trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2019-06-13:
Aasland uttrykker at han er opptatt av at Stortinget skal samle seg om et vedtak. Da bør han prøve å gjøre det før saken behandles i salen, sånn at man får mulighet til å sette seg inn i det. Aasland sier også at han er klar over konsekvensene av de forslagene som Arbeiderpartiet har fremmet – og at regjeringspartiene ikke er det. Da er mitt spørsmål: Hvor stor blir kompensasjonen til pelsdyrbønder hvis en legger ekspropriasjon til grunn kontra det å legge bruksverdi eller teknisk verdi til grunn? Jeg vil ha tallet.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2019-06-13:
Jeg vil aller først gi en kommentar til en uttalelse som representanten Pollestad hadde, som jeg synes var rimelig råtten. Han sier at regjeringspartiene gjør alt de kan for at erstatningen skal bli så lav som mulig. Representanten Pollestad sier altså at jeg vil gjøre det jeg kan for å gjøre det så ille som mulig for pelsdyrbøndene. Det er råttent! En kan spørre seg hvem som egentlig gjør det. Her sier bl.a. Senterpartiet og Arbeiderpartiet at de vil bruke bruksverdi. Det er det jeg vil fram til – hvor vanskelig dette med verdifastsettelse egentlig er. Bruksverdien er, ifølge NIBIO, null kroner for rev og én million kroner for mink, i gjennomsnitt. Vi kan også bruke teknisk verdi: Revefarmene i Norge har en gjennomsnittsalder på 28 år, og minkfarmene har en gjennomsnittsalder på 16 år. Hvilken levetid skal en legge til grunn når f.eks. et revehus på Jæren og et på et øde sted et eller annet sted i landet er bygd samme år, er likt vedlikeholdt og er akkurat like store – det ene har en antatt markedsverdi på 3 mill. kr og det andre på 500 000 kr, men de er helt like? Hva skal en legge til grunn da? Hva er rettferdig kompensasjonsordning for disse to? Det er det som gjør dette så forferdelig vanskelig, og det er derfor det er så vanskelig å gå for konkrete forslag i en innstilling fra en proposisjon. Det må gjøres ved å få til en forskrift som er god. Og så må det følges opp, slik at vi her på Stortinget har mulighet til å følge opp og ta tak i det hvis vi føler at det blir urimelig. Det eksempelet som representanten Pollestad trakk fram – om Horpestad, som vil få et formuestap på 5 mill. kr – vil jeg kalle et godt eksempel på noe som er urimelig. Så enkelt er det. Jeg blir litt forundret når jeg hører representanten Fasteraune si at vi kommer til å etterlate pelsdyrbønder håpløst forgjeldet. Hvor i helledussen har han det fra? Det er slike uttalelser som er med på å skape den usikkerheten som skremmer folk, og det er ikke verdig en slik debatt. Det er etter mitt syn totalt uverdig. Her må vi prøve å holde oss litt for gode til å komme med slike uttalelser, og så får vi prøve å følge opp dette på en god måte. Og når forskriften er vedtatt, som vi skal ha en hånd på rattet på, skal vi sørge for at det ikke blir urimelige utslag, slik det ble nevnt fra talerstolen tidligere.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Dette var en veldig overraskende inngang fra representanten. Man snakker om at det er skapt usikkerhet. Ja, det er skapt mye usikkerhet, det er mye usikkerhet i denne saken, og det er partiet til Ørsal Johansen som har vært med på å skape den usikkerheten – det er ingen andre. Det man gjør nå, er å prøve å tåkelegge situasjonen fullstendig. Det er ikke troverdig. I denne saken er nok Fremskrittspartiet styrt av Venstre. Jeg skjønner at det nok gjør ganske vondt, fordi man vil noe annet, men sånn er situasjonen. Det er krevende – det er krevende for de menneskene, for de familiene, for de bøndene som står i dette nå. Det er dem det er krevende for, f.eks. Ann og Wegard fra Hå. De er ganske unge, de har små barn. Om denne ordningen går gjennom, vil de sitte med 4 mill. kr i gjeld. Kan Ørsal Johansen, med det han nå sier, garantere at man ikke blir sittende og må betale kanskje 20 000 kr i måneden på grunn av denne ordningen?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
I Kristelig Folkeparti liker man å snakke om nestekjærlighet. Det sier man er en viktig verdi. Jeg skulle ønske at den verdien også var lagt til grunn når man laget denne ordningen, og veldig mange hadde store forhåpninger da landbruksministeren kom fra Kristelig Folkeparti. Det er en grunn til at veldig mange nå er bekymret for framtiden sin. Det er en grunn til at veldig mange sitter her på galleriet og hører på hva representanten Reiten sier. Jeg lurer på om Reiten synes det er riktig at disse bøndene og disse familiene skal betale prisen for denne saken, for at Venstre fikk gjennomslag. Er det riktig at det er de som skal betale prisen? Eller burde man kanskje sørget for at man fikk full erstatning?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Representanten Reiten sier jo tydelig at prisen, verdien, hvor mye penger man skal bruke på dette, ligger fast. Prinsippene for ordningen ligger fast – bokført verdi. Det gjør at veldig mange, vet man, kommer til å sitte med gjeld på bakgrunn av de vedtakene som fattes i dag. Kan representanten Reiten garantere alle i denne salen at ingen skal sitte med gjeld etter at man er ferdig med forskriftsarbeidet?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Det er veldig mange som har kommet opp hit i dag og beklaget at man skal stemme som man faktisk gjør. Til det må jeg si: Det har ingen betydning at man beklager hva man skal stemme. Det er frivillig hva man vil stemme i denne salen, så om man beklager, burde man kanskje være litt forsiktig med å bruke de ordene. Det er en del andre ting man burde beklage i dag. Det kan virke som at Venstre, som nå har fått en seier, åpenbart har like dårlig oppslutning og anseelse i regjering som de har i folket, for det er ingen som går opp og forsvarer seieren til Venstre på denne talerstolen. Selv ikke ministeren gjør det. Det er spesielt. Det er mange i Høyre som sier at det er tungt, men at enigheten i regjeringsplattformen er det viktigste. Ja, men enigheten handler vel om en avvikling, det handler vel ikke om å gi en dårlig ordning til dem som blir rammet av avviklingen, så det må jo være mulig å ta andre valg. Til og med regjeringspartiet Høyres egen representant Tonning-Riise slakter denne ordningen fra denne talerstolen, og det tror jeg det er ganske mange andre i regjeringspartiene som også egentlig gjør. Representanten André Skjelstad omtaler Arbeiderpartiet som høy og mørk i denne saken. Det skjønner jeg ikke. Jeg skjønner ikke anklagen om dobbeltkommunikasjon heller. Arbeiderpartiet er helt tydelig på sitt vedtak om avvikling, men det er mulig å ha to tanker i hodet samtidig. Det trodde jeg også representanten Skjelstad hadde forståelse for. Én ting er hva man gjør med næringen – ja, vi er for å avvikle den, men nummer to er hva man gjør med dem som blir berørt av denne avviklingen. Der har også regjeringspartiene muligheten til å gjøre noe, til å sikre at det ikke blir så urimelige utfall for enkeltpersoner og enkeltfamilier som det nå faktisk blir. Så til Reiten: Avviklingen pågår nå. Man må gjerne begynne å snakke om kommende regjeringsforhandlinger – jeg ser fram til nye regjeringsforhandlinger, som ikke handler om de partiene som sitter i regjering nå – men avviklingen pågår nå, ikke etter neste stortingsvalg, og det må vi forholde oss til. Så det er et forsøk på nok en gang å tåkelegge denne debatten – fordi det er så vanskelig å stå opp for det man nå faktisk gjør, fordi man vet at konsekvensene for enkeltpersoner er så store. Men man har en mulighet – selv om man stemmer for avvikling – til å sørge for at den blir både anstendig og rettferdig, og det kan man gjøre ved å votere riktig i dag.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Jeg vil selvfølgelig ta opp de forslagene Arbeiderpartiet har alene, og det forslaget vi har sammen med Senterpartiet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Arbeiderpartiet er veldig klar over hvilke konsekvenser våre forslag har for pelsdyrbøndene. Det er vi helt trygge på. Men den utryggheten som ligger bak de forslagene regjeringspartiene fremmer i denne saken, er mye mer spektakulær og mye mer uavklart. Saksordføreren har selv erkjent gjennom sin framleggelse av saken at det er betydelig usikkerhet og betydelig ukvalifiserte forhold i den erstatningsordningen som regjeringspartiene har fremmet. Så er Arbeiderpartiet, som jeg også sa i mitt innlegg, i prinsippet for at vi skulle benyttet ekspropriasjonsrettslige prinsipper og lagt det til grunn. Vi mener at inngrepet overfor den enkelte er så pass stort, så pass kraftfullt, at det faktisk er å betrakte som dette, og vi har tilpasset våre forslag i tråd med det. Vi har ikke trukket noen forslag, jeg bare understreker det, vi står inne for de forslagene vi har fremmet, selv om vi har fremmet nye i dag. Hvem som skaper usikkerhet, synes jeg representanten Ebbesen bør spørre dem som nå lever av pelsdyroppdrett i Norge.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Representanten Ørsal Johansen vet utmerket godt at de tallene ikke finnes, og heller ikke de tallene som kan dokumentere eller følge av de forslagene som regjeringspartiene har fremmet. Det er høyst usikkert, høyst spekulativt – en aner ikke om det er 50 mill. kr mer eller 25 mill. kr mer enn det som i utgangspunktet har vært lansert. En vet det ikke. Det eneste tallet som har kommet fram når det gjelder ekspropriasjonsrettslige prinsipper, er et tall fra Småbrukarlaget, og de står ikke jeg inne for, men de viser en erstatningsordning på om lag 1,7 mrd. kr – i kontrast til det som regjeringspartiene har fremmet. Det er prinsippene, måten å håndtere menneskene på og måten å erstatte det som er der av verdier reelt sett, som er denne sakens viktigste kjerne nå, etter at en tar hensyn til dyrevelferden og innfører lovforbudet. Regjeringspartiene har jo ikke svart ut det. Så når regjeringspartiene og saksordføreren nå retter et skyts mot opposisjonen og Arbeiderpartiet i denne saken, synes jeg med respekt å melde de burde se hva de selv har bidratt til, ikke minst av usikkerhet for en rekke mennesker akkurat nå, gjennom det de holder på med.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Jeg er egentlig litt forundret over spørsmålet. Representanten Melby kan umulig ha hørt hva jeg sa. Jeg sa opptil flere ganger at Arbeiderpartiet er for et lovforbud. Vi kommer til å stemme for et lovforbud gjennom behandlingen av denne saken, men det må gå an å ha to tanker i hodet samtidig. Det må gå an å innføre et lovforbud på den ene siden, samtidig som man lovfester en erstatningsordning som gjør at de menneskene som er i næringen i dag, kan stå med oppreist rygg og være trygge på at den erstatningen de til slutt skal få av staten, gir full erstatning og dekker de faktiske økonomiske tapene. Det klarer altså ikke representanten Melby å få til gjennom det flertallet hun er en del av. Det synes jeg er det store dilemmaet i denne saken. Jeg skulle ønske at vi ikke var i den situasjonen at vi nå påfører mennesker den usikkerheten som flertallet i dag vil påføre dem. Jeg synes det er uverdig. Vi burde gjort dette på en ordentlig måte, hatt to tanker i hodet samtidig – både lovforbudet og en anstendig erstatningsordning.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Pelsdyrbonde Sigbjørn Kirkebøen skriver i åpent brev til Buskerud-benken på Stortinget følgende: «Viss ikkje kompensasjonsordninga blir endra frå signalane frå Stortinget, blir følgjene at me pelsdyrbønder må betale livet ut for at Venstre skulle få regjeringsmakt.» Det er egentlig veldig godt skrevet. Når representanten nå sier at de skal få en god erstatning, det skal gis erstatning til å rydde opp, og de skal også kunne få erstatning til omstilling: Hva er det i det forslaget som regjeringspartiene i dag har fremmet, som sikrer forutsigbarhet og trygghet og gjør at ikke pelsdyrbøndene får etterregningen for dette? Hvordan kan representanten forklare, gjennom det forslaget som er fremmet, at man unngår dette?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Jeg tror ikke det er noen grunn til å føle stor trygghet basert på det som har blitt sagt. Jeg gikk ut fra at representanten hadde visst litt mer om hva det forslaget de har fremmet – og som jeg går ut fra at de har hatt dialog med statsråden og regjeringen om – faktisk innebærer, og om det kunne understrekes at det vil gi en tilstrekkelig økonomisk trygghet. Det svaret mangler. Det jeg synes er usedvanlig dårlig av Venstre, er at de innkasserer en seier for dyrevelferden – det er vel og bra – men samtidig påfører de andre et tap som de ikke kan stå opp for og på en måte understreke en redelig og ordentlig erstatning for. Hvorfor en sånn begrunnelse fra Venstres side? Hvorfor ikke gjøre begge deler med en gang?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Den gylne regel er en god regel. Jeg tror det er greit å leve etter den hvis en tenker som så at alt dere vil at andre skal gjøre mot dere, skal dere også gjøre mot dem. Det er fint og kan passe inn i denne saken som et godt verdigrunnlag, egentlig. Det handler om å ikke ødelegge for hverandre, vise velvilje og vilje. Når vi nå har kommet i gang med denne behandlingen, blir et lovforbud mer og mer akseptert, og det er en ganske stor og bred tilslutning til akkurat det, mens ordningen når det gjelder erstatning, protesteres det mer og mer mot. Kan landbruksministeren ha forståelse for at det protesteres mot den ordningen – eller det som er foreslått så langt?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Aller først: Jeg synes også Bibelen er en god rettesnor i livet. Det er greit å forholde seg til den på en rekke av temaene. Men når jeg nå hører statsråden svare ut det med kompensasjonsordning, blir jeg mildt sagt forundret: Det er så vanskelig – det er så vanskelig å definere hvordan dette skal se ut. Det har vi også hørt gjennom behandlingen og når vi har spurt om bistand. Det er så vanskelig å finne en erstatningsordning, men statsråden skal omtrent umiddelbart etter vedtak i Stortinget sende ut forskriften, som hjemler hvordan forskriften skal være, samtidig som vi hører at regjeringspartiene her i stortingssalen er veldig tydelige på at det er en svært god kompensasjonsordning som blir gjeldende, og statsråden argumenterer i sitt innlegg for at det blir en god kompensasjonsordning. Hvordan henger det sammen? Hvordan kan en si at det er så vanskelig å utforme, at en ikke helt ser det nå, samtidig som en skal sende ut forskrift og argumenterer for at denne ordningen er kjempebra og egentlig bare burde skape trygghet? Det blir litt ullent.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
For Arbeiderpartiet har ikke dette vært vanskelig. Vi har egentlig hatt en prinsipiell tilnærming til at det er de ekspropriasjonsrettslige prinsippene som skal legges til grunn. Så har vi prøvd å være imøtekommende og se om det er mulig å få et flertall for noe i denne stortingssalen som gir noe større trygghet for pelsdyrbøndene når det gjelder erstatningsutmålingen. Det har vi ikke lyktes med. Utryggheten ligger i det regjeringspartiene og regjeringen selv har fremmet. Det bidrar heller ikke statsråden til å svare ut på en god måte. Jeg tror ikke de som er i næringen nå, er mer trygge etter å ha hørt statsråden eller hørt svarene på disse spørsmålene. Når det gjelder fristen og viljen til å bistå, var vi veldig enige i komiteen, og vi ba om forståelse for at det var kort frist. Vi ba om å varsle departementet for å klare å bistå, men departementet har konsekvent på prinsipielt grunnlag avvist å bistå Stortinget. Det er det en opplever når en sitter i Stortinget og ikke får noen bistand. Men det som er forundringsverdig, er: Når en er så klar på at dette blir en god ordning, hvorfor er det en god ordning, og hvorfor er det sånn at de som er i næringen, ikke skjønner det? Kan statsråden forklare det?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Det nærmer seg kanskje slutten på debatten – men debatten er høyst merkverdig, og den er uavklart når det gjelder kompensasjon. Jeg mener debatten også understreker at regjeringen har lagt fram en lovproposisjon hvor de ikke helt ser dimensjonene og konsekvensene av det de har foreslått. De foreslår et lovforbud, men aner ikke hvordan kompensasjonen skal utformes. Det er realiteten. Det synes jeg er synd. Da representanten Hagen tok ordet, lyttet jeg med interesse. Noen ganger – det er ikke ofte – skulle jeg ønske han hadde rett, men denne gangen tar han feil. Hele departementet, statsråden, hans egen regjering argumenterer sterkt imot at det er ekspropriasjonsrettslig grunnlag i denne saken. Det er jo hovedargumentet for ikke å legge det til grunn. Derfor har vi fremmet forslag om at det forholdet burde vært inntatt i denne saken, nettopp for å gi trygghet, nettopp for å gi forutsigbarhet, nettopp for å fjerne den usikkerheten som er der. Og når representanter som Hagen, med den erfaringen og innsikten han har, tar feil, kan det være grunnlag for at andre i Stortinget også er villedet akkurat på det punktet. For det står veldig tydelig, og det er det som også er noe av det krevende i situasjonen nå: bindingen – den rettslige reguleringen av kompensasjonsordningen, som ikke finner sted nå, ved det lovforslaget som foreligger. I proposisjonen skriver regjeringen at de er enig i de synspunktene som er fremmet, om at det er en nær sammenheng mellom det foreslåtte lovforbudet og den kompensasjonsordningen som blir etablert, men de tar ikke konsekvensene av det. Så er det helt riktig, som representanten Lundteigen påpeker, at det står ettertrykkelig i proposisjonen som et grunnlag for § 3, og også jeg tillater meg å sitere: «bestemmelsen innebærer ikke noe krav om å gi full erstatning til pelsdyroppdrettere som måtte ha økonomiske tap som følge av forbudet.» Det er ingenting, verken i regjeringspartienes merknader eller i det forslaget de har fremmet i dag, som opphever det utsagnet i proposisjonen. Det er problemet; det er et problem. Jeg vil gjerne høre statsråden tolke hvordan dette nå skal ses, i lys av det som regjeringspartiene har fremmet av forslag. Jeg forventer at en behandler dette med så pass stor autoritet. For jeg ser ingenting i forslaget som faktisk følger opp det. Vi kommer til å trekke vårt forslag nr. 16, bare for at det ikke skal hefte noen tvil. Vårt primære standpunkt har hele tiden vært det som står i vårt forslag nr. 1, som vi har sammen med Senterpartiet, og da står vi for det. Så slipper vi en diskusjon, og vi slipper å prøve å tilnærme oss det som kanskje kunne vært et flertall i Stortinget. Men vi er tydelige på at det er ekspropriasjonsrettslige forhold som burde gjelde.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-06-13:
Vi mangler en tydelig avklaring fra statsråden. På side 43 i proposisjonen står det at formålet med kompensasjonen er «å dempe de negative virkningene forbudet har for oppdretterne, og bestemmelsen innebærer ikke noe krav om å gi full erstatning til pelsdyroppdrettere som måtte ha økonomisk tap som følge av forbudet.» Er dette opphevet som en følge av regjeringspartienes forslag – forslag nr. 15 – som er lagt fram i dag? Det må kunne gå an å svare på det. Hvis ikke må vi forutsette at det kommer til å medføre oppgjør som ender med at enkelte pelsdyrbønder vil måtte påregne økonomisk tap. Det er det krevende. Det er det vanskelige. Det er det som gjør – til representanten Grimstads opplysning – at det er ingen grunn til å bruke stortingssalen til å feire det som nå skjer. Det er all grunn til å være bekymret og ta dette på dypt alvor når det ikke blir mer klargjort enn det er gjort til nå.
Guri Melby (Venstre), 2019-06-13:
Dagen i dag handler først og fremst om dyrevelferd og at vi setter dyrevelferd i fokus. Det var det kanskje ikke så lett å få med seg da man hørte representanten Aaslands innlegg, men på NOAHs årlige markering mot pelsdyrhold høsten 2018 var talen litt tydeligere. Da sa Terje Aasland at tiden for å holde ville dyr i bur definitivt var over. Han sa videre: «Nå må den siste delen av jobben gjøres. Beskjeden må være klar – nå kan vi ikke nøle mer, vi kan heller ikke somle. Vi trenger bøndene til å produsere bærekraftig mat. Men vi trenger ikke bøndene til å holde ville dyr i bur.» Jeg synes det var en god oppfordring. Spørsmålet mitt er om Arbeiderpartiet kommer til å gjøre akkurat det representanten Aasland her oppfordrer til, nemlig å bidra til at vi ikke får noen utsettelser. I dag bør Arbeiderpartiet stemme for det forslaget som ligger i salen. Det er nå toget går for om vi skal få et forbud mot pelsdyrhold. Forslaget sikrer god kompensasjon på godt over en halv milliard fordelt på 167 bønder, og den kan justeres dersom det skulle vise seg ikke å være tilfredsstillende. Dersom Arbeiderpartiet ikke stemmer for nedleggelse i dag, kan man da si at man har stemt i tråd med representanten Aaslands uttalelse i fjor høst?
Guri Melby (Venstre), 2019-06-13:
I dyrevelferdsloven § 3 slås det fast: «Dyr har egenverdi uavhengig av den nytteverdien de måtte ha for mennesker. Dyr skal behandles godt og beskyttes mot fare for unødige påkjenninger og belastninger.» I loven stilles krav om at dyr skal «holdes i miljø som gir god velferd ut fra artstypiske og individuelle behov». Dagens driftsformer innenfor pelsdyrnæringen er ikke i overensstemmelse med dette. Rev og mink er rovdyr, og de har kun vært holdt i fangenskap i rundt 100 år. De har behov for å jakte og streife over store områder. Minken har ingen mulighet for å dekke sine artstypiske behov i et lite nettingbur. Noen reagerer på dette med å bite på egen kropp eller sirkle rundt og rundt i buret. For reven kan livet i bur resultere i valpedrap, stereotyp atferd og apati. Mangel på bevegelsesfrihet og mulighet til å utføre artstypisk atferd i små bur gjør at disse dyrene utsettes for unødvendig lidelse. Dette poenget er litt viktig for meg å få fram, for Venstres motstand mot pelsdyrhold handler ikke om at vi mener at den enkelte pelsdyrfarmer mangler omsorg for sine dyr, eller om at det er flere useriøse aktører her enn i andre næringer. Det handler rett og slett om at selve driftsformen er uforenlig med de kravene som vi stiller til god dyrevelferd. Et par viktige tilleggsmomenter er også at produktet som næringen framstiller, er et luksusprodukt – noe som gjør at jeg ikke kan rettferdiggjøre denne produksjonen – og at det sammenlignet med andre tilsvarende produkter kommer dårlig ut i et miljø- og klimaregnskap. Mange har ment at et forbud mot pelsdyrhold kommer ut av det blå, og at avviklingen går altfor raskt. Men allerede i 2002 varslet landbruksminister Lars Sponheim at pelsdyrnæringen måtte avvikles om ikke dyrevelferden ble vesentlig forbedret i løpet av en tiårsperiode. Det ble også vedtatt i Stortinget. Nå er det gått 17 år, og lite har skjedd, både når det gjelder avl og driftsformer, og siden den gang er det kommet en rekke faglige innspill om at dyrevelferden ikke lar seg ivareta godt nok med aktive rovdyr i bur. Flere land har gått foran og vedtatt forbud mot både mink- og reveoppdrett, eller de har vedtatt såpass strenge regler for dyreholdet at lønnsomheten er forsvunnet. De siste årene har også det folkelige engasjementet mot pelsdyrhold og for dyrevelferd økt kraftig, og stadig flere partier har fattet vedtak som har gått i retning av en styrt avvikling av næringen. I regjeringsforhandlingene på Jeløya fikk Venstre et historisk gjennomslag for at pelsdyrnæringen skal avvikles, av hensyn til nettopp dyrevelferden, og i dag skal lovforslaget endelig vedtas i Stortinget. Det er en stor seier for alle som kjemper på lag med dyrene. Men etter denne debatten må jeg si at jeg er litt bekymret med tanke på hva slags plass dyrevelferd vil ha på den politiske dagsordenen. I en lang debatt er det svært få talere som har tatt dyrenes perspektiv. Det er ikke overraskende fra et parti som Senterpartiet, men jeg må si at jeg er skuffet over Arbeiderpartiet i dag.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2019-06-13:
Det skal ikke være tvil om at Senterpartiet er på næringens side, var en av tingene representanten Pollestad sa. Han understreket også all usikkerheten som hadde vært, og at ting kunne skje plutselig over natten. Jeg har lyst til å gripe fatt i det siste, for kl. 8.28 i dag tidlig ble det levert inn et forslag, som representanten refererte til, forslag nr. 16. Han unnlot å fortelle at et av punktene der er: «Vedtak til lov om forbud mot hold av pelsdyr(…) Det er ikke tillatt å holde dyr utelukkende eller primært for at dyrene eller deres avkom skal avlives med sikte på salg eller annen utnyttelse av pelsen.» (…) Det ble innlevert av representanten Pollestad på vegne av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Det er nesten vanskelig å formulere spørsmålet – og jeg tror kanskje jeg ser ut som et spørsmålstegn – men når det, gitt at dette forslaget blir fremmet, er enstemmighet i Stortinget om forbud mot hold av pelsdyr, er det vel litt pussig å påpeke at det er posisjonen som skaper usikkerhet, og at ting skjer plutselig over natten. Hva vil representanten Pollestad si til dem fra næringen som sitter der oppe, om det innleverte forslaget?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2019-06-13:
Representanten Pollestad viste til at ordningen som regjeringspartiene legger frem, er en ordning som ingen vet noe om. Samtidig visste han veldig mye om den, for den var jo dårlig på absolutt alle felt. Så har Senterpartiet et forslag i saken om ekspropriasjonsrettslige prinsipper, og i tillegg er de nå med på et annet forslag, som dukket opp i natt, og som har andre kompensasjoner og andre tilskuddsordninger. Da er spørsmålet mitt til representanten Pollestad: Ekspropriasjonsrettslige prinsipper, som er Senterpartiets forslag i saken, og det nye kompensasjonsforslaget, som er det løse forslaget – hvilket av de to synes representanten er best?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2019-06-13:
Mange har vært inne på at det er en stor utfordring for et parti som Høyre å stå her i dag. Jeg slutter meg til alle dem som har ført det til protokollen. Det er tre hensyn vi særlig snakker om i dag – det er næringspolitikk og økonomien for den enkelte, det er dyrevelferd, og det er menneskelige hensyn. Jeg har lyst til å snakke litt om dyrevelferd, for det er det ikke så mange fra Høyre som har gjort. Jeg synes det er viktig å peke på at etter hvert mange land – naboland som Sverige, mange land i Europa, delvis i Danmark, Japan, India og andre land i verden – har gått foran oss og sagt at hensynet til dyrevelferd er viktig. Det må vi også ta inn over oss. Det er også en del områder i verden som nå innfører forbud mot både import og salg. Dette er en bransje hvis fremtid ser noe mørk ut. Det skal uansett aldri være bakgrunnen for å legge ned en næring, men det er i alle fall verdt å ta med seg inn i diskusjonen om det økonomiske. Når det gjelder de menneskelige hensynene, er det viktig for meg også å si at ikke bare tar vi inn over oss de tilbakemeldingene vi har fått, men jeg, som veldig mange andre, har vært ute og besøkt pelsdyrfarmer, og jeg anerkjenner både den jobben som har vært gjort, og den som gjøres. Og som forrige representant sa, det er «slekters gang». Dette er en tradisjonsrik næring med pluss/minus 100 år bak seg. Ja, sågar har Norges rikeste mann tuftet sine grunnkroner på salg av reveskinn som han hadde med seg inn til byen. Så har jeg lyst til knytte noen kommentarer til noe av det som debatten har dreid seg mest om i dag, nemlig kompensasjonen. Jeg er glad for forslaget som regjeringspartiene legger frem, for det gir oss en mulighet for å foreta vurderinger også i ettertid etter at forskriftene er på plass. Jeg synes det blir litt hult når opposisjonen mener at dette arbeidet, som har pågått helt inn til vi nærmest gikk inn i salen, skaper usikkerhet. Tvert imot – det viser jo at vi faktisk tar dette på alvor. Det som gjør det kanskje ekstra hult, er at opposisjonen har jobbet på samme måte. Nå fikk vi en avklaring fra Senterpartiet nettopp om at de allikevel ikke skal stemme for det forslaget de fremmet for noen timer siden, men de skal stemme for det det nye kompensasjonsforslaget. Da vil jeg gjenta det jeg stilte spørsmål om til representanten Pollestad i replikkvekslingen. Det er nå forslag fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet – likelydende nærmest – et i innstillingen, som tar til orde for ekspropriasjonsrettslige prinsipper, og så er det forslag nr. 16 i salen, som tar orde for en annen kompensasjon basert på bruksverdi. Når de nå har to forslag som begge partiene står bak, må de i hvert fall kunne forklare hvilket av de to de anser er best, og hvorfor.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2019-06-13:
Dette har vært en utrolig interessant debatt. I noen få timer hadde vi til og med et enstemmig storting som var for å avvikle pelsdyrnæringen, helt til Senterpartiet trakk seg ut av forslag nr. 16. Nå har altså Arbeiderpartiet trukket hele forslag nr. 16. Det tror jeg var fornuftig, for man måtte enten gjøre det eller trekke forslag nr. 1 i innstillingen. Men jeg har lyst til å stille noen spørsmål rundt den skråsikkerheten som er hos særlig Senterpartiets representanter, og delvis Arbeiderpartiets representanter, rundt kompensasjonsordningen som de to partiene foreslår. Hvordan kommer det til å slå ut? Er de sikre på at flere får det bedre med den ordningen de tar til orde for? Jeg tror nesten det er behov for at representanter fra de to partiene går opp og bekrefter det på talerstolen og sier: Ja, vi garanterer at flere pelsdyroppdrettere vil få et bedre oppgjør med vår ordning. Hvorfor er det viktig? Jo, det er ikke bare politisk viktig – det er fordi den ordningen som opposisjonspartiene tar til orde for, har ingen sikkerhetsventil. Det er kun det forslaget – de er helt sikre på at det blir bra, og så er det ingenting å falle tilbake på. Vårt forslag er å gjøre slik det ligger inne i proposisjonen, og i tillegg ber vi om at det skal følges nøye, og at det eventuelt skal være mulig for Stortinget å gripe inn hvis det ikke er bra nok. Så når det gjelder forslaget fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, trenger jeg en forsikring på at det garanterer at flere pelsdyrbønder får det bedre oppgjørsmessig, enn de får med vårt forslag. Så har jeg også lyst til bare å knytte en litt mer glimt-i-øyet-kommentar til sitatet til representanten Pollestad. Han kalte det et ordtak, men det var nok et Ibsen-sitat da han sa: Sterkest er den som står mest alene. Da har jeg lyst til å svare med et annet Ibsen-sitat, fra Peer Gynt: «Han var for stærk. Der stod Kvinder bag ham.»
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-06-13:
Takk for et godt innlegg fra Knag Fylkesnes, men jeg blir litt forvirret, og da er det betimelig kanskje å stille et spørsmål knyttet til den forvirringen. I merknadene som Sosialistisk Venstreparti har lagt inn, blir det argumentert med en beregning av markedsverdi som blir anslått ut fra taksthold. Når innlegget nå holdes, mener man at det skal være kostnadsverdi – kostnadsverdi er altså kostnadene fratrukket kapitalslit – bemerkelsesverdig likt bokført verdi. I andre forslag her i dag – ikke fra SVs side, men fra andre – blir begrepene «bruksverdi», «teknisk verdi» og til sist også «bokført verdi» brukt. Kan representanten si hvilken av disse verdiene som er høyest?
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-06-13:
Bruksverdien, som her ble presentert som en av kategoriene, er i proposisjonen estimert til null – hvis en bruker denne typen prinsipper som vi her snakker om – i forbindelse med rev, og til 1 mill. kr i forbindelse med mink. Så det er tydelig at representanten heller ikke vet hvilken verdi disse forskjellige har i forhold til hverandre. Spørsmålet mitt er da følgende: Kostnadsverdi – slik den ble beskrevet av representanten her, nemlig innkjøpskostnaden minus kapitalslitet – hva er forskjellen på den og bokført verdi?
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-06-13:
Jeg vil knytte noen ord til bruken av ekspropriasjonsrettslig analogitet. Jeg hørte en av representantene si at ekspropriasjon er omtrent like vanskelig å si som å gjennomføre, men det var ikke det som var hovedpoenget her. Poenget mitt er følgende: Det holdes nå fram som et prinsipp av en del av Arbeiderpartiets representanter at vi skal bruke ekspropriasjonsrettslig analogitet ved denne typen situasjoner, og det framholdes at denne situasjonen er unik. Ja, det er en unik situasjon, men ikke helt unik – vi har vært i noen tilsvarende situasjoner tidligere. Hvis det er slik at man bør bruke disse prinsippene på denne typen problemstillinger, er det da slik at man skulle ha brukt dem i forbindelse med strandloven, der man la begrensninger på bruken av arealer i strandsonen? Er det riktig at man skulle ha brukt denne typen prinsipper – de ble jo ikke brukt, men at de skulle ha vært brukt – da fisket ble lukket? Da ble de ikke brukt. Er det slik at man skal bruke disse prinsippene på en av de neste sakene vi skal behandle her i dag, nemlig saken om trafikklyssystemet for havbruk? Hvis dette er et prinsipp for Arbeiderpartiet, ser jeg fram til det forslaget som innebærer at vi skal bruke ekspropriasjonsrettslige prinsipper knyttet til nedtrekket på havbruk, på 6 pst.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-06-13:
Vi skal i dag behandle en vidtrekkende bestemmelse, men det er en bestemmelse som er relativt enkel. Jeg kan sitere fra lovforslaget: «Dersom det er nødvendig ut fra hensynet til miljøet, kan departementet i forskrift endre tillatelsers omfang og redusere muligheten til å utnytte tillatelser innenfor ett eller flere nærmere angitte områder.» Det er en relativt rett fram bestemmelse. Det er ikke en uhyggelig komplisert bestemmelse. Det går helt tydelig fram – og har gått tydelig fram i to år – hva hensikten med bestemmelsen er, og det etterlates i forarbeidene til denne loven ingen tvil om hva formålet med bestemmelsen er. Det er derfor heller ingen grunn til å si at dette verken kommer overraskende eller er spesielt komplisert å forstå for dem som er involvert i det. Samtidig er dette – men det skyldes vedtaket langt tilbake i 2016, den gangen havbruksmeldingen ble behandlet – et betydelig inngrep i driften til den enkelte oppdretter. Jeg står fortsatt her og venter på forslaget om at ekspropriasjonsrettslige betingelser skal brukes analogt i dette tilfellet, for her er det faktisk enda større verdier i omløp enn det vi snakket om i forrige sak, i hvert fall rent økonomisk. Vi i Høyre støtter denne presiseringen, selv om vi også mener at det var hjemmel for det i det eksisterende lovverket. Og det er ingen tvil om at et relativt samlet storting har gitt denne bestillingen. Så vil jeg kort kommentere det forslaget som er et løst forslag som SV har fremmet i dag: Så vidt meg bekjent er det et arbeid i gang med å se på andre kriterier for å supplere trafikklyssystemet, og vi i Høyre vil i hvert fall ikke gå inn på det før det er skikkelig utredet. I dette tilfellet regner jeg med at jeg har med meg Arbeiderpartiet på akkurat det, ettersom det er lagt vekt på utredningen i resten av saken. Men det får for så vidt Arbeiderpartiet svare for. Det viktige for oss er i hvert fall at skal det gjøres andre bestemmelser og legges andre kriterier til grunn i trafikklyssystemet, må det skje etter en grundig vurdering, og det må være betingelser som faktisk har påvirkning på det som skal måles, utover det som er vanlig. Det som listes opp her i SVs forslag, som utslipp av feces og medikamenter, er en del av den eksisterende tillatelsen og vurderingen av den og rømming av oppdrettslaks. Historisk rømming av oppdrettslaks kan jeg vanskelig se at skal ha virkning for framtidige tillatelser og regulering av nivået på eksisterende tillatelser; det blir å gå i feil retning.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-06-13:
Jeg bor på Askøy, og akkurat nå står mitt hjemsted og folk der i en situasjon som begynner på j og slutter med ævlig fordi en av de grunnleggende tjenestene i lokalsamfunnet og noe som er grunnleggende for folkehelsen, har sviktet. Det er for tidlig å si sikkert, men kanskje har noen mistet noe umistelig på grunn av det, og vi gråter alle med dem. Slik forgår verdens herlighet. Mange tusen mennesker er uten rent vann, og det føles kanskje litt virkelighetsfjernt å stå her og bare snakke i en slik situasjon, men det understreker hvor viktig en bunke med papir som folkehelsemeldingen egentlig er. Venner og kolleger er syke. Inni meg takker jeg høyere makter for at jeg er så heldig at min 97 år gamle mormor, min far, som nettopp har vært igjennom en operasjon, mine nevøer og nieser og min egen sønn får vann fra et annet sted. Dette er ikke en tid for å fordele skyld. Dette er ikke en tid for å spekulere i årsaker. Dette er ikke en tid for etterpåklokskap, og det er ikke en tid for «Hva sa vi?» Det er en tid for å arbeide hardt for å finne ut hva som har skjedd, og hvordan vi skal unngå at det skjer igjen. Det gjør nå mange av mine sambygdinger, og de fortjener skryt for en innsats langt utover det normale. Samtidig er det en tid for å ta inn over seg hvor viktig og selvsagt grunnleggende tjenester som rent vann må være og er for oss. Det skal ikke svikte, og svikter det, er det ikke det at det er et lovbrudd, som er det alvorlige. Det er de menneskelige, helsemessige, forferdelige konsekvensene. Situasjonen viser som sagt hvor viktig folkehelsemeldingen er. Jeg har i dag levert et spørsmål til gjeldende statsråd for på mitt beskjedne vis å legge press på at vi bidrar til at dette ikke skjer igjen noe sted, eller at vi i alle fall gjør det vi kan for å unngå det. Det er nok ikke noen direkte sammenheng, men jeg er glad for at statsråden allerede timer etter at spørsmålet ble levert, har gått ut med en initiativ til en skikkelig gjennomgang i hele landet. Det trenger vi. Vi har utfordringer. Opptil 30 pst. av drikkevannet i våre rør forsvinner mange steder på veien, og vi står foran massive investeringer i hele landet. Jeg håper at noe godt kan komme ut av dette. Etterpåklokskap er ingen dyd og endrer ingenting av det som har skjedd, men å lære av de feil vi har gjort, og den risiko vi ikke har sett, er grunnleggende for å bli bedre og trygge. Rent vann er helt sentralt for folkehelsen. Rent vann er en menneskerett.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-06-13:
Venstres slagord er «Folk først». Mener representanten Skjelstad at pelsdyrbøndene skal ha full erstatning for sine reelle tap?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-06-13:
I dag er en sørgelig dag for dyrevelferd, for bærekraft, for politisk anstendighet og for alle de familiene som nå berøres av forbudet mot pelsdyrhold. Nå legger vi ned en næring som på sitt område er i verdenstoppen i dyrevelferd, og velger i stedet å flytte produksjonen til andre land der dyrevelferden er dårligere. Så kaller vi det en seier. Jeg kaller det ikke en seier, men partiene som har presset det gjennom, kaller det en seier. Vi legger ned en næring som produserer et naturprodukt, som bruker avfall fra landbruksnæringen som fôr, og som utnytter en verdikjede på en veldig bærekraftig måte. Erstatningen for det blir plastklær, og så kaller vi det for bærekraft. Jeg kan ikke forstå at Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet synes at det er verdt det. Her ofrer man en hel næring og familier, mennesker, for å få Venstre inn i regjering. Og hva slags regjering har det vært? Jo, det har vært en regjering som spriker i alle retninger, i sak etter sak. Venstre og Kristelig Folkeparti er langt under sperregrensen på meningsmålingene. Høyre og Fremskrittspartiet stuper på meningsmålingene. Hadde det vært valg i dag, hadde de fire partiene hatt 55 plasser i denne salen. I tillegg skal man ofre familier, ofre mennesker, ødelegge framtiden til mennesker, fordi dette regjeringsprosjektet er så viktig. Jeg forstår ikke at representantene fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som egentlig er imot dette, har samvittighet til å stemme for, når det er prisen. Dette har vært en merkelig debatt der representanten fra Fremskrittspartiet, Morten Ørsal Johansen, har forsøkt å framstille det som om det er opposisjonen som skaper usikkerhet. Så argumenterer posisjonen – representantene Reiten, Ebbesen og Ørsal Johansen – med at Stortinget må ha tillit til at regjeringen vil komme tilbake og rydde opp hvis det viser seg at dette ikke er så bra. Hvordan skal Stortinget ha tillit til fire partier som gang etter gang har feilet med å legge fram en full erstatningsordning, som har lagt fram ordninger som er dårlige og prøvd å selge dem inn som noe næringen bør juble for? Jeg har null tillit til at det vil skje, og jeg forstår ikke hvorfor det er så vanskelig for regjeringspartiene å garantere full erstatning fra dag én. Det er et ansvar de burde ta, når de velger å legge ned en hel næring.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-06-13:
Kristian Aasen er en av de pelsdyrbøndene som rammes av forbudet som jeg vet har vært her i dag og fulgt med på debatten, og som har sendt et brev til alle som sitter i denne salen, og fortalt om sin situasjon. Han har fortalt om hvordan han er livredd for økonomisk ruin, og for å bli fratatt livsgrunnlaget for seg, samboeren og de tre barna, som er i skolealder. Han frykter at de kommer til å ende opp langt under fattigdomsgrensen i mange år framover og bli gjeldsslaver, uten å ha noe å betale gjelda med. Han frykter at man kan risikere selvmord blant dem som nå rammes av vedtaket, og forteller om hvordan dette er en ekstrem psykisk belastning å leve med – for det første vedtaket om nedleggelse, men aller mest usikkerheten rundt om man kommer seg helskinnet ut av det økonomisk. Jeg kan ikke si at den usikkerheten har blitt så veldig mye mindre i dag. Det er ingenting i Granavolden-plattformen, sånn som jeg kan forstå den i hvert fall, som forbyr representanter i denne salen å stemme for å gi pelsdyrbøndene full erstatning. Tvert imot står det i Granavolden-plattformen at man skal sikre en kompensasjonsordning som forhindrer at nedleggelse av pelsdyrnæringen kommer i strid med den første tilleggsprotokollen til EMK, som handler om råderett over egen eiendom, og at staten ikke kan ta det. Likevel står vi i en situasjon hvor vi, etter en debatt som har vart i timevis, ikke har klart å få en avklaring fra regjeringspartiene på om de mener at bøndene skal ha full erstatning eller ikke. Da jeg spurte André N. Skjelstad i stad om han mente at bøndene skulle ha full erstatning, sa han at han mente at kompensasjonsordningen er raus. Det er ikke et klart svar. Representanten Eidem Løvaas prøver nærmest å framstille det som at vi ikke vil gi full erstatning. Men det er én ting som er viktig i etterkant av at Stortinget har gjort et vedtak og man skal prøve å tolke en lov – da er poenget å finne ut hva Stortinget har ment. Senterpartiet har i denne debatten vært helt tydelig på at vi vil gi pelsdyrbøndene full erstatning. Det har ikke regjeringspartiene vært tydelige på. Det kommer ikke tydelig ut av denne debatten at regjeringspartiene vil gi full erstatning, for det virker det faktisk ikke som at de vil. Kanskje det er for dyrt? Ja, det er et udekket tap her på nærmere 1,5 mrd. kr. Det er mye penger, men hvis ikke staten tar det beløpet, havner det på pelsdyrbøndene. Det er urettferdig.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-13:
Det gjør jeg mer enn gjerne.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-13:
Jeg skal spørre om det lovforslaget handler om, et forbud mot pelsdyroppdrett i Norge, og ikke om kompensasjonen. I saksordførerens innlegg, representanten fra Fremskrittspartiet, helt innledningsvis opplevde jeg at det ble sådd litt tvil om hvorvidt dette forbudet står fast og skal gjennomføres i 2025 også dersom det blir utfordringer med kompensasjonen. Spørsmålet mitt er da om vi kan være trygge på, og om næringen kan ha forutsigbarhet for og være sikker på, at det blir et forbud i 2025, og at man heller får en ny debatt om hvordan kompensasjonen til dem som er oppdrettere i dag og må legge ned, utformes, dersom man ser at kompensasjonen ikke er tilstrekkelig.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-13:
Jeg mener det bør være et prinsipp som står øverst i neste Nasjonal transportplan, og det er følgende: En by som er bra for barn, den er bra for alle. To av fem barneskoleforeldre mener at skoleveien er utrygg på grunn av tett trafikk og høy hastighet. De Grønne vil gjøre samferdselspolitikken i Norge miljøvennlig og barnevennlig fordi barns bevegelsesfrihet trenger miljøvennlige transportformer som gange, sykkel og kollektiv, fordi barn rammes hardere enn voksne av forurenset luft fra biltrafikk og – selvfølgelig – av klimaendringene, og fordi bilens dominans har gitt oss trafikkfarlige nærområder og utrygge skoleveier. Derfor bør også Barnas transportplan bli oppdatert med nye, konkrete tiltak og satsinger som prioriterer hensynet til barn og unge i transportsystemet – foran biltrafikk og bygging av nye motorveier. Manglende gang- og sykkelvei, fortau og fotgjengerfelt må prioriteres foran bygging av nye motorveier. Det er her politikken ligger, selv om det er hyggelig at enkelte i salen tror at samferdselsbudsjettet er uendelig. For øvrig tusen takk til representanten fra Fremskrittspartiet for å gjengi alle Miljøpartiet De Grønnes forslag så jeg slapp å gjøre det. Vi er enige med Trygg Trafikk i at dette arbeidet må skje i utarbeidelsen av Nasjonal transportplan fram mot 2021. Det er jo nettopp i NTP i dag at ikke hensynet til barn og unge i transportsystemet blir satt først. Jeg vil gjerne lese opp en tilbakemelding på forslaget vårt, som vi fikk fra Trygg Trafikk. Den begynner sånn: Så bra at dere setter politisk fokus på barnas sikkerhet i trafikken. Kudos fra oss i Trygg Trafikk til dere i Miljøpartiet De Grønne. Dette er et viktig samfunnsansvar og de voksnes ansvar, en viktig forutsetning for at flere kan kunne velge å sykle og gå til skolen og ellers, noe som igjen er bra for helse og miljø. Det er også flott at dere har et bredt perspektiv, med fokus på både infrastruktur, fartsgrenser og opplæring. Hva gjør Stortinget med vårt konkrete forslag, som Transportøkonomisk institutt og Trygg Trafikk mener er nødvendig? Jo, partiene understreker at dette er viktig, men stemmer imot – jo, takk. Takk i hvert fall til SV, som i innstillingen fremmer samtlige av De Grønnes tolv forslag. Men det er altså helt utrolig at verken regjeringspartiene, Arbeiderpartiet eller Senterpartiet benytter anledningen til å støtte eller fremme ett eneste eget forslag til hvordan Norge skal styrke hensynet til barn og unge i transportsystemet, særlig i tettbygde strøk. Det betyr vel at de representantene er fornøyd med situasjonen sånn som den er i dag, og da bare konkluderer jeg med at det er på høy tid at byene får mer plass i transportdebattene i Stortinget.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-13:
Jeg synes det er helt fantastisk imponerende å høre statsrådens allergi mot å ha et byfokus i samferdselspolitikken. Det er altså et krav til ethvert forslag man debatterer i dette Stortinget, at det skal passe i enhver krok av Norge for at det skal være relevant for samferdselsministeren å støtte det. Norge urbaniseres, og det hjelper ikke da at regjeringen gjennomfører flere sentraliserende reformer. 82 pst. av Norges befolkning bor i byer og tettbygde strøk. Over én tredjedel av alle nordmenn bor i de fem største byene i Norge – én tredjedel! Så det hadde vært hyggelig om samferdselsministeren også ønsket å være minister for alle barna som bor i disse tettbygde strøkene og ønsker å sykle til skolen, men hvor sykkelveien ikke er trygg nok, bl.a. på grunn av hvordan man prioriterer pengene på samferdselsbudsjettet nasjonalt. Spørsmålet mitt er jeg fristet til å stille slik: Hvordan kan det være et angrep på noen i Norge for en gangs skyld å ha et transportforslag som fokuserer på byen?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-13:
Jeg er veldig enig med samferdselsministeren i at det er konkrete tiltak som gjelder, noe vi har prøvd å bidra med i denne debatten. Jeg blir svært bekymret når Trygg Trafikk i forbindelse med denne saken skriver at de ikke kjenner til planene for Barnas transportplan i NTP-rulleringen, og at de nylig har sendt en henvendelse til NTP-sekretariatet for å etterspørre informasjon. Spørsmålet mitt er: Kan statsråden forsikre om at Barnas transportplan ikke bare skal bli med videre, men at den også blir betydelig mer konkret og forpliktende, slik at vi får en anledning til å diskutere de tiltakene her, og at Trygg Trafikk raskt blir invitert til å bidra og ikke lenger trenger å stå uinvitert med lua i hånda med tanke på planene for Barnas transportplan i rulleringa?