Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-03:
Kulturløftet har flyttet noen merkesteiner, ikke bare fordi det er kommet mer penger til kulturlivet under den rød-grønne regjeringa, men like mye fordi kunst og kultur gjennom å bli løftet opp på den øverste politiske dagsorden er blitt relevant på en annen måte enn før – det angår flere, berører oss sterkere. Og etter hvert har stadig flere sett at dette også gir oss vidsyn og innsikt, og at vi til og med kan bli litt klokere og bedre til å forstå oss sjøl og andre. Dersom vi forstår kultur som fortellinger som formidles gjennom et sett av tegn og symboler, ser vi at kultur kan spille en viktig rolle som identitetsdanner. Argumenter for at et samfunn skal satse på kultur, har ofte en slik begrunnelse – i tillegg til flere andre. Dersom vi sier oss enig i at det kan være slik, kan det være nyttig å se både på identitetsbegrepet og på hvordan det kulturelle landskapet ser ut i vår tid. Begrepet identitet er relativt nytt, både i folkelig bruk og som samfunnsvitenskapelig terminologi. For å synliggjøre identitet kan et menneske eller en gruppe finne ulike markører. I vår moderne tid med globalisering, stor informasjonsflyt og stor mobilitet ser vi tydelige tegn på at mennesker finner plass til flere identiteter samtidig. Det innebærer også at man kan ha tilhørighet ikke bare til ett «vi», men til flere. Det håper jeg at alle partiene i denne salen kan legge seg på minne. I kulturlivet har globaliseringa helt klart hatt en brubyggereffekt. Det har styrket mangfoldet i kulturlivet, gitt kunstnere nye kilder til skapende og utøvende virksomhet og bidratt til økt behov for kunnskap om egne kulturtradisjoner og et sterkere ønske om å utvikle disse. En slik forståelse av identitet samsvarer i store trekk med forståelsen av at identitet ikke er statisk, heller ikke noe man eier, men en opplevelse av tilhørighet som er bevegelig og flerfoldig. I disse dager går festivalen Barents Spektakel av stabelen i Kirkenes. Det er en kulturbegivenhet som tar utgangspunkt i menneskers livsvilkår ved en grense – i mange betydninger av ordet. Tydeligst kan vi se at festivalen er preget av den fysiske, kulturelle og sosiale grensen mellom Norge og Russland, både gjennom de kunstneriske prosjektene festivalen bringer sitt publikum, og gjennom det faktum at ca. halvparten av dem som driver festivalen, bl.a. som frivillige, er russere. Betydninga av det mangfoldige kultursamarbeidet og det øvrige folk-til-folk-samarbeidet som skjer i nord, er i mange sammenhenger trukket fram av den rød-grønne regjeringa. Det har også ført til konkrete avsetninger på statsbudsjettet, bl.a. med en egen pott til grenseoverskridende kulturarbeid i nord. Er så alt såre godt? Kan vi lene oss tilbake og være tilfreds? Jeg mener nei, og jeg tror alle vi rød-grønne politikerne mener nei. Derfor forbauser det meg veldig at representanten Håbrekke påstår at vår kulturpolitikk er et ovenfra-og-ned-prosjekt. Det er rett og slett feil. Vi må som politikere alltid være på vei og være villige til å se de endringene som også er i kulturlivet. Interpellanten nevnte at sju av ti kulturkroner går til Oslo. Jeg er enig med henne i at dette er en stor utfordring. Jeg mener vi tydeligst ser det på filmområdet. Det er helt riktig som statsråden sa, at den store satsinga som vi har hatt på film, også har styrket film i regionene, og har ført til at f.eks. de regionale filmsentrene har fått økte midler. Men de store pengene innen film går stort sett til et filmmiljø som befinner seg i hovedstaden, og dette har ikke minst å gjøre med at det lenge var slik at det kun var en håndfull mennesker som behersket teknologien og evnen til å fortelle historien med levende bilder. Den teknologiske revolusjonen innen visuell historiefortelling vi har hatt de siste åra, har totalt endret dette bildet, og gjort film som kunstnerisk verktøy tilgjengelig for langt flere. Så jeg tror at vi nå må se om det kan være politiske grep som må til for at vi skal få mer av de store pengene innen film til de svært mange nyskapende filmmiljøene vi har sett vokse fram i regionene de siste åra. Det er en veldig viktig utfordring, som jeg tror vi skal ta i lag, og så er jeg veldig trygg på at Kulturløftet er godt på vei til å realiseres fullt ut.