trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-12-16:
Denne debatten ble vel omtrent slik man kunne forutse på forhånd. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, håpet jeg at debatten skulle bli mer faktabasert, og jeg håpet man skulle diskutere, rett og slett av hensyn til idretten, av hensyn til folk for øvrig som måtte høre på og følge debatten, og ikke komme med påstander om uriktigheter i en sånn debatt. Arbeiderpartiet er ansett for å være et styringsparti som ønsker kunnskapsbasert, faktabasert informasjon før man tar beslutninger, og så blander man det jeg kaller epler og pærer inn i debatten med ikke å ville se reglementet man har i Europa isolert sett og internt, men bruker bl.a. forhold i nevrokirurgen Kirkebys rapport. Jeg har også lest den, og jeg har også utfordret Kirkeby tidligere. Hvorfor blander man reglementer i USA og Asia – med 139 dødsfall – og tar det inn i norsk og europeisk sammenheng? Hvorfor gjør man det? Rapporten er helt riktig med tanke på hva som gjelder i USA, og hva som gjelder i Asia, men nå er vi i Europa, og derfor tror jeg ikke noe på den. I mitt yrke som lege, ble det sagt fra representanten Helseth, har jeg sett slåsskamper mellom mennesker. Ja, men det er da en grunn til at man bruker hansker i denne bokseidretten, man slår ikke med bare never. Når man sier at formålet er å slå og skade motstanderen, da er det på tide å fjerne seg fra Rocky-filmen fra 1976. Det er altså ikke slik det foregår. Det er ikke lov å slå på siden av hodet. Hvorfor er det ikke det? Jo, for det er farlig. Det er ikke lov. Det er ikke lov å slå under beltet. Nei, for det er farlig. Det er ikke lov. Det er ikke formålet å skade motstanderen. Nei, som jeg sa i hovedinnlegget, blir de fleste kamper avgjort på teknisk knockout, på poeng – ikke knockout, men poeng, kjære storting. Naturligvis skal man drive et antidopingarbeid – det står det i saken – i henhold til WADA-regelverket. Man må altså da – som alle andre – la seg teste før kamper, under og etter. Når man begynner å snakke om antikorrupsjon, kan det høres ut som om man bruker en påstand fra Idrettsforbundet som de kun har fra media, hvor man sa at det var organisert kriminalitet i boksing. Man klarte ikke å dokumentere, for man hadde ikke dokumentasjon, man hadde lest det i noen medier. Dette bruker nå Arbeiderpartiet – styringspartiet – som sannhetsvitne. Det synes jeg er spesielt, og jeg synes det er leit med tanke på debatten – kanskje ekstra leit med tanke på idretten, alle som utøver idretten, og som ønsker å kunne utøve den på norsk jord. Den eneste forskjellen om det blir et ja eller nei i dag, er at de kan bokse hjemme i Norge. Det blir verken mer eller mindre farlig av den grunn.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-12-16:
Når jeg tar ordet nå, er det for å kommentere det representanten Aasrud sa om at jeg ikke kunne tillegge Arbeiderpartiet meninger de ikke hadde. På side 4 i innstillingen – det er offentlig – står det i Arbeiderpartiets merknader: «Kampen imot doping og kampfiksing og -manipulering er avgjørende for hele idrettens framtid. Proffboksing utfordrer ytterligere med sin uorganiserte virksomhet.» I tillegg har Arbeiderpartiet sagt fra talerstolen at de støtter Idrettsforbundets vurderinger og stiller seg bak idretten. Jeg siterer fra Idrettsforbundets høringsuttalelse: «Organisert kriminalitet Doping og kampfiksing: Det er innlysende at det ikke finnes noen god oversikt over verken doping eller kampfiksing innen profesjonell boksing. Det er forhold som naturlig holdes skjult og som ikke eksponeres uten aktiv innsats i regi av uavhengige organer. Det er imidlertid velkjent fra mediene at både doping og kampfiksing er nært knyttet til miljøer som er forbundet med organisert kriminalitet.» Det er faktisk det Arbeiderpartiet har sagt.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
I Meld. St. 26 for 2011–2012, Den norske idrettsmodellen, sies det: «En absolutt forutsetning for statlig støtte til toppidrett er at denne drives innenfor faglige og etisk forsvarlige rammer. Det framheves gjerne at toppidrett er grensesprengende i sin natur. Det kreves stadig fornyelse både innenfor aktivitets- og utstyrsutvikling, og i treningsmetoder for å hevde seg i moderne toppidrett. I en slik sammenheng er det viktig at idretten selv er seg bevisst forholdet mellom positiv prestasjonsutvikling på den ene siden og hensynet til idrettsutøvernes helse, idealene om konkurranse på like vilkår, samt toppidrettens rolle som inspirator for barne- og breddeidrett på den andre siden.» Proffboksing er ikke en del av den organiserte idretten. Ser representanten Stordalen fordelene med de kontrollmekanismer som finnes i den organiserte idretten?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
I Bergens Tidende i dag leser vi nok en advarsel fra fagmiljøer om å oppheve forbudet. Det føyer seg inn i rekka av advarsler fra Legeforeningen, Norsk nevrokirurgisk forening og Helsedirektoratet, som alle er imot. Innføring av hjelm og kortere boksetid er heller ikke noe som Fremskrittspartiet og Høyre vil sette som krav; de ønsker tvert imot å utvide kamptida. Fremskrittspartiet har til tider latterliggjort Arbeiderpartiets motstand og fagmiljøenes råd og sagt at det er feil forskning, eller at det ikke kan sammenlignes med boksing i Norge – som om vi i Norge fysisk er satt sammen annerledes enn resten av verden og ikke kan skade oss av sporten. Spørsmålet er: Hvorfor vil ikke Fremskrittspartiet lytte til de faglige rådene i denne saka, og hva vet representanten Stordalen om skadevirkningene som ikke vi – og de beste i landet – vet?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Vi husker alle bildet av den svenske proffbokseren som ble alvorlig skadet i boksekamp for et års tid siden. Det gjorde et sterkt inntrykk – i hvert fall på meg. Og en kan spørre seg selv om det er rett å tillate en sportsgren som har som mål å slå ut andre med mening og formål. Argumentene for å åpne for proffboksing bør veies opp mot de medisinske konsekvensene for utøveren. Tilhengerne bagatelliserer dette og sier det må være opp til hver enkelt utøver hva en vil utsette seg selv for, og at andre idretter også har skader. Jeg har hørt sammenlikninger med å ri på hest som risikosport. Men etter det jeg vet, er forskjellen ganske stor. Målet med hestesport er å holde seg på hesteryggen, med påbudt hjelmbruk. Man faller ikke av med vilje. I boksing er det annerledes: Målet er å slå ut motstanderen. Og som sykepleier hører jeg med interesse på faginstansenes advarsler i tillegg, som jeg mener er sterke og verdt å lytte til. Norsk nevrokirurgisk forening, Legeforeningen og Helsedirektoratet, som vi pleier å lytte til når vi vil ha gode råd, har klare beskjeder. Dette er råd som Høyre og Fremskrittspartiet velger å se helt bort fra eller bagatelliserer. Det er alvorlig. Skader i hodet, ansikt, hånd og mageregion er noe av det de trakk fram som vanlige skader. De viste også til at det er mindre skader for amatører enn for proffboksere, og at sterkere boksere, med hardere slag, gjør at boksing er enda farligere enn før når det gjelder hodeskader. Risikoen øker med lengden av karrieren, antallet slag og antallet kamper, og vi har hørt at mange senskader kommer etter at en er blitt 50 år. Den såkalte boksedemensen er velkjent, og vi har sett gode eksempler på det. En ny hjerneundersøkelse fra USA viste at av syv profesjonelle boksere hadde seks den alvorligste graden av boksedemens. Derfor advarer Legeforeningen mot å bagatellisere hjernerystelser, for nye studier viser at det kan ta opp til fire måneder før en er frisk. Og selv om en utøver kjenner seg bra, vil de nevrologiske konsekvensene være store. Derfor er jeg imot å åpne for proffboksing. Jeg lytter til fagmiljøene. Jeg velger å lytte til dem, for dem lytter vi vanligvis til når vi vil ha de gode rådene, men altså ikke her. Jeg spør om det samme som representanten fra SV spurte om: Kan statsråden svare på hvor dokumentasjonen er på at det er mindre skader i Europa nå? Kan statsråden svare på det?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Først til representanten Stordalen, som håpet debatten skulle være mer faktabasert. Det er tydeligvis hans fakta som skal være gjeldende, ikke det andre representanter sier. Jeg synes det er ganske betimelig at representanten Bekkevold bemerker det. For når en spør faginstanser, som jeg sa i mitt innlegg – at Legeforeningen, Norsk nevrokirurgisk forening og Helsedirektoratet kommer med råd – nekter altså Fremskrittspartiet å høre på hva de sier. Det er faginstanser vi vanligvis ber om råd, og dem velger de da å se bort fra. Stordalen sier også at han ikke tror på det. Nei, men vi har valgt å tro på det som blir sagt, og det er ikke sånn at vi tror at Legeforeningen har aksjer i å nekte proffboksing. Vi tror at de gir et reelt råd når vi spør om det. Så skjønner vi også, når debatten går i salen her, at dette er Fremskrittspartiets hjertesak. De gjør som de har lovet, og det er vel og bra. Men hva tenker Høyre? Vi ser en debatt her som har vært ganske forutsigbar: Fremskrittspartiet i forsvar, med mange representanter oppe, Høyre sitter stille i båten, og statsråden svarer egentlig ikke på noen ting. Jeg spurte om hva slags forskning som foreligger som dokumenterer at det er mindre skader, men jeg kan ikke si at jeg har hørt så mye tilbake om det. Representanten Ørsal Johansen refererer til alle de skadene som det ikke er lov til å påføre noen. Da synes jeg det er veldig rart at det er akkurat de skadene man opplever, og som vi ser på utøverne. Det er litt sånn hvem snakker sant, og hvem snakker ikke sant, og det er også nevnt herfra at her blir det mange usannheter om sporten. En kan lure på hvem som har rett på sannheten i denne saken. Vi velger å høre på faginstansene, som faktisk har en betydelig tyngde, og også på Idrettsforbundet, som mener noe om denne saken.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Det er litt rart at representanten Morten Stordalen snakker om Norges profesjonelle bokseforbund som om de ikke fantes all den tid de faktisk deltok på komiteens høring, til tross for at proffboksing ikke er lov i Norge. Jeg skal la det ligge. Det er helt klart at en sterkere vekting av de helsemessige konsekvensene gjør at enkelte av oss lander på et annet sted enn det Fremskrittspartiet gjør, og for Kristelig Folkeparti har de innspillene som kom i høringen fra ulike medisinske fagmiljøer, vært viktige, og de har ført til at vi har konkludert slik vi har gjort. Men hva er den viktigste årsaken til at Fremskrittspartiet har landet der de har landet og konkludert slik de har gjort?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Det overrasker meg veldig at representanten Svein Harberg og Høyre nå er skeptiske til å stemme for det forslaget som er omdelt i salen, all den tid de fleste idretter som er organisert gjennom Norges idrettsforbund, har ratifisert WADA-koden. Mener virkelig representanten Svein Harberg at når det gjelder profesjonell boksing, er det ikke nødvendig å stille de samme kravene?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Hva Kristelig Folkeparti tidligere har sagt om Cecilia Brækhus, kan jeg sikkert være med på å understreke i dag også. Hun er en sympatisk og dyktig idrettsutøver. Men Kristelig Folkeparti har lyttet til de medisinske rådene vi har fått i denne saken. Dette er ikke en sak som er omtalt i Kristelig Folkepartis partiprogram. Nå er det en ny stortingsgruppe som på fritt grunnlag har vurdert denne saken på ny. Vi har landet på at her er det verdt å vekte de medisinske høringssvarene vi har fått, og det er det Kristelig Folkeparti har gjort i denne saken.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Nei, dette er ikke en kamp mot alle typer kampsport, men jeg har lyst til å understreke at Kristelig Folkeparti har vært uenig i de endringene som er gjort i knockoutloven og forskriften rundt sikkerhet. Det er underlig å se at mens alle andre idretter gjør det de kan for å forebygge helseskader, går boksingen motsatt vei, bl.a. kan amatørboksere nå ikke lenger bokse med hjelm. Det er ikke en retning og en vei som Kristelig Folkeparti ønsker å gå. Tvert imot mener vi at sikkerheten må settes i høysetet også når det gjelder kampsport, og vi er uenig i de endringene som er blitt gjort.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Antidopingarbeid er utrolig viktig, og Kristelig Folkeparti ønsker at flere idrettsgrener skal kunne ratifisere, godkjenne, og få til en avtale med WADA. Det må være et antidopingarbeid der ting kan dokumenteres. For Kristelig Folkeparti holder det ikke at man har en intensjon eller et ønske om å drive antidopingarbeid. Det er viktig at dette blir ratifisert, at det kommer inn under avtaler, slik at vi kan bekjempe doping, som er en kreftsvulst i idretten, og som jeg tror også representanten Stordalen og Fremskrittspartiet er enig i at vi må bekjempe – ikke bare innenfor boksing, men også innenfor andre idretter.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Jeg skjønner at Morten Stordalen prøver seg på en teknisk knockout her, og det er selvfølgelig lov. Jeg vil bare si, som jeg sa i mitt forrige innlegg, at jeg ønsker at alle idretter skal ta doping på alvor og gjøre avtaler som er dokumenterbare, som ikke bare er fagre ønsker om at vi skal, ønsker og gjerne vil ha fokus på det, men at man gjør avtaler med organisasjoner som bl.a. WADA. Vi diskuterer ikke forbud, slik Stordalen legger opp til, men vi ønsker å fokusere på dette, og det håper jeg Fremskrittspartiet også er enig i. Jeg må si at jeg stiller meg veldig undrende til at man ikke støtter det forslaget som bl.a. Kristelig Folkeparti er med og fremmer i denne saken. Det ville vært helt naturlig dersom man var litt over middels opptatt av å bekjempe doping.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Av forbund som har boksing på sitt program, er det i dag kun AIBA som har en slik avtale med WADA. Dersom den europeiske bokseunionen vil ha en godkjenning, må de gå til WADA og få en slik godkjenning. Men av en eller annen grunn har de foreløpig valgt ikke å gjøre det. Nå som statsråden prisverdig stiller opp som kandidat til styret i WADA, er mitt spørsmål: Ville det ikke vært naturlig fra regjeringens side å stille som krav at de som eventuelt skal arrangere profesjonelle boksekamper i Norge, må ha en slik avtale med WADA på plass før de får lov til å arrangere det?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-12-16:
Jeg må også ta ordet helt til slutt, jeg skal ikke holde på lenge. Men jeg reagerer på at representanten Morten Stordalen plasserer dem som er uenige med ham, i en bås der man ikke er opptatt av fakta. Representanten Stordalen innledet sitt siste innlegg med å si at han hadde håpet at denne debatten skulle bli faktabasert. Det jeg egentlig hører Morten Stordalen si, er at han hadde håpet at alle skulle være enige med ham og i regjeringens faktabeskrivelse. Men sånn er det ikke. Det må da være legitimt å kunne bruke medisinske fakta i en debatt som denne. Når Kristelig Folkeparti har landet der vi er, er det fordi vi har lyttet til de medisinske høringsinstansene, deriblant også Helsedirektoratet, som regjeringen i denne saken har valgt ikke å lytte til, altså sitt eget fagdirektorat har man ikke lyttet til. Dette er også en del av faktagrunnlaget som må ligge i bunnen når man fatter et slikt vedtak som man skal gjøre i dag. Kristelig Folkeparti vekter de medisinske faktaene så tungt at vi ikke kan være med på å åpne opp for proffboksing i Norge. Helt til slutt: Når det gjelder det representanten Stordalen sa om at vi må komme oss bort fra disse Rocky-filmene, må jeg bare få minne ham om at Sylvester Stallone, som spilte Rocky, ikke var profesjonell bokser, han var skuespiller.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Eg merka meg med interesse at Framstegspartiet har tiltru til resten av verda. Det er ein kommentar eg skal merke meg til andre debattar. Eg skal gje Framstegspartiet dette: Det er ingen tvil om at dei over lang tid har kjempa for proffboksing og ikkje har endra standpunkt. Men det er ikkje kor lenge ein har hatt eit standpunkt, som gjer at det er prinsipielt eller ikkje – det er graden av klokskap og refleksjon som ligg bak det. Eg ønskjer å spørje Framstegspartiet om ein annan ting eg veit dei har vore opptekne av, som eg synest kjem inn her, nemleg antidopingarbeid. Det har vore oppe her før, men kan eg berre få det heilt klårlagt: Er det Framstegspartiet si haldning at dersom proffboksing vert tillaten i Noreg – noko som sannsynlegvis vert vedteke i dag – skal det skje innanfor det regelverket WADA har når det vert arrangert kampar i Noreg?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Norsk nevrokirurgisk forening var ein av høyringsinstansane i denne saka og deltok òg på komiteens høyring. Dei viste bl.a. til ei omfattande britisk undersøking der ein hadde undersøkt tidlegare profesjonelle boksarar etter fylte 50 år, og 75 pst., altså tre av fire profesjonelle boksarar, hadde sikre teikn på hjerneskade etter ein proffboksarkarriere på meir enn ti år. Korleis vil representanten Harberg kommentere ei undersøking som indikerer ein slik helseskade?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Eg må først seie at livet har lært meg at når ein er frå eit 4–5 pst.-parti, skal ein vere uhyre forsiktig med å grunngje ting med at alle andre har gjort det, og nok har skjønt poenget – men ok, lat no det liggje. Eg skal ta opp den meir prinsipielle sida av det representanten Rotevatn sa i sitt innlegg, og det eg kunne tenkje meg å spørje han om, gjeld doping. Så vidt eg veit, iallfall ifølgje Idrettsforbundet, er det altså sånn at alle større idrettsarrangement som seriøse arrangørar står for i Noreg, skal ha ratifisert WADA-koden – altså forbundet skal det. Det skal vere innanfor ramma av deira regelverk, elles vert det ikkje noko sykkel-VM eller ungdoms-OL eller kva det skulle vere. Er representanten Rotevatn einig i at det òg bør gjelde dersom vi får profesjonelle boksekampar på eit visst nivå i Noreg?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Jo, det gjer vi, og det skal eg grunngje nærmare i mitt innlegg, då vil eg ha noko meir tid enn no. Men sidan eg har eit spørsmål, må eg følgje opp. Grunnen til at det kan vere viktig spesielt å sjå på antidopingarbeid i denne idretten, er at dei internasjonale forbunda som arrangerer, ikkje er medlem i WADA, mens alle internasjonale store idrettsarrangement vi deltek i, er det, og fordi det forbundet i Noreg ikkje er medlem og ikkje har ratifisert, men det er dei andre store idrettsarrangørane i Noreg. Det synest eg rett og slett er ei lettvint omgåing av kvifor det er eit viktig poeng akkurat i denne idretten, og kvifor det er stor debatt om det no. Mitt spørsmål er: Er det rett og slett sånn at Venstre røyster mot det fordi dei har bestemt seg for å støtte regjeringa i denne saka uansett, eller er dei einige med oss i sak, at det bør vere den typen krav til bokseidretten?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Det eg synest var positivt i innlegget til statsråden, var at ho for så vidt gjorde den same avveginga som eg gjorde – ein meir samfunnsmessig inngang til det, kor ein skal avvege fridomen til at to stykke skal kunne drive ein idrett frivillig i Noreg, mot at samfunnet likevel har eit ansvar for kva helseskadar ein påfører. Men så trekk ho ein annan konklusjon. Men eg er framleis litt usikker på kva den endringa som skal ha skjedd dei siste tiåra, og konsekvensane av ho, har bygt på, for her frå talarstolen er det vorte referert fleire europeiske undersøkingar om dei betydelege seinskadane – og eg understreker det: seinskadane – som er spesielle for boksing og for enkelte andre knockout-idrettar. Så eg lurer på: Kan statsråden ta fram kva undersøkingar som viser ein betydeleg nedgang i sånne seinskadar no, i forhold til korleis det var for eit tiår eller to sidan?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-16:
Det er ingen som frå denne talarstolen har hevda at det er mindre skadeleg. Eg får takke for svaret, men statsråden svarte jo ikkje på det eg spurde om. Alle er klar over at det er ein viss risiko, men det eg spurde om, var dokumentasjon for det fleire talarar, ho sjølv inkludert, har sagt: at det har skjedd store endringar i sporten i Europa dei siste tiåra. Representanten Harberg sa at det har endra skadebiletet betydeleg i positiv retning. Vi har referert fleire undersøkingar som viser betydeleg risiko for seinskadar. Vi snakkar om tre av fire i ein av dei undersøkingane, noko som er eit sensasjonelt høgt tal. Så kan det jo hende at dette er heilt endra i nyare undersøkingar, og at vi har eit anna bilete, men i så fall ber eg berre om at statsråden presenterer kva dokumentasjon ho byggjer på, kor dei påstandane kjem frå, og kva undersøkingar vi snakkar om.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
Nei, når idretten er delt, får en ikke hele idretten med på laget. Det sier seg jo selv. Så det svaret er veldig enkelt. Her er det delte meninger innen idretten. Det er også, vet vi, delte meninger sentralt i Idrettsforbundet. Men de har diskutert seg fram til et flertallsvedtak, og det respekterer vi. Men hele idretten blir det vanskelig å få med, når den er delt.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
Meg bekjent er det ingen som har ratifisert WADA, men de har gjort en avtale med WADA, i en dialog med WADA, som en dialog mellom to organisasjoner. Den ordbruken som er i dette forslaget, synes jeg er meget underlig og antakelig ikke korrekt. Derfor var min kommentar slik som den var.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
Det er en undersøkelse som vi registrerer, og som vi tar med oss, men det er også en undersøkelse som viser hvordan det var i boksesporten. Jeg vet ikke hvor mye representanten har gjort seg kjent med boksesporten, men det har altså vi gjort det siste året, og vi har sett hvordan utviklingen har vært innen utstyr – innen hansker og alt annet som brukes i denne sporten. Det har vært en voldsom utvikling for å ivareta bokserne og deres helseperspektiv i denne idretten. Der har vi sett en stor endring, og vi er helt sikre på at en tilsvarende undersøkelse om dagens boksere ikke ville gitt samme resultat.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
Dette har vi fra regjeringspartienes side svart på flere ganger, både i avisinnlegg og her i salen i dag. Vi er like opptatt som det Arbeiderpartiet later til å være av at det internasjonale arbeidet, der WADA er helt sentral, skal følges også i boksesporten. Så det var ikke det det gikk på da vi snakket om formuleringen i dette forslaget til vedtak.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
I dag diskuterer vi den lille delen av boksesporten som er de profesjonelle. Men avslutningen på representanten Bekkevolds innlegg gikk jo på at en idrett som drives sånn som disse profesjonelle driver, kan Kristelig Folkeparti umulig gå for skal legaliseres. Da kan det være spennende å få oppklart: Er det da slik at Kristelig Folkeparti og representanten Bekkevold vil gå den andre veien med dette lovverket og forby all form for boksing og all form for kampsport, slik at ingen får lov til å drive med utøvelse av det i Norge?
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-16:
Lundteigen antydet at dette var en viktig signalsak – ja, det skjønner vi, for denne saken har tatt lang tid, og det er mange som har tatt ordet, med forskjellig utgangspunkt, og det er greit, men det står kanskje ikke helt i forhold til den mengden vi omtaler. Det er altså slik at de siste 15–20 årene har det vært sju–åtte profesjonelle boksere i dette landet. Det er vanskelig å bli profesjonell bokser, de driver med idretten, de har lov til å trene her i landet, de har lov til å gjøre alt utenom kamper, det må de til utlandet for, men det er ikke én person mer som blir utsatt for noe som helst som gjelder helse om de bokser hjemme istedenfor i utlandet. Det perspektivet synes jeg har vært litt fraværende. Så har jeg respekt for at noen har landet på et annet standpunkt i saken, det er greit nok. Deler av debatten har vært underlig, for vi har ikke brukt så veldig lang tid på å diskutere det vi visste på forhånd at vi var uenige om. Men det vi er enige om, har vi brukt lang tid på, nemlig antidopingarbeidet som alle partiene er opptatt av, som alle partiene ønsker, og som statsråden flere ganger har repetert ligger inne i det som nå er gjort for å tilrettelegge for at profesjonelle boksere kan bokse i Norge, nemlig et krav om et antidopingarbeid som tilsvarer det som WADA legger opp til. Det er altså ivaretatt, begge regjeringspartienes medlemmer på Stortinget har sagt at dette vil vi ivareta, det er kun forbudet mot profesjonell kamp i boksing i Norge vi endrer nå. Så registrerer jeg at det er noe som for meg er litt uklart omkring WADA og hva som tenkes omkring Norges Idrettsforbund, ratifisering og hva det måtte være. Når en snakker med Antidoping Norge og også sentrale folk i Idrettsforbundet, får i hvert fall jeg bekreftet – også under debatten – at det forslaget som ligger på bordet, er noe underlig. For det første har vi påpekt at ordet «ratifisering» er underlig i denne sammenhengen, og vi mener det er feil. For det andre, når en snakker om alle arrangører av boksekamper i Norge, da sier en altså at de som før har vært omtalt som kommersielle aktører, plutselig skal «ratifisere» WADA, istedenfor heller å se på hva som kan ivareta bokserne her, og som vi inviterer til å gjøre noe med i fellesskap. Vi har en felles intensjon, men det er store uklarheter omkring forslaget, derfor er det vanskelig å gå for det.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Jeg skjønner at representanten Harberg er indignert over Norges idrettsforbunds uttalelser på høringen. Allikevel, og fullt og helt – til Nettavisen 12. februar 2014 uttaler komitéleder Svein Harberg seg som følger om proffboksing: «For oss er det viktig her å ha idretten med på laget hele tiden. Det ville vært helt tullete å gjøre noe på tvers av idretten. Vi vil ha dialog med de hele tiden. Når vi har den komplette løsningen, tror jeg det er flertall for å oppheve forbudet mot proffboksing.» Synes representanten Harberg at han har kommet til et godt resultat, der han har fått med seg hele idretten på laget?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-12-16:
Bob Dylan skrev sangen «Who Killed Davey Moore». Om litt kan Dylan lage et nytt vers om den norske regjeringen. I dag debatterer vi et slag eller to for hjernen. Noen mennesker er redde for slag mot hjernen – andre er det ikke. Det burde de vært. Et av målene i proffboksing er å slå motstanderen så hardt i hodet at vedkommende faller over ende og ikke greier å stå oppreist etter 10 sekunder. Det har alvorlige konsekvenser for hjernens funksjoner – det vet vi helsepersonell advarer mot. I dagens Bergens Tidende uttaler spesialist og idrettslege Eirik Vikane ved Haukeland Universitetssykehus følgende: «Slaga i boksing svarar til å verte treft av ei seks kilos bowlingkule i over 30 km/t. I ringen vert du lønna for å skade hjernen til motstandaren.» Arbeidet med å fjerne forbudet mot proffboksing har hatt høy prioritet, har vi hørt statsråden si. «Dette er strålende nyheter», sa Cecilia Brækhus til NRK 9. april. For hjernen derimot er ikke dette strålende nyheter. Det burde ikke overraske noen at det er vanlig med hjerneskade hos proffboksere. Spørsmålet er om vi som samfunn skal legge opp til at mennesker påfører seg alvorlig skade. Selv om sporten har endret seg noe og blitt noe tryggere – noe som kan gjøre det vanskelig å sammenlikne studier fra ulike tidsperioder – dokumenteres det i en rekke nyere studier høy forekomst av alvorlig hjerneskade, bl.a. økt hjernetrykk, hjerneblødning, langvarig utfall på nevrofysiologiske tester, lidelser som Alzheimers sykdom, annen demens og Parkinson hos proffboksere. Over halvparten av proffbokserne med en karriere på fem år eller mer utvikler kognitive og emosjonelle forandringer på grunn av varige hjerneskader og senskader. Dette framtrer gjerne etter at man har fylt 50 år. I boksing er det forbudt å slå under beltestedet – antagelig for å skåne de edlere deler. Det er et tankekors at underlivet rangeres høyere enn hjernen i denne sporten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-12-16:
Jeg tror denne debatten hadde vært litt annerledes dersom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre hadde vært villig til å diskutere en oppheving av forbudet under den forutsetning at en ikke utvider verken tidsrammen for kamper eller aldersgrenser, at en ikke aksepterer et forbud mot hjelm, og at en ikke aksepterer at en skal stå utenfor WADA. Da tror jeg kanskje denne debatten hadde vært litt annerledes. Det er et faktum at det er noe av grunnen til at en mener at forbudet bør opprettholdes. Når det gjelder amatørboksing, har en i mange år vært opptatt av å bedre tryggheten. Dessverre var det slik at det internasjonale amatørbokseforbundet i 2013 endret litt på regelverket på grunn av at de ønsket å innføre en ny profesjonell liga, men de har fortsatt opprettholdt påbudet om hjelm på trening og for kvinner og barn. Det er en grunn til at det er der, og det er klart at det er et viktig skille mellom amatørboksing og profesjonell boksing.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-12-16:
Den uttalelsen fra meg relaterer seg til en høringsuttalelse som kom fra Den norske legeforening. Ellers mener jeg at denne debatten ville vært ganske annerledes dersom en hadde fått en diskusjon om hvordan en skal verne seg mot de skadene en kan påføres. Det er den diskusjonen vi har innen andre idretter som det er stor risiko knyttet til, enten det er amerikansk fotball eller amatørboksing. Hvis en i profesjonell boksing også hadde lært litt av amerikansk fotball når det gjelder strengere regler for bruk av hjelm og forbud mot slag mot hode og nakke, hadde vi vært inne på en nokså interessant debatt. Problemet er at i proffboksing er slag mot hodet sjølve formålet med idretten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-12-16:
Senterpartiet har foretatt en avveining av om vi synes det er riktig og fornuftig å oppheve forbudet, eller om det forbudet fortsatt bør stå. Det har vi bl.a. basert på den overveldende dokumentasjonen fra medisinsk miljø når det gjelder hva boksing kan medføre av skader. Det er ikke knyttet til noen spesiell verdensdel, men det er det som kom fram i høringsuttalelsene, bl.a. hva det kan bety når det gjelder hjerneskader, hjernetrykk, hjerneblødning, og når det gjelder senvirkninger i form av alzheimer og demens. Det er den type avveininger en må gjøre når en skal diskutere om en skal opprettholde et forbud eller ikke. Når vi da i tillegg ser at en heller ikke fra flertallet her i dag er villig til å gå inn på det som kunne ha økt sikkerheten for utøverne, eller er villig til å akseptere en betingelse om å inngå en avtale med WADA – når en ikke er villig til å gå inn på noe av det i dag – ga konklusjonen seg sjøl for Senterpartiets del.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-12-16:
Boksing er en breddeidrett, en stor idrett med 4 500 utøvere i Norge, hvor halvparten er barn og ungdom. Det er en viktig arena for sosialisering og inkludering av barn og unge som kanskje ikke hadde engasjert seg i organisert idrett hvis ikke boksing hadde vært der. Denne sporten trenger fyrtårn, slik som all annen sport gjør. Slik som skisporten trenger en Petter Northug, trenger boksingen en Cecilia Brækhus. Når vi nå rydder opp og favner all kampsport i én og samme lov, er det selvfølgelig helt naturlig. Men jeg har lyst til å spørre representanten Arnstad, som ønsker å tviholde på forbudet fra 1981: Før forbudet ble innført i 1981, var det gjennomsnittlig ca. åtte utøvere som drev med profesjonell boksing. Etterpå har gjennomsnittet vært ca. åtte; akkurat nå er det syv. Det vil si at forbudet har ikke hatt noen annen hensikt enn å skyve utøverne utenlands, mens de fortsatt mottar gratulasjoner fra rød-grønne kulturministere hver gang de vinner noe. Hvorfor skal vi opprettholde et forbud som åpenbart ikke har noen effekt?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-16:
I eit fritt samfunn treng du ikkje ein grunn til å gjere noko lovleg. Du treng ein grunn til å gjere det ulovlege. Argumenta for å forby profesjonelle boksarar å utøve idretten sin i Noreg, er etter Venstres syn ikkje tungtvegande nok. Vi vil oppheve det særnorske forbodet mot profesjonell boksing. Venstre varslar med det støtte til komitéinnstillinga. Utgangspunktet for vårt syn er at vaksne, frie menneske må kunne ta opplyste val, også når det medfører ein helserisiko. Ei umyndiggjering av profesjonelle idrettsutøvarar, ut frå eit syn om at dei ikkje forstår sitt eige beste, må krevje svært tungtvegande argument. Representanten frå Senterpartiet, Marit Arnstad, sa i stad at det ikkje hadde kome fram gode nok argument for å tillate dette i Noreg. Eg vel å ta den motsette tilnærminga: Eg synest ikkje det har kome fram gode nok argument for å forby det. Kampsport er ei idrettsform som gjev svært mange utøvarar både idrettsglede og god trening. Men alle kampsportar medfører ein viss risiko – også profesjonell boksing. Det er likevel litt underleg å skulle ha eit eksplisitt lovforbod mot profesjonell boksing, og ikkje la den idretten bli regulert av knockoutloven med tilhøyrande forskrift, slik andre kampsportar blir. Det er òg i hovudsak det vi diskuterer her i dag – likebehandling av ulike kampsportar. Så får det bli ei konkret vurdering, ut ifrå knockoutloven og forskrifta, kva konkurransar som blir tillatne. Dei som ønskjer å arrangere konkurransar, oppvisnings- eller treningskampar i profesjonell samanheng, vil måtte søke om godkjenning. Slik godkjenning vil bli gjeven, dersom strenge krav til sikkerheit blir tekne i vare. Slik bør det definitivt vere. Men det er også få idrettar som har tettare kontroll og overvaking av medisinsk fagpersonell enn nettopp profesjonell boksing. Etter Venstres syn er det også sånn at regelverket til European Boxing Union harmonerte med reglane til British Boxing Board of Control, som i tilstrekkeleg grad tek i vare omsynet til sikkerheit og helse. Å drive med profesjonell boksing krev også lisens for utøvaren, noko som m.a. medfører grundige medisinske testar. Skadeomfanget for boksarar er også lavt i Europa, samanlikna med andre verdsdelar, nettopp på grunn av det strenge regelverket som fleire talarar har vore inne på i dag. At profesjonell boksing medfører ein helserisiko, er det likevel ikkje usemje om. Samtidig er det verdt å ta med seg at helserisikoen er minst like stor, eller større, innanfor mange lovlege ekstremsportar, eller innanfor andre idrettar, som rugby. Sjølv om det ikkje er eit argument i seg sjølv, så meiner eg det er grunn til å reflektere over at det berre er to andre land i verda som har eit eksplisitt forbod mot profesjonell boksing, og dei to andre har ikkje grunngjeve det med medisinske årsaker eingong. Det har nok mistanken mot seg, at vi har skjønt noko som alle andre ikkje har skjønt. Det som er realiteten, som vi m.a. kan sjå i nabolanda våre, er at det er fullt mogleg å la dedikerte og profesjonelle utøvarar utøve idretten sin innanfor trygge og ansvarlege rammer.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-16:
Eg er heilt einig i at ein bør ha eit godt antidopingarbeid i alle idrettar, også innanfor profesjonell boksing. Dersom det representanten spør om, er om Venstre kjem til å røyste for det forslaget som ligg i salen her, frå bl.a. hans eige parti, er svaret nei, og det er bl.a. fordi vi er einig i grunngjevinga som representanten Harberg har gjeve; at forslaget er litt underleg utforma. Og sjølv om veldig mange har slutta seg til regelverket – og det er bra – er det så vidt eg veit, ikkje slik at Stortinget pålegg dei å gjere det. I komitéinnstillinga er det grundig skrive at det er krav om antidopingarbeid etter World Anti-Doping Code, og det er bra at det ligg der. Så vil eg også seie til SV at eg har registrert tidlegare òg at SVs leiar har varsla meir av ei fridomslinje frå SV – ein skal ikkje drive og leggje seg opp i alle moglege ting gjennom forbod og påbod, men late enkeltmenneskets fridom vege litt tyngre i spørsmål som angår dei sjølve. Det følgde dei opp i førre veke ved å røyste for å tillate poker – og det var bra. Eg synest det er litt rart at SV ikkje held den same linja i dag.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-16:
Som eg grunngav i stad, er det fordi vi ser – og så vidt eg kan sjå, har eg ikkje høyrt at SV har sagt noko anna – at den typen regelverk og ratifisering, som er det merkelege ordet ein brukar i forslaget, ikkje er pålagd av Stortinget når det gjeld dei andre idrettane eller forbunda, og då synest eg det er litt rart at Stortinget i denne saka skal gjere eit unntak frå det. Så meiner eg at dei krava og skildringane som ligg i komitéinnstillinga om krav til antidopingarbeid, er tilstrekkelege. Når det er sagt, så skal Stortinget, så vidt eg har skjønt, kome tilbake til ei eiga sak om nettopp antidopingarbeid i idretten. Det er viktig, og det meiner også Venstre at det er. Eg synest i så fall det er naturleg å diskutere dette vidare der. Så vil eg seie at eg synest det er bra at vi ser ut til å få eit fleirtal i denne sal i dag for å fjerne det eksplisitte forbodet mot profesjonell boksing, så vi kjem på linje med resten av verda. Men så vil det likevel bli gjort konkrete vurderingar i konkrete tilfelle når det gjeld arrangement, og då skal sikkerheita bli vareteken på ein god måte, og det har eg tillit til at ho vil bli.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-16:
Nei, det synest ikkje representanten Rotevatn er «ganske merkelig», av den enkle grunn at dersom underskrivne og representanten Aasrud ønskjer å delta i ein boksekamp, kan vi gjere det når vi vil med det sikkerheitsutstyret vi måtte ønskje. Så er det slik at openbert går det ei grense for enkeltmennesket sin fridom, særleg når det går ut over andre menneske ufrivillig. Då er det heilt på sin plass å ha lovreguleringar rundt det. Men det er ein grunn til at det heiter profesjonell boksing. Dette er profesjonelle utøvarar som har teke eit bevisst val, trent gjennom mange år, dei er grundig testa, får lisens, og så vel ein å delta i ein aktivitet der ein er fullt klar over at det kan medføre ein helserisiko, men han er likevel ikkje større enn helserisikoen i mange andre fullt lovlege aktivitetar. At Arbeidarpartiet ønskjer eit eksplisitt lovforbod mot det, synest eg er underleg.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-12-16:
No er det i og for seg ei kontinuerleg utvikling kva for sikkerheitsreglar og -krav ein har i ulike idrettar, og det blir også i stor grad styrt internasjonalt. Det som jo er interessant å sjå, som også andre har peikt på, er den retninga bl.a. amatørboksinga har gått, der ein går vekk ifrå bruk av hjelm på vaksne, mannlege utøvarar. Det meiner eg burde få enkelte i denne salen til å reflektere litt over det norske regelverket, som vil by på endå større vanskar for norske utøvarar som f.eks. vil delta i VM, uavhengig av om dei driv med den eine eller den andre idretten. Venstre har ikkje fremja noko forslag i Stortinget om at Stortinget skal bestemme at det skal vere påbode eller forbode å bruke leggskjener i fotball, og det kjem vi heller ikkje til å gjere.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
I henhold til WADAs regelverk er ikke idretts- og sportsorganisasjoner utenfor den olympiske bevegelsen pliktig til å underskrive noen WADA-kode. Dette gjelder også for mulige søkere til å arrangere profesjonelle knockoutaktiviteter i Norge. Derimot åpner WADAs regelverk for at idretts- og sportsorganisasjoner utenfor den olympiske bevegelsen kan søke om å bli underlagt denne WADA-koden, men det er altså opp til WADA å bestemme det. Det som er viktig for regjeringen, er å sikre at de som kan søke, som kanskje ikke er underlagt denne WADA-koden i Norge, i det minste forplikter seg til å underskrive på å gjennomføre et antidopingarbeid som er i tråd med det WADA-koden forlanger. Det er det vi faktisk har forlangt i denne forskriften.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Jeg trodde hele ideen var at de som skal drive aktivitet i Norge, faktisk har et antidopingarbeid som er i tråd med den koden som gjelder internasjonalt, det trodde jeg var hele poenget. Når WADA sier at de faktisk kan åpne opp også for organisasjoner som i dag ikke har det, er det vår appell til disse organisasjonene at de selvfølgelig må gjøre det. Men jeg stiller som et absolutt krav at hvis man skal arrangere f.eks. en proffboksekamp i Norge, må man kunne dokumentere at man har et antidopingarbeid som er i tråd med WADA-koden. Det står i forskriften, og det mener jeg er veldig tydelig.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det fullt mulig. Hvis man vil arrangere noe i Norge, kan jo f.eks. et internasjonalt forbund som allerede har underskrevet WADA-koden, søke om å få det, eller det kan også være andre som da får til et dokumentert antidopingarbeid, som er underskrevet og i tråd med koden. Det kan de få ved å ta kontakt med f.eks. Antidoping Norge. Det er fullt mulig, men de må dokumentere at de faktisk driver et antidopingarbeid i tråd med denne koden på ulike områder, bl.a. må de ha en avtale med Antidoping Norge. De må ivareta utøvernes rettssikkerhet, de må ha et regelverk som behandler disse prøvene, de ulike testene som blir tatt, ordentlig, og de må også ha et testprogram, både under konkurransen og før og etter konkurransen, som viser at de tar de nødvendige prøvene. Dette er bare noen av kravene som er i WADA-koden, og det må jo disse kunne dokumentere, at hvis man skal ha sånne kamper i Norge, må man også kunne dokumentere at man gjør det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Jeg vil veldig sterkt understreke at hvis man skal arrangere proffboksing i Norge, noe som nå altså kan tillates ved at man opphever denne proffbokseloven, så er det to muligheter: Enten må man ha underskrevet denne WADA-koden, eller så må man få til en avtale med Antidoping Norge, noe som betyr – som vi har forlangt i denne forskriften – at de som skal få tillatelse til å arrangere knockoutaktiviteter, faktisk har et antidopingarbeid. Jeg brukte tre eksempler på hva som må ligge til grunn for det antidopingarbeidet, og det er det som vi forlanger. Jeg understreker igjen at Norge har ingen myndighet til å fortelle hvem som skal kunne bli akseptert gjennom denne WADA-koden. Det er det faktisk WADA selv som kan gi tillatelse til.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Jeg synes det er utrolig viktig å understreke at det er en viss risiko ved å delta i knockoutaktiviteter. Det er det helt klart. Det er også sånn at sikkerhetsbestemmelsene i forskriften som er der i dag, skal redusere – men kan altså ikke eliminere – skaderisiko. I den fastsatte endringen i knockoutforskriften som flere henviser til, innebærer det en viss oppmykning av enkelte bestemmelser. Men samtidig er det gjort en presisering av at antidopingbestemmelsene skal være i tråd med utviklingen i det internasjonale regelverket for antidopingarbeid. Man kan aldri komme dit hen at man kan si at dette er helt risikofritt. Det er det faktisk heller ikke i dag for andre typer knockoutaktiviteter som reguleres under knockoutforskriften. For meg er det et mysterium at både Arbeiderpartiet og SV mener at det er mindre skadelig å bli slått i hodet av en som kaller seg amatørbokser eller kickbokser, enn av en som kaller seg proffbokser. Skaden kan skje, man kan ikke eliminere bort den skaden.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Som jeg sa innledningsvis, er det de siste årene faktisk ingen påviste dødsfall i Europa som er et resultat av proffboksing. Jeg mener at ved de bestemmelsene som i hvert fall Norge har innført – la meg konsentrere meg om dem – er det helt klart at vi i dag setter strenge regler i knockoutforskriften som skal være med på å redusere skaderisikoen. Det må være det som vi politikere faktisk er opptatt av: å være med på å bidra til at man klarer å redusere risikoen for at de skadene som faktisk skjer, kan komme til å skje. Man klarer ikke å eliminere dette, det tror jeg faktisk vi kan være enige om, men man kan i hvert fall være med på å bidra til at man kan redusere de skadene. Da er det ingenting å legge skjul på at dette har fått mer og mer oppmerksomhet internasjonalt, og at det også er flere og flere som er opptatt av at man kan være med på å iverksette bestemmelser som også kan være med på å redusere skaderisikoen. I hvert fall i Norge er vi opptatt av det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-16:
Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, er hele hensikten med forslaget om å oppheve proffbokseloven nettopp å legge til rette for profesjonell boksing i Norge. Regjeringen er kjent med at profesjonell boksing og andre knockoutaktiviteter medfører skaderisiko, jeg tror ikke vi skal være uenige om det. Innenfor de sikkerhetskrav som er satt, vil det være opp til den enkelte utøver om han eller hun ønsker å utsette seg for den skaderiskoen som følger av den aktiviteten. Regjeringen mener at skaderisikoen ikke er tilstrekkelig tungtveiende argument for å opprettholde et lovforbud, og det er det som er grunnlaget for at vi har sagt at vi ønsker å oppheve det. Utøvelsen av profesjonell boksing bør kunne skje innenfor rammene av et enhetlig nasjonalt regelverk, og det har vi, som ivaretar grunnleggende sikkerhetskrav til aktiviteten gjennom bl.a. knockoutloven og knockoutforskriften. Jeg tror det er viktig for oss å være klar over at det er mulig å få til. Jeg reagerer jo sterkt når jeg hører på representanten Hege Haukeland Liadals innlegg. Man skulle nesten tro at det ikke var slik i dag at det er aktiviteter som reguleres inn under knockoutforskriften. Det er nettopp derfor den fungerer slik som den er i dag; den skal være et klart regelverk for når man eventuelt må stoppe en aktivitet som foregår – som er lovlig i Norge i dag, og som har vært lovlig i Norge i mange år – for at det ikke skal forkomme skader. Jeg tror det er veldig viktig at man også tenker på at de aktivitetene som er registrert i Norge i dag, og som er underlagt knockoutforskriften, er ensbetydende med at det er regelverk som ivaretar sikkerheten. Igjen må jeg også stille spørsmål om det i dag er slik at Arbeiderpartiet – og for så vidt også andre – mener at det er bedre å bli slått i hodet av en som kaller seg amatør, enn av en som kaller seg proff, som jeg brukte som et eksempel. Jeg synes også det er veldig rart sånn som Arbeiderpartiet argumenterer. Det kan nesten høres ut som det først nå gis mulighet til å slå knockout. Som jeg har understreket, har knockoutforskriften fungert i mange år, dette har altså vært tillatt. Knockout betyr egentlig å ha mulighet til å kunne slå noen ut. Det er jo nettopp derfor det er så strenge regler i knockoutforskriften: for å hindre at man får skade. Og så tilbake til det evige spørsmålet om denne WADA-koden. Jeg bare gjentar igjen at det regjeringen prøver med denne endringen i forskriften som vi nå har lagt inn, er å pålegge dem som eventuelt skal arrangere noe i Norge, å ha et godkjent antidopingarbeid i tråd med WADA-koden.