Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 1999-12-10:
I år er det budsjettavtalen mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet som fastsetter totalrammen for utenriks- og bistandsbudsjettet for år 2000. Netto utgiftsramme er på ca. 13,1 milliarder kr, og det er en økning på godt over 1 milliard sammenlignet med inneværende års budsjett. Hele 666 mill. kr av økningen refererer seg til bistandsbudsjettet, som for år 2000 er beregnet å øke til 0,89 pst. av BNI. Opptrappingen er første fase i en seksårig opptrappingsplan som har som mål en gradvis økning av bistanden til 1 pst. av bruttonasjonalinntekten. Innstillingen fra utenrikskomiteen illustrerer på en utvetydig måte hvor hovedskillelinjen i norsk bistandspolitikk går. Innstillingen gir også et stykke på veg svaret på hvorfor en budsjettavtale mellom sentrumspartiene og høyrepartiene ville ha vært vanskelig å få i stand denne høsten. I sitt alternative budsjett reduserer Fremskrittspartiet bistanden til de fattige land med over 7 milliarder kr, mens Høyre for sin del ender opp med et kutt på nærmere 2 milliarder kr. Den utviklingspolitiske redegjørelsen som bistands- og menneskerettighetsministeren gav Stortinget i vår, lå til grunn for en bred debatt om norsk utviklingshjelp i Stortinget den 2. desember i år. De mer prinsipielle sider ved norsk bistandspolitikk har Stortinget med andre ord allerede drøftet i høst. Men fordi utgiftene knyttet til norsk bistandspolitikk utgjør en så stor andel av det totale utenriksbudsjettet, og fordi innstillingen samtidig illustrerer de bistandspolitiske motsetningene i Stortinget, hører en omtale av partienes ulike tilnærming til verdens fattigdomsproblemer med når utenriks- og bistandsbudsjettet skal drøftes. Senterpartiet deler fullt ut følgende forpliktende programerklæring fra budsjettproposisjonen: «Som et av verdens mest velstående land har vi også en klar forpliktelse til å gå i bresjen for bærekraftig utvikling og solidaritet med de fattigste landene og bidra aktivt til å løse miljøutfordringer.» Norge hører med i det internasjonale toppsjiktet når det gjelder bistand til de fattigste landene. Norge har bl.a. høstet internasjonal anerkjennelse for den gjeldsplan som ble foreslått i fjorårets budsjett, og OECD har i en rapport spesielt framhevet Norges rolle i bistandsarbeidet for de aller fattigste landene. At Norge i 1999 har hatt formannskapet i OSSE, har utvilsomt stilt den norske regjering og utenriksledelsen overfor krevende utfordringer. De ulike initiativ som er tatt, og de operasjoner som har vært gjennomført, viser at OSSE i dag spiller en viktig rolle i sentrale konflikter i Europa. Selv om formannskapet om få uker går over til Østerrike, varsler Regjeringen at den vil følge opp sitt aktive engasjement i OSSE som medlem av den såkalte ledertroikaen. Utenriksministerens initiativ i FNs hovedforsamling om å styrke samarbeidet mellom FN og OSSE har blitt positivt mottatt, bl.a. av FNs generalsekretær. Når EU og NATO skal drøfte internasjonale prosedyrer for krisehåndtering, vil et tettere samarbeid mellom OSSE og FN være en interessant tilnærming. Når det gjelder de aktuelle konfliktområdene, har den norske regjering varslet en betydelig satsing på fred, stabilitet og gjenoppbygging på Balkan. Regjeringen tar sikte på å gi et samlet økonomisk bidrag i størrelsesorden 100 mill. US-dollar, eller nærmere 800 mill. kr, til gjenoppbygging og politisk stabilisering. Den såkalte stabiliseringspakten for Sørøst-Europa, som ble vedtatt under ministermøtet i Köln i juni, har som mål å fremme utvikling av demokratiske prosesser, politisk og økonomisk samarbeid, beskytte minoriteter og fremme fleretniske samfunn samt legge grunnlaget for en sunn markedsøkonomi. Dette er et spørsmål som Stortinget vil få anledning til å drøfte når innstillingen fra utenrikskomiteen til St.meld. nr. 13 kommer opp til behandling. Norge fører en aktiv europapolitikk innenfor de rammer som den nå fem år gamle folkeavstemningen setter. Det er viktig å understreke at norsk europapolitikk omfatter mer enn vårt forhold til Den europeiske union. Regjeringen presiserer i proposisjonen at nordisk samarbeid er en viktig plattform for vår europapolitikk. Som saksordfører for nordisk samarbeid vil jeg spesielt henlede oppmerksomheten på den økte nordiske satsing på nærområdene, en satsing som i dag omfatter nærmere en femtedel av Ministerrådets totale budsjett. Nærområdesamarbeidet har etter hvert også fått en arktisk dimensjon. Dette samarbeidet omfatter både de tre baltiske land, Nordvest-Russland og Kaliningrad, og omfatter både kultur, miljø, demokratiutvikling og økonomisk utvikling som ledd i en felles nordisk strategi for fred og stabilitet i Nordens nærområder. «Nærområdesamarbeidet er også å betrakte som et samnordisk bidrag til EUs nordlige dimensjon,» heter det i proposisjonen. Det finske initiativet om den nordlige dimensjon har aktualisert behovet for et styrket regionalt samarbeid både innen EU og mellom EU og andre europeiske land. Det er Nordisk Råds ønske at både Nordisk Råd og Ministerrådet skal være aktivt med i utviklingen av den nordlige dimensjon. De nordiske land har gjennom et mangeårig samarbeid med nærområdene opparbeidet seg erfaringer, kunnskaper og et bredt kontaktnett som gjør at disse landene har spesielle forutsetninger og et særlig ansvar for å bidra til en positiv utvikling i de nordlige regioner i Europa. Mot denne bakgrunn vedtok Nordisk Råd på siste sesjon i Stockholm bl.a. at det skal tas initiativ til en dialog med Europaparlamentet om den nordlige dimensjon. Nordisk Råd har pekt ut følgende seks satsingsområder som samarbeidet i første rekke skal knyttes til, og konsentreres om: atomsikkerhet og energiforsyning i Norden, i Nordvest-Russland og i Baltikummiljø og helse i nærområdene økonomisk vekst og sysselsetting utbygging av infrastrukturbekjempelse av kriminalitetstøtte til demokratiutvikling Nordisk Råd har anbefalt at de nordiske regjeringer utarbeider en langsiktig handlingsplan for arbeidet med den nordlige dimensjon. Budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene innebærer små endringer i 2000-budsjettet i forhold til sentrumsregjeringens opprinnelige forslag. Når også Høyre i innstillingen i beskjeden grad foreslår omdisponeringer innenfor den gitte budsjettramme, ligger det ikke til rette for noen omfattende debatt om selve budsjettet, et budsjett som vil få bred støtte ved avstemningen etter dagens debatt. Stortinget har dessuten nettopp drøftet sentrale sider ved norsk utenrikspolitikk, bl.a. bistandspolitikk, WTO og nordisk samarbeid, og som allerede nevnt vil norsk bistandspolitikk overfor Sørøst-Europa bli drøftet på grunnlag av en egen melding. I sum bidrar dette til at årets behandling av utenriks- og bistandsbudsjettet er blitt temmelig udramatisk. Stortingets behandling av Budsjett-innst. S. nr. 3 er også et uttrykk for at det for tiden er bred politisk enighet om hovedlinjen i norsk utenrikspolitikk. I realiteten er det i dag bare Fremskrittspartiet som avviker fra denne hovedlinjen.