Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-22:
Jeg er enig med interpellanten i at klimautfordringene er vår tids største utfordring. Signalene, bl.a. fra klimapanelets siste rapporter nå i vår, er helt tydelige. Det er nå det også gjelder for Norge og for det internasjonale samfunnet. Skal vi ha mulighet til å redusere temperaturøkninger som følge av klimagassutslipp, må det gjøres betydelige utslippskutt nå. Samtidig synes jeg kanskje det er litt enkelt – og jeg er ikke enig – når representanten sier at norsk klimapolitikk er mislykket. Jeg tror ingen av partiene i denne salen kan si at det er gjort nok – der er jeg helt enig med representanten Grøver Aukrust – men jeg synes at Norge har inntatt en offensiv rolle når det gjelder både spørsmålet om innenlandskutt og i internasjonal sammenheng i klimaspørsmålet. Vi har inngått klare forpliktelser, og selv om vi står overfor store utfordringer, har også utslippene per innbygger gått betydelig ned fra 2005 og fram til i dag. I klimameldingen og i -forliket ble Klima- og energifondet etablert, det ble enighet om økning i CO2-avgiften, og det ble enighet om en satsing på kollektivtrafikk, forbud mot bruk av fossil olje til oppvarming og fortsatt avgiftsfordeler for nullutslippsbiler samt forpliktelser til mer midler til forskning. Jeg må si at jeg synes det er litt overraskende f.eks. at Høyres representant brukte sitt innlegg på å angripe andre så sterkt når det gjelder klimaspørsmålene, fordi Stortinget venter jo fortsatt i spenning på hva som vil være regjeringens veldig offensive klimatiltak. Jeg skal komme litt tilbake til det. I klimapolitikken legger Senterpartiet vekt på prinsippet om at de rike landene må bære hoveddelen av ansvaret for de klimaendringene som har oppstått, og at klimapolitikken må utformes slik at den også underbygger andre viktige samfunnshensyn. Jeg har lyst til å si noe om to spesifikke sektorer. I en interpellasjonsdebatt som her, blir det til at vi skal prøve å rekke over alle delene av et stort tema, men jeg har lyst til å si litt mer om to tema. Det ene er en av de viktige utfordringene vi står overfor, og det gjelder å bygge ut og anvende mer fornybar energi i Norge, for det har vi store forutsetninger for. Vi har store muligheter til å kunne bygge ut og anvende mer når det gjelder både vann, vind, sol og bioenergi. Det kan igjen danne grunnlag for reduksjon i bruken av fossile energikilder og bidra til å redusere klimagassutslipp ikke bare nasjonalt, men også internasjonalt. Men da må det også tilrettelegges for at vi faktisk oppnår den veksten. Vi ser nå at elsertifikatordningen kan legge grunnlag både for teknologiutvikling og for en stor grad av økt miljøvennlig produksjon. Men både innenfor klimapolitikken generelt og også når det gjelder utbyggingen av fornybar energi, må vi nå legge vekt på handling, å finne løsninger slik at vi faktisk når de vedtatte målene framfor å sette nye mål eller nye frister eller legge nye planer. For å nå klimamålene og for å ta ut potensialet på fornybar energi, er det ikke lenger slik at vi trenger å legge noen flere planer, for vi har etablert et grønt sertifikatmarked. Den rød-grønne regjeringen ga en rekke konsesjoner, men det er svært mange investorer nå som sitter og skal ta vanskelige beslutninger framover på om de skal satse på utbygging av fornybar energi eller ikke. Den regjeringen som nå sitter, må sørge for å bidra til at de beslutningene faktisk blir tatt. Det er en stor fare for at vi vil se framover at investorer og utbyggere ikke vil tørre å ta de nødvendige investeringene i fornybar energi. Det er et potensial vi må sørge for å ta ut, og der ligger det et stort ansvar for regjeringen framover. Jeg har også lyst til å nevne skog, fordi aktiv skogskjøtsel med hogst, planting og ungskogpleie også bidrar til en betydelig klimagevinst. Skogen er en viktig del også av løsningen i klimapolitikken. Skogen i Norge tar opp CO2 tilsvarende halvparten av de norske klimagassutslippene, og aktiv skogpolitikk er en jordnær, konkret og billig måte å bidra til å nå klimamål på. Det bidrar også til sysselsetting og verdiskaping, og vi er nødt til å våge å ha et like langsiktig perspektiv når det gjelder klimapolitikken, som vi også har når det gjelder skogpolitikken og tilplanting av skog. I denne debatten er det veldig lett at vi bestandig fokuserer på den store utfordringen, og det skal en ha all respekt for. Men jeg synes også at en skal ta med seg de positive skrittene som nå blir tatt på ulike områder. Det finnes mange gode eksempler etter hvert, og det sprer seg. Det er en utvikling jeg tror kommer til å forsterkes i årene framover. For Senterpartiet er det egentlig likegyldig om elbil er et statussymbol eller et forsøk på å unngå bomringen rundt de store byene eller hva det er. Det er veldig bra at vi har sett en så eksplosiv utvikling i bruk av elbiler som det vi har gjort. Det er nettopp den type utvikling som må forsterkes, og også de ringvirkningene vi må se i årene framover på en rekke områder i samfunnet, dersom vi skal ha noen mulighet til å kunne oppfylle målene.