trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2021-06-01:
Jeg vil takke saksordføreren for et godt samarbeid i denne saken. Riksrevisjonens konklusjon i denne rapporten er at Norges vassdrags- og energidirektorat, forkortet NVE, ikke i tilstrekkelig grad har påsett at det er god beredskap for å håndtere dataangrep i kraftforsyningen. Riksrevisjonen vurderer dette som alvorlig. Kraftforsyningen er en helt sentral del av vår kritiske infrastruktur for å ivareta viktige samfunnsfunksjoner. Svakheten som nevnes, er knyttet til NVEs styring, oppfølging og tilsyn med datasikkerheten i kraftforsyningen. Vi leser også at det er svakheter ved NVEs arbeid med overvåkning, varsling og beredskap. Olje- og energidepartementet får også kritikk for å ha for lite fokus på å innhente og sikre bedre styringsinformasjon om resultatene av NVEs arbeid med IKT-sikkerhet i kraftforsyningen. Altså er Riksrevisjonens overordnede kritikk at NVE ikke har fulgt opp sikkerhetsarbeidet godt nok, og at departementets oppfølging også kan sies å ha vært for passiv. Statsråden har uttalt at hun synes at Riksrevisjonens funn er nyttige. Funnene blir brukt for å videreutvikle og styrke NVEs arbeid med IKT-sikkerhet i kraftforsyningen, bl.a. i arbeidet med ny strategi for perioden 2022–2026. Flere av anbefalingene er fulgt opp gjennom igangsatt arbeid, og mye har blitt forbedret etter at Riksrevisjonen avsluttet sin undersøkelse, og det er bra. Statsråden sier også i sitt svar at NVE prioriterer veiledning til bransjen og kompetansehevende tiltak høyt, og at arbeidet til NVE på området omfatter mer enn det som fremgår av undersøkelsen. En del av dette arbeidet er den nye veiledningen for hele kraftberedskapsforskriften, som kom i desember 2020. Siden denne forskriften trådte i kraft har NVE sørget for at det har blitt avholdt en rekke kurs. Statsråden har bedt NVE styrke arbeidet med IKT-sikkerheten i kraftforsyningen og bedre rapporteringen til departementet, og av tildelingsbrevet for 2021 kan man lese at NVE har fått styringsparametere som skal bidra til å vurdere tilstanden i kraftforsyningen og vurdere resultatene fra tilsyn. Revisjon og tilsyn er viktige bidrag i forbedringsarbeid. Denne rapporten fra Riksrevisjonen om IKT-sikkerhet i kraftforsyningen, med de anbefalingene som gis, er også det. Men kanskje hadde undersøkelsen vært enda mer nyttig om den hadde kommet på et noe senere tidspunkt. Den nye kraftberedskapsforskriften trådte i kraft fra januar 2019. Undersøkelsen er fra 2016–2020. NVE ønsket å gi virksomhetene anledning til å tilpasse seg endringene før de begynte med tilsyn andre halvår i 2019. Pandemisituasjonen har i tillegg gjort det vanskeligere å føre tilsyn i 2020. Vi vet at et dataangrep i kraftforsyningen kan få store følger for samfunnet vårt. En sikker kraftforsyning er en viktig del av beredskapen, og er et klart mål for interesser som ikke vil oss vel. Utviklingen har gått raskt de siste årene. Derfor må IKT-sikkerhet, tekniske systemer og utviklingen hele tiden ha topp prioritet.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2021-06-01:
Nordisk samarbeid er viktigere enn noen gang. Pandemien har vist oss hvor sårbare vi er, og som saksordføreren redegjorde for, har det vært et utstrakt samarbeid på tvers av de nordiske land i løpet av den tiden vi har hatt denne pandemien. Det har nok også vært mye som vi må ta lærdom av, og som vi kan dele noen erfaringer om etterpå, sånn at vi er mer forberedt neste gang vi rammes av noe lignende, for det gjør vi helt sikkert igjen. Jeg har gleden av å være leder for utvalget for velferd i Norden, og jeg vil trekke frem et par temaer som vi har brukt en del tid på, og som har nordisk merverdi når det gjelder samarbeid. Det gjelder å legge bedre til rette for samarbeid innenfor forskning og helsenæring. Det er et stort potensial som ligger i de nordiske helseregistrene, og som er helt unike i global sammenheng. Det er også god forskningsinfrastruktur i Norden, og befolkningen vår er faktisk villig til å delta i undersøkelser og ta i bruk ny teknologi. Norden med sine 27 millioner innbyggere omtrent er en perfekt befolkningsstørrelse som gjør oss attraktive for kliniske studier, og her er det faktisk store muligheter. Så er det kampen mot antibiotikaresistens. Utvalget har i flere år jobbet med dette og var med og forberedte en konferanse om temaet i samarbeid med EU-parlamentet den 3. mars tidligere nå i år. Pandemien har vist oss også her hvor viktig dette arbeidet er, og hvor viktig det er å utvikle ny antibiotikamedisin. Utvalget har utarbeidet en felles nordisk interpellasjon, spørsmål, til de nordiske helseministrene, hvor de utfordres til å lage en felles nordisk handlingsplan mot antibiotikaresistens og et tettere samarbeid rundt forskning, vaksine- og legemiddelproduksjon. Interpellasjonen er allerede sendt til de nordiske parlamentene. Kanskje kan vi sammen være bedre forberedt neste gang en pandemi rammer oss på dette området. Det siste temaet jeg vil nevne, er psykisk helse og selvmordsforebyggende tiltak. Vi har ikke hatt fysiske møter det siste året, men vi har hatt gode digitale møter, og vi har hatt flere av ministrene inne som innledere. Da vi behandlet medlemsforslaget om selvmordsforebygging, hadde utvalget møte med den finske familie- og omsorgsministeren Krista Kiuru og vår egen helseminister Bent Høie. Utvalget vedtok i etterkant et forslag om at Nordisk råd skulle arrangere en nordisk toppkonferanse om psykisk helse og selvmord i 2021. I tillegg vedtok utvalget å arbeide for en nordisk handlingsplan med mål om å minske antallet selvmord med 25 pst. innen 2025, og målet på sikt er en nullvisjon. Utvalget er samstemt i at selvmordsforebygging er en felles nordisk utfordring som vi må samarbeide mer rundt og ta på det største alvor. Vi lever i verdens beste land, men likevel tar ti mennesker livet av seg hver dag i Norden. Det er seks ganger flere enn de som dør i trafikken. Det er en utrolig trist statistikk som vi er nødt til å gjøre noe med. Jeg er glad for at Nordisk råd i plenum vedtok utvalgets forslag om en nullvisjon når det gjelder selvmord, og et toppmøte om psykisk helse i 2021, et tema som er mer aktuelt enn noen gang med pandemien som bakteppe.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Jeg er veldig glad for at justisministeren er så «to the point» i disse sakene og er veldig tydelig på at man tar dette på alvor og ser hvilke utfordringer det kan være for enkelte ansatte som eventuelt får inndratt sin klarering. Jeg er veldig glad for at man er tydelig på det. Det er klart at når man ser på de sakene man har lest i media, blir man ganske opprørt, for det er flotte representanter for nasjonen vår, som har vært plassert ved våre utenriksstasjoner, som plutselig mister sin klarering fordi de har fått seg en kjæreste fra et annet land. Nå skal ikke vi prosedere på de sakene konkret her, og det kan sikkert ikke statsråden heller svare på. Men jeg har lyst til å vise til det som jeg sa i mitt hovedinnlegg, at vi hadde en sak, en særskilt melding fra EOS-utvalget, i 2019, som ble behandlet her, og komiteen var veldig samstemt, og regjeringen var veldig tydelig i sine tilbakemeldinger. Jeg vil bare få bekreftet at regjeringen følger opp de merknadene og følger opp det som ble lovet i 2019 når det gjelder den særskilte meldingen vedrørende klareringssaker.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-06-01:
Vi er avhengige av gode etterretnings- og sikkerhetstjenester for å kunne leve i et trygt samfunn. EOS-tjenestene skal bidra til nasjonal sikkerhet, beredskap og situasjonsforståelse. For å utføre denne jobben er tjenestene gitt særskilte fullmakter og kan benytte seg av et bredt spekter av virkemidler. Samtidig har tjenestene legitime skjermingsbehov som gjør at det i liten grad kan gis offentlig innsyn i tjenestenes virke. EOS-utvalget kontrollerer de hemmelige tjenestene på samfunnets vegne. Denne demokratiske kontrollen er svært viktig. Derfor er dagen i dag med behandling av EOS-utvalgets årsmelding for 2020 viktig både for tjenestene og for samfunnet. EOS-utvalget har fremmet kritikk mot Forsvarets sikkerhetsavdeling i noen enkeltsaker. Når det gjelder praktisering av innsynsreglene i klareringssaker, vil utvalgets kritikk følges opp av avdelingen. Angående saksbehandlingstid i klareringssaker er det både min og Forsvarets sikkerhetsavdelings prioritet at den skal være tilfredsstillende. Jeg må få legge til at en saksbehandlingstid på fire år framstår jo som ikke-saksbehandling heller en forsinkelse. Jeg vil samtidig minne om at Forsvarets sikkerhetsavdeling behandler over 20 000 klareringssaker i året. Jeg er fornøyd med at avdelingen har klart å opprettholde produksjonen gjennom covid-19-pandemien, slik at vi har fått klarert dem som skal klareres, og det personellet vi trenger. Så vil det være sånn at noen vil alltid miste klareringen. Da skal vi kunne være så tydelige på prosess og hvorfor som mulig. EOS-utvalget har fullstendig innsynsrett i løpende saker i alle EOS-tjenestene, med ett unntak, og det er saker som blir definert som særlig sensitiv informasjon hos Etterretningstjenesten. I 2019 og 2020 har utvalget i 19 slike saker, fra flere år tilbake i tid, som ikke lenger er definert som særlig sensitiv informasjon, hatt en særlig gjennomgang. Utvalget har ikke funnet tegn på at Etterretningstjenesten har gått ut over sine fullmakter, eller at noen har fått rettighetene sine krenket. Jeg er veldig tilfreds med at utvalget har gjort denne gjennomgangen, og ikke minst er jeg fornøyd med resultatet, som viser at Etterretningstjenestens arbeid i disse særlig skjermede sakene er tillitvekkende og godt. Samtidig er praksisen med denne etterkontrollen et godt sikkerhetsnett for oss. Jeg er glad for at EOS-utvalget har funnet få kritikkverdige forhold i forsvarssektoren i 2020. Det viser at det arbeides godt med rutiner og praksis hos de relevante enhetene. Dette positive resultatet er viktig å ta med seg. Og så må jeg avslutningsvis få lov til å replisere til representanten Andersen: Det er ganske mye rundt saken vi diskuterte i går, der jeg ikke kommer til å jobbe meg svett for å skape presedens.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
At det er lys i lampa, liv i mobilen og varme på kokeplata, avheng av god og sikker kraftforsyning. I eit stadig meir digitalisert samfunn er det ikkje berre vind og uvêr som kan ta straumen frå folk. Straumen kan også forsvinna på grunn av datavirus, hackar-angrep eller andre feil med datasystema. I denne saka har Riksrevisjonen sett nærare på nettopp om NVE sin verkemiddelbruk medverkar til å styrkja IKT-tryggleiken. Lat meg fyrst nytta høvet til å takka komiteen for eit godt samarbeid i saka. Riksrevisjonen har i rapporten sin funne grunnlag for sin nest sterkaste form for kritikk. Riksrevisjonen har konkludert med at NVE ikkje i tilstrekkeleg grad har sikra at det er god beredskap for å handtera IKT-angrep i kraftforsyninga. Riksrevisjonen har etter ei samla vurdering kome til at dette er alvorleg. Vidare har Riksrevisjonen funne at NVE si svake styring og oppfylging av arbeidet med IKT-tryggleik i kraftforsyninga er kritikkverdig. Riksrevisjonen meiner også at det er kritikkverdig at NVE sitt grunnlag for å fylgja med på utviklinga samla sett er mangelfullt. Vidare har tilsynet som NVE gjennomfører, svakheiter som Riksrevisjonen samla sett finn er kritikkverdige. Til sist meiner Riksrevisjonen at det er kritikkverdig at Olje- og energidepartementet ikkje har fylgt opp området tett nok. Det er ein samla komité som stiller seg bak funna og kritikken frå Riksrevisjonen. Det er også ein samla komité som støttar tilrådingane og ber Riksrevisjonen fylgja utviklinga innanfor IKT-tryggleiken vidare. Til sist vil eg slutta der eg begynte: Lys i lampa, straum på mobilen og varme på kokeplata er noko vi alle treng kvar dag. Kraftforsyninga er ein del av den kritiske infrastrukturen og er eit utsett mål i krig og konflikt. Dette er dessverre ikkje fyrste gongen denne komiteen har handsama riksrevisjonsrapportar som viser alvorlege manglar ved IKT-tryggleiken i landet vårt. Seinast for eit par veker sidan debatterte me dei svært alvorlege manglane ved IKT-tryggleiken i helseføretaka. Denne våren har me også sett vår eigen institusjon, Stortinget, verta utsett for eit alvorleg hackar-angrep. Me er difor sårbare på område der det er reell risiko for åtak utanfrå. Statsminister Erna Solberg lovde oss tryggleik og beredskap då ho vart valt for åtte år sidan. Koronapandemien har sett beredskapen på prøve, og statsministeren sitt svar på Koronakommisjonen sine kritiske funn var at regjeringa var budd på ein pandemi, men ikkje denne pandemien. Eg håpar me ikkje hamnar i ein situasjon der statsministeren må seia at me var budd på eit IKT-angrep, men ikkje dette IKT-angrepet. Ut frå dei sakene komiteen har handsama, kjenner eg at det er grunn til uro.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Arbeidarpartiet ynskjer ein totalberedskapskommisjon. Det handlar om å sjå risiko og beredskap meir under eitt og få eit betre samarbeid mellom dei ulike ressursane. Totalberedskap og samordning av beredskap ligg vel til Justis- og beredskapsdepartementet, men likevel: Tenkjer statsråden at dette kunne ha vore eit nyttig grep for å styrkja IKT-tryggleiken også i kraftforsyninga?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Eg tenkjer på det å sjå dette som eit heile. Sjølv om statsråden berre er statsråd for eitt departement, er statsråden også nestleiar i eit stort parti, så har ho synspunkt på dette?
Tina Bru (Høyre), 2021-06-01:
IKT-sikkerhet er en stadig viktigere del av arbeidet med sikkerhet og beredskap i kraftforsyningen. I takt med den digitale utviklingen har det blitt økt oppmerksomhet på hvor viktig dette er nettopp for forsyningssikkerheten. Jeg mener at NVE gjør et grundig og godt arbeid med IKT-sikkerhet i kraftsektoren. Allikevel vil det alltid finnes muligheter for forbedring. Til dette er slike forvaltningsrevisjoner svært nyttige, og jeg ønsker å bruke funnene og anbefalingene fra denne rapporten til å videreutvikle dette viktige arbeidet. I rapporten konkluderer Riksrevisjonen med at NVE ikke i tilstrekkelig grad har påsett at det er god beredskap for å håndtere IKT-angrep i kraftforsyningen, og at Olje- og energidepartementet ikke sikrer seg god nok styringsinformasjon om IKT-sikkerhetstilstanden i kraftforsyningen og resultatene av NVEs arbeid med IKT-sikkerhet. Riksrevisjonen kommer med en rekke anbefalinger for å styrke NVEs arbeid og sikre at NVEs rapportering til departementet gir tilstrekkelig styringsinformasjon om resultatene fra NVEs arbeid. Revisjonens anbefalinger tas på alvor, og flere av anbefalingene følges allerede opp gjennom arbeid som er påbegynt. Dette gjelder bl.a. tilsynsarbeidet, veiledning til bransjen, kompetansehevende tiltak, videreutvikling av systemer for avdekking og deling av IKT-sikkerhetshendelser og oppdatering av beredskapsplanverk. Også anbefalingen om å styrke NVEs rapportering til departementet har blitt fulgt opp i styringsdialogen med direktoratet. Det gjøres mye godt arbeid med regelverk og tilsyn med måten regelverket følges opp, men det er viktig å understreke at det er nettselskapene og kraftprodusentene som har ansvaret for at IKT-sikkerheten følges opp i tråd med regelverket. Selv om revisjonen har vært nyttig, vil jeg påpeke at den kunne hatt enda større nytte dersom den hadde kommet på et senere tidspunkt. Kraftberedskapsforskriften ble oppdatert i 2019 da det bl.a. ble innført nye krav til IKT-sikkerhet. NVE ga så virksomhetene anledning til å tilpasse seg endringene før de startet med å føre tilsyn andre halvår i 2019. Så er vi jo alle fullstendig klar over pandemisituasjonen, som naturlig nok førte til redusert tilsynsaktivitet i 2020. Jeg finner det naturlig at regelverksendringer først følges opp gjennom veiledning, og deretter tilsyn. På samme måte må regelverksendringer få tid til å virke før man gjør en vurdering av behovet for ytterligere grep. IKT-sikkerhet er viktig, særlig for kraftsektoren som kritisk infrastruktur. Som jeg innledet med å si, gjøres det et godt og grundig arbeid i denne sektoren også i dag, men med teknologi som stadig er i endring, vil det alltid finnes muligheter for forbedring. Gjennom Riksrevisjonens gjennomgang har vi fått konkrete forbedringsområder på bordet. Det er bra. Jeg vet at NVE allerede er i gang med å følge opp disse, og jeg skal også sørge for at Olje- og energidepartementet gjennom styringsdialogen fokuserer på dette i tiden som kommer.
Tina Bru (Høyre), 2021-06-01:
Som representanten selv er inne på, er dette et ansvar som ligger til justis- og beredskapsministeren, og hun er jo i salen, så det er mulig hun kan svare på spørsmålet etterpå. Jeg tror jeg skal holde meg til det jeg har ansvaret for. Jeg er veldig enig med representanten i at kraftforsyningen er utsatt. Vi må sørge for at vi har god beredskap der, og derfor skal vi også følge opp de anbefalingene som kom i rapporten. Det gjøres mye godt arbeid allerede, ikke minst med kraftberedskapsforskriften, som jeg nevnte i sted. Den har vært viktig. Derfor er vi i gang med å følge opp mange av de tingene som revisjonen også påpeker er viktige.
Tina Bru (Høyre), 2021-06-01:
Jeg står her i debatten i dag og snakker om IKT-sikkerhet i kraftforsyningen. Jeg tror jeg skal holde meg til det, og så kan representanten helt sikkert stille disse spørsmålene til justis- og beredskapsministeren, som er mer egnet til å svare på det.
Tina Bru (Høyre), 2021-06-01:
Jeg har ikke grunnlag for å tro det. Jeg merker meg også at det har skjedd ganske mye viktig innenfor denne sektoren de siste årene. Vi trengte mer beredskap på feltet. Derfor var det viktig at kraftberedskapsforskriften kom, og det er viktig at man nå jobber tett med å følge opp de tingene som Riksrevisjonen peker på som en utfordring. Dette er også en bransje som preges av mange teknologiendringer som kommer fortløpende og fort, så å kunne fokusere på å jobbe med sikkerhet hele veien i en skiftende teknologisk situasjon er viktig, og det kommer vi til å følge med på.
Tina Bru (Høyre), 2021-06-01:
Det var litt det jeg var inne på i mitt innlegg, at nå kom det ganske mange viktige endringer med den forskriften, og at de må få tid til å virke. Selskapene må få anledning til å følge opp regelverket, og regelverket må få sette seg. Så må man selvfølgelig etter hvert passe på å ha tilsyn for å sikre at det skjer. Men det er også viktig å understreke at det er selskapene selv som har ansvar for å sørge for at sikkerheten er i tråd med det regelverket vi har. Vårt ansvar er å sikre det regelverket og at det er godt nok. I så måte er også rapporten fra Riksrevisjonen god, og den gir anbefalinger for videre arbeid på feltet.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Først vil jeg takke komiteen for arbeidet med saken. I denne proposisjonen foreslås et nytt kapittel 3 A i straffegjennomføringsloven, med regler som skal bidra til en forsvarlig straffegjennomføring under utbrudd av en allmennfarlig smittsom sykdom. Departementet har, på bakgrunn av erfaringene som er høstet gjennom midlertidige regler for å avhjelpe covid-19-pandemien, nå foreslått en permanent lovfesting, både fordi pandemien ikke er over, fordi de midlertidige reguleringene må videreføres, og i erkjennelsen av at det kan komme nye pandemier som krever tilsvarende virkemidler. Departementet anfører at formålet med forslagene i proposisjonen er å ivareta de behovene for en særskilt regulering av kriminalomsorgen som utbruddet av covid-19 har medført, også etter 1. juni 2021, og tilsvarende behov under eventuelle framtidige utbrudd av allmennfarlig smittsom sykdom. Departementet mener ikke at loven skal favne andre typer hendelser, og at forslagene i proposisjonen dermed begrenses til situasjoner med utbrudd av allmennfarlig smittsom sykdom som smitter ved indirekte kontakt, dråpesmitte eller luftbåren smitte. Så vil jeg redegjøre litt for Arbeiderpartiets synspunkt i saken. Arbeiderpartiet vil understreke at vi i utgangspunktet har et åpent sinn til forslaget om å gjøre midlertidige endringer som har virket, permanente. I denne proposisjonen, hvor endringene bl.a. inneholder muligheter for isolasjon av innsatte, har vi likevel valgt å legge særlige forsiktighetsregler til grunn, særlig fordi tunge høringsinstanser har utvist rimelig stor grad av skepsis til å gjøre reglene permanente. Blant annet gjelder dette Folkehelseinstituttet, Riksadvokaten, Dommerforeningens menneskerettighetsutvalg, Advokatforeningen og Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund. Derfor mener vi at på det nåværende tidspunkt er det formålstjenlig å videreføre de midlertidige endringene i lovverket knyttet til pandemien, for så å utarbeide et permanent lovverk når evalueringen av covid-19-pandemien gir et tilstrekkelig grunnlag for dette. Komiteen har måttet gjøre noen krumspring i behandlingen av saken for å få alt til å gå opp med datoer. På den måten har det blitt slik at Arbeiderpartiets forslag kommer inn etter at man vedtar denne loven. Vi foreslår da at den skal tre i kraft straks, og at den skal oppheves 1. desember 2021.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Kriminalomsorgen er i stadig utvikling med nye soningsformer, som elektronisk kontroll, EK, som også stadig er under utvikling. Med de nye digitale løsningene og de nye metodene ved Agder fengsel, som statsråden kjenner godt til, kan det tenkes at straffegjennomføringen her til lands kan se ganske annerledes ut ved en senere eventuell pandemi enn det den gjør i dag. I tillegg er det naturlig nok ikke gjennomført en endelig evaluering av kriminalomsorgen i tiden med pandemi. Er statsråden bekymret for at Stortinget skulle vedta en permanent lov som kanskje ikke står seg ved neste utbrudd av en allmennfarlig smittsom sykdom, og som heller ikke er tuftet på grundige evalueringer av situasjonen vi nå står i? Spørsmålet er: Er statsråden bekymret for at denne loven kanskje ikke vil treffe så godt?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Det er greit nok at statsråden ikke er bekymret, og jeg forstår argumentasjonen for å legge fram saken, men FHI, Sivilombudsmannen, Riksadvokaten, Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund og andre var bekymret for det. Over til noe annet, dette med tid. Vil statsråden nå sørge for gode nok rutiner, slik at vi unngår faren for å ende opp i lovløse rom, sånn som vi gjorde i denne situasjonen, og hvor vi, også for Arbeiderpartiets del, så å si ble presset til å forholde oss til et lovverk som vi egentlig ikke ønsket, for vi ønsket å videreføre et annet, midlertidig lovverk. Jeg regner med at statsråden ser at det setter Stortinget i en litt vanskelig situasjon. Vil statsråden nå sørge for gode rutiner, slik at vi ikke havner i denne situasjonen igjen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
I dag viser Stavanger Aftenblad til at politiet verken har opplæring i eller trener på bruk av spytthette, dette til tross for stadige advarsler om farene og risikoen for kvelning ved bruk av dette tvangsmiddelet. Politidirektoratet sier til avisen at de tar selvkritikk og varsler tiltak. Det er vel og bra. Vet statsråden hvorvidt utredningsplikten vedrørende liv og helse ble fulgt når det gjelder politiets bruk av spytthette som tvangsmiddel, da dette ble innført?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Takk for det. Det er opplagt uakseptabelt at politiet anvender maktmidler de ikke har opplæring i, opplagt av hensyn til den som håndteres med makt, men også for den som anvender makten. Ansatte må være trygge på at de ikke settes i en situasjon der de benytter et maktmiddel feil og uforvarende kan komme til å skade et menneske på liv og helse. Hvilke tiltak vil statsråden gjøre for å sørge for at politi som ikke har øvelse eller opplæring i bruk av spytthette, heller ikke får anledning til å benytte tvangsmiddelet før de har fått opplæringen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Jeg vil påstå at en skade på liv eller helse, enten av barn eller voksne, ved bruk av et tvangsmiddel politiet ikke har opplæring og trening i å bruke, er en skade for mye – om det så bare er én gang. Mener statsråden å si at hun ikke vil ha noen tiltak for å sikre at politifolk som ikke har fått opplæring i å bruke spytthette, ikke anvender dette – fra i dag, fra nå, når vi er klar over det?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Det kommer fram noen tydelige skillelinjer mellom partiene i denne debatten. Når våre unge, barn i vårt samfunn, settes i en situasjon der de blir tungt kriminelle, kan noen si at det er barnets ansvar og kanskje foreldrenes ansvar, og det må individet selv ta ansvar for. Jeg vil si at det er vårt fellesskaps ansvar. Det er samfunnet vårt sitt ansvar. Og vi deler en del av skylden for de lovbruddene som har blitt begått. For det er vi som ikke var der da han som ble tungt kriminell som 17-åring, var 7 år, da han var 12 år og da han var 15 år. Det er vi som fellesskap som ikke stilte opp. Løsningen ligger derfor også i fellesskapet, ikke gjennom nye overgrep og ansvarsfraskrivelse, men ved at vi stiller opp med alt vi har av klokskap og kunnskap for å hjelpe og for å løfte barn som har blitt tungt kriminelle, ut av den løpebanen. Det er vårt ansvar, det er samfunnets ansvar, vårt fellesskaps ansvar. Så er jeg overrasket over et litt passivt svar fra statsråden her i replikkvekslingen vår. Jeg hadde ønsket meg en raskere reaksjon både for å verne dem som blir utsatt for ufaglærte i bruk av tvangsmidler og spytthette, og for å verne de ansatte. Jeg får håpe at statsråden lytter godt til debatten og kanskje legger litt ekstra trykk i en telefon eller en kontakt til POD, Politidirektoratet, for å sørge for at politiet faktisk ikke bruker tvangsmidler de ikke har opplæring i, til det beste for publikum, berørte og de ansatte.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-01:
Til tross for innlegget fra forrige taler skal jeg tillate meg å peke på noe av den politikken som framkommer av årsmeldingen til NIM. Igjen har NIM påpekt problemstillingen vedrørende isolasjonspraksisen i norske fengsler. Denne problemstillingen er jo Stortinget godt kjent med, og særlig vakte isolasjon i fengsel stor oppmerksomhet da Sivilombudsmannen la fram sin særrapport vedrørende problematikken. Det finnes ingen kvikkfiks for denne utfordringen. For selv om intensjonen fra NIM om å normfeste utlåsingstid skulle blitt vedtatt, hadde vi ikke med det fått orden på problemet. Noe av det viktigste vi kan gjøre for samfunnet vårt, for vår samfunnssikkerhet, er å sørge for at folk er mindre kriminelle når de slipper ut av fengsel, enn de var da de ble satt inn. Dette krever tid og dedikasjon. Over mange år har Solberg og regjeringen kuttet i budsjettene til kriminalomsorgen. Dette har i praksis ført til færre folk på jobb, f.eks. ved at vakante vakter ikke fylles opp. Dermed blir det mer innlåsing. Det blir mindre meningsfylte aktiviteter. Når vi også vet at innsattbefolkningen har større utfordringer enn tidligere, er det en merkelig strategi å legge opp til at det er færre folk til å ta seg av dem. Derfor vil ikke Arbeiderpartiet nå sette en standard for utlåsingstid, for dersom vi gjør det i dag, med de rammene kriminalomsorgen har nå, vil vi risikere at en standardisert utlåsingstid vil føre med seg at ansatte vil bruke alle ressurser på å overholde en åttetimersregel. En slik regel vil kreve store bemanningsressurser for å føre tilsyn med fellesskapet på avdelingene. Dette vil igjen føre til at det ikke vil være nok ansatte på jobb til å gjennomføre det viktige rehabiliterende og aktiviserende arbeidet for den enkelte innsatte, noe som jo er grunnleggende viktig for å levere på nettopp samfunnsoppdraget til kriminalomsorgen. Faktisk er det godt mulig at et forslag om standardisert utlåsingstid vil føre til mer byråkrati, mer skjemavelde og mer målstyring. Den veien ønsker ikke Arbeiderpartiet å gå. Vi ønsker nok folk på jobb med tid, rom og tillit til å gjøre den jobben de er satt til. Arbeiderpartiet mener derfor det trengs en økonomisk opptrappingsplan for kriminalomsorgen, slik at vi kan gjøre godt for de tapte årene under Erna Solberg. Vi må gjeninnføre programvirksomheten og det rehabiliterende arbeidet. Da vil isolasjonsproblematikken gradvis bedre seg.
Frida Melvær (Høyre), 2021-06-01:
Covid-19-pandemien har over tid kravd særskilte tiltak for å redusere faren for smittespreiing i fengsel, og for å ta høgde for redusert kapasitet i kriminalomsorga. Det har vorte lagt ned ein imponerande innsats av tilsette, og for så vidt også av innsette, for å forhindre at utbrot av smitte har kome ut av kontroll i fengselsmiljøa. Mi oppfatning er at kriminalomsorga så langt har lukkast godt med å handtere og avgrense dei utbrota som har vore. Kapittel 3 A i straffegjennomføringslova inneheld mellombelse reglar om tiltak for å avhjelpe negative konsekvensar av covid-19. Dei mellombelse reglane var tidsavgrensa til 1. juni, men vart forlengde til 1. juli i Stortinget sist veke, for ikkje å skape eit lovtomrom i tida før handsaminga av dagens sak. Regjeringa føreslår i proposisjonen å gjere kapittel 3 A i straffegjennomføringslova varig. I Høgre meiner vi at dei nye reglane vil styrkje beredskapen i kriminalomsorga både for covid-19 og for moglege framtidige utbrot av liknande sjukdomar. Kriminalomsorga har over ein relativt lang tidsperiode gjort erfaringar med dei mellombelse reglane. Desse har også vore gjenstand for fleire høyringar og revisjonar det siste året og verkar etter vårt syn i dag å vera relevante både for covid-19-pandemien som er no, og for eventuelle framtidige allmennfarlege smittsame sjukdomar. Vi er difor einig med regjeringa i at det er hensiktsmessig å gjere kapittel 3 A i straffegjennomføringslova varig, og meiner at kriminalomsorga med dette vil få eit viktig verktøy også for å møte liknande sjukdomsutbrot i framtida. Vi vil også understreke at reglene er avgrensa til å kome i bruk når det har brote ut ein allmennfarleg smittsam sjukdom som smittar ved indirekte kontakt, dråpesmitte eller luftboren smitte, og det på grunn av sjukdomsutbrotet er nødvendig med tiltak etter kapittelet. Vi har merka oss at KRUS, Høgskolen og utdanningssenteret til Kriminalomsorga, og KDI, Kriminalomsorgsdirektoratet, i all hovudsak sluttar seg til forslaget og ser behovet for varige reglar for å avhjelpe negative konsekvensar ved eventuelle framtidige ekstraordinære kriser. Eg tek opp forslaget frå Høgre.
Frida Melvær (Høyre), 2021-06-01:
I representantforslaget tek forslagsstillarane opp problemstillingar knytt til ordninga med tomtefeste, som dei meiner er utdaterte og bør avviklast. Forslagsstillarane peikar på at ordninga fører med seg usikkerheit og konflikt, og at det må finnast betre og meir rettferdige måtar å løyse dette på, både for dagens festeforhold og for framtidige generasjonar. Forslagsstillarane meiner at tidlegare endringar som er gjorde i tomtefestelova ikkje har fungert etter hensikta eller dempa konfliktnivået, og at mange konfliktar endar i rettssystemet. I representantforslaget ligg det føre to forslag, der det første tek til orde for ei avvikling av tomtefeste for bustad- og fritidseigedommar. Det andre forslaget omhandlar å forby nye festeavtalar etter tomtefestelova for bustad- og fritidseigedommar i påvente av ei avvikling av lova. Eg vil takke komiteen for samarbeidet i saka. Som forslagsstillarane peikar på, har tomtefesteordninga historisk sett vore ei gunstig ordning både for bortfestar og for festar. I dag finst det over 300 000 festeavtalar inngåtte til ulike tider og under ulike lovregime. Storparten av desse festar hus- eller hyttetomter. For dei fleste vil ordninga framleis vere attraktiv, sjølv om vi skal erkjenne at ordninga òg tidvis medfører konflikt som ikkje lèt seg løyse av partane, og difor hamnar i retten. I arbeidet med saka har det kome mange innspel, både frå representantar for festarar og for bortfestarar. Innspela har ikkje uventa hatt til dels svært motstridande syn. Dette speglar nok òg kompleksiteten i saka. Uavhengig av syn, vil det vere liten tvil om at forslaga vil innebere at svært mange ville ha vorte kasta ut i stor uvisse om framtida. Det er slett ikkje slik at alle som i dag festar tomt, vil ha økonomisk mogelegheit til å løyse ho ut. Eit slikt krav vil kunne innebere at folk kanskje må forlate hus og heim. Statsråden har i sitt svarbrev til komiteen gjort grundig greie for fleire av dei problemstillingane ein må ta høgde for dersom forslaga skulle få fleirtal. Eit slikt vedtak vil, forutan å sette til side gyldig inngåtte avtalar, også utgjere eit vesentleg inngrep i partane sine lovfesta rettar etter tomtefestelova, og i tillegg reise spørsmål knytte til Grunnlova og EMK, Den europeiske menneskerettskonvensjonen. Forslaget vil i tillegg kunne medføre krav om omfattande økonomisk bistand eller erstatningsansvar for staten. Det er relativt kort tid sidan sist lova vart revidert. Det ligg for tida òg ei ny sak som omhandlar tomtefeste til handsaming i EMD, Den europeiske menneskerettsdomstolen og som ikkje har fått si avklaring. Regjeringspartia kjem ikkje til å støtte forslaga frå Arbeidarpartiet.
Frida Melvær (Høyre), 2021-06-01:
NIM si årsmelding for 2020 peikar på sentrale utviklingstrekk og utfordringar og gjev oss ei god oversikt på menneskerettsområdet. NIM er òg tydeleg i sine prioriteringar og tilrådingar. NIM har valt å trekkje fram seks hovudtema med tilrådingar. Hovudtema 1 omhandlar menneskerettar i kriser. Dette er eit viktig tema sett i lys av den situasjonen landet vårt og resten av verda står i. I Høgre er vi einige med NIM i at høg bevisstheit om forholdet til Grunnlova og menneskerettane er særleg viktig i ei krise. I slike tider kan det vere ein risiko for at menneskerettane kjem i skuggen. Særleg kan dette kome til uttrykk den første tida når situasjonen er mest uavklart. Dette vart det også peikt på av koronakommisjonen i NOU 2021: 6. Vurderingane og prosessane knytte til grunngjeving for smitteverntiltaka var ikkje alltid like gode den første tida, men regjeringa tok raskt tak i dette og forbetra prosessane både med tanke på forholdsmessigvurderingar og høyringar, noko også kommisjonen påpeikte at dei hadde merka seg. Vi er langt på veg einige i NIM sine tilrådingar, men ser at dette er punkt som vert eller vil verte følgde opp av dei ansvarlege departementa. Pandemien har gjeve oss mange erfaringar som vil vere viktige å ta med vidare. På den måten kan vi bu oss til å stå endå betre rusta i møte med liknande kriser i framtida. Årsmeldinga har tilrådingar på fleire område. Både barnevern, isolasjon i fengsel og verjemål var også omtalt og gjeve tilrådingar til i årsmeldinga for 2019. På desse områda er det sett i gang eller ferdigstilt revisjonar av lovverket. Ny barnevernslov skal debatterast her i Stortinget 9. juni. I proposisjonen er forholdet til menneskerettslege forpliktingar styrkt i tråd med relevante lover og konvensjonar på området. Konsultasjonsplikta og konsultasjonsretten mellom Stortinget og Sametinget vert varetekne, som den førre talaren sa, i Innst. 620 L for 2020–2021 frå kommunal- og forvaltningskomiteen. Når det gjeld tilrådingane i punkt 6, klima og menneskerettar, er vi einige med Klima- og miljødepartementet om at det også i framtida skal vere Miljødirektoratet i samråd med relevante faginstansar som skal levere det klimafaglege grunnlaget som skal danne grunnlaget for dei politiske avgjerdene i Stortinget. Vi meiner også at rapporteringsreglane i klimalova varetek behovet for kontroll med at regjeringa etterlever og følgjer opp klimaforpliktingane. ESA skal i tillegg kontrollere og vurdere om Noreg etterlever klimaforpliktingane i tråd med klimaavtalen med EU. Vi meiner såleis at det ikkje er behov for å greie ut ei oppretting av ein uavhengig klimakommisjon.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Både Stortinget og justiskomiteen – og jeg oppfatter de fleste partier på Stortinget – har vært imøtekommende hva gjelder midlertidig lovgivning som følge av koronapandemien. Men i det alt vesentlige har det vært ut fra en forståelse av at det er midlertidig lovgivning, den har et opphøringstidspunkt, og at vi, når vi i ro og mak, forhåpentligvis om ikke lenge, kan sette i gang de utredninger og de læringsprosesser som vi nødvendigvis må ha ut fra de erfaringene denne pandemien har gitt oss – og da også de implikasjonene det vil ha hva gjelder beredskap, hva gjelder lovgivning – ja, da har vi en stor jobb og en viktig jobb, som må gjennomføres på mange områder i norsk lovgivning. Det er en viktig jobb. Den jobben må gjøres skikkelig, den må gjøres grundig, og det må nødvendigvis brukes noe mer tid enn man gjorde på mye av den midlertidige lovgivningen som Stortinget har blitt forelagt, og har akseptert gjennom pandemien. Derfor velger Fremskrittspartiet å støtte Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i innstillingen, for det er jo det som er flertallet i komiteen, og dermed også sørge for flertall i Stortinget for at vi vil tidsbegrense denne lovgivningen. Det kan godt hende at vi på et senere tidspunkt kommer til å lande på at det er viktig, de vurderingene som gjøres her, men per nå tror jeg det er veldig fornuftig at man setter som dato at loven oppheves 1. desember 2021. Jeg tror vi skal komme tilbake til lovgivning også på dette området hva gjelder tilpasning til pandemien. Derfor kommer Fremskrittspartiet til å sørge for at vi får inn den tidsbegrensningen når vi kommer til voteringen, for det fremgår ikke av innstillingen – bare sånn at det er klart. Så tenker jeg at vi i det videre skal ta oss litt tid. Det vil heller ikke være problematisk om man kommer i tidsnød og på nytt trenger å videreføre denne loven. Da har man mulighet til å gjøre det i god tid før 1. desember, og Stortinget vil sikkert være villig til å stille opp, i den grad det er behov for det – la oss håpe ikke det. Men la oss utrede godt, la oss gjøre et grundig arbeid før vi begynner å tilpasse vår lovgivning en god beredskap hva gjelder pandemi.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
La meg innledningsvis si at jeg oppfatter at dette representantforslaget er i grenseland til å skape mistillit til hvordan politiet jobber. For er det noe som er helt åpenbart, er det at politiet er veldig godt trent, veldig godt skolert, og i praksis viser de ved enhver anledning at de er svært tilbakeholdne med å bruke tvang, med å anvende makt, og jeg vil jo si at de til tider kanskje er altfor tilbakeholdne med nettopp å bruke makt når det er påfallende nødvendig. Men det er vurderinger politiet tar selv, vurderinger de er godt skolert i, vurderinger som vår ypperlige politiutdanning ruster dem godt for å gjøre. Så er det sånn at noen ganger må man bruke tvang, noen ganger må man anvende makt også i håndtering av barn. Da er det viktig å huske på at et barn i juridisk forstand er enhver person som er under 18 år. En 17 år gammel gutt som er godt trent, kan sette seg veldig mye til motverge dersom vedkommende ønsker det. Men det er vel ikke den assosiasjonen man får når man hører begrepet barn. Da tenker man på små barn, og det høres fælt ut at politiet må bruke tvang mot dem. Vel, det er situasjoner hvor det er nødvendig, og jeg har tillit til at disse vurderingene gjør politiet best i den enkelte situasjon. Det jeg i hvert fall vil advare sterkt mot, er å gå inn i en detaljregulering om anvendelse av makt på dette området, for det får alltid, alltid utilsiktede konsekvenser. Det har vi sett altfor mange ganger. Her bør vi ha generelle regler, generelle kjøreregler, god opplæring, som vi har, og så må vi ha tillit til at politiet klarer å vurdere dette godt selv. Jeg oppfatter faktisk denne saken som litt igangsatt av en enkeltavis og en enkeltjournalist som har skrevet veldig mye om det. For meg virker det nesten som om denne saken har et litt påfallende preg av å være kampanjejournalistikk. Uansett, når det gjelder bruk av spyttmaske, kan jeg bare gjenta det jeg har sagt tidligere. Dersom man ønsker å unngå å bli utstyrt med spyttmaske, er det veldig enkelt å unngå det. Det er bare å la være å spytte på ansatte i politiet, ansatte i kriminalomsorgen, så går det utmerket godt. Da slipper man det. Og igjen, når det gjelder rare regler: Nå skal vi altså ha regler for ikke-bevæpning når man har vedtatt bevæpning som er en regel som er et unntak fra ikke-bevæpning. Tenk på den!
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Jeg registrerer at SV og representanten Eide reagerer på at jeg uttaler fra denne talerstolen at det grenser mot å være mistillit mot politiet når man legger frem forslag som dette. Det står jeg for, for det å gå inn og detaljregulere politiets maktbruk i enhver tenkelig og utenkelig situasjon er for det første umulig å gjennomføre, men dersom man skal gå ned på et sånt detaljnivå fra Stortinget, kan det ikke være noe annet enn et uttrykk for mistillit mot politiet – jeg har vanskelig for å lese SV på noen annen måte. Så er det selvfølgelig Stortinget som trekker grensene for maktbruk, men det gjør vi gjennom generell lovgivning. Man må ha tillit til at man i det politifaglige arbeidet gjør de politifaglige vurderingene, som også statsråden var inne på, hvor man trekker opp de grensene. Men det at Stortinget skal involvere seg på detaljnivå og regulere disse forholdene, må bety – det sier seg selv – at man har mistillit til at politiet klarer å håndtere det selv. Det er veldig vanskelig å lese det på noen annen måte. Så stilles det spørsmål ved empati for barn. Det er ikke vanskelig å ha empati for barn. Det tror jeg vi alle har, og vi har også forståelse for at det er mange som kan havne i en vanskelig livssituasjon når de er små, og det svikter rundt dem: familie, pårørende og systemet rundt dem svikter, og de havner i en vanskelig situasjon – og kall dem gjerne sårbare. Men ofte er det jo sånn at grunnen til at man havner i disse situasjonene, er at man ikke har hatt voksenpersoner som har vært til stede i livet, trukket opp grenser, grensesettinger som ethvert barn trenger i sin oppvekst. Det er sånn man blir hele, gode individer – gjennom å vite at handlinger har konsekvenser. Og det er nettopp det også en spytthette vil signalisere: Dersom du spytter på politiet, tar politiet seg det forbeholdet å sørge for at du ikke har mulighet til å fortsette å gjøre det, og det gjør man ved å bruke det virkemiddelet. Men det handler altså ikke om empati. Det er helt fundamentalt at man stiller krav, og at det har konsekvenser når man forbryter seg mot de kravene, enten det er barn eller voksne.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Representanten Eide svarer på sitt eget spørsmål, så jeg trenger kanskje ikke å svare på det. Det er et generelt problem at vi i denne salen har en sterk tendens til å detaljregulere politiet altfor mye. Det fører til ineffektivitet, og det fører til at man i mange sammenhenger ikke nødvendigvis oppnår det man ønsker, fordi det får utilsiktede virkninger, og fører til at man totalt sett ikke gjør politiet så bra som politiet kan være på sitt beste. Så vil jeg gjerne svare på det representanten Aasen-Svensrud sa, som overforenkler litt forklaringen på det skillet som er i denne salen. Det er helt klart at barn trenger grenser. Det er helt uforståelig at det skal være galt at samfunnet også trekker opp de grensene. Handlinger har konsekvenser. Er det noe vi vet fra forskning, er det nettopp at fraværet av konsekvenser kan gjøre at barn blir utrygge og kommer inn på en feil løpebane.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Lov om tomtefeste og praktiseringen av den har en historie. Den har vært utsatt for lovendringer ved flere anledninger – også under den rød-grønne regjeringen Stoltenberg II – som ikke nødvendigvis har ført til mindre konflikt. Det er kanskje det som er litt av utfordringen, for det er ikke noen åpenbar, ferdig løsning på hvordan tomtefeste skal og bør håndteres i fremtiden. Derfor er det svært komplisert og utfordrende nesten over bordet å ta stilling til det som man får seg forelagt her. Det må i hvert fall gjøres grundige utredninger før man konkluderer. Jeg er åpen for at også Fremskrittspartiet kan havne der at man ønsker å gjøre betydelige endringer i ordningen – ja, kanskje til og med avvikle den. Men Senterpartiet representerer et annet syn og har for så vidt også gode poenger i sine vurderinger. Da blir det litt underlig å oppleve at Arbeiderpartiet angriper Fremskrittspartiet og Høyre fordi vi er uenig i Arbeiderpartiets vurderinger. Den store elefanten i rommet er Senterpartiet, som de ikke nevner i det hele tatt, som jo er det foretrukne partiet Arbeiderpartiet ønsker å sitte i regjering sammen med. Det blir litt hult at Fremskrittspartiet får kritikk for noe som deres antatt nærmeste samarbeidspartner, Senterpartiet, også mener. Det er ofte sånn disse debattene blir, for det skjer ganske ofte at Fremskrittspartiet, Høyre og Senterpartiet finner sammen i politiske saker. Nå har andre kommet med invitasjoner over blokkene. Det skal ikke jeg gjenta i dag, men det er påfallende at i en del saker er det Fremskrittspartiet, Høyre og Senterpartiet som finner sammen. Men uansett hva som skal gjøres i fremtiden med lov om tomtefeste, kommer det til å kreve grundige evalueringer og grundige utredninger. Det er altså ikke en enkel, fiks løsning på det som er en komplisert sak, og som helt utvilsomt også har konfliktreisende sider ved seg. Men den fasiten har ikke vi her i dag. Det får Stortinget eventuelt inviteres til å ta stilling til på et senere tidspunkt.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Fremskrittspartiet har en stolt historie med å foreslå, utarbeide og legge frem nye forslag på mange områder, særlig på justisfeltet. Det gjorde vi da vi satt i regjering, og det gjør vi i opposisjon. Det er også godt å se at vi ved skiftende flertall, sammen med de rød-grønne og også med regjeringspartiene, har fått betydelige gjennomslag på kriminalitetsfeltet, særlig det som handler om barne-, ungdoms- og gjengkriminalitet. Det er vi svært godt fornøyd med. I så måte er dette et nytt forslag. Vi har lært av våre naboland, våre europeiske venner i Storbritannia og Danmark. Hele tanken bak visitasjonssoner er altså at det i et begrenset område innenfor et begrenset tidsrom kan settes i verk muligheter for politiet til å visitere personer uten å ha de ordinære begrensningene som gjelder lovgivningsmessig i dag. Men det gjelder altså i en begrenset periode og i et begrenset geografisk område, og det er altså ut fra en situasjonsvurdering av at det er spesielt nødvendig, og da er altså forholdsmessighet tatt i betraktning. Eksempelvis brukes det i Storbritannia og i Danmark i situasjoner der det særlig er konfrontasjoner mellom ulike gjengmiljøer, og hvor man for å spare liv og helse er avhengig av å sette inn raske tiltak for å dra inn særlig våpen fra gata. Det har god statistikk. Det har vist gode resultater. For Storbritannia så man i tidsrommet 2017/2018 at man i England og Wales dro inn våpen fra 17 pst. av dem som ble stoppet i den typen visitasjoner, og det ga påfølgende arrestasjoner, og i 13 pst. av tilfellene måtte man også sette inn andre typer handlinger. Så det er svært effektivt; det er svært virksomt. I Danmark har man tatt dette i bruk gjentatte ganger, sist i år i Århus, og man har altså gjort det siden 2007 med svært gode resultater. Da synes jeg det er litt underlig at man er så totalt avvisende fra alle de andre partienes side når vi kommer opp med det jeg mener er et fornuftig, godt forslag som vil kunne ruste politiet enda bedre til å bekjempe gjengkriminalitet. Jeg registrerer at det blir nedstemt, men vi gir oss ikke med det. Jeg tar opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-06-01:
Jeg vil gjerne at statsråden er litt mer presis med hensyn til hennes vurdering av dette forslaget opp mot Den europeiske menneskerettskonvensjon, EMK, rett og slett fordi det i hennes brev til komiteen – uttalelse til forslaget – blir hengende litt i lufta hvorvidt departementet og statsråden mener at forslag som dette er i strid med EMK, og for så vidt også med Grunnloven. Kan statsråden klargjøre om hennes intensjon med det brevet som hun sendte komiteen, er å antyde at et forslag som dette er i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon og i strid med Grunnloven?