Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-02-03:
Regjeringas langtidsplan for forskning og utdanning ble lagt fram den samme dagen som statsbudsjettet ble lagt fram, og jeg skjønner i grunnen godt at den planen ikke fikk sin egen dag, for det var jo ikke så veldig mye nytt å lese i den. For meg virker det som om det har vært mer om å gjøre for regjeringa å få kvittert ut den planen framfor å gjøre det til et godt og reelt redskap for sektoren. Kristin Halvorsen fremmet forslag om at sektoren måtte få sin nasjonale tiårsplan da hun var statsråd. Tanken var faktisk den gangen at det skulle være utdanningssektorens svar på Nasjonal transportplan. Den skulle gi forutsigbarhet så langt som mulig, sjøl om sektoren sjølsagt – som andre sektorer – vil være avhengig av de årlige budsjettene. Vi har fått en plan som virker mer som et sammendrag av forskningsmeldinga fra 2013. Den beskriver innenfor hvilke områder en ønsker å spisse fokus, og det er fint. Det er fornuftig med størst mulig tverrpolitisk enighet om og på hvilke områder vi mener at landet bør ta sin naturlige plass i framtida. Det gjelder på hvilke områder vi mener Norge skal ligge langt framme internasjonalt, ja sågar i verdensklasse, samt hvilke utfordringer det er viktig å løse i et nasjonalt perspektiv. Det er bra at disse fokusområdene gjentas, men det er veldig skuffende at det som skulle være en plan for forskning og utdanning, knapt har noen ambisjoner for utdanningsområdet. Flinke fagfolk er alfa og omega for god forskning og god undervisning. Vi trenger gode forskere, men vi trenger også god undervisning. Hvordan vil regjeringa konkretisere sitt eget utsagn om at «offentlige ressurser skal brukes slik at de frembringer forskning og utdanning av høy internasjonal kvalitet»? Hva mener regjeringa egentlig med «utdanning av høy internasjonal kvalitet»? Er det kun de verdensledende områdene vi prater om, eller gjelder det også f.eks. profesjonsutdanningene, som lærer- og sjukepleierutdanningene? Det er et stort savn ved planen, syns vi, at det ikke står mer om utdanningsfeltet enn det det gjør. Vi vet ikke hva regjeringa mener med «utdanningskvalitet». Denne planen kunne jo vært en god anledning til å diskutere og avklare hvordan regjeringa vil definere det. Det er synd at det ikke ble gjort. Det er vanskelig å tolke den litt tynne planen på annen måte enn at regjeringspartiene, som ellers har vært litt høye og mørke når det gjelder å utbasunere sine ambisjoner for feltet, når det kommer til stykket, har vanskeligheter med å bringe de generelle og overordnede målsettingene ned i konkrete, forpliktende og ikke minst forutsigbare størrelser. Men det var kanskje ikke annet å vente. Jeg vil minne salen og de i sektoren som er litt skuffet over resultatet, om den noe litt tilbakeholdne holdninga som Høyre viste under behandlinga av forskningsmeldinga våren 2013. Den gangen uttrykte Høyre skepsis til en tiårsplan, og sjøl om sektoren ønsker seg en slik plan, har regjeringa og statsråden vært noe mindre entusiastiske. Senterpartiet er derfor skuffet, men kanskje ikke overrasket over, at planen ikke ble den forutsigbare langtidsplanen vi så for oss. Jeg skjønner at det kan være vanskelig for regjeringa å varsle om konkrete planer for bygg og utstyr, siden den har satt i gang en omfattende strukturreform. Ny struktur skal ikke føre til at regjeringa legger ned studiesteder, blir det sagt. Det tror jeg regjeringa på, men det kan jo hende at det blir en ønsket konsekvens over tid, når styrene flyttes vekk fra den enkelte institusjon. Det vil kanskje endre behovene for utstyr og bygg noe. Likevel mener jeg vi i det minste kunne ha forventet at det ville vært en oversikt eller en tabell i meldinga som ga oss og sektoren en oversikt over de behovene for oppgradering som fins. Det skal vi få ved rulleringa, sier representanten Bjørnstad. Jeg synes det er fire år for seint. Dette gjelder bygg, men det gjelder også utstyr, og det er bra at det legges opp til å bruke mer penger på utstyr og forskningsinfrastruktur, men vi vet altså ikke når, og vi vet altså ikke hvor. Alle er positive til at det er lagt fram en tiårsplan, men den burde ha vært mer konsis, syns vi. Hvordan den er tenkt å være operativ utover det som allerede står i siste forskningsmelding, er for oss et lite mysterium.