Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-11-08:
Siden vi er en av verdens ledende skipsfartsnasjoner, spiller de maritime næringene en svært viktig rolle i norsk næringsliv. Den maritime klyngen sysselsetter nær innpå 100 000 mennesker, i alle deler av landet. I pakt med våre rike tradisjoner er skipsfarten fortsatt vår ære og vår makt. Slik vil det formodentlig også være i framtida, når rederinæringen blir ferdig med å sykeliggjøre seg selv som ledd i den pågående kampanjen for å få ettergitt opparbeidede skattekreditter. Der deltar også, som vi hørte, de to siste talerne. Da kan det hende at de oppdager at de tilbys meget gode skattevilkår, og da kan det hende at de blir mer opptatt av å utnytte de mulighetene som europeiske konkurransevilkår i virkeligheten skaper. Nettopp fordi skipsfarten er internasjonal og avhengig av internasjonale markeder, konjunkturer og konkurranseregler, er det så viktig at norsk skipsfart tar del i den regel- og policyutviklingen som finner sted i EU. På tross av vårt utenforskap har norske skipsfartsmyndigheter betydelig innflytelse og påvirkningskraft. Som skipsfartsnasjon er vi en stormakt og en foregangsnasjon ikke minst i utviklingen av et internasjonalt regelverk for skipsfarten gjennom vår deltagelse i IMO. Det gjelder sikkerhet til sjøs, miljø og sjøfolks velferdsordninger. EUs arbeid med å utforme en helhetlig maritim politikk er utvilsomt av interesse for Norge. Jeg er derfor ikke spesielt overrasket over at EUs maritime politikk ligner på den norske, eller omvendt. Egentlig er dette et ledd i en mer helhetlig transportpolitikk, der sjø- og landtransporten møtes i knutepunkthavnene, og der de ulike transportformenes fordeler utnyttes i et mer effektivt transportsystem. Her har vi mye å lære av EU. Vi snakker altså om intermodale havner og om etableringen av sjøens motorveier, til avlastning for et overbelastet europeisk veinett. Color Lines nye fergekonsept i trafikken over Skagerrak er i og for seg et uttrykk for dette. De nye hurtiggående og effektive bilfergene skaper faktisk en motorvei på sjøen. Jeg håper at norsk næringsliv og norske transportmyndigheter ser rekkevidden av det som nå skjer i Europa. En velfungerende infrastruktur og effektive transportsystemer har uvurderlig betydning for næringslivets konkurranseevne. Vi taper en mulighet om vi nå blir hengende etter. I sin EØS-redegjørelse pekte utenriksministeren på nødvendigheten av en mer bærekraftig bruk av hav og sjø. Sjøtransporten er miljømessig langt å foretrekke framfor biltransporten, men også sjøfarten har sitt forbedringspotensial. Økt satsing på nye skipstyper, mer effektivt maskineri og reinere drivstoff vil utvilsomt bidra til skipsfartens konkurransekraft. Den strategiske satsingen på bærekraftig vekst i EUs maritime virksomhet passer godt overens med de ambisjonene som den norske regjeringen har på det maritime området. Den 3. oktober la næringsministeren fram en strategi for vekst i de maritime næringene. Den bekrefter vår ambisjon om at Norge skal være en verdensledende maritim nasjon. Og ikke nok med det, vi skal være verdensledende innen maritim kompetanse, forskning og innovasjon. Våre tradisjoner, vår brede maritime kunnskap og vår brede maritime kompetanse, med verdensledende bedrifter og forskningsinstitusjoner, gir oss viktige konkurransefortrinn om vi forstår å utnytte dem. Det er neppe noen tilfeldighet at et lite firma i Austevoll i Hordaland er verdensledende innen skipsdesign. Nettopp i arbeidet for en bærekraftig og mer miljøvennlig skipstransport kan Norge yte vesentlige bidrag til det europeiske samarbeidet. Gjennom vår deltakelse i Den europeiske romfartsorganisasjon, ESA, bidrar Norge nå til programmer der vi ved hjelp av satellittkommunikasjon er i stand til å overvåke store havområder. Bedre og mer presise navigasjonssystemer er under utvikling. Norske forskere og institusjoner deltar akkurat nå i en teknologiutvikling som vil kunne få enorm betydning, ikke bare for de involverte institusjonene og for europeisk skipsfart, men for sjø-, luft- og landtransport i sin alminnelighet. Derfor er det så viktig at vi også i fortsettelsen opprettholder de dialogkanalene som vi har hatt, i arbeidet med EUs maritime politikk.