trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-09:
Jeg er ikke tilfreds med svaret. Vi er i en ekstraordinær situasjon; mange mennesker mister livet. Vi vet hvilke tiltak som kunne virke i forhold til dette, og vi kjenner prisen. Jeg hadde ventet at en i en ekstraordinær situasjon hadde vært villig til å ta et ekstraordinært løft og ikke bare beskrive det fortløpende arbeidet som har vært gjort på dette området, og det som skal gjøres videre. Så mitt spørsmål til statsråden er: Når hun er enig i beskrivelsen fra Fagrådet innen Rusvernet om at situasjonen er ekstraordinær, ser hun ikke da behovet for å gjøre noe ekstraordinært? Venstre har liggende i Stortinget et forslag om en straksplan som inneholder mange av de samme elementer som Fagrådet har kommet med, og vi håper at Regjeringen kan være med på å slutte opp om et slikt løft som nå må til.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-09:
«Norsk Losforbund frykter at det vil skje en miljøkatastrofe når 75 000 tonn store bulkskip overtar kullfrakten fra Svalbard. Det pekes på at det trange Akselsundet kan være krevende å forsere for store skip. Svalbard har ikke de samme krav til losplikt som indre farvann på fastlandet. Mener statsråden at sikkerhetskravene for denne trafikken er tilfredsstillende?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-09:
Engasjementet rundt denne saken må forstås i lys av den siste tids begivenheter med ulykker langs kysten og et sterkt ønske om å styrke tiltakene. Det innebærer at føre var-prinsippet må være grunnleggende for denne virksomheten. Det er vanskelig å forstå at transport under krevende forhold skal bli fulgt opp i mindre grad med krav om lostjeneste enn trafikk i andre deler av våre farvann som kan være mindre krevende. Jeg vil spørre: Kan statsråden forsikre meg om at det fra overordnet myndighet ikke er lagt noen føringer for Kystdirektoratet om at en skal ta økonomiske vurderinger med i betraktningen når en gir sitt råd på dette området? Det har nemlig versert i den offentlige debatten at en her har gitt et råd ut fra en ramme der en ikke skal gå inn på det økonomiske.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-09:
Det er ikke bare Losforbundet som er skeptisk til det opplegget som nå foreslås. Jeg registrerer at rektoren ved Tromsø maritime skole mener at norske myndigheters holdning til sjøsikkerheten på Svalbard ikke «henger på greip». Det må i alle fall være et uttrykk for at en er bekymret og ikke tilfreds med de løsninger som er valgt. La nå det ligge. I forbindelse med at det på dette området er påklaget en avgjørelse i Kystdirektoratet til Miljøverndepartementet er mitt neste spørsmål følgende: Vil fiskeriministeren konsultere Miljøverndepartementet i denne saken før det gis endelig tilbakemelding på det innspillet som er kommet? Miljøvernministeren har vært meget engasjert i sjøsikkerhet og kan i den forbindelse ha synspunkter som det kan være verdt å ha med seg.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
No har vi vore opptekne både av korleis den sosiale omsorga skal vere og korleis vi skal forsvarast, så no synest eg det er rimeleg at ministeren som har ansvaret for at vi òg skal ha noko å leve av i framtida, får kome til orde. I går fekk fiskeriministeren stor og fortent ros for tiltaka mot fiskejuks. Eg er oppteken av forvaltninga, og det gjeld makrell. Rederiforeninga for ringnotfartøy hadde eit møte med ministeren for fire månader sidan og fekk eit svar som dei ikkje synest var eit svar, og dei bed no om eit raskt svar i forhold til ei kvotefordeling som er den same no for 105 båtar som den var for 50 båtar tidlegare, trass i at det er styresmaktene som har tildelt dei 105. Og sett i eit større perspektiv: Kva gjer ministeren i forhold til EU når det gjeld sild- og makrellkvotane totalt, der Noreg dei siste ti åra heilt klart har kome dårleg ut i forhold til EU sine kvotar? Der er det ei stor skeivfordeling. Vil statsråden setje i gang kraftige tiltak her?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Eg takkar for svaret, og har eigentleg ikkje trekt i tvil substansen i svaret. Men denne foreininga føler at det er lang tid å vente fire månader på eit svar dei meiner heller ikkje gjev svar på alle spørsmåla som vart tekne opp i det møtet. Dei ber då om at det ikkje no skal gå fire nye månader før dei får eit svar. Eg set pris på den dialogen som statsråden har med næringa, og eg vil berre be om ei stadfesting av at det i denne saka raskt vil verte teke eit initiativ. Så er det ganske stor semje i fiskerinæringa om at makrell- og sildekvotane er komne skeivt ut i forhold til EU. Det dokumenterer næringa i alle fall ganske godt i den kontakten underteikna har hatt med ho. Difor ber eg om ei substansiell og kvalifisert oppfatning frå statsråden. Er han einig i det som vert påstått i desse sakene? Og er han villig til å ta initiativ framover som rettar opp den historiske skeivfordelinga som no held på å oppstå?
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg har, som Lilletun, konstatert at den nye foreningen for små ringnotfartøy er misfornøyd med et svar på hvorvidt de skal få større kvote eller ikke. Jeg vil da gjøre oppmerksom på at de kvotene som man har til disposisjon, er fordelt etter nøkler som det har vært stor enighet om i næringen. Det som har skjedd i denne gruppen, er at deltakelsen over en periode har økt veldig mye. Det gjør da at den kvoten som er til disposisjon for gruppen, blir mindre for hvert enkelt fartøy, som samtidig blir mer og mer effektivt. Jeg har stor forståelse for behovet for å skape enighet og legitimitet også for fordelingsspørsmål i fiskerinæringen. Det er slik i øyeblikket at Norges Fiskarlag, som er næringens hovedorganisasjon på fiskersiden, har tatt et prisverdig initiativ til å gå gjennom den totale ressurstilgangen i næringen, og komme med forslag til hvordan dette skal fordeles. Dette skal de behandle på sitt landsmøte i høst, og jeg har stor tillit til at denne prosessen skal gi fornuftige konklusjoner. Jeg føler at først når dette er på plass, vil det være naturlig å ta opp eventuelle omfordelingsspørsmål. Når det gjelder spørsmål om forhandlinger med andre nasjoner om hvorvidt vi har fått rimelige kvoteandeler eller ikke, må jeg si at dette er noe som vi vurderer hele tiden. Vi vurderer bestandssituasjonen og hvilke forhandlingskort vi har på hånden i situasjonen. Hvis vi finner ut at vi har gode kort for å klare å gjennomføre en tøff forhandling om økte andeler for Norge, vil vi gjøre det, slik vi alltid gjør.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
For å ta det første først: Jeg har gjort rede for at jeg synes disse legitimitetsprosessene skal gå sin gang, og så kan vi se på de spørsmålene som disse makrellfiskerne har tatt opp. Det vil bli gjort når det er mulig. Når det gjelder forholdet til andre nasjoner og kvoteforhandlinger, vil det være slik, som jeg sa, at vi hvert eneste år prøver å argumentere logisk og fornuftig for de norske posisjonene. Vi føler at vi har fått for lite av sild, og at vi har fått for lite av makrell. Men vi er nødt til å vurdere vår egen evne til å gjennomføre tøffe forhandlinger om fiskeriet etterpå. Det vil bl.a. være avhengig av i hvor stor grad man f.eks. for sildebestanden antar at den er til stede i kvotesonene til de andre nasjonene, dersom man ikke kommer fram til en avtale. Vi vurderer dette også for inneværende år, og skal i den grad vi tror at vi har mulighet til å nå fram med et tøft grep, ta dette grepet.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil begynne med å si at jeg deler representanten Bastesens bekymring for beskatningsmønsteret og for det høye fiskepresset på torskebestanden. Jeg må samtidig understreke at torskestammen i Barentshavet ikke er nær en kollaps. Jeg synes derfor vi skal la sammenligningen med situasjonen på Newfoundland ligge. Forskerne viser til at de yngste årsklassene av torsk er svake, mens de mellomliggende årsklassene, dvs. 4–7 år, er på et gjennomsnittlig nivå. Fisk eldre enn 7 år er det lite av, og langt mindre enn ønskelig. Den fiskbare delen av bestanden består dermed i stor grad av 5–7-åringer. Dette reflekteres i at bare en mindre del av de totale landingene av torsk består av eldre fisk over 7 år. Vi har med andre ord ikke et optimalt beskatningsmønster, og med dagens bestandssammensetning kan vi heller ikke få det. Dette er bekymringsfullt og representerer klart en ikke optimal beskatning av bestanden. Denne situasjonen har i stor grad oppstått som følge av et høyt uttak over tid. Hovedutfordringen er derfor å få uttaket ned på et bærekraftig nivå. Greier vi det, vil vi gi gytebestanden bedre vilkår for vekst og sikre et bedre beskatningsmønster. Norge og Russland har avtalt en torskekvote på 395 000 tonn for 2001, som skal gjelde til og med 2003. Kvoten har blitt kritisert for å være for høy i forhold til kvotenivået som ble anbefalt av forskerne, og at kvoten ikke er forenlig med en føre var-tilnærming. Til grunn for den treårige kvoten ligger imidlertid vitenskapelige vurderinger som tilsier at både gytebestand og fiskedødelighet vil komme langt innenfor føre var-grensen mot overgangen til 2004. Usikkerhetsmomentene vil imidlertid være om forskerne har overvurdert bestanden og/eller undervurdert fiskedødeligheten. Vekstvilkårene i havet og eventuelt uregistrert fangst er to andre usikkerhetsmomenter som vi må forholde oss til. Det internasjonale havforskningsrådet, ICES, kommer med nye bestandsvurderinger og kvoteanbefalinger i månedsskiftet mai/juni. Først når disse rådene foreligger, vil vi vite om forutsetningen vi la til grunn for den treårige kvoten, holder stikk. På bakgrunn av de nye rådene vil Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon foreta en vurdering av kvotenivået og andre reguleringstiltak for å bevare torskebestanden.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er riktig, som Bastesen sier, at kvoten for inneværende år for kystfiskeflåten, båter under 28 meter, er tatt. Vi har tatt et ansvarlig grep som vi må gjøre, når dette har skjedd, og dette er egentlig høyst uventet. Når det gjelder spørsmålet om eventuelle tiltak overfor fritidsfiske eller turistfiske, så foreligger det for første gang en kvalifisert vurdering av omfanget av dette. Denne vil vi selvfølgelig studere nøye, se på premissene, se om det er muligheter for og/eller fornuftig og tilrådelig å gripe inn fra myndighetenes side overfor dette. Da må vi tillegge biologiske hensyn, bestandshensyn, vekt, men det er samtidig klart at både fritidsfiske og turistfiske er viktig for nordmenn og for turister i Norge.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg føler meg helt trygg på at alle relevante vurderinger av fakta som vedrører enhver sak i Fiskeridepartementet som ikke har politisk karakter, som hører hjemme i det forrige regime, får jeg tilgang til. Det har vært en rapport, et høringsutkast, om tiltak i forbindelse med regelomgåelser som har vært på høring siden 1998. Dette har vi tatt grundig tak i. Når det gjelder de forslagene som vi nå snart legger fram for Stortinget, vil representanten Bastesen kunne se at dette er møysommelig gjennomgått og reflektert der.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Kysten rundt Svalbard så vel som innseilingsleder til de ulike gruvesamfunn representerer risikoutsatte farvann som krever høy faglig kompetanse og god erfaring fra de navigatører som skal ha ansvaret for navigasjon og manøvrering. På linje med en rekke andre regelverk gjelder ikke losloven og havne- og farvannsloven på Svalbard. Kystdirektoratet opptrer imidlertid som rådgiver for Sysselmannen, når dette ønskes. Dersom det åpnes for permanent kulldrift i Svea og utskiping av kull gjennom Van Mijenfjorden og Akselsundet, er det viktig at sikkerheten ivaretas på en forsvarlig måte. Sysselmannen har i denne sammenheng vært i kontakt med Kystdirektoratet om forslag til tiltak for å sikre innseilingen til Svea. Direktoratet har etter besøk på Svalbard bl.a. foreslått bruk av taubåter og innføring av havnelosing. Havnelosing innebærer at en kjentmann kommer om bord før innseilingen begynner. I praksis rekrutteres kjentmenn ved at man benytter norske kapteiner som har erfaring fra aktuell tonnasje, og som er kjent i farvannet. Kystverket har erfaring i vurderingen av en navigatørs farvannskunnskap. En slik erfaring er opparbeidet bl.a. ved bruk av havneloser i Norge, spesielt i Finnmark. Tilsvarende vurderinger gjøres gjeldende for navigatører som tildeles farledsbevis, slik at aktuelle fartøyer med navigatør som har slikt bevis, ikke behøver å ha los om bord. Kystverket har innledet samarbeid med Store Norske Spitsbergen Kulkompani for å kvalitetssikre de aktuelle havneloser og krav til taubåtassistanse. Andre tiltak som er igangsatt, er bl.a. oppmerking og innføring av seilingsprosedyrer gjennom Akselsundet. Jeg mener at sikkerheten i dagens situasjon er i varetatt på en forsvarlig måte. Vi vil imidlertid kontinuerlig vurdere sikkerheten i området, og jeg vil nevne at sjøsikkerheten rundt Svalbard nå vurderes på bred basis av en interdepartemental arbeidsgruppe nedsatt av Justisdepartementet. Arbeidsgruppens rapport ventes avgitt til sommeren eller tidlig til høsten. Vi vil i den sammenheng få anledning til å vurdere den totale sjøsikkerheten i farvannet rundt Svalbard.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg kan meget godt forstå den bekymring som eksisterer langs hele kysten, på bakgrunn av de ulykker som har vært. At dette blir spesielt viktig i forhold til Svalbard og naturen der, er også svært naturlig. Når jeg sier at dette ikke omfattes av losloven, er det egentlig et formelt og juridisk spørsmål. Det gjelder å ha en lovgivning. Det er ikke slik at det ikke finnes myndighetsansvar for at dette skal foregå på en forsvarlig måte; det tilligger Sysselmannen. Når det gjelder kravet til sikkerhet for Svalbard eller andre steder, er det ikke slik at man stiller økonomiske betingelser. Sikkerheten skal ivaretas, med de tiltak som er nødvendige for at dette kan gjennomføres på en trygg måte. Det vil fra norske myndigheters side aldri bli satt «et tak» for hva det må koste, ut fra andre hensyn enn hensynet til sikkerheten.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg kan forsikre representanten Kvassheim om at jeg og miljøvernministeren skal samtale om dette og sørge for at det blir ivaretatt på en skikkelig måte. Det engasjementet miljøvernministeren har i saken, deler jeg, og det deler hele Regjeringen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-09:
I samsvar med presidentens opplysning stiller jeg dette spørsmålet til utviklingsministeren: «I forbindelse med den forestående Verdenskonferansen mot rasisme i Durban vil det være én eller flere representanter for frivillige organisasjoner/NGO-er i alle de skandinaviske og mange av de europeiske lands offisielle delegasjoner, unntaket er Norge. En rekke norske NGO-er arbeider aktivt for å bekjempe rasisme, og vil spille en viktig rolle i oppfølgingen av vedtatte tiltak. Vil utenriksministeren sørge for at de norske organisasjonene får delta i den offisielle delegasjonen?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-09:
Jeg oppfatter statsrådens svar som avklarende. Det er imidlertid slik at det ikke har vært oppfattet som så klart i det landskap som statsråden henviste til, tidligere. Desto mer positivt er det at jeg oppfatter at hun i innlegget nå klart sier at representanter for norske frivillige organisasjoner vil bli invitert til å delta i den norske delegasjonen. Det oppfatter jeg som en entydig og positiv avklaring på det spørsmålet jeg har stilt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-09:
Det at dette er den norske måten å jobbe på, er jeg veldig klar over. Men jeg har også min hørsel og hører uro. Derfor synes jeg det var grunn til å uttrykke uroen. Desto mer gledelig er det at den uroen er avkreftet, og at det som har vært tradisjonen, er bekreftet som fortsatt regel i Norge.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Norske frivillige organisasjoner står helt sentralt i arbeidet mot rasisme. Vi ser det derfor som viktig og naturlig å trekke de frivillige organisasjonene med under så vel forberedelsene som gjennomføringen av Verdenskonferansen mot rasisme. Utenriksdepartementet har under det forberedende arbeidet etablert et nært samarbeid med spesielt Antirasistisk Senter, som koordinerer de norske frivillige organisasjonenes arbeid fram mot verdenskonferansen. Når det gjelder de frivillige organisasjonenes deltakelse i nasjonale delegasjoner til verdenskonferansen, har Utenriksdepartementet holdt nær kontakt med bl.a. de øvrige nordiske land. Mange vil i likhet med oss ta endelig stilling til sammensetningen av de offisielle delegasjoner først etter det siste møtet i FNs forberedende komite i slutten av mai. Ettersom det ikke er tatt endelig stilling til sammensetningen av den norske delegasjonen, er det ikke grunnlag for å hevde at Norge ikke skal ha representanter for frivillige organisasjoner med i den offisielle delegasjonen. Tvert imot er forholdet det at representanter for norske frivillige organisasjoner selvfølgelig, som ved tidligere liknende FN-konferanser, vil bli invitert til å delta i den norske delegasjonen. Avslutningsvis vil jeg minne om at det, parallelt med verdenskonferansen, arrangeres et NGO-forum. Utenriksdepartementet gir økonomisk støtte for å sikre deltakelse for representanter fra norske frivillige organisasjoner på dette forumet. Regjeringen har også gitt støtte gjennom FN og arrangørlandet Sør-Afrika. Deler av disse midlene forutsettes brukt slik at representanter for frivillige organisasjoner fra utviklingsland får anledning til å delta på konferansen.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det forundrer meg at det ikke har vært klarhet rundt dette spørsmålet. Det er en lang tradisjon fra norsk side å ha representanter fra de frivillige organisasjonene med i denne type offisielle delegasjoner. Jeg har selv hatt gleden av, ved en rekke anledninger, å være NGO-representant i en rekke forskjellige norske offisielle delegasjoner. Dette er noe av den norske måten å jobbe på ved denne type begivenheter.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg har ikke noe mer å tilføye utover det jeg har sagt. Det er ingen grunn til uro verken i denne sammenheng eller i en rekke andre sammenhenger når det gjelder de frivillige organisasjonenes deltakelse.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Konkurransetilsynet har stilt spørsmål til oljeselskapene på sokkelen for å kunne vurdere om en ev. fusjon mellom Kværner og Aker Maritime kan aksepteres. Ut fra tidligere uttalelser fra selskapene var det ventet at svarene kunne bli negative for de som ønsker fusjon. Ifølge media har statsråden gitt instruks om at den fastsatte svarfrist forlenges til etter Kværners generalforsamling 4. mai. Hvorfor vil statsråden hindre at aktører får kjennskap til en lovs konsekvenser før beslutninger tas?»
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret. Det er da klart at statsråden har instruert Konkurransetilsynet om å stoppe undersøkelsen og utsette høringsfristen. Han har da stoppet Tilsynets ordinære jobb, som er fastlagt i lover og forskrifter, og det dreier seg om å ta vare på viktige samfunnsinteresser. Det er sjelden en statsråd gjør slikt, og det må ligge særdeles viktige motiver bakom. Da dukker det opp mange spørsmål. Hvem bad statsråden gjøre dette, hvem kunne få fordeler av at oljeselskapenes skepsis ikke ble kjent i striden om Kværner? Om det var feil av Konkurransetilsynet å stille spørsmålene, er et annet spørsmål som kunne vært stilt. Mitt spørsmål til statsråden er da: Er det vanlig at statsråden griper inn i en slik prosess, i det daglige arbeidet i et tilsyn, og var motivet, når diskusjonen rundt dette uansett gikk som den gikk, kun at prosessen kunne forstyrre diskusjonen?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-09:
Nå er situasjonen den at det har skjedd en avgjørelse som var av en slik art at jeg mener vi burde ha feiret det som om landslaget vårt slo Brasil i fotball. Men ifølge media kan det bli en ny runde om Kværners framtid relativt snart i generalforsamlingen. Røkke kommer ikke til å gi seg, sier media. Oljeselskapenes skepsis blir nå bekreftet. Og Konkurransetilsynet skal altså da gjennom den myndighetsprosessen som statsråden nå sier at han ikke skal gripe inn i. Oljeselskapene tror at konkurransen blir svekket, at det blir dyrere på vår sokkel, og at norske arbeidsplasser på det viset kan gå tapt. Den kunnskapen som nå ligger hos Konkurransetilsynet, vil være viktig – ifølge statsråden forstyrrende – også ved neste korsvei, altså i generalforsamlingen i Kværner. Vil nå statsråden ut fra det han tidligere har gjort, instruere Konkurransetilsynet om at de skal låse inn oljeselskapenes uttalelser og skepsis til den fusjonen som kan komme?
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
En eventuell fusjon mellom Aker Maritime og Kværner vil være av en slik karakter at det er naturlig å vurdere den etter konkurranseloven. Konkurransetilsynet kan gripe inn mot bedriftserverv dersom tilsynet finner at ervervet vil føre til eller forsterke en vesentlig begrensning av konkurransen i strid med formålet i loven. Dette er bakgrunnen for at Konkurransetilsynet har bedt om uttalelser fra berørte aktører om en eventuell fusjon mellom Aker Maritime og Kværner. Å innhente høringsuttalelser fra berørte aktører er vanlig praksis i saker som omhandler bedriftserverv. Tilsynet hadde satt en høringsfrist til 27. april, bare noen dager før generalforsamlingen i Kværner skulle holdes. Jeg understreker at Konkurransetilsynet skal gjøre sitt faglige arbeid etter loven, å vurdere en eventuell fusjon opp mot lovens bestemmelser, uten innblanding fra departementet som overordnet myndighet. Men jeg anså det som meget uheldig dersom selve prosessen som Konkurransetilsynet hadde satt i gang – altså ikke beslutningen, men prosessen – skulle få direkte innvirkning på generalforsamlingen. Jeg bad derfor Konkurransetilsynet om å utsette høringsfristen til etter at generalforsamlingen hadde funnet sted, nettopp fordi jeg ikke ville at disse høringsuttalelser skulle kunne tolkes til fordel for én av partene. Det er i denne saken ikke snakk om å hindre at aktørene får kjennskap til en lovs konsekvenser før beslutning tas, slik representanten Morten Lund hevder. Lovgivningens konsekvenser her ville først være klar etter en forsvarlig vurdering av en eventuell fusjon. Konkurransetilsynet ville aldri kunne foreta en forsvarlig vurdering av de konkurransemessige virkningene av en slik fusjon på så kort tid som fra 27. april til 4. mai.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Til det siste spørsmålet må jeg svare et ubetinget ja. Vi har ikke i departementet, ei heller jeg som administrasjonsminister, ei heller Regjeringen, noen intensjoner om å tilkjennegi noe som helst slags syn i forbindelse med en så viktig prosess som dette, der det er aksjeeierne som skal fatte beslutning om hvorvidt de skal sette sammen et styre for en bedriftsforsamling på en slik måte at man oppnår bestemte mål. Dette er ikke et myndighetsspørsmål. Det som er et myndighetsspørsmål, er den etterfølgende vurdering av den faktiske prosess og dens konkurransemessige betydning. Myndighetsvurderingen av en eventuell fusjon vil være et spørsmål som Konkurransetilsynet skal avgjøre helt på selvstendig grunnlag. Så vil det være opp til partene om en avgjørelse fra Konkurransetilsynet skal ankes. Jeg understreker nok en gang at det som var min ambisjon og min intensjon var bare å unngå at det ble spekulasjoner om at myndighetene hadde bestemte interesser. Derfor utsatte vi høringsfristen.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Selvsagt ikke. Konkurransetilsynet opptrer jo også som rådgivere i en rekke sammenhenger. Det vil aldri være slik at Konkurransetilsynet gir noe som helst slags forhåndstilsagn, verken positive eller negative. Men Konkurransetilsynet vil i enhver sammenheng, dersom aktører henvender seg til Konkurransetilsynet og ber om å få deres vurdering av spesielle disposisjoner, gi et foreløpig svar uten at det forplikter Konkurransetilsynet i forhold til eventuelle innsigelsessaker i fremtiden. Det vil fortsatt være situasjonen, og Konkurransetilsynet håndterer de spørsmålene og de henvendelsene helt på selvstendig grunnlag.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Brannvern i institusjoner, offentlige så vel som private, er først og fremst et ansvar for eieren av institusjonen. Tilfredsstillende brannvern må være et mål for eieren av pleieinstitusjonen på linje med f.eks. god omsorg, hygiene og trivsel for pasientene. Brannvern i pleieinstitusjoner har i en årrekke hatt særlig fokus hos brannvernmyndighetene. Gjennom lovgivningen er det satt strenge krav til brannsikkerheten i bygninger hvor det oppholder seg et større antall mennesker, og hvor brann kan medføre mer enn alminnelig fare for tap av menneskeliv. Pleieinstitusjoner hører inn under denne kategori bygninger. Eieren må selv arbeide aktivt og kontinuerlig for å bedre brannsikkerheten. Brannvesenet er satt til å føre tilsyn med brannsikkerheten. Slikt tilsyn skal gjennomføres en gang pr. år. Brannvernmyndighetene kan gi pålegg til eier for å gjennomføre tiltak og forfølge disse gjennom tvangsmidler. Ellers foregår det et kontinuerlig arbeid med å evaluere om gjeldende regelverk er tilfredsstillende. Blant annet gjennomføres granskinger av spesielle branner bl.a. for å avdekke eventuelle svakheter i regelverket eller om det er andre forhold som myndighetene må følge opp, som forsterket og forbedret tilsyn samt krav til sprinkleranlegg, noe som er toppaktuelt i denne type institusjoner. Nylig ble St.meld. nr. 41 for 2000-2001 om brann og eksplosjonsvern lagt fram for Stortinget. Her blir det gitt en bred fremstilling av brannvernområdet, herunder gitt en drøfting av behovet for strengere krav til bygnings- og branntekniske tiltak i objekter med potensial for storulykker. Jeg regner med at det materialet som er fremlagt i stortingsmeldingen, gir Stortinget en god mulighet til å drøfte ulike tiltak for å redusere brannrisikoen ved våre institusjoner.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Dette spørsmålet er omtalt i stortingsmeldingen – og viet bred plass. Det er helt åpenbart at departementet, gjennom Direktoratet for brann og eksplosjonsvern, vil jobbe intenst med å heve kvaliteten på Branntilsynet, samt påse at den kombinasjonen som ligger i at kommunene både er eier av Brannvesenet og av enkelte bygninger, ikke skal føre til at ikke nødvendig tilsyn og nødvendige pålegg blir gjennomført. Men jeg kan nevne som et eksempel at ved den forferdelige dødsbrannen på Hovseterhjemmet har politiet, selv om man ikke kunne laste noen på Hovseterhjemmet for selve brannen, konkludert med en bot fordi eieren ikke har fulgt opp nødvendige tilsynspålegg som var gitt ved befaringer. Sånn mener jeg det faktisk skal virke. Branntilsynet og de som skal føre tilsyn, uavhengig av hvem som er eier, skal ha fokus og prioritet, og det skal ikke være anledning for kommuner å la være å ta hensyn til pålegg som kommer fra eget brannvesen.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
I nåværende brannlov mener jeg ganske bestemt at det er slik at det lokale brannvesen faktisk kan gi pålegg om stopp i virksomheten dersom virksomheten anses å drive i strid med de pålegg og de brannvernforskrifter som finnes. Det lokale brannvesen har plikt etter loven til å la hensynet til beboere av institusjoner, beboere av eneboliger og arbeidere i bedrifter gå foran hensynet til eieren. Jeg mener faktisk at lovverket i dag er så strengt at det helt automatisk skulle kunne gis pålegg uten risiko for noen represalier fra eieren. Hvis det skulle skje, skal jeg gjerne være med på å gå til sak mot eieren for å få kjent en slik represalie ugyldig.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
På vegner av Harald T. Nesvik vil eg stille finansministeren følgjande spørsmål: «Det gis ikke fradrag for inngående merverdiavgift for kjøp av campingbiler registrert som lastebiler til bruk i næringsvirksomhet. Campingbiler med store lasterom og overnattingsmulighet kan være et velegnet driftsmiddel i næring. Mye tyder på at flere ligningskontorer og fylkesskattekontorer har godtatt fradrag for inngående merverdiavgift ved kjøp av campingbiler til bruk i næringsvirksomhet. Vil statsråden ta initiativ til å endre regelverket slik at det blir klar hjemmel for å gi slik fradragsrett?»
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Eg takkar statsråden for svaret; eg er sjølvsagt skuffa over det. Ein ser at mottoet i Arbeidarpartiet held seg oppe: Med skattar, avgifter og offentlege inngrep skal vi tyngjast ned. Dersom ein kjøper ein lastebil med skap og soveplass og utfører den same tenesta – eg kjenner ein som har ein slik campingbil – er alt i orden. Og når ein campingbil kan registrerast som lastebil, ser ikkje eg problemet her, korfor vi ikkje har moglegheit til å behandle dette likt. Så seier statsråden at moms er avgift på forbruk. Kan statsråden då forklare meg korleis bruk av ein campingbil registrert som lastebil til transport av varer og som buplass, er forbruk, medan bruk av ein lastebil til nøyaktig det same ikkje er det?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Statsråden seier også at departementet ikkje kjenner til at det kanskje er ei forskjellsbehandling mellom dei enkelte skattekontora. Vi sit inne med opplysning om at det er sannsynleg at så skjer, for dette kan jo vere eit skjønnsspørsmål. I og med at regelverket opnar for at ein campingbil skal kunne registrerast som lastebil, er det ikkje så vanskeleg å forstå at ei skjønnsavgjerd ved enkelte kontor då vil bli at ja vel, ok, når ein campingbil er registrert som lastebil og kan vere det etter regelverket, bør kanskje også campingbilen i næringsverksemd bli vurdert på same måten som ein lastebil. Det er då berre å konstatere at statsråden ikkje er villig til å endre på dette, legge forholda til rette for å utvikle arbeidsplassar, så då må kanskje andre gjere det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Etter merverdiavgiftsloven foreligger det ikke rett til fradrag for inngående merverdiavgift på varer og tjenester utelukkende til bruk til personbefordring, herunder anskaffelse, vedlikehold, bruk og drift. Det gjelder også for virksomheter som er registrert i merverdiavgiftsmanntallet, og innebærer derfor at anskaffelse av et personkjøretøy til bruk i avgiftspliktig virksomhet ikke gir rett til fradrag. Hva som skal regnes som personkjøretøy, er nærmere definert i egen forskrift til merverdiavgiftsloven. Campingbiler er ansett som personkjøretøy i denne sammenheng. Fradragsrett for inngående avgift er da generelt avskåret, også om kjøretøyet i tillegg til selve persontransporten brukes til varetransport og overnatting. Anskaffelse av lastebil til bruk i avgiftspliktig virksomhet gir rett til fradrag for inngående merverdiavgift, forutsatt ordinær bruk til varetransport. Departementet kjenner ikke til at det i praksis er godtatt fradrag for inngående merverdiavgift ved kjøp av campingbiler i strid med de regler som her er nevnt. Jeg vil understreke at merverdiavgiften er en avgift på forbruk. Ovennevnte bestemmelser har som formål å avskjære fradragsretten for inngående merverdiavgift ved anskaffelse av forbrukslignende art innenfor avgiftspliktig virksomhet. Andre land har lignende bestemmelser, eksempelvis Sverige. Jeg kan ikke se at det er grunnlag for å utvide fradragsretten for anskaffelse mv. av personkjøretøy, herunder campingbiler. I denne sammenheng viser jeg også til at disse bestemmelsene ble videreført i forbindelse med Stortingets behandling av merverdiavgiftsreformen. Jeg gjør for øvrig oppmerksom på at det innen skatteretten gjelder andre regler med hensyn til fradrag for utgifter til bil i næring.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil bare vise til det jeg sa i mitt hovedsvar, at dersom man anskaffer en lastebil til avgiftspliktig virksomhet, gir det rett til fradrag for inngående merverdiavgift, forutsatt ordinær bruk til varetransport. Det sentrale spørsmål her er selvfølgelig spørsmålet om varetransport og næringsaktivitet.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil bare generelt understreke at det er mange særs vanskelige avgrensninger innenfor merverdiavgiftsregelverket. Her står vi overfor en av dem. Jeg har for øvrig vist til at man fra departementets side ikke kjenner til at det i praksis er godtatt fradrag for inngående merverdiavgift ved kjøp av campingbiler i strid med de reglene som jeg her ellers har redegjort for.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
La meg her først få lov til å vise til at veksthusnæringens generelle rammevilkår og inntektsutvikling i stor grad blir regulert gjennom jordbruksavtalen. Jordbruksorganisasjonene har anledning til å ta opp spørsmål knyttet til rammevilkår og inntektsutvikling for denne næringen i forhandlingene med staten. Siden jordbruksforhandlingene mellom organisasjonene og staten nå pågår, som kjent, finner jeg det ikke riktig av meg å gå inn på konkrete spørsmål som det nå forhandles om. Representanten Meltveit Kleppa viser til veksthusnæringens rammebetingelser i andre land. Jeg vil da minne om at den norske veksthusnæringen i all hovedsak leverer produkter til hjemmemarkedet. Ved at vi praktiserer et importvern med til dels meget høye tollsatser, er næringen i stor grad skjermet mot konkurranse fra andre land. For mange produkter blir tollsatsene fastsatt med sikte på å oppfylle jordbruksavtalens bestemmelser om målpriser. Det innebærer bl.a. en kompensasjon for generelt høyere kostnader og lavere effektivitet i norsk veksthusnæring sammenliknet med veksthusnæringen i andre land. Siden mange produkter på denne måten i stor grad er skjermet mot utenlandsk konkurranse, er det etter min oppfatning ikke særlig relevant å se dette spørsmålet i forhold til konkurransesituasjonen med andre land. Representanten peker på at veksthusnæringen har hatt en ugunstig inntektsutvikling som følge av høy oljepris. Høy oljepris gir imidlertid økte realøkonomiske kostnader som rammer all bruk av petroleumsprodukter. Avgiften på fyringsolje som ble foreslått og innført i 2000 av regjeringen Bondevik, har bl.a. til hensikt å motvirke at økt elavgift skulle gi en overgang til økt bruk av olje til fyring. Det er kun treforedlings-, sildemel- og fiskemelindustrien som er fritatt fra denne avgiften. Dette er næringer som i motsetning til veksthusnæringen er svært konkurranseutsatt. Veksthusnæringen har dessuten gode skatte- og avgiftsmessige rammebetingelser for øvrig. Næringen er fritatt for elavgiften og har høyere avskrivningssats på driftsbygninger enn det som gjelder for øvrig. I tillegg er veksthusnæringen også omfattet av andre særskilte skatteregler som gjelder for jordbruket, bl.a. det særskilte fradraget i næringsinntekt og lavere trygdeavgift.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg registrerer det som representanten her tar opp, og jeg registrerer også de synspunktene som er kommet fra næringen. Generelt vil jeg understreke det jeg sa innledningsvis i mitt svar, at jordbruksnæringen har anledning til å ta opp spørsmål knyttet til rammevilkår og inntektsutvikling for næringen gjennom forhandlingene med staten, og at det for så vidt er et naturlig sted å ta opp denne typen spørsmål. Det andre er, som jeg også viste til, at den avgiften på fyringsolje som ble foreslått og innført i 2000 av regjeringen Bondevik, hadde som hensikt å motvirke at økt elavgift skulle gi en overgang til økt bruk av olje til fyring, og for det tredje at de næringer som har et slikt fritak, er sterkt konkurranseutsatt og i en noe annen situasjon enn det som er situasjonen for veksthusnæringen. Jeg skal imidlertid ta med meg de synspunktene som representanten her reiser, i den videre behandling.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg må igjen få lov å vise til at begrunnelsen fra regjeringa Bondevik i forhold til avgiften på fyringsolje var jo nettopp at denne likebehandlingen i forhold til elavgiften ikke skulle føre til en generelt økt overgang, og at det ikke ble foreslått unntak for veksthusnæringen på samme måte som for treforedlings-, sildemel- og fiskemelindustrien. Til tross for det merker jeg meg, som sagt, det som representanten sier, og tar det med meg tilbake.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er riktig at det i fjor ble utført 365 eller 2 ½ pst. flere svangerskapsavbrudd enn året før, og at økningen var sterkest i aldersgruppene under 25 år. I hele perioden vi har denne statistikken for, dvs. de siste 22 år, har det imidlertid vært svingninger mellom de enkelte år. Helsemyndighetene følger utviklingen nøye og vurderer hele tiden om det kan avdekkes bestemte trender eller årsakssammenhenger. Generelt sett bør man vel være forsiktig med å tillegge enkeltobservasjoner for stor betydning i en slik sammenheng. Handlingsplan for forebygging av uønsket svangerskap og abort følges opp av Statens helsetilsyn og Sosial- og helsedepartementet på samme måte som under forrige regjering. Virkemidler som det legges særlig vekt på i gjennomføringen av handlingsplanen, er bl.a. tiltak som bidrar til å styrke unges seksuelle trygghet god kunnskap om seksualitet og prevensjon lokale, lett tilgjengelige helsetilbud til ungdom lett tilgjengelighet til prevensjon Det pågår kontinuerlig en rekke tiltak for å forebygge uønsket svangerskap og abort som kan hjelpe til med å styrke gutters og jenters evne til å sette grenser. Dette arbeidet foregår i regi av skole, helsestasjon for ungdom, skolehelsetjeneste, organisasjoner og lag, og jeg tillegger dette arbeidet stor betydning. Sentralt følger departementet opp følgende tiltak: SUSS-telefonen er en rådgivningstelefon for ungdom med formål å forebygge uønskede svangerskap og svangerskapsavbrudd og Telefonen for seksuell helse er et tilbud rettet mot voksne. I samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet og Sosial- og helsedepartementet utvikler Læringssenteret veiledningsmateriell for lærere til bruk i undervisningen om samliv, seksualitet og prevensjon. Veiledningsmateriellet vil bli distribuert til samtlige lærere i ungdomsskolen innen skolestart i høst. Prosjektet «Forsøk med samlivs- og prevensjonsveiledning i kommuner 1997-2000» er inne i avslutningsfasen. Forsøket går ut på å øke tilgjengeligheten til, styrke informasjon og veiledning om og gi økt tillit til p-piller som trygg prevensjon gjennom forskrivningsrett til helsesøstre og jordmødre og ved gratis utdeling. Resultatene fra prosjektet vil bli offentliggjort i nærmeste fremtid. Det er viktig å følge nøye med når det gjelder utviklingen i abortraten blant unge, for å kunne motvirke uheldige tendenser. Økt aborttall blant de yngste i enkelte fylker skal tas alvorlig, og den spesielle innsatsen som er i gang i forhold til tenåringer og unge voksne i fylkene, skal videreføres.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil igjen gå tilbake til mitt svar på hovedspørsmålet og si at oppfølgingen av den handlingsplanen som det var spørsmål om, skjer etter de samme retningslinjer og med den samme innsats som tilfellet var under den forrige regjering. Jeg er helt enig i at når man får enkeltobservasjoner som i dette tilfellet, så er det all grunn til å ta det som et varsku og følge utviklingen svært nøye for å se om dette kan være uttrykk for en trend som ikke er ønskelig. Det jeg mente å si, er at man kanskje skal være forsiktig med å trekke konklusjoner om trender eller årsakssammenhenger på basis av enkeltobservasjoner. Jeg vil også si at det har gått relativt kort tid fra den pillen som det her er snakk om – nødprevensjonspillen – ble godkjent for reseptfritt salg, til man har de observasjoner som det er vist til her. Jeg mener at det er for kort tid til at man kan trekke noen klare konklusjoner om årsakssammenhenger. Men for øvrig vil jeg også si at de etiske sider ved dette arbeidet tillegges stor vekt.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg føler så absolutt et ansvar for å sørge for at det gis god veiledning på disse områdene. Det kan jeg bekrefte, uten at jeg dermed kan gå noe nærmere inn på budsjettmessige konsekvenser av det. Men det er et helt klart ansvar å sørge for at det gis god veiledning både når det gjelder forebygging av uønsket svangerskap, og omkring abort i alminnelighet. Når det gjelder det første spørsmålet, hvilken kunnskap eller hvilke konklusjoner man kan trekke ut av det forskningsarbeid som representanten her viser til, må jeg bare medgi at jeg i øyeblikket ikke har oversikt over det som gir meg grunnlag til å gi noe fullgodt svar. Så det må jeg få lov til å komme tilbake til.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
For det første vil jeg si at den rapporten som vi her snakker om, og som det er pekt på at man nå har arbeidet med i et halvt års tid, er resultat av det særskilte tilsyn med skolehelsetjenesten som man iverksatte i 2000, og som ble gjennomført i løpet av 2000. Vi har altså fått de foreløpige rapporter, og Helsetilsynet bruker, naturlig nok, noe tid, ikke bare på å sammenstille og konkludere i disse rapportene, men også på å utvikle forslag til tiltak som skal gjennomføres for å rette på de feil og svakheter som er avdekket gjennom tilsynet. Den rapporten ventes å foreligge i nær framtid. Jeg syns det er en rimelig tid som er brukt på dette, og det vil også være mitt ansvar å videreføre de forslag som kommer fra Helsetilsynet om gjennomføring av tiltak. Det er riktig at de planene som jeg her refererte til, er planer som er utviklet under den forrige regjering. Jeg har ikke noe problem med å si at det er gode planer, og at det er et viktig ansvar ikke bare å utvikle planene, men å sørge for at de også blir gjennomført. Jeg anser det som faktisk viktigere enn nå å utvikle enda nye planer bare for at de skulle være fra en annen regjering enn den som egentlig fremla dem.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Når det gjelder det helt spesielle spørsmålet om å overlate til skoleeieren dette ansvaret, er svaret at det også er av de ting som det selvfølgelig vil være anledning til å vurdere i forbindelse med fremleggelsen av den rapporten som vi nå avventer. Når det gjelder den politiske oppmerksomhet, skal jeg selvfølgelig ta til etterretning at det er et behov for det. Jeg vil foretrekke å knytte den oppmerksomheten først og fremst til forslag om konkrete forbedringstiltak, fremfor i og for seg bare å understreke betydningen av at det ansvar som her er tillagt kommunene, blir fulgt opp, men begge deler er fullt mulig. Jeg legger først og fremst nå vekt på å utvikle de konkrete oppfølgingstiltak etter det tilsyn som er gjennomført. Jeg regner med å få god anledning til å komme tilbake til Stortinget med redegjørelse for det i forbindelse med de fremlegg som vil følge i budsjettsammenheng eller på annen måte til høsten.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil tro at det også tidligere er vurdert og konkludert med at den rettstilstand som vi har på dette området, ikke representerer et brudd på menneskerettigheter, likestillingslovgivning eller de øvrige bestemmelser som representanten Sandberg her viser til. Jeg vil i alle fall tro at det også er vurdert tidligere. Siden dette ikke er mitt fagansvar i Regjeringen, skal jeg ikke være kategorisk med hensyn til hvorvidt dette er vurdert i den senere tid, men det skal jeg i hvert fall nå sørge for blir klarlagt. For øvrig er det vel ikke slik at mitt svar skal tolkes dit hen at jeg ikke mener at det generelt sett er til barnets beste at det er klarhet omkring det biologiske farskapet – det mente jeg skulle fremgå av det jeg sa – men det er en del vanskelige avveininger knyttet til rettsvernet for den enkelte når det gjelder å pålegge DNA-tester for på den måten å avklare farskapet.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg kjenner ikke de forhold som det her vises til, verken når det gjelder professor Lødrups uttalelser eller den sak som jeg forstår har gått i Follo herredsrett, og jeg kan slik sett heller ikke her og nå si noe om hvorvidt jeg mener at det ut fra dette eller andre forhold bør gjennomføres lovendringer. Men jeg har jo ingen problemer med å si at både den type rettsavgjørelser og faglige uttalelser meget vel kan gi grunnlag for at de spørsmål som her tas opp, blir vurdert, og det synspunkt som her er fremført, vil jeg også ta med tilbake til min kollega i Regjeringen.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Statens helsetilsyn mener tilstanden i skolehelsetjenesten er kritisk, ifølge Aftenposten 26. februar 2001. Rapporter fra fylkeslegene avdekker brudd på lover og forskrifter i 63 pst. av undersøkte kommuner. Den politiske ledelse i Sosial- og helsedepartementet ville den gang ikke kommentere disse opplysningene. Hva mener statsråden må gjøres for å styrke skolehelsetjenesten i både grunnskole og videregående skole?»
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Svaret viser at det er nødvendig med et politisk press for å få fram resultater, da Helsetilsynet ennå ikke har klart å ferdigstille denne rapporten som de har jobbet med i – jeg tror faktisk det er – et halvt års tid allerede. Jeg har også lagt merke til at de tiltak som statsråden nevner, er planer som ble satt i gang av den forrige regjeringen. Skolehelsetjenesten er da integrert i disse planene. Det er for så vidt vel og bra, men det viser seg altså at det er behov for å følge opp dette. Skolehelsetjenesten er jo et lavterskelhelsetilbud, og det er svært bekymringsfullt det som nå avdekkes. Flere tiltak kan tenkes å være nødvendig, som samarbeid med andre etater, f.eks. barnevernet, men det er også viktig å tydeliggjøre ansvaret for skoleeier. Spesielt det som gjelder videregående skole, trakk jo også statsråden fram som bekymringsfullt. Vil statsråden vurdere å gi skoleeier ansvaret for skolehelsetjenesten?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerte at han ikke hadde noen nye svar og ikke ville gå inn på spørsmålet om hvorvidt en ville vurdere å gi skoleeier ansvaret, slik at det ikke nødvendigvis bare er hjemlet i kommunehelsetjenesteloven, slik det er i dag. Statsråden pekte også på at det er behov for ressurser. Men det jeg føler det er mest behov for, er faktisk politisk oppmerksomhet fra Regjeringen – ja, også fra statsråden – på skolehelsetjenesten og de mangler som er avslørt også i den foreløpige rapporten. Mitt spørsmål til statsråden blir: Når vil statsråden komme til Stortinget med tiltakene?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Da blir mitt spørsmål stilt til helseministeren: «I dag er regelverket slik at en mor i en farskapstvist kan nekte at det tas en DNA-test av barnet slik at denne kan sammenliknes med en tilsvarende test av den påståtte faren. Over hele landet er det en rekke fedre som påstår at de er ilagt farskap for barn som de ikke er far til. Er statsråden enig i at det må innføres en lovhjemmel for at det kan kreves at barnet skal DNA-testes i farskapssaker?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg syns statsråden peker på problemet, og det er bra, men jeg blir litt skuffet og skremt over konklusjonene. For jeg tolker svaret slik at Regjeringen og statsråden tolker barnets beste dit hen at det ikke er til barnets beste å vite hvem som er dets biologiske far. Det som er problemet, er jo selve tolkningen av barneloven vedrørende foreldreansvaret. Retten til samtykke i personlige forhold for barn hindrer altså far i å undersøke om han faktisk er den biologiske faren. Nå er det jo litt endringer i dette, og jeg vil i første runde spørre statsråden om ikke Regjeringen også vurderer hvorvidt dette er et brudd på menneskerettighetene, et brudd på likestillingsloven og et brudd på Barnekonvensjonen, ikke minst artikkel 8 punkt 1 i FNs barnekonvensjon, som akkurat går på dette med å bevare barnets rett til egen identitet. Det er mitt første spørsmål til statsråden.