trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-11-30:
Det vil jeg gjerne gjøre. Det er derfor vi satte ned idrettsutvalget som regjeringen gjorde, nettopp for bl.a. å se på anleggssituasjonen, fordi vi ser at noen kommer skjevt ut. Jeg vil veldig gjerne ta med meg det innspillet for å se på hvordan vi kan sikre at hovedstaden kommer bedre ut. Jeg hadde for noen måneder siden et innspillsmøte hvor vi inviterte kommuner, fylkeskommuner, lag og idrettsforeninger for å komme med innspill til oss om hvordan vi kan ha en bedre anleggspolitikk, for i dag er det litt tilfeldig hvem det er som når gjennom. Det er ofte dem som har sterke talspersoner og ressurspersoner, som kan stå på og få gjennom sine anleggsprosjekter i idrettsrådene, som vinner gjennom, mens kanskje andre typer idretter eller de som ikke klarer å mobilisere i like stor grad, ikke klarer å nå opp i idrettsrådene, og blir dermed ikke prioritert av fylkene. Det at vi styrker kompetansen lokalt så vi får en bedre strategi på anleggsmidler, tror jeg er helt avgjørende.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-11-30:
Først vil jeg si at det er et samlet storting som har sluttet seg til modellen hvor tilskudd til idrettsformål gis fra overskuddet til Norsk Tipping. Jeg forholder meg til det som et samlet storting har sluttet seg til, og mener at det er viktig at vi prioriterer midler til anlegg av det overskuddet som Norsk Tipping har. Jeg vil si til representanten Nybakk at regjeringen kommer til å legge frem en stortingsmelding om pengespill før jul. Jeg kan bare vise til hva jeg tidligere har sagt, at jeg mener at vi har en enerettsmodell som fungerer ganske bra. Så kjenner representanten Nybakk veldig godt til at en statsråd ikke kan si noe mer om innholdet i en melding før den har gått gjennom Kongen i statsråd.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-30:
Lokal- og regionaviser i heile landet reduserer talet på journalistar kraftig, og vi ser også at dei store mediehusa legg ned regionkontora sine og trekkjer seg tilbake i Oslo, VG som sist ut. NRK har også fått rettkomen kritikk for i svært liten grad å spegle det som skjer i andre delar av landet. Situasjonen vi står i, er difor todelt. Vi har fått ei kraftig nedbygging av journalistikken utanfor Oslo, og vi har fått ein nasjonal, offentleg samtale som kretsar i stadig sterkare grad rundt Oslo-/hovudstatsoffentlegheita. Dette aukar polariseringa, aukar avstanden mellom hovudstaden og resten av landet og representerer starten på eit demokratisk problem. Så mitt spørsmål er: Korleis møter regjeringa denne utviklinga, og kva vil regjeringa gjere for å styrkje dei journalistiske miljøa utanfor Oslo og i resten av landet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-30:
«Hvilke tanker gjør utenriksministeren seg om nasjonalt eierskap og utbytte av norske naturressurser i forbindelse med TISA-avtalen?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-30:
Eg står her med energitillegget til TISA-avtala, og eg er klar over at TISA-avtala har blitt sett på vent i påvente av Trump og den nye administrasjonen i USA og kva dei skal gjere, men det er stor grunn til å tru at vi vil møte desse prinsippa igjen, men kanskje i ei anna form eller på ein annan måte. Eg står her og ser på energitillegget i TISA-avtala, slik det no ligg føre, som eit utkast, og det som er urovekkjande der, og som fleire kritikarar har påpeikt, er at det kan hende at det ligg ein trojansk hest her. Avtaleutkastet slår fast at nasjonalt eigarskap skal bestå, men ikkje nasjonal kontroll over utnyttinga av desse ressursane, altså at ein får ein slags «liksom-nasjonal» eigarskap, der ein eiger eit hus, men ikkje kan bestemme korleis det skal bli innreidd, bli brukt osv. Kan statsråden garantere at Noreg ikkje no går inn i ei avtale som rokkar ved den norske modellen for eigarskap og utnytting av nasjonale naturressursar?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-11-30:
Takk for svaret. Eg skal prøve å konkretisere uroa som har vore: Noreg er kanskje det landet i heile «TISA-avtale-gjengen» som har verkeleg store naturressursar. Vi er ein stor eksportør av olje og har enorme naturressursar på energifeltet som er eksporterbare. Difor er dette tillegget spesielt interessant i TISA-samanheng for Noreg. I Noreg har vi ein lang tradisjon, med Statoil, Statkraft, og heimfallsdebatten har vi gåande med jamne mellomrom. Vi har også staten sitt direkte økonomiske engasjement. Til saman dannar dette den norske modellen. Kan ministeren forsikre Stortinget om at ingenting av desse elementa i det som utgjer den norske modellen, vil bli rokka ved ved introduksjonen av ei avtale, slik det no har blitt føreslått frå Island og Noreg?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Selv om dagens kulturminister har få eller ingen tiltak for en mediebransje i krise, har iallfall regjeringen gjennom budsjettkaoset som nå utspiller seg, sørget for at mediene har rikelig å skrive om. Regjeringens mangel på tiltak ble beskrevet slik av Norsk Journalistlag i deres innspill til budsjettet: «Dessverre settes viktige deler av mediepolitikken ut til Mediemangfoldsutvalget. I den grad statsråden tar aktive grep, er de negative som kutt i pressestøtten og frys i NRK-lisensen.» Dette er forslag som regjeringen har kommet med mange ganger. Kulturministeren har ikke evnet å sørge for avtale med kommersiell allmennkringkaster, og regjeringens svake håndtering av lørdagsavisene har gjort vondt verre for mange lokalaviser. Hvorfor er det sånn at kulturministeren sier at vi må vente på Mediemangfoldsutvalget hver gang noen kommer med forslag som kan være positive for mediebransjen, mens hun har nærmest ingen tid å miste når det gjelder forslag som kan være negative for media?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren: «Det er kommet sterk kritikk mot flyrutetilbudet for kortbanenettet i Midt- og Nord-Norge. Mange steder legges det opp til et svekket tilbud, noe som er uheldig for næringsliv og muligheter for nye arbeidsplasser, samt øker bekymringen for fremtidig flyplasstruktur. Dette er statsrådens ansvar. Lokale og regionale politikere har bedt om møte med statsråden, men får ikke svar. Vil statsråden ta imot invitasjonen til dialog med berørte parter for å sikre et tilbud som er bedre tilpasset behovene?»
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg takker for svaret – om enn noe kort og kontant. Når det gjelder framtidig flyplasstruktur, er det ingen tvil om – og det er det en entydig tilbakemelding fra Midt- og Nord-Norge om – at hvis dette blir gjennomført, vil det føre til en dramatisk nedgang i passasjertrafikken, noe som igjen vil føre til at flyplasstrukturen vil komme under press. Særlig for mitt eget hjemfylke, Nord-Trøndelag, er det som det nå legges opp til, potensielt svært dramatisk. Så er det hyggelig at lokale og regionale aktører får møte statssekretæren, men det er typisk for hele saken at det ikke er statsråden selv som stiller opp og lytter til de signalene som kommer. Solvik-Olsen er jo ellers kjent for å være høyt og lavt når det er saker han engasjerer seg i, men her velger han å sende statssekretæren. Jeg vil gjerne at statsråden forsikrer om at møtet den 20. desember blir et reelt innspillmøte, slik at det som kommer fram i møtet, blir ivaretatt, og at man sammen med lokale og regionale aktører søker bedre løsninger enn det som nå er lagt fram.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Den usikkerheten som råder på en rekke områder som statsråden har ansvaret for, er det jo statsråden selv som har skapt, gjennom det man har lagt opp til når det gjelder lørdagsaviser – som vi hadde en debatt om i Stortinget i går – og flyrutetilbudet, som vi har debatt om i dag. Jeg registrerer at statsråden virker tilfreds og fornøyd med det tilbudet som er lagt fram. Både denne saken og saken jeg refererte til i stad, vitner om en regjering og en statsråd som ikke forstår distriktene. Bekymringen som har kommet til uttrykk, kom ikke bare da flyrutetilbudet fra Widerøe ble lagt fram, den kom i det øyeblikket statsråden la fram anbudet. Også tidligere har det vist seg at flyrutetilbud har vært for dårlig tilpasset behovet. Blant annet i 2011 valgte Meltveit Kleppa, daværende samferdselsminister, å trekke tilbake et anbud fordi det var for dårlig tilpasset behovene når det gjaldt Røros. Er det sånn at statsråden velger bare å lene seg tilbake og ikke engasjere seg i denne saken, eller er han villig til å benytte seg av det handlingsrommet han har, for å sikre et bedre tilbud der det faktisk blir en forverring i dag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-11-30:
Det er nok riktig at veldig få av utfordringene til mediebransjen lar seg løse over natta, men det er også veldig få av dem som lar seg løse ved at en stadig oppholder Stortinget med godt snakk om stortingsmeldinger og medietoppmøter forskjellige plasser i forskjellige hovedsteder. Det er noen problemstillinger som er helt konkrete, og som en burde kunne gå videre på, og jeg har lyst til å spørre statsråden litt om den problematikken. Det gjelder lokalavisene. Stortinget har bestemt at folk som bor i distriktene, skal få lokalaviser også på lørdager. Når Posten ser ut til ikke å ha noen problemer med å levere avisene fra mandag til fredag, har regjeringen tildelt et anbud til et firma som heter Kvikkas, som ikke ser ut til å være i stand overhodet til å levere avisene på lørdag. Det gjør at mange lokalaviser blør. De får en klagestorm uten like, det er tusenvis av abonnenter som ikke får avisene sine. Hittil har statsrådens kollega samferdselsministeren vært lite villig til å gjøre noe. Vil medieministeren på vegne av lokalavisene sørge for at samferdselsministeren her gjør de nødvendige endringene og eventuelt hever det anbudet som er inngått med Kvikkas, og som i dag er skadelig for norske lokalaviser?
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-11-30:
Jeg er veldig glad for at statsråden virkelig hegner om nullmomsen. Alle regjeringsparti har de siste tolv årene vært mot nullmoms, men vi fikk til et vedtak i Stortinget om å gjennomføre det, noe som har vært et viktig grep. Mediepolitikken vår handler om ytringsfrihet, men den handler også om dannelse. Dagens medielevering, med logaritmer, siling av informasjon der man bare får den informasjonen som kanskje allerede bekrefter ens egne standpunkt – alt dette syns jeg gir et litt skremmende perspektiv på Medie-Norge. Når vi skal lage en mediepolitikk for en ny digital hverdag, må også dannelsesperspektivet være en viktig del av det – det at vi alle sammen har behov for å bli utfordret på og få motstand mot våre allerede gitte sannheter og meninger. Spørsmålet er: Når statsråden nå skal legge fram disse meldingene, kommer dannelsesperspektivet til å være viktig? Og vil det å komme med motkunnskap og motmeninger også være en viktig del av det å ha en bred mediepolitikk?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Det kan virke som om alle spørsmålene statsråden har fått i dag, har feil premiss – etter statsrådens mening. Eller vi kan kanskje si at han får spørsmål som han ikke ønsker seg eller ikke kan svare på. Det kan virke som om det er om ikke budsjettkaos, så resultatkaos i ministerens departement. Ministeren henter altså eksterne rådgivere for å kontrollere at pengedisponeringer ministeren er ansvarlig for, blir fulgt opp av etaten slik ministeren har sagt, i etaten ministeren er øverste leder for – mer byråkrati og mindre ledelse. Betyr det at statsråden ikke har tillit verken til egen styringsdyktighet eller til at hans egne ledere i etaten, som ministeren er ansvarlig for, følger opp de signalene som statsråden gir i budsjettprosesser?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
«Helseministeren har innført det som kalles for en reform, som er å føre midler fra offentlige sykehus til private aktører, samt iverksatt ABE-kutt i helsetjenesten. For Sørlandet sykehus betyr dette at de er inne i en kritisk økonomisk situasjon. Revmatologisk avdeling ble bedt om å kutte i sine tilbud, noe som ville gått ut over kronikergrupper og spesielt kvinner. Slike tiltak forsterker ulikhetene i helsetjenesten. Hvilke grep har statsråden tatt for å hindre ulikheter i helsetilbudet?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Mens de rikeste kan hente ut mest fra de over 20 milliardene i skattekutt, må altså Sørlandet sykehus klare seg med grovt regnet 70 mill. kr mindre enn det som Høyre lovte. Det er riktig, som statsråden sier, at sykehuset nå er inne i økonomisk vurdering av neste års budsjett, og det er en ganske kritisk situasjon for mange. Tilbakemeldingene jeg får, er at det går på bekostning av fagligheten, de er redd for at fagfolk går over til private, fordi det der er blitt mer romslig økonomi. Revmatologisk avdeling i Kristiansand er i ferd med å «krakelere», skriver en overlege i Fedrelandsvennen i går. Revmatikerforeningen har vært ute i media og uttalt alvorlig bekymring for situasjonen ved Sørlandet sykehus når det gjelder revmatologi. Hva vil ministeren gjøre for å sikre at denne krakeleringen stopper, og hva vil han gjøre for å berolige pasienter og ansatte og forsikre dem om at denne krakeleringen ikke skal videreføres?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg registrerer at også denne statsråden peker nedover i systemet og peker på lokale ledere som skal gjennomføre de kuttene som kommer fra politisk ansvarlig for departementet. Også dette at endring er vanskelig, er blitt et mantra for dem som sitter med ansvaret. Skattekutt, som ikke skaper flere jobber, byråkratireform som ikke skaper færre byråkrater, men tvert imot flere, valgløfter til sykehus som ikke følges opp, og kommersialisering, som trekker økonomi og ressurser ut fra offentlige sykehus – det er Arbeiderpartiet imot. Men dette er bevisste valg som denne regjeringen har innført. Justisdepartementet har gitt beskjed til komiteen om at de følger ikke opp denne reformen, avbyråkratiseringsreformen, med rapportering eller kontroll for å følge med på konsekvensene. Så mitt spørsmål til statsråd Høie er: Følger statsråden opp hvilke konsekvenser kuttene for å hindre flere byråkrater får for svake grupper i helsetjenesten?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Det er helt riktig som representanten Tajik sier, at lavinntektsfamilier har fått skattekutt med denne regjeringen. Det tror jeg de opplever kommer godt med. Men lavinntektsfamiliene har fått mer enn lavere skatt. De siste tre årene har denne regjeringen sørget for flere tiltak som skal sørge for en enklere og tryggere hverdag for disse familiene. Vi har foreslått betydelige forbedringer av bostøtteordningen for å skape en økonomisk tryggere hverdag for mange tusen familier. Vi har sørget for rimeligere barnehageplass for familier med lav inntekt og en nasjonal ordning med gratis kjernetid i barnehagen for alle barn – i familier med lav inntekt – fra de er tre år. Vi har tatt initiativ til at alle barn, uavhengig av foreldrenes økonomi, skal få delta i minst én organisert fritidsaktivitet sammen med andre. Vi har økt stipendandelen for elever fra lavinntektsfamilier. Vi har gjort det mulig for unge å ha større inntekt uten at det betyr redusert sosialstønad for foreldrene. Dette er noen tiltak som gir lavinntektsfamilier en bedre og tryggere hverdag. Regjeringens politikk er å bevare et samfunn med små forskjeller og redusere antall barn og familier som lever i fattigdom. Derfor lanserte denne regjeringen en strategi mot barnefattigdom – den første i sitt slag – med 64 ulike tiltak som skal redusere barnefattigdommen. Jeg mener derfor at skattelettelsene som representanten Tajik refererer til, ikke gir et helhetlig bilde av regjeringens arbeid for et trygt, godt og inkluderende samfunn med forholdsvis små forskjeller, høy sysselsetting og god vekstevne. Så skal vi heller ikke glemme at Norge er et land hvor inntektene er jevnere fordelt enn i mange andre land. Regjeringens skattepolitikk endrer ikke det bildet. Kun 14 pst. av regjeringens handlingsrom har gått til skatte- og avgiftsreduksjoner. Resten av handlingsrommet er prioritert til å styrke det sosiale sikkerhetsnettet, til skole og utdanning, til bedre helsetjenester og utbygging av samferdsel over hele landet. Endringene i skatt som regjeringen har bidratt til, har ikke hatt stor effekt på inntektsulikheten, og det norske skattesystemet er betydelig omfordelende både før og etter skattelettelsene i denne perioden.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Det er jeg ikke enig i. Jeg mener det er viktig, når vi gjennomfører en skattereform og skattereduksjoner, at skattelettelsene er relativt jevnt fordelt. Det har de vært i alle de budsjettforslag som denne regjeringen har lagt frem. De alle fleste opplever å få lettelser, og veldig få står stille med tanke på lettelsene. Det er også en veldig viktig premiss når det gjelder skatt, at skattesystemets viktigste funksjon ikke i seg selv er å være omfordelende, men å drive omfordeling gjennom måten vi finansierer velferdsordninger på i vårt samfunn. Det er skatteinntektene som gjør at vi kan holde oss med gode, universelle velferdsordninger og ordninger som er målrettede, og som treffer dem som har behov for det. Det er den aller viktigste funksjonen til skattesystemet. I tillegg skal skattesystemet stimulere til aktivitet, arbeid, sparing, verdiskaping og sysselsetting. Og kanskje noe av det alle viktigste vi gjør, er å legge til rette for at flere mennesker kommer seg inn i arbeidslivet, og slik sett også kommer ut av en lavinntektssituasjon, som kan være krevende for mange familier.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Det er nok riktig at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene er grunnleggende uenige i synet på behovet for å redusere skattene i Norge. Der denne regjeringen har levert skattelettelser på i overkant av 18 mrd. kr innenfor vedtatt 2016-budsjett, har Arbeiderpartiet foreslått å skjerpe skattene. Det er for så vidt en ærlig sak å kritisere regjeringen for at vi har hatt for få skattelettelser, men med Arbeiderpartiets opplegg ville de ha vært reversert, og folk hadde opplevd høyere skatter og avgifter. Det er den grunnleggende forskjellen mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene. Det må være mulig å gjøre flere ting samtidig: Vi må være opptatt av å ha et godt og velfungerende skattesystem som også stimulerer til økt aktivitet og verdiskaping. Det er i hvert fall ingen tvil om at hvis vi ikke har et konkurransedyktig skattesystem, vil bedrifter etablere seg andre steder enn i Norge. Det blir det ikke flere arbeidsplasser av. Det vi trenger nå, er konkurranseevne, som gjør at vi får flere og ikke færre arbeidsplasser og bedrifter.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Det er i og for seg gledelig at det nå virker som om Arbeiderpartiet erkjenner at det viktigste økonomiske skillet går mellom dem som er innenfor, og dem som er utenfor arbeidslivet. Redusert aktivitet i petroleumsrelatert næringsliv har ført til høyere arbeidsledighet. Arbeiderpartiet starter ofte sine festtaler med at regjeringen ikke kan klandres for oljeprisfallet, men så følger de opp med å klandre regjeringen for konsekvensene av oljeprisfallet. Det denne regjeringen gjør, er å omstille norsk økonomi fra en situasjon der oljeøkonomien har vært den største vekstmotoren, til en økonomi der veksten må skapes i andre deler av næringslivet. Da er skattelettelser et viktig bidrag. Jeg vet ikke nøyaktig hvilke skatter representanten Tvedt Solberg henviser til når han sier «skattekutt til de rikeste». Er det arveavgiften, som Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett for inneværende år skrev om viktigheten av for å redusere forskjeller? Er det slik at vi er enige om at den skal forbli fjernet, eller er det slik at Arbeiderpartiet sysler med tanken om å gjeninnføre arveavgiften? Eller er det selskapsskatten? Den trodde jeg vi var enige om å redusere, av hensyn til flere arbeidsplasser. Uansett hvilken av skattene vi snakker om, er det liten sammenheng mellom Arbeiderpartiets retorikk og politikk. I budsjettet for 2017 følger vi opp skattereformen, i tråd med forliket i Stortinget. Det betyr lavere skatter for bedrifter, slik at det blir mer lønnsomt å legge produksjon til Norge. Det gis lettelser i formuesskatt, som vil styrke norsk privat eierskap og vri investeringene fra eiendom til arbeidsplasser, og budsjettet inneholder en målrettet tiltakspakke mot ledigheten på Sør- og Vestlandet i de mest berørte bransjene, på 4 mrd. kr. Vi forsterker satsingen på investeringer i infrastruktur, forskning og innovasjon. Det vil heve kompetansen i befolkningen, styrke nyskapingen og redusere næringslivets transportkostnader. På den måten kan vi bedre grunnlaget for morgendagens næringer. Samlet sett setter denne regjeringen inn en kraftfull innsats for å sette ledige hender i arbeid og for å skape nye, lønnsomme arbeidsplasser.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Det har finansministeren og regjeringen gjort, og det har vi demonstrert gjennom både statsbudsjettet for neste år og budsjettet for inneværende år. Vi har tatt den situasjonen som har oppstått som følge av det kraftige oljeprisfallet, på alvor. Det er helt riktig, regjeringen er ansvarlig for håndteringen av den situasjonen norsk økonomi har kommet opp i. Hvem kunne forutsett at vi skulle møte det største oljeprissjokket på 30 år? Hvem kunne forutsett hvilke konsekvenser det får? Vi har for så vidt lenge visst at vi ville komme til et punkt hvor oljeinvesteringene ville falle, og at vi måtte omstille norsk økonomi. Det arbeidet burde vært påbegynt for lenge siden, men vi gjør den jobben. Vi har vært opptatt av å kombinere en god og konkurransedyktig skattepolitikk med tiltak som treffer der behovene er størst – både i Rogaland og i resten av Sør-Vestlandet – og ikke minst gjennom fleksibilitet i arbeidsmarkedstiltakene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Jeg er ikke enig i den virkelighetsbeskrivelsen i det hele tatt. Vi har i vårt forslag til statsbudsjett for neste år opprettholdt et høyt nivå på arbeidsmarkedstiltakene, i den erkjennelse at mange mennesker vil ha behov for dem i den omstillingsfasen som norsk økonomi går inn i. Det er ingen tvil om at de som nå opplever utfordringer med å miste jobben, har det vanskelig. Det må vi ta på alvor, og det må vi møte med målrettede tiltak der hvor utfordringene er størst, uten at vi ødelegger veksten og utviklingen i andre deler av landet som ikke har støtt på den ledighetsutfordringen som Sør- og Vestlandet nå står i. Jeg tror jeg skal minne representanten om at også verftene har mottatt bistand i de ulike tiltakene og ordningene som regjeringen har lagt frem i sine budsjetter. Og på toppen av det er kritikken fra Arbeiderpartiet hul, all den tid det er vanskelig å få øye på hva som er Arbeiderpartiets alternativ til de tiltakene regjeringen faktisk har foreslått.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
La meg først få korrigere representanten Wickholm. Det er kun i Arbeiderpartiets retorikk at formuesskatten er et av de viktigste grepene for å få ned ledigheten. Sannheten er at regjeringen har et bredt spekter av tiltak i verktøykassen, som nå tas i bruk – og som allerede har begynt å virke – for å hindre arbeidsledighet. Skattelettelsene er en del av dette, men bare en liten andel av virkemidlene. Jeg har sagt det før: Jeg vedstår meg hver eneste krone denne regjeringen har gitt i skattereduksjoner, ikke fordi de er ment å bekjempe arbeidsledighet her og nå, men fordi vi trenger å ha et konkurransedyktig skattesystem som gjør at bedrifter vil investere, vokse, skape arbeidsplasser i Norge. Når representanten sier at – og jeg siterer – «skattekutt vil ha liten eller ingen effekt», forstår jeg ikke hvorfor Arbeiderpartiet etter skatteforliket, som nettopp handlet om redusert skatt, hadde følgende overskrift på sin hjemmeside: «Mer lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser» Jeg håper Arbeiderpartiet, til tross for retorikken, står ved den politikken vi har vedtatt. Formuesskatten, som vi gjennom skatteforliket er enige om å redusere, er uheldig for norsk, privat eierskap. Regjeringen ønsker å styrke det norske, private eierskapet. Formuesskatten rammer som kjent bare norske eiere og gjør det vanskeligere å holde virksomhet under norsk eierskap. Formuesskatten kan også skape likviditetsutfordringer for eierne. Deler av næringslivet kan ha vanskeligheter med å få finansiert sine investeringer. Derfor kan formuesskatt føre til at prosjekter som er lønnsomme for samfunnet, og som ville gitt nye arbeidsplasser, ikke gjennomføres. Jeg er derfor ikke enig i at formuesskatt ikke har betydning for arbeidsplasser. Tvert imot er jeg sikker på at lavere formuesskatt vil øke interessen for å satse i næringslivet og skape nye arbeidsplasser. Men regjeringens sterkeste satsing er ikke én ting, det er helheten i det vi gjør: tiltakspakker, permitteringsregelverk, tiltaksplasser, flere studieplasser, økte investeringer i forskning og utvikling, rekordhøye investeringer i samferdsel og mye mer. Summen av dette håper jeg merkes også blant dem som opplever den krevende situasjonen det er å miste jobben etter det store oljeprissjokket som norsk økonomi er utsatt for.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Jeg ga i mitt forrige svar en ganske grundig redegjørelse for hvorfor denne regjeringen mener det er riktig å fortsette arbeidet med å redusere formuesskatten: Vi mener det er feil å straffe norskeid næringsliv i Norge og gi det en konkurranseulempe i forhold til utenlandskeid næringsliv i Norge. Det er ikke lenge siden vi behandlet en sak i denne sal som handlet om utsatt formuesskatt for bedrifter som nå opplever utfordringer som følge av den krevende situasjonen på Sør- og Vestlandet. Da var vi i hvert fall enige. I det lå det jo en erkjennelse fra Arbeiderpartiet, at formuesskatt kan være krevende. Det er altså greit for Arbeiderpartiet å skyve på den regningen, men det er ikke greit for Arbeiderpartiet å sørge for at formuesskatten oppleves som rettferdig og konkurransedyktig. Vi kommer til å fortsette arbeidet med å redusere formuesskatten, fordi vi mener at det styrker norsk eierskap i Norge og skaper flere arbeidsplasser på sikt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-11-30:
Jeg skjønner veldig godt at mennesker som nå opplever å være uten jobb, har dårlig tid og er utålmodige etter å komme seg tilbake i arbeidslivet. Det er viktig, for jo lenger man står på utsiden av arbeidslivet, jo vanskeligere blir det å komme tilbake. Derfor iverksetter regjeringen flere tiltak. Ja, vi gjennomfører skattereduksjoner fordi vi mener det er viktig, og vi iverksetter et bredt spekter av tiltak og investeringer fordi vi vet at det avhjelper situasjonen både på kort og på lengre sikt. Men forutsetningen for å skape flere arbeidsplasser i privat sektor, altså i det private næringsliv, er privat kapital. Skal vi sikre at vi har nok privat kapital tilgjengelig, må ikke staten legge beslag på den. Derfor har det vært viktig for denne regjeringen å redusere skattetrykket, både gjennom selskapsskatten og gjennom formuesskatten – legge til rette for mer tilgjengelig privat kapital, som kan investeres i nye og flere arbeidsplasser.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
«Det viktigste økonomiske skillet går mellom dem som er innenfor og dem som er utenfor arbeid. Under denne regjeringen har ledigheten økt med 30 pst. Andelen personer i arbeid er den laveste på 20 år. Det skapes nesten ikke jobber i privat sektor. I oktober sa finansministeren at ledighetstoppen er nådd, men ferske tall fra SSB og Nav viser derimot at ledigheten har fått bite seg fast på et rekordhøyt nivå det siste året. Når kan arbeidsledige på Vestlandet forvente at regjeringens skattekutt til de rikeste bidrar til å skape nye arbeidsplasser?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Nei, vi klandrer ikke regjeringa for oljeprisfallet, men den er ansvarlig for håndteringen. Denne regjeringa har gjort det vanskeligere å være arbeidsledig i Norge. Den har kuttet feriepengene til dem som mottar dagpenger, og den har innført skatt på sluttvederlag. Denne regjeringa har vist at den prioriterer skattekutt til dem som har aller mest, og i den debatten vet finansministeren hvilke skatter Arbeiderpartiet sikter til. Vi trenger en politikk som øker aktiviteten, som skaper nye jobber. Jeg vil minne finansministeren om at det er hun som er i spørretimen og må svare. Da finansministeren og statsministeren besøkte Rosenberg Verft i Stavanger, kom det en tydelig utfordring fra dem som jobber der, der en sa at skatteletter virker ikke her. En etterlyste konkrete tiltak som kan øke aktiviteten og få på plass flere jobber. Når kan de ledige i Rogaland forvente at finansministeren lytter til deres innspill?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Dessverre mangler den omstillingen finansministeren her snakker om, innhold. På tross av store ord og mye snakk om omstilling skapes det ikke nye arbeidsplasser. Det må være et paradoks for finansministeren – på tross av de store ordene – at det ikke skapes nye arbeidsplasser i den omstillingen det snakkes om. Jeg snakket om de kuttene som er gjort overfor de arbeidsledige. Rosenberg etterlyste de konkrete tiltakene som kan øke aktiviteten, få på plass at det skapes flere arbeidsplasser. Det var derfor litt sjokkerende å se at da finansministeren la fram sitt budsjett, var det også et kutt i den direkte innsatsen mot ledigheten. I 2016 er det 5 mrd. kr i tiltakspakken for Sør-Vestlandet. I 2017, på tross av at ledigheten er på et rekordhøyt nivå, vil den fortsatt være på kun 4 mrd. kr – et kutt på 1 mrd. kr. Hva er bakgrunnen for at en nå, på tross av at ledigheten er høy, kutter i tiltakene mot ledighet?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg vil stille et spørsmål til finansministeren: «Ledigheten er rekordhøy, og ifølge statsminister og finansminister er skattekutt i formuesskatten et av de viktigste grepene for å få ned ledigheten. Til tross for at alle eksterne og interne beregninger Finansdepartementet har gjort på dette, viser at skattekutt vil ha liten eller ingen effekt. Hva tenker statsråden om at hennes sterkeste satsing får så lite å si for alle enkeltpersoner og familier som nå opplever ledigheten på kroppen?»
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg tror vi nå får noen gode eksempler på hvorfor det er vanskelig og utfordrende å gjøre avtaler med finansministeren. Det er hun jo midt oppe i denne dagen. Når det gjelder formuesskatten, er vi og regjeringen enige om at det skal være en verdifastsettelse på 80 pst. av formuesobjektene. Vi er ikke enige om sats. Likevel gir finansministeren her i sitt innlegg i Stortinget inntrykk av at Arbeiderpartiet og regjeringen er enige om formuesskatten i skatteforliket. Det er ikke riktig. Så siterer hun meg også på at skattekutt ikke vil ha noen effekt – når det har en direkte referanse til setningen før. Da må jeg bare beklage at Stortingets systemer ikke tillater å bruke flere ord i spørsmålene, slik at det er mulig å tydeliggjøre. Det er altså formuesskatten det her er snakk om, som jeg tydelig refererer til i spørsmålet mitt. Men statsråden velger å bruke det brede begrepet istedenfor å forholde seg til det som er innledningen i spørsmålet. Det er en lite ryddig måte å svare på i Stortinget. Men spørsmålet gjenstår.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Det skapes utrolig få – dvs. ingen – arbeidsplasser i privat sektor under denne regjeringen. Dette er det 7. kvartalet på rad hvor all vekst i sysselsettingen kommer innenfor statlig/offentlig forvaltning. Til det å stå her og hevde at disse skattekuttene – som jo regjeringen har gjort over lang tid, og som har vært en del av Fremskrittspartiets program lenge, uavhengig av hvilken økonomisk situasjon Norge befinner seg i – vil ha den effekten som statsråden sier: Det er jeg dypt uenig i. Spørsmålet blir, når 57 pst. av de arbeidsledige sier at de er misfornøyd med regjeringens jobb: Burde man ikke brukt disse pengene på en måte som man vet har større effekt på kort sikt, men også på lang sikt, fordi vi bygger arbeidsplasser og nye bedrifter på skuldrene til allerede eksisterende bedrifter?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Mitt spørsmål er som følger: «Regjeringens kommuneøkonomi gir økte forskjeller i tjenestene folk får i skattesvake kontra skattesterke kommuner. Et eksempel er Nedre Eiker i Buskerud, som er i en tvangssituasjon, der viktige og nødvendige tjenester som for eksempel nytt sykehjem, må skrinlegges pga. alvorlig inntektssvikt. Ønsker statsråden fortsatt å favorisere innbyggerne i de rikeste kommunene, som kommuneøkonomiavtalen med Fremskrittspartiet og Venstre åpner for, eller vil han prioritere et mer rettferdig tjenestetilbud til alle?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Statsråden gjør et poeng av å sammenligne kommuneøkonomien under rød-grønn regjering med situasjonen under dagens regjering. Den mest rettferdige sammenligningen hadde vel vært å sammenligne dagens regjerings opplegg for kommuneøkonomi med tilsvarende forslag fra Arbeiderpartiet, og der foreslår vi nå f.eks. for neste år 2 mrd. kr mer. Nedre Eiker ville fått 8 mill. kr mer med vårt opplegg. Men det er ikke hovedpoenget. Både økte overføringer fra staten og større omfordeling til skattesvake kommuner er helt nødvendig for å sikre likeverdige tjenester til innbyggerne. Nedre Eiker har f.eks. ca. halvparten av skatteinntektene som Bærum kommune har, og for Arbeiderpartiet er en eldre innbygger i Nedre Eiker like mye verdt som en eldre person i Bærum. Så mitt spørsmål handler om hvorvidt statsråden er villig til å øke omfordelingen fra skattesterke til skattesvake kommuner for å sikre et likeverdig tjenestetilbud.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Det er for så vidt interessant at statsråden velger å nevne valgkampen i 2013, for da advarte bl.a. undertegnede mot økte forskjeller mellom folk som følge av Høyres kommuneøkonomiopplegg. 14 av 19 kommuner i Buskerud ville gå i minus, og det var Kommunaldepartementets egne tall. Så hvis det har dukket opp noen nye tall siden da, kunne det vært interessant å få se dem. Jeg ble da beskyldt fra Høyre-hold for at jeg spredte løgner om Høyres politikk. Men som sagt: Det var Kommunaldepartementets egne tall. For neste år har Fylkesmannen i Buskerud vist at 12 av Buskeruds 21 kommuner faktisk går i minus. KS har sagt at handlingsrommet for neste års budsjett er lik null, så jeg gjentar egentlig spørsmålet mitt: Mener statsråden det er rettferdig at innbyggerne i Nedre Eiker får et dårligere tilbud, f.eks. i eldreomsorgen, enn innbyggerne i en rikere kommune, som Bærum? Og hvis nei: Hva vil statsråden gjøre med det?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
En god og forutsigbar kommuneøkonomi er viktig for å sikre en videre utvikling av skole og velferdstjenester i kommunene. Det har ikke vært endringer i skatteelementene i inntektssystemet i denne stortingsperioden. Det er den samme skatteandelen på 40 pst., og nivået på skatteutjevningen er det samme som under den rød-grønne regjeringen. Skattesvake kommuner som Nedre Eiker blir fortsatt godt ivaretatt. I 2015 hadde ingen kommuner, etter utjevning, under 93 pst. av landsgjennomsnittet for skatt per innbygger. Regjeringens opplegg for kommuneøkonomien har gitt høyere vekst for kommunene enn de rød-grønnes opplegg. Gjennomsnittlig årlig oppgavekorrigert realvekst for kommunene i perioden 2013–2016, altså under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, har anslagsvis vært på 2,2 pst., mens den for perioden 2009–2013 – under den rød-grønne regjeringen – kun var på 1,4 pst. Nedre Eiker har hatt en høyere årlig oppgavekorrigert realvekst under dagens regjering enn under den rød-grønne regjeringen. Under den borgerlige regjeringen har veksten vært på 2,7 pst.; under den rød-grønne regjeringen har veksten for Nedre Eiker kun vært på 2,2 pst. I 2015 fikk Nedre Eiker 49 mill. kr mer i skatteinntekter enn i 2014. Når vi tar hensyn til kommunenes merutgifter til demografi og pensjon, ser vi at handlingsrommet for kommunene har vært klart større under den borgerlige regjeringen enn det det var under den rød-grønne regjeringen fra 2011 til 2013. Styrket kommuneøkonomi gjør at omsorgstjenester og andre tjenester til innbyggerne kan forbedres.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Det er ikke overraskende at Arbeiderpartiet har mer penger i opposisjon enn det de har når de er i regjering. Slik pleier det å være. Derfor er det svært relevant å sammenligne nåværende regjering med den rød-grønne regjeringen, ikke minst fordi det i valgkampen i 2013 kom den ene skremselen etter den andre fra Arbeiderpartiets representanter om hvordan det ville bli med Høyre–Fremskrittsparti-regjering. Nå har vi fasiten. Skremsler er gjort til skamme. Vi ser at kommunene har hatt en positiv utvikling – ja, faktisk en mer positiv utvikling enn under de rød-grønne. I dag kunne Kommunal Rapport melde at kommunene har den laveste gjeldsveksten i moderne tid. Gjeldsveksten i kommunene er halvert siden 2010. Det sier ganske mye, både om forutsigbare rammevilkår og om god økonomistyring i kommunene. Vi har ikke gjennomført noen endringer i skatteandelen i denne stortingsperioden, og jeg har heller ikke registrert at Arbeiderpartiet har gjort det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Denne statsråden er tilhenger av lokalt selvstyre, og det er ganske oppsiktsvekkende hvis det er slik at representanten Lise Christoffersen fra Arbeiderpartiet vil frata kommunene mulighetene til lokale prioriteringer. Det er ingen tvil om at representanten Lise Christoffersens skremsler i stortingsvalgkampen i 2013 er gjort til skamme. Vi ser det nå på gjeldsveksten i kommunene, som er den laveste i moderne tid. Vi ser det på veksten i kommuneøkonomien. Kommunene har fått større handlingsrom under denne regjeringen. Så er det slik at lokalpolitikerne har en handlefrihet og må foreta sine prioriteringer. I tillegg har vi trappet opp den statlige innsatsen innenfor helse- og omsorgssektoren. Vi har satset mer på rusomsorg og psykisk helse. Vi har sørget for at de mest sårbare blant oss får et bedre tilbud. Men vi har også respekt for lokale prioriteringer og lokalt ansvar for egne innbyggere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Regjeringen vil utvikle og styrke kompetansemiljøene i hele landet. Statlige arbeidsplasser kan bidra til dette. Avtalen mellom regjeringspartiene og Venstre vektlegger at kommunereformen skal bygge opp større kompetansemiljøer i hele landet. Arbeidet med å lokalisere nye og eksisterende arbeidsplasser utenfor Oslo skal forsterkes. Lokalisering skal særlig vurderes i nye regionsentre, også utenfor de store byene. Nye og omlokaliserte statlige arbeidsplasser skal som hovedregel plasseres utenfor Oslo. Vi legger opp til at plan for lokalisering av statlige arbeidsplasser legges frem som en del av meldingen til Stortinget om bærekraftige byer og sterke distrikter. Denne meldingen vil etter planen legges frem for Stortinget vinteren 2017. Stortinget ble i Prop. 29 S for 2016–2017, Endringer i statsbudsjettet 2016, orientert om denne utsettelsen. Jeg kan ikke nå kommentere innholdet i planen, ettersom den ikke er ferdig behandlet i regjeringen. Det har foreløpig ikke vært formell kontakt med Oslo kommune om denne saken. Oslo kommune har det høyeste antall statlige ansatte av landets kommuner. Andelen ansatte i det statlige tariffområdet utgjør om lag 10 pst. av totalt sysselsatte i Oslo. Oslo har et sterkt arbeidsmarked, og konsekvensene ved utflytting av statlige virksomheter er begrenset for arbeidsmarkedet i hovedstaden. Konsekvensene av flytting av eksisterende arbeidsplasser kan imidlertid være krevende for de involverte. I arbeidet med lokalisering og eventuelt utflytting av statlige arbeidsplasser er det derfor viktig å legge opp til gode prosesser. Dette gjelder både overfor ansatte i virksomhetene og overfor berørte lokale myndigheter. De ansvarlige departementene vil legge vekt på disse hensynene i oppfølgingen av planen for lokalisering av statlige arbeidsplasser. Alle virksomheter i staten er bundet av Hovedavtalens bestemmelser om retten til medbestemmelse. Medbestemmelse utøves i form av informasjon, drøfting og forhandling av særskilte forhold på forskjellige stadier i en prosess. Vurdering og beslutning om eventuell utflytting av arbeidsplasser fra Oslo er et politisk spørsmål som tillitsvalgte ikke skal delta i. Gjennomføring av eventuell utflytting eller nyetablering utenfor Oslo vil skje i tråd med gjeldende rammeverk for omstillinger i staten. Omstilling skal skje så smidig og effektivt som mulig. Prosessen skal foregå innenfor retningslinjene som er fastsatt i «Personalpolitikk ved omstillingsprosesser». Trygghet i omstilling handler om et godt og forpliktende samarbeid mellom arbeidsgiverne og arbeidstakernes organisasjoner i den enkelte virksomhet og mellom partene sentralt. Det er en rekke virkemidler tilgjengelig for å lette omstillingskostnadene for den enkelte arbeidstaker. Eksempler på dette er dekning av kostnader ved kjøp og salg av bolig, dekning av utgifter i forbindelse med pendling, lønnstilskudd mv.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Oslo har et sterkt arbeidsmarked med både statlige og private arbeidsmarkeder, og det er slik i arbeidslivet for øvrig at arbeidsplasser blir flyttet. Det skjer i privat sektor, og det kan også skje i statlig sektor. Vi må derimot konstatere at denne regjeringen har en langt mer offensiv holdning til å bygge opp kompetansemiljøer og bruke kompetansen i hele landet. Vi har flyttet ut flere arbeidsplasser, ja, mer enn dobbelt så mange arbeidsplasser i løpet av denne perioden som under den forrige. Så konstaterer jeg også at internt i Arbeiderpartiet er det åpenbart stor uenighet om disse spørsmålene. I Stavanger Aftenblad i dag uttaler Arbeiderpartiets stortingsrepresentant Helga Pedersen at statlige arbeidsplasser er viktig for utviklingen av de nest største byene. Og så sier hun: «Oslo har lite å frykte».
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Jeg redegjorde i mitt svar på hvilken måte de ansatte skal involveres, og de ansatte involveres på den måten som det er vanlig at de involveres i denne typen saker. Jeg er derimot svært overrasket over språkbruken. Det er ingen grunn til at Oslo skal føle seg som noen prygelknabe. Oslo er en by i vekst. Oslo har et sterkt arbeidsmarked, et sterkt statlig og offentlig arbeidsmarked, et sterkt privat arbeidsmarked. Det er derimot andre deler av landet som har behov for å styrke sine kompetansemiljøer, og jeg konstaterer at Arbeiderpartiet fremstår som det partiet som vil minst når det gjelder å styrke kompetansemiljøene andre steder i landet. Når jeg møter Arbeiderpartiets stortingsrepresentanter i Nord-Norge, på Vestlandet, i Innlandet, så ønsker de flere statlige arbeidsplasser. Jeg har hatt møte med mange representanter fra Arbeiderpartiet fra Sørlandet som vil at vi skal flytte statlige arbeidsplasser dit. Denne regjeringen har en mer offensiv holdning til disse spørsmålene enn det Arbeiderpartiet åpenbart har.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Strandområdene er viktige for oss alle – selvsagt uavhengig av lommebok – og vi må unngå uheldig utbygging nær sjøen. Etter plan- og bygningsloven er det et generelt forbud mot bygging i 100-metersbeltet langs sjøen. Her skal det tas særlig hensyn til bl.a. friluftsliv og natur. Forbudet kan fravikes gjennom dispensasjoner og gjennom kommuneplaner og reguleringsplaner. Det er kommunene som har ansvaret for å behandle dispensasjoner og vedta planer, og derfor er det kommunene som har ansvaret for å ivareta allmenne interesser, og sikre at vi alle kan bruke strandområdene til rekreasjon. Jeg har tiltro til at kommunene tar dette ansvaret, og at de samarbeider godt med fylkesmannen og fylkeskommunen. Det er gitt en rekke føringer fra sentralt hold for behandling av saker i strandsonen, også under den nåværende regjering. Strandsonen er omtalt i stortingsmeldingen om friluftsliv som ble fremmet av Klima- og miljødepartementet 11. mars i år. Som det fremgår her, er regjeringen opptatt av å ivareta rekreasjonsverdier i strandsonen. I regioner og kommuner der strandsonen allerede er sterkt utbygd, er statlig sikring av friluftsområder et aktuelt virkemiddel. I pressområder er det samtidig viktig å unngå en bit-for-bit-nedbygging. God og helhetlig planlegging i strandsonen er viktig for å unngå at den bygges ned gradvis gjennom dispensasjoner. Jeg vil også nevne nasjonale forventninger til regional og kommunal planlegging, som ble vedtatt ved kongelig resolusjon 12. juni 2015. Her gis det viktige generelle føringer for planleggingen. Et av punktene som er særlig fremhevet, er at kommunene skal ta vare på naturverdier og legge til rette for fysisk aktivitet og trivsel for hele befolkningen ved å sikre sammenhengende grønne strukturer, åpne vannveier og nær tilgang til områder for lek, idrett, rekreasjon og nærfriluftsliv. Disse føringene henger godt sammen med byggeforbudet i strandsonen. Praktiseringen av byggeforbudet er utdypet gjennom statlige planretningslinjer for differensiert forvaltning av strandsonen langs sjøen, fra 2011. Her er det gitt mer konkrete føringer for kommunene, til hjelp ved behandlingen av plansaker og enkeltsaker. Det er i spørsmålet vist til tall fra SSB som viser at Indre Oslofjord har minst tilgjengelig strandsone, og at tilgjengelig strandsone krymper i Aust-Agder og Vest-Agder og i noen områder på Vestlandet. Det er riktig at disse områdene er mest utsatt for press på arealene, og dette er også noe av grunnen til at disse områdene har de mest restriktive føringene. Selv om det bygges i strandsonen, viser tall fra SSB at antall dispensasjoner for nye bygninger i 100-metersbeltet langs sjøen har gått ned. I 2014 ble det gitt 1 107 dispensasjoner for nye bygninger i 100-metersbeltet langs sjøen, mens det i 2015 ble gitt 719 dispensasjoner. Antall tillatelser i samsvar med plan har også gått ned, fra 1 194 i 2014 til 811 i 2015.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Regjeringen gjennomfører store forenklinger i plan- og bygningsloven og de tekniske forskriftene, og det er med bakgrunn i at vi trenger færre omkamper, kortere planprosesser og lavere kostnader. Det er stort press i boligmarkedet, særlig i byene og i pressområdene. Den saken Stortinget har til behandling, er svært viktig, særlig i byene, for å kunne redusere behandlingstiden ved en del fortettingstiltak. Det er ikke riktig at forslaget om dispensasjon vil gjøre det lettere å bygge i strandsonen, for i proposisjonen er det understreket at dette ikke gjelder når det er viktige regionale og nasjonale hensyn. Viktige regionale og nasjonale hensyn er strandsone, kulturminner og dyrket mark, slik at den økte dispensasjonsmuligheten vil gjelde i enklere saker hvor vi mener at kommunene skal ha et større lokalt handlingsrom.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-11-30:
Det er et godt spørsmål som egentlig fortjener et mer utfyllende svar, fordi det er to viktige elementer i det. Det ene er at man generelt trenger mer kunnskap og kompetanse for å kunne ta vare på natur, truede dyrearter og annet biologisk mangfold. Det andre er at mange kommuner mangler nødvendig kompetanse. Det mener jeg er et reelt problem, og det er også en av de viktige grunnene til at vi ønsker å gjennomføre en kommunereform med større kommuner, nettopp for å kunne få mer plankompetanse. Det vet vi er et problem i mange kommuner, og jeg har tro på at større kommuner vil kunne styrke kompetansen, men i tillegg er jeg enig med representanten i at det også er behov for mer generell kunnskap for å kunne ta nødvendige hensyn til natur og miljø.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og moderniseringsministeren: «I avtalen om nytt inntektssystem for kommunene mellom regjeringspartiene og Venstre heter det at det innen utgangen av 2016 skal legges fram en plan for Stortinget om lokalisering av nye og eksisterende statlige arbeidsplasser utenfor Oslo. Da avtalen ble lagt fram ble omfanget sammenlignet med Bondevik II-regjeringens utflytting av ca. 1 000 arbeidsplasser. Dette vil få stor betydning for de ansatte og deres familier og for Oslo kommune. Vil planen bli lagt fram før jul mens Stortinget er samlet, og er de ansattes organisasjoner og Oslo kommune blitt involvert i prosessen?»