trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Takk, jeg synes representanten Kambe nå holdt et forbilledlig innlegg. Det er bra, og det viser jo at det er ganske bred enighet om dette. Jeg vil også si til Fremskrittspartiets representant at ja, tolletaten er en bra etat; den gjør en god jobb. Det er det ingen tvil om, og jeg vil nok også si at denne regjeringen har bidratt betydelig til at tolletaten får gjort jobben sin på en god og fornuftig måte. Det faktum at tolletaten avslører betydelige mengder smuglergods, både ved grenseoverganger og på flyplasser, er jo et bevis på at de både er flinke og at en har fått ressurser som gjør det mulig for tolletaten å gjøre jobben sin på en god måte. Jeg viser for så vidt til brevet som jeg har sendt til komiteen, som kommenterer de enkelte forslagene, men jeg har lyst til å gjøre noen få presiseringer. Det er en arbeidsdeling mellom toll og politi. Det er tolletaten som passer på varestrømmer ut og inn av landet, mens det er politiet og dermed også Justisdepartementet som har ansvaret for personkontrollen. Det er et godt samarbeid mellom disse etatene som jeg skal komme tilbake til. Bare så det er sagt, i løpet av de siste åtte årene har man økt bevilgningene til grensekontrollen med i underkant av 200 mill. kr – rundt 180 mill. kr. Brorparten av det har gått til investeringer, ca. 100 mill. kr, herunder å kjøpe inn skannere og annet utstyr som brukes på grensen, mens ca. 75–80 mill. kr har gått til å styrke driftsrammen og dermed også bemanningen i etaten. Når det gjelder skannere, er det helt riktig at de gir gode resultater. Der er det slik at noen grenseoverganger har skannere som står fast på gulvet – for å si det slik – ikke mobile skannere. De krever ganske mye ressurser, men samtidig har de en veldig god effekt. I tillegg har vi mobile skannere som viser seg å ha veldig god virkning fordi en kan sette dem inn der behovet er størst. Det vi har planer om, er å oppgradere og erstatte gamle skannere, og vi vil også se på muligheten for å anskaffe nytt utstyr, men det er selvsagt også et budsjettspørsmål. Så vil jeg også vise til det som står i revidert nasjonalbudsjett, der vi foreslår å styrke grensekontrollen gjennom kameraer. Når det gjelder det som dreier seg om eventuell politimyndighet til tolletaten, synes jeg representanten Kambe hadde et godt innlegg, og jeg tror at slik som vi har det i dag, fungerer det på en god måte. Jeg ser ikke behov for å endre på den arbeidsfordelingen som er mellom toll og politi. Det var noe tull med klokken, men jeg skal ikke prate lenger nå – dette var finansministerens innlegg.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Det var en viktig forutsetning da en gikk inn på dette med full barnehagedekning, at en etter en periode med øremerkede tilskudd skulle overlate dette til kommunene gjennom rammestyringen. Jeg mener at kommunene innenfor det har betydelig frihet til å stille krav til barnehager, til for så vidt å fordele behovet mellom ulike deler av kommunen, så en har en stor frihet der. Men det som er et viktig spørsmål, og som for så vidt ikke har vært behandlet i denne diskusjonen, er forholdet mellom øremerkede ordninger og rammefinansiering, altså mer generelt, for jo flere øremerkede ordninger en har, og jo flere lovpålagte påbud en har til kommunene, desto mer påvirker det selvsagt det kommunale selvstyret. Så finansministeren er en veldig sterk tilhenger av at kommunene skal finansieres gjennom rammetilskuddet, og jeg har stor tillit til at kommunene klarer å utvikle et godt tjenestetilbud på bakgrunn av det.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Det er i grunnen ingen prinsipiell forskjell på det som skjer i barnehager og det som allerede skjer i grunnskolen. Grunnskolen er jo en lovpålagt tjeneste som alle kommuner skal yte, men samtidig er tilskuddet til grunnskolen gitt i form av rammer. Det betyr at kommunen f.eks. har ansvaret for å vurdere strukturen, og kommunen har muligheter for å utarbeide en lokal politikk på området. Så i prinsippet er det akkurat det samme som det som skjer i grunnskolen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Jeg har en bestemt følelse av at akkurat det spørsmålet hører til en annen statsråd, nemlig kommunal- og regionalministeren. Så jeg får notere meg spørsmålet, og så håper jeg og regner med at representanten Kambe også kan finne en anledning til å spørre kommunalministeren om dette som dreier seg om tellemetoden for kommunale innbyggere.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Uten at det er 100 pst. likt, så er det slik at jo bedre form en er i, jo større sjanse er det for at blodtrykket er i orden. Det å passe på at bankene er i god form, er viktig. Det er riktig, som representanten Gundersen sier, at det skjer ting i markedet der ute som en alltid må følge med på. Men hvis en ser på den grunnleggende tilnærmingen, at en har en god kjernekapitaldekning i bunnen, så er den ganske lik der ute. Så skal vi senere vurdere hvilke banker som er såkalt systemviktige, som kan bli stilt overfor det kravet. Det ligger inne i det lovforslaget som Stortinget etter all sannsynlighet slutter seg til senere i dag, en lovhjemmel for at en senere kan innføre en såkalt motsyklisk buffer, som er mer som en av og på-knapp. Her skal vi vurdere innspill fra Norges Bank før vi endelig beslutter hvordan dette skal se ut, og hvordan en eventuelt skal innføre et slikt krav.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Det siste poenget til representanten Gundersen er viktig, for dette kapitalkravet er jo en sum av en teller og en nevner – ikke sant? Det er klart at hvis en gjør visse tilpasninger der, kan en jo oppnå nesten både en egenkapital tilnærmet lik null og en egenkapital tilnærmet lik uendelig. Så det er klart at hele spørsmålet om risikovekting for underliggende utlån er en viktig del av dette. Så må det nok være slik at risiko kan være litt ulikt fra land til land. Det er derfor at dette sporet, som handler om såkalt vertslandsregulering, kan være en mulig løsning på det. Men det som er hovedpoenget, er at en i hvert fall må ha et oversiktlig system og et system som er sammenlignbart, slik at det er mulig å sammenligne ulike banker på tvers av landegrenser når det eksempelvis gjelder soliditet – at det er et gjennomtrengelig og transparent system.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Nå er det jo slik at statsbanker – en kan bruke eksempelet Husbanken – har en spesiell rolle å fylle i boligpolitikken. De skal formidle lån til spesielle områder som er viktige med hensyn til finansiering, f.eks. omsorgstiltak i kommunene mv. I totaliteten blir jo også statsbankenes utlånsrammer vurdert, altså inn i den totale økonomien. Når det gjelder Statens pensjonskasse, er jo det en tariffestet ordning – det er punkt en. Punkt to: Det er strenge krav til å få lån i Statens pensjonskasse. Det er en øvre grense for hvor mye en kan låne, og det blir også stilt krav til hvor mye en kan låne i forhold til pant. Så på den måten er det allerede i dag, kan en si, strenge egenkapitalkrav til utlån gjennom Statens pensjonskasse, i og med det regelverket de har. Men statsbankene er også en del av den totale økonomien, og når en vurderer om en f.eks. skal øke rammen i Husbanken, tar en jo utviklingen i økonomien i betraktning.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Vi har i dag tre forskjellige særavgifter som gjerne går under fellesbegrepet «sukkeravgiftene». Avgiften på sjokolade- og sukkervarer og produktavgiften på alkoholfrie drikkevarer har historie tilbake til 1920-tallet, mens sukkeravgiften ble innført i 1981, som ledd i en overgang til mer indirekte beskatning, i tillegg til at det ved innføringen ble vist til at en slik avgift også kunne være gunstig som et tiltak for å begrense sukkerforbruket. Generelt er avgiftene begrunnet fiskalt, i tillegg til å ha en helsemessig begrunnelse. Særavgiftsutvalget foreslo at de tre avgiftene skulle erstattes med en mer generell avgift på sukker i mat- og drikkevarer. Finanskomiteen er enig i at det er ønskelig å utforme sukkeravgiftene på en mer treffsikker måte enn i dag. Et bredt flertall i komiteen viser i innstilingen til at et vesentlig hinder mot å innføre en mer treffsikker avgift på sukker har vært at det har manglet felles regler innen EØS om hvordan næringsinnholdet i næringsmidler skal merkes. Høsten 2011 vedtok EU en ny forordning om matvareinformasjon. I denne forordningen stilles det krav om merking av samlet mengde sukker i varene, men ikke krav om å merke varens innhold av tilsatt sukker. Det er i første rekke næringsmidler med tilsatt sukker det er ønskelig å redusere forbruket av, fordi mange næringsmidler som inngår i et sunt og variert kosthold i tråd med helsemyndighetenes anbefalinger, inneholder naturlige sukkerarter. En annen utfordring er at det ikke finnes analysemetoder for å fastslå mengden tilsatt sukker med nødvendig grad av nøyaktighet, og at det dermed vil være vanskelig å kontrollere om deklarasjonene er korrekte. Sukkeravgiftene omfatter til en viss grad også varer som er sukkerfrie, først og fremst etter anbefaling fra helsemyndighetene, og i representantforslaget er det denne problemstillingen som er tatt opp. Gjennom brev fra finansministeren til finanskomiteen framgår det at Helsedirektoratet og Mattilsynet vil bli bedt om en fornyet vurdering av hensiktsmessigheten av at sukkerfrie produkter, tilsatt søtstoff, er inkludert i avgiftsgrunnlaget. I innstillingen viser komiteen til dette og ber om at regjeringen melder tilbake til Stortinget på egnet måte når denne vurderingen foreligger. Det mener jeg er et godt svar på problemstillingen som reises, og en ryddig framgangsmåte for å kunne følge opp videre. Et bredt flertall i komiteen viser også til at Toll- og avgiftsdirektoratet er bedt om å vurdere enkelte mindre justeringer i avgrensningene og sende forslag om endringer i særavgiftsforskriften på alminnelig høring. Jeg er glad for at det er et bredt flertall som foreslår at dokumentet vedlegges protokollen, og med det anbefaler jeg komiteens innstilling.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Høyre vil først og fremst fjerne hele arvegiften, både for privatpersoner og for bedrifter. Høyre har sans for at Kristelig Folkepartis forslag er bedre enn regjeringens alternativ, men hvis vi ser på de endringene i arveavgiften som regjeringen har gjort siden 2009, så skjerper disse beskatningen på arv og gjør det vanskeligere for familieeide bedrifter å gå i arv, særlig i Distrikts-Norge. Det er bedriftene som er AS-er som har fått de største skjerpelsene i arveavgiften, selv om vanlige forbrukere som har arvet hytter, har fått redusert sats. Det, kombinert med den økte formuesskatten regjeringen har hatt på arbeidende kapital i samme periode, har medført at veldig mange familieeide bedrifter i Distrikts-Norge har unødige utfordringer når de skal konkurrere med andre bedrifter. Derfor har Høyre sagt at vi vil fjerne hele arvegiften. Jeg tar opp Høyres forslag om at Dokument 8:74 S vedlegges protokollen. I forbindelse med vårt alternative statsbudsjett har vi et forslag som følger opp vår programformulering om å fjerne avgiften, nemlig å fjerne trinn 1 i arveavgiften og halvere satsen i det gjenværende trinnet. Arveavgiften er av en sånn størrelse at Høyre mener det er en avgift som staten like godt kunne klare seg uten. Vi kjenner godt argumentene om at man allerede har betalt skatt og avgift av opparbeidet kapital, hytter, hus, løsøre, bedrifter – hva det måtte være. Det å ilegge en avgift for å drive den samme bedriften videre i familien har ført til – etter vårt syn – en del stygge saker i Distrikts-Norge, hvor bedrifter gjerne blir solgt helt ut i stedet for å bli værende i familien, for at man skal ha råd til å betale arveavgift. Det er en struktur som ikke ivaretar spredt eierskap, som ikke ivaretar lokalt eierskap, og som ikke ivaretar småbedrifter som er på vei til å bli enda større. Selv om denne saken fra Kristelig Folkeparti bare handler om «bedrifter», gjelder de samme argumentene for familier som skal arve hytter. Vi ser de markedsmessige utfordringene som har kommet med prisøkningen både på boliger og på hytter langs sjøen og på fjellet, og som er blitt forsterket fordi regjeringen – nesten hvert eneste år – øker ligningsverdien på bolig nummer to. Regjeringen har også – som en parallell til forrige sak – gjort det lettere for kommunene å innføre eiendomsskatt og hytteskatt, i tillegg til formuesskatt. Det er en ganske stor skatteskjerpelse som kommer på eiendomsskatt og boligskatt, og det ser ut som om regjeringen faktisk fører boligskatten som Bondevik II-regjeringen fjernet, inn bakveien med andre metoder. Dette er bakgrunnen for at vi stemmer for vårt eget forslag om at Dokument 8:74 S vedlegges protokollen. Vi gjentar forslaget fra vårt alternative statsbudsjett, og kommer selvfølgelig tilbake til det i revidert. I likhet med Fremskrittspartiet synes vi Kristelig Folkepartis forslag er bedre enn regjeringens forslag, men vi har altså et annet alternativ, nemlig å fjerne arveavgiften helt, men i to trinn.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Ja, det har jeg gjort to ganger.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Jeg har forståelse for at Arbeiderpartiet og Høyre er uenige om arveavgiften, og som finansministeren sier: Da skal selvfølgelig regjeringen styre på vegne av at arveavgiften er der. Men argumentasjonen finansministeren bruker, er at man skal se på ulike tiltak for å gjøre det mest mulig rettferdig og gjerne ha et bunnfradrag som vil gjenspeile vanlige folks muligheter til å kunne arve. Men det bunnfradraget har i praksis vært flatt nominelt siden 2009, på 470 000 kr, og flatt nominelt betyr altså at for vanlige folk har regjeringen denne stortingsperioden hvert eneste år skjerpet arveavgiften, og i tillegg har man økt ligningsverdien på hytter etter at man har arvet. Det er også innført en mulighet til hytteskatt, og det bidrar ikke til at vanlige folk har fått mulighet til å ha hytte.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
For å gå tilbake til realitetene: Som sagt har regjeringen til tross for tidligere varsler ikke gjort noe når det gjelder bilavgiftene. Så ser vi at den reduksjonen i CO2-utslipp som har vært i nybilparken, har vært markant, men man er i ferd med å få behov for nye løsninger for å få den ytterligere reduksjonsveksten som er i klimaforliket. Da har jeg to spørsmål: Vil finansministeren vurdere å se på motoreffektavgiften for oppladbare hybridbiler for å stimulere ytterligere? En vanlig Golf f.eks. er 40 000–50 000 kr billigere enn en ny oppladbar Golf, og det er tilsvarende på produkter som kommer fra Volvo og andre. Ser finansministeren at det er noe av nøkkelen for å nå klimaforliket?
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Hvis jeg sa at regjeringen ikke har gjort noen ting, gjaldt nok det den helhetlige gjennomgangen – det var selvfølgelig ikke det enkelte statsbudsjett. Jeg tenkte mer på, som jeg for så vidt nevnte i innlegget mitt, at det er et eller annet som har gjort at regjeringen har gått fra å være veldig offensive på å ha en helhetlig gjennomgang, til at det plutselig ble utsatt, og så en brå stopp. Det sies at det finnes god forskning og gode rapporter tilgjengelig i departementet som Stortinget helt sikkert hadde hatt nytte av å få lest. Vil finansministeren oversende f.eks. rapporter utarbeidet på vegne av Finansdepartementet av Transportøkonomisk institutt til Stortinget?
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Ja, sukkeravgiftene er litt av en materie! Høyre deler deler av den innfallsvinkelen som Fremskrittspartiet har. Når jeg samtidig synes saksordføreren har gode og kloke merknader, og også finansministeren, i sin tilbakemelding til komiteen, gjør det at vi er nødt til å forholde oss til virkeligheten: Dette er så vanskelig å få til, at skal man kunne stemme for noe, må man vite at man faktisk kan få det til i den andre enden. Jeg er litt i tvil om det. Derfor gleder jeg meg til at vi kommer i regjering sammen med de borgerlige partiene, så vi fra innsiden i større grad kan ha regi på dette enn å ta for god fisk det finansministeren sier, selv om det sikkert er helt korrekt. Når det gjelder det praktiske her, er det altså en rekke satser. Jeg gikk inn på Toll- og avgiftsdirektoratets sider for å lese litt om bare selve sukkeravgiften, som er en av tre avgifter relatert til sukker. Det rundskrivet er på 36 sider – det er ganske mye. Dette med knekt krokan, knust krokan eller hel krokan og sånne ting, varsler flertallspartiene i merknader at de skal se på – ikke bare de uheldige og rare utslagene, men man skal også ha en gjennomgang med Mattilsynet og Helsedirektoratet for å se på de tekniske tingene, hvordan man faktisk kan måle dette. I sum er det innsigelser som gjør at vi ikke endrer oppfatningen av at det kan være forenklende å lage én generell sukkeravgift som involverer alt, men det ser ut til at vi må vite en god del mer enn vi gjør nå før vi kan gjøre det. Høyre er enig i målsetningen til Fremskrittspartiet, men vi ser innvendingene som kommer fra departementet, og velger derfor å avvente. Derfor er vi også fornøyd med at regjeringen ikke avviser forslaget, men at det vedlegges protokollen.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Den innsatsen som regjeringen nå legger opp til i forbindelse med revidert budsjett – med å styrke kameraovervåkingen og styrke de mobile anleggene – får Høyres støtte. Vi har også skrevet oss inn i merknadene sammen med regjeringspartiene og de andre partiene. Vi ønsker ikke en egen plan for å bekjempe smugling og ulovlig innvandring utover de planene som allerede foreligger. Det er nettopp for å gjøre dette vi har politi, toll- og avgiftsdirektorat og tollvesen, og de styrer etter gode betingelser. Finanskomiteen skal nå snart til Svinesund og se på tollstasjonen og anleggene der. Vi har også vært i Finnmark og sett tilsvarende. Vi har hatt en dialog når det gjelder grenseovergangene, og «utvidet politimakt» er jo nesten allerede innført ved at finansministeren faktisk har gitt tollerne mulighet til å bruke blålys. Når det gjelder å utvide det – enten til pågripelse, tilbakeholdelse eller også andre ting som Fremskrittspartiet foreslår – har Høyre sagt at dét kan det hende det er gode grunner for på enkelte områder, men en kan ikke nødvendigvis vedta det rett over bordet. Det må en helt annen utredning og en prinsipiell argumentasjon og tilnærming til for å avgjøre hvem som faktisk skal ha lov til å ha politimyndighet i Norge. Så jeg trenger ikke å si så mye mer enn det.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Jeg tar opp forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Noe av det kjekkeste med det lokale selvstyret er at lokale politikere kan se konsekvenser av lokale vedtak kjapt etterpå. Det kan være at boligtomter fylles opp med nye innbyggere, det kan være at næringstomter fylles opp med nye arbeidsplasser, og mange gjør det for å finansiere. For svært mange av de kommunene som er i vekst, med nye innbyggere, skal ha skole, barnehage, kultur, SFO – hva det måtte være. Tidligere, da Høyre styrte, var telletidspunktet 1. januar i budsjettåret. Det kom til nytte for kommuner i vekst, som har ganske store investeringskostnader og driftskostnader. Det første den neste regjeringen gjorde, var å skyve over dette til 1. juli. Det gjør at mange vekstkommuner taper og må kutte i ordinær drift, fordi regjeringen har tatt fra dem den reelle tilskuddsordningen – det kunne vært telt fra 1. januar.
Arve Kambe (Høyre), 2013-06-04:
Jeg synes alltid det er kjekt når representanter for de rød-grønne partiene i praksis signaliserer at de har gitt opp, og regner med å tape valget, slik Meltveit Kleppa har tatt til orde for her. Det inspirerer oss. Når det er sagt, vil jeg si at for Høyre er det lokale selvstyret et adelsmerke i norsk politikk. For oss er det så viktig at vi har et godt samarbeid med våre lokalpolitikere om å få det beste ut av Norge. Mange av våre ideer og løsninger vil vi kunne gjennomføre fra regjeringskontorene, men også i samarbeid med våre mange valgte og ikke minst gjenvalgte ordførere. Når det gjelder forskjeller mellom de ulike partiene på Stortinget, er det klart at det er forskjeller. Det ser vi også i den rød-grønne regjeringen. Når det gjelder lokalt selvstyre, har Senterpartiet tapt sak etter sak etter sak, ikke bare i de rød-grønne forhandlingene, men i åpenbare voteringer hvor Senterpartiet stemmer ned forslag fra en nær samlet opposisjon om å styrke det lokale selvstyre og ta makt fra fylkesmennene, som vi forstår at representanten Meltveit Kleppa gjerne er interessert i at skal beholde sin makt. Vi ønsker at fylkesmennene skal ha betydelig mindre makt over arealsakene i Norge. Her har vi en regjering hvor innsigelser i dag behandles av SV i Miljøverndepartementet, som gang på gang på gang bidrar til at innsigelser opprettholdes i departementet, men også gir et godt incitament for dem som lager innsigelsene hos fylkesmennene, til å ha dem, for vi ser jo hva som skjer med dem når de kommer til departementet. Det er en flau sak for Senterpartiet og en inspirasjon for en samlet borgerlig opposisjon til å styrke det lokale selvstyret. Det vil vi få til med både Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i regjering. Et annet godt eksempel er 100-metersonen. Og det er dårlig tomtepolitikk fra regjeringen når det gjelder landbrukseiendommer, at en ikke kan fradele eiendommer. Det er mange ting som de borgerlige partiene står sammen om, og jeg tror vi får en styrket kommunesektor med lokalpolitikere som faktisk får muligheten til å påvirke sin egen hverdag og innbyggernes hverdag i større grad enn før. Jeg tror at den misnøyen som Senterpartiet etter åtte år med rød-grønn regjering har når det gjelder lokalt selvstyre, vil vi ikke finne i en borgerlig regjering etter tilsvarende periode.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-04:
Vi behandler nå et forslag som vi har behandlet flere ganger før. Allerede i 2008 var Venstre medforslagsstiller på et tilsvarende forslag. Bakgrunnen den gang, og som fortsatt er gyldig, er den utfordringen som arveavgiften gir de små og mellomstore bedriftene som står foran et generasjonsskifte. Det er mange bedrifter i Norge som er familieeide, og som må tappe bedriften for egenkapital for å dekke kostnadene knyttet til arveavgift ved generasjonsskifte, som flere har vært inne på. Når Venstre likevel ikke stemmer for det foreliggende representantforslaget i dag, er det fordi vi – selv om et betinget fritak for arveavgift i familieeide bedrifter i og for seg er bedre enn dagens regelverk, som flere også har vært inne på – mener det er mye mer formålstjenlig å fjerne arveavgiften for både næringslivet og privatpersoner i stedet for å lappe på eksisterende regelverk. Jeg viser i så måte til forslag om dette fra Venstre i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, som vi behandler om kort tid. Arveavgiften fører i utgangspunktet med seg unødvendig mye byråkrati i forbindelse med arveplanlegging, juridisk bistand samt arbeidsbelastning for ligningsmyndigheter. Et betinget fritak for arveavgift vil forsterke dette, mener vi i Venstre. Dessuten innebærer arveavgiften – i den store sammenhengen – en svært beskjeden og stadig mindre del av de samlede skatte- og avgiftsinntektene over statsbudsjettet. I det vedtatte statsbudsjettet for 2013 utgjør arveavgiften ca. 0,22 pst. av de samlede skatter og avgifter. Venstre kommer likevel til å stemme for forslag nr. 1 fra Høyre om å vedlegge forslaget protokollen. Ved en inkurie er dette ikke blitt oppført slik i innstillingen.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-04:
Forslagsstillerne reiser en interessant problemstilling, og innstillingen og for så vidt også denne debatten viser tydelige skillelinjer mellom regjeringspartiene og opposisjonen. Regjeringspartiene er opptatt av at alle kommuner skal være likest mulig og løse oppgavene likt, mens Venstre er opptatt av at man skal ha en stor grad av frihet til å løse oppgavene på sin måte for sine borgere i den enkelte kommune. Vi har dessverre lagt bak oss noen år der staten stadig overfører flere oppgaver til kommunene, gjerne ledsaget av sterk rettighetslovgivning. Kommunene opplever en økende ubalanse mellom pålagte oppgaver og forventninger og det økonomiske handlingsrommet de faktisk har. Dette reduserer de lokalt folkevalgtes makt og gjør dem til en slags statlig filial. Venstre vil styrke det lokale selvstyret og gi folk økt innflytelse over sin egen hverdag. Det lokale selvstyret innskrenkes stadig mer av statlig detaljstyring og taper terreng overfor statlige forskrifter og rundskriv. Jeg mener maktsentraliseringen er alvorlig og uønsket – spesielt fordi det er behov for å flytte mer makt og flere oppgaver over til lokaldemokratiet. Venstre mener derfor at kommunene må få beholde mer av egne skatteinntekter og få økt frihet til å innføre egne skatter og avgifter til bestemte formål – noe også representanten Meltveit Kleppa var inne på i sitt innlegg – eller tilsvarende frihet til å avskaffe og/eller redusere ulike skatter og avgifter. Nye oppgaver som pålegges kommunene av staten, må finansieres gjennom økte overføringer. Jeg og Venstre vil også arbeide for å redusere antall statlige innsigelsesmyndigheter slik at kommunal saksgang går lettere. Det bør bli enklere for innbyggere og lokale folkevalgte å forholde seg til de statlige myndighetene. Vi vil derfor innføre en friere kommunal skattøre, redusere finansiell detaljstyring av kommunene og gi kommunene anledning til å få all statlig finansiering som frie midler. Det mener vi i Venstre vil gi en reell frihet og et reelt mangfold i Kommune-Norge.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Me er alle einige om at det er viktig med godt arbeid og aktiv innsats for å førebyggja smugling og ulovleg innvandring. Det er allereie sett i verk mykje godt arbeid hjå både politi- og tolletaten, og mykje vil verta styrkt framover. I revidert nasjonalbudsjett, som Stortinget skal behandla 21. juni, er det òg auka løyvingar til dette arbeidet. Eit av toll- og avgiftsetaten sine hovudmål er at etaten skal motverka inn- og utførsel av ulovlege varer til Noreg. Det inneber at etaten kontinuerleg jobbar mot smugling. Regjeringa har sidan 2005 styrkt grensekontrollen vesentleg. Det er løyvd om lag 180 mill. kr til dette arbeidet. Av dette er i overkant av 100 mill. kr til investeringar, medan etaten si driftsramme er styrkt med om lag 75 mill. kr på dette området. Regjeringa har òg gjeve etaten nye fullmakter i grensekontrollen. Utover kameraovervaking langs grensa vert det i desse dagar sett i gang eit prøveprosjekt med bruk av utrykkingskøyretøy langs grensa mot Sverige. Med dette som bakgrunn, ser ikkje eg behov for ein eigen handlingsplan mot smugling og ulovleg innvandring. Skannarar er eit effektivt og avgjerande verkemiddel i grensekontrollen, og tolletaten har ein plan for utskifting av skannarutstyr. Det Toll- og avgiftsdirektoratet har anbefalt, er mobile skannarar, som etter risikovurderingar kan nyttast i heile – og ved behov på tvers av – tollregioner, framfor å skaffa faste skannarar på alle grenseovergangar. I revidert nasjonalbudsjett for 2013 foreslår regjeringa å auka talet på grenseovergangar med kamera. Når det gjeld lagringstid, har Finansdepartementet i februar i år sendt ut ei høyring om eit forslag om nye lovbestemmingar for tollkontroll. Forslaget inneheldt m.a. ein lovheimel som tydeleggjer ein meir generell åtgang til elektronisk nærvære ved grensa. Etter forslaget skal tolletaten kunna lagra kameraobservasjonane så lenge som dei ser det nødvendig, men ikkje lenger enn eitt år. Det er fleire høyringsinstansar som har kome med merknader til denne delen av forslaget, og departementet jobbar vidare med dette og med eit eventuelt lovforslag. Inn- og utreisekontroll av personar vert gjennomført ved ytre Schengen-grense, såframt det ikkje er innført mellombels grensekontroll ved indre Schengen-grense etter utlendingslova § 14. Når det gjeld Schengen Information System-registeret, SIS, får Toll- og avgiftsdirektoratet eigen tilgang til dette i 2013. Men dei har ikke tilgang til Visa Information System, VIS, og ein vurderer det heller ikkje som aktuelt å endra på det. Som ein kan sjå av innstillinga, er alle parti – utanom forslagsstillar – einige om merknadane, men kanskje ikke om vedtaket, for Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre ynskjer å leggja forslaget ved protokollen, mens fleirtalet tilrår at forslaget ikkje vert vedteke.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Det stemmer.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Da får vi gjøre om replikken til et kort innlegg. Det var fint å høre at tolletaten har fått blålys. Det var etter påtrykk og forslag fra Fremskrittspartiet, selv om regjeringen brukte år og dag på å finne ut at dette var lurt. Når det gjelder politimyndighet, er det også sikkert noe dagens regjering vil bruke år og dag på å finne ut om er lurt. Men at det er en fordel, er det ingen tvil om. Når vi i dag har et jaktoppsyn som har begrenset politimyndighet, men ikke en toll- og avgiftsetat som har det, klarer ikke jeg helt å skjønne logikken. Jeg vil gjerne høre om statsråden har noen logisk forklaring på det.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Det blir framheva i debatten at rammefinansiering av kommunesektoren er viktig for å behalde det lokale sjølvstyret. Tidlegare var det slik at barnehagane i kommunane fekk behovsstyrt statleg finansiering ut ifrå kor mange barn som gjekk i barnehage og kor lenge dei gjekk der. Så blei dette lagt om, og dette gjekk inn i rammefinansieringa. Då blei det slik at det var talet på barn i kommunane, ikkje kor mange som gjekk i barnehage, men kor mange som budde i kommunane – og også utdanningsnivået til mødrene – som avgjorde finansieringa. Det betyr at barna til ein hjelpepleiar fekk mindre finansiering enn barna til ein lege. Mitt spørsmål til finansministeren er: Korleis har omlegginga frå behovsstyrt statleg finansiering av barnehagane til rammefinansiering av barnehagane styrkt det lokale sjølvstyret? Kan finansministeren gi eit eksempel på korleis dette har styrkt det lokale sjølvstyret?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Eg har fått med meg at finansministeren og dei raud-grøne partia er veldig sterke tilhengarar av rammefinansiering. Eg har også fått med meg at ein i alle fall i etterkant ser at det var ein føresetnad at ein skulle over på rammefinansiering av barnehagane. Så mitt spørsmål var ikkje om dette var ein bevisst politikk. Mitt spørsmål var korleis dette at ein gjekk over frå behovsstyrt statleg finansiering av barnehagane, der kommunane fekk betalt ut ifrå talet på barn og kor lenge dei var i barnehagen, til rammefinansiering har styrkt det lokale sjølvstyret. Det er stort sett akkurat dei same barna som går i barnehage. Det er dei same kostnadene og det er dei same krava til kommunane. Dette skjønnar ikkje eg, og det er derfor eg ber om hjelp frå finansministeren: Kan han forklare korleis det at ein har endra finansieringa frå behovsstyrt statleg finansiering til rammefinansiering av barnehagesektoren har styrkt det lokale sjølvstyret?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
For Framstegspartiet er det lokale sjølvstyret ekstremt viktig. Når vi debatterer det, får eg av og til følelsen av at det er ein del som legg noko anna i omgrepet «det lokale sjølvstyret» enn det Framstegspartiet gjer. Enkelte oppfattar det nærmast slik at det er kor stor fridom rådmannen og ordføraren har i kommunane, som er det avgjerande for det lokale sjølvstyret. For Framstegspartiet er det lokale sjølvstyret innbyggjarane i kommunane. Det er innbyggjarane i kommunane som står i sentrum for Framstegspartiet sin politikk. Vår oppgåve og utfordring er heile tida å gjere kvardagen og tenestene betre i kommunane – leggje til rette for system som gjer at innbyggjarane i Kommune-Noreg får ein betre kvardag. Derfor har vi fremma dette forslaget som går på behovsstyrt statleg finansiering. Då skal ein vere sikra tenester finansierte frå staten uavhengig av om ein bur i ein rik eller i ein fattig kommune. Både eldreomsorg, helse og skule skal inn under det systemet. Til representanten Meltveit Kleppa vil eg seie at dette skal vere differensiert. Det sa eg også under mitt første innlegg, at det er nokre plassar tenestene er dyrare enn andre plassar. Det betyr at det vil vere dyrare å finansiere barnehage og skule på Utsira enn det er f. eks. i Oslo. Det same gjeld Finnmark – delar av Finnmark vil vere dyrare enn sentrale område på Vestlandet, f. eks. Bergen. Derfor er dette eit godt system, og eg registrerer at det er ingen som har noko alternativ til dette systemet, bortsett frå det forelda systemet som vi har i dag, og som gir seg utslag i køar til sjukeheim, køar til eldreomsorg. Det er mykje fortviling og frustrasjon. Når det gjeld dette med selskapsskatten, høyrer ein ei oppramsing av kva for kommunar som ville tapt og ikkje tapt. For Framstegspartiet er det at kommunane skal få behalde delar av selskapsskatten, noko meir enn kor mange kommunar som ville tapt og ikkje tapt. Vi meiner nemleg at det skal lønne seg å leggje til rette for næringsverksemd, det skal lønne seg for kommunane å bruke pengar på reguleringsplanar som kan gi grunnlag for gode verksemder og trygge arbeidsplassar. Derfor går vi inn for at delar av selskapsskatten skal vere igjen i dei kommunane der verdiane blir skapte. Friare skattøyre har vi også stor tru på.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Det var representanten Meltveit Kleppa som gjorde at eg tok ordet igjen. No er det altså slik at Framstegspartiet er eitt parti, og Høgre er eit anna parti. Vi har altså ambisjonar om å vere med i eit fleirtal etter valet i haust, og maktforholdet mellom partia vil synleggjere og avgjera mykje når det gjeld korleis den politikken blir. Men eg vil uansett seie at når Senterpartiet og Magnhild Meltveit Kleppa begynner å snakke om ueinigheit, skal ein i utgangspunktet lytte, for det er noko Senterpartiet openbert har god kjennskap til. Eg synest vel at representanten Meltveit Kleppa først og fremst bør sjå på eige parti og få til einigheit der, og også innanfor den raud-grøne blokka. Så får ein late oss konsentrere oss om dei partistandpunkta vi står for.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-04:
Jeg må ta ordet i denne saken fordi det forslaget som Fremskrittspartiet her fremmer, er et forslag som i substans vil medføre to ting. Det ene vil være å svekke fordelingen av ressursene kommunene i Norge imellom. Selskapsskatt og skattøre er to elementer som er viktige for fordelingen av ressursene kommunene imellom. Dette forslaget fra Fremskrittspartiet ville bidratt til at de ressursrike kommunene, med tungt næringsliv og med høyt innbyggertall, ville blitt favorisert, og så ville det øvrige Kommune-Norge blitt svekket. Det er ikke mange kommuner i Norge som ville tjent på det økonomisk. Det ville selvfølgelig fått konsekvenser for velferdstjenestene i de mange kommunene som ville fått betydelige kutt i sine ressurser. Det andre elementet ved forslaget er at staten skal overta ansvaret for finansieringen. Dette ville delvis vært et galt begrep, for det er jo staten som finansierer kommunesektoren, så staten har det overordnede ansvaret. Men forskjellen her skal være at istedenfor at kommunene får rammer – og mulighet til å prioritere å bruke ressursene mest mulig effektivt, rettet mot lokale forhold, enten det gjelder sykehjem, skoler eller hva det måtte være – så skal staten sitte og administrere et stykkprissystem overfor kommunesektoren. Fremskrittspartiet framstår i Stortinget som Stortingets suverene stykkprisparti, for det meste skal fordeles gjennom et stykkprissystem. Staten skal overta en stor del av kommunens ressurser og budsjettrammer og finansiere det gjennom et stykkprissystem. Det betyr en sentralisering av beslutningsmyndighet og en svekkelse av kommunestyrenes mulighet til å prioritere og i ettertid også en oppbygging av et statlig byråkrati som skal administrere denne stykkprisfinansieringen. Og tar jeg ikke feil, mener Fremskrittspartiet at dette også skal gjelde skolesektoren – grunnskolen. Jeg må gjerne bli korrigert om jeg tar feil, men jeg har sett også de forslagene. I sum mener vel Fremskrittspartiet at både pleie- og omsorgstjenesten, den lokale helsetjenesten, og grunnskolen skal finansieres gjennom et statlig stykkprissystem, altså sentralisering og oppbygging av et byråkrati. I tillegg innfører man en fordeling som betyr at det er noen få ressursrike kommuner med høyt innbyggertall som skal profittere på dette. Dette er i sum et forslag for økte forskjeller, sentralisering av beslutningsmyndighet og økt statlig byråkrati.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Det er viktig å ha solide banker. De er en viktig del av måten økonomien fungerer på for å kunne sikre næringslivsinvesteringer, og at folk får kjøpt sin første bolig og annet. Men det vi nå ser ved flere forslag fra regjeringen som vurderes vedtatt i Stortinget, er jo at en har veldig strenge regler når det gjelder å stramme inn overfor låntagere i private banker. Samtidig vet vi at de offentlige bankene, sånn som Husbanken og Statens pensjonskasses boliglånsavdeling, har en eksplosiv vekst. Der en på den ene siden strammer inn av hensyn til systemet, har en ingen regulering som begrenser de andre områdene av systemet som gjør at folk flytter på lån, istedenfor å ha mindre gjeld. Synes finansministeren at systemet er bra dimensjonert når en bare kan flytte lån til banker utenfor Finanstilsynets område, som gjør at en ikke nødvendigvis får de effektene som en tallmessig tror en får ved bare å søke på de private bankene som en her regulerer?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Arbeidsmiljøloven er ikke hellig, men den er gull verdt. Derfor skal den også utvikles, i tråd med arbeidslivets behov og i tråd med et mer anstendig arbeidsliv. Forskjellen på Arbeiderpartiet og Røe Isaksens Høyre er at vi ønsker å styrke den, de ønsker å svekke den. Vi styrker den i dag, når vi innfører retten til heltid. Dersom Torbjørn Røe Isaksen og Høyre i prinsippet er så for denne paragrafen, foreslå en paragraf! Det de deltidsarbeidende kvinnene trenger minst av nå, er enda flere rapporter, enda flere utredninger. De trenger handling. Vi gir dem det, og de ønsker det velkommen. Jeg synes at opposisjonen inntar en veldig gjenkjennbar og ærlig posisjon i dag når de innrømmer å være mer opptatt av at noen – noen – kan oppleve å bli brukt som eksempel i et søksmål, kanskje mot sin vilje, enn av alle dem som i deler av arbeidslivet utnyttes, utsettes for lovbrudd, som ikke opplever noen form for rettssikkerhet hva arbeidslivsregelverket angår. At høyresiden er mer bekymret for de første enn for alle disse arbeidstakerne, er gjenkjennelig Høyre-politikk og en gjenkjennelig Høyre-posisjon. Det – retten til å få sine arbeidstakerrettigheter ivaretatt – er en like sterk rett som det Høyre bekymrer seg over. Opposisjonen viser nok en gang sitt sanne ansikt når de sier at de vil vente og se hvordan uvesenet sosial dumping brer om seg og utvikler seg før de eventuelt setter i gang tiltak. Hva betyr det å vente og se? Jo, det betyr å lene seg tilbake og se på at arbeidslivet forverres før de skal vurdere å gjøre noe. Hvem er det som rammes av det? Jo, arbeidsfolk i bransjer over hele landet og på sikt hele den norske arbeidslivsmodellen. Til forskjell fra høyresiden ønsker regjeringen fortsatt å være i front. Vi vil bekjempe sosial dumping ved å være i forkant og lytte til folk ute på byggeplassene. Torbjørn Røe Isaksen har tydeligvis dårlig hukommelse, for vi var senest i går ute og fikk dokumentert med historier på byggeplassene hvordan disse tingene ser ut. Behovene for tiltak er til stede. Vi ønsker å gi de tillitsvalgte flere verktøy i kampen mot det uvesenet sosial dumping er. Høyresiden ønsker å vente og se. Det er de ansatte som må betale prisen for det. I tillegg vet vi at de tiltakene som hittil har fungert, vil bli reversert etter valget dersom Høyre og Fremskrittspartiet får sjansen.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Statsråden har nyleg gått ut med at ein vil ha fleire deltidsstillingar, dette for å få fleire eldre og uføre til å stå i arbeid. Statsråden nemner ikkje dei som allereie har ei deltidsstilling, alle dei kvinnene som velgjøraren til statsrådens parti, LO og leiaren deira, angrip kraftig med at ein nærmast misbrukar morsrolla si for ikkje å jobba meir. Kva meiner statsråden om dette utspelet, og vil statsråden sikra frivillig deltidsarbeidande kvinner fred for politisk press om å jobba meir i framtida?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Av og til blir det sånn at ein høyrer kva som blir sagt, men ein høyrer det ikkje likevel – som representanten Henriksen som seier at Framstegspartiet har vilje, men ikkje vil gjera noko med det. Det har ikkje eg sagt. Eg seier at vi er positive til at dei som jobbar ufrivillig deltid, skal få lov til å jobba meir, men vi ønsker ikkje å gi dei falske forhåpningar ved ikkje å gå grundig nok gjennom noko før vi gjennomfører det – så enkelt, men litt respekt for at vi har tru på det. Andre har tru på å ta ei avgjersle forferdeleg fort, som kanskje ikkje er det beste. Den respekten ønsker eg å få, og eg har ikkje tenkt å stå her og skremma, som enkelte andre representantar gjer. Vi har òg gått inn for ein del tiltak mot sosial dumping, faktisk 19 av 24, men vi har òg andre løysingar som ikkje har fått støtte. Det må vi òg respektera – sånn er politikken – utan at det skal bli sabla ned for det det ikkje er verdt, for å seia det sånn. Så må eg svara på lite grann som ein ikkje heilt forstår, trur eg. Eg òg har vore i arbeidslivet, berre for å ha sagt det, og det er eg veldig glad for. Når det gjeld vikariat, sjukefråvær eller permisjon/svangerskapspermisjon, er det faktisk sånn der ute at ein ikkje alltid får eit namn på blokka – at denne personen skal gå for den og den personen. Ein får ikkje søkarar, og kva gjer ein då? Jo, ein lever frå veke til veke for å få personar inn i dei vaktene. Då blir det ein heilt annan situasjon, og det er den eg er ute etter: Dei må sjekka og finna ut av dette her, sånn at vi gjer det på rett måte, og at vi ikkje blir mange fleire på jobb når han som har vore ute i permisjon, er tilbake. Og då er det økonomien igjen – som få har sagt noko om, men den er eg faktisk litt opptatt av. Arbeidsgivarar har ein økonomi for at dei skal ha ein arbeidsplass. Så vil eg seia: Jo, nokre seier at ein pliktar å ta dei vaktene som arbeidsgivar tilbyr. Ja, det vil stort sett vera helg, natt og kveld. Sosial arbeidsmiljødumping blir det nærmast då, viss ein skal gå på akkord med seg sjølv og ta dei vaktene som er igjen utanom dagvaktene. Det har vi sett, vi som har vore i arbeidslivet. Så til Trettebergstuen som nemnde ei som heitte Rita, som gjekk i 70 pst. stilling, og ikkje fekk ferie. Ja, då har arbeidsgivar forsømt seg. Det er jo snakk om at har ein ei 70 pst. stilling, kjem ein òg inn under ferieloven, ein er innanfor ein hovudtariffavtale, og ein er omfatta av ein arbeidsmiljølov. Ein skal stå på ferieplanen til arbeidsplassen på lik linje med alle andre enten ein har ei 13 pst. eller 100 pst. stilling. Så enkelt er det.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
Eg ønskjer regjeringa lykke til med forslaget sitt om retten til heiltid, men eg er òg veldig realistisk. Eg ønskjer faktisk ikkje å skuffa nokon. Vi har vore einige om at vi har støtta deltidsprosjektet – det må ein ha klart for seg. Vi ønskjer at dei som vil ha meir jobb, meir heiltid, skal prøva å få det, men vi skal ha gode løysingar for det. Eg vil ikkje stå og seia at jo, de skal få heiltid, men då må de jobba meir ulagleg. Eg ønskjer ikkje det. Vi har nettopp hatt ein debatt her om sjukefråvær og kvinner. Å ta ekstravakter eitt år er lenge nok, men skal det bli sånn det blir på turnusen deira framover, år etter år, då seier eg berre dette: Arbeidsmiljølova verkar ikkje, familielivet forsvinn, sjukefråværet blant kvinner går opp – eg ønskjer ikkje å vera bidragsytar til det. Så til byggjenæringa …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-04:
Representanten Røe Isaksen gjorde et poeng av at jeg brukte begrepet «kunstig bekymring». Det var med overlegg jeg brukte begrepet «kunstig bekymring for rettssikkerheten», selv om den måtte deles av både advokatfirmaet Hjort, Advokatforeningen og sågar Justis- og beredskapsdepartementet, for bekymringen deles ikke av landets fremste eksperter på arbeidsrett, med dr. juris Henning Jakhelln i spissen. Enda mindre deles bekymringen av de som har skoen på – og det er dem SV ønsker å representere – de som er ute på arbeidsplassene, og som er opptatt av sine egne kameraters, og også sine egne, arbeidsvilkår. Sivilrettslig er selvfølgelig prinsippet at den som utsettes for overgrep, skal kunne klage, altså som Michael Tetzschner sa: Den enkelte skal selv kunne avgjøre om han vil forfølge en sak som vedrører vedkommende. Men realiteten i dag er at vedkommende ikke kan klage, fordi de som oftest vil være uten jobb, eller ofte ute av landet. Maktforholdene er slik at klageadgangen er teoretisk. Det betyr at å bevare dagens rettstilstand er å bevare en situasjon med rettsløshet for den som utsettes for sosial dumping. Det er denne tilstanden Tetzschner og Røe Isaksen vil bevare. Jeg snakket om å flytte makt, og Tetzschner tok opp det poenget og spurte hvem man flytter makt til. Kanskje skulle man like mye spørre: Hva flyttes makt til – til å begå lovbrudd upåtalt, eller til å kunne stoppe lovbrudd? Det er det søksmålsretten handler om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-06-04:
Jeg lurer for det første på hva statsråden syns om Justisdepartementets vurdering av forslaget om kollektiv søksmålsrett. For det andre: Tiltakspakken i forbindelse med vikarbyrådirektivet har fått virke i tre måneder. Alt er heller ikke fullstendig gjennomført ennå. Likevel mener regjeringen at denne tiltakspakken ikke fungerer. Hvilke gjennomganger og rapporter er det statsråden bygger det på?