Erna Solberg (Høyre), 2004-11-25:
Jeg møter av og til velgere som synes at det er vanskelig å forstå hva vi diskuterer, og det skjønner jeg godt, etter å ha hørt forrige innlegg. Vi bruker fortsatt 1 milliard kr i budsjettet på å subsidiere norske sjøfolk. Det kan da ikke bety at vi har avviklet nettolønnsordningen, men vi har gjort noen endringer i den for én gruppe, nemlig for restaurantpersonale på fergene. Den langsiktige utfordringen i Norge er å sikre Norge i en globalisert økonomi. Ethvert budsjett må måles etter om vi går ett steg nærmere dette målet, eller om vi går vekk fra det. Politisk retning skapes ikke gjennom de store grepene. Det er faktisk summen av alle de små grepene vi gjør, i et budsjett eller i enkeltvedtak i Stortinget, som gir en retning som sikrer både arbeidsplassene og velferden i en sterkere internasjonal og global sammenheng. Det er viktig å understreke det, for det er denne debatten som pågår i alle land bortsett fra i Norge. Det er denne debatten som gjør at land etter land gjør dyptgripende reformer fordi de står i en vanskelig internasjonal konkurransesituasjon. Vi har ikke meldt oss ut av den konkurransesituasjonen i Norge heller. Det er bare det at det stort sett bare er næringslivet i distriktene som først og fremst merker konsekvensene. Derfor er jeg glad for at vi har fått igjennom et budsjett som er mange små skritt mot å gjøre norsk økonomi sunnere i en globalisert verden. Det er et budsjett som satser på kvalitet i utdanningen. I løpet av fire år har denne regjeringen sikret det Høyre har slåss for på hele 1990-tallet, nemlig flere undervisningstimer til norske skolebarn. Det blir altså tolv uketimer mer fra neste høst med dette budsjettet. Det betyr en kompetanseheving for lærerne, og Kunnskapsløftet til Kristin Clemet er startet. Det er en videre satsing på forskning og ikke minst på forskningskommersialisering, som er helt avgjørende for at den satsingen vi har på forskning, skal bidra til at vi får mer og nytt næringsliv. Det er en moderasjon i offentlige utgifter fordi vi skal ha rom til verdiskaping og til grunnlaget for fremtiden. Det er viktig at det også legges opp til ordninger som sørger for at vi gjør noe med den skatte- og kostnadsspiralen som Norge lenge har vært inne i, en spiral som har gjort at flere og flere skyves ut av arbeidslivet og over på trygd. Vi kommer nå frem til ordninger som vil skyve flere fra trygd og over i arbeid, fordi vi fokuserer på det. Budsjettet bidrar altså til positive utviklingstrekk. Vi bruker ikke mer penger enn planlagt i forliket. Det betyr at vi fortsatt kan håpe på lavere rente og en konkurransedyktig kronekurs. Det er viktig for verdiskapingen og for å få en fortsatt positiv utvikling i industrien. Industrisysselsettingen stiger faktisk, og det er det lenge siden den har gjort. Vi har et forlik som gir skattelettelser for alle inntektsgrupper. For eksempelvis helt moderate familieinntekter, to inntekter på 250 000 kr, vil det som er vedtatt nå, gi ca. 4 100 kr i lette med Regjeringens opplegg. For å ta et lærereksempel som jeg har omtalt mange ganger i andre fora enn på Stortingets talerstol: En lærer vil med vårt opplegg få 5 900 kr mer i lette bare med dette statsbudsjettet – mer i sum over hele perioden – mens Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett øker skattene for denne gruppen med 4 500 kr. Dette er vanlige folk. Det er personer i fullt arbeid, og det er mennesker som forsøker å få familielivet sitt til å gå i hop midt inne i tidsklemma, og som har behov for å ha et handlingsrom. Vi fortsetter også arbeidet med å få flere mennesker fra trygd og over i arbeid gjennom nye, kreative måter å bruke bl.a. uføretrygd som lønnstilskudd på. Om man vil ta vare på mulighetene til velferdssamfunnet vårt i fremtiden, blir man nødt til å se på helheten og på sammenhengene i norsk politikk. Norsk politisk debatt fremstår for øyeblikket som fragmentert, i enkeltbilder og i enkeltsaker. Men det er altså summen av det vi gjør, som er det viktige fremover. Opposisjonspartienes bruk av begrepet «usosialt» ved budsjettforslagets fremleggelse var et eksempel på en slik fragmentering. Man tar en liten bit og snakker om hvor usosialt akkurat det er, men det mest usosiale vil uansett alltid være hvis vi har budsjettfremlegg som i sum gjør oss mindre konkurransedyktige i en globalisert verden, for da har vi svekket vår evne til å kunne sørge for at velferdsordninger og arbeidsplasser berges i fremtiden. Det synes jeg vi bør ta mer innover oss i en diskusjon som av og til ender opp med 6 eller 17 kr mer i egenandeler. Det er faktisk hovedvelferden vår det er snakk om, og den dreier seg om at vi skal sørge for å kunne være konkurransedyktige i fremtiden.