Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-13:
Onsdag kveld kom meldingen om at alt håp var ute for Fundo Wheels i Høyanger. Det betyr at 300 personer ikke lenger har noen jobb å gå til, og at utsiktene til ny jobb er små for de fleste av disse i nær framtid. Det betyr at 300 personer går fra å være aktive bidragsytere i det norske samfunnet til å bli trygdemottakere. Slike hendelser gjør mye med mennesker, og det gjør mye med et lokalsamfunn som Høyanger. Fra mitt eget fylke får vi lignende meldinger – fra Kongsberg, fra Rollag og fra Hvittingfoss. Jeg vil gjerne understreke at konkursen i selskapet Fundo Wheels ikke skyldes dårlig drift eller dårlige beslutninger. Fundo er ett av mange selskaper som i disse dager rammes av den internasjonale finanskrisen. Når folk mister framtidstroen, kjøper de ikke ny bil. Da kjøper heller ikke bilfabrikantene felger, og arbeiderne i Høyanger mister jobben. Et av de viktigste resultatene fra den rød-grønne regjeringen har vært at vi har fått over 200 000 flere mennesker i arbeid siden vi tok over. Antall arbeidsledige ble halvert fra 2005 til 2008. Vi har den laveste arbeidsledigheten i Europa. Når etterspørselen etter det norsk næringsliv produserer, har falt betydelig, både innenlands og utenlands, øker arbeidsledigheten på nytt. Gjennom tiltakspakken som vi behandler i dag, og andre tiltak motvirker vi mye av den innenlandske svikten i etterspørsel. Det betyr at arbeidsledigheten blir lavere enn den ellers ville ha vært. Beregninger tyder på at 15 000 færre vil være arbeidsledige på slutten av dette året som følge av denne pakken. Det er 15 000 færre som vil føle seg overflødige. Det er 15 000 færre som vil være usikre på sin økonomiske situasjon. Det er 15 000 færre som vil leve på trygd. Men vi er ikke i stand til å stoppe veksten i arbeidsledigheten. Vi kan gjøre mye for å holde aktiviteten i Norge oppe, men vi kan gjøre lite med at amerikanere, svensker og engelskmenn kjøper færre biler, færre lenestoler eller mindre fisk. Bedrifter som ikke får solgt produktene sine i utlandet, er det vanskelig å redde. Fundo i Høyanger er et eksempel på dette. Jeg synes det er viktig i denne debatten å minne om bakgrunnen for at hele verden nå opplever en økonomisk krise vi ikke har sett maken til på mange tiår. Banker og andre finansinstitusjoner over hele verden har satt uhemmet grådighet i system. Og politikere over hele verden, men først og fremst i USA, har gitt dem lov til å gjøre dette. Vi er nå kjent med at halvparten av det amerikanske kredittmarkedet ikke var underlagt kapitalkrav og banktilsyn. I bankvesenet er prestasjonslønn svært utbredt. Banksjefens lønn er avhengig av bankens lønnsomhet, ofte på kort sikt, og aksjekursens utvikling, utlånssjefens lønn er avhengig av hvor mye banken tjener på utlån, og lønnen til de såkalte rådgiverne som selger spareprodukter til bankens kunder, er avhengig av hvor mye de får kundene til å satse, osv. Og alle belønningssystemene går fra år til år. Enkelt sagt: Hvis en bank i gode tider låner ut mest mulig penger, er det svært mange i banken som tjener gode penger på det. Vi har sett at dette resulterer i manglende risikovurdering for banken. Vi har sett at raske penger på egen konto er drivkraften, og at kundens behov og samfunnsmessige interesser kommer i annen rekke. Bankene må derfor reguleres strengt. Feilen USA gjorde, var at de sluttet å regulere vesentlige deler av finansmarkedet – helt i tråd med høyresidens ideologiske faneførere som mente at markedet ville ordne opp i dette på egen hånd, og at myndighetenes rolle måtte minimeres. Et eksempel: De amerikanske investeringsbankene kunne tidligere låne ut maksimalt tolv ganger egenkapitalen. Denne begrensningen ble fjernet i april 2004. Da Lehman Brothers gikk konkurs i september i fjor, hadde de lånt ut 30–40 ganger egenkapitalen. Det var ikke overraskende at denne spekulasjonsbobla sprakk. Det overraskende var hvor stor bobla hadde rukket å bli før det smalt, og hvor store konsekvensene har blitt i alle deler av verden. Vi gjør nå det vi kan for å hjelpe bedrifter som skal selge varene sine i utlandet. En svært alvorlig situasjon krever uvanlige virkemidler. Derfor støtter SV målrettede skattelettelser til næringslivet. Dette er i stor grad snakk om å utsette skatteinnbetalinger fra dagens vanskelige økonomiske situasjon til mer normale tider, men også om tiltak for å stimulere dem som har mulighet til det, til å gjøre investeringer i år framfor neste år. Gode bedrifter som får problemer som følge av krisen, får gjennom dette håndfast hjelp til å komme seg gjennom en vanskelig tid. Det må ikke tolkes som et generelt ønske fra SV om et lavere skattenivå, men som et utslag av de helt spesielle utfordringene vi står overfor i dag. Avslutningsvis vil jeg understreke ansvaret vi har for å ta oss av dem som rammes hardest av finanskrisen. Arbeidsledighet er et problem for dem som mister jobben, men også for folk rundt dem. Vi vet at arbeidsledighet ofte følges av samlivsproblemer og andre sosiale og psykiske problemer. Det er derfor viktig at kommunene nå bruker deler av de økte midlene de har fått stilt til disposisjon, til å øke beredskapen for dem som trenger mer hjelp enn dagpenger. Gjeldsrådgivning, barnevern og psykisk helsevesen må styrkes. Målet for all vår håndtering av krisepakken må være at vi også etter at krisen er over, har Europas laveste arbeidsledighet.