Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-27:
Jeg vil også takke ministeren for en god og bred redegjørelse. Valget til Europaparlamentet ble avsluttet søndag. Over 400 millioner EU-borgere i EUs 28 medlemsland hadde stemmerett i valget på 751 parlamentsmedlemmer. Bare vel 40 pst. deltok. De høyreekstreme og EU-skeptiske partiene er utropt til valgets vinnere. Heldigvis har sosialistene og den konservative gruppen fortsatt flertall i parlamentet. Jeg sier heldigvis, fordi jeg tror det gagner verken EU-landene eller EØS-landene at partier som ikke ønsker EU-medlemskap, skal dominere politikken som føres. Kjernen i det europeiske samarbeidet er å sikre fred og stabile demokratier i Europa. Det er lett å tape av syne i debatter om direktiver og byråkrati. Den demokratiske og menneskerettslige utviklingen i deler av Europa i dag gir imidlertid grunn til bekymring. EU-institusjonene har her en kritisk rolle. Det er viktig å erkjenne at å bygge fungerende demokratiske stater i Europa er et vedvarende prosjekt. Derfor er det viktig å støtte opp om EU som fundamentet i dette. Tross usikkerhet og uro tas det initiativ av EU-landene for å bedre situasjonen med både den økonomiske krisen og den sosiale uroen. Det er viktig også for Norge at et nytt europaparlament fortsetter dette arbeidet og arbeidet for et stabilt og fredelig Europa basert på samarbeid og fellesskap. De høyreekstreme og EU-skeptiske partiene tror ikke på samarbeid i EU. De vil det motsatte. De vil stenge grensene og være seg selv nærmest – slik også enkelte tar til orde for her i landet. Jeg synes derfor det er bekymringsfullt når interessen for og oppslutningen om valget er så lav i medlemslandene. Dette har fått enkelte til å stille spørsmål ved hvor representativt Europaparlamentet er. I Norge hevdes det at dette beviser at EU har spilt fallitt, og at valget er en katastrofe for elitens ideer om mer makt til EU. Det er i beste fall et retorisk poeng fra EU-motstandere. Europaparlamentet er den eneste EU-institusjonen som er direktevalgt. Parlamentet har etter Lisboa-traktaten fått betydelig større makt og innflytelse, et tegn på at også Europas politikere ønsker mer makt til folkevalgte institusjoner. Valget har mange tolket som en protest mot nasjonale partiers evne til å rydde opp i nasjonale saker. Jeg tror det er riktig. Det er i så fall uttrykk for det samme som vi ser ved valg her i landet: De store spørsmålene dominerer ikke valgkampen. Det viktige for folk er å få løst hverdagsproblemene og få oppmerksomhet om disse. At Europaparlamentet faktisk har større påvirkning på nettopp folks hverdagsliv enn de lokale og nasjonale politiske nivå, er en utfordring for Europaparlamentet å få fram. Valget til nytt europaparlament er like viktig for oss som for innbyggerne i medlemslandene. Men vi kan ikke delta, og valget får heller ikke noe særlig oppmerksomhet i Norge. Jeg hadde gjerne sett at Norge var medlem av EU, og at vi kunne være med og stemme i dette valget, men Norges tilknytning til EU bygger i dag først og fremst på EØS-avtalen, som i år er 20 år. 80 pst. av vår eksport går til EU-landene. Norge er tett sammenvevd med Europa gjennom historiske og kulturelle bånd, geografisk plassering og verdi- og rettsfellesskap. Vi har derfor valgt å utvikle samarbeidet og de avtalemessige forbindelsene med EU også på områder utenfor EØS-rammen. Det gjelder justis- og politisamarbeidet, asyl- og innvandringsspørsmål og samarbeid om utenriks- og sikkerhetspolitiske spørsmål. Jeg vil understreke at samarbeidet med EU på disse områdene stort sett har vært på vårt eget initiativ. Denne erkjennelsen av at grenseoverskridende utfordringer bare kan møtes med samarbeid, har vært ledetråden for skiftende norske regjeringer, med bred støtte i Stortinget. Slik må det fortsatt være. Utviklingen i EU og landene i EØS-området er grunnleggende viktig for Norge og for norske interesser. Derfor har jeg med interesse merket meg at også denne regjeringen, som den rød-grønne regjeringen, sier de vil føre en aktiv europapolitikk, og varsler at i regjeringens europastrategi er tidlig medvirkning, åpenhet og debatt en forutsetning. Stortinget har de siste årene lagt godt til rette for nettopp tidlig medvirkning gjennom bred deltagelse i Europautvalgets møter, gjennom aktiv deltagelse i EØS/EFTA-parlamentarikerkomiteen, gjennom at vi får tidlig informasjon om aktuelle saker på samme tidspunkt som nasjonale parlamenter, gjennom opprettelsen av eget kontor i parlamentet, gjennom studieopphold i EU-institusjonene og at vi oppfordrer komiteene til å jobbe aktivt i saker som har betydning for dem. Vi har derfor kunnet være med og påvirke i saker som er viktige for Norge. Jeg oppfatter at regjeringen i sine redegjørelser for Europautvalget og Stortinget forteller om viktige saker for Norge, men kanskje mer om at det jobbes med løsninger enn om hvilke løsninger det jobbes for å få til. Hvis Stortinget skal være med og være aktiv pådriver i saker, sånn som vi ønsker gjennom vår tilnærming, er det viktig at dette ikke bare blir ord fra regjeringen – slik jeg opplever at det har vært hittil – men at det faktisk legges til rette for det. Jeg utfordrer ministeren til å svare på det.