trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Jeg mener det er utrolig viktig at de pasientopplysningene som ligger elektronisk, og tidligere fysisk plassert, ivaretas med veldig stor grad av diskresjon, og at det skal være fullt mulig å følge hvem som går inn i dem. I kjernejournalsystemet er det også begrenset hva man får tilgang på. Samtidig er det noen voldsomt flotte gevinster ved det. Den bevisstløse personen som kommer inn på et akuttmottak, som man ikke vet om har allergier eller hvilke medisiner han går på, vil med dette systemet få mye raskere behandling. Det er altså livreddende at vi har denne typen elektroniske journaler som det er mulig å komme inn i, for i disse minuttene eller sekundene kan faktisk liv gå tapt hvis man ikke vet – hvis man er redd for f.eks. allergiske reaksjoner eller annet. Da er det noen vanskelige valg. Og vi har stått oppe i disse vanskelige valgene. Det vi mener, er at det er en for fragmentert utvikling av IKT innenfor helsevesenet. Derfor har også helseministeren tatt grep for å samordne IKT-utviklingen bedre, bl.a. for å sikre at personvernssystemene blir bedre knyttet til det. Derfor må vi følge opp sporingen, altså spore hvem som er inne, for det er en viktig mekanisme for å hindre at folk går inn: det å vite at man kan bli oppdaget og avskiltet. Hvert eneste år avskiltes flere helsepersonell i Norge på bakgrunn av at de har vært inne på personopplysninger og annet som de egentlig ikke hadde noen grunn til å gjøre. Vi må jobbe med dette på hvert område, og helseministeren er veldig opptatt av en styrket IKT-utvikling og ikke minst av å ta et bedre nasjonalt grep rundt dette.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Det viktigste første steget som ble gjort i fjor, var at i oppdragsbrevet for 2014 til helseregionene ba regjeringen om at det skulle etableres et nasjonalt IKT-foretak, lokalisert i Bergen, som skal bidra til bedre koordinering av IKT-utviklingen i Sykehus-Norge. Det er viktig for å sørge for at vi har et system som samhandler, at vi faktisk er én nasjon når det gjelder helseopplysninger og IKT, men også fordi det vil gjøre at vi sikrer personvernspørsmålene bedre når man har ett felles sted som også sørger for tersklene i det hele.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Man kan aldri være trygg på at ikke uvedkommende går inn og leser som ikke skal det. At helsepersonell kan korrumperes og gå inn og finne opplysninger, kan man aldri være 100 pst. trygg på. Det er en avveining mellom spørsmålet om helsepersonell i en krisesituasjon skal kunne gi livreddende hjelp og om det skal være så vanskelig å komme inn at man ikke får den typen opplysninger. Jeg mener at vi har styrket dette betydelig. Så mener jeg at akkurat Se og Hør-skandalen i Danmark er et presseetisk spørsmål, det er et spørsmål som må adresseres til pressen, og ikke bare et spørsmål som må adresseres til helsepersonell. For det er klart at leger som har behandlet en person, også kan være indiskre hvis de får godt nok betalt. Det trenger ikke være det elektroniske systemet, det er mer enn nok personer som har gitt opplysninger, uten at det er på grunn av det elektroniske systemet. Men et formål med hele vårt arbeid med å ta et mer nasjonalt grep på IKT er å sikre bl.a. personverngarantien i det. Og så må vi sørge for at vi etterforsker og forfølger det som skjer av uvedkommende snoking, enten det er i et papirkartotek eller i en elektronisk journal.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
I stortingsmeldingen som kom i 2012–2013, ligger jo noen av retningene knyttet til dette. Vi styrker det med økt fokus på personvern og informasjonssikkerhet. Det er særlig viktig å ha gode helseadministrative registre som gir gode tjenester, men det er også viktig å ha sporbarhet i dem, slik at man alltid kan se om noen har vært inne. Jeg mener også at det bør være fullt mulig for hver enkelt pasient å følge med på hvem som har vært inne og sett på sin journal. Da vil faktisk borgerperspektivet være noe av det viktigste å ha med i dette for at man skal kunne se hvem som faktisk har vært inne og sett, og så kunne ta opp spørsmålet om hvorfor man har gjort det. Men nå er vi altså i gang, og vi sørger for at personvernet og informasjonssikkerheten blir større enn det vi har hatt tidligere, for det var jo ikke sikkert med det gamle systemet. Det var faktisk veldig mye som fløt av journaler og annet tidligere, som var lett tilgjengelig, så når det gjelder troen på at det blir mindre sikkerhet ved at ting blir elektronisk, tror jeg faktisk vi får mer sikkerhet i årene som kommer.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Jeg tror at det var en veldig betimelig påminning fra Riksrevisjonen om at ikke alt er like bra når det gjelder beredskapstenkningen i norsk helsevesen. En av grunnene til at jeg sier at det er betimelig, er at helsevesenet var den delen som kom best ut av evalueringen etter 22. juli, og det har på mange måter i beredskapssammenheng vært mye av det vi har sett på i de hullene som har vist seg etter 22. juli, og det som blir dokumentert i Gjørv-kommisjonens rapport. Det at man viser at så mange ikke har beredskapsplaner, er et faretruende signal. Det betyr at vi er nødt til å sørge for at det er beredskapsplaner alle steder. Nå er det nok slik at det er planer alle steder for ekstra strømtilførsel og annet, så vi er litt forbauset over at det skulle være noen stor sak, for det er nødaggregat, men det er klart at de nødaggregatene ikke bærer så mye som det et ordentlig nett vil bære. Sårbarheten totalt sett i nettet i Norge er viktig, også for denne typen beredskapsplanlegging. Men det er en god påminnelse om at vi må passe på at alle har beredskapsplaner, og det skal regjeringen følge opp.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Frem til sommeren 2012 var det en lang og stor kø knyttet til avtaler om skogvern som ikke ble realisert på grunn av manglende penger på budsjettene. Budsjettene ble da økt betydelig for å ta ned den køen. Da vi gjennomgikk budsjettet for i år, så vi at vi faktisk hadde avviklet køen som var opparbeidet, og vi hadde kommet ned på det nivå på veksten som var der før køen og nedbyggingen startet. Med det budsjettet vi har nå, vil det også være mulig med frivillig vern på enkelte områder i 2015, men aktiviteten i frivillig vern-arbeid blir redusert. Og en tilstandsfullmakt for vern av skog eid av Statskog og Opplysningsvesenets fond vil også bidra til skogvern fremover. I ethvert budsjett må man gjøre noen prioriteringer, og vi har gjort en tydelig prioritering av nye klimatiltak innenfor vårt budsjett. Jeg vet at noen ikke er fornøyd med antallet klimatiltak, men det er en betydelig økning i klimatiltakene og pengene vi bruker knyttet til dette. Det blir altså en større prioritering enn det vi klarte å gjøre på skog denne gangen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Vi har, som jeg sa, gjort en prioritering av klimatiltak, vi har gjort en prioritering av forskning og utvikling i dette budsjettet, og vi har gjort en prioritering av en rekke andre tiltak som vi mener – i den omstillingen vi står overfor – har vært nødvendig å gjøre. Det er ikke riktig at vi ikke har penger til nye vernevedtak. Det er ca. 45 mill. kr av bevilgningen for neste år som kan gå til nye vernevedtak knyttet til skog.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Dette er en enkeltsak som skal komme til behandling i Miljøverndepartementet etter de ulike innspillene og utredningene som er kommet, og jeg ville synes det var veldig feil at jeg skulle kommentere en enkeltsak og en enkeltbehandling fra Stortingets talerstol. Jeg vil ofte reise til Sunnfjord, det er et flott sted å være, men om jeg skal gå inn i en saksbehandling som ligger under det konstitusjonelle ansvaret til klima- og miljøministeren, tror jeg ikke jeg skal love.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Det er riktig at vi skal utarbeide en handlingsplan, og vi har begynt arbeidet knyttet til den. Samtidig har vi en gjennomgang av det som er praksis knyttet til naturmangfoldsloven, for å se på hvordan vi utvikler den. En viktig del av grunnlaget for en handlingsplan er jo å se på om det er områder der vi bør justere måten vi jobber på, eller om det er områder der vi føler at vi vil forsterke de tiltakene vi har i dag. Hvorvidt den skal komme til Stortinget eller ikke, har ikke regjeringen tatt stilling til. Vi er litt tidlig i arbeidet, og jeg er opptatt av at handlingsplaner skal føre til handling, ikke bare nødvendigvis til flere diskusjoner. Det vil være en vurdering som regjeringen må gjøre når man ser hva vi har av innhold i den handlingsplanen. Men jeg er helt sikker på at temaet som handlingsplanen dreier seg om, vil bli behørlig dekket i dokumenter til Stortinget, slik at Stortinget får ta del i diskusjonen.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Når det gjelder det omtalte arbeidet som ble nevnt i forrige runde av spørsmål, nemlig handlingsplanen, må vi også vurdere noen strategiske grep som må gjøres når man lager en handlingsplan. Vi må se hvor det er størst fare for at det blir mindre mangfold – hvor det er prosesser som bidrar til det – og det kan godt tenkes at det er i byer, eller at det er i landbruket. Jeg kan ikke gi fasitsvarene på det her og nå, fordi vi er i begynnelsen av en prosess hvor vi må kartlegge hvor det er viktigst å ta større grep. Men vi er for et godt bymiljø, vi er for at det skal være flere grønne lunger, vi er for at det skal være områder der folk kan ha rekreasjonsmessige muligheter til å være og til å ta vare på det biologiske mangfoldet. Jeg tror ikke det ender opp med noen motsetning, men jeg tror det er litt tidlig å si akkurat hvor vi kommer til å legge inn mest styrke, for det tror jeg må være de områdene som oppfattes som mest sårbare, etter den kartleggingen vi har. Det som har skjedd etter at loven om biologisk mangfold kom, er at vi har fått kartlagt mange flere områder og fått en mye bedre oversikt over hvor fareområdene er, og hvor det faktisk går ganske bra.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Enhver regjering kommer til å være i den situasjonen at de som ønsker mer penger på statsbudsjettet, aldri kommer til å være helt enig i det regjeringen gjør på enkelte områder. Det er en regjerings ansvar å avveie ulike forhold. I dette budsjettet har vi tatt noen store løft for de store omstillingsutfordringene i Norge. Det dreier seg om å sørge for at vi har betydelig økt forskning og utvikling, betydelig økt veiutbygging, betydelig økt kollektiv- og jernbaneutbygging, og vi har sørget for at vi får bedre rammebetingelser når det gjelder konkurransekraften for norske bedrifter. Det vil dreie seg om mange områder for enhver regjering, som sagt. Organisasjoner og andre som har særlige ønsker om enkelte budsjettbevilgninger, vil si at de ikke har fått nok, at det ikke er nok penger. Prioriteringsvalgene må faktisk en regjering gjøre, og det har vi gjort med det budsjettet vi har lagt frem, på samme måte som jeg antar at de rød-grønne også gjorde prioriteringer den gangen de satt, og mottok kritikk på ulike områder fra interesseorganisasjoner, fra næringslivet eller fra andre, fordi de ikke var imøtekommende. Det er ikke et sannhetsvitne for hvordan et budsjett er, at det er noen som er misfornøyde. Det viktige spørsmålet er: Er det et godt budsjett for fremtiden? Det er det.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Denne regjeringen har gjennomført en rekke forsterkninger knyttet til klimaforliket på områder som de rød-grønne partiene sa nei til opposisjonen på da vi satt og forhandlet med dem. Vi øker Klimateknologifondet. Vi øker det fra 50 mrd. kr til at det nå kommer til å være 62,75 mrd. kr i 2016. Det betyr at vi da vil ha 2 mrd. kr hvert år i årlig avkastning til å bidra til den omstillingen som kommer til å komme fremover. Miljøteknologiordningen økes. Vi øker og omlegger energisparing hjemme, et tiltak som også de rød-grønne sa nei takk til da vi satt og forhandlet med dem, og det skal altså bli et skattefradrag. Vi fremmer forslag om gunstigere avskrivningsregler for vindkraft, et forslag som den forrige regjeringen, de rød-grønne partiene, sa nei til den gangen vi holdt på med det. Vi har jernbaneinvesteringer som øker med 9 pst. Vi har nye fullmakter til å delta internasjonalt for å revitalisere et arbeid på CCS, som jo er blitt betydelig bremset av at man stoppet opp Mongstad. Vi har mer penger knyttet til teknologisenteret. Jeg kunne fortsette å ramse opp på mange andre områder, som f.eks. at vi nå er oppe i 3 mrd. kr til regnskog, vi gir mer penger til biogass, vi faser ut fyringen med olje raskere enn det det var lagt opp til, og vi har sørget for at Norfund har fått mer penger. Rekken er ganske lang på klimatiltak, og jeg er litt forbauset over å høre Arbeiderpartiet forsøke å hevde seg på ett område, nemlig bilavgiftene, som det eneste viktige. Jeg skjønner at det å straffe folk er det viktigste Arbeiderpartiet vet om i klimapolitikken. Vi har gjort dette sammen med de to partiene som har støttet dannelsen av denne regjeringen, og sagt at vi skal ha en grønn skattekommisjon som kommer tilbake med forslag om det grønne skiftet. Vi mener derfor at det ville være unaturlig å skulle ta ut det grønne skiftet når vi samtidig har satt i gang en egen skattekommisjon for å se på det. Det kommer, men det er også tiltak som vi heller ikke fikk gehør for da Arbeiderpartiet satt med makten i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Vi har ikke sett bort fra klimapolitikken på samferdselssektoren. Som jeg sier, har vi et arbeid med en grønn skattekommisjon. Vi har bidratt med 9 pst. økning på jernbane. Inn i denne NTP-prosessen er vi nå over halvveis i det som var lovet i NTP på jernbane med det budsjettforslaget som vi har lagt frem. Vi har sørget for mer penger knyttet til utbygging, f.eks. av planleggingen av Fornebubanen og til bymiljøpakkene, så det er mange av de tingene som går rett inn i samferdselssektoren. Men akkurat når det gjelder avgiftsspørsmålet, henger det sammen med grønn skattekommisjon, og det er ikke avgjørende om det er ti øre mer eller mindre på bensin og diesel med hensyn til klimautslipp. Det er de store grepene som tas. Jeg vil gjerne få lov til å svare på spørsmålet om Enova. Det betyr at Enova fremover kan inngå forpliktelser over mange år, fordi de vet at pengene nå er låst mot dem, noe som gjør at bedrifter kan vite at de også får penger i 2016, 2017 og 2018. Det er betydelig mer enn den forrige regjeringen kunne bidra med, for de ville ikke styrke dette så sterkt som denne regjeringen har gjort.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Jeg har lyst til å vise til det jeg har svart tidligere. Vi har nedsatt en grønn skattekommisjon som har fått i oppdrag å gå igjennom dette skiftet. Det vil være unaturlig for oss å forskuttere alt den grønne skattekommisjonen skal komme med – da hadde det ikke vært nødvendig å nedsette den. Stortinget vedtok i fjor å øke mineraloljeavgiften. Vi valgte ikke å øke elavgiften så mye som Arbeiderpartiet ønsket å gjøre, for vi skulle ta hensyn til husholdninger med dårlig økonomi. Vi valgte i de forhandlingene vi hadde i Stortinget, heller noe som gikk mer direkte på utslipp. Da ble bl.a. mineraloljeavgiften økt, som ett eksempel på ting som må gjøres.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Jeg mener vi har lagt frem et statsbudsjett som svarer på omstillingsutfordringene for det norske samfunnet. Det har vi gjort gjennom en kraftfull satsing på infrastruktur, bedre rammebetingelser for investeringer i fremtidens næringsliv, vi har gjort det i form av forskning og utvikling på et høyt nivå, på 4,2 pst. vekst, og på innovasjonstiltak og annet. Det er altså et budsjett for den omstillingen som kommer også på andre områder, i annet næringsliv enn det som er karbonorientert, som kommer til å være viktig. Det er sånn at neste år er det 8 pst. nedgang i investeringene i oljesektoren – og det er ikke noen impulser – og neste år vil det faktisk være litt negativ virkning inn i veksten i Norge. Vi blir altså egentlig mindre oljeavhengig, og da er det viktig å ha farten oppe i de andre næringene. Så jeg er ikke enig i at vi ikke tar grep om det, men de generelle, store rammebetingelsene vil bidra til at vi både kan få medisinsk teknologi som kan være ledende fremover, fornybarteknologi som kan være ledende fremover, og vi skal ikke velge hvert enkelt av de områdene, vi skal ha flere ben å stå på. Men samtidig er det viktig å si at i Nord-Norge vil olje- og gassvirksomheten fortsatt være en av push-faktorene som er for det, for det vil være behov for olje og gass også i årene fremover, og mer av aktivitetene i Norge vil komme i nord. Vi har bl.a. foreslått mer penger, som jeg har nevnt tidligere, til miljøteknologi og klimateknologi for å bidra til at bedrifter har mindre utslipp her hjemme. En av de tingene vi gjør, er å forsøke å imøtekomme de fra fornybarnæringen som sier at forskjellen i avskrivningssatser mellom Sverige og Norge gjør at vi får mindre fornybar energi i Norge. Derfor har vi sagt at vi skal ha andre avskrivningsregler knyttet til det. Og så er det en viktig og kanskje litt underkommunisert del av det å jobbe hele fornybarnæringen opp: En må altså ha energien ut av Norge og ned til Europa for å kunne tjene eksportpenger på den, og der har vi også sagt ja til å bygge de to store kablene til henholdsvis Storbritannia og Tyskland for å få det til.
Erna Solberg (Høyre), 2014-11-12:
Det jeg sier, er ikke at vi må komme oss ut av olje- og gassvirksomhet, men vi må ha flere ben å stå på fremover, for virkningen for norsk økonomi totalt sett kommer til å være mindre olje- og gassvirksomhet, men den kommer til å være større i Nord-Norge. Jeg forstår godt ordføreren på Røst som ønsker å ha noe annet å leve av når befolkningstallet går ned. Det er mange politikere som har sagt at man skal leve av turisme, man skal leve av alle mulige andre ting, men i realiteten ser man lokalt at det å få helårs arbeidsplasser, det å få ungdommen tilbake, er en utfordring. Det er bare å reise til Hammerfest og se utviklingen der. Byen gikk fra å være en forfallsby på 1990-tallet med stor grad av pessimisme til å være en optimistisk, fremtidsrettet by i dag. Vi er nok uenige, Miljøpartiet De Grønne og regjeringen, i spørsmålet om hvorvidt vi kommer til å trenge olje og gass i fremtiden. Alle scenarioer for energifremskrivninger fremover sier at vi også kommer til å trenge olje og gass, og vi mener at vi er en god leverandør av produksjon av olje og gass på en mer bærekraftig måte enn mange andre.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg frykter at den ideologiske tilnærmingen som regjeringen har til utsalg av statlig eierskap, nok en gang vil medføre tapte inntekter til fellesskapet. Innbyggerne i Trondheim husker godt Høyre og Fremskrittspartiets salg av byens e-verk, noe man har tapt 1 mrd. kr på. I Aftenposten lørdag omtalte tidligere styreleder i Telenor det statlige eierskapet i Norge som «oppsiktsvekkende vellykket». Ser man på kursutviklingen på Oslo Børs for Telenor, som står på nedsalgslisten til regjeringen, har de hatt en årlig avkastning på i gjennomsnitt 12,5 pst. I budsjettet for 2015 forventes et utbytte på 5,7 mrd. kr for Telenor. Et nedsalg vil med andre ord medføre at fellesskapet igjen går glipp av framtidige milliardinntekter. Går regjeringens mål om et redusert statlig eierskap foran målet om å sikre inntekter til fellesskapet?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Arbeiderpartiet har en dynamisk tilnærming til statlig eierskap, og da vi styrte, solgte vi Secora. Vi reduserte andelen i Hydro da selskapet inngikk allianse med brasilianske Vale, og vi sikret fullmakt til å kjøpe oss opp igjen. Og staten kjøpte seg opp i Cermaq. Regjeringen nå ønsker kun nedsalg og utsalg. Paradoksalt er det jo da at viktige industriselskaper som selges, kan havne på utenlandske hender, og inntektene som går inn i Pensjonsfondet, blir brukt til å kjøpe opp utenlandske selskap. Bør ikke en kapitalsterk nasjon som Norge også investere i strategisk viktige selskaper her i landet, og er statsministeren så pragmatisk at hun også følger oss på det å kjøpe oss opp når det gjelder statlig eierskap?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-11-12:
Kristelig Folkeparti mener det er rom for en viss reduksjon av statlig eierskap. Et nedsalg av statlige eierandeler i selskap vil gi store inntekter til staten. Vi opplever at deler av kritikken mot nedsalg skyldes frykt for at disse pengene kan puttes inn i utenlandske fond, aksjer eller eiendom. Mitt spørsmål til statsministeren er da: Hvordan stiller statsministeren og regjeringen seg til å forvalte inntektene fra salg på en slik måte at det kan fremme gründervirksomhet og verdiskaping i Norge, f.eks. gjennom å opprette såkornfond e.l., istedenfor å sette dem inn i aksjer eller utenlandske fond og eiendom?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
Et av selskapene som regjeringen legger opp til å selge seg ned i og gi fra seg kontrollen i, er Kongsberg Gruppen. En av Kongsberg Gruppens viktigste oppgaver er utvikling og produksjon av våpen og militært materiell. Ved et nedsalg har vi ingen kontroll på hvem som overtar majoriteten av eierskapet i Kongsberg Gruppen og kontrollen over selskapet. Det vil sannsynligvis havne i utenlandske hender. Mitt spørsmål er: Betyr det ingenting for statsministeren hvem som eier Kongsberg Gruppen og har kontroll over selskapet, eller finnes det eiere som heller ikke statsministeren ønsker å ha inn i Kongsberg Gruppen, med den virksomheten de driver?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
Regjeringen selger Norge bit for bit. Regjeringen vil kvitte seg med Flytoget, og regjeringen vil gi fra seg kontrollen over Telenor og Kongsberg Gruppen. I Landbruksdepartementet pågår det prosesser for å kvitte seg med Statskog. Utlendinger eier stadig mer av Norge. 37 pst. av verdien på Oslo Børs er alt på utenlandske hender. Regjeringen mener tydeligvis at det er for lite, og legger i eierskapsmeldingen opp til et ytterligere nedsalg av norsk eierskap på Oslo Børs. Regjeringen bygger sin politikk på at det er en motsetning mellom å legge til rette for privat eierskap og offentlig eierskap. Alle er jo enige om at privat eierskap skal være hovedregelen i Norge, men at statlig eierskap er et viktig virkemiddel for å bidra til å sikre nasjonalt eierskap. Telenor forteller at i Asia er det en fordel når en skal inn, å ha norske offentlige eiere i ryggen. Vi har også fått bekreftet i dag at pengene ikke vil gå til viktige reformer i Norge, men havne i oljefondet. Og det er det som er det mest meningsløse med det statlige nedsalget – at regjeringen flytter kapital fra viktige norske selskap og over på verdens børser. Oljefondet er nå på rundt 5 800 mrd. kr, og ved å gi fra oss den nasjonale kontrollen over Telenor og Kongsberg Gruppen kan vi legge inn noen milliarder til. Men vi mister da det nasjonale eierskapet og kontrollen over disse viktige selskapene. Hvorfor mener statsministeren at det er viktig å selge unna norske bedrifter og heller plassere pengene i oljefondet?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
Jeg er glad for at statsministeren ikke viser til forrige svar, for jeg opplevde at vi ikke fikk noen veldig gode svar på hvorfor dette er rett og viktig. Det ble sagt tidligere at en skulle huske historien, og jeg vil gå tilbake til historien i går. Da sa statsministeren til Dagbladet at «det er unorsk å mene at kvartalskapitalisme og utenlandske eiere er viktigere enn langsiktig norsk eierskap». Det er sånn at statlig eierskap i Norge er et virkemiddel for å sikre langsiktig norsk eierskap. Det kan noen ganger, når en leser eierskapsmeldingen, framstå som at det er viktigere for regjeringen å sikre at utlendingene skal ha noe å leve av den dagen oljen tar slutt, enn å forvalte de norske interessene til beste for det norske folk. Et eksempel er at Telenor i tredje kvartal hadde et brutto driftsresultat på 10 mrd. kr. I samme periode hadde oljefondet en avkastning på 0,1 pst. Er statsministeren sikker på at det er klokt i et økonomisk perspektiv å gjøre de transaksjonene som en nå legger opp til?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
«Mener statsråden at produksjonen av mais med de genmodifiserte maislinjene T25 og NK603 har positiv samfunnsnytte og bidrar til bærekraftig utvikling, slik genteknologiloven krever for at de skal kunne omsettes i Norge?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
Jeg takker for svaret. Det har vært en krevende prosess, og det er nokså spesielt at i et så politisk betent spørsmål som bruk av GMO, så ligger rettstilstandene som en godt bevart hemmelighet blant byråkrater i Miljøverndepartementet. Den rettstilstanden er også omstridt. Men til sakens innhold, som jeg mener er mer relevant å diskutere nå: Spørsmålet er jo om en ønsker GMO-mais i Norge. Er det en ønskelig utvikling å ha? Dette er jo mais som er laget for å tåle mer sprøytemiddel. I en tid hvor vi er opptatt av ren og trygg mat, er det feil retning å gå. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at vi trenger genmodifisert mais i Norge?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-12:
Jeg er glad for at en skal ta stilling til sakens innhold på ny. Jeg opplever likevel at statsråden i dette oppslaget i Bergens Tidende, der denne saken og rettstilstanden først kom opp, gikk langt i å ta stilling, ved å vise til at genmodifisert mais ikke innebar noen «uakseptabel risiko». Det vil vel si at her foreligger det en risiko, men risikoen er vurdert som akseptabel. For Senterpartiets del er det viktig i disse spørsmålene at føre-var-prinsippet veier svært tungt. Vi må se på hvilke behov vi har for disse produktene i Norge. Mitt spørsmål er da: Vil statsråden vektlegge føre-var-prinsippet i denne saken og sørge for at vi fortsatt har et GMO-fritt Norge?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-12:
Jeg har et tilleggsspørsmål når det gjelder Statskog. Statskog eier jo omfattende, men også veldig varierte eiendommer fra drivbar skog, men også statsallmenninger, som i stor grad kan være felleområder med sterke beiterettigheter, som er varierte og med sterke allmenne interesser. Mitt spørsmål til statsministeren blir egentlig: Når en går inn på mulig privatisering i Statskog, kan en vel ikke gå inn på det som angår statsallmenningene, hvor en har de sterke fellesskapsinteressene? Dette må være sterkt begrenset og i liten grad kunne berøre noen særlig store områder.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-12:
«Det hjelper ikke å si ifra, de gjør ikke noe uansett», er sitatet fra Odin i VG. Det er et veldig alvorlig spørsmål. Jeg er glad for svaret til statsministeren. Det er viktig å se på skoleledelse. De har det overordnede ansvaret på den enkelte skole. Men det er også viktig å se på lærerens rolle – at en bygger opp læreren som trygg leder i klasserommet og i skolesituasjonen. Da blir mitt spørsmål: Når regjeringen går inn for at vi skal ha mer etter- og videreutdanning av lærere, vil også dette være en sentral del i den etter- og videreutdanningen – å ha trygge lærere som har kontroll og ledelse i sin skolehverdag, og som det også vil nytte å si ifra til?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-12:
Bevaring av skog er viktig, og der har regjeringspartiene og Venstre og Kristelig Folkeparti en annen prosess, som vi skal diskutere. Men like viktig som å ivareta naturmangfoldet er å sørge for at landet ikke gror igjen. Det å ivareta kulturlandskapet og også det å ha skjøtsel inn mot de vernede områdene som vi har, krever en betydelig innsats. Et paradoks er at Oslo faktisk er den kommunen med størst biologisk mangfold i landet – og det er ikke i skogen; det er i byen, for også inn i byplanleggingen er det viktig å se på det mangfoldet og de grøntarealene som er der. Da blir mitt spørsmål: Vil regjeringen følge opp og se biologisk mangfold som viktig når en skal legge opp politikken for byplanlegging, når en ser på den inn mot landbruket? Er det viktig også å sørge for skjøtsel av de vernede områdene som vi har?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-12:
I norsk politikk har det vore ein viktig suksessfaktor at i sentrale næringar med store utfordringar og som kjem til å bli viktige i framtida, har den norske eigarskapen vore stor. Med salet av Cermaq har regjeringa selt seg fullstendig ut av norsk oppdrett. Sjølv om det har vore ueinigheit på raud-grøn side om dette salet, er no også Arbeidarpartiet einig med SV i at det har vore ein tabbe. Utviklinga i oppdrettsnæringa er at det blir færre aktørar, noko som gjer at aktiviteten blir trekt ut av lokalsamfunn, og det blir fleire internasjonale aktørar, som gjer at mange verdiar forsvinn ut av landet. Er dette ei utvikling som er heilt likegyldig for regjeringa, eller vil regjeringa ta grep som sikrar at små aktørar som er nærmare knytte til lokalsamfunna, får innpass, og grep som sikrar at verdiar som blir skapte i oppdrettsnæringa langs kysten, går til kystbefolkninga?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-12:
Eg vil takke spørsmålsstillaren og statsministeren for engasjementet i saka. Mobbing er heilt uakseptabelt. I Noreg har vi langt mindre mobbing enn i andre land, men samtidig altfor mykje. 17 000 seier at dei blir mobba to til tre gongar per månad. Det er grunn nok til å satse vidare på dette. Tidlegare regjeringar har også satsa tungt på dette. Den raud-grøne regjeringa gjorde fleire viktige lovendringar, som å endre bevisbyrde, og kom med ulike program som også har bidratt her. Men eg trur at ein inkluderande skule med eit breitt kunnskapssyn også er ei veldig viktig årsak til dette. Det er den kvardagsjobben som må gjerast, som er det viktige. Ei gruppe som ofte blir gløymd, er skulehelsetenesta. I rettleiaren deira har dei gjort ein veldig viktig jobb når det gjeld skulemiljø, og mitt spørsmål til statsministeren er: Vil statsministeren øyremerke midlar til å styrkje skulehelsetenesta, slik at ho kjem opp på eit minimumsnivå og dei kan bidra til å kjempe mot mobbing i skulen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-12:
Eg takkar spørsmålsstillaren. Dette er jo eit spørsmål som det er stort engasjement rundt på Stortinget, og det heng saman med det førre spørsmålet, der eg stilte eit spørsmål som ikkje fekk eit ordentleg svar. Når ein har selt seg ut av oppdrettsnæringa og skal føre ein meir liberal konsesjonspolitikk, ønskjer eg å stille spørsmål til statsministeren som handlar om den førre konsesjonsrunden til den raud-grøne regjeringa. Der stilte ein krav om at nye konsesjonar berre kan gå til selskap som har 20 konsesjonar eller færre, nettopp for å sikre at dette ikkje blir ei næring som er dominert av nokre få selskap, etter kvart også store utanlandske, som gjer at verdiane forsvinn ut av lokalsamfunna. Er dette ei ordning ved eventuelle nye konsesjonar frå regjeringa? Er dette ei ordning som regjeringa ønskjer å vidareføre, og har ein vurdert å innføre ei arealavgift som sikrar verdiar til lokalsamfunnet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Regjeringen ønsker altså å selge ut Statskog, som er et selskap som forvalter veldig store verdier for det norske folk. Samtidig er regjeringen eier av et selskap på Svalbard – Store Norske – som produserer kull. Kull er altså det stoffet som man i norsk energi- og klimapolitikk, ifølge offisiell retorikk, er aller mest opptatt av å bli kvitt. På Svalbard, jf. ikke minst den nye nordområdestrategien til regjeringen, er det forskning, turisme, forvaltning og andre ting som er den norske profilen. Spørsmålet til statsministeren blir da: Ser statsministeren det fortsatt som sin og statens oppgave å videreføre eierskap og drift av et kullselskap som går med underskudd på Svalbard, og produserer det som verden trenger aller minst i et klima- og energiperspektiv?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Som representanten Solhjell påpekte, er vern av skog et av de aller viktigste tiltakene for å bevare norsk naturmangfold. Norge har påtatt seg en internasjonal forpliktelse for å stanse tapet av norsk naturmangfold innen 2020, og derfor har regjeringen varslet en handlingsplan for naturmangfold som skal legges fram i 2015. Gitt at dette blir det aller viktigste dokumentet som denne regjeringen kommer til å lage for norsk naturvern i denne perioden, og gitt den usikkerheten som nå har oppstått om hvilke tiltak regjeringen faktisk ønsker å bruke for å bevare norsk biomangfold, blir spørsmålet: Vil regjeringen legge fram dette dokumentet som en stortingsmelding for Stortinget, slik at vi kan få en bred debatt om norsk biomangfoldpolitikk for mange år framover i Stortinget og et flertall som er bredt og solid, bak den politikken?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Det var en hyggelig overraskelse å få slippe til med hovedspørsmål. På mandag la regjeringen fram sin nye nordområdestrategi, hvor de bl.a. oppsummerer med en elegant tegning hvordan de ser på situasjonen i nordområdene. Her er det en boks hvor det står «Tydelig klimavarsel», og en annen boks hvor det står «Stort petroleumspotensial», 43 pst. av de uoppdagede olje- og gassressursene ligger på norsk sokkel. Så vet vi samtidig at oljeprisen på de internasjonale markedene faller, at det blir store oppsigelser i norsk oljesektor, og at vi ser stadig flere signaler på at det som kalles karbonbobla, er i ferd med å bli en realitet som rammer norsk oljevirksomhet. Men regjeringens storsatsing i dette budsjettet er, uansett hvordan statsråden og statsministeren snur og vender på det, mer oljevirksomhet – det gjøres fullstendig klart både av henne og av olje- og energiministeren og andre statsråder. Samtidig har vi i dag fått et oppslag med Jeremy Oppenheim som ledet den rapporten som heter FNs New Climate Economy Report som statsministeren og mange i regjeringen hyppig har henvist til som et interessant dokument, og han påpekte at han er overrasket over hvor lite satsing det er i Norge på de nye bærekraftige næringene som vi skal leve av framover. Spørsmålet til statsministeren er om ikke denne nye nordområdestrategien nettopp er et eksempel på en stadig større feilsatsing som preger Norge, hvor vi satser mer på karbonbobla og mindre på de næringene vi skal leve av, og begynner å bli de eneste i verden som ikke ser dette.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Det er jo ikke så veldig overraskende at en regjering fra Høyre og Fremskrittspartiet faktisk satser massivt på olje – i størrelsesorden ti ganger så mye på å forlenge oljevirksomheten som på andre næringer. Det er et faktum. Det som er overraskende, er at regjeringen legger så stor vekt på å snakke det bort. Det skjønner jeg ikke helt poenget med når realitetene er så åpenbare. Når vi snakker om Nord-Norge-satsingen, har vi fått et veldig interessant signal på den typen prioriteringer som regjeringen understreker, nemlig at ordføreren på Røst, hvor man har levd av torsk i tusen år, nå mener at det man skal leve av på Røst i framtida, er stumpene av norsk oljevirksomhet. Er ikke dette en risikoprofil som bekymrer statsministeren, når den nordlige landsdelen i en nordområdesatsing faktisk begynner å bli stadig mer fokusert på den næringen som statsministeren selv sier at vi er nødt til å komme oss ut av?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Vi har i hvert fall ikke trengselsproblemer i stortingssalen i dag. Spørsmålet lyder: «I dag kastreres grisunger rutinemessig i svinenæringa, tross dyrevelferdslovens forbud mot amputasjon. I Budsjett-innst. S. nr. 8(2007–2008) ba næringskomiteen regjeringen om å «[...] så snart som mulig komme tilbake til Stortinget med en vurdering av om forbudet mot kastrering av gris bør iverksettes når det foreligger en godkjent vaksine som kan hindre utvikling av rånelukt». Nå er vaksinen Improvac godkjent av Legemiddelverket, og erfaringene er gode. (2007–2008) Vurderer statsråden nå forbud mot kirurgisk kastrering?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Kirurgisk kastrering – eller altså fysisk kastrering – av 800 000 smågris hvert år er et dyrevelferdsproblem, og det er helt opplagt i strid med dyrevelferdslovens ånd og bokstav. Den som har hørt en smågris bli kastrert, har hørt essensen av lyden av å skrike som en stukket gris og vil være helt overbevist om at bedøvelse osv. ikke er nok for å hindre at det er en svært smertefull og traumatisk opplevelse for en smågris. Og dette er altså nå unødvendig. Statsråden har i en del andre sammenhenger vist betydelig handlingsiver for å få gjennomført det som er politisk prioritert for henne og regjeringen. Jeg ser derfor med en viss forbauselse på iveren etter i dette tilfellet å sette ned et utvalg som om lenge kanskje skal løse et problem som allerede er løst. Så jeg oppfordrer statsråden en gang til om å svare på: Vil man gjøre noe mer enn å nedsette et utvalg som man håper skal komme til en hyggelig konklusjon, og f.eks. bruke politisk innsats med en gang?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-12:
Da konstaterer jeg at handlingsiveren til regjeringen og statsråden i tilfellet dyrevelferd for smågris ligger betydelig tilbake for handlingsiveren når det gjelder å bygge ned matjord, og andre vesentlige saker. Jeg håper i hvert fall at regjeringen vil ta med seg dette og vurdere om man ikke vil sette inn raskere og mer effektive virkemidler for å få bedret dyrevelferden for 800 000 smågriser når det faktisk er i samsvar med regjeringens eget ønske og – så vidt jeg vet – statsrådens eget partis politikk.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-11-12:
«Det hjelper ikke å si ifra, de gjør ikke noe uansett.» Disse ordene tilhørte 13 år gamle Odin. Hans historie og hans opplevelse av ikke å bli hørt da han meldte fra om at han ble mobbet, har gjort et sterkt inntrykk på mange mennesker de siste dagene. Denne uken har flere norske ungdommer stått fram og fortalt om sine mobbehistorier. Dessverre er det flere som deler denne erfaringen, at det ikke hjelper å si fra, fordi ingen gjør noe uansett. Vi er mange som har et ansvar for å bekjempe mobbingen, og vi er mange som har et ansvar for å bidra til at barna våre har et trygt og godt læringsmiljø på skolen. Lærere, skoleledere og skoleeiere har også sin del av det ansvaret, og jeg vet at det er veldig mange lærere som gjør en kjempeinnsats på dette området. For mange er nettopp det å kunne bety noe positivt inn i barnas liv en viktig grunn til at de valgte en jobb i skolen, og heldigvis er det også veldig mange som lykkes godt. Men noen ganger hører vi om barn og foreldre som opplever å si fra uten at de blir hørt. På søndag blir det arrangert fakkeltog mot mobbing her i Oslo og flere andre steder i landet. Kampen mot mobbing engasjerer. Jeg tror at vi alle deler et felles ønske om at ingen barn i framtiden skal behøve å si de ordene igjen, at det ikke hjelper å si fra, fordi ingen gjør noe uansett. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hva tenker hun vi kan gjøre, vi som politikere og vi som samfunn, for at ingen barn skal behøve å si disse ordene i framtiden?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-11-12:
Takk for svaret fra statsministeren. Jeg er veldig glad for at vi har en statsminister som engasjerer seg i denne tematikken. Hun trekker fram foreldrenes rolle og foreldrenes betydning, og det tror jeg er veldig viktig, for det er klart at vi som har barn i skolen, har et ansvar for at barna våre går inn skoleporten med gode holdninger. Det er ikke et ansvar vi kan fraskrive oss i det øyeblikket de går inn døren til skolen. Mye forskning peker også i retning av at aktive og engasjerte foreldre og et godt samarbeid mellom skole og hjem bidrar til et bedre læringsmiljø på skolen og bedre relasjoner både elevene imellom og mellom elevene og lærerne. Da vil jeg spørre statsministeren om hun og denne regjeringen vil se på tiltak for å styrke skole–hjem-samarbeidet ved norske skoler.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-11-12:
Eg er glad for den offensive haldninga statsministeren har til denne store utfordringa. Bodil Houg, som er mobbeombod i Buskerud, seier: «Hva kan gjøres? Lytt til kunnskapsministeren. I hans reaksjon på Odin-saken påpekte han at antimobbearbeidet har spilt fallitt. Våre tiltak har ikke hatt den ønskede effekten. Vår forståelse av mobbing har ikke gjort særlig forskjell. Dette er en erkjennelse så viktig at den bør få ringvirkninger.» Dette er veldig alvorlege ord når ein sit med den utøvande makta. Me forstår no at regjeringa tenkjer på ei oppfølging, ikkje minst i etterkant av Djupedal-utvalet, men mi utfordring til statsministeren er: Kva er no den heilskaplege strategien når me kan konkludere med at det me har gjort så langt, har spelt fallitt?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Jeg er glad for statsministerens svar og engasjement i denne alvorlige saken, og ikke minst for at hun også peker på god skoleledelse og systematisk arbeid med et godt læringsmiljø som nøkkelfaktorer og viktige verktøy. Men det som er trist og likevel en realitet, dessverre, er at skolene ikke alltid strekker til. Derfor er det godt å ha hjelp fra frivillige organisasjoner. I regjeringens budsjettforslag kuttes det ca. 7,5 mill. kr til organisasjoner som har det til felles at de bidrar der skolen ikke alltid strekker til. Det gjelder MOT, som driver holdningsskapende arbeid for å lage robuste ungdommer og trygge ungdomsmiljøer, Rosa Kompetanse i regi av LLH, som jobber med forebygging av mobbing basert på homofili osv., Forandringsfabrikken, som arbeider med barn som opplever krenkelser, og UNICEF – for å nevne noen. Hvorfor ønsker regjeringen at disse organisasjonene skal være mindre aktive i norsk skole?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-11-12:
Mobbing er etter hvert blitt et veldig utbredt samfunnsproblem. Jeg er veldig glad for det engasjementet som statsministeren og andre har vist i saken etter de ulike sakene vi har sett. Jeg vil også si at når det gjelder nettmobbing, er voksne av og til dårlige rollemodeller. Det foregår en del blant nettrollene som jeg vil kalle mobbing av andre mennesker. Det er ikke akkurat et godt eksempel for våre barn. Statsministeren har pekt på at det i skolen er viktig med både ledelse, tid og ulike tiltak som vi nok er helt enige om må til. Men jeg ønsker også å spørre statsministeren om hva hun ser for seg av mulige tiltak for å korrigere oppførselen til dem som mobber – det gjelder ikke bare tiltak for å beskytte, selv om det er kjempeviktig.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-11-12:
Flytoget har i stort vært en suksess som folk er godt fornøyd med. Nå åpnes det for nedsalg. Vil statsministeren si at de reisende vil få et bedre tilbud etter salg?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-11-12:
Riksrevisjonen la i går fram en rapport som sier at det er for lett å få tilgang til pasientjournaler. Riksrevisjonen mener at det nærmest er tilfeldig om helseforetakene oppdager snoking i pasientjournaler. Bare ved Oslo universitetssykehus er det mer enn 100 millioner oppslag i pasientjournaler per år. I forrige måned ga de alle pasienter tilgang til elektroniske pasientjournaler. I vår vedtok vi her i Stortinget – et flertall, mot bl.a. Venstres stemmer – at hele Norge nå skal ha en elektronisk pasientjournal, uten mulighet til samtykke, men med reservasjonsrett. I Estland, et av Europas mest digitaliserte land, har de ikke gått så langt. Der bærer pasienten nøkkelen til helsepersonells tilgang og sine egne pasientopplysninger via et elektronisk pasientkort. I Australia har de systemer klare for elektronisk pasientjournal, men de vil ikke slippe alle inn før om tre–fire år – av personverngrunner. De vil ha en gradvis utprøving og innfasing og opplæring av innbyggere og helsepersonell før de lar alle ta pasientjournalen i bruk. I Australia er dette definert som kritisk nasjonal infrastruktur. I Norge er det et mylder av systemer og et svært fragmentert ansvar. Hva vil statsministeren gjøre for å sikre personvernet og redusere snoking i norske pasienters helseopplysninger?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-11-12:
Jeg takker for svaret. Vi er jo enige om at de store gevinstene her skal vi løse inn, og vi har en felles retning. Men samtidig er det en enorm sårbarhet her for den enkelte, med alle de opplysningene som vi gjør tilgjengelig på denne måten. I Norge har vi valgt en veldig offensiv tilnærming til dette ved å fase alle inn, uten å være sikre på at vi har tilstrekkelig sikkerhet for de datasystemene, og vi har lagt ansvaret på mange forskjellige aktører. Når Australia sier at de bruker simulatorer for å lære opp helsepersonell – og også pasienter – for å ta i bruk systemene, er det ikke så lett å se hvordan vi angriper det her i Norge. Når vi har møter med Datatilsynet i Norge, sier de at de blir kontaktet av helseforetakene og sykehusene med tanke på opplæring, og at sykehusene ikke har den kapasiteten på egen hånd. Det er et av de kritiske spørsmålene her. Hvordan ser statsministeren at det skal kunne skje i Norge? Har vi en nasjonal plan for det?
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-11-12:
Danskene ble i vår rystet av avsløringene av at det danske Se og Hør har informanter i flyselskaper, kredittkortselskaper og på sykehusene, som solgte fortrolige opplysninger om sine kunder/pasienter. Det ble bl.a. avdekket at medarbeidere på Rigshospitalet ga opplysninger om kjente kvinner som skulle til ultralyd, slik at Se og Hørs journalister og fotografer kunne være på plass på sykehuset når kvinnene hadde time. En kjent danske som ble utsatt for det, uttalte i forbindelse med avsløringen at han hadde en ubehagelig opplevelse da hans kjæreste for en tid tilbake var inne på sykehuset for ultralyd. Barnet var dødt, vi var lei oss, sa han, og så ringte Se og Hør på ettermiddagen og gratulerte med graviditeten. I dette lys er det særs bekymringsfullt når Riksrevisjonen mener det nærmest ville være tilfeldig om helseforetakene oppdaget snoking i pasientjournaler. Vår tillit er basert på at fortrolige opplysninger vi deler, forblir fortrolige. Er statsministeren trygg på at det som ble avslørt i Danmark, ikke vil finne sted i Norge? Og hvordan vil statsministeren sikre at tilliten til helsevesenet ivaretas når vi vet at journaler er så lett tilgjengelige som det Riksrevisjonen antyder?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-11-12:
Først vil jeg si at jeg er helt enig med statsministeren i at det er svært viktig at vi nå har fått pasientopplysninger i elektroniske journaler. Jeg er veldig glad for at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet etter hvert er blitt enige om det. Så er jeg veldig urolig over det som Riksrevisjonen nå har avdekket. Jeg husker veldig godt at statsministeren, da som Høyres leder, i helsekomiteen var veldig opptatt av sikkerheten rundt disse journalopplysningene: kryptering, anonymisering, tilgangskontroll, autorisasjon – svært viktige tiltak. Kan statsministeren si hvordan man helt konkret nå vil følge dette opp i helseforetakene? Og: Hvilken kontrollmekanisme har regjeringen tenkt å sette inn for virkelig å se at dette etterleves, også før man har hele IKT-strukturen på plass?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-11-12:
I tillegg til at Riksrevisjonen avslørte at ein ikkje har kontroll på kven som snokar i journalar, kom det òg fram at mange helseføretak manglar fullstendig helse- og sårbarheitsanalyse og beredskapsplanar for IKT, vatn og straum. Leiinga følgjer sjeldan opp dette sikkerheitsarbeidet, ifølgje Riksrevisjonen. 9 av 19 undersøkte helseføretak manglar ROS-analyse, altså over halvparten. 13 helseføretak manglar ein eller fleire beredskapsplanar. Riksrevisjonen konkluderer med at helseføretaka ikkje planlegg for det uventa. Det synest eg er veldig urovekkjande, for er det nokon vi skal kunna stola på når noko uventa skjer, så er det nettopp sjukehusa. Så eg vil gjerne spørja statsministeren om kva regjeringa vil gjera med desse alvorlege opplysningane.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-11-12:
«Rjukan sykehus kan bli stengt før jul, ifølgje eit oppslag i Varden den 4. november 2014. Helse- og omsorgsministeren har godkjent Utviklingsplanen for Sykehuset Telemark HF der det står at drifta på medisinsk avdeling på Rjukan skal fortsette til juni 2015. Helse- og omsorgsministeren har i tillegg sett krav om at det i god tid før avvikling av medisinsk akuttberedskap skal framleggjast ny og oppdatert plan for det prehospitale akuttilbodet. Er slik plan godkjend, og vil statsråden tillate at Rjukan sykehus blir lagt ned før jul?»