trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-05-18:
Jeg vil først takke justisministeren for et godt svar. Det er vel slik at mangfoldet blant de kriminelle er like stort som mangfoldet i denne salen på mange måter. Det betyr også at vi har behov for å fokusere på samfunnets behov for sikkerhet. Det betyr at man må ha en stor bredde i antall tiltak som kan iverksettes bl.a. for å sikre samfunnet. Det som vi her er inne på, er et grenseland mellom justis- og helsesektoren som nok gjør at man kan få utfordringer faglig, men kanskje også organisatorisk. Jeg vet at justisministeren er opptatt av at grensene ikke skal være så markante, men at det skal gis en mulighet mellom de ulike faginstansene. Derfor ønsker jeg å høre om justisministeren har noen spesielle tanker om det er slik at finansieringsordningen i dag for denne type straffegjennomføring og § 12 er klar, i og med at det ligger en uklarhet der som justisministeren ser for seg at man må jobbe videre med for å finne gode løsninger på.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-05-18:
Jeg takker for nytt svar. Det er vel ikke tvil om det som justisministeren er inne på, at det tidvis kan være vanskelig å finne gode løsninger ut fra at man har et regelverk som legger føringer, og at man også skal ivareta rettssikkerheten til folk som er strafferettslig utilregnelige. Det betyr vel at kunnskap og innsikt er avgjørende i forhold til å velge de rette løsningene. Nå var justisministeren inne på en annen ting, nemlig revidert nasjonalbudsjett, og fra 2001 har justiskomiteen fokusert bl.a. på muligheten av å bygge et nytt fengsel i Indre Salten, og det er også omtalt i Regjeringens forslag til revidert nasjonalbudsjett. Siden det eventuelt blir lokalisert forholdsvis nært RIBO Attføringssenter i Saltdal, vil jeg spørre: Ser justisministeren for seg at man her kan få en felles gevinst ut av slik nyetablering, som kan gagne ikke bare dem som skal sone ordinært, men også dem som har behov for spesielt tilrettelagt straffegjennomføring?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-05-18:
Straffeloven slår fast at personer som er vurdert som utilregnelige, ikke skal idømmes fengselsstraff. Ved en endring i straffeloven som trådte i kraft 1. januar 2002, ble det innført tre nye særreaksjonsformer: dom til forvaringoverføring til tvungent psykisk helsevern for psykotiske lovbryteredom til tvungen omsorg for utilregnelige psykisk utviklingshemmede Særreaksjonen forvaring kan idømmes personer som har begått alvorlig kriminalitet, og som vurderes som til-regnelige, jf. straffeloven § 39 c. Forvaringsdømte som har særlige omsorgsbehov, kan prøveløslates til kommunale omsorgstiltak. I hovedsak vil det være aktuelt å etablere tiltak i hjemkommunen, men i tilfeller der dette ikke er mulig, kan det etableres tiltak i en annen kommune eller på en institusjon. Hvilken kommune eller institusjon det i så fall kan være aktuelt å nytte, vurderes konkret i den enkelte sak ut fra domfeltes behov. Dømming til tvungent psykisk helsevern og tvungen omsorg er aktuelt for lovbrytere som på gjerningstiden var psykotisk eller psykisk utviklingshemmet i høy grad, og følgelig straffrie etter straffeloven § 44. Lovbrytere som dømmes til tvungent psykisk helsevern, blir omfattet av bestemmelsene i psykisk helsevernloven. Så lenge vedkommende skal være tilbakeholdt med tvang, må dette være i en institusjon som er godkjent for tvungent psykisk helsevern. Dette betyr bl.a. at institusjonen må være bemannet med kvalifisert personell samt ha en materiell standard som er forsvarlig for tvungent psykisk helsevern. Når det gjelder dømming til tvungen omsorg, skal denne særreaksjonen utholdes i en fagenhet innen spesialisthelsetjenesten som er innrettet for formålet. Hvis hensynet til den domfelte tilsier det, og sikkerhetshensyn ikke taler imot det, kan fagenheten etter nærmere forskrift som Kongen gir, inngå avtale om gjennomføring av omsorgen utenfor fagenheten. En slik avtale som dette vil også kunne inngås med ulike attføringsinstitusjoner dersom fagenheten finner dette faglig forsvarlig. Det er det ordinære helsevesenet som har ansvar for behandling av innsatte i fengsel. For domfelte som er idømt fengselsstraff, kan straffen i henhold til straffegjennomføringsloven § 12 i særlige tilfeller gjennomføres ved heldøgnsopphold i institusjon. Eksempler på slike institusjoner er behandlingskollektiver, sykehjem, ettervernshjem eller lignende. Det forutsettes at opplegget er sikkerhetsmessig forsvarlig, og at det ikke er grunn til å anta at domfelte vil unndra seg gjennomføringen. Ved dømming til tvungen omsorg, forvaringsdom eller fengselsstraff gjøres det i enkelte tilfeller avtaler med institusjoner. Avtalene gjøres ut fra den enkeltes spesielle behov og en grundig faglig vurdering av behandlingstilbudet. Jeg vil bl.a. i dialog med helsemyndighetene følge opp Stortingets anmodning. I slike tilfeller kan RIBO Attføringssenter og andre institusjoner med spesialkompetanse være et viktig supplement til statlige institusjoner.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-05-18:
Representanten resonnerer omkring hvordan vi skal få til et godt forvaltningssamarbeid, noe jeg også har funnet grunn til å omtale spesielt i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det er et område hvor representanten har utvist et prisverdig engasjement. De beste grunner for at det søkes løsning innenfor helsevesenet for utilregnelige, vil gjelde når de klart begår samfunnsskade, men ikke farlig kriminalitet. Og skal man gå inn på dette, må man føre den dialogen som jeg har skissert, med Helsedepartementet. Vi fører nå en slik dialog med Helsedepartementet og andre berørte, og da er spørsmålet om det kan etableres ordninger for utilregnelige som begår en slik kriminalitet. § 12 er jo rammen for det, og poenget er rett og slett å sørge for at vi ikke får gråsoner, men at vi får det slik at gode, operative folk innenfor helsesystemet, innenfor helseforetak og innenfor kriminalomsorgen kan skape samarbeidssituasjoner. Jeg har selv vært i en rekke slike praktiske situasjoner. Jeg kan forsikre representanten at jeg legger trykk på for at vi skal få til slike forvaltningsavtaler.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-05-18:
Jeg kan bekrefte, som representanten og jeg lenge har ønsket, at det i revidert nasjonalbudsjett er lagt opp til prosjekteringsmidler for et nytt fengsel med 100–125 plasser i Indre Salten, og da innenfor husleiefinansieringsordningen til Statsbygg. Vi har også sagt, som representanten er kjent med, at dette bør vi se i sammenheng med Bodø fengsel. Vi gjør jo faktisk en del spennende ting i dette området nå. Vi har f.eks. en ordning der vi prøver å fange opp ungdom før de risikerer å snuble borti kriminalitet, fordi vi bl.a. i Bodø og området rundt har et veldig godt og åpent forhold mellom barnevern, politi og andre gode krefter. Jeg ser det slik at etablerer man en faginstitusjon i et område, så bør man også i forhold til faginstitusjonen skape praktiske samarbeidsordninger. Jeg vil ikke forskuttere noe i forhold til Salten, men vi har f.eks. en forvaltningssamarbeidsavtale mellom Trondheim fengsel og Trondheim kommune. Slike avtaler som skal bygge bro og sørge for at praktikere møter praktikere, er mitt ideal, og representanten har nå på en kyndig og grei måte tegnet Salten-landskapet klart og tydelig for landets justisminister.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-05-18:
Det er mye spennende forsknings- og utviklingsarbeid som skjer i de nordiske sentra for fremragende forskning. Spørsmålet mitt er: «Hva kan statsråden gjøre for å sikre at de nordiske sentra for fremragende forskning kan bli ytterligere styrket som forskningsmiljø i en internasjonal sammenheng?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-05-18:
Jeg takker for svaret, og er veldig glad for at Regjeringa har fokus på forskning og fokus på nordisk samarbeid. Nå er det jo slik at statsråden også er nordisk minister for Regjeringa og har ansvaret for det. Kan statsråden si noe mer om NordForsks rolle framover, hva NordForsk kommer til å bruke midlene sine til for å kunne spille den rollen som man ønsker de skal ha overfor disse utviklingssentrene?
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-05-18:
Jeg er veldig glad for svaret.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-18:
Svaret er at Regjeringen og statsråden gjør mye med det. Norge skal sammen med de øvrige nordiske landene bidra til at Norden blir både en attraktiv og verdensledende forskningsregion og en plattform for ytterligere styrket internasjonalt samarbeid. Denne vektleggingen av nordisk forskningssamarbeid er understreket i forskningsmeldingen, som nå ligger til behandling i Stortinget. Nordisk Ministerråd har gitt økt prioritet til samarbeid innenfor forskning de siste årene. Sentrene for fremragende forskning er ett av fire hovedvirkemidler i Ministerrådets satsing på forskningssamarbeid. De nordiske sentrene for fremragende forskning skal fremme forskermobilitet, utdanning og utveksling mellom nordiske forskergrupper gjennom etablering av nettverk med minst tre nordiske land eller geografiske sentre. Forskerutdanningen skal spesifikt inngå i én eller flere av sentrenes aktiviteter. De nordiske sentrene for fremragende forskning er derfor viktige virkemidler for å fremme kvaliteten i forskningen i Norden. Pr. i dag finnes det syv sentre for fremragende forskning som Ministerrådet er med og finansierer sammen med de nasjonale forskningsrådene. I 2003 startet fire sentre under programmet globale forandringer. Programperioden som strekker seg fra 2002 til 2007, har en årlig finansieringsramme på minst 10 millioner danske kroner. I fjor startet så tre sentre innen molekylær medisin. Her er programperioden fra 2004 til 2009, og den årlige finansieringen er på minst 9 mill. danske kroner. I tillegg til disse sentrene innen naturvitenskap og medisin gis det støtte til fem forskerskoler innenfor humanistiske og samfunnsvitenskapelige områder. Forskerskolene startet i 2004 på initiativ av Nordisk forskerutdanningsakademi, NorFA. Formålet med disse forskerskolene er å øke mobiliteten i Norden, å styrke forskerutdanningen og å utvikle modeller som kan forbedre forskerutdanningen i de enkelte land og i Norden som helhet. Hver forskerskole har da en rammebevilgning på ca. 1 mill. norske kroner pr. år i tidsrammen 2004–2008. For så å effektivisere forskningssamarbeidet mellom de nordiske landene ble NordForsk opprettet i januar i år som et selvstendig organ under Ministerrådet Utdanning. NordForsk forvalter FoU-midler fra Nordisk Ministerråd. Midlene skal brukes til å utløse midler fra nordiske forskningsråd til felles satsinger. NordForsks suksess vil være avhengig av at de nordiske forskningsrådene aktivt utnytter de mulighetene som nordisk samarbeid gir, og, som jeg sa innledningsvis, forskningsmeldingen som ligger til behandling i Stortinget, trekker opp nettopp dette perspektivet. La meg også legge til at NordForsk har ansvar for nordisk samarbeid innen forskning og forskerutdanning samt samarbeid og koordinering med Nordisk innovasjonssenter. NordForsk skal være et organisatorisk rammeverk for å fremme samarbeid mellom de nordiske landenes forskningsråd eller tilsvarende forskningsfinansierende institusjoner. Forskningsrådet har en representant i NordForsks styre.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-18:
Det gjør jeg gjerne. NordForsk forventes i år å dele ut mellom 60 og 70 mill. norske kroner til ulikt samarbeid innenfor forskning og forskningsutdanning. Det omfatter aktiviteter som tidligere ble støttet av Nordisk Forskerutdanningsakademi. Som jeg var inne på, skal fokuset være på forskningsområder der de nordiske landene allerede er sterke, og der formålet er å fremme forskning av høyeste internasjonale kvalitet. Så ambisjonen er ikke bare nordisk, men også internasjonal. Satsingen på de nordiske sentrene for fremragende forskning vil være et av de fremste virkemidlene som NordForsk skal prioritere når NordForsk skal utforme sin strategi for tiden framover.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-18:
Her har jeg godt nytt å oppdatere stortingsrepresentanten og Stortinget på. Nordisk Ministerråds retningslinjer for samarbeid med Nordvest-Russland ble vedtatt av samarbeidsministrene allerede den 10. desember 2004, kort tid etter sesjonen. Samtidig vedtok vi nye retningslinjer for samarbeidet med Estland, Latvia og Litauen. Årsaken til denne nyorienteringen av det vi tidligere kalte nærområdesamarbeidet, var behovet for oppdateringer av det nordiske samarbeidet med både Nordvest-Russland og de baltiske land, ikke minst på bakgrunn av de mange utfordringene i Nordvest-Russland og de baltiske lands EU-medlemskap. I etterkant av vedtaket om nye retningslinjer for Nordvest-Russland er vi nå i ferd med å utarbeide et eget russlandsprogram for Nordisk Ministerråd. Det vil etter planen bli oversendt til Nordisk Råd som et ministerrådsforslag i forbindelse med høstens sesjon i Reykjavik. Den overordnede ambisjonen med Russlandsprogrammet er at det nordiske samarbeidet med Nordvest-Russland skal bli mer fokusert og mer målrettet. Når det gjelder tiltak til støtte for urbefolkningen i Nordvest-Russland, vil Ministerrådet overveie dette i sin oppfølging av retningslinjene. Retningslinjene viser konkret til at Ministerrådet allerede i flere år har finansiert ulike aktiviteter med fokus på urbefolkninger og miljø i samarbeid med Arktisk Råd. Urbefolkninger i Arktis inngår som et prioritert område i Ministerrådets eget arktiske samarbeidsprogram. Dessuten er Ministerrådet godt i gang med å styrke dialogen og det konkrete samarbeidet med Barentsrådet, som har en egen arbeidsgruppe for samarbeid med urfolk i regionen. Her viser jeg også til stortingsmeldingen om nordområdene som Regjeringen har lagt fram, som ligger til behandling i Stortinget, og som har synspunkter og forslag som tenderer inn på disse områdene. I tillegg har samarbeidsministrene og sametingspresidentene i fellesskap nedsatt en arbeidsgruppe som utreder hvordan man kan få etablert en dialog med russiske samer og myndigheter med sikte på informasjonsutveksling om samiske spørsmål av felles interesse. I den forbindelse er det bestemt at det skal avholdes et seminar i løpet av 2005, og deretter skal det utarbeides en egen handlingsplan for dette arbeidet. Det har vi forventning til, ikke minst fordi både samarbeidsministrene og sametingspresidentene har en uttrykt målsetting om og vilje til å forbedre tiltakene. La meg til sist, bare for ordens skyld, også nevne at de støtteordningene som Ministerrådet har i dag som retter seg mot Nordvest-Russland, selvsagt også kan benyttes av urbefolkningen til urbefolkningssaker og -spørsmål.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-18:
For å være helt oppdatert hadde jeg gleden av å feire 17. mai med norske og nordiske venner i Helsingfors. I den sammenhengen hadde jeg et møte med samarbeidsminister Enestam. Vi drøftet nettopp det som representanten tar opp her, at Norge har og neste år skal ha sentrale lederverv knyttet til Ministerrådet, til Arktisk Råd og til Barentsrådet, samtidig som Finland skal ha formannskapet i EU i andre halvår neste år. Det gjør at Norge og Finland, som har så mange felles interesser, har muligheter til å sette både Nordvest-Russland og den nordlige dimensjonen enda høyere opp på dagsordenen. Inkludert i det er selvfølgelig urfolksproblematikken.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-18:
Det måtte i så fall være at representanten Bendiksen og undertegnede stort sett deler mål og ambisjoner. Jeg kan vel tolke ham dit hen at han er særdeles fornøyd med at denne regjeringen gjør det den gjør – underforstått at vi også får fortsette med det nyttige arbeidet!
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg har et spørsmål til fiskeri- og kystministeren, som også er nordisk samarbeidsminister: «Ved sesjonen i Stockholm 2004 vedtok Nordisk Råd en rekommandasjon hvor vi anbefaler Ministerrådet i sitt arbeid med retningslinjer for samarbeid med Nordvest-Russland å inkludere tiltak til støtte for urbefolkningen i regionen. Hvordan vurderer statsråden fremdriften i arbeidet med å utarbeide retningslinjer for samarbeidet med Nordvest-Russland, samt hvordan det arbeides med å følge opp anbefalingen om å inkludere støtte til urbefolkningen i regionen?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg takker statsråden for et grundig svar. Dette året vi er inne i, har Norge formannskapet i Barentsrådet, og 2005 er utpekt som et urfolksår i Barentssamarbeidet. Neste år har Norge formannskapet i Nordisk Ministerråd, og Norge overtar formannskapet i Arktisk Råd høsten 2006. Her har altså Norge en meget god mulighet til å sette sitt tydelige preg på samarbeidet i nordområdene. Urfolkene bør, etter min mening, forbli høyt på agendaen i den sammenheng, som de var det under årets formannskap i Barentsrådet. Jeg har lyst til å spørre statsråden om hvordan han ser på mulighetene for å koordinere dette arbeidet for å sikre at det blir resultater ut av det, og at man på den måten kan sette et norsk preg på dette arbeidet.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg synes dette høres veldig bra ut. Jeg har selv hatt gleden av å jobbe en del med disse spørsmålene. Det jeg registrerer, er at utfordringene for folk i disse områdene er mange, men også at mulighetene er fantastisk mange. Derfor må det være trykk på dette arbeidet i tiden som kommer, slik at man kan få gitt bistand som på lengre sikt gir resultater i form av sysselsetting og i form av velferd. Målet må være at man med disse mulighetene kan klare seg selv best mulig.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-05-18:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «I Hedmark, som i resten av landet, er minnesteinene etter bygging av f.eks. bruer i ferd med å forsvinne. Når nye bruer bygges eller forsterkes, tas disse steinene ofte ikke vare på. Dette er «kulturminner» som bør få en hedersplass ved anlegget. Hva vil statsråden gjøre for å ta vare på disse steinene, som forteller mye om datidens slit og ikke minst byggeferdighetene etter datidens forhold?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-05-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Spørsmålet mitt har sitt utspring i en sykkeltur jeg hadde for en stund siden. Når man sykler, kommer man litt lavere ned, nærmere veien og nærmere brua enn når man kjører. Jeg oppdaget da noen steiner ved ei bru, og det oppdaget jeg også ved andre bruer. Jeg stoppet og gikk ned og kikket. Det var steiner fra den tiden brua ble bygd – det stod når og hvordan, etc. Brua er blitt oppklassifisert, og vegen er blitt hevet, så det var 1–2 meter ned. Det var tilfellet også på de andre stedene. Steinene står der nede. Jeg ser i svaret til statsråden at det er registrert. Men det var i 2002, nå er vi i 2005. Steinene er der fortsatt. Da blir mitt oppfølgingsspørsmål: Hvor langt har man kommet, og hva er i praksis blitt gjort? Er det gjort noe mer enn bare å registrere dette? Minnesteinene er fortsatt der nede, og jeg tror at med enkle grep – ikke så mye penger nødvendigvis – kunne vi fått hevet steinene og kanskje lagt ny maling i skriften på dem, til allmenn nytte og glede.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-05-18:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Vi er helt enige om at mye er gjort. Det er mange fine rasteplasser som er laget, og det er mange fine stoppesteder som er laget ved siden av bruer eller i tilknytning til bruer. Når det gjelder mange av disse steinene, vil det ikke koste mange kroner, kanskje nesten ikke noe i det hele tatt, å få løftet dem opp, laget et lite fundament og ha med seg noe sort maling og få skrevet inskripsjonen på nytt. Jeg tror at de som bor rundt en slik bru eller en slik stein, vil føle litt stolthet over dette. Mange har også hatt slektninger med på den byggeprosessen langt tilbake i tid. Jeg tror det er med på å hedre dem som har slitt for å få til dette, hvis man bruker noen få kroner. Jeg tror statsråden og jeg er helt enige om at det er det verdt. Jeg håper statsråden følger opp dette. Jeg skal i hvert fall ta kontakt med dem som har med dette å gjøre i mitt hjemfylke, slik at dette arbeidet blir forsert. Det er et viktig arbeid, selv om det kanskje ikke betyr så mye. Kulturmessig betyr det mye.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-05-18:
Statens vegvesen har ansvar for å ivareta kulturhistoriske hensyn i utvikling, bygging og drift og vedlikehold av vegnettet. Ivaretakelse av kulturminner gjøres i ordinære planprosesser for bygging og vedlikehold. Statens vegvesen har også ansvar for å ivareta hensynet til egne kulturminner. Til orientering utarbeidet Statens vegvesen i 2002 en Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Om lag 350 objekter er med på verneplanen og vil gjennomgå en fredningsprosess. I forarbeidene ble mer enn 1 000 veger, bruer og andre objekter registrert og vurdert. Minnesteiner er steiner med inskripsjon som forteller om viktige hendelser, og er satt opp i ettertid. Minnesteinene gir kunnskap og opplevelse og bør ivaretas i sitt opprinnelige kulturmiljø. Hvordan dette best gjøres, bør vurderes i hvert enkelt tilfelle.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-05-18:
Nå kjenner ikke jeg til dette konkrete tilfellet som det er snakk om her. Men det arbeidet som gjøres i Statens vegvesen på dette området, følges opp hele tiden. Jeg har reist mye rundt i landet og blitt imponert over mye av det arbeidet som har vært gjort med å ta vare på viktige kulturminner og minnesteiner. Det er klart at det er et stort arbeid som ligger bak bare det å registrere denne type objekter. Som det framkom av mitt svar i stad, har man ikke tatt mål av seg til å bevare absolutt alt, men det er viktig å få registrert så mye som mulig, og få vurdert i hvilken grad man har mulighet til å ta vare på disse objektene og samtidig få gjort den jobben man skal i forhold til å legge til rette for god og sikker framkommelighet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-05-18:
Det er helt klart at mange av oss kjenner stolthet over historien, ikke minst den historien vi har når det gjelder bygging av både veg og jernbane. Dette er områder som ikke minst Statens vegvesen er opptatt av selv. Det er en del av historien også til Statens vegvesen. Jeg kan forsikre representanten Bredvold om at dette er et spørsmål jeg er opptatt av, og som vi vil ta med oss videre, uten at jeg kan kommentere denne konkrete saken, da jeg ikke kjenner godt nok til den.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I VG 10. mai kan vi lese at en grunneier går rettens vei for å forby allmennheten tilgang til den siden av Thorsholmen som er synlig fra grunneierens eiendom. Han føler seg beglodd og offer for uønsket innsyn og utsyn. Rikfolk utnytter en dårlig kommuneøkonomi for å ta seg til rette i skjærgården. Regjeringen har fjernet ordningen med juridisk bistand til kommunene i forbindelse med konflikter om bruk av strandsonen og om allmennhetens rettigheter. Vil statsråden vurdere å gjeninnføre denne ordningen?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
I budsjettet for i år foreslo Arbeiderpartiet å opprette en ordning med juridisk bistand på 60 mill. kr. Det gjorde vi fordi vi ser en skremmende utvikling når det gjelder strandsonen. Etter hvert som rikfolk får mer penger på grunn av Regjeringens skattelettepolitikk, og etter hvert som kommunene får mindre penger fordi det blir gitt skattelette til de rikeste her i landet, får kommunene mindre muligheter til å følge opp juridisk de inngrepene som blir gjort i strandsonen, ofte betalt av rikfolk som har god råd til å sikre seg de beste advokatene. Det går på bekostning av velferdstilbudet i kommunene dersom de skal bruke pengene på å følge opp dette istedenfor å bruke dem på velferdsoppgaver. Er ikke statsråden opptatt av at kommunene skal settes i stand til å følge opp slike saker?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
For hver dag som går, ser vi nå en utvikling av bebyggelse i strandsonen som er helt uakseptabel. Jeg er glad for at Regjeringen kommer med forslag om å sikre forsvarseiendommer for allmennheten, men det er bare et plaster på såret i forhold til de tiltakene som vi i Arbeiderpartiet er opptatt av burde vært gjort i forhold til sterkere statlig styring når det gjelder bygging i strandsonen. Nå har to miljøvernministere i denne regjeringen pratet om at vi skal ha en sterkere styring og en sterkere vilje til å bevare strandsonen for allmennheten. Vi har hatt en periode på fire år der det har vært mye prat, men lite handling. Jeg må spørre statsråden: Hvis han er veldig opptatt av å bevare strandsonen mest mulig for allmennheten, hva slags tiltak har han tenkt seg nå for å stoppe den utviklingen som vi ser også i år i forhold til nye bygg og privatisering av strandsonen?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Ordninga med ei løyving for å kunne gi juridisk hjelp i saker som gjeld konfliktar i strandsona, gjaldt i perioden 2000-2002 og var ein del av det såkalla strandsoneprosjektet som vart gjennomført av Direktoratet for naturforvaltning. Prosjektet er avslutta, og eg ser ikkje grunnlag for å innføra ordninga på nytt. Ordninga var ei prøveordning med juridisk hjelp til 15 utvalde kystkommunar. Dette gav moglegheit for kommunane til å få tilgang på kvalifisert juridisk ekspertise til vurdering av aktuelle saker. Denne ordninga var nyttig for mange av kommunane. Ordninga sin karakter av å vera ein del av eit prosjekt blir understreka av at ho ikkje omfatta alle kommunar. Delvis basert på prøveordninga med juridisk hjelp blei det i regi av prosjektet utarbeidd handbøker om juridiske og planfaglege spørsmål, m.a. om korleis plan- og bygningslova og friluftslova skal praktiserast og følgjast opp i høve til kommunane sitt ansvar i strandsonespørsmål. Dette har gjort vedtaksgrunnlaget klårare og auka kjennskapen til regelverket som gjeld bruk og vern av strandsona. Rettleiinga har med andre ord ført til at kommunane sitt arbeid kan utførast med større fagleg sikkerheit. Prosjektarbeidet la dermed eit grunnlag for at kommunane og fylkesmennene si sakshandsaming når det gjeld dispensasjonar og ulovlege stengsel, kan effektiviserast. Slik eg ser det, er strandsoneprosjektet avslutta, men strandsonearbeidet skal halda fram. Regjeringa har gjort greie for sitt arbeid i strandsona i St.meld. nr. 21 for 2004-2005 Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand. Regjeringa ønskjer ei offensiv og framtidsretta strandsoneforvalting. Det er derfor naudsynt med ei vedvarande fokusering på strandsona og på på nytt å utfordra kommunane til ein streng praksis ved handsaming av plansaker og dispensasjonar. Statlege og regionale myndigheiter har viktige roller i arbeidet med å gjennomføra ein aktiv strandsonepolitikk. Departementet vil følgja byggjeaktiviteten i 100-metersbeltet nøye framover. I lys av rapporteringa vil departementet ta initiativ til spesiell oppfølging av fylke der utviklinga ikkje er tilfredsstillande. Ulovlege stengsel som hindrar ferdsle langs sjøen, er eit stadig problem, og kommunane har ei viktig oppgåve med å rydda opp i slike tilhøve. Me vil òg halda fram arbeidet med å sikra og tilretteleggja dei mest attraktive områda i strandsona. Eg viser til at me i revidert nasjonalbudsjett har foreslått å sikra betydelege forsvarseiegedomar til friluftsføremål. Me vil òg etablera eit landsdekkjande nettverk for kystsoneforvaltinga for å auka merksemda om desse problemstillingane i heile landet. Me har ein aktiv strandsonepolitikk. Eg veit òg at representanten Klungland er sterkt engasjert i desse spørsmåla. Sjølv om me ikkje vil ta opp den ordninga han her stiller spørsmål om, kan eg forsikra om at me vil føra politikken innafor strandsoneområdet aktivt vidare i tråd med dei føringane me har lagt i stortingsmeldinga.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Eg er heilt einig med representanten Klungland i at det er viktig at kommunane blir sette i stand til å kunna vareta strandsona på ein god måte. Det er det me gjennom vår politikk ønskjer å leggja til rette for, bl.a. kystsonenettverket er eit eksempel på det. Me trur at nettopp gjennom eit slikt nettverk vil kommunane bli sikra dette. Men det er ein heilskap i denne politikken. Det er viktig – og der har eg vore tydeleg både i forhold til fylkesmenn og dei som forvaltar dette – at det blir gjort innvendingar i dei sakene som er i strid med den nasjonale politikken når det gjeld strandsona. Så i dei aktuelle sakene her må det gjerast innvendingar, og me jobbar for at kommunane skal bli sette betre i stand til å vareta den oppgåva. Så eg er einig med Rolf Terje Klungland i denne saka. Men eg trur ikkje at dette prosjektet, som skulle vera eit kortvarig prosjekt, og som me allereie hentar nytte av når me vidarefører kunnskapen, er det riktige verkemidlet no for å forbetra strandsonepolitikken.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Det er ikkje korrekt at me ikkje har det verkemiddelapparatet som me treng, allereie i dag. I konkrete saker har fylkesmannen god moglegheit til å komma med innvendingar. I min dialog med fylkesmennene har eg vore tydeleg på at eg kunne ønskt ein streng praksis. Og det ser eg no blir følgt opp av fylkesmennene. Eg hadde møte med fylkesmiljøvernsjefane i førre veke der eg tok opp denne problemstillinga. Det vil seia at i konkrete saker vil dette bli følgt opp. Når det gjeld plansaker, er òg representanten Klungland godt kjend med at dei kjem inn til Miljøverndepartementet. I den tida eg har vore statsråd, har eg i alle sakene eg har hatt på mitt bord, valt å følgja fylkesmannen si tilråding. For meg er det viktig med ein streng praksis, og me har i dag verkemiddelapparatet til å føra ein slik streng politikk. Det ønskjer eg å gjera, det har òg vore tydeleg i forhold til kommunar, fylkeskommunar og fylkesmenn, som på mine vegner kan utføra det arbeidet i konkrete saker.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Ein avtale mellom Noreg og Storbritannia om tidleg varsling av atomulukker og utveksling av informasjon som gjeld drift og leiing av kjernefysiske anlegg, blei vedteken i 1987. Avtalen gjeld ulukker som medfører utslepp av radioaktive stoff som kan ha følgjer for den andre parten når det gjeld sikring eller radiologiske konsekvensar. Avtalen gjeld òg varsling av viktige endringar i kjernefysiske anlegg. Den britiske miljøvernministeren, Elliot Morley, har opplyst meg om at lekkasjen frå reprosesseringsanlegget Thorp i Sellafield 18. april ikkje har medført fare for utslepp til miljøet eller auka stråledosar til menneske. Frå britisk hald blir det derfor hevda at lekkasjen ikkje er omfatta av varslingsavtalen. Eg har jamvel fått lovnader om at varslingsrutinane no vil bli skjerpa, slik at Noreg i framtida òg raskt vil bli varsla om slike uhell som ikkje fører til utslepp til miljøet. Eg vil be Statens Strålevern vurdera om det òg trengst ei omgjering av den varslingsavtalen Noreg har med Storbritannia, slik at det blir klart at ho òg femnar om slike hendingar.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Eg er kjend med det engasjementet representanten Kristoffersen har hatt knytt til Sellafield. Eg vil derfor nytta høvet til å minna om at når det gjeld utsleppa av technetium 99 frå Sellafield, blir dei no reinsa, slik norske styresmakter har kravd, så når det gjeld technetium 99-delen, ser me no ein tilfredsstillande prosess. Den lekkasjen som det no gjaldt, var frå den andre delen av anlegget i Sellafield, som er knytt til atombrensel. Der er me no lova betre varsling. Det kunne den britiske ministeren sjølv informera meg om, at dei ønskte å få til ei betre varsling. Det synest eg er veldig positivt. Men eg har òg altså bede Statens Strålevern om å gjera ein gjennomgang for å vurdera om varslingsavtalen mellom Noreg og Storbritannia bør forbetrast.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-05-18:
Det er kjent at det ikkje berre er norske styresmakter som har reagert på den mangelen på informasjon som har vore i denne saka. Vi veit at EU-kommissæren innanfor energifeltet har reagert på dette, og vi veit òg at tyske styresmakter har gjort det. Det er ein dialog òg utover, og eg trur det er viktig at me står fleire i lag i presset mot britiske styresmakter i denne saka. Vi har vunne ein viktig siger gjennom technetium 99-delen, men eg synest denne ulukka viser miljørisikoen ved anlegget i Sellafield, og det har mykje å seia miljøpolitisk for Noreg. Eg vil derfor halda oppe det presset som me har i dag mot britiske styresmakter.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Den alvorlige ulykken ved atomgjenvinningsanlegget i Sellafield har skapt bekymring også i Norge, fordi eventuelle utslipp til havet kan få konsekvenser også for oss. I 1994 startet britene i hemmelighet med å slippe store mengder technetium 99, et radioaktivt stoff, direkte ut i havet, og allerede i 1996 kunne vi måle forhøyede verdier langs norskekysten. Hvorfor har ikke Regjeringen sørget for at det foreligger avtale om varsling når det skjer utslipp av radioaktive stoffer fra Sellafield-anlegget?»
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Takk for svaret. Jeg synes det er meget tilfredsstillende å høre at en tar en gjennomgang av den avtalen som faktisk er der, men som tydeligvis ikke fungerer godt nok. Det tror jeg det er sterkt behov for å gjøre. Jeg har veldig lenge vært bekymret for de utslippene vi har sett av technetium 99. Ministeren kjenner godt til at det har vært et engasjement både fra min og mange andres side som førte til at utslippene opphørte. Men nettopp i lys av at et slikt utslipp bevisst kunne skje, stiller jeg dette spørsmålet. Er det slik at på tross av en avtale tar ikke britiske myndigheter dette alvorlig? For det utslippet vi har sett gjennom mange år, har påført oss radioaktivitet langs kysten vår i sjø og bunndyr og tang og tare. Er det slik at ved et utslipp vil norske myndigheter få hurtig melding?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-05-18:
Jeg synes det er godt å høre at det er på gang, men jeg har vært vedvarende skeptisk med hensyn til om britiske myndigheter faktisk tar denne avtalen på alvor. Det er neppe tvil om at uten det presset som har vært fra mange lands regjeringer, parlamentarikere og interesseorganisasjoner, ikke minst Bellona i Norge, hadde vi ikke vært der vi er i dag. Jeg merket meg også i innspurten i fjor vår at EU-kommisjonen påla britiske myndigheter, eller Sellafield-anlegget, å rapportere halvårlig om hvilke sikkerhetstiltak som ble satt i verk, og framgangen når det gjaldt disse. Jeg lurer da på om den norske regjeringen har noen kontakt med EU-myndighetene på dette området for å forsikre seg om at britiske myndigheter faktisk følger opp det de er forpliktet til å følge opp.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
På vegner av representanten Ulf Leirstein og meg sjølv har eg gleda av å fremje forslag om at beløpsgrensa for avgiftsfri import blir heva frå 200 kr til 1 000 kr.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Det er tydeleg at representanten Sponheim er både litt begeistra og kanskje litt rusa av den store framgangen til Venstre, iallfall når vi snakkar om prosent – han nemnde jo her «fem ganger». Eg vil også minne om at det er andre politiske parti på ikkje-sosialistisk side som har hatt ein framgang ved valet, sjølv om kanskje ikkje Venstre har vore så veldig fokusert på det. Samstundes greier ikkje Sponheim å skjule heilt at han er misnøgd med å gi frå seg regjeringsmakta og miste innverknad, og det er naturleg. Han annonserer allereie eit skifte om fire år. Men Framstegspartiet skal altså ikkje vere ein del av det fleirtalet. Då er mitt spørsmål: Skal Venstre og dei andre borgarlege partia greie å få til eit fleirtal utan Framstegspartiet for å vippe over? Eller ventar ein at Framstegspartiet framleis skal vere ein passiv støttespelar for ei ikkje-sosialistisk regjering?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
På vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Karin Woldseth og meg selv har jeg fornøyelsen av å sette frem forslag om å gjennomføre bindende folkeavstemning i Bergen kommune om bygging av bybane i Bergen og om bompengefinansiering av Bergensprogrammet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
La meg først takke representanten Siv Jensen for gratulasjonen. Jeg ser fram til mange gode debatter med representanten Jensen. Så vil jeg bare berolige henne med å si at vi skal greie å delta både i internasjonale operasjoner og i FN-operasjoner og samtidig håndheve norsk suverenitet i nordområdene. Det skal vi dels gjøre gjennom å bruke de ressursene vi i dag har, på en konsekvent og god måte, og jeg mener at den måten Kystvakten har opptrådt på gjennom de siste dager, er en bekreftelse på det. Det andre er at vi i erklæringen sier at vi skal styrke Kystvakten, og det tredje at vi i årene som kommer, også vil styrke Marinen generelt gjennom et stort investeringsprogram, bl.a. i fregatter, som allerede er i gang. Så jeg tror vår tilstedeværelse i nordområdene vil bli godt ivaretatt. Suverenitetshevdelsen vil bli ivaretatt, og man vil få økte ressurser.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Den nye regjeringen er veldig opptatt av hvordan Norge skal greie seg i en globalisert økonomi, hvordan vi skal greie oss i en stadig mer sammenvevd verdensøkonomi – men vi har nok litt andre svar enn høyrepartiene. For oss er det ikke slik at skattelette og lavere satsing på fellesskapsløsningene er svaret. Tvert imot mener vi at svaret ligger i de sterke, brede offentlige velferdsløsningene, og vi mener at de nordiske landene er et bevis på det. Nylig offentliggjorde World Economic Forum en liste over de landene de mener er mest konkurransedyktige i den globale økonomien, og av de ti første der var det fem nordiske land – de landene med den sterkeste offentlige sektoren, det høyeste internasjonale skattenivået, den jevneste inntektsfordelingen og de sterkeste fagbevegelsene. Så vi tror simpelthen at fellesskap er moderne, at fellesskap er konkurransedyktig, at privatisering, høyrepolitikk, er umoderne og ikke mestrer de globale utfordringene. Annet fremmedspråk skal mange unger lære, men vi mener at det ikke er nødvendig at det er obligatorisk.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Først vil jeg takke også representanten Jon Lilletun for de rosende ordene og si at jeg ser spesielt fram til å samarbeide med representanten Lilletun. Vi har samarbeidet mye mer enn folk aner. – Ja, det er vel det vi kan si om det(munterhet i salen) (munterhet i salen) Så har vi et langt kapittel om verdigrunnlag, og der forsøker vi å reflektere det dilemmaet vi lever oppe i, nemlig at vi har folk som tror på ulike religioner i landet vårt, og vi er et stadig mer flerkulturelt samfunn. Men vi sier samtidig følgende: «Vår politikk skal reflektere og respektere mangfoldet, samtidig som den skal ta med seg de beste verdier og tradisjoner i den kristne kulturarven.» Så henvisning til den kristne kulturarven er med, men det er satt inn i en større ramme der det reflekteres at vi er blitt et mer mangfoldig samfunn også religiøst.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Først vil jeg også takke representanten Sponheim, og jeg ser i og for seg fram til dialog med Sponheim om hvordan man samarbeider i en flerpartiregjering. Det er alltid noe å lære der. Når det gjelder arbeidsinnvandring, legger denne regjeringen opp til at vi skal ha arbeidsinnvandring fra EØS-området – helt selvsagt – og det er jo et område der vi må regne med at det blir en del økt arbeidsinnvandring. Det er et resultat av EU-utvidelsen og et resultat av EØS-avtalen. Så var det slik at den regjeringen jeg satt i sist, reduserte kravene til spesialistbestemmelsen i det som dreier seg om arbeidsinnvandring utenfor EØS-området. Regjeringen har ikke lagt opp til å stramme inn de bestemmelsene, og det betyr at vi kommer til å få arbeidsinnvandring, spesielt fra EØS-området, men også i noen grad utenfor EØS-området. Det viktige er at vi sier ja til arbeidsinnvandring, men nei til sosial dumping. Så vi har omfattende bestemmelser om hvordan vi skal hindre sosial dumping.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Jeg tror noe av diskusjonen om valgfrihet forvirres av at mange setter likhetstegn mellom valgfrihet og privatisering. For oss er valgfrihet fullt mulig innenfor et offentlig finansiert system, innenfor fellesskapsløsningene. Det vi er imot, er privatisering av f.eks. skolen, som vi mener vil føre til mindre valgfrihet, som vil føre til nedleggelse av bl.a. utkantskoler og mindre mangfold i den offentlige skolen. Men vi er for valgfrihet innenfor fellesskapets rammer. Jeg vil minne om at det f.eks. var en arbeiderpartiregjering som innførte fritt sykehusvalg. Det var min forrige regjering som sørget for at det ble fritt valg av fastlege her i landet. Det var byrådet fra Arbeiderpartiet og SV som innførte fritt sykehjemsvalg i Oslo, og i mange fylker har våre partier stemt for ulike former for fritt skolevalg. Så det er fullt mulig å ha valgfrihet selv om man ikke privatiserer og satser på kommersielle løsninger. Det er vi imot, for det fører til økte forskjeller og mindre valgfrihet for dem som er avhengig av de offentlige løsningene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
La meg først få gratulere statsminister Stoltenberg med etableringen av hans nye regjering. Da statsministeren presenterte erklæringen for Stortinget i går, sa han at det var viktig for denne regjeringen å ha et moderne forsvar. Men man kan også se av Soria Moria-erklæringen at Regjeringen har ambisjoner om å flytte flere av de norske styrkene ut i verden. Samtidig har vi i disse dager et veldig godt eksempel på hvor vanskelig det vil være å håndtere konflikter i våre nordområder. Hvordan mener denne regjeringen at man skal kunne håndtere norsk suverenitetshevdelse i nordområdene uten samtidig å styrke Forsvaret på en tilstrekkelig måte med tanke på alle de årene vi nå har bygd Forsvaret sakte, men sikkert ned? Jeg la også merke til at statsministeren snakket om at denne regjeringen ville ha et forpliktende og varig samarbeid. Ja, det er ingen tvil om at de ønsker at dette skal være forpliktende, men det gjenstår å se(presidenten klubber) om dette samarbeidet blir like varig som Regjeringen ønsker at det skal være. (presidenten klubber)
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Man skal lytte nøye når sosialistiske partier snakker om valgfrihet for enkeltmennesket. Jeg la merke til at statsministeren brukte en del tid på å prøve å forklare hvorfor sterke fellesskapsløsninger – løsninger som er offentlig styrt, offentlig regulert og offentlig avgrenset – automatisk medfører en betydelig grad av frihet for enkeltmennesket. Denne stoltenbergske valgfrihet kommer det til å bli interessant å følge, rett og slett fordi mange av oss forbinder valgfrihet med retten til å velge mellom ulike alternativer. I denne regjeringens verden vil valgfrihet bety at de som har råd til å kjøpe seg valgfrihet, kan få gjøre det, mens det store flertall av oss faktisk må være prisgitt den «valgfriheten» som Regjeringen gir oss gjennom offentlig styrte ordninger, som de facto ikke gir oss valgfrihet i det hele tatt. Det er noe som jeg ikke synes statsministeren gav en god forklaring på, og som jeg gjerne vil be ham utdype nærmere.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Ja, det er riktig.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Det er helt riktig at Fremskrittspartiet er det største opposisjonspartiet, og det har vi tenkt å bruke på en konstruktiv måte. Som jeg sa i mitt innlegg: Vi kommer til å møte Regjeringen på en konstruktiv måte gjennom å gi Regjeringen både anerkjennelse og ros på politikkområder hvor vi er enige, men vi vil samtidig være pågående og aggressive for å få endret en del politikk som vi er uenig med Regjeringen i. Der vil det være tøffe, men saklige debatter. Så er det slik at vi har en ambisjon om at denne regjeringen ikke skal sitte lenger enn til 2009. Det innebærer at man må bygge allianser på ikke-sosialistisk side for å skape grunnlag for en mulig ikke-sosialistisk flertallsregjering. Det har Fremskrittspartiet tatt mål av seg til å gjøre. Det er en oppgave som ikke nødvendigvis gjøres fra denne talerstol, og som i hvert fall ikke gjøres i TV-ruta, men som vi har tenkt å prøve å bidra til på vår måte gjennom dialog og samarbeid.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Det er vel ikke akkurat Høyre som skal holde en forelesning om hvordan man anvender handlingsregelen. Helt siden handlingsregelen ble innført i 2001, er det stort sett den avgåtte regjering som har praktisert den. Man har altså innført en helt ny tolkning av handlingsregelen, nemlig at riktig bruk av oljepenger er det regjeringen til enhver tid bruker. Man har altså konsekvent ikke fulgt handlingsregelen. Man har konsekvent fraveket den og likevel ment at det var ansvarlig bruk av penger. Stoltenberg har i sin tid i opposisjon advart høyreregjeringen mot den pengebruken. Fremskrittspartiet vil derfor regne med at Stoltenberg-regjeringen vil være enda mer påholden i bruk av oljepenger. Men vi har hele tiden sagt at når Norge går med et så stort overskudd som vi faktisk gjør, er det rom for både lave skatter og avgifter og fornuftige investeringer, bl.a. i vegbygging. Det har vi råd til. Det gir oss muligheter til ny verdiskaping.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Fremskrittspartiet har på lik linje med SV og de øvrige partiene i denne sal stilt seg bak årets TV-aksjon. Vi har engasjert oss i temaet rett og slett fordi vold, enten den utøves mot kvinner, mot barn eller mot menn, er et problem som må bekjempes. Det må bekjempes enten det skjer her eller i andre land. Vi har vært kritisk til mye av den bistandspolitikken som har vært ført fra norsk side, rett og slett fordi milliarder av kroner har gått rett i lomma på despoter og andre herskesyke menn og overhodet ikke har kommet frem verken til voldsutsatte kvinner eller til fattige mennesker rundt omkring i den ganske verden. Det er en problemstilling som jeg synes SV også må ta innover seg i diskusjonen om å strø penger rundt til et drøss med gode formål uten å være villig til å måle kvaliteten på den bistanden og den hjelpen som kommer fra norsk side. Det er en debatt som må være helt avgjørende i årene som kommer, for at norsk bistandspolitikk skal ha tillit.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Jo, Fremskrittspartiet stoler på lokalpolitikerne. Det er nettopp derfor Fremskrittspartiet i budsjettforhandlinger med den avgåtte regjering faktisk måtte legge betydelig press, ikke minst på Kristelig Folkeparti, for å få økt overføringene til kommunene slik at de i større grad kunne mestre sine oppgaver. Det var det altså Fremskrittspartiet som sørget for hver gang det ble budsjettenighet mellom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene. Det har jeg lyst til å minne om. Selv om vi har en betydelig grad av tillit til lokalpolitikerne rundt omkring i landet, mener vi også at på grunnleggende velferdsområder, som bl.a. eldreomsorg, bør man ha rett til et likeverdig tilbud enten man bor sør i landet eller nord i landet. Den garantien har man altså ikke så lenge man er prisgitt lokale valg, der man også har muligheten til å bruke pengene på alt annet enn eldreomsorg hvis det er den prioriteringen lokalpolitikerne har. Det må selvsagt lokalpolitikerne stå til ansvar for. Men vi har altså sagt at på så viktige områder som eldreomsorg bør staten overta finansieringsansvaret, for da får man et mer likeverdig tilbud over hele landet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Fremskrittspartiet mener at den 80-årige damen på Finnsnes har den samme retten til å foreta valg som resten av befolkningen. Det er det som er den grunnleggende debatten knyttet til velferdstjenester, hvilke rettigheter vi skal ha gjennom de ulike fasene av livet til å foreta valg. Jeg må si at jeg blir svært urolig når det nærmest kan virke som om Senterpartiet mener at en 80-åring ikke er i stand til å ta kloke valg på egne vegne. Vi har altså en klokkertro på at eldre mennesker med lang livserfaring har klare meninger om hva slags kvalitet de vil være tjent med. Nettopp derfor skal de også ha retten til å velge bort tjenester som ikke tilfredsstiller deres behov. Det er det denne debatten må dreie seg om. Da er det ikke snakk om å sende denne kvinnen en sjekk. Da er det snakk om å legge forholdene til rette slik at hun kan velge bort tilbudet i Finnsnes hvis det ikke er godt nok.