Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2017-01-31:
Menneskerettighetene er svært godt beskyttet i Norge. Vi har en velfungerende rettsstat, demokratiske institusjoner, en høy levestandard og et godt utbygd sosialt sikkerhetsnett. Norge ivaretar sine internasjonale menneskerettighetsforpliktelser på en god måte. Flere sentrale menneskerettigheter er tatt inn i Grunnloven, og sentrale menneskerettskonvensjoner er gjort til norsk lov gjennom menneskerettsloven. Norge er part i de aller fleste av FNs kjernekonvensjoner om menneskerettigheter. Dette gjelder bl.a. konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter, konvensjonen om barnets rettigheter, konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne og konvensjonen om avskaffelse av alle former for diskriminering av kvinner. De to førstnevnte konvensjonene er inkorporert i menneskerettsloven. Norge er også part i Den europeiske menneskerettskonvensjon. Den første stortingsmeldingen om menneskerettigheter på 15 år – «Muligheter for alle – menneskerettighetene som mål og middel i utenriks- og utviklingspolitikken» – ble fremmet av denne regjeringen i 2014. Fem sentrale menneskerettskonvensjoner er gjort til norsk lov gjennom menneskerettsloven. Bestemmelsene i disse konvensjonene skal ved motstrid gå foran bestemmelser i annen lovgivning. Norge har altså, i motsetning til en rekke andre land, gjort sentrale menneskerettskonvensjoner til intern rett med forrang framfor annen lovgivning. Det innebærer at norske domstoler på selvstendig grunnlag kan anvende disse menneskerettskonvensjonene på konkrete saksforhold. Det at sentrale menneskerettskonvensjoner kan anvendes som rettskilder i domstolene på denne måten, er en del av det sterke vernet av menneskerettighetene i Norge. Det er foreløpig få – i overkant av 20 – land som er tilsluttet individklageordningene til konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter og barnekonvensjonen. For konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne er det flere – ca. 90 land. Foreløpig er det liten eller ingen praksis fra FN-komiteene når det gjelder individklageordningene. Barnekomiteen har foreløpig ikke realitetsbehandlet en eneste individklagesak. Komiteen for økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter og Komiteen for rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne har realitetsbehandlet henholdsvis to og åtte saker. Det er bl.a. uklart i hvilken grad statene vil få en skjønnsmargin når det gjelder realiseringen av økonomiske og sosiale rettigheter. En klar forutsetning må være at konvensjonsorganene legger stor vekt på vurderingene som er gjort av de demokratisk valgte myndighetene i de aktuelle landene. Det kan ta tid før det foreligger nok praksis fra komiteene, slik at grunnlaget for å foreta en ny vurdering er tilstrekkelig. Regjeringen fremmer altså ikke forslag om norsk tilslutning til de tre nye individklageordningene nå. Sentrale hensyn som regjeringen har lagt vekt på, er om de aktuelle konvensjonsorganenes sammensetning, arbeidsmetoder, ressurser og tolkningsmetoder er egnet til å sikre en forsvarlig behandling av klagene om konvensjonenes bestemmelser egner seg for internasjonal individklagebehandling om tilslutning til individklageordningene vil medføre økt rettsliggjøring av politiske spørsmål og begrense norske myndigheters handlingsrom – bl.a. muligheten til å bestemme økonomiske og sosiale prioriteringer Selv om konvensjonsorganenes generelle kommentarer og anbefalinger i forbindelse med statenes periodiske rapporter gir visse signaler om hvordan de tolker konvensjonene, er det ikke et klart bilde av hvordan de vil tolke konvensjonene i individklagesaker. Dette gjelder for alle de tre nye klageordningene. Det er vanskelig å forutse konsekvensene av en tilslutning til de valgfrie protokollene om disse klageordningene til konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter, barnekonvensjonen og konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Derfor bør Norge ikke tilslutte seg ordningene nå. Samtidig vil jeg understreke at regjeringens arbeid for å styrke gjennomføringen av menneskerettighetene både nasjonalt og internasjonalt er viktig og støttes.