Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-10:
Vi behandler en sak med en lang forhistorie i dag. Jeg vil minne om at bakteppet for denne saken var kraftkrisen vinteren 2003 som følge av en uvanlig tørr høst i 2002. Grønne sertifikater, eller elsertifikater, var ment som et markedsbasert støttesystem for å framskynde utbygging av fornybare energikilder. Produsenter av fornybar kraft skulle få inntekter av å selge sertifikat til forbrukerne i tillegg til salg av strømmen. Et viktig tilleggsargument, sett i lys av kraftkrisen i 2003, var å sørge for at økt utbygging av vannkraft skulle bidra til økt forsyningssikkerhet for elektrisk kraft gjennom vinterhalvåret. Ordningen ble vedtatt av regjeringspartiene i Bondevik II-regjeringen, sammen med SV, idet en ba regjeringen utrede en slik ordning med et felles norsk-svensk marked for grønne sertifikater innen utgangen av 2005. Daværende regjering hadde som mål å få ordningen opp og gå, men dette ble først utsatt fordi en i Sverige ønsket å utsette oppstarten. Svenskene hadde allerede et slikt marked som skulle tilpasses et felles norsk-svensk marked. Et ensidig norsk marked ville være for lite til at det kunne være et effektivt virkemiddel for å øke produksjonen av fornybar energi. Alle partiene i Stortinget støttet Bondevik II-regjeringen da den i 2005 ble enig med den svenske regjeringen om å innføre et slikt felles marked fra 2007. Etter regjeringsskiftet i 2005 signaliserte den nye, rød-grønne regjeringen at de ville utsette ordningen, og bestemte seg senere for å legge den på is. Der lå den en god stund, helt til, som denne saken viser, vi faktisk fikk et fellesmarked for elsertifikater fra 1. januar 2012, og som vi kan lese i innstillingen til den saken vi nå har på bordet. Det er positivt at et bredt flertall i Stortinget nå stiller seg bak og går inn for å foreta de fleste nødvendige grep som vi nå har på bordet i proposisjonen, om den såkalt første kontrollstasjon. Kristelig Folkeparti støtter i utgangspunktet forslaget om å utvide overgangsordningen til også å omfatte vannkraftverk med installert effekt under 10 MW og byggestart etter 1. januar 2004. Dette har vært et lenge etterlengtet grep fra eierne av de 240 anleggene som til nå ikke har vært med i overgangsordningen, men som nå får inntektsgrunnlaget vesentlig styrket. De har bidratt med økt produksjon av fornybar energi, og vi sikrer nå at denne produksjonen blir opprettholdt gjennom tildeling av grønne sertifikater som gir en langt mer forutsigbar økonomi for dem som har tatt utfordringen og risikoen med å investere i småkraftverk. Når jeg startet med historien, var det for å understreke at vi nå også har et ansvar for å skape gode rammebetingelser for dem som på bakgrunn av de politiske signalene som ble gitt i 2003, satte i gang med investeringer. Som det framgår av innstillingen, har nå flere kraftverk, bl.a. i Sogn og Fjordane, falt utenfor ordningen fordi de har en produksjon på over 10 MW installert effekt. De igangsatte bygging på bakgrunn av signaler fra daværende olje- og energiminister Einar Steensnæs, og i disse signalene inngikk ikke denne begrensningen. Et av kraftselskapene som har falt utenfor ordningen med grønne sertifikater, ble i sin tid prosjektert og bygd nettopp for å kunne møte behovet for økt forsyningssikkerhet etter kraftkrisen vinteren 2003. Det var helt i tråd med de politiske signalene som ble gitt om å bygge kraftverk med tilhørende magasin, slik at kraftproduksjon også kunne skje gjennom vinterhalvåret. Vi står altså overfor en situasjon der kraftverk som ble nybygd på bakgrunn av bl.a. sterke politiske føringer om at de ville få del i et grønt sertifikatmarked, senere kalt elsertifikatmarked, blir sittende igjen med svarteper. Her må ikke staten være urimelig. Dette er svært viktig for flere selskaper og kommuner i et område av landet som har blitt sittende igjen med svarteper på flere andre områder i det siste. Vi fremmer derfor, sammen med Venstre, følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen inkludere kraftverkene med installert effekt over 10 MW, og med byggestart i perioden 1. januar 2004–7. september 2009, i utnyttelsen av overgangsordningen.» Jeg gjør oppmerksom på at det er blitt gjort en endring i ordlyden i dette forslaget i løpet av formiddagen. Jeg har valgt å konsentrere mitt innlegg om det. Når det gjelder de øvrige forslagene som regjeringen kommer med i Prop. 97 L, slutter vi oss til dem, slik det framkommer av merknadene vi er med på i komitéinnstillingen. Den andre saken som vi har på bordet, om samtykke til inngåelse av avtale av 8. april 2015 mellom Norge og Sverige om endring av avtale om et felles marked for elsertifikater, har vi ingen merknader til, utover den brede fellesmerknaden vi er en del av. Så vil jeg bruke de siste sekundene på innlegget mitt til å gi honnør til regjeringen for en dynamisk holdning og evne til å lytte helt til siste sving av saken, slik at det nå ligger an til at dette forslaget vil få flertall.