trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
I sitt innlegg var statsråden inne på organiseringen og innretningen av det offentlige virkemiddelapparat. Men det aller viktigste må jo være at vi får realisert de prosjektene som har den største verdien, og som har utviklingsmuligheter, enten de ligger på Dombås, Dokka, i Kirkenes, Hammerfest eller det indre Østlandet. Det må være punkt nr. 1. Det er ingen objektiv sannhet at en arbeidsplass i Brønnøysund er mer verdt enn en arbeidsplass i det indre Østlandet. I det siste har statsråden gått inn for stor bruk av selektivitet, noe jeg trodde Høyre var imot, det kom i statsbudsjettet for inneværende år, altså en retting mot næringssvake områder. Vi fikk også noe med regionalitet nå i revidert nasjonalbudsjett, og så skal vi få en ny fondsinnsprøytning på statsbudsjettet for neste år, rettet mot næringssvake områder. Jeg vil minne om at ved behandlingen av eierskapsmeldingen etterlyste stortingsflertallet landsdekkende såkornfond, og kom med et pålegg til Regjeringen om å innføre dette. Når kan vi regne med at dette følges opp?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Statsråden kom med en kraftig kritikk av opposisjonspartiene for hvordan de har håndtert dette Dokument nr. 8-forslaget. Det opposisjonen prøver å gjøre, er å ivareta norske interesser, gi Statkraft økonomiske muskler så det får anledning til å vokse internasjonalt i tråd med den strategien Statkraft har, og i tråd med norske interesser. Hvorfor skulle ikke vi med de unike mulighetene Norge har når det gjelder ren energi, kunne vokse til å bli en stormakt i Europa? Det Regjeringen gjør, er å bremse den utviklingen og vise handlingslammelse. Derfor synes jeg ikke man først og fremst burde kritisere opposisjonen. Vi behandlet eierskapsmeldingen for et år siden og en mulig omdannelse av Statkraft til et aksjeselskap. Det ble det ikke noe av den gangen, for man skulle komme tilbake til Stortinget med en sak fra Regjeringen for å få dette med særoppgavene drøftet. Nå har det gått et helt år. Når kan Regjeringen legge denne saken på bordet, slik at vi får diskutert omdannelsen til et aksjeselskap?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
På tampen av denne debatten vil jeg gjerne kommentere noen av våre forslag, som er både primære, subsidiære og tertiære. Vi ønsker primært å omdanne Statkraft til et aksjeselskap, og vi ønsker en delprivatisering med et innslag av 30 pst. private eiere. Da ville vi oppnå flere ting. Vi ville få en bredere kompetanse i Statkrafts styre, og Statkraft ville bli tilført betydelig kapital fra de private eierne, noe som ville bedret handlefriheten. Samtidig ville staten ha fullstendig styring og kontroll med selskapet og kunne sikret hovedkontoret kompetanseavdelinger og utviklingsavdelinger i Norge. Det er vår primære oppfatning. Så har vi vårt sekundære forslag om å omdanne dette til et statsaksjeselskap. Det er forresten i tråd med den strategien Statkraft selv ønsker. Men når vi ikke får flertall for dette, hva skal vi da gjøre innenfor statsforetaksmodellen? Skal vi la dette selskapet fortsatt være handlingslammet og ikke kunne ha utviklingsmuligheter? Nei, da må Fremskrittspartiet ha en pragmatisk holdning, tilføre disse 10 milliarder kr, slik at selskapet får muligheten til å vokse. Vi har et eget forslag om å gjøre dette nå på statsbudsjettet for 2003, altså øyeblikkelig – et langt bedre forslag enn det vi slutter oss til subsidiært, som betyr at man skal komme tilbake til dette i statsbudsjettet for 2004. Det betyr at man kan få en omkamp, at Regjeringen ønsker å ta en omkamp. Det betyr usikkerhet for Statkraft i seks måneder. Og når vi ser den voldsomme og raske utviklingen i det internasjonale kraftmarkedet, med fusjoner osv., kan det bety at store muligheter går Statkraft forbi. Det ønsker ikke Fremskrittspartiet. Vi vil gi klare signaler i dag om at 10 milliarder kr skal tilføres selskapet i en oppkapitalisering. Og så vil jeg rydde noen misforståelser av veien når det gjelder forslag nr. 1. Det støtter ikke Fremskrittspartiet. Det dreier seg bare om en vurdering, som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet stiller seg bak når det gjelder oppkjøp av Oslo kommunes aksjer i Hafslund. Vi vet jo hva konklusjonen av en slik vurdering vil bli når det er Ansgar Gabrielsen som skal foreta den. Vi ønsker ikke å gi noe direktiv til et styre og gå på tvers av Statkrafts styres forretningsstrategi, som er at man skal stabilisere seg på eiersiden eller eventuelt gå noe ned i Norge, men kjøpe seg opp ute, slik at selskapet og Norge får den posisjonen internasjonalt som Norge fortjener.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Slik jeg ser det, og etter det forslaget fra tre opposisjonspartier som blir vedtatt nå i kveld, bør det komme klarere signaler fra disse partiene om at man i samband med statsbudsjettet til høsten følger opp dette vedtaket, slik at Statkraft kan følge sin strategi og planlegge ut fra det. Det er det aller viktigste. Ellers har Regjeringen ikke svart på brev av 18. desember og heller ikke i løpet av et år etter at vi behandlet eierskapsmeldingen, kommet tilbake til Stortinget med en fremdriftsplan om en annen konstruksjon for Statkraft, altså et statsaksjeselskap. Det betyr at Statkraft i realiteten er svinebundet. Når vi i tillegg har en konkurransedirektør som snakker om å splitte opp Statkraft i flere mindre enheter, konstaterer jeg at Norge går mot strømmen. Vi gjør det motsatte av alle andre vestlige energinasjoner.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
Til voteringen over forslag nr. 7: Når vårt primære forslag om bevilgning har falt, vil jeg anbefale Fremskrittspartiets representanter å støtte forslag nr. 7, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-06-18:
President! Det gjør også Fremskrittspartiet.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-06-18:
Eg har stor respekt for haldningane til Odd Roger Enoksen og Senterpartiet når det gjeld distriktspolitikk og òg næringsutvikling i næringssvake område. Men eg føler at innlegget hans blir litt for einsidig når han gjentek at denne regjeringa står for eit næringsnøytralt opplegg. Eg blir nokså oppgjeven når eg høyrer at han framleis ikkje ser innsatsen – trass i at Regjeringa har gjort eit heroisk og langvarig arbeid for å få ned renta, få ned kronekursen, styrkja dei generelle verkemidla, få kontroll på lønsutviklinga, og i tillegg til dette etablerer eit selektivt verkemiddelapparat som utgjer 3,1 mill. kr, pluss ein distriktsmilliard og ein halv ny milliard i distriktsutvikling – men kallar Regjeringa og regjeringspartia sin politikk næringsnøytral utan vilje og evne til å gå inn i spesielle prosjekt og styrkja dei som anten har spesielle problem, eller som treng sterke stimuli. Korleis kan det ha seg at Odd Roger Enoksen ser berre med det eine auga og kritiserer i staden for òg å sjå på dei meir selektive verkemidla som eksisterer?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
Jeg trodde faktisk det var mulig å forstå ut fra mitt innlegg at jeg definitivt ikke er fornøyd med alt SND Invest har foretatt seg, og Senterpartiet har opp gjennom årene vært den fremste kritiker av investeringer både i Steen & Strøm og i andre selskap i indre Oslo. Det er en kritikk vi skal fortsette å framføre. Men det er faktisk langt derifra til å si at det bør føre til at man selger. Problemet er jo nettopp at stortingsflertallet velger en måte å organisere virkemiddelapparatet på som gjør at den politiske innflytelsen reduseres for hver eneste dag. Det skal i større og større grad være fritt opp til virkemiddelapparatet å sette seg sine egne politiske mål. Det er en måte å drive politikk på som Senterpartiet er helt uenig i, og som vi ikke ønsker å gjennomføre. Dernest, helt til slutt, med henvisning til det å fylle opp verktøykassen med verktøy som er gått ut på dato: I full spøk går det vel an å si at jeg tror skiftenøkkelen kunne vært et hendig verktøy å ha for Ivar Kristiansen i mange sammenhenger.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
Jeg er særdeles glad for at det har kommet 500 mill. kr til til distriktsfondet, eller distriktsmilliarden, som jeg gjerne fra denne talerstol kan innrømme at Inge Ryan har hatt et betydelig ansvar for er kommet på plass. Men desto mer må jeg si jeg er forundret over at SV ikke har støttet Senterpartiet i forslaget om å opprette fem regionale fond, som nettopp ville hatt det perspektivet at man hadde fått nærhet til brukerne. Man hadde fått et distriktspolitisk perspektiv på anvendelsen av disse fondene, noe som ville ha vært et betydelig løft for å tilføre Distrikts-Norge egenkapital. Jeg tror faktisk at det å lokalisere disse fondene regionalt og nær brukerne på den måten som Senterpartiet foreslår, ville ha ført til at man hadde unngått nettopp den type investeringer som Inge Ryan nå kritiserer, og som også Senterpartiet er kritisk til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
Det er mulig det fra tid til annen kan være tungt å høre det som er de faktiske forhold. Men jeg har ikke gjort noe annet i mitt innlegg enn å gjengi det som sies fra Regjeringens egne folk, finansminister, næringsminister, ulike talsmenn i denne sal. Næringsnøytralitet er viktigst, generelle rammebetingelser er viktigst, og det er faktisk ikke jeg som har innført begrepet «tom verktøykasse» – det er det næringsministeren selv som har gjort. Om næringsministeren har til hensikt etter hvert å fylle opp denne verktøykassen, skal han få hjelp til det av Senterpartiet, for jeg tror det er nødvendig å ha mer enn én tanke i hodet. Man må ha konkurransedyktige rammebetingelser for norsk næringsliv, men det er også nødvendig å ha målrettede rammebetingelser, som gjør det mulig å utvikle de nye bedriftene, gjør det mulig å satse på forskning, gjør det mulig å satse på å bygge opp kunnskap og kompetanse i de bedrifter som skal utvikle seg og representere framtiden.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
Det kan vel muligens være en trøst for næringsministeren at det er folk før ham som har sagt: «Til lags åt alle kan ingen gjera» – som et lite apropos til hans hjertesukk. Jeg vil gjerne utfordre næringsministeren når han sier at virkemidlene ikke er til for apparatet i seg selv, men for næringslivet. Det er ganske selvsagt. Men hvis virkemiddelapparatet vårt skal være i stand til å gjøre en jobb for næringslivet, må man utrustes på en måte som gjør det mulig. Og da er mitt konkrete spørsmål: Vil næringsministeren legge til rette for at bl.a. egenkapitalsituasjonen i virkemiddelapparatet blir tilfredsstillende, slik at man kan tiltrekke seg privat kapital der det er et supplement, og slik at man har en tilstrekkelig finansieringsbase for å klare sine oppgaver? Når jeg spør om dette, er det fordi omorganiseringen – bl.a. av Argentum – fører til at bokført egenkapital i disse selskapene kommer til å bli redusert betydelig.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
I utgangspunktet hadde jeg ikke tenkt å ta replikk, for i sak er jeg enig i det statsråden nå har sagt. Men på bakgrunn av den måten som statsråden formulerer seg på – han sier at dette er en av de mest useriøse former for saksbehandling han har sett, at det er beklagelig det vedtak Stortinget gjør, og at han sitter med kunnskaper i saken som komiteen ikke har – kan jeg faktisk ikke fri meg fra å stille statsråden følgende spørsmål: Ser statsråden seg på bakgrunn av det han selv nå har sagt, i stand til å gjennomføre og ta ansvar for det vedtak som nå ser ut til å bli gjort?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-18:
La meg for sikkerhets skyld starte med – nok en gang – å slå fast at det nok kan synes som om Senterpartiet og regjeringspartiene har noe ulik motivasjon for å si nei til det forslaget som ligger på bordet i dag. Senterpartiet ønsker et sterkt offentlig eierskap i norsk kraftforsyning. Vi ser et større Statkraft som et bedre alternativ enn at disse kraftverkene skal bli solgt til utlandet. Men det var Inge Ryan som fikk meg til å ta ordet på nytt. Når Inge Ryan sier at SV ønsker å være med på denne kapitaltilførselen for å sikre nasjonalt eierskap i Hafslund, kan jeg ikke la være å stille Inge Ryan spørsmål om hva det er i det vedtaket som blir fattet i dag, som får Inge Ryan til å tro at Statkraft vil komme til å kjøpe Hafslund. Styreformannen i Statkraft sier, og vi må selvsagt ta ham på aller største alvor, til Aftenposten i dag at dette er «en hypotetisk situasjon. Vi er pålagt å selge betydelige aktiva som har en betydelig høyere verdi enn Hafslund. Det har ikke vært naturlig for oss å se på dette. Hvis vi skal gjøre det, må det komme en henstilling fra eieren hvor vi vil vurdere dette på et rent forretningsmessig grunnlag». Det vedtaket som blir fattet i dag, legger ingen bindinger på hva Statkraft skal bruke disse pengene til. Man styrker egenkapitalen i selskapet med 10 milliarder kr, og Statkraft skal drives på et forretningsmessig grunnlag. Man kan altså komme i den situasjon at Statkraft velger å bruke 10 milliarder kr i statlig egenkapital – gitt over natten – til å kjøpe seg opp i tysk eller dansk kullkraft, svensk atomkraft eller hva det måtte være. Er det en linje som SV synes man kan forsvare å gi seg ut på, uten på noen måte å binde dette opp til at det skal brukes til å sikre nasjonalt eierskap i kraftverk som kommer på salg innenlands?
Michael Momyr (Høyre), 2003-06-18:
Jeg har lyst til å starte med å takke saksordføreren for et grundig arbeid i en hektisk tid. Vi har hatt kort tid på det siste og avsluttende arbeidet her, men jeg sitter igjen med et inntrykk av at vi har fått gjort en grundig jobb og kommet i god kontakt med dem som har meninger i forbindelse med denne saken. Saksordføreren sa at han har som ambisjon at han får høre et samlet næringsliv konkludere med at dette er bra, og han sa i sitt innlegg at det blir kanskje ikke slik, men at en sier det blir bedre. Jeg tror at det var en riktig konklusjon av Ryan, for næringslivet har regioner imellom og også innad i regioner ulike ønsker, ulike behov og ulikt syn på hva som er et godt virkemiddelapparat. Slik er det også bransjer imellom. Bransjene har ulike måter å tilnærme seg virkemiddelapparatet på. Men jeg er enig med Ryan i at næringslivet kommer nok til å konkludere med, når vi har gjort vårt vedtak i kveld, at det blir et betydelig hakk bedre. Vi får et system der næringslivet – bedrifter og gründere – får én dør å henvende seg til, fleksibelt og tilpasset. Jeg merket meg en frimodig ytring fra representanten Grethe Fossli, som sa at jeg som trønderrepresentant – jeg antar at jeg inngår i det begrepet – har lovet arbeidsplasser i Trøndelag. Det tror jeg hun vanskelig kan dokumentere. Mitt poeng er ikke at det skal bli flere arbeidsplasser i virkemiddelapparatet. Mitt poeng er at vi skal få et virkemiddelapparat som fungerer slik at det etableres/skapes nye arbeidsplasser, nye bedrifter. Men jeg har også sagt, og vært med og forsterket det som står i proposisjonen, at de desentrale kompetansemiljøene som vi har, skal brukes for å utvikle hovedkontorfunksjonene i virkemiddelapparatet. I forbindelse med at SIVA, som har hovedkontor i Trondheim, muligens blir integrert i den nye enheten på sikt, er det viktig å understreke at den hovedkontorfunksjonen skal videreutvikles i samarbeid med det innovasjonsmiljøet vi har i den regionen knyttet til SINTEF og NTNU. Dette med felles brukerfront er viktig. Nå høres ordet «front» kanskje litt krigersk ut, så jeg velger heller å si én dør. Vi foreslår, i et forslag som får flertall her i dag, at både Eksportrådet, Statens veiledningskontor for oppfinnere, SIVA, Turistrådet, SND og Forskningsrådets næringsrettede aktiviteter skal samarbeide i de forskjellige regionkontorene som SND har i dag. I dag er det 17. Hvis det nye apparatet på sikt kanskje finner ut at det er formålstjenlig å regionalisere på en annen måte, er det ingenting i forslaget som forhindrer det. Jeg er glad for å konstatere at de enhetene som i første omgang nå skal integreres, både styre, ledelse og ansatte i disse enhetene, går aktivt og målrettet inn i prosessen. Jeg er også glad for å konstatere at det er stor enighet i enhetene om det som skal skje. Jeg er helt overbevist om at vi, som saksordføreren sa, får et næringsliv som når vi har gjort dette vedtaket og fått gjennomført det, vil si: Ja, dette ble bedre for oss.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Først i forhold til denne, jeg holdt på å si, evinnelige verktøykassa som Arbeiderpartiet har fått på hjernen: Det var et begrep jeg brukte i forbindelse med at Statoil var fratatt det verktøyet som arbeiderpartiregjeringen fratok dem, om direkte inngripen hva gjaldt å instruere om hvor ordrene skulle plasseres. Det verktøyet løftet Jens Stoltenbergs regjering, ved daværende olje- og energiminister Olav Akselsen, ut av verktøyskrinet, og ingen i denne sal har siden tatt til orde for å reetablere den verktøykassa. Den andre verktøykassa, som gjelder virkemiddelapparatet, har nå, så vidt jeg kan se av den siste grafen jeg så, et nivå som er høyere enn den «verktøykassa» – for å bruke det begrepet – som hr. Stoltenberg ledet i den forrige arbeiderpartiregjeringen. Når det så gjelder at representanten ikke har sett omtalt de fire regionale fond, vil jeg henvise til revidert nasjonalbudsjett, hvor vi foreslår opprettelse av fire fond, så vidt jeg husker, på 400 mill. kr til sammen, og som har 100 mill. kr i risikoavsetning.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Det er klart at når en skal ha en debatt om virkemidlenes organisering, er det for så vidt naturlig at man kommer inn på innholdet i disse. Nå dreier selve saken seg om organisering og hvilke fokusområder man skal ha. I tillegg er jeg enig med representanten Hedstrøm i at om en arbeidsplass ligger på Dombås eller Dokka – jeg husker ikke de sju, åtte andre stedene som ble nevnt – er den ene like mye verdt som den andre, det er en selvfølge. Men så er det litt interessant at jeg blir kritisert for at man driver en selektiv næringspolitikk. For fem minutter siden ble jeg kritisert for at vi har en næringsnøytral næringspolitikk. Og så var det snakk om landsdekkende såkornfond, og man etterspurte når det kommer. Det kommer, men nå husker jeg ikke nøyaktig dato for fremleggelsen av statsbudsjettet, men det er i hvert fall den første uka i oktober, og der vil det være forslag om å etablere landsdekkende såkornfond med en ramme på 400 mill. kr og et tapsfond på 100 mill. kr.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Det er slik at på en del låneordninger og på en del såkornordninger må man avsette tapsfond, for like sikkert som man bevilger enten til såkorn eller til lån, så oppstår det tap. Det er bare å se på regnskapene for SND, så ser en veldig fort det. Og så er det slik at Stortinget på noen ordninger har satt 15 pst., og på noen ordninger har man 25 pst. Når man gjør opp dette i ettertid, viser det seg ofte at man ikke treffer akkurat den prosenten. Enkelte ganger blir det bedre, men i de fleste tilfeller blir det vesentlig verre. Da må Stortinget tilleggsbevilge. Så til spørsmålet knyttet til om man skal gå inn tidligere her hvis man ikke blir kvitt pengene. Man har lagt seg på en standardprofil her, men det er klart at hvis det skulle vise seg at det vil være begrensende for å gjøre investeringer i den risikoprofilen som må avleires etter at man har 25 pst. tapsfondsavsetninger, vil Regjeringen, som det står i innstillingen, måtte komme tilbake til det, og det vil jeg selvfølgelig måtte følge opp.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Vi må etablere denne nye enheten med de virkemidler som skal til, og så håndtere det som er et nødvendig supplement til egenkapital. Det gjør vi stort sett gjennom såkornordningen. Jeg har inntrykk av at det geografisk varierer veldig med hensyn til hvorvidt man greier å nyttiggjøre seg de bevilgningene det offentlige har gitt, som jo skal matches med private midler. Noen regioner har greid det veldig bra. De vil nå kunne få nye midler, mens de som på en måte ikke har greid å bruke opp det de har, vil måtte vente med å få påfyll. Når det gjelder Argentum og hvorvidt balansen endres i forhold til SIVA, kan jeg ikke forstå at det vil bety én krone mer eller én krone mindre i egenkapital til én norsk bedrift. Det at vi nå organiserer dette på den måten som Grete Knudsen foreslo i forrige periode – som jeg den gangen var enig i, men som jeg vet Arbeiderpartiet da var uenig i – tror jeg er særdeles hensiktsmessig.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Jeg husker ikke alle formuleringene i den stortingsmeldingen som vi behandlet for et års tid siden. Så vidt jeg minnes, var det imidlertid snakk om regionale såkornfond, uten angivelse av tall. Men jeg vet eksakt at vi i revidert nasjonalbudsjett har foreslått å opprette fire fond på til sammen 400 mill. kr, med et tapsfond på 100 mill. kr. Det kan godt tenkes at noen av forslagsstillerne den gangen hadde andre ambisjoner når det gjaldt størrelser. Men så vidt jeg har forstått, står det i innstillingen fra finanskomiteen til revidert nasjonalbudsjett at man vil slutte seg til det Regjeringen har foreslått på dette punkt. I tillegg fremgår det av den innstillingen vi behandler i dag, at det til høsten vil bli opprettet et nytt landsdekkende såkornfond, men med distriktsprofil.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Under normale omstendigheter har vi noen rutiner på hvor lang tid det skal ta å svare på et brev, og det er ikke spesielt lang tid. Dette brevet var, selv om det kom umiddelbart før jul, ikke på noen måte en del av en julehilsen. Det er snakk om betydelige utredninger knyttet til å vurdere en egenkapitaltilførsel på mellom 0 og 20 milliarder. Det er klart at dette impliserer så mange prosesser at de er ingenting man kan svare på underveis. Jeg kan si fra denne talerstolen at underveis har det vært vesentlige endringer av premissene som vi må vurdere for å kunne svare på disse tingene, uten at jeg her og nå vil redegjøre for det i detalj. Så sier fru Brustad at vi står i fare for at kraftselskaper skal havne på utenlandske hender. Det er ikke en del av min eieroppgave ved eierskapet til Statkraft å foreta vurderinger av hvilke selskap som skal komme på hvilke hender. Det er det andre organer som gjør. Min jobb er å bidra til at selskapet har en forsvarlig og fornuftig drift innenfor den kapitalstrukturen det til enhver tid har.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Kritisere opposisjonen – vel, nå er ikke Hedstrøm av de mest hårsåre i denne verden, og det er heller ikke jeg. Men at en uttrykker sterk uenighet, og at en påpeker en del av saksbehandlingen i denne saken, er jo ikke så underlig, og jeg synes det kommer ganske klart frem når representanten Hedstrøm sier at vi må gjøre dette for at Statkraft skal kunne vokse internasjonalt – altså det motsatte av det Sylvia Brustad sa, nemlig at det var for å sikre norske kraftverk på nasjonale hender. Da er det altså antakeligvis de samme ti milliardene som skal brukes til begge deler. Vi bør selvfølgelig sørge for at vi, som den energistormakten vi er, med det eierskapet vi har i tre store selskap, Statoil, Hydro og Statkraft, til enhver tid også vurderer hvorvidt vi skal bruke disse eierandelene til å etablere konstruksjoner som kan ivareta ambisjonen om at vi(presidenten klubber) skal være en stormakt på energi og ha selskap som skal kunne … (presidenten klubber)
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Om Høyre har samme strategi i Regjeringen som i alle kommuner der vi er engasjert? Av de vedtak som fattes rundt om i kommunestyrene, vil man jo kunne se at det er forskjellige synspunkt på forskjellige ting. Når det gjelder passivt og ikke-passivt eierskap knyttet til denne saken, særlig i forbindelse med Hafslund, kan jeg i hvert fall opplyse om at jeg hadde besøk av styreformannen i Statkraft, som spurte om et råd knyttet til kjøp eller ikke kjøp av Hafslund. Mitt svar på det som eier var ganske enkelt: Hvis Statkraft synes det er kommersielt riktig innenfor den tilgjengelige kapitalstruktur de har, så må de gjøre det som de synes er riktig. Det er og blir en styreoppgave å foreta disse valg. Det ville være veldig underlig, og jeg håper at jeg ikke misforstår stortingsflertallet, om de mener at vi i etterkant av slike debatter som dette skal gå inn og instruere Statkraft i hva de skal mene.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Som representanten Enoksen er mer innforstått med enn flertallet i denne salen, vil selvfølgelig det at man bestyrer et departement, innebære at man har en del kunnskaper det ikke er naturlig å meddele allmennheten, på et slikt tidspunkt i hvert fall, og i en del sammenhenger vil det heller ikke være naturlig på et tidlig tidspunkt å meddele dem her i Stortinget. Det er prosesser som skal ende opp i et eller annet. Så til spørsmålet om statsråden kan håndtere og effektuere og sette ut i livet dette vedtaket. Jeg antar at det som det da siktes til, er forslag nr. 3, som vil få subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet: «Stortinget ber Regjeringen senest i forbindelse med statsbudsjettet for 2004 å tilføre Statkraft 10 mrd. kroner i ny egenkapital for å styrke selskapet.» Ønsket er jo relativt kurant å oppfylle, i den grad det ikke skjer endringer i premissene i perioden mellom nå og første uken i oktober.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Selv om det begynner å bli sent på kvelden, tror jeg at jeg husker hva jeg har sagt. Jeg kan ikke huske at jeg har vært innom verken ordet budsjettbalanse eller noe som har hatt med det å gjøre i det hele tatt. Jeg er antakeligvis minst like klar over som fru Brustad at dette er penger under streken og en kapitalomplassering som ikke vil påvirke over streken-bevilgninger. Det er jeg selvfølgelig fullstendig klar over. Likevel er en bevilgning på 10 milliarder kr et betydelig beløp, synes jeg. Når det gjelder strid i Regjeringen, må jeg si at når vi ser på forhistorien vi har hatt på disse områdene, er det rart om det ikke hadde vært en meningsbrytning, men det er en liten brøkdel av den meningsbrytningen som fant sted på landsmøtet til Arbeiderpartiet før man delprivatiserte Statoil og Telenor, og fremstår som rene familieidyllen i forhold.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Jeg har skjønt det slik at den subsidiære stemmegivningen fra Fremskrittspartiet innebærer at det blir flertall for ikke som Sylvia Brustad sa, at vi i kveld bevilger, men at vi pålegger Regjeringen å foreslå i St.prp. nr. 1 en bevilgning. Det er en ikke ubetydelig forskjell, vil jeg tro. Det betyr at vi får rikelig anledning til å fortsette denne debatten til høsten antageligvis. Jeg synes allikevel det er verdt å legge merke til – det har vært snakk om forbrukere og ikke forbrukere – at det er en samlet industri i Norge som synes dette er en veldig dårlig idé. Det tror jeg ikke skyldes at de ønsker Statkraft eller noen av deres ansatte, for ikke å si eieren, noe vondt. Det har ingenting med det å gjøre. Det de selvfølgelig var opptatt av, og analysen til PIL, slik de gav uttrykk for i Stortingets høring, var at de var redde for at det ville begrense konkurransen, og at det ville innebære en ulempe i forhandlinger om fremtidige industrikontrakter som etter at Stortinget opphevet de spesielt stortingsbestemte prisene, skal gjøres i et åpent marked. Representanten Hedstrøm sa at Fremskrittspartiet var et pragmatisk parti. Jeg vet ikke om det var en beskrivelse eller et understatement, men jeg deler i hvert fall det synspunktet. Det har også kommet klare signaler fra Øystein Hedstrøm om at han ikke ønsker at statsråden skal instruere Statkraft til å gjøre investeringer i norske kraftverk som ikke av Statkraft selv vurderes som kommersielt interessante. Så vidt jeg har forstått Statkraft, er det situasjonen. Nå er det ikke slik at det blir behov for instruksjon av Statkraft, i denne omgang i hvert fall. Høstens utfall vil kunne føre til en slik situasjon, men det er likevel ikke uinteressant for debatten, som antakeligvis vil gå fremover, hvorvidt SV og Arbeiderpartiet, i fall Statkraft ikke ønsker å kjøpe Hafslund og de får tilført egenkapital, ønsker at Statkraft skal instrueres om allikevel å kjøpe Hafslund.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
Jeg registrerer at representantene Stoltenberg og Halvorsen ikke svarte på det spørsmålet som jeg stilte til de to partiene, om de har samme syn på instruksjon av Statkraft og hva pengene skal brukes til, om de skal brukes til å eksponere seg eksempelvis i Tyskland, på oppkjøp av distribusjonsselskap der for forskjellige energibærere, eller om de skal brukes her. Det betyr at jeg i hvert fall på det området tolker det slik at det er en handlefrihet, hvis de ikke gir svar. Når det gjelder om statsråden har tenkt å innrette seg etter stortingsflertallet, trenger ikke noen av de to parlamentariske ledere frykte for at det skal komme oppsiktsvekkende opplysninger fra denne talerstol denne sene junikvelden. Regjeringen har selvfølgelig tenkt å følge opp de vedtak som Stortinget fatter. På dette området vil jeg si at gitt at premissene er som nå, kan jeg vanskelig se at det bør foreslås andre ting. Nå er det slik at enkelte ting forandres under ferden. Skulle det oppstå andre situasjoner, f.eks. som omtalt i eierskapsmeldingen, som Stortinget sluttet seg til, nemlig at industrielle løsninger kan fremtvinge andre forhold, kan det tenkes det vil fremstå i et annet lys. Det vil Stortinget da måtte vurdere opp mot dette vedtaket. Og det skulle ikke forundre meg, i den grad slike ting skulle oppstå, om også det som i dag er stortingsflertall, muligens vil kunne ha et annet syn. Men gitt at alle premisser er presis som i dag, vil det fremstå som mest naturlig at dette også gjøres, og at det nedfelles i St.prp. nr. 1, definitivt. Nå ser jeg at jeg har enda ett minutt igjen. Jeg kunne lese av munnen til Kristin Halvorsen hva hun sa: «mest naturlig». Vi pleier å foreslå for Regjeringen det som er mest naturlig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Jeg må si at det er ganske forunderlig å høre statsråden her beskylde flertallet for å drive med useriøs saksbehandling. Dette er en sak det har vært jobbet med lenge, og særlig er det forunderlig også når statsråden, som i praksis er eieren av dette selskapet, ikke greier å svare på et brev i løpet av seks måneder. Imens pågår det altså store prosesser som gjør at opptil flere selskaper står i fare for å havne på utenlandske hender. Jeg skjønner at for Høyre så spiller ikke det noen rolle. Men da synes jeg faktisk det er mer realt å si det, enn å prøve å late som om man mener noen annet enn det man virkelig gjør. Jeg mener at statsråden og Regjeringa her driver en seigpining av Statkraft. Det er ikke å være en seriøs og aktiv eier. Det er å være en passiv eier. Det må kunne være mulig å gi et svar. Jeg lurer på: Hva er det egentlig statsråden vil med Statkraft? Er det virkelig slik at det ikke spiller noen rolle om flere av våre kraftselskaper er på norske eller utenlandske hender? Og hvorfor er det helt umulig å gi et klart svar når det nå har gått seks måneder?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Kristelig Folkeparti, som er med i denne regjeringa, var i år 2000 med på å tilføre Statkraft egenkapital på 6 milliarder kr. Når jeg nå hører statsråd Gabrielsen igjen, kan jeg få mistanke om at her må det være strid internt i Regjeringa. Jeg synes dessuten statsråden nå må slutte å blande inn budsjettbalansen i denne debatten, for dette er ikke utgifter på statsbudsjettet, og det vet statsråden veldig godt. Jeg tror statsråden sier dette fordi Høyre ikke vil. Dette er rett og slett en omplassering av statens formue, og det påvirker ikke budsjettbalansen i det hele tatt. Jeg reagerer på at statsråden er så omtrentlig som vi nå har hørt i forhold til nettopp disse tingene. Dessuten står det klart i innstillinga, hvis statsråden har lest den, at vi sier at Statkraft må kunne vokse både i det nordiske og i det europeiske markedet, altså ikke bare i Norge. Og jeg tar det også som en selvfølge at statsråden kommer til å følge opp de vedtak som Stortinget i kveld kommer til å fatte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Jeg skjønner at regjeringspartiene ikke liker det vedtaket de kommer til å bli pålagt i kveld. Jeg skjønner nå at angrepspunktet tidligere var at det kom til å bli høyere strømpriser. Det er selvfølgelig bare tull. Nå er angrepspunktet hvorvidt dette er standard for saksbehandling. Jeg har lyst til å si til representanten Rahm at er det noen som har snudd trill rundt i denne saken, er det i høyeste grad Kristelig Folkeparti. Jeg har lyst til å sitere fra Innst. S. nr. 200 for 2000-2001, der komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti understreket målsettingen med Statkraft. Dette flertallet mente: «Ved å tilføre Statkraft kapital legges det til rette for fortsatt betydelig offentlig eierskap over norsk vannkraft i en situasjon hvor kommuner og fylkeskommuner selger seg ut.» Flertallet mente at dette hadde vært et velfungerende virkemiddel som fortsatt skulle anvendes, og viste videre til budsjettet for 2000. Det var dette Kristelig Folkeparti var med på i år 2000 – 6 milliarder kr. Nå, tre år etterpå, er det altså helt urimelig at Arbeiderpartiet får med seg et flertall til å gå inn med en egenkapital på 4 milliarder kr mer. Skjønn det den som kan! Når det så gjelder behandlinga av denne saken, er det ikke riktig som representanten Rahm sa her, at den bare i full fart har vært innom energi- og miljøkomiteen. Det virker nærmest som om det ikke er noen annen komite som har behandlet denne saken. Den har ligget til behandling i næringskomiteen. Så har energi- og miljøkomiteen hatt den på høring. Vi kunne hatt en diskusjon om den kanskje heller burde ha vært i energi- og miljøkomiteen. Men den har vært til behandling i næringskomiteen, og slik sett har det vært en skikkelig behandling av saken. Så har jeg lyst til å si til representanten Kristiansen, for han sa nå det tvert motsatte av det næringsministeren sa: Disse 10 milliarder kr har ingenting med budsjettbalansen å gjøre. Dette er ikke penger som konkurrerer med barnehager, sjukehjem eller andre ting. Derfor synes jeg han skal slutte med å gi inntrykk av at det er det. Dette er en omplassering av statens formue og såkalte under streken-penger. Til slutt har jeg lyst til å si at jeg ikke har oppfattet styrelederen i Statkraft på den måten at han under alle omstendigheter skulle si nei til eventuelt å vurdere et oppkjøp av Hafslund. Det styrelederen sa i Aftenposten i dag, slik jeg leste det, var at med de pålegg de har pr. i dag om å selge seg ut av andre energiselskaper, og den kapital de har, er ikke det en særlig aktuell problemstilling. Men nå er det slik at Stortinget har vedtatt å endre konkurranseloven. Nå er det slik at Stortingets flertall i kveld kommer til å bevilge 10 milliarder kr til egenkapital. Da vil situasjonen være en annen. Da ser jeg heller ikke bort fra at styrelederen kanskje både ser på den saken, hvis det skulle være aktuelt, og andre saker på en annen måte. Jeg forventer at Regjeringa følger opp de vedtakene som blir fattet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-06-18:
Når et flertall i dag lar Statkraft putte et sugerør i statskassen, og flertallet forsyner selskapet med 10 milliarder kr av skattebetalernes penger, må det være lov til å etterlyse en begrunnelse. Er det av hensyn til forbrukerne? Neppe. Når et selskap gis anledning til å få en enda mer dominerende posisjon, betyr det mindre konkurranse og høyere pris. Er det av hensyn til næringslivet at et selskap skal få tilført 10 milliarder kr? På ingen måte. Det er av hensyn til ett statlig selskap, Statkraft. Da Stortinget behandlet den forrige kapitalutvidelsen, stod Fremskrittspartiet og Høyre på samme side. Den gang uttalte Øyvind Vaksdal fra Fremskrittspartiet: «Her skal vi altså bruke 6 milliarder friske skatte- og avgiftskroner, og så skal den norske befolkning få økte strømpriser tilbake som takk for hjelpen. Forstå det den som kan!» Det er vel få som forundres over at Fremskrittspartiet har skiftet standpunkt på disse to årene, men at man i samme innstilling flagger to forskjellige syn, det er mer oppsiktsvekkende. Da saken ble behandlet i næringskomiteen, uttalte Fremskrittspartiets medlemmer: «Disse medlemmer mener at det kun er som et børsnotert og delprivatisert selskap at Statkraft kan oppfylle de målsetninger som forslagsstillerne fremfører som begrunnelse i sitt forslag. For disse medlemmer er dette en forutsetning for økt statlig kapitaltilførsel på 10 mrd. kroner til Statkraft.» Med andre ord, Fremskrittspartiet understreket at det var en forutsetning at Statkraft ble børsnotert og delprivatisert for at man skulle tilføre 10 milliarder kr. Så ble saken overført til energi- og miljøkomiteen, og der uttaler Fremskrittspartiet: «Fremskrittspartiet mener derfor at det er mange gode grunner for at Stortinget bør støtte en tilførsel av kapital til Statkraft i den nåværende situasjon.» Det som var en forutsetning da saken ble behandlet i næringskomiteen, er nå blitt en målsetting som man skal innfri på sikt. Og i dag får vi da høre at Fremskrittspartiet skal stemme for å overføre 10 milliarder kr til Statkraft uten noen som helst krav om børsnotering og delprivatisering. Dette er en snuoperasjon som er skjedd fra den ene komiteen til den andre. Jeg må innrømme at da jeg hørte at Fremskrittspartiet løp rundt og kalte seg for det gamle arbeiderpartiet, var jeg litt i stuss. Men når man ser hvordan Fremskrittspartiet har opptrådt i denne saken, må jeg si at jeg undres ikke lenger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-06-18:
Med høy røst forkynnes det i dag at Statkraft må få klar beskjed. Men hvilken beskjed er det Statkraft får, bortsett fra at de utstyres med en sjekk på 10 milliarder kr? Mens Arbeiderpartiet og SV sier at disse pengene skal brukes for å hindre at utlendinger kjøper seg opp i Norge, sier Fremskrittspartiet at denne sjekken skal brukes slik at et norsk selskap skal kjøpe seg opp i utlandet. Det var en klar beskjed fra Stortinget. Vi hører fra representanten Øystein Hedstrøm at Statkraft må få muligheten til å bygge seg opp som selskap. Derfor skal de utstyres med 10 milliarder kr. Men den dagen Olav Fjell kommer og banker på Øystein Hedstrøms dør og han også ber om å få 10 milliarder kr fordi Statoil skal kjøpe seg opp i Venezuela, i Midtøsten eller i Afrika, skal Hedstrøm si ja til ham også, hvis han sier at de trenger 10 milliarder kr for å styrke Statoil som selskap slik at de kan vokse i utlandet? Det er ganske forunderlig å oppleve hvordan et parti kan snu så trill rundt, ikke bare mellom næringskomiteen og energikomiteen. Men det vi opplever med Fremskrittspartiet, er at partiet for to år siden argumenterte prinsipielt, av hensyn til forbrukerne var det uheldig at ett selskap fikk mulighet til å vokse seg så stort og sterkt som Statkraft hadde ambisjon om. I dag hører vi ikke et ord om forbrukerne fra Fremskrittspartiets side. Nå er argumentasjonen at Statkraft må få 10 milliarder kr av hensyn til selskapet. Hvor er det blitt av forbrukernes røst i denne debatten? Det er også ganske besynderlig å høre Sylvia Brustad som på en måte for å unnskylde at man bruker 10 milliarder kr av skattebetalernes penger til Statkraft, sier at dette er under streken-penger. Men fordi pengene er såkalt under streken, fratar jo ikke det oss både retten til og også kravet om at vi må vurdere om det er riktig bruk av skattebetalernes penger å la Statkraft med det få muligheten til å kjøpe seg opp i utlandet, som Fremskrittspartiet vil, eller i Norge, som Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil. Det må jo være de samme kravene til vurdering av bruken av disse pengene om de er over streken, eller om de er under streken.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2003-06-18:
President! Hvilket forslag stemte vi over?
Heidi Larssen (Høyre), 2003-06-18:
Man skal ikke spekulere i andre partiers motiver for de forslagene som fremmes, men det hender jo man gjør det, som f.eks. ved det Dokument nr. 8-forslaget som behandles nå – 10 milliarder kr til Statkraft, direkte statlig oppkjøp av Oslo kommunes aksjer i Hafslund, og Stortinget som ankeinstans for Konkurransetilsynets vedtak. For å ta det siste først: Konkurranse skal sørge for at ressurser utnyttes mest mulig effektivt, til fordel for kundene, også i Norge, trodde jeg. Men å vurdere å oppheve Konkurransetilsynets vedtak og dermed glemme hensynet til norske strømkunder, er det motsatte. Jeg lurer på hva vi som strømkunder har gjort galt, når flertallet på Stortinget ønsker mindre konkurranse. Så ønsker Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti – og jeg skjønner nå også Fremskrittspartiet – å bevilge 10 milliarder kr til Statkraft, slik at Statkraft bl.a. kan kjøpe Oslo kommunes aksjer i Hafslund, fordi norske kraftselskaper er utsatt for konkurranse fra utlandet og det er viktig å sikre nasjonale eiere. Jeg synes ikke utenlandsk konkurranse eller manglende nasjonal kontroll er så veldig urovekkende når det offentlige eier 85 pst. av kraftproduksjonen. Noen vil til og med si det motsatte: for liten konkurranse. Nå ser det ut til å være en liten hake ved dette forslaget. Jeg ser i avisen i dag at Statkraft slett ikke er så interessert i å kjøpe Hafslund. De vil heller bruke pengene utenlands. Bevilgningen foreslås likevel opprettholdt, men motivene har kanskje endret seg underveis. Men for riktig å gardere seg har Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti foreslått direkte statlig oppkjøp av Oslo kommunes aksjer i Hafslund. Helst hadde de nok ønsket å forby Oslo kommune å selge. Det har de skjønt ikke går, men beskrankninger kan man legge. Det Oslos innbyggere gjennom valg har sagt ja til, nemlig delsalg av en stor energiportefølje på det åpne markedet til best mulig pris, prøver man å få Stortinget til å omgjøre. Hva slags respekt er dette for lokaldemokratiet og for Oslos innbyggere? Oslo kommune har faktisk ganske gode erfaringer fra salg til utenlandske aktører. For eksempel ble det som nå er en del av Hafslund, nemlig omsetningsselskapet Oslo Energi, for noen få år siden solgt til Vattenfall for vel 1,2 milliarder kr, og siden kjøpt tilbake til Hafslund for vel 600 mill. kr, altså det halve – en god handel, spør du meg. Det er altså noen som mener at Oslo kommune bør slutte med slikt. Jeg hadde imidlertid ikke trodd at lederen i Oslo Arbeiderparti, som er forslagsstiller, var en av dem. Jeg hadde trodd at en best mulig forvaltning og avkastning av kommunens aktiva til beste for byens innbyggere også var Oslo Arbeiderpartis mål. Så feil kan man altså ta. Men jeg lurer jo på hvorfor.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-06-18:
Sylvia Brustad gav uttrykk for overraskelse over at næringsministeren kalte saksbehandlingen for «useriøs», og henviste til at dette var en prosess som hadde pågått lenge. Den har ikke pågått så veldig lenge, for den startet 1. mai, da Jens Stoltenberg stod i Sarpefossen med vann til knærne og fant ut at nå måtte vi gå inn med statlige midler og kjøpe Hafslund slik at strømprisen skulle bli lavere. Det var argumentet i hovedbudskapet fra Stoltenberg. Innforstått: Det er altså en kobling opp mot strømprisen, hvor man tar for gitt at bare vi får en annen type eierskap, og bare Statkraft eller staten på annen måte kommer inn, går strømprisen ned. Det er å kaste blår i øynene på folk. Det som kan komme til å skje, og som flere har påpekt i løpet av denne debatten, er det motsatte, nemlig at prisen kan gå opp fordi man innskrenker konkurransemarkedet. Jeg skal ikke si at det vil komme til å skje, men muligheten for at det vil skje, er til stede. Jeg skal ikke gå så veldig mye inn i realitetene i selve saken, men slutte meg til det som de fleste fra regjeringspartiene, inklusiv næringsministeren, har gitt uttrykk for. Men som leder av en komite som har hatt berøring med denne saken, føler jeg behov for å understreke nettopp det som Ansgar Gabrielsen sa. Min komite, som skulle uttale seg om dette, hadde noen ganske få timer på å ta stilling til et dokument med betydelige strukturendringer, med en utvidelse av kapitalen i Statkraft med 10 milliarder kr, som ikke er lite penger, men tvert imot masse penger, selv om det er under streken. Og hvorvidt det er under eller over streken og budsjettbalansen i denne debatten, er i og for seg ikke avgjørende her. Det som er det avgjørende, er hvilken effekt dette har, hvilke konsekvenser dette har i forhold til konkurranselovgivning, i forhold til energiloven, som også Arbeiderpartiet sluttet seg til, og om vi har konfliktstoff i forhold til EØS-avtalen osv. Alt dette ønsket vi å behandle på en seriøs og skikkelig måte, som denne type saker fortjener. Det velger flertallet i denne saken helt å overse, og ut fra det har jeg stor forståelse for at statsråd Ansgar Gabrielsen uttrykker at dette er en useriøs måte å behandle saken på, Avslutningsvis vil jeg gjerne få lov til å si: Jeg håper ikke at dette blir flertallets måte å håndtere denne type saker på. Jeg registrerer med en viss tilfredshet at Inge Ryan i sitt innledende foredrag til tross for at SV støtter forslagene som ligger her, erkjenner at dette er en type saksbehandling som aldri skulle funnet sted, og etterlyser en mer omfattende og grundig gjennomgang av så alvorlige og store spørsmål. Det er en erkjennelse som jeg vil skrive under på, og jeg håper ikke at dette blir en modell for hvordan det samme flertallet har tenkt å håndtere denne type saker i framtiden.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-06-18:
Jeg gikk i mitt innlegg ikke i noen særlig grad inn på realitetene i selve saken, men tvert imot på saksbehandlingen. Det betyr i realiteten at jeg heller ikke sa noe om hva Kristelig Folkeparti eventuelt ville støttet dersom dette hadde blitt underlagt en skikkelig saksbehandling. Jeg presiserer det som også Jon Lilletun var inne på, nemlig at Kristelig Folkeparti alltid har vært og fortsatt er opptatt av å ha sterke eierselskap innen kraftsektoren på norske hender. Det innebærer bl.a. et sterkt Statkraft. Det har vi stått for hele tiden. Vi har ikke endret kurs i forhold til sist gang vi bevilget 6 milliarder kr i kapitaltilførsel og en lånegarantiutvidelse på 10 milliarder kr. Mange av oss som sitter i salen, var med på den prosessen. Det som Kristelig Folkeparti også den gang presiserte, var at vi så nødvendigheten av å ta hensyn til konkurransesituasjonen for å unngå en monopolsituasjon for Statkraft, og vi presiserte veldig tydelig at det ikke var gitt at Statkraft uten videre ville få innvilget ny kapitaltilførsel ved en ny henvendelse. Det ble presisert også fra Kristelig Folkepartis side forrige gang. Når det gjelder behandlingen av en så stor og omfattende sak, er det det som er mitt anliggende. Jeg føler det ansvaret som leder av en komite som skal behandle disse sakene. Dette er en syltynn blekke, og det er et resultat av behandlingen i to komiteer. Den lå fjorten dager i næringskomiteen. Den lå noen få timer på vårt bord før vi skulle avgi, og innstillingen bærer preg av at de samme partier som står bak her, ikke engang har greid å samordne sine synspunkter. Det er slett saksbehandling, og det må være lov å påpeke dette fra Stortingets talerstol. Det har vi gjort med et sterkt ønske om at de samme partier i framtiden innretter seg på en slik måte at man utviser litt større respekt for at Stortinget kan få det nødvendige beslutningsgrunnlag i så store og viktige saker som dette tross alt er.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2003-06-18:
Det er andre gongen i dag at ein representant frå Vest-Agder får problem i trappa. Det bør jo ikkje verte ein vane!