Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Riksrevisjonens melding om virksomheten er en viktig oppsummering av Riksrevisjonens arbeid og planer og en slags milepæl i forholdet mellom storting og regjering. Vi får en form for løypemelding om hvordan utviklingen i Riksrevisjonen er, og kontroll- og konstitusjonskomiteen gis muligheten til å komme med viktige innspill til hvordan de opplever Riksrevisjonen, dens arbeid og relasjon til Stortinget. I stort slutter jeg meg til saksordførerens svært gode og grundige gjennomgang av saken, og det er en enstemmig innstilling. Når jeg allikevel finner grunn til å ta ordet, er det fordi det tidligere denne uken, som også saksordføreren så vidt var innom, ble publisert et notat fra Civita, med overskriften «Riksrevisjonen – vaktbikkje uten bånd?». Aftenposten har omtalt rapporten og fått en rekke personer til å uttale seg negativt om Riksrevisjonen og Riksrevisjonens arbeid. Jeg synes det er spennende at vi opplever at det er diskusjoner rundt Riksrevisjonens arbeid og arbeidsmetodikk. Jeg har heller ikke for vane å bruke rapporter fra Civita som grunnlag for egne politiske innlegg i denne salen, men denne rapporten omhandler altså det som er fundamentet, egentlig, for denne debatten, med et litt annet blikk – vil jeg vel kunne si. Civita-notatet konkluderer bl.a. med at Riksrevisjonen har faglig sviktende kompetanse, at Riksrevisjonen kritiserer forvaltningen med sviktende mandat, at kriteriene for forvaltningsrevisjonen er uklare, og at andre egentlig bør utføre forvaltningskontroll, mens Riksrevisjonen bare bør konsentrere seg om det de mener er dens kjerneoppgave, nemlig regnskapskontroll. I tillegg bør en visst vurdere å sende forvaltningsrapporter til fagkomiteene, fordi Riksrevisjonens rapporter sjelden handler om forhold som er av relevans for vesentlige konstitusjonelle spørsmål, som det står i rapporten. Jeg vil starte med det siste først. Dette er jo alvorlige anklager mot Riksrevisjonen. Men jeg synes også det viser en slags misforståelse om relasjonen mellom Riksrevisjonen og Stortinget. En modell med kontrollansvar hos fagkomiteene er for øvrig tidligere forsøkt i Stortinget, med det som resultat at en etter kort tid fant at det var mer eller mindre hensiktsløst, fordi kontrollarbeidet ble et slags venstrehåndsarbeid. Det skjer selvfølgelig fordi fagkomiteenes hovedfokus alltid vil være og bør være å finne løsninger for fremtiden. Det fremstilles også i notatet som om kontroll- og konstitusjonskomiteens hovedoppgave er å forholde seg til konstitusjonelle spørsmål. Det er en viktig oppgave, men det er helt galt. Mesteparten av vår tid går jo med til kontroll og ikke til spørsmål av konstitusjonell størrelse – hadde jeg nær sagt. Vi kontrollerer både på basis av Riksrevisjonens rapporter og på bakgrunn av egeninitierte kontrolloppgaver. Vi har faktisk – og det synes jeg vi skal være stolt av – en av de mest moderne kontrollkomiteene i verden, og det er en stadig pågang fra andre land for å se hva de kan lære, og det er ikke så rent lite! Det å ha én komité som har spesialisert seg på kontrollvirksomhet, har klart styrket den parlamentariske kontrollen med forvaltningen, i tråd med det som er Grunnlovens intensjon og bestemmelser, og endringen i forvaltnings- og ansvarsstrukturen i samfunnet. Det er derfor etter min vurdering en feilslutning hvis man mener at det blir bedre kontroll av forvaltningen gjennom å overlate kontrollansvaret til fagkomiteene. Så har rapporten et par gode poeng når det gjelder viktigheten av å være tydelig på hva en legger til grunn som Stortingets forutsetninger ved gjennomføring av forvaltningsrapporter. Dette er også et tema som har kommet opp i mange samtaler mellom kontroll- og konstitusjonskomiteen og Riksrevisjonen, og jeg må si at jeg allerede nå oppfatter at det er forbedringer og endringer i så henseende. Så ble det fremmet en påstand om at Riksrevisjonens faglige kompetanse er sviktende. Det er jo alvorlig! Jeg må si jeg er usikker på hvor grundige forundersøkelser som er gjort før den påstanden ble fremmet fra Civitas side. I 2011 gjennomførte Riksrevisjonen den undersøkelsen saksordføreren viste til, og tilbakemeldingene fra de virksomhetene som ble revidert, viste at minst 75 pst. mente at Riksrevisjonen har tilstrekkelig kompetanse til å gjennomføre sine oppgaver. I tillegg er det klart at Stortinget er fornøyd med det faglige innholdet i rapportene. Det ga også saksordføreren klart uttrykk for fra talerstolen nå nettopp, og det er faktisk enda viktigere enn at de som utsettes for kontrollen, er fornøyde. Civita-notatet påstår også at Riksrevisjonen gjennomfører sitt virke og kommer med sin kritikk på basis av sviktende mandat, altså at det er et misforhold mellom det Riksrevisjonen faktisk gjør, og det denne salen mener at den skal gjøre. Det ville naturligvis vært et helt avgjørende tema i innstillingen hvis Stortinget var av den oppfatningen, men Stortinget har ikke hatt den oppfatningen i noen av de innstillingene om Riksrevisjonen som jeg har sett. Og det er tross alt opp til Stortinget å gi Riksrevisjonen signaler om en mener en beveger seg i eller utenfor grenser som Stortinget har fastsatt. Det har ikke vært tilfellet så langt, med ett mulig unntak. Det er forvaltningsrevisjonen av Norges Bank. Utover det har ikke, så vidt jeg har sett, Stortinget pekt på at Riksrevisjonen beveger seg i en retning som Stortinget mener er feil. Når det gjelder viktigheten at den parlamentariske kontrollen, som vi nå har snakket om, og som også Civita-rapporten handler om, ble jeg litt motløs da jeg leste i notatet at de tok til orde for å vurdere å flytte den parlamentariske forvaltningskontrollen helt ut av Riksrevisjonens arbeidsfelt og over til det de betraktet som en uavhengig etat, som f.eks. Direktoratet for økonomistyring. Civita foreslår altså å løfte den parlamentariske forvaltningskontrollen bort fra Stortingets kontrollorgan over til regjeringens direktorat. Jeg er redd det er en ganske sterk indikasjon på at det er vanskelig å ta disse innspillene på alvor. Grunnlaget for den parlamentariske kontrollen kan selvsagt ikke flyttes fra et stortingsoppnevnt organ og over til regjeringens direktorat. Da er det ikke lenger parlamentarisk kontroll – for å si det forsiktig. Det er også unyansert – i det minste – når Civita hevder at Riksrevisjonen ikke utsettes for kontroll, for i tillegg til den dialogen Stortinget har gjennom kontroll- og konstitusjonskomiteen, med meninger og vurderinger knyttet til Riksrevisjonens rammer, gjennomføres det ekstern revisjonskontroll av Riksrevisjonen av et av de største revisjonsfirmaene i landet, i tillegg til at det gjennomføres fagfellevurderinger som gjøres med jevne mellomrom. Og i årsmeldingen i år er det lagt frem en fagfellevurdering og resultatet av en fagfellevurdering i 2011. Noen synes sikkert det er rart, men jeg syntes det var greit å bruke dette Civita-notatet som grunnlag for innlegget om Riksrevisjonens melding om virksomheten, fordi det berører egentlig samme forhold, og fordi jeg synes det er viktig at vi skal tåle kritikk av Stortingets kontrollorgan, men kritikken bør altså fremmes på et saklig og grundig grunnlag. Riktignok fremgår det ganske tydelig av mitt innlegg at jeg mener presisjonsnivået i Civitas rapport er noe lavere enn det vi er vant til fra Riksrevisjonen. Derfor er det enklere å legge til grunn Riksrevisjonens rapport og melding om virksomheten i 2011 enn påstandene fra Civita. I all hovedsak fungerer, oppsummeringsmessig, vår riksrevisjon godt, som saksordføreren beskrev på en god måte. Som på alle andre områder er det selvfølgelig forbedringspotensial, bl.a. kan virksomheten være mer effektiv og levere flere forvaltningsrevisjonsrapporter til Stortinget basert på det omfanget Riksrevisjonen har. Det er viktig at Riksrevisjonen er enda mer aktuell. Akkurat i dag har de truffet ganske bra, for i dag la Riksrevisjonen frem en rapport om reindriften, og senere i dag skal vi behandle reindriftsavtalen i Stortinget. Det passer jo ganske utmerket. Slikt bør vi ha enda mer av, selv om jeg egentlig tror det er en tilfeldighet at det havnet slik. I tillegg er det noen innspill om kritikken fra Civitas side som rammer Riksrevisjonen, som er gjengitt av flere i Aftenposten, og som det går an å ta med seg videre i diskusjonen om forbedring av Riksrevisjonen. Men særlig er tilbakemeldingene fra fagfellevurderingen viktige og nødvendige å følge opp. Jeg vet at Riksrevisjonen gjør det og allerede har gjort det på en del punkter, og at de vil fortsette med det i 2012.