Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-04-12:
Jeg er sikker på at det er ingen som mener det, men bare for å gjøre det helt klart: Vi må passe på så vi ikke setter likhetstegn mellom fag og prestasjonsjag. Det som skaper prestasjonsjag, er jo først og fremst manglende mestringsfølelse i et fag. Med andre ord er altså det å løfte elevene i et fag – enten det er matematikk, kunst og håndverk eller norsk – i det store og hele med på å skape mer mestring og også mer livsmestring i skolen. Ved siden av dette er jo livsmestring i seg selv et viktig tema i skolen, og det er ikke bare et isolert tema. det er et overordnet mål for all opplæring og all utdanning hvis man hever det litt, fra ikke bare å dreie seg om psykisk helse konkret, men til å kunne håndtere det å leve som menneske i både et demokratisk samfunn og sammen med andre. I skolens formålsparagraf står det at skolen skal bidra til å utvikle kunnskap, ferdigheter og holdninger som elevene trenger for å kunne mestre livet sitt og for å kunne delta i arbeid og fellesskap i samfunnet. Dette er en del av skolens brede samfunnsmandat og skal ligge til grunn for virksomheten i skolen. På den måten skal jo alle fagene, og alle timene, på en eller annen måte ta opp i seg det som står i skolens formålsparagraf. Så er det flere som har nevnt, og jeg kan bekrefte det, at på fredag kommer det en stortingsmelding om innholdet i skolen, og livsmestring blir et sentralt tema i denne. I meldingen følger jeg også opp Stortingets tilslutning til at generell del av læreplanverket skal fornyes. Den nye delen skal bygge på og utdype skolens verdigrunnlag, gitt i formålsparagrafen, og innholdet i den skal reflektere skolens brede lærings- og dannelsesoppdrag. Arbeidet med livsmestring er ikke dermed noe nytt i skolen, selv om ordet kanskje er litt nytt. I flere fag, allerede i dag, er livsmestring en del av fagenes formål. Flere fag har kompetansemål der elevene skal lære om forhold som inngår i dette temaet, f.eks. fysisk og psykisk helse og privatøkonomi. Elevene trenger kunnskap, ferdigheter og holdninger for å kunne ta bevisste valg og forstå konsekvensene av disse. Slik kompetanse vil elevene tilegne seg gjennom opplæring i ulike fag, både hver for seg og i sammenheng. Livsmestring handler også om holdninger og verdier, og jeg mener at vi må jobbe på flere fronter. Vi må ha tiltaksplaner, f.eks. regjeringens tiltaksplan for å bekjempe vold og seksuelle overgrep mot barn og ungdom, hvor et av tiltakene nettopp er Livsmestring i skolen, som skal håndtere at barn og unge møter mange utfordringer, som f.eks. kroppspress, relasjoner i hjemmet, mobbing, psykisk helse, ensomhet, rus, seksualitet osv. Tiltaket skal bidra til å tematisere og skape et rom for samtaler om slike temaer. Barne- og likestillingsministeren har bedt Landsrådet for barne- og ungdomsorganisasjoner, i samarbeid med organisasjoner som Barnevernsproffene, Mental Helse Ungdom, Landsforeningen for barnevernsbarn, Ungdom og Fritid, Elevorganisasjonen, om å konkretisere tiltaket, og de er allerede godt i gang med å lage et opplegg som skolene kan ta i bruk. Forslagsstillerne ønsker at livsmestring skal være et prosjekt etter modell av Den kulturelle skolesekken, og det er vel her flertallet på Stortinget er skeptisk. Jeg må innrømme at jeg også er veldig usikker på dette. Den kulturelle skolesekken er en satsing som finansieres med spillemidler fra Norsk Tipping, om lag 210 mill. kr i 2015, og tilbudet til elevene bygger på samarbeid mellom skolene, kunstformidlere og kunstnere. Elevene nås gjennom turnévirksomhet for å få oppleve, gjøre seg kjent med og utvikle forståelse for kunst- og kulturuttrykk. Så tror jeg at forslagsstillerne er mer opptatt av intensjonen i forslaget enn nøyaktig hvordan det skal gjennomføres, for det de er opptatt av, er at livsmestring skal komme på dagsordenen enda sterkere i skolen, og de ønsker at innholdet i opplæringen også skal støtte opp om dette. Samtidig er det veldig bra at forslagsstillerne er opptatt av at man ikke skal pålegge skolen mer detaljstyring, og jeg har også tidligere sagt at jeg bl.a. av den grunn er imot at vi skal ha et eget fag som heter livsmestring. Ludvigsen-utvalgets NOU om kompetanser i fremtidens skole peker bl.a. på at det får økt betydning i fremtiden at elevene lærer hvordan de skal ta vare på sitt eget liv, herunder sin fysiske og psykiske helse, og anbefaler at man har et livsmestrings- og folkehelseperspektiv i fagene der det er relevant. Det siste mener jeg er avgjørende i skoleperspektiv. Prosjekt og lignende tverrfaglig organisering er ikke en ukjent arbeidsform i norsk skole. Det er også tradisjon for å vektlegge noen temaer som er viktige både for elevene og for samfunnet, og som går på tvers av faggrenser. Det som derimot er en veldig viktig grensedragning å ta, er at nasjonale myndigheter går inn og definerer når, hvordan og hvor mye skolen skal jobbe på tvers av fag. Da går vi tilbake til skolen som vi hadde på 1990-tallet, og det ønsker jeg ikke. Vi må ha tillit til at lærerne selv kan vurdere hvordan undervisningen bør organiseres, men vi kan altså ha ambisjoner for hvilke temaer som skal stå på dagsordenen.