Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-11-18:
Også jeg vil takke for en viktig interpellasjon. Når vi skal diskutere spørsmålet om dem av oss som har nedsatt arbeidsevne, kommer vi ikke utenom å se det i forhold til det store arbeidsmarkedet. Det store arbeidsmarkedet er i stor endring. Det gjelder både for sjølstendig næringsdrivende og for lønnsmottakere. Dette er endringer som gir større usikkerhet i inntekt for stadig flere yrkesgrupper. Mange som arbeider i yrker med stor tilgang på arbeidsfolk fra land med høy arbeidsledighet og lav inntekt, føler at den norske modellen, med trygge, forutsigbare inntekter som gir grunnlag for å leve i et høykostland, forvitrer. Det er et viktig bakteppe. Dersom vi ikke lykkes med det ordinære arbeidsmarkedet, blir det enda vanskeligere for dem som har nedsatt arbeidsevne, å ha tiltro til det og ha en glede i sitt liv. Folk med nedsatt arbeidsevne opplever i dag å bli fortrengt, den såkalte fortrengningseffekten. Dette rammer sjølsagt folk med nedsatt arbeidsevne først. Ved årsskiftet var det 208 000 personer som hadde nedsatt arbeidsevne. Dette blir det stadig mer krevende å rette opp. Det trengs stadig sterkere økonomiske virkemidler for å gjøre en jobb med personer med nedsatt arbeidsevne når vi har en slik utvikling i det ordinære arbeidsmarkedet – det kan jeg ikke få understreket sterkt nok. Det trengs sterkere virkemidler når utryggheten i arbeidslivet ellers blir større. Interpellanten starter med følgende setning: «Regjeringen har vært klar på at det er et mål å hjelpe flere personer inn i arbeidslivet.» Det er flott. Dette er også Senterpartiets mål. Når folk hører denne setningen, forstår folk flest det slik at regjeringa ønsker å tilrettelegge for at flere personer skal inn i arbeidslivet, slik at de kan leve av sine arbeidsinntekter. Det er Senterpartiets forståelse av det. Jeg er ikke sikker på om det er regjeringas forståelse av det, men det er viktig å presisere. Når så interpellanten sier videre at det er tiltak som gir mer fleksibilitet i arbeidslivet som er noe av løsningen, fordi det gir plass til flere, hvordan oppfattes ordene «fleksibilitet i arbeidslivet» av dem som er på gulvet? Jo, det oppfattes av de fleste som et mer utrygt arbeidsliv. Det er det faktiske forhold. For Senterpartiet er trygghet for en inntekt å leve av når en arbeider, poenget – trygghet i arbeidslivet, slik at det arbeidslivet gir en inntekter til å leve av i det høykostlandet vi lever i. Det er det som er kjernen. Folk med utviklingshemning trenger trygghet, akkurat som folk flest. Når det gjelder dette området, må jeg si at i de åra jeg har vært på Stortinget, har det vært tatt opp utallige interpellasjoner og forslag omkring dette. Og jeg må si det rett ut: Det har dessverre vært altfor mye prat – altfor mye prat – på dette området. Nav trenger en opprydding i tiltak og regler. En må forenkle tiltakene, og en må i mye større grad gå rett på målet. Det er opplagt at vi må ha et stort omfang av varig tilrettelagte arbeidsplasser, som en offentlig etat sjølsagt er den beste til å drive. Det har vi veldig mange erfaringer med. I tillegg kommer deltakelsen i det ordinære, inntektsbringende arbeidet – enten det er en offentlig arbeidsgiver eller en privat arbeidsgiver. Her er det, etter Senterpartiets vurdering, vi mislykkes mest. Vi må i mye større grad satse på tidsbestemt og tidsubestemt lønnstilskudd, slik at de med nedsatt arbeidsevne, inklusiv de funksjonshemmede, kan få et ordinært arbeid hvor den inntekten de får, er fra en arbeidsgiver som har sin inntektsbasis fra det arbeidet som er gjort, og fra bistand fra det offentlige. Her regner jeg med at statsråden nå får samme motbør som tidligere statsråder har fått – både fra en del aktører i arbeidslivet og fra Finansdepartementet – at dette er det ikke hensiktsmessig å satse på. Skal det bli noe ut av dette, må en bryte disse barrierene – tørre å si at her trengs det et krafttak. Her snakker vi ikke om noen få hundre nye plasser. Enhver som er i Nav-systemet og kjenner til dette, opplever hvilken fortvilelse det er. Det er mange som kunne hatt behov for dette, men pengene strekker ikke til.