trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-02:
Først en takk til statsråden for det jeg synes var et godt svar. Jeg synes også det var hyggelig å høre at statsråden sjøl har valgt å beholde det som han kalte for PEL-fag, som jeg kaller pedagogikk og elevkunnskap. Det synes jeg er veldig, veldig bra. Statsråden legger også sterk vekt på det at didaktikken skal styrkes, og det synes jeg er veldig bra. Så kommer vi til det som vi er litt mer uenige om. Til det med masteroppgavene: Jeg skjønner intensjonen til regjeringa, og det statsråden også sjøl sa, var at her skal det på en måte ikke være noen grenser. Det er på en måte noen grenser, men samtidig så var det ingen grenser, sa statsråden. Da tenker jeg at det blir min oppgave å si at her gjelder det for institusjonene å være kreative. Jeg tror det kan bli bra hvis de klarer å være kreative i denne tilnærmingen. Jeg synes også det er veldig bra at spesialpedagogikk skal være en viktig del av særlig 1.-7. Det tror jeg er utrolig viktig. Hvis vi mener noe med tidlig innsats, så trenger alle å ha kunnskap om det. Så til de praktisk-estetiske fagene, der statsråden sier at alle skal ha muligheten til fordypning. Det var ikke fordypning jeg etterlyste, jeg etterlyste rett og slett noe obligatorisk, et pålegg til studentene om at de må innom et praktisk-estetisk fag. Vi har jo disse tilbudene i dag, og det har vært mulig også i dag å ta disse formingsfagene eller de praktisk-estetiske fagene som fordypning. Problemet er at det er for få studenter som gjør det i dag, og det jeg er redd for da, er at gode fagmiljøer ute på de ulike institusjonene kan risikere å miste den fagkunnskapen de har. Jeg er så redd for at vi nå på en måte skal kaste ut babyen med badevannet, hadde jeg nær sagt, og jeg håper at noen studenter vil velge dette. Samtidig vet vi at kommunene ute sitter og ønsker seg nykvalifiserte lærere som har de studiepoengene de skal ha i norsk, matte og engelsk, så alle vil jo velge det, tror jeg. Iallfall de første årene kommer det til å være fokus på det, og da er jeg redd for at kanskje noen av disse praktisk-estetiske fagene har lidd under det, og at avdelingene er borte når vi skjønner at nå må vi begynne å satse på det. Jeg ber iallfall statsråden innstendig om å følge med på de ulike avdelingene rundt omkring på de nye lærerutdanningsinstitusjonene nå, sånn at vi ikke mister disse gode fagmiljøene, for det tror jeg vil være veldig, veldig kritisk for norsk skole hvis de gjør det. I hvert fall hvis vi mener at vi skal ha en skole som gjør elevene kreative, skapende og innovative framover, er vi nødt til å beholde de fagmiljøene.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-02:
Først har jeg lyst til å takke for det jeg synes har vært en veldig god debatt, det er nesten så jeg er fristet til å ha litt flere interpellasjonsdebatter, jeg synes de er gode. Så vil jeg ta litt historikk. Vi sier at vi skal styrke pedagogikkfaget. Det var 60 studiepoeng på 1990-tallet, så ble det redusert til 30 studiepoeng, og så har det gått opp igjen til 60 studiepoeng, så pedagogikkfaget har vært litt i bevegelse gjennom årene. Det som er spørsmålet i forhold til RLE, slik jeg oppfatter det, er at det er 10 pst. av pedagogikkfaget i dag, og vi skal øke det med 5 pst., hvis jeg ikke har misforstått helt, og så er det da snakk om det skal være en modul eller ikke, og det handler om det som statsråden sa om det med synliggjøring av RLE som en del av pedagogikkfaget i dag. Det er der vi er litt uenige. Der er jeg enig i det som man fra Kristelig Folkeparti også sa, at vi kanskje skal legge det på siden og gjøre det til et obligatorisk fag. Statsråden var inne på de praktisk-estetiske fagene og dette med etterspørsel og tilbud. Det er ingen incitament for å velge disse fagene i dag, sa statsråden. Da kan vi sette kompetansekrav, slik som vi har gjort i norsk, matte og engelsk, men i tillegg til det har vi valgt å gjøre norsk, matte og engelsk obligatorisk i lærerutdanningen. Og hvorfor det? Det er jo kun fokus på de kognitive ferdighetene hos elevene, og hvis det er sånn at vi som myndigheter sier at det kun er det kognitive som anses som viktig, hvorfor skal lærere eller elever tro på oss når vi sier at kreativitet, skaperkraft og innovasjon er viktig? Hva er det da i den nye lærerutdanningen som peker på og understreker akkurat dette? Det er derfor jeg har en bekymring for og en spådom om at vi kan risikere at lærerutdanningen blir smalere enn den er i dag. Hvis vi har en lærerutdanning som er smalere enn i dag, som bare legger vekt på det kognitive, eller hvor signalet på en måte går den vegen, så får vi også en smalere skole. Derfor er vi nødt til å se dette i sammenheng. Jeg har også lyst til å si som et lite hjertesukk til slutt i forhold til dem som er inne på PISA og at vi har målt oss i mange, mange år og funnet ut at vi er gjennomsnittlig og har liksom ikke kommet noe særlig lenger enn det: Vi utdanner altså ikke elevene våre til PISA, men vi utdanner dem for fellesskapets framtid.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-02:
Da de statlige skolene ble lagt ned, og det ble uro i døvemiljøet, var det fordi de opplevde at de hadde et godt tilbud, med god fagkompetanse. De opplevde at de hadde et tilbud der barna kunne gå og være med andre som ikke hørte, og som brukte tegnspråk. Det jeg lurer på om statsråden kan si noe om, er hvordan han oppfatter at tilbudet er nå, sånn kvalitativt. Er miljøet like fornøyd med det tilbudet de får nå, som de var da de hadde de statlige skolene? Klarer vi å holde på de fagmiljøene som var, slik at kompetansen er den samme nå som den var under det forrige regimet da vi hadde flere statlige skoler? Og hva slags betydning har det at vi faktisk har to igjen, som fortsatt er statlig eid, og som besitter den kompetansen?
Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-02:
Jeg har også lyst til å utfordre statsråden litt på generelt grunnlag, for tegnspråk handler om mye mer enn det som statsråden har ansvar for. Men statsråden har tross alt ansvar for noe av det aller viktigste – opplæringen og det som skjer i skolene for dem som bruker tegnspråk i opplæringen sin, men også for å rekruttere fagfolk. Det jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden på, er: På hvilket område er det vi har de største utfordringene? Hva er det vi må gjøre noe med først – hvis vi tar som utgangspunkt at vi alltid kan bli bedre? Det kan vi veldig ofte. Selv om det ikke nødvendigvis betyr at vi er dårlige i dag, er det som regel noe vi kan bli bedre på. Jeg kunne tenke meg å høre hvor statsråden tenker at man på dette området bør sette inn innsatsen nå.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Jeg vil gjerne spørre statsråden om han vil vurdere et par av de forslagene som jeg nevnte i mitt innlegg, f.eks. det som handler om å sikre at alle hørselshemmede elever får mulighet til å delta på kurs eller deltidsopplæring uavhengig av kommunens økonomi. Her kan det f.eks. være betydelige reiseutgifter for noen. Vi vet at kommuneøkonomien varierer. Ikke minst vil det bli sånn med regjeringens nye opplegg til kommuneøkonomi. Vi vil gjerne utfordre statsråden til å vurdere om ikke dette er en regning staten kan ta for å sikre likeverdighet i tilbudet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Det som tilsier at vi ikke burde fortsette med dagens ordning, er at vi får høre fra dem det gjelder, at det er en ulikhet i hvem som får dette tilbudet, og ikke. Det må jo bekymre statsråden. Da kan man selvfølgelig velge å ri prinsipper eller håpe at kommunene etter hvert skal innse 100 pst. at de har ansvaret. Men det viktigste er hva slags konsekvenser det får for hverdagen til disse barna og ungdommene nå. La meg da prøve et annet innspill, som vi tenker er viktig, og det gjelder tiltak for å styrke den tegnspråklige kompetansen på skoler der det er hørselshemmede elever som ønsker det. Hvis man kan skape et miljø der flere, ikke minst voksne, og veldig gjerne også andre elever, får en mulighet til å uttrykke seg på tegnspråk, vil man skape et mer inkluderende skolemiljø. Men da må man ha støtte til det. Er det noe statsråden vil vurdere?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Da er mitt siste spørsmål: Vil statsråden vurdere det – for det er nettopp en statlig støtte til dette vi er ute etter å få vurdert?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Det er et veldig godt og interessant spørsmål. CI, altså cochlea-implantat, har vært en medisinsk revolusjon. Det betyr at mange som tidligere ikke kunne høre noe, eller i praksis ikke kunne høre noe, i dag kan høre delvis og på den måten også få en helt annen mulighet til å kunne utvikle talespråk og kunne kommunisere. Så er det, må jeg innrømme, en del vanskelige problemstillinger knyttet til disse elevenes bruk av tegnspråk, og hvilke rettigheter man skal ha til bruk av tegnspråk. Jeg har hatt dialog med Norges Døveforbund om dette, men jeg har foreløpig ikke kommet til den konklusjon at det trengs regelverksendringer. Jeg vil ikke dermed lukke døren for det heller, men vi har foreløpig ikke sett noen grunn til å foreslå regelverksendringer.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Denne reformen startet under den forrige regjeringen, og det er ikke til å legge skjul på at daværende opposisjon, nåværende samarbeidspartier, var skeptisk til en del av dette. Jeg har allikevel, etter at jeg ble statsråd, sett at de store beslutningene i hovedsak nok var riktige – det kan godt hende man hadde noe rett i prosesskritikken og slikt – og grunnen er rett og slett at vi beveger oss over dit hvor vi har lyst til å legge mer til rette for de mange elevene som går i kommunale skoler, at man unngår at de flytter, og på den måten må vi også vurdere de statlige skolene. Vi er også veldig opptatt av i de prosessene vi skal inn i nå med Trondheim kommune og Oslo kommune, at man for det første skal sikre videre drift av et godt tilbud for elevene – det er en forutsetning, og det har det også vært for de andre skolene som legges ned – og videre at vi fra politisk ledelse i departementet blir holdt oppdatert om dialogen, som skal være tett, nær og god, med brukerne, altså foreldrene og elevene på skolene. Og som sagt, enda er ingen beslutning tatt. Jeg kjenner ikke til at vi har noen grunn til å tro at det har vært noen vesentlig forringelse av kompetansemiljøene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Jeg mener at det aller viktigste er at omleggingen av Statped blir vellykket. Da handler det ikke bare om at man har hatt en vellykket organisatorisk omlegging, men at man reelt sett når ambisjonen, nemlig at Statped i mye større grad skal ut, støtte opp under elevene ute i skolehverdagen, at kommuner, uavhengig av størrelse, som kan ha elever som f.eks. er døve, skal få den nødvendige faglige støtten fra Statped. Jeg må si at det er ingenting som tyder på i dag at vi ikke skal få til det, men det er klart at det vil bære veldig feil av sted hvis vi ender i en situasjon hvor vi har trappet ned det statlige direkte skoleeierskapet, og samtidig ikke fått til den spredningen ut i kommunene som vi ønsker.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Normalt pleier jeg å være veldig raus med å vurdere forslag. Jeg skjønner godt den veldig gode intensjonen til representanten Lysbakken, nemlig at vi skal sikre likebehandling. Samtidig synes jeg at et annet prinsipp også er viktig, og det er at vi ønsker at det skal bli veldig klart og tydelig for kommunene at de har ansvar for disse barna. De får statlig støtte gjennom f.eks. Statped-systemet og også gjennom kommuneøkonomiopplegget – for en del tunge brukere, i hvert fall. Men jeg synes at det er et viktig poeng her at kommunene også må ansvarliggjøres, og at lokalpolitikerne må ansvarliggjøres. Så selv om jeg normalt kanskje ville svart at i budsjettspørsmål og sånt kan man alltid tenke om igjen om ting man mener, vet jeg ingenting i dag som tilsier at vi ikke burde fortsette med dagens ordning.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Jeg er litt usikker på om jeg helt klarer å fange opp hva representanten Lysbakken spør om. Vi har i dag f.eks. kombinertskoler, knutepunktskoler, skoler som satser ekstra ressurser i kommunal regi for bl.a. elever som skal ha tegnspråkopplæring. Det er veldig bra. Jeg hørte representanten Lysbakken også nevne en idé om at man skulle ha en type knutepunktskolenettverk. Det kan også være verdt å vurdere. En ekstra støtteordning generelt til skoler for å stimulere til mer tegnspråk har jeg rett og slett ikke vurdert.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Jeg må innrømme at jeg ikke har tenkt veldig godt gjennom det spørsmålet. Det er en god intensjon: at man også på skoler hvor det ikke bare går elever som bruker tegnspråk, kan lære opp elever i tegnspråk. Bare for å si det: Skolene har allerede i dag mulighet til å tilby f.eks. tegnspråk som fremmedspråk – eller istedenfor fremmedspråk. Det blir feil å kalle det et fremmedspråk, for det er jo ett av våre godkjente språk i Norge. Jeg skal ikke lukke døren for representanten Lysbakkens forslag, men jeg vil heller ikke love noen støtte til det. Jeg tror ikke jeg kan gå noe lenger enn det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Jeg sa «ingen grenser», men korrigerte meg selv. Mitt poeng var at det er helt åpenbart at det er problemstillinger. Selv om man sier som vi har sagt, at masterfordypningen skal være forankret i et av skolefagene, er det helt åpenbart at det er veldig mange problemstillinger der som tungt vil måtte trekke på pedagogikk eller på spesialpedagogikk. Dette er en av de tingene som det kom mange innspill på i høringsrundene, og det vi skal se på, er om vi tydeligere kan få frem den forventningen også til institusjonene, sånn at det blir tydelig for institusjonene at selv om vi sier at det skal ha en forankring i et skolefag, må en jo kunne skrive f.eks. kombinasjonsoppgaver. Skriver du en oppgave om dyskalkuli for barn på 1. trinn, er det helt åpenbart at pedagogikken også må trekkes inn. Et annet veldig viktig generelt poeng er at vi ønsker også med en ny masterutdanning – og det vil jeg tro at Stortinget også står bak – enda tettere samarbeid mellom de forskjellige fagmiljøene på institusjonene. Vi ønsker f.eks. at både de fagdidaktiske miljøene, altså fagmiljøene som ofte er på de gamle læreinstitusjonene, de rene fagmiljøene, hvis man kan kalle det det, som man ofte også har, og de pedagogiske miljøene, skal samarbeide enda tettere. Men så er det ikke noen tvil om heller at det fins noen hovedmiljøer. For eksempel er de fagdidaktiske miljøene ekstra viktige i fagfordypningen. De pedagogiske miljøene er ekstra viktige, selvfølgelig, i pedagogikk og elevkunnskap og fordypningsfagene i pedagogikk og spesialpedagogikk. Når det gjelder de praktisk-estetiske fagene, er jeg ikke for at vi skal pålegge studentene å velge det. Det er både prinsipielle og praktiske grunner, men et tilleggsargument kan være at jeg er heller ikke helt sikker på om det ville fungert. Jo, man ville fått flere lærere som hadde fordypning i praktisk-estetiske fag, men jeg tror problemstillingen her egentlig dreier seg om etterspørsel og ikke tilbud. Jeg tror det er mye viktigere at Stortinget ser litt på forslagene som vi fremmet i Meld. St. nr. 28, om fagfornyelse, delvis oppfølging av Ludvigsen-utvalget, og må si at også i de praktisk-estetiske fagene burde vi for nye ansettelser ha fordypningskrav og kompetansekrav, for et av problemene i dag er at det rett og slett ikke er noe incitament, eller oppmuntring, for kommunene til å søke etter lærere som har fordypning i de praktisk-estetiske fagene. Det å ha fordypningskrav også i disse fagene var faktisk et av de rådene som «Det muliges kunst», denne rapporten som så på både kunstfag og skole, ga oss. Jeg tror det vil være et viktigere bidrag til å få styrket de praktisk-estetiske fagmiljøene på skolene enn det å gå inn og pålegge lærerne å fordype seg i bestemte typer fag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-02:
Tusen takk for en veldig god diskusjon. La meg bare igjen gjenta at det er helt riktig at det er veldig god timing å ta opp denne interpellasjonen nå. Bare et par ting som har kommet opp – det er ingen obligatoriske fag i dag. Det vil si at hvis man ønsker å ta fordypning i f.eks. kunst og håndverk med kroppsøving, naturfag og mat og helse – hvis man har fire fag – så er det fullt mulig. Det er ikke obligatorisk i dag at man må ta matematikk, norsk og engelsk – det blir ikke det i masterutdanningen. Så er det også verdt å understreke overfor flere som har tatt det opp, bl.a. Kristelig Folkeparti, at vi har, som jeg sa, en litt annen innretning på 1–7 og 5–10, bl.a. fordi en avgjørende del av 1–7-utdanningen er at man skal bli spesialist i begynneropplæring, for å si det på den måten. Et viktig grep var å dele utdanningene, som forrige regjering gjorde, men også at det er en litt annen innfallsvinkel, med da et tyngre ped.- og spes.ped-fokus i 1–7. Så vil jeg advare litt. Siden vi har lagt mye av tyngden på fagforståelse og på faglæreren, og det å ruste opp og gjenreise faglæreridealet i skolen er et viktig prosjekt for denne regjeringen, forstår jeg den bekymringen som kommer for andre deler av skolen. Men samtidig vil jeg advare mot det at man tenker at det kun er ped. og ped.-faget – eller pedagogikk og elevkunnskap – som gjør at man blir rustet for skolen, og nettopp understreke igjen at fagfordypning i lærerutdanningen ikke er ren fagfordypning, det er i høyeste grad også fagdidaktisk fordypning, altså fagenes egen pedagogikk. Og det er viktig, hvis ikke høres det ut som, som representanten fra Kristelig Folkeparti sa, at man liksom får en master i matematikk, og at det er det avgjørende. Nei, da må man ta lektorutdanning. Og da må man ta pedagogikk på toppen. Så er det verdt å understreke igjen: Representanten Lysbakken sa at skolen handler om fag, men også om mer enn fag og mer enn noen få fag. Jeg er helt enig i det, og jeg mener at det er godt ivaretatt. Jeg vil understreke igjen at pedagogikkfaget svekkes ikke. Ja, det identifiseres en modul på 15 studiepoeng med RLE-relevant kompetanse, i stor grad hentet ut i dag, men det er i tilknytning til pedagogikk og elevkunnskap-faget, og har altså ikke noe med dette faget, altså KRLE-faget som sådant, å gjøre. I tillegg er det en bachelor-oppgave som i dag ligger der, og som flyttes ut. Når det er sagt – oppsummeringsvis – har det vært uenighet og delte meninger om hvorvidt man burde ha en femårig masterutdanning for lærere. Det kommer nå. Så er jeg opptatt av at det skal være en reform som skal stå seg over tid. Det betyr at det også er viktig å finne de rette balansene i det. Og når vi skal jobbe videre helt i innspurten på de siste rammeplanene for denne lærerutdanningen, vil jeg ta med innspillene både fra høringsrunden og herfra, og lytte til i hvert fall en del av dem.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2016-06-02:
Jeg har bare noen kommentarer til de innleggene som har vært holdt. I Høyre er vi godt fornøyd med at den nye femårige grunnskolelærerutdanningen nå blir realisert. Det har vært en viktig del av Lærerløftet sammen med en solid satsing på etter- og videreutdanning og tydelige kompetansekrav. Det mener vi elevene er tjent med, og det mener vi lærerstanden som profesjon er tjent med. Det er ingen tvil i Høyre om at god fagkunnskap hos lærerne er en viktig forutsetning for at undervisningen i skolen skal bli god, og for at elevene skal få de beste læringsmulighetene. Derfor er jeg glad for signalet i dag om at fag og fagdidaktikken får en sterk plass i de kommende rammeplanene for grunnskolelærerutdanningen. At fagdidaktikken nå så tydelig løftes fram og gis en klar prioritering, vil mange elever nyte godt av. Jeg var selv i et av de første kullene ved Universitetet i Bergen som kunne velge fagdidaktikk som valgfritt emne da jeg tok mitt første hovedfag. Det var et etterspurt tilbud blant studentene og ble opplevd som nyttig. Da jeg mange år senere overtok ansvaret for et lærebokforlag, oppdaget jeg fort at fagdidaktikken var dårlig representert i faglitteraturen, og det avspeilet nok fagdidaktikkens litt utydelige rolle innenfor en del fagområder. Det har blitt bedre etter hvert. Representanten Tingelstad Wøien stilte i interpellasjonen spørsmål om faget pedagogikks stilling og innhold i framtidas lærerutdanning. Pedagogikkfaget har en akademisk-vitenskapelig variant på universitetene, og det har hatt en grunnleggende sterk stilling i de mer profesjonsrettede lærerutdanningene. Jeg er også glad for de signalene kunnskapsministeren har gitt om å beholde navnet «pedagogikk og elevkunnskap». Det er det knyttet mye faglig identitet til, og etter mitt skjønn er det ingen tvil om at kommende lærerstudenter og lærere trenger en trygg pedagogisk forankring. En faglig sterk lærer trenger å være like trygg på sin pedagogiske bakgrunn og identitet, og derfor er et sterkt pedagogikkfag i lærerutdanningene viktig. Jeg har tro på at kombinasjonen av de obligatoriske studiepoengene og valgmulighetene det nå legges opp til, vil gi kommende studenter den faglige forankringen de trenger både innenfor de grunnleggende pedagogiske emnene som er viktig også som fundament for fagdidaktikken, og innenfor de spesialpedagogiske emnene. Når den nye femårige lærerutdanningen settes i gang, er det en stor milepæl som er nådd i en av regjeringas aller viktigste satsinger. Det ser jeg fram til med stor forventning. Nå følger regjeringa opp en målrettet satsing på kunnskap og kvalitet i skolen og i utdanningssystemet, sånn som vi har sett gjennom Lærerløftet, i etter- og videreutdanningen, i kompetansekravene, i realfagssatsingen, i yrkesfagløftet og ikke minst i høyere utdanning med strukturreform og det pågående arbeidet med kvalitetsmeldingen, i tillegg til den sterke satsingen vi har hatt på forskningsfronten under regjeringa. Det er bra, ikke bare for elever og lærere og den norske skolen, men også for å sikre den framtidige verdiskapingen i landet vårt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-02:
I Frank Bakke-Jensens fravær skal jeg prøve å redegjøre for saken. Jeg vil takke komiteen for godt samarbeid rundt et viktig tema. Det er gledelig at det er full enighet om at det er svært viktig å opprettholde grunnlaget for en økologisk bærekraftig reindrift. Vi kjenner alle til de utfordringer som har vært med reinantallet på Finnmarksvidda. Men etter at den enigheten er erklært, skiller SV lag, og jeg regner med at de, hvis komiteens avgivelsesmøte blir ferdig, redegjør for sine synspunkter selv. Komiteen er enig om at det har vært en både tidkrevende og konfliktfylt prosess å utarbeide bruksregler for de enkelte distrikter etter at dette ble vedtatt i reindriftsloven av 2007. Proposisjonens innhold er en endring av reindriftsloven slik at Fylkesmannen i særlige tilfeller kan gå inn og sette et øvre tak for reintallet per siidaandel. Samtidig åpner proposisjonen for at to eller flere siidaandeler kan bli enige om annen reintallsfordeling innenfor Fylkesmannens ramme. Vi registrerer med tilfredshet at man i mange distrikter har lyktes med å ta reintallet ned til vedtatt økologisk bærekraftig nivå. Samtidig sier flertallet seg enig med regjeringen i at det nå blir svært viktig å klare å opprettholde dette grunnlaget. Vi er opptatt av at det må gjennomføres tiltak for å hindre en ny uønsket økning i reintallet, og at lovendringen gir Fylkesmannen en mulighet til å gjøre inngripen om nødvendig. Samtidig har man den nødvendige åpning også etter en slik inngripen for at de enkelte siidaandeler innbyrdes kan bli enige om et annet reintall. Dette ivaretar selvbestemmelsesprinsippet i reindriftsloven. Det har framkommet innsigelser fra Sametinget og Norske Reindriftsamers Landsforbund på både prosess og lovanvendelse. Det gjelder påstander om liten medbestemmelse og involvering. Flertallet registrerer imidlertid at det har vært gjennomført fem konsultasjoner og en høring i forbindelse med saken, i tillegg til Stortingets behandling, som også innebærer høring og møter med næringsorganisasjonen NRL. Flertallet mener at dette er godt innenfor rammen av konsultasjonsreglementet, FNs menneskerettigheter og FNs urfolkskonvensjon. For å kunne styre etter de tre internasjonale anerkjente bærekraftsbegrepene – økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft – er flertallet av den oppfatning at man er avhengig av å ha sanksjonsmuligheter. Den framlagte lovendringen gir forvaltningen et godt verktøy for i særlig nødvendige tilfeller å foreta nettopp de inngrepene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-06-02:
Et tema i denne saken, og også nå i debatten, har vært spørsmålene om konsultasjonene og konsultasjonenes kvalitet, og det blir jo mest slik at man teller antall konsultasjonsrunder. Siden noen av oss for ti år siden fikk lov til virkelig å prøve konsultasjoner med det samiske folk da vi etablerte Finnmarkseiendommen – vi konsulterte også i Stortinget, en helt spesiell ordning egentlig, utover høring – ville det være interessant å høre om statsråden vurderer det slik at konsultasjonene i denne runden ikke bare i antall, men i kvalitet og tyngde var tilstrekkelig for å kunne oppnå mest mulig konsensus. Med det mener jeg i hvilken grad politisk ledelse, toppen av departementet, deltok i disse konsultasjonene for å prøve å skape slik enighet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-06-02:
Den antydning til ordskifte som har vært her, kan få det til å virke som om de som nå støtter regjeringens forslag, ikke ser det behovet som det samiske folk har. Jeg mener at det er et forbedringspotensial når det gjelder konsultasjoner, uavhengig av regjeringens farge. Det er noe å gå på, rett og slett, jeg har lyst til å si det. Men samtidig syns jeg dette er en dårlig sak å bruke som eksempel på dette. Det er altså sånn at for de av oss som ivrer for at vi skal forsterke den samiske reindriften, ser vi at det er et stort potensial, både med henblikk på hvor mye kjøtt man får ut, og med henblikk på foredling og det å få ut maten til folk, rett og slett. Men jeg har lyst til å understreke at jeg er enig med representanten Knag Fylkesnes når han sier at representanten Rasmus Hansson fra Miljøpartiet De Grønne holdt et glitrende innlegg, og at det kunne han holdt selv. Problemet for SV må jo være at de har en helt forskjellig konklusjon enn Miljøpartiet De Grønne på hvordan man griper dette an. Jeg syns den er underlig den argumentasjonen som nå kommer, knyttet til at den forholdsmessige nedslaktingen har innebåret stor urettferdighet for noen, for man griper ikke muligheten nå til å få virkemidler som faktisk kan reparere urettferdige utslag. Det syns jeg er underlig. Jeg syns det også er underlig at partier som tradisjonelt argumenterer veldig sterkt for både bærekraft og økologi, faktisk ikke mener at anledningen for å gjøre det er nå. Og endelig syns jeg det er underlig når man står i en situasjon med sterke følelser. Det har kommet innspill fra det samiske folket sjøl og fra reindrifta om at i denne ganske tøffe prosessen som har vært over mange år, med høylytt diskusjon, er det noen som har gjort som staten har bedt om, og som ved framtidig posisjonering og justering faktisk lider og må ta belastningen der andre karrer til seg fordeler. Jeg opplever lovforslaget dit hen at man nå har en mulighet til å gripe inn også i sånne situasjoner. Derfor syns jeg det er særlig viktig ut fra et rettferdighetshensyn, som står sentralt i hvert fall i mitt parti, og også når det gjelder næringsvirksomhet, at man bør sikre at denne type næringsreguleringer faktisk også slår ut rettferdig. Derfor mener vi at tiden er inne for dette nå.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Reindrifta er ei kulturberande næring. Det er ikkje ei kva som helst næring. Det er ei kjernenæring for Noregs urfolk. Det betyr at alle dei endringane vi gjer i lovverket som beskyttar og legg rammevilkåra for denne næringa, treng nokre ekstra rundar politisk. Det blei innleia ein konsultasjon etter avtala som er mellom Sametinget og regjeringa. Den konsultasjonsrunden blei avslutta før ein kom til einigheit, og han blei avslutta i ein fart. Bakteppet her er det viktig å ha med seg. I fjor gjennomførte ein tvangsslakting på grunn av for stor auke i talet på rein. Det er vel ingen her som er ueinig i at ein ikkje kan ha ein situasjon der det er for mange rein på beite. Det er dårleg for alle. Det er dårleg for næringsutøvarane sjølve, det er dårleg for økologien, og det er dårleg for prisane i marknaden, osv. Kritikken av tvangsslaktinga var at ho var blind. Ein tok berre utgangspunkt i fjoråret, ein tok ikkje utgangspunkt i historiske tal osv. Det førte til at enkelte små utøvarar måtte kutte store delar av flokken sin, slik at det kom på eit nivå som ikkje er berekraftig. I den forbindelse var det Jovsset Ante Sara reiste sak i Indre Finnmark tingrett. Ifølgje dommen vann han over staten. Det blei ikkje anledning til å gjennomføre nedslakting i hans flokk. Det er ei vesentleg ny opplysing i denne saka, og all den tid det er uavklarte rettsforhold, er det vesentleg at Stortinget merkar seg det. Det er vesentleg at også regjeringa merkar seg det. Vi veit altså ikkje om den linja regjeringa har ført, faktisk held i retten. Så langt har tingretten vore klar på at staten ikkje hadde anledning til å gjere det. Det betyr at den linja som vi i dag held fram med og tar stilling til, veit vi ikkje korleis vil stå seg i møte med rettssystemet. Når både Sametinget og Norske Reindriftssamers Landsforbund, som er dei einaste som har vore på høyring i denne saka, er kritiske til desse tiltaka, burde det også vege tungt. Dei meiner også at dei tiltaka som blei gjennomførte i fjor, burde få lov til å verke før ein går til det skrittet å gjere endringar i reindriftslova § 60, for å gi Fylkesmannen heimel til å gripe inn. Eg stiller meg eigentleg spørjande til at det berre er SV som inntar dette standpunktet. Vi vil vente og sjå utviklinga i rettsforholda. Vi tar på alvor Sametinget og Norske Reindriftssamers Landsforbunds innspel og bekymring i denne saka. Når det kjem til stykket, handlar dette om dei folkerettslege pliktene som Noreg har. Dette er, som sagt, ikkje ei heilt vanleg næring. Ein bør freiste å kome til einigheit. Det verkar ikkje som at regjeringa har prøvd akkurat det. Vi har for augeblinken til behandling jordbruksoppgjeret, der det blir snakka om kor viktig det er å kome til einigheit. Eg meiner den statusen som avtala som staten Noreg har med Sametinget, dei pliktene som ligg i heile konsultasjonsordninga, også burde vege tungt. Det er ikkje noko vi berre skal skjere igjennom på og bestemme akkurat slik vi sjølve måtte ønskje det. Eg tar med dette opp det forslaget vi har i denne saka, og takkar for meg.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Det har frå ulike aktørar blitt reist kritikk knytt til korleis konsultasjonsordninga og konsultasjonsinstituttet, som vi kanskje kan kalle det, har utvikla seg over tid. Frå Sametinget og frå reindriftssamane har det kome fram at her hadde ein gode dialogar, men så blei dei avbrotne tidleg. Meiner ministeren at det har vore ein vellukka konsultasjonsrunde?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
På kva måte har konsultasjonsrunden påverka utfallet i denne saka?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Grunnen til at eg stiller desse spørsmåla, er at dersom ein konsultasjonsrunde skal vere ein suksess, må jo det ha påverka utfallet av ei sak på ein eller annan måte. Det må bety at ein har kome til ei betre løysing enn ein gjorde i utgangspunktet, ein har kome til ei einigheit, og ein har iallfall kome eit stykke på veg. Det eg heilt konkret lurer på, er om konsultasjonsrunden førte til at meiningane til og innspela frå Sametinget på nokon som helst måte fekk innverknad på det vi i dag behandlar. Hadde det nokon som helst påverknad på utfallet som vi i dag behandlar?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Då kan vi ut frå svaret konstatere at dei konsultasjonsrundane ein har hatt, faktisk ikkje har noka betydning for utfallet av den saka vi behandlar i dag, og at konsultasjonsordninga berre er ein fasade for samtalar som har vore mellom regjeringa og Sametinget. Når vi også høyrer frå aktørane at hadde ein berre tatt seg litt betre tid, hadde ein berre late det påverke kalenderen litt meir, ville ein kunne klart å kome til einigheit i ei komplisert sak. Så mitt siste spørsmål til statsråden er: Var det rett og slett fordi at ein ikkje hadde nok tid, at ein ikkje lét dette bli påverka, eller hadde ein faktisk bestemt seg på førehand for kva utfallet skulle bli – same kva?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Nei, eg kan ta det i eit innlegg.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Eg må seie det var eit godt innlegg frå representanten Rasmus Hansson – overraskande grundig – ikkje til representanten Hansson å vere, men når det gjeld temaet. Eg synest det var godt å sjå at MDG engasjerer seg både for det miljømessige – det veit vi – og for Noregs urfolk. Det er jo det som gjer denne saka litt annleis enn andre typar saker, dette at vi treng å ha litt fleire tankar i hovudet samtidig når vi tar ei avgjerd. Vi veit at nokre aktørar tar seg til rette, og det må ein gjere noko med. Men det er den kollektive effekten av nedslaktinga som har vore hovudkritikken frå reindrifta si side, altså at ein kan ta utgangspunkt i andre typar tal, historiske data, når ein skal rekne ut korleis ein skal redusere flokkar. Det har ein ikkje vore villig til å gjere, og dermed har ein enda opp i ei relativt blind 50 pst. tvangsslakting i enkelte reinbeitedistrikt. Det har utløyst desse rettssakene, som eg meiner har vore veldig uheldige. Eg meiner rett og slett at regjeringa tar for lett på denne kompleksiteten. Det er litt av bakgrunnen for at SV ikkje utan vidare går med på desse endringane, når det er så tydelege signal frå samisk hald på at ein her har gått raskt fram, og der ein har bestemt seg for utfallet av prosessane i forkant. Vi må prøve å ta konsultasjonsinstituttet meir på alvor. Det meiner eg eigentleg er utgangspunkt for ein større diskusjon i denne salen: Kva er status no for konsultasjonsordninga med Sametinget? Den konsultasjonsordninga er jo grunnlaget for etableringa av Sametinget. Den har endra seg, endra karakter. No blir det innvilga stadig færre moglegheiter til konsultasjon i sakar der Sametinget ønskjer konsultasjon. Det hadde vore interessant å vite kvifor ein ser på det som vanskeleg å innfri konsultasjonsordning. Hadde ein jobba litt raskare, hadde ein tatt mindre lett på det, hadde ein brukt godt med tid på dette, kunne ein ha kome fram til ei løysing som kunne redusere den økologiske skaden dette har medført, som kunne vore ei god løysing med samane, og ikkje minst kunne ha varetatt den viktige sjølvråderetten som vi er folkerettsleg forplikta til å ha. Men eg synest det er trist at vi berre køyrer på og overstyrer eit innspel frå alle dei som er aktørar i denne næringa. Det er ikkje særleg ofte vi gjer det i Stortinget, iallfall ikkje med ei kulturberande næring.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-02:
Eg synest det var eit litt forteikna innlegg som kom frå representanten Storberget, som representerer eit parti som støtt og stadig ikkje stemmer for SVs forslag i miljøpolitikken. Dette er ei sak vi rett og slett landar annleis enn dei andre partia på Stortinget, fordi vi ser at her er det mange omsyn ein må ta i betraktning. Og det er den respekten for Noregs urfolk vi etterlyser, og som vi ser manglar i denne saka. Det er utgangspunktet vårt. Allereie da dette starta, da den økologiske katastrofen dukka opp, var vi i SV på banen med at noko måtte gjerast. Men ein må ta omsyn til at dette er ikkje kva næring som helst, her må ein gå nennsamt fram. Og så kjem den ulukksalige avgjerda om nedslakting, med det utgangspunktet at det skal gjerast flatt, og ein tar ikkje utgangspunkt i f.eks. historiske forhold. Det er det vi reagerer på, og det er det eg meiner representanten Storberget ikkje held seg til i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-02:
Jeg tar bare ordet kort for å varsle det som framgår av innstillingen: Senterpartiet slutter seg til det som er flertallets innstilling. Den viktigste årsaken til at vi kan det, er at det i § 60 femte ledd nå er tatt inn at Fylkesmannen kan sette et øvre tak. Senterpartiet har også understreket, i merknads form, at det er viktig at en er tilbakeholden med å bruke denne adgangen i situasjoner der det ligger an til at en kan komme fram til en frivillig løsning. Senterpartiet har i merknadene også pekt på at en skulle ønsket, selv om det har vært mye konsultasjon i saken, at en hadde gått en ekstra runde for å ha sett om det var mulig å få en enighet om denne saken, fordi jeg tror at det i det lange løp er viktig at konsultasjoner ender med at en kommer fram til en felles enighet, at det er viktig for å sikre legitimiteten til den forvaltningen en driver.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Eg har eit godt embetsverk i Landbruksdepartementet, som har ført desse konsultasjonane på bakgrunn av dei mandata det har hatt frå politisk leiar. Eg opplever at dersom det var ein opsjon å kome i ein situasjon der vi ikkje hadde gjort nokon innskrenkingar, ville det vore mogleg for meg å gå nye rundar og få til ei einigheit med Sametinget og NRL. Men eg meiner at den situasjonen vi har hatt i reindrifta, er det nødvendig å ha heimel for å handtere. Eg meiner at å ta ein runde til, som ein aldri kan utelukke har ein verdi i seg sjølv, neppe ville ha tilført konsultasjonane noko nytt som hadde brakt oss nærare einigheit, basert på at eg meiner, som eg er glad for at Stortinget også no sluttar seg til, at det er heilt avgjerande med tilstrekkeleg heimel for at ein i særlege situasjonar der reindrifta ikkje klarer å ordne opp sjølv, kan fastsetje eit øvre reintal.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Svaret på det er ja, basert på at vi får på plass ein lovheimel som no sikrar oss det regelverket vi treng for å ha kontroll, slik at vi sikrar ei økologisk berekraftig reindriftsnæring i åra framover.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Gjennom konsultasjonsrundane har både Sametinget og NRL fremja ulike syn som departementet har vurdert. Vi har enda opp med eit forslag som får brei tilslutning i Stortinget i dag, og som er basert på eit ønske om å finne løysingar frå staten si side, men som likevel måtte vere ei løysing som innebar ein tilstrekkeleg heimel for å handtere ei eventuell oppbygging av nye reintal, slik at dei som faktisk har vore villige til å gjere jobben, ikkje vert taparane ved den reduksjonen vi har hatt i reintalet dei siste åra. Det er eg glad for vert utfallet av behandlinga i dag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Ja. Mine og departementets vurderingar er påverka av dei konsultasjonsrundane vi faktisk har vore igjennom. Dersom det ikkje hadde vore slik, hadde vi ikkje brukt fem ulike konsultasjonar og ei høyring for å prøve å kome til einigheit. Dersom vi ikkje var interesserte i posisjonane som Sametinget og NRL faktisk presenterte, hadde vi aldri gått alle desse rundane. Det er eit ekte og ærleg ønske frå staten om faktisk å få gjennomført konsultasjonar som enda med ei løysing som alle partar synest er best mogleg. Men eg kunne ikkje bruke meir tid fordi meir tid ville gjeve nye aktørar moglegheit til å byggje opp sitt reintal på kostnad av dei som har bygd ned og teke ansvar for at vi skal ha ei økologisk berekraftig reindriftsnæring, og eg er veldig glad for at eit så stort fleirtal i Stortinget sluttar seg til dei vurderingane i dag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Dette reagerer eg på. Vi har ført fem konsultasjonar og hatt ei høyring, og dersom signala hadde vore at ved å ta eit møte til så hadde vi landa i mål, som gjorde at vi hadde fått til ei felles forståing med Sametinget og NRL, så hadde eg naturlegvis gjort det. Men gjennom dei konsultasjonane som har vore, har det ikkje kome eit einaste slikt signal som skulle tilseie at ved å ta eit møte til så hamna vi i ein situasjon der vi fekk denne moglegheita som denne lovheimelen no gjev oss, og som vi meiner at vi er heilt avhengige av, og som Stortinget i dag kjem til å slå fast at vi er heilt avhengige av. Påstanden om at dette er eit spel for galleriet, og at konsultasjonane ikkje er reelle, reagerer eg på, for slik forsøkjer iallfall ikkje eg å opptre med omsyn til det ansvaret vi har for å føre reelle konsultasjonar med både Sametinget og NRL.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Representanten Knag Fylkesnes seier frå talarstolen i sitt andre innlegg i dag at «aktørar tar seg til rette, og det må ein gjere noko med». Det er eit forslag for å kunne gjere noko med det Stortinget har til behandling i dag, og som SV då røystar imot. Det er det som er paradokset for meg under behandlinga av denne saka. Og etter runden med konsultasjonar, som Knag Fylkesnes gjentek kritikken av, var altså beskjeden frå staten til Sametinget og NRL at om dette ikkje er ein måte vi bør løyse problemet på, korleis vil de at vi skal løyse det? Kom med eit alternativt forslag. Det fekk staten aldri. Vi har hatt fleire konsultasjonsrundar, og Sametinget har behandla saka og konkludert med at det ikkje er behov for endringar av lova no, men likevel meiner SV at vi hadde løyst problemet med å ta ein ny konsultasjonsrunde. Det kjem ingen forslag når ein vert oppfordra til alternative løysingar, og konklusjonen er at ein ikkje treng lovendringar. Då er det for meg så enkelt som at eg meiner at grunnlaget for å få til andre løysingar gjennom nye prosessar faktisk ikkje var til stades, og difor gjekk vi vidare og fremja forslaget for Stortinget. Når no Stortinget sluttar seg til det med eit så breitt fleirtal som ein gjer, legg det grunnlaget for framleis økologisk berekraft i reindriftsnæringa, framleis grunnlag for optimisme, framleis moglegheit til å ta ut marknadspotensial på reinkjøtet, framleis moglegheit for ei reindriftsnæring, og eg kjem til å levere ei melding om nye moglegheiter på eit seinare tidspunkt. Det er avgjerande og vil vere utfallet av Stortingets vedtak her i dag. Difor er eg glad for at SV opptrer åleine, på utsida av dette, og at dei andre partia viser at dei tek den økologiske berekrafta i reindriftsnæringa på alvor.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
Eg må seie som sant er, at eg ikkje hadde tenkt å ta ordet, men Sosialistisk Venstreparti si haldning og argumentasjon i denne saka provoserer enormt med tanke på dei utfordringane vi ser, som gjeld både økologi, berekraft og kultur, og som Storberget var inne på på ein meget god måte. Men det er ei problemstilling som ingen, ikkje SV eingong, har adressert – det blei nemnt av Rasmus Hansson – og det handlar om dyrevelferd. Denne problemstillinga har vi hatt over lang tid, og vi har sett at det har utfordra dyrevelferda kraftig. Også på det grunnlaget måtte ein begynne å gjere noko med det og rett og slett slutte å premiere desse som vel å ikkje ta sitt ansvar. Premiering av dei som ikkje tok ansvar, og skade for dei som tok ansvar, kunne ein ikkje leve med lenger. Det vi ser no, er at SV vil ha dialog. Etter at ein har prøvd og ser at ein ikkje når fram, skal ein altså fortsetje med ein dialog som ikkje fører fram. Trass alle dei utfordringane som har vore nemnde, vil SV no late det skure og gå. Eg er glad for at eit så stort fleirtal, då med unnatak av SV, sluttar seg til den heimelen og det lovvedtaket som var heilt nødvendig for å fjerne dette problemet som har fått lov å utvikle seg over altfor lang tid.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-02:
Først vil eg etterlysa ein kommentar frå statsråden på noko eg tok opp i innlegget mitt, som ikkje vart kommentert. Det gjeld utbygginga av eit nytt sengebygg i Skien, som det eksplisitt vart slege fast i utviklingsplanen at skulle verta bygt ut, nettopp for å kunna ha kapasitet til det som nedlegging av akutt- og døgnfunksjonar i Kragerø og Skien ville medføra. Det same gjeld det som står i utviklingsplanen om å auka kapasiteten ved Notodden sjukehus. Eg har òg eit spørsmål om gynekologitilbodet, for eg registrerer at statsråden seier at han har rekrutteringsvanskar. Eg har vorte gjord kjent med at det er ein gynekolog som ønskjer å etablera seg på Rjukan, men at det er inga interesse for det frå føretakets side. Det er iallfall dei opplysingane eg har fått, og det synest eg er alvorleg. Statsråden skildrar ei utvikling som skal vera veldig god. Men da er det eit paradoks at ein har rapport frå både fylkeslegen og Arbeidstilsynet, at legane har sendt bekymringsmelding, at sjukepleiarane har sendt bekymringsmelding, og at sjølve omleggingsprosessen òg har fått eit tilsyn på seg, som viste at sjølve omlegginga heller ikkje var gjord på ein god nok måte. Beleggsprosenten ved Skien og Notodden er sterkt bekymringsfull. Det vart sagt i debatten, iallfall frå Sykehuset Telemark si side, at dette var kjent òg før ein vedtok utviklingsplanen. Men når eg les utviklingsplanen, står det at problemet og ein grunn for vedtaket var at det var for stor kapasitet, ein måtte nedskalera tilbodet, ein brukte for mykje pengar. Eg vil ha ein kommentar til dette frå statsråden: Visste regjeringa at sjukehusa hadde problem med høg beleggsprosent da ein godkjende vedtaket i føretaksmøtet om utviklingsplanen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-02:
Senterpartiet er veldig opptatt av at ein no sikrar eit breitt poliklinisk tilbod på Rjukan og i Kragerø, eit dagtilbod i tråd med det som utviklingsplanen la til grunn, og sikrar ein reell politisk vilje og ein reell vilje i helseføretaket til å desentralisera ytterlegare tilbod dersom ein kan få det til. Mitt eksempel med gynekologi gjeld at eg får andre tilbakemeldingar, og det er òg ein del av bekymringa eg har for heile prosessen og for om det er ei reell vilje til å følgja opp måla om desentraliserte tenester i utviklingsplanen. Eg registrerer at representanten Hoksrud meiner at eg er for tidleg ute og skulla ha venta til tilsynsrapporten var ferdig. Dette er ikkje ein interpellasjon som berre omhandlar tilsynsrapporten. Det er to år sidan ein gjorde eit vedtak. Det har skjedd mykje i omleggingsprosessen, og det har skjedd mykje no som gir grunn til bekymring, og som burde få Stortinget til å vera meir ærleg og sjå om det kanskje er noko her som vi burde ha tatt ansvar for. Eg er viss på at sjukehuset gjer det som dei kan no, men det er trass alt eit vedtak i eit føretaksmøte som ligg til grunn for dei omleggingane som no skjer. Eg meiner at statsråden ikkje svarar på mine spørsmål. Eg har spurt konkret: Kva skjer i Skien? Vert det nye sengebygget bygt innan 2017, som det står i utviklingsplanen? Har Notodden fått auka sengekapasiten, noko som låg til grunn? Visste statsråden om det høge belegget, som òg har vorte tatt opp i denne debatten? Eg synest det er uforståeleg at ein kan stå og seia at det høge belegget ikkje hadde noko med denne omleggingsprosessen å gjera, for da seier ein jo at ein har halde tilbake informasjon om at det var eit stort kapasitetsproblem ved dei største sjukehusa i helseføretaket. At ein har halde tilbake den informasjonen i utviklingsplanen, synest eg er alvorleg. Til slutt: Eg har heller ikkje fått tilbakemelding frå statsråden på om han synest sjølve omleggingsprosessen var god, eller om han, som meg, meiner at dette er ein omleggingsprosess vi ikkje skal vera stolte av, og som vi bør hindra i andre tilfelle.