Erna Solberg (Høyre), 2003-04-10:
Jeg har lyst til å begynne med å si at jeg er noe forbauset over at komiteens leder kan si at Regjeringen har avviklet ordningen med oppføringslån i Husbanken, når vi vitterlig bruker halvparten av rammen på det, når vi vitterlig bruker over 7 milliarder kr på oppføringslån i inneværende år! Jeg synes mye av denne debatten har et perspektiv der man forsøker å selge sin egen politikk og ikke har den nødvendige substansen. Jeg vil gi saksordføreren ros for at han i alle fall har holdt seg til meldingen i deler av det han har sagt. Jeg tror kanskje formålet med å levere en melding av den typen til Stortinget, er å gi oss signaler om det arbeidet Husbanken faktisk gjør. Jeg har lyst til å si at hvis det er så galt som Signe Øye sa, er det jo rart at det har vært satt rekord i byggestartmeldingene i januar måned, med en økning på 14 pst. Det har aldri vært så høy økning i byggesaksmeldinger, i hvert fall ikke i et kortere hukommelsesperspektiv. Byggeaktiviteten i januar er meldt å være betydelig høyere enn den har vært tidligere. Det er ingen garanti for at det kommer til å fortsette. Det er avhengig av utviklingen, av økonomien, rentene og alt som virkelig har betydning for hvordan boligmarkedet utvikler seg. Men i det gråskjæret og mismotet som Signe Øye trakk over boligmarkedet, må jeg si at i virkeligheten ute må det jo være et litt annet perspektiv. I forhold til den meldingen vi nå behandler, og den tidsperioden vi nå behandler, har vi altså høyere låneramme. Vi har like mye som vi hadde i 2001 i boligtilskudd. Vi har betydelig mer i bostøtte. Vi har gitt bedre lånevilkår for utleieboliger. Og vi har lagd en ny boliglånsordning, Startlån, for ungdom. Det er altså gjort en rekke endringer til forbedring – også i den hensikt å ha hovedfokus på dem som har størst problemer i boligmarkedet. Regjeringens hovedfokus er på dem som er unge, som trenger sin første bolig, som trenger å reetablere seg i ny bolig på grunn av andre ting – mennesker som har problemer med å komme seg inn i et varig og godt boforhold uten hjelp av andre virkemidler enn boligtilskudd og bostøtte. Det er faktisk dem vi har hovedfokuset på, og det er faktisk for å hjelpe dem vi har lagt om deler av boligpolitikken. Når vi ser av ECON-rapportens utredning at 90 pst. av boligene faktisk vil bli bygd også med privatfinansiering, er det viktig for oss å målrette statens engasjement mot de 5–11 pst. som i dag trenger Husbanken – altså tiltak som er rettet mot de gruppene som har dårlig egenfinansieringsevne. Derfor har vi vært opptatt av å tilpasse Husbanken nettopp til den gruppen med nyetablerere i små boliger og gjøre Husbankens rolle viktigere på det området. Det viser seg at det faktisk er der markedet kan ha en svikt, på samme måten som markedet kan ha en svikt i forhold til distriktene, og vi derfor har en større låneutmåling i Distrikts-Norge. Når Signe Øye til og med kan gjøre et stort poeng av at vi ikke vil gi boligtilskudd til lavinnskuddsboliger, har jeg lyst til å minne om at det hele tiden har vært et klart flertall på Stortinget som har sagt at bostedsløse har førsteprioritet på boligtilskudd, flyktninger og de boligsosiale handlingsprogrammene i kommunene har annenprioritet og utleieboliger til ungdom har tredjeprioritet. Skulle det være penger igjen – og det er det for øyeblikket ikke – kan man diskutere hvor store rammene skal være. Det henger sammen med hvor mye penger vi kan bruke innenfor et statsbudsjett, selvfølgelig. Man kunne ha brukt mer, men jeg tror at lavinnskuddsboliger ville ligget langt nede på manges prioritetslister. Problemet med en del av lavinnskuddsboligene er at man derved gjeninnfører 1970-tallsproblematikken: folk som sitter i prisregulerte leiligheter, og som ikke tar del i verdistigningen når den skjer, og derfor får problemer med å komme seg videre og inn i andre deler av boligmarkedet. La meg bruke mitt siste minutt til å si noe om innstillingen. Jeg synes det er to viktige kapitler i denne innstillingen som burde ha fortjent litt mer oppmerksomhet. Det ene er gjennomgangen av arbeidet med de boligsosiale handlingsprogrammene. Det var et godt initiativ fra Bondevik I-regjeringen. Det fungerer bra. Husbanken utvikler seg som en god veiledningsbank for god boligsosial politikk rundt omkring i kommunene og er et virkemiddel, et verktøy og en innretning som vi bør fortsette med å ha. Husbanken gjør en god jobb på det området. Husbanken har også gjort en god jobb i startfasen av de prosjektkonkurransene som har vært, knyttet til å ta fatt i det som virkelig er et grunnleggende problem på boligmarkedet for øyeblikket, nemlig eksplosjonen i boligkostnader, som gjør at byggekostnadene som er underlaget for hva man må finansiere, stiger og stiger. Det er et av de områdene vi må finne måter å ta mer fatt på, bl.a. fordi det er ikke sånn at svenskene har reist hjem. Svenskene kommer tilbake, fordi de er betydelig mye mer konkurransedyktige enn nordmenn i dette markedet for øyeblikket.