Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-05-07:
Et av de mer sjarmerende trekk ved denne debatten hørte vi akkurat nå når SV i mangel av resultater av egen politikk når det gjelder ny fornybarsatsing i Norge, nå setter sin store lit til det ventede EU-direktivet. Det sier ganske mye om Regjeringens politikk på dette området, og ikke minst dens resultater. Mitt anliggende i dag er å takke utenriksministeren for en svært god redegjørelse om EU- og EØS-saker. Først av alt vil jeg gi ministeren ros for hans nøkterne framstilling av situasjonen på Island. I går kom meldingen om at Islands regjering vil be Alltinget om å ta stilling til om Island skal levere en EU-søknad. Islands bankkrise er den største, relativt til landets økonomi, som noe land noensinne har opplevd, ifølge IMF. Bankene på Island hadde ved midten av 2008 opparbeidet seg en gjeld som var nesten ti ganger større enn verdien av landets årlige vare- og tjenesteproduksjon, ifølge OECD. Landet kommer til å slite i mange år med å nedbetale denne gjelden. Det er ikke rart at mange islendinger ser mot EU og euro i en slik tid. Samtidig er det fortsatt høyst usikkert om Island vil bli medlem. Jeg tror forhandlinger, hvis de blir innledet, blir tøffe, ikke minst når det gjelder fiskeriene. Fiskerinæringen på Island er som kjent sterkt imot islandsk EU-medlemskap. Næringen ønsker ikke å svekke kontrollen med egne fiskeriressurser og underlegge seg EUs felles fiskeripolitikk, noe jeg har stor forståelse for i lys av at EUs fiskeripolitikk har gitt nesten fisketomme hav og en av verdens minst lønnsomme fiskerinæringer. Det er også grunn til å minne om at selv om meningsmålinger på Island viste flertall for medlemskap før jul, har målingene nå snudd til et flertall imot. Det kan kanskje ha sammenheng med at EU i liten grad kan hjelpe Island med dets hovedproblem, gjelden. Euroen kan bare innføres etter at Island har oppfylt Maastricht-kriteriene. Disse kriteriene innebærer bl.a. at Islands inflasjon, rente, budsjettunderskudd og gjeld må ligge på et relativt lavt nivå. Sist, men ikke minst må den islandske krone i løpet av en periode på to år ha en kursutvikling som ligger tett opp mot euroens. Dette er, for å si det mildt, ikke lett når man er midt oppe i en historisk dyp økonomisk krise. Jeg vil for det andre gi utenriksministeren honnør for den gode og saklige framstillingen av mulige konsekvenser for Norge og EØS-avtalen dersom Island skulle bli EU-medlem. EØS-avtalen er dynamisk og forholder seg til forandringer. Det har den vist gjennom sin historie. Selv om enkelte institusjonelle forhold vil måtte endres, vil avtalen være like stødig som nå, også uten Island. Avtalen er allerede i dag først og fremst en avtale mellom Norge og EU, hvis vi ser på handelsstrømmer og bidragene til EØS-finansieringsordningene. For det tredje vil jeg gi utenriksministeren min fulle støtte når det gjelder betydningen av EØS-avtalen. Her er utenriksministeren på meget trygg grunn. Samtlige partier som har vært i regjering de siste åtte årene, har skrevet under på at EØS-avtalen har tjent Norge vel. Vi har hørt representanten Høglunds innlegg her i dag, hvor han skriver under på det samme. Derfor har utenriksministeren hele Stortinget i ryggen i den vurderingen av EØS-avtalen så langt. Det jeg vil skal komme klart til uttrykk, er at han har Kristelig Folkeparti fullt ut i ryggen for stø kurs når det gjelder EØS i denne tiden, som kan bli litt mer turbulent. Kristelig Folkeparti er, i likhet med flertallet i det norske folk, tilhenger av EØS-avtalen fordi den sikrer norske bedrifter markedsadgang til vårt desidert viktigste eksportmarked, det indre marked. Dette er viktig for verdiskapingen, velferd og arbeidsplasser i hele landet. Det er ingen ting ved en eventuell islandsk medlemskapssøknad som rokker ved dette. Derfor bør de som er interessert i å ivareta brede, norske interesser, holde seg unna å sette EØS-avtalen i spill i en urolig tid i verden. Jeg er også glad for at Europakommisjonen, i tråd med Regjeringens forsikringer i Stortinget nylig, uttrykte støtte til Norges erklæring om tjenestedirektivet vedrørende faglige rettigheter. Regjeringens forsikringer, som ble gitt fra Stortingets talerstol, viste seg å holde stikk. Det gir jeg også honnør for i dag. Så vil jeg si at representanten Høglund i dag har tatt opp meget viktige forhold når det gjelder det samlede norske miljøets fokusering på parlamentarisk innflytelse, både i EU og mellom Norge og EU. Det bør både Stortinget og Regjeringen legge seg på sinne. Parlamentarikere kan være en viktig kraft i utenrikspolitisk påvirkningsarbeid. Vi har den disiplin at når vi opptrer utenfor landets grenser, opptrer vi i pakt med brede norske interesser, og det tror jeg vi kan trenge framover innenfor EU. Jeg tror at Stortinget også bør revurdere spørsmålet om en fast representasjon i Brussel. La meg til slutt si: Utenriksministeren kan forvente sterk støtte til forsvaret av EØS-avtalen fra Kristelig Folkeparti, og vi forventer det samme av utenriksministeren.