Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-01-11:
I denne saken synes jeg faktisk at departementets svar er like interessant som selve forvaltningsrapporten. Jeg finner, i motsetning til sistnevnte taler fra regjeringspartiene, ikke noen grunn til å betvile at departementet tar arbeidet med biologisk mangfold på alvor. Det står det faktisk å lese i departementets svar, gjengitt på side 5 i innstillingen, at en i høyeste grad gjør. Jeg har lyst til å sitere følgende fra departementets svar: «Departementet har tidligere uttalt at det ikke kan si seg enig i alle Riksrevisjonens premisser og vurderinger i rapporten. St.meld. nr. 42(2000-2001) (2000-2001) Det er ikke helt ukjent parlamentarisk praksis at stortingsmeldinger har ambisjoner som Stortinget ikke selv ser seg i stand til å oppfylle i første, andre, tredje, fjerde, femte eller sjette budsjettbehandling deretter. Om det sier noe om at målsettingene kanskje er for vidtfavnende, eller om det sier noe om manglende oppfølginger i bevilgninger, skal jeg la være usagt, men i en vurdering av hvorvidt Regjeringen har fulgt opp Stortingets målsettinger, er det ganske viktig at Riksrevisjonen også har fokus på at Stortinget jo har den årlige ressurstildeling gjennom budsjettbehandling. Det er også Stortingets oppfatning. Det står i komiteens innstilling ganske klart – det var noe som sakens ordfører ikke siterte, derfor får jeg ta det med – på side 8: «Riksrevisjonen har nok i sin gjennomgang lagt avgjørende vekt på prinsipielle uttalelser fra Stortingets side, som henvist til ovenfor, og ut ifra slike formuleringer mener revisjonen at departementene ikke har fulgt opp tilstrekkelig i de årlige budsjettene.» Det står altså i sitatet at departementene ikke har fulgt opp tilstrekkelig. Så sier komiteen videre: «Det blir ikke helt ut dekkende under henvisning at bevilgningsnivået fastsettes i den årlige budsjettprosessen og i budsjettprioriteringene. Det er Stortinget som hvert år bestemmer bevilgningsnivået og ambisjonsnivået; ikke departementene.» Dette synes jeg det er grunn til å understreke. Så sier komiteen at det å innhente én forskningsinstitusjons vurdering – blant manges – av hvorvidt departementet har gjort det rette, knapt nok er godt nok i en forvaltningsrapport. Komiteen sier også: «Etter komiteens vurdering krever slike tolkninger en forvaltningsmessig, folkerettslig og politisk vurdering.» Det er jeg nødvendigvis enig i, det er en del av den enstemmige merknaden, men jeg synes dette kanskje er verdt å merke seg for Riksrevisjonens del. Og hvis jeg skal få lov til å foreta en frimodig betraktning til slutt, måtte det være at jeg synes nok det er mange andre områder enn akkurat dette som hadde krevd øremerkede bevilgninger til kommunene – med henvisning til siste talers ønske om øremerking. For det er alltid slik at man på et sektorområde ønsker øremerking av bevilgninger til kommunene når det er sektordebatter i Stortinget. Men når kommunalkomiteen diskuterer forhold som gjelder kommunene, hører vi jo parti etter parti stå opp og fortelle at øremerking svekker det kommunale selvstyret, og at det er ønskelig å komme bort fra for mye øremerking – noe Regjeringen har understreket med varierende intensitet og delvis også fått gjennomført.