Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-11:
Vi møter stadig oftere at manglende lovbestemmelser i arbeidsmiljøloven bidrar til en økt usikkerhet for folk i bedrifter som blir lagt ut på anbud. Det er en usikkerhet som gjelder både trygghet for arbeid og trygghet for å beholde inngåtte lønns- og arbeidsavtaler. Dette er den egentlige utfordringen – og bakgrunnen for at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet i sin merknad mener at reglene for virksomhetsoverdragelse i arbeidsmiljøloven også skal gjøres gjeldende for de tilfeller der riksveiferjedriften settes ut på anbud og driften blir overtatt av nye operatører. Dette er ikke et vikarierende argument mot anbudsutsettelse. Det er å ta erfaringene med anbud i hele transportbransjen på alvor. Vi er alle for et best mulig tilbud til lavest mulig pris. Et slikt mål kan en ikke nå dersom det er de ansattes rettigheter som blir salderingsposten i et anbud. Det gode tilbud og den effektive virksomheten skapes av trygge medarbeidere, medarbeidere som føler tilhørighet til og ansvar for virksomheten. Slike medarbeidere får man ikke gjennom å skape utrygghet. Dette temaet er svært sentralt og godt kjent i den landbaserte transportbransjen. Det er derfor all grunn til å se på de erfaringer den har høstet, før man stuper hodeløst inn i en liberalisering av riksveiferjedriften. Under de ulike høringene som komiteen har gjennomført i vår, er det med all tydelighet kommet fram både fra arbeidstakersiden og fra arbeidsgiversiden at effektiviseringspotensialet i bransjen er tatt ut. Det som i hovedsak gjenstår av mulig innsparing, ligger i arbeidskostnadene. Og dette kan ikke være uvesentlig for regjeringspartiene, som i Sem-erklæringen uttrykker stor respekt for menneskeverdet. Ikke minst Kristelig Folkeparti bør legge seg dette på sinne, og ikke bare – i ren glede over å kunne sitte i regjering – skyve problemet foran seg. Ferjesambandet er langt fra godt nok mange steder i landet. Det tror jeg vi alle kan enes om. Vi vet det er viktig å finne løsninger som kan heve standarden og tilbudet. Men å tro at det eneste svaret på utfordringen er å sette ferjedriften ut på anbud, er i beste fall naivt. I verste fall er det et eksperiment, der det blir de ansatte og passasjerene som må betale for eksperimentet. I Budsjett-innst. S. nr. 13 for 2001-2002 har Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet en felles merknad: «Disse medlemmer viser til erfaringene fra forsøk med prøveanbud i riksvegferjedriften som er evaluert av Møreforskning. Vinnerne av prøveanbudene har lagt til grunn en reduksjon av driftskostnadene på 13 pst. i sine anbud på tross av forbedring av tilbudet. Etter første anbudsår rapporterte selskapene at de ikke hadde klart å realisere de planlagte kostnadsreduksjonene.Disse medlemmer viser til at en generell åpning for anbud i riksvegferjedriften raskt vil kunne føre til fusjoner og en monopolsituasjon innenfor rederistrukturen. Det er bl.a. bekreftet av rederinæringen. Ei slik langsiktig utvikling kunne drive opp kostnadene i riksvegferjedriften. Disse medlemmer mener erfaringene så langt ikke bør konkludere med en generell adgang til anbud innenfor riksvegferjedriften.» Det er min oppfatning at Kristelig Folkeparti i regjeringssamarbeid med Høyre har begynt å bevege seg på veier de tidligere aldri har villet gå. Min oppfordring til Kristelig Folkeparti er derfor at det aldri er for sent å snu. Min utfordring til Kristelig Folkeparti er å sørge for at jeg kan beholde min tro på at også Kristelig Folkeparti er en forsvarer av velfungerende kollektivsystemer, både på sjø og på land, til beste for brukere og ansatte. La meg avslutningsvis kommentere forslagene om transportselskapenes behov for en mer effektiv billettkontroll. Det er viktig å vise respekt for det arbeidet kontrollørene utfører, og samtidig forstå de daglige vanskeligheter de må håndtere. Den beste måten å gjøre det på er ikke å gi dem tilnærmede politioppgaver, men bedre å legge til rette organiseringen av deres arbeid. Det betyr bl.a. å gjøre adgangskontroll like viktig som utgangskontroll.