Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Jeg er enig med representanten Ib Thomsen i at det er viktig med Redaktørplakaten, og det tror jeg det store flertallet i Stortinget er enig i. Men jeg lurer på hvor Ib Thomsen var da han oppdaget at hans favorittprogram med Ninky Nonken og Plinky Plonken – altså Drømmehagen – ble tatt av NRKs program. Da var ikke Redaktørplakaten så viktig lenger, for da ville han instruere statsråden om å gjeninnføre Drømmehagen. Allerede i forbindelse med kringkastingsmeldingen, St.meld. nr. 30 for 2006–2007, ga flertallet i Stortinget sin tilslutning til at Medietilsynet skulle få en mer uavhengig rolle i forbindelse med kringkasting. Det er det denne saken dreier seg om, nettopp at de nå skal få en mer uavhengig rolle. Det er bl.a. god forvaltningspolitikk og i tråd med den utviklingen vi ser innenfor andre forvaltningsorganer. Men det er også veldig viktig at departementet ikke minst når det gjelder mediepolitikken, skal ha armlengdes avstand. Når det også dreier seg om at departementet er eier av NRK, så er dagens adgang til å kunne instruere Medietilsynet i saker vedrørende kringkasting ikke uproblematisk. Det forslaget går ut på, er at departementet ikke lenger skal være bare klageinstans. Det skal nå etableres en uavhengig klagenemnd, og den skal bl.a. gjelde i forbindelse med reklame og sponsing, forbud mot politisk reklame, vern av mindreårige seere og ikke minst det det har vært stor politisk debatt om, med regjeringa som klageinstans, i forbindelse med konsesjoner til lokal-tv og lokalradio. Det er her viktig med uavhengige tilsyn. Men det er også noen saker som åpenbart ligger i grenselandet mellom politikk og forvaltning, og hvor regelverket er ganske skjønnsmessig. Her er det viktig at økt sjølstendighet ikke går ut over myndighetenes demokratiske kontroll med virksomheten til tilsynene. Derfor har man foreslått en sikkerhetsventil som gjør at Kongen i statsråd kan omgjøre vedtak i Medietilsynet eller klagenemnda. Det gjelder bare saker av stor prinsipiell eller samfunnsmessig interesse. Jeg legger merke til i merknadene til Fremskrittspartiet at de vil avvikle Medietilsynet og overlate oppgavene hva gjelder mediemangfoldet, til Konkurransetilsynet. Det er nettopp Konkurransetilsynet som har hatt ansvaret for mangfoldet i bokbransjen, Ib Thomsen, som gjør at vi i dag sitter med tre store forlag som har nesten all markedsmakt. I det tilfellet som gjelder bokhandlerne, vil Fremskrittspartiet sammen med oss andre gå den andre veien og regulere markedsmakten og innføre en boklov. Hva er det som tilsier at ikke det samme vil skje innenfor mediebransjen som har skjedd innenfor bokbransjen? Men kanskje synes Fremskrittspartiet at det er greit at vi blir sittende igjen uten konkurranse i mediemarkedet, og at all eiermakt blir konsentrert rundt det sentrale østlandsområdet. For oss er det ikke greit. Statsråden signaliserer i proposisjonen at hun vil sikre at folket får tilgang til viktige idrettsarrangement som VM på ski og OL også for framtida. Det gir flertallet i denne salen sin helhjertede støtte til. Vi har de siste årene sett at det er en kraftig prisstigning på seerrettigheter knyttet til de store idrettsarrangementene, og at de store kommersielle betalingskanalene priser opp disse arrangementene så høyt at allmennkringkasterne ikke har muligheten til å delta i den konkurransen. Det har også tidligere vært spekulert i at bl.a. NRK ikke har muligheten til å kunne sende det neste OL. Derfor er det viktig at man får muligheten til listeføring av store idrettsarrangement. Dette er store opplevelser for hele folket, som folk har stor glede av å få muligheten til å se. Dette er ikke noe spesielt for Norge. Dette er ting som allerede skjer – i Storbritannia, i Østerrike, i Tyskland, i Irland og i Italia. Men igjen registrerer jeg at Fremskrittspartiet i sin fanatiske motstand mot NRK og lisensen vil ofre det norske folks rett til å se VM på ski, OL, VM-finalen i fotball for at man skal sikre de kommersielle selskapene.