Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-05-08:
Aller først ønsker jeg å takke interpellanten for at han har tatt opp denne saken, men skal samfunnet som sådant bruke virkemidler gjennom avgifts- og skattesystemet, må det bli for å kutte i de avgiftene som i dag slår sosialt skjevt ut. Norge er i dag et gjennomregulert samfunn, og har allerede mer enn nok av avgifter som slår sosialt skjevt ut i et folkehelseperspektiv. Om vi kaller det for avgifter eller egenandeler, er det til syvende og sist brukerne som må betale for det. Det er litt artig å se det Regjeringen lovte i Soria Moria-erklæringen om ikke å øke egenandelene, for de økte altså med 160 mill. kr på legemidler, bruk av psykologer og bruk av fysioterapeuter, og vi vet at fastlegeordningen stiger med 5 pst. den 1. juli. Fremskrittspartiet fremmet forslag om null økning på egenandelene, uten å få nevneverdig støtte i denne salen. Hvis det var vilje til aktivt å ta i bruk virkemidler gjennom kutt i avgiftssystemet, burde vel forslaget vårt fått støtte og ikke blitt stemt ned. Lønns-, skatte- og avgiftssystemet i det sosialistiske samfunn har ført til – og bidrar til – sosiale helseforskjeller, særlig når det gjelder minstepensjonister, kronikere og sosialklienter, som ikke har anledning til å prioritere helsehjelp, medisiner og andre helsebringende tilbud. Eller er det kanskje slik at ønsket om å få en ekstra inntekt for staten er så stort at Stortinget mener at skatt på sykdom er fornuftig? Å styre et slikt system som her er foreslått av interpellanten, på detaljnivå gjennom avgifter og skatter på ulike matvarer, er veldig byråkratisk. Det er konkurransevridende, og det er komplisert. Mange såkalt sunne varer er mindre sunne enn såkalt usunne varer. Et viktig poeng er også det at det som er sunt for noen, er usunt for andre. I dag opplever vi at enkelte sukkerfrie produkter blir avgiftsbelagt på lik linje med produkter som har sukker. Hvis man skulle ta avgiftssystemet i bruk på denne måten, måtte det være for å sikre alle samfunnets grupper god, riktig medisin, ernæring, behandling og rimelig tilgang på sunn mat, uten stadig økende rød-grønne egenandeler. Helse- og omsorgskomiteen arbeider for tiden med St.meld. nr. 20, som nettopp går ut på helsepolitisk utjamning, der bruk av skatte- og avgiftssystemet er én del av mange. Hvis vi snakker om egenandelen for psykologene, kan det nevnes at det i dag er 15 000 barn som lever med en eller to foreldre som er under psykisk helsevern. Er det folkehelsemessig tjenlig å ha en egenandel på denne typen tjenester? Er det folkehelsemessig tjenlig når vi har veldig mange mennesker som er sykmeldt, å ha en egenandel på fysioterapitjeneste? Er det folkehelsemessig tjenlig å ha en ekstra utgift for 7 000 mennesker med diabetes, som er på ca. 5 kr dagen på grunn av et lovverk som ikke fungerer? Nå er ikke 5 kr dagen noen veldig stor sum, men det er altså 1 800 kr på et år. Gruppen aleneboende i Norge har en mye dårligere både fysisk og psykisk helse enn gifte og samboende. Den manglende tilrettelegging og styrking av familiepolitikken er én årsak til dette. Denne gruppen er økende og vil bli et stort folkehelseproblem. Det er for dumt at en familie må betale 300 000 kr mer for å kjøpe den samme bilen som en enslig må gjøre. Vi trenger informasjon og holdningsskapende arbeid innen kosthold, ernæring og fysisk fostring. Vi trenger det på et tidlig nivå, og vi må bli mye flinkere til å bruke skolen i dette arbeidet.