Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-04-07:
For litt over et år siden måtte Tine Sundtoft svare på de samme spørsmålene som Vidar Helgesen gjør, da i en interpellasjon fra Terje Aasland. Også da var Arbeiderpartiet og de andre opposisjonspartiene bekymret for regjeringens arbeid med forvaltningsplaner. Hun sa da: «La meg med en gang slå fast at regjeringen vil videreføre forvaltningsplanene for havområdene som politisk verktøy.» Dette ble bekreftet også av vår nye klimaminister, men i handling gjør en noe ganske annet. Denne regjeringen har ikke fulgt opp arbeidet med forvaltningsplaner på en god måte. Før sommeren i fjor avviste Stortinget regjeringens dårlige håndverk i behandlingen av iskanten. Man godtok ikke den oppstykkingen av forvaltningsplanen som regjeringen la opp til. Som den eneste stortingsmeldingen på årevis ble den sendt tilbake til regjeringen. Det er bra at ministeren nå bekrefter at arbeidet med revidering av forvaltningsplanen for Barentshavet – Lofoten er i gang, han kalte det til og med «en milepæl». Men da skal det minnes om at det vedtok Stortinget mot Høyre og Fremskrittspartiets stemmer. Forvaltningsplanene er vårt viktigste virkemiddel for å forvalte våre havområder på en bærekraftig og sikker måte. All menneskelig aktivitet skal forvaltes i en større sammenheng. Vi skal være sikre på at den aktiviteten vi har, ikke ødelegger for naturen og havets unike økosystemer. Vi skal være stolte av dette arbeidet. Klimaministeren kommer selv rett fra UD, og jeg vil tro at han der i møte med sine tidligere kolleger har fått spørsmål om og skryt av forvaltningsplanene, for dette systemet er en norsk eksportvare. Vi har til enhver tid den best tilgjengelige kunnskapen om hva vi mennesker kan gjøre av aktivitet. Dette er et av klima- og miljøministerens aller viktigste verktøy. Derfor er det overraskende og oppsiktsvekkende at både Tine Sundtoft og Vidar Helgesen ikke vil bruke dette verktøyet. Og etter å ha hørt innlegget fra ministeren skjønner jeg rett og slett ikke hvorfor, for han ga egentlig ganske mange gode grunner til at det er viktig å fortsette å oppdatere forvaltningsplanene. Han snakket om hvordan havet er i endring, og at mange av havets kvaliteter er truet. Det faglige grunnlaget var klart i fjor. Der tidligere ministere har gjort det de kan for å få oppmerksomhet om det, er det av denne regjeringen lagt rett i en skuff. Vi finner på side 108 i naturmangfoldsmeldingen at regjeringen skriver at det ikke er behov for en oppdatering av forvaltningsplanene, og viser til revidering i 2025. Dette er ikke å gjøre det Stortinget har sagt. Jeg kan lese fra komitémerknaden fra 2009, som en samlet komité sto bak: «Komiteen har merket seg at miljøtilstanden i Norskehavet er god, og at de mest kjente verdifulle og sårbare områdene er identifisert i forvaltningsplanen. Det er imidlertid et betydelig kunnskapsbehov knyttet til mer presis informasjon om miljøverdier som korallrev og annet naturmangfold på havbunnen i Norskehavet. Komiteen er derfor tilfreds med at det skal satses på kunnskapsinnhenting og kartlegging og legger dette til grunn for sin tilslutning til forvaltningsplanen. Komiteen har videre merket seg at forvaltningsplanen skal være rullerende og oppdateres jevnlig, første gang senest i 2014.» Mener ikke regjeringspartiene dette lenger? Mener de nå at det ikke lenger er behov for informasjon om korallrev eller annet naturmangfold en finner på havbunnen i Norskehavet? Mener ministeren virkelig at vi har god nok informasjon om dette i dag? Av og til sier vi at Norge er et lite land i verden. Men vi er egentlig ikke det, for hvis vi legger sammen land, hav og sokkel, er vi blant de 15 største landene i verden. Vi er en havnasjon. Det gir oss bokstavelig talt et hav av muligheter. Dem skal vi bruke, men de må brukes innenfor forsvarlige rammer, for havområdene våre gir oss et stort ansvar. Havene er globale. Vi forvalter dem på vegne av oss alle og på vegne av framtidige generasjoner. Havene er i endring, også våre egne. Tap av biologisk mangfold, temperaturstigning, forurensning, havnivåstigning og klimautslipp – dette er alt sammen gode argumenter for at Norge skal fortsette arbeidet vi har gjort med forvaltningsplaner. Statsministeren har tidligere sagt at det har vært vanskelig å være klima- og miljøminister i en regjering hvor ikke alle er så opptatt av det. Og når vi ser på mengden saker som Tine Sundtoft og Vidar Helgesen har produsert, skjønner vi at de har en vanskelig jobb med å få gjennomslag for miljøets beste i regjeringen. Men at de ikke engang klarer å bruke sine egne virkemidler, synes jeg er overraskende og trist. Så merker jeg meg at det på talerlisten foreløpig er ingen fra regjeringspartiene. Jeg ville vært spent på å høre hva Høyre og Fremskrittspartiet har å si. Men jeg ser at alle de andre partiene står på talerlisten. Jeg ser spesielt fram til å høre innleggene fra Venstre og Kristelig Folkeparti, for jeg tviler på at de er fornøyd med hvordan klimaministeren håndterer dette spørsmålet, og det kan se ut som om stortingsflertallet igjen er nødt til å gjøre et vedtak mot regjeringspartienes vilje. Så kan ministeren komme tilbake og kalle det vedtaket for «en milepæl».