trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Jeg tror at Høyre vil komme til å være garantisten for at vi fortsatt får kultursatsinger på det profesjonelle området fremover. Samtidig er det et poeng å se at det faktisk er noen områder hvor vi også har mye til felles med Fremskrittspartiet – innenfor kulturminnevernet og innenfor frivilligheten, som også er to store områder som bør styrkes. Nå skal man ikke starte forhandlinger her, i særdeleshet ikke i en slik sammenheng som dette. Enhver koalisjon og enhver koalisjonsforhandling er jo – hva skal jeg si – en øvelse i kamelsvelgingens kunst. Det vet vel ikke minst representanten Gjul, som har prøvd dette i noen år nå. Når det gjelder en del av kjernen i kulturbudsjettet, vil nok dette ganske riktig dreie seg om noen kameler, men jeg ser ikke så helt mørkt på det, hvis det skulle bli en aktuell situasjon.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Full momskompensasjon, nullmoms, for frivillige organisasjoner et av de viktigste områdene som frivilligheten selv har løftet frem. Det som er det flotte med det grepet, er jo at det fungerer nøytralt. Det slår altså ut for alle frivillige organisasjoner uten noen føringer fra staten. En viktig del av den kritikken vi har mot Regjeringen i frivillighetspolitikken, er at man sluser ut penger til konkrete formål som man ser tjener frivilligheten, og som man også identifiserer med den rød-grønne regjeringens politiske målsettinger. Det var rett og slett dette som frivillighetsmeldingen var – skal vi si – stinn av. I kapittel etter kapittel kunne man lese hvordan frivilligheten skulle bidra til å iverksette den rød-grønne politikken innenfor en rekke i og for seg helt prisverdige områder som jeg tror både Fremskrittspartiet og vi vil ha sansen for. Likevel er det en tilnærming som blir helt feil for Høyre. Vi ønsker en nøytral tilnærming, og da er momskompensasjonsordningen en utmerket ordning.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Jeg har aldri sagt at vi forplikter oss til 1 pst. Det sa jeg heller ikke da vi diskuterte kulturmeldingen i 2003. Men det jeg sa, var at vi mente det var riktig med betydelige økninger. Det henger sammen med at hele samfunnsutviklingen går i en slik retning – kultur er viktigere i veldig mange sammenhenger. Ideologisk sett bygger Høyre på at vi mener at noen kjerneoppgaver må ivaretas også med statlig hjelp innenfor kulturområdet. Det er vår tilnærming. De kjerneoppgavene brer seg i vår tid. Det er klart at vi er i en økonomisk nedgangstid. Hvordan det vil slå ut, er ikke godt å si. I forhold til de store grepene med tanke på hvordan samfunnet er satt sammen, er det ikke noe som skulle tilsi at man skulle kutte i kulturbudsjettet – det er det ikke. Jeg ser for meg at kulturbudsjettet vil utvikle seg videre. Jeg ønsker altså en utvikling hvor vi får et større mangfold i beslutningstakere – ikke en så ensidig statlig fokusering.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-12-15:
Jeg merket meg at statsråden ikke snakket så mye om mediepolitikk. Der er kanskje ikke rommet for de panegyriske vendingene like stort som det øvrige, men jeg prøver meg nå allikevel. Vi har for ikke lenge siden hatt en diskusjon her i denne salen om nettilknytning, altså om åpne nett, prinsippet om åpenhet i det å formidle tv-bilder og annet materiale, fordi vi har sett en tendens til at enkelte av dem som jobber med kabler eller leverandørene, monopoliserer sine leveranser gjennom lukkede løsninger. I den debatten var det ganske stor forskjell på statsråd Navarsete og Arbeiderpartiets Gunn Karin Gjul. Jeg oppdaget at Gunn Karin Gjul på en helt annen måte egentlig hadde en ganske positiv tilnærming til det å gå litt inn i den problematikken, å legge opp til at man kunne tenke seg å gjøre en utredning av de konseptene som må til for å få til en bedre åpenhet. Vil statsråden ta tak i dette og jobbe etter de linjene?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Det er et par ting jeg virkelig ikke forstår, så jeg håper kanskje representanten Gjul har et svar til meg. Det ene er at i fjor regulerte Regjeringa barnehageprisene. I år regulerer Venstre barnehageprisene, og da er det en stor trussel for likeverdet. Det var det ikke i fjor. Det andre er at når man virkelig skal nå de fattigste, er det en inntektsdifferensiert betaling som ville vært det beste, og det vet jeg mange kommuner kjemper for å få til, men det har vært vanskeliggjort med den maksprispolitikken som Regjeringa har lagt an. Men når representanten får spørsmål om hvordan vi virkelig skal nå disse gruppene, er det ikke prisen som nevnes, det er faktisk den gratis kjernetida og de andre virkemidlene som Venstre er enig i. Hvorfor er det slik at når Venstre gjør det Regjeringa gjorde i fjor, er det en stor trussel, og når man skal se på de virkelige virkemidlene, som er det som representanten tok opp nå, er det ingen av de virkemidlene som er knyttet til makspris?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Dette replikkordskiftet blir kanskje en liten bønn om å få Senterpartiet tilbake igjen til sentrum. Det jeg lurer på med tanke på Senterpartiets holdning, er: Hvordan føles det å være med på Regjeringas ideologiske løp, både mot private barnehager og mot private barnevernsinstitusjoner, når man står for den tradisjonen som Senterpartiet tross alt står for i forhold til frivillighet, i forhold til hele oppbygginga av hva barnehager var og barneverninstitusjoner har vært? Hvordan er det for Senterpartiet å være med på et sånt ideologisk kjør mot alt som de tidligere har stått for? Hadde det ikke vært bedre å komme tilbake igjen til sentrum og de andre sentrumspartiene? Ville ikke Senterpartiet følt seg mer hjemme der?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Jeg er kjempeglad for at Arbeiderpartiet har valgt å stille dette spørsmålet, for da får jeg oppklart en feil i et tidligere replikkordskifte med en arbeiderpartirepresentant. I fjor gjorde Regjeringa det samme som vi gjør nå. I 2007 prisjusterte Regjeringa. Det er det vi gjør nå. Vi øker ikke betalinga med dette – vi prisjusterer betalinga. Det tror vi ikke kommer til å føre til så veldig store endringer. Vi tror ikke det vil bli en mye større katastrofe nå enn da Arbeiderpartiet gjorde det i fjor.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Ja, jeg vil gjerne benytte anledninga til å fremme Venstres forslag. Når det gjelder foreldrepermisjonen, har Venstre alltid vært i front her. Det har vi vært siden tidenes morgen i dette hus. Det som har vært Venstres prioritering i dette budsjettet, er å gi far sjølstendig opptjeningsrett. Som jeg sa i mitt innlegg: For Venstre er det viktig at det faktisk ikke er kvinners rettigheter i forhold til dette som man nå trenger å styrke. Det er fars rettigheter som må styrkes. Derfor har vi prioritert sjølstendig opptjeningsrett. Vi kommer alltid til å være i front på dette, og jeg tror kanskje at vi er det opposisjonspartiet som står nærmest Regjeringa på dette området.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Statsråden forvalter et tilskuddssystem for de frivillige barne- og ungdomsorganisasjonene. Der ligger det en gledelig økning, som også Venstre støtter, men man har valgt bare å innføre halve regelverket av gangen. Det fører til en enorm svingning i tilskuddet til de frivillige organisasjonene. Det fører til at Norges speiderforbund mister over 600 000 kr, Norske 4H mister 300 000 kr, KFUK-speiderne mister 300 000 kr og Ungdom Mot Narkotika mister 27,7 pst. av tilskuddet sitt, mens de voksenstyrte organisasjonene kan få en økning på opp mot 192,87 pst. Hvorfor velger statsråden, istedenfor å gjennomføre et system som en helhet, å la organisasjonene ta byrden med en så enorm svingning i tilskuddet? Jeg antar at statsråden også vet hvor vanskelig det er å drive en frivillig barne- og ungdomsorganisasjon.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Jeg har ikke som formål å forlenge debatten, jeg har bare som formål å redegjøre for Venstres stemmegivning i de to forslagene fra Kristelig Folkeparti som er omdelt i salen. Fra Venstres synspunkt er ikke forslagene formulert helt ideelt, men vi har ikke spesielt stor tillit til at Regjeringa klarer å få til avtaler med de private, ideelle institusjoner på dette området, sånn som jeg redegjorde for i mitt hovedinnlegg. Derfor ønsker vi også å støtte forslagene – for å uttrykke at vi ønsker mer forutsigbarhet for de aktørene som er i systemet, sjøl om statsråden sa det hun sa.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Jeg har lyst til å spørre om noe som representanten ikke nevnte i innlegget sitt, nemlig museum. Vi er nå inne i en konsolideringsprosess som det har vært bred enighet om i dette huset. Det var bred enighet om at man skulle bruke både pisk og gulrot. Man skulle ikke miste noe ved å gå inn, men man skulle få hvis man gikk inn. Nå viser det seg i dag at man bruker mer pisk enn man bruker gulrot. Gulroten er blitt ganske liten, og f.eks. museumsdirektøren på Orkla Industrimuseum sier at man blir skremt til å gå inn. Eller for å ta Rørosmuseet, der sier de at de føler seg som en liten, utsatt brikke i et stort spill. Jeg har lyst til å stille Regjeringas representant det spørsmålet Rørosmuseet stiller seg i dagens Aftenposten: Hvor langt er man villig til å gå for å lande denne museumsreformen? Er man villig til å ta livet av museene?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Takk, dette gav meg en mulighet til å si at det faktisk er ganske prinsipielle holdninger som gjør at vi ønsker å bruke pengene på den måten. Vi vet at gamle er store forbrukere på mange områder, men noen har ikke tilgang på kultur. Spørsmålet er: Hvordan skal vi da hjelpe den gruppen? Den gruppen tror jeg ikke blir hjulpet med store organisatoriske søknader og stort byråkrati. I dag ser vi at de aller fleste pengene, ifølge Pensjonistforbundets tall som ble lagt fram i vår høring, forsvinner bort i byråkratiet. Vi ønsker at de skal bli brukt på kultur, og derfor ønsker vi å fjerne det byråkratiske mellomleddet, kjøre pengene ut til organisasjonene, slik at de kan være med på å skape de kulturopplevelsene som eldre trenger. For vi er opptatt av opplevelsene, ikke av byråkratiet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-15:
Jeg har lyst til å stille et spørsmål som egentlig ikke handler om noe som jeg og statsråden deler oppfatning om i konklusjon, men der jeg tror vi er enige om at noe må gjøres, og det handler om åndsverkloven. Jeg lurer litt på hvordan statsråden tenker. Han har nå har satt i gang et arbeid med åndsverkloven, men er veldig kritisk til at man skal ha en offentlig utredning. Det har skjedd enorme endringer siden åndsverkloven var oppe her. Det betyr at vi må ha en endring, og jeg mener det hadde styrket prosessen veldig om vi hadde hatt en offentlig utredning. Jeg skulle ønske at statsråden kunne ha sagt at han ville ha en bred utredning, så vi ikke hadde sørget for at det var det opplyste eneveldet som var den avgjørende metoden når det gjaldt en så viktig sak.
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Høyre er i sitt innlegg opptatt av de fattige. Senterpartiet har merket seg at opposisjonen er svært uenig i synet på hvor viktig kontantstøtten er, og da spesielt for familier med lav inntekt. Både Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre mener det er greit ikke å prisjustere barnetrygden. Men når det gjelder kontantstøtten, tar en samlet opposisjon avstand fra reduksjonen i kontantstøtten som følger av manglende priskompensasjon. I sine alternative budsjetter foreslår Kristelig Folkeparti en økning på 168 mill. kr, Fremskrittspartiet 45 mill. kr og Venstre kun 13 mill. kr. Høyre slutter seg til kritikken av regjeringspartiene, men for meg har det vært vanskelig å få øye på Høyres økning i kontantstøtten. Derfor blir mitt spørsmål til Høyre følgende: Hvor mye foreslår Høyre å øke kontantstøtten?
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Det var ikke denne regjeringen som innførte den finansieringsmodellen som er for barnehager. Etter min mening er det en finansieringsmodell som er utgått på dato. Jeg kan ikke se at flikking med å tilby et minimumskrav på 86, 87 eller 88 pst. vil løse den situasjonen. Faktisk er en med og stresser at det er minimumsfinansieringen som skal være gjeldende, og ikke det som er bakgrunnen for hele finansieringsordningen, nemlig at utgangspunktet skal være at barnehagene skal finansieres i forhold til kostnader. Det er det kommunenes ansvar å sørge for. Ellers når det gjelder kontantstøtten, har vi ikke sagt at vi kommer til å gå bort fra kontantstøtte. Det blir en stor diskusjon på landsmøtene til de enkelte partiene til våren.
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Jeg aksepterer ikke helt premissene som Trine Skei Grande legger til grunn her, at det er et vanvittig kjør overfor private barnehager og private barnevernsinstitusjoner. Det er ikke sånn at denne regjeringen ikke setter pris på at over halvparten av barnehagene er private. Vi trenger dem faktisk. Hadde det ikke vært for de private barnehagene, hadde vi ikke hatt den situasjonen at vi nesten er i mål med full barnehagedekning.
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Det som helt sikkert står fast i det forslaget Regjeringen kom med, er at det skal bli en rammefinansiering av barnehagene. Men når det er sagt: Det er mange muligheter for å legge føringer, sånn at vi sikrer en økonomisk likeverdig behandling. Der har vi i Senterpartiet ambisjoner om å lykkes og ha en reell behandling i Stortinget.
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Senterpartiet har merket seg at opposisjonspartiene er svært splittet i synet på lengden av foreldrepermisjonen og pappapermisjonen spesielt. Fremskrittspartiet ønsker ingen utvidelse av foreldrepermisjonen nå og heller ikke øremerking av utvidelsen til pappa. Kristelig Folkeparti ønsker på den annen side fire nye uker forbeholdt far, fra juli 2009. Høyre støtter Regjeringens utvidelse av foreldrepermisjonen med to ny uker fra juli 2009, men ønsker ikke å utvide fars del med to uker av den delen foreldrene i dag fritt kan dele mellom seg. Venstre vil utvide foreldrepermisjonen med to ny uker fra januar 2009 og basere denne på fars selvstendige opptjeningsrett, fra juli 2009. Men jeg kan ikke se at Venstre verken støtter eller tar avstand fra Regjeringens forslag om å øremerke to ekstra uker til far av den samlede foreldrepermisjonen. Ser ikke Venstre at dette kan bidra til raskere styrking av rollen til far som omsorgsperson, og dermed også likestillingshensyn?
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Det kan være ganske deprimerende å høre på Fremskrittspartiets omtale av kulturen. Senterpartiet har merket seg at Fremskrittspartiet vil kutte nærmere 1 milliard kr i sitt alternative budsjett, altså en dramatisk nedbygging fra a til å. Vi har også stor tiltro til frivillige krefter, men å erstatte Fremskrittspartiets rasering av kulturfeltet i milliardstørrelse med puslete 50 mill. kr til frivilligheten, står ikke til troende. Dette er etter vår mening en sterk undervurdering av hva folk flest faktisk ønsker seg. Hvem tror Fremskrittspartiet står klare til å ta imot disse pengene og tilby kulturaktiviteter, når partiet først har rasert hele den kulturelle verdikjeden? Og hvor skal denne folkelige kulturaktiviteten finne sted når Fremskrittspartiet kutter i tilskuddsordningene til kulturhus, som jo etterspørres av både profesjonelle og amatører i hele landet?
Magnhild Eia (Senterpartiet), 2008-12-15:
Senterpartiet vil ikke skuffe frivillig sektor med hensyn til de løftene som er gitt når det gjelder en momskompensasjonsordning. Men her og nå ser jeg ingen grunn til å instruere Regjeringen til å legge fram noe innen et visst tidspunkt, så lenge det allerede i proposisjonen er varslet at en vil komme tilbake til saken. Som jeg sa: Jeg har forventninger om og tillit til at det vil skje innen denne stortingsperioden er over.
Synnøve Brenden (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Komiteen, inklusiv Venstre, deler Regjeringens mål om full barnehagedekning, høy kvalitet og lav pris for å sikre alle barn rett til gode og tilgjengelige barnehager. Vi kan forvente at med den generelle usikkerheten som er knyttet til finanskrisen, der enkelte også mister arbeidet sitt, vil også flere barnefamilier merke endring i inntekt og økonomisk situasjon. I sitt alternative budsjett foreslår Venstre bl.a. å øke oppholdsbetalingen i barnehagene. Vil ikke det ramme de barnefamiliene som fra før har dårligst råd? Og hva vil Venstre i sitt alternative opplegg gjøre for å kompensere for økte priser i barnehagen for å forsikre seg om at ingen barn rammes og ikke får går i barnehagen på grunn av for høye priser?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Denne regjeringen legger vekt på et godt samarbeid, både med private og offentlige institusjoner. Når det gjelder denne saken i Oslo, er ikke det en del av det statlige barnevernet. Det er Oslo kommune som har ansvar for at denne gutten er på hotell, og er således ikke en del av statlig politikk. Jeg er opptatt av at vi har gode tilbud, gjennom bl.a. MultifunC, som kanskje kunne vært av interesse for mange av de barna som har tunge atferdsproblemer. Jeg merker meg også at noen barn sendes til andre deler av landet. Jeg tror ikke det er det beste når det gjelder ungdom med store atferdsproblemer. Men denne situasjonen er det Oslo kommune, hvor Fremskrittspartiet er med og styrer, som har ansvaret for. Vi vil selvfølgelig legge opp til en statlig barnevernspolitikk i samarbeid med Oslo, men dette er altså ikke et resultat av statlig politikk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
I samarbeid med Justisdepartementet går vi nå gjennom forslag om alternativer for barn i fengsel. Vi vil se på mange ulike tiltak som kan gi et bedre tilbud for den enkelte. Det vi er helt sikre på, er at vi ikke vil tilbake til de gamle anstaltene, hvor de ungdommene med størst atferdsproblemer ble samlet i store enheter. Det har vi sett i mange tilfeller har forsterket negativ atferd. Men jeg vil minne om at barnevernet har utstrakt bruk av tvangsparagrafer. Når det gjelder den aktuelle situasjonen som vi har sett i Haugesund, har disse ungdommene vært plassert uten mulighet for besøk. Så jeg vil minne om at vi har relativt sterke tvangsparagrafer også i dagens barnevern. Men det viktige er å bygge opp et tilbud som kan gi disse ungdommene en vei ut. Da er ikke lås og slå alltid det rette virkemidlet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Vi har nå hatt en konkurranse kun for de ideelle institusjonene. Det er fordi vi ikke ser, som representanten fra Venstre, at dette er to sider av samme sak. Vi mener at de spiller en helt spesiell rolle, og er desto nærmere Kristelig Folkeparti i disse spørsmålene. Nærhetsprinsippet har vært viktig. Blant annet på Vestlandet har vi sett at det har vært en del rusinstitusjoner. Derfor har det vært viktig å bygge opp den typen tilbud i andre deler av landet også, nettopp for å kunne gi ungdom sterkere tilbud i sine lokalmiljøer. Vi har også sett mangel på institusjoner, bl.a. i Region nord. Derfor har vi ønsket å bygge opp flere institusjoner av den type også i disse områdene. Vi er nå inne i en behandling av disse sakene. Noen har fått utvidet klageadgang og vil ha en frist til kl. 14 i morgen. Det er ikke riktig av meg å gi noen signaler når det gjelder hvilke institusjoner som vil få fortsette, og hvilke institusjoner som ikke vil få fortsette. Det har vi delegert til etaten. Men det er klart at uansett om vi har en egen runde, kan vi ikke garantere at alle institusjoner får fortsette.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Vi har lagt vekt på en gradvis gjennomføring av dette regelverket for at det skal kunne være noen grad av forutsigbarhet for organisasjonene. Derfor har vi gjennomført disse endringene i nært samarbeid med Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, og jeg er tilfreds med den måten dette har foregått på.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Nå har ikke jeg gått inn i saker i andre land om samvær med pappa etter skilsmisse. Men jeg har jo sett den siste tiden at det har vært en stor utvikling i Norge i retning av mer kontakt med pappa også etter skilsmisse. Grunnlaget for samvær legges jo i form av et likestilt foreldreskap. Da er det også lettere å få til avtaler med både mor og far etter en eventuell skilsmisse. Vi legger nå vekt på å øke normen for det som kalles vanlig samvær, til ti dager i måneden. Det betyr mye, for i utgangspunktet er det i gjennomsnitt åtte. Vi har sett at den normen fungerer som en minstestandard, bl.a. i Lagmannsrettens dommer. Vi kommer derimot ikke til å gå for delt bosted som hovedregel. Det er veldig få høringsinstanser som har gått for dette forslaget. I Barnelovutvalget var det kun representanten fra Foreningen 2 Foreldre som gikk inn for dette forslaget. Derfor kommer vi ikke til å gå inn for dette. Det er mange som har god erfaring med delt bosted. Det er bra. Men vi mener at det ikke er riktig å pålegge dette som en hovedregel.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Det som ligger til grunn for at vi har tatt ut de ideelle aktørene i en egen runde, betyr jo ikke at vi kan se bort fra de overordnede prinsippene som ligger til grunn i lov om offentlige anskaffelser. Det skal være transparent. Det skal være mulig å sammenlikne pris. Det skal være kvalitet, og det skal være nærhet. Det betyr at vi tar de ideelle ut i en egen runde, men det betyr altså ikke at alle ideelle automatisk har blankofullmakt til å fortsette. Men jeg vil legge vekt på ett viktig forhold, og det er at når noen nå muligens mister rammeavtalen – jeg vil også legge vekt på at de har en ankemulighet, men gitt at noen mister rammeavtalen – betyr ikke det automatisk at alle plassene nødvendigvis sies opp for det enkelte barn, den enkelte ungdom. Svalstuen ble tatt opp fra denne talerstolen. Det var et privat opplegg som ble lagt ned, men de fikk altså mulighet til forlengelse av avtalen med den aktuelle brukeren, som var vist i et fjernsynsprogram. Så langt det er mulig, forsøker altså etaten å gi et tilbud, til tross for at institusjonen som sådan ikke lenger har en rammeavtale. Det skal også være nye runder med de ideelle aktørene, og det vil også være runder for de kommersielle, hvor det er mulig å melde seg på. Men det er altså ikke slik at det at vi tar ut de ideelle i en egen runde, betyr at de automatisk får forlengelse. Vi har også lagt vekt på nærhetsprinsippet, og at man i større grad skal få et institusjonstilbud i sitt nærmiljø. Det betyr bl.a. at enkelte regioner ikke har det samme behovet som andre. Vi legger vekt på at dette skal skje med minst mulig smerte for det enkelte barn. Derfor legger vi vekt på forutsigbarhet. Dersom vi kun skulle ha forutsigbarhet og garantere det, skulle vi kun hatt statlige institusjoner. Da hadde vi ikke hatt behov for noen konkurranse, og da hadde vi ikke tatt hensyn til noe EØS-regelverk, men jeg mener at det ville vært faglig uforsvarlig, for det er bygd opp viktige miljøer hos mange både kommersielle og ideelle aktører. Og når vi har disse, har vi tøyd anbudsperioden fra fire pluss en pluss en, som innebærer en forlengelse av perioden, noe som skaper større forutsigbarhet for det enkelte barn. Så jeg mener at innenfor den EØS-avtalen som vi har, har vi tøyd regelverket mye lenger enn det som var tilfellet for den forrige regjering. Og uansett må vi altså legge vekt på kvalitet og sammenliknbare priser. Og i de avgjørelsene som etaten har tatt, har jeg forsikret meg om at de kriteriene ligger til grunn, men alle vil selvfølgelig få ankemulighet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Dersom representanten Tørresdal mener at jeg skal gripe inn overfor en konkret institusjon og innvilge på politisk grunnlag utenom kriteriene og utenom lov om offentlig anskaffelse, kan jeg si at det kommer jeg ikke til å gjøre – i likhet med min forgjenger Laila Dåvøy. Det ville være meget uryddig. Nå er det altså gjennomført en runde for de ideelle organisasjonene. Det har blitt flere ideelle plasser. Det samsvarer ikke med det inntrykket som har blitt skapt av en del representanter her, at vi kutter i avtaler med ideelle organisasjoner. Det har blitt flere institusjonsplasser i de ideelle organisasjonene gjennom denne runden. Dersom vi skal sette denne runden til side, skaper vi stor usikkerhet og liten forutsigbarhet for dem som nå har fått en avtale. Det vil bety liten forutsigbarhet for disse institusjonene. For mange innbefatter den nye runden mye mer forutsigbarhet for framtiden. Høyre sauser jo dette sammen. Hvis Høyre hadde fått bestemme, ville det blitt flere anbud og ikke mindre. Og det hadde ikke blitt noen egen runde for de ideelle organisasjonene. Hvis Fremskrittspartiet, Venstre og Høyre hadde fått bestemme, hadde alle vært i full konkurranse – og mer enn det – hele tiden, for da hadde man bygd ned de offentlige institusjonene. Jeg mener altså ikke, som Bjørg Tørresdal var inne på, at vi kan si ja til bare statlige institusjoner. Det mener jeg ville ha vært helt uansvarlig. Det er bygd opp mange svært gode fagmiljøer, både hos kommersielle og hos ideelle aktører. Derfor vil vi nå gjennomføre dette. Det er en klagefrist. Den kan institusjonene forholde seg til. Jeg kommer ikke til å gå inn og overstyre denne prosessen. Vi går derimot inn og sier at vi ønsker en egen runde. Vi ønsker å utnytte det unntaket som ligger i EØS-avtalen, men å ha stortingsbehandling av hvilke institusjoner som skal få avtale med det offentlige, vil ikke være ryddig.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Jeg konstaterer at opposisjonen i spørsmålet om kommersielle kontra ideelle organisasjoner langt fra er samlet. Her er det svært ulike oppfatninger. Så vil jeg si til representanten Høybråten – som foreslår at Stortinget nå skal vedta å fryse hele situasjonen – at mange ideelle institusjoner er svært fornøyd med de avtalene som er inngått. Hvis vi skal se bort fra den runden som har vært, og si at nei, nå gjør vi ikke som vi har avtalt, vi har inngått avtaler, men vi ser bort fra dem, for vi ønsker nå å gjenopprette status quo og forlenge de avtalene som har vært, enda et år til, da skaper det veldig lite forutsigbarhet for de institusjonene som nå har fått en avtale. De har ventet lenge, det er mot slutten av desember, vi er i ferd med å skrive under avtaler nå, og det ville være veldig uheldig for dem som tross alt er fornøyd i denne runden, og det er mange. Jeg understreker at jeg ikke kommer til å gå direkte inn overfor dem som nå er i en ankebehandling, men jeg vil si til representanten Dåvøy at vi har skapt forutsigbarhet i langt større grad enn forrige regjering, for vi har nå lagt til rette for rammeavtaler som varer fire pluss ett pluss ett år, i motsetning til to pluss ett pluss ett. Det betyr mer forutsigbarhet for det enkelte barn, lengre rammeavtaler og andre regler for ideelle organisasjoner enn for kommersielle. Det er forutsigbarhet for det enkelte barn. Det at man ikke lenger har en rammeavtale, er ikke automatisk oppsigelse av en avtale om det enkelte barn, så for mange av disse vil det være mulighet for å forlenge avtalen om det enkelte barn også etter 1. januar.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Takk for det, president! Det satte jeg stor pris på.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Dersom vi ser oss rundt i Noreg, trur eg ikkje akkurat biletet er at det står stille når det gjeld barnehagar. Ein må hugse at for få år sidan var det lange køar og ventelister, og frustrasjon hos foreldre som måtte leite etter dagmamma, ta permisjon, eller sy saman løysingar med besteforeldre – det var heilt vanleg. No i dag har vi lagt fram tal som viser at det er sannsynleg at kommunane i Noreg neste år vil oppfylle den lovfesta retten til barnehageplass. Dei store byane som har slite, seier sjølve at dei sannsynlegvis vil kome i mål. Maksprisen er innan rekkjevidd. Ein norsk familie som har barn i barnehage, har opplevd ein prisnedgang på 10 000–20 000 kr dei siste åra, og vi vil fortsetje å setje ned maksprisen, mot 1 750 kr. Den same utviklinga har vi når det gjeld kvalitet. Både mi og andre i Regjeringa si interesse er grunnen til at vi kan sluttføre den barnehagerevolusjonen som vi no i mange tiår har drive med.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Faktum er jo at gjennom barnehageforliket har ein forbetra finansieringa av private barnehagar i Noreg. Det fanst inga garantert minstestøtte til private barnehagar tidlegare. Så har ein etablert ei ordning med minst 85 pst. statsstøtte, opp til 100 pst., for private barnehagar, som har sikra vidare utbygging. Dersom ein ser på dei siste åra, har talet på nye private barnehagar overgått talet på kommunale. Det kan ikkje vere nokon tvil om at det i alle fall har vore økonomisk forsvarleg å etablere nye private barnehagar dei siste åra. Det hadde ikkje vore mogleg å få til den utbyggingstakten utan at det hadde vore pengar å tene på det, og mogleg for private barnehagar å kome på banen. Det er òg grunnen til at det over heile Noreg er gode private barnehagar som drivast, og som får det til å gå rundt. Så har vi ei stor utfordring, og det er dei ulike løns- og arbeidsvilkåra mellom offentlege og private. Det er eg ekstremt oppteken av, eg har derfor sett i gang ei undersøking av det, og vi må følgje det opp endå betre i åra som kjem.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Utgangspunktet her er heilt feil. Fleirtalet av dei plassane som er etablerte dei siste åra, har vorte etablerte av private. Eg trur ikkje det hadde skjedd dersom ikkje investeringstilskotet og andre overføringar var slik at det gikk an å byggje og drive barnehagar. Det er heilt naturleg no, når vi er i innspurten, at mykje av det siste må verte teke av kommunane. Det er ganske vanleg at det offentlege må ta den siste innspurten i ei reform der det vert større risiko ved å etablere barnehageplassar. Lat meg då få anledning til å ta tak i det med nedleggingar. Når vi ser på tala i år, er det ingen spesiell auke eller utvikling i talet på nedleggingar i forhold til det som det av heilt normale årsaker har vore dei siste åra. Så er det utfordringar, og det er særleg knytt til forskjellar i løns- og arbeidsvilkår og at ein del eldre foreldredrivne barnehagar slit. Det er vi opptekne av, og derfor jobbar vi vidare med å finne ut av kostnadsforskjellane, så vi kan gjere meir med det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Svaret på spørsmålet er ja. Det er faktisk viktig å få meir forsking rundt dei minste barna i barnehagen når det gjeld effekt for læring, tryggleik og f.eks. psykisk helse, men òg sjølvsagt med tanke på kva type barnehagetilbod som gir best omsorg og utvikling for små barn. Eg vil på det sterkaste avvise at vi i dag ikkje har eit kunnskapsgrunnlag å byggje på når det gjeld barnehagebarn, både dei eldste og dei yngste. Vi har eit betydeleg internasjonalt grunnlag, vi har eit nordisk grunnlag, og vi har òg den undersøkinga som det vart referert til her, mor og barn-undersøkinga, der rundt 20 000 foreldre – dersom eg ikkje hugsar feil i farten – fekk ei rekkje spørsmål når det gjeld språkutvikling. Det er likevel sjølvsagt alltid viktig å ha forsking. Likevel er forskingsbehovet for dei minste barna i barnehagen større enn for dei litt eldre, der vi har eit større kunnskapsgrunnlag.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Eg trur representanten veit betre enn at det er 85 eller 100 pst. Eg trur han er klar over at den regelen som gjeld, er at ein i prinsippet får dekt kostnadene sine, og så skal ein ha minst 85 pst. for dei private, opp til 100 pst. Snittet ligg eit stykkje over 85 pst., men det varierer over heile skalaen. Det er situasjonen i dag. Så er det ingen tvil om at vi har ei særleg utfordring når det gjeld at det generelt er noko lågare lønsnivå – det er færre som har pensjonsavtale i den private delen av sektoren. Det er eg ganske engasjert i å gjere noko med, for det vil sjølvsagt ha betydning for kvalitet, men òg for arbeidsvilkåra for dei tilsette. Derfor har vi sett i gang ei undersøking for å gå inn i dette materialet, for vi har for liten kunnskap om det. Det er heilt nødvendig å følgje det opp tettare i åra som kjem, saman med at vi får ein rammefinansiert sektor som vert overført til kommunane.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-15:
De sittende regjeringspartiene gikk til valg på et nei til å sette bestemor ut på anbud. Etter at de kom til makten, har iveren etter å bruke markedsløsninger og anbud sprengt tidligere grenser. EØS-avtalen gir langt videre muligheter til å unnta frivillige og ideelle institusjoner fra kravet om anbud enn det som blir benyttet av denne regjeringen. Den forrige regjeringen skrev disse unntaksmulighetene inn i de norske anskaffelsesreglene. Det hjelper lite når den sittende regjering driver en anbudspraksis som hittil i år har ført til at en rekke tradisjonsrike institusjoner som drives i ideell regi, trues av nedleggelse. Det gjelder i rus-, omsorgs- og rehabiliteringssektoren, men det gjelder nå også et økende antall barnevernsinstitusjoner. NRK Brennpunkt fortalte nylig historien om 17 år gamle Camilla. I to år var barnevernsinstitusjonen Svalstuen på Gol i Hallingdal Camillas hjem. Her fikk hun og andre ungdommer i en vanskelig situasjon omsorg og lærte seg å bygge gode relasjoner sammen med de ansatte. Så var det brått slutt. Camilla opplevde på nytt at tryggheten ble brutt. Hun skulle flyttes til en stor, kommersiell barnevernsaktør 60 mil unna hjemstedet sitt. Camillas historie er dessverre ikke unik. I forrige uke kom meldingen om at Styve Gard og Garnestangen Ungdomssenter i Hordaland drastisk og uventet får redusert sine avtaler med Bufdirektoratet. Styve Gard reduseres fra 14 til tre plasser, og Garnestangen blir halvert. Ungdommer bosatt i Hordaland skal sendes til institusjoner i andre fylker – dette fordi disse institusjonene har gitt et billigere anbud. Det samme skjer med Kirkens Bymisjons Dreieskjevå i Sandnes. Regjeringens politikk overfor ideelle institusjoner har allerede ført til nedleggelser, f.eks. i Helse Sør-Øst-området, der ungdommer med langvarige psykiske lidelser måtte flytte ut, uten tilsvarende tilbud – én helt uten tilbud, fordi institusjonen ikke fikk videreført sin avtale. Nå skjer det samme i andre regioner, der Regjeringen nok en gang lar administrative beslutninger ødelegge godt etablerte tiltak. Samlet sett står vi overfor en drastisk nedbygging av institusjonsplasser for sårbare ungdommer, og da hjelper det lite at statsråden sier at intensjonen er å bygge opp tilbud i andre regioner. Vi snakker om ideelle organisasjoner som ikke er i denne sektoren for å tjene penger. De har bygget opp sin kompetanse over lang tid. Mange mennesker i sårbare livssituasjoner mister sitt ankerfeste, og da er det ikke lenger menneskene som er i sentrum for politikken, men det er systemet. Dette er uakseptabelt. Jeg forventer at statsråden i denne debatten kan signalisere klart at Regjeringen vil gripe inn mot denne praksisen og bruke det handlingsrommet som EØS-avtalen gir til å unnta ideelle institusjoner fra anbudsordningen, slik intensjonen fra den forrige regjeringen var. Det er et godt skritt på veien at Regjeringen har sortert ut anbudsrunden for ideelle institusjoner, men vi må sørge for å bruke handlingsrommet til å frita dem. Forslaget Kristelig Folkeparti har fremmet her i salen, gir statsråden den nødvendige tenkepause til å gjøre det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-15:
Dette er en viktig prinsipiell debatt, for den handler om hvilket rom det skal være i det norske samfunnet for et frivillig ideelt engasjement. Dette er en viktig sak fordi det gjelder noen av de mest sårbare menneskene i vårt samfunn. Derfor trenger man en omhyggelig behandling av deres tilbud, som faktisk ikke bare er et omsorgstilbud, men det er hjemmet deres. Jeg må si at jeg opplever ikke at statsråden har behandlet denne saken med den omhyggelighet som sakens karakter krever. Det er dokumentert gjennom en utredning fra Stortingets utredningsseksjon at det er større rom for å unnta og frita ideelle institusjoner og organisasjoner fra anbudsregelverket enn det som er praksis i Norge under den rød-grønne regjeringen. Man kan også gå til land som Danmark, som har en langt mer liberal praksis innenfor det samme EU-regelverket som Norge er bundet av. Regjeringen må i det minste, hvis den skal stå til troende som kritisk til for mye markedstilpasning, utnytte de frihetsgradene den har. For det andre: Statsråden kan umulig ha lyttet til representanten Tørresdal, og hun kan umulig ha lest det forslaget som Kristelig Folkeparti har framsatt her i dag, og som er omdelt. Det er ikke et forslag om at statsråden på en uryddig måte skal gripe inn overfor enkeltinstitusjoner, det er et forslag om å fryse den situasjonen man har nå – de avtalene man har nå – til man får tenkt seg om og får tatt en gjennomgang av det generelle regelverket. Det er det forslaget går ut på. Det er ikke uryddig, det er omtenksomt, det er omhyggelig, det er en behandling som dette saksfeltet faktisk krever av sin statsråd. Jeg vil våge den påstanden at statsråden med sin – om jeg må få si – noe kantete opptreden her i dag ikke bare har lagt seg på kollisjonskurs med Kristelig Folkeparti, det bekymrer henne antagelig ikke i det hele tatt, men hun har lagt seg på kollisjonskurs med en samlet opposisjon, og hun har sannsynligvis også lagt seg på kollisjonskurs med representanter for samtlige regjeringspartier i denne salen. Det er ikke lurt, og det er i hvert fall ikke bra for den saken som vi diskuterer.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
SV har alltid – både lokalt og her i huset – hatt et stort engasjement for barnevernet. Barn og unge i barnevernet har ofte hatt tap på tap og ofte følt seg sveket av de voksne. Det er de mest sårbare. Det må derfor være som komiteen skriver, at det må være behovene til det enkelte barnet eller til den enkelte ungdommen som må være utgangspunktet for hjelpetiltak. Å spare seg til fant i barnevernet vil føre til større utgifter senere. Jeg er veldig glad for at departementet legger opp til å bruke egne institusjoner, eller institusjoner drevet av ideelle organisasjoner, og dermed redusere bruken av kommersielle. Jeg ser av innstillingen at Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre har en rørende omsorg for de kommersielle, og det er jo disse partiene som Kristelig Folkeparti eventuelt vil samarbeide med i et nytt regjeringsflertall. Men Dagfinn Høybråten holdt et veldig godt innlegg, som jeg skal utdype videre. 400 barnevernsplasser er lagt ut på anbud de siste fire årene. Ifølge retningslinjene fra Bufetat skal kvalitet og pris telle likt i anbudskonkurransen. Dessverre gjør det ikke alltid det, for ifølge en artikkel i Aftenposten sier flere institusjoner at de opplever at det er prisen som i de aller fleste tilfellene er svært avgjørende. Derfor er det god grunn til å se på anskaffelsesordningene i barnevernet. Jeg føler meg veldig trygg på at statsråden vil følge opp dette. Men det fører meg over til den foreslåtte nedleggingen av Styve Gard, drevet av Kirkens Sosialtjeneste i Hordaland. Dette er en institusjon jeg har kjent til gjennom mange år i mitt politiske liv i fylkeskommunen. Forslaget om nedlegging har vakt sterke reaksjoner, også blant de rød-grønne partiene. Ungdommer har opprettet en side på Facebook. I går stod to tidligere beboere fram og fortalte om gode erfaringer fra institusjonen. Familiemedlemmer forteller om det samme, og det mobiliseres nå til et fakkeltog. Hvorfor dette engasjementet? Jo, fordi det er den eneste barnevernsinstitusjonen i fylket som har ungdom med rus som hovedproblem. Institusjonen har stor anerkjennelse når det gjelder kompetanse og erfaring både hos fagteam og hos barnevernstjenesten i regionen. Tilbudet er preget av mangfold og fleksibilitet ut fra nettopp behovet til den enkelte ungdom. Tilbudet bygger på nærhetsprinsippet, på den måten at ungdommen kan fortsette på skolen sin, kan finne fram til venner før rustida, og ha jevnlig og tett kontakt med familiemedlemmer. Alt dette er viktige forutsetninger for å lykkes, fordi ungdommene skal ut i livet igjen. Livet skal leves i nærmiljøet. Derfor samarbeider institusjonen tett med kommunen om ettervernet, og har spennende prosjekt som f.eks. undersøkelsen «Den sårbare overgangen». Dette er bakgrunnen for noe av engasjementet for å beholde institusjonen for ungdommens del, og jeg føler meg veldig trygg på at statsråden lytter og prøver å finne fram til konstruktive løsninger.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Jeg kunne ikke dy meg! Jeg måtte delta i denne debatten. Den gang jeg som SVs medlem i familie- og kulturkomiteen foreslo 1 pst. av statsbudsjettet til kulturtiltak under departementet, ble jeg møtt med at dette var totalt urealistisk og uansvarlig. Det var også tonen da de rød-grønne partiene kom med de samme forslagene i innstillinga til kulturmeldinga, som statsråden var inne på. En offensiv regjering og en offensiv statsråd gjennomfører nå Kulturløftet. Det fører til – og har ført til – et rikere kunst- og kulturliv, og sjølsagt setter det sine gode spor. Den internasjonale satsinga er en del av Kulturløftet. Når norske kunstnere får dra ut, profilerer de ikke bare Norge på en god måte, men nye impulser utvikler kulturlivet her heime. Det gjelder ikke minst samarbeidet med kunstnere i utviklingsland. Se på samarbeidet Mela! Se på Kunstakademiet i Ramallah og teater og forfattersenteret i Kabul! Jeg opplevde Ramzi på Ultima-konsert i høst, gutten som kastet steinen som utløste den første intifadaen i Palestina. I dag er Ramzi en berømt fiolinist og driver musikkskolen Al Kamandjati i flyktningleirer. Musikk for alle, sier han, vil forandre framtida, vil gi ungene muligheter til å uttrykke drømmer og følelser på andre måter enn å kaste stein. Kultursamarbeid med utviklingsland basert på likeverdige møter og gjensidig respekt er en berikelse for begge parter. Jeg er ganske viss på at kulturministeren, utenriksministeren og utviklingsministeren samarbeider om dette. Kulturløftet skal fortsette å videreutvikles i neste periode. Det skal de rød-grønne partia sørge for. La meg peke på et par områder. For det første må vi få til et kulturskoleløft. Etter at den forrige regjeringa opphevde makspristaket og la inn de statlige bidragene i rammetilskuddet, har flere kommuner lagt ned tilbud og/eller lagt på prisen. Det rammer de ungene som ikke har foreldre med velholden lommebok eller bøker i stua. Og det rammer unger med etnisk minoritetsbakgrunn. SV foreslår ny makspris i arbeidsprogrammet, men det må mer til. Kulturskolene må få større muligheter til å utvikle seg som kompetansesentre i kommunene. Det andre er bibliotektilbudet. I likhet med May Hansen ser jeg fram til en melding som løfter folkebibliotekene. Jeg vil minne om mobile bibliotektjenester som et verdifullt tilbud som øker mangfoldet og leselysten. Jeg besøkte bokbussen Soria Moria i Nordhordland for en stund siden. Den representerer virkelig et eventyr. Men for at eventyret skal vare, kreves noen nye grep. Det tredje er museumsfeltet. Som juryleder for Årets museum gjennom flere år er jeg imponert over jobben som gjøres ute på museene. Det vi nå må ta fatt på, er en planmessig sikring av samlingene. Jeg er stolt over Kulturløftet. Det forplikter og inspirerer til videre satsing.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-12-15:
Fordelingsnemnda sitt vedtak om å nekta statsstøtte til Frelsesarmeens barn og unge har sendt sjokkbølgjer ut i Frivilligheits-Noreg. Mange spør: Er me i ferd med å få eit system der staten skal sensurera og godkjenna meiningar og djup overtyding? Og saka reiser verkeleg sterke, prinsipielle spørsmål. For dersom det er slik at staten ved hjelp av økonomiske sanksjonar skal straffa dei organisasjonane som meiner noko anna enn det som er statsgodkjend meining, ja då er det ikkje berre snakk om trugsmål mot organisasjonsfridomen, men mot sjølve trusfridomen. Dersom Fordelingsutvalet sitt vedtak vert ståande, vil det ramma mange fleire barne- og ungdomsorganisasjonar enn Frelsesarmeens barn og unge. Konsekvensen kan verta at verdifullt arbeid blant titusenvis av barn og unge kan bukka under på grunn av tunge statlege økonomiske sanksjonar. Dersom Regjeringa verkeleg tek mål av seg til å gå inn og bestemma meiningar på denne måten, vil eg karakterisera det som eit kjempedemokratisk problem. Ikkje berre vil det gjera Noreg smalare og trongare, men det vil, som eg allereie har påpeika, truga både organisasjonsfridom og trusfridom. Barn og unge treng gode og trygge fritidsaktivitetar. Frivillige lag og organisasjonar er heilt uerstattelege i dette arbeidet. Dei mange, mange idealistiske og varme leiarane som står på, treng støtte, oppmuntring og honnør for den kjempejobben dei gjer. Det me her er vitne til, er faktisk det stikk motsette. Så dersom retningslinene er slik at Fordelingsnemnda er bunden av dei, ja då kan ikkje retningslinene verta ståande. Regjeringa kan vel ikkje for ramme alvor meina at me skal gå i retning av ein stat som skal styra og godkjenna meiningar, sjølv om det skjer ved hjelp av økonomiske sanksjonar?
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Norge er et av verdens beste land å bo i. Men det er nok ikke alle som opplever det slik. Mange barn i Norge har det ikke så lett, og de trenger hjelp av barnevernet. Barnevernet har en viktig jobb, men også vi som medmennesker må bry oss om barn rundt oss, og ikke minst har de som jobber med barn, en forpliktelse til å melde fra når de ser at barn har det vondt. Bare 3 pst. av bekymringsmeldingene til barnevernsvakta kommer fra barnehagene. Her har vi en lang vei å gå. Noen barn har problemer med rus. Bergens Tidende har de siste ukene hatt artikler som viser at 70–80 barn i Bergen har et alvorlig rusproblem, og at barn ned i 14-årsalderen går på heroin. Her må vi ha tiltak, og et mangfold av tiltak som kan hjelpe disse barna til å få et godt liv. Noen kan være i kollektiv, hvor det er flere barn tilstede, noen må være i mindre grupper, hvor dét passer best for å hjelpe. Det må være sammensatte tiltak. Det er viktig å ta vare på de godt opparbeidede fagmiljøene. Flere ideelle organisasjoner som har drevet med rusomsorg for denne gruppen i over flere tiår, når ikke opp når det gjelder pris i den siste anbudsrunden som Bufdir har holdt. Styve Gard er nevnt. Neste år har de 20-årsjubileum i Hordaland. De har en måte å drive på som gir progresjon i avrusningen, noe som er veldig viktig. Det at man kan være et sted og så gå videre og få ettervern, er veldig viktig for disse ungdommene. Jeg håper vi i framtiden satser på god kvalitet, på gode fagmiljøer, nærhet til hjemstedet og en bredde på tilbudet til de rusavhengige, og at ikke pris blir det som blir hengende igjen som den viktigste faktoren for hvilke institusjoner vi skal velge. Statsråden var selv inne på viktigheten av å ha en institusjon i nærmiljøet, noe vi også håper å beholde i framtiden i Hordaland.