Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-09:
Norge var tidlig ute med en egen strategi for nordområdene og har ledet an i utviklinga i nord. I dag er 60 pst. av jordas befolkning representert i Arktisk råd, og deltakerne blir flere og mer ambisiøse. Det er ingen enkel oppgave å holde på ledertrøya i en sånn situasjon. Derfor er spørsmålet nå: Er Norge så framoverlent og visjonær som vi bør være? Mitt svar på det er nei. Det kan se ut som om regjeringa mener den forrige regjeringas nordområdesatsing var så god at de viderefører den stort sett uendret. Det er for så vidt bra. Det som mangler, er de nye ideene, prosjektene og initiativene som leder an – f.eks. på klima: Hvordan kan Arktis bli et showroom for klimaløsninger på tvers av grensene? På forvaltning: Når temperaturøkninga gir økt biomasseproduksjon i våre havområder, stilles det større krav til oss enn før. På sjømat: Vi skal ikke bare være en eksportør av fisk. Jeg savner innsats for det neste store eksportproduktet: leverandørindustri til en voksende internasjonal havbruksnæring. Det kreves nye initiativer på kartlegging, tunge løft fra mange nasjoner for å få overvåkinga god nok, f.eks. for å rigge opp nok satellittkapasitet, og det trengs fortsatt mer kunnskap; det er fremdeles navet i nordområdesatsinga. Og vi trenger samarbeid. Mens Vesten og Russland står steilt mot hverandre over Ukraina, bor vi i et hjørne av verden der naboer løser problemer sammen. Det kan jo litt slemt sagt høres ut som om dialog er på ut-lista til regjeringa, men i nord er dialog handling, det er en investering. Klima, overvåking, sjømat, kunnskap og samarbeid – det er alle områder der Norge bør lede an i nord. Sett mot dette bakteppet er ikke regjeringas satsing så imponerende. Regjeringa har nå hatt et år på å komme med nye initiativer, sette nye mål og meisle ut nye strategier. Men de har ikke grepet sjansen. Verken i regjeringserklæringer, trontaledebatter, statsbudsjett, revidert nasjonalbudsjett, utenriksministerens redegjørelse, statsministerens nyttårstale, partienes landsmøter eller i statusrapporten om nordområdene var det nevneverdige nye initiativ. Statusrapporten var en fin oppsummering av eksisterende tiltak. Den var stilig utformet, men det var absolutt ikke et veikart mot nye muligheter. I statsbudsjettet lå det fire nye tiltak, fine hver for seg, men store summer ble det ikke av det. Når utenriksministeren i dag i sin ganske korte omtale av nordområdepolitikken viser til en økning på en halv milliard til nordområdetiltak i budsjettet, vet både han og vi at det er tre store satsinger som drar opp totalsummen: Det er et nytt isgående forskningsfartøy, vedtatt og startet av en rød-grønn regjering, det er et nytt MH-bygg i Tromsø, vedtatt og startbevilget av en rød-grønn regjering, og det er lokalsykehuset i Kirkenes, vedtatt av en rød-grønn regjering. Dette skryter utenriksministeren og Høyres parlamentariske leder av. Da er det bare for oss å si: Vi takker for skrytet, det er en glede å kunne hjelpe regjeringa. Høyre må bare huske å skrive om talepunktene sine. Det er ikke en halv milliard lenger, etter at en teknisk justering kuttet 210 mill. kr fra skrytesummen. Dette er nordområdevidereføring. Det er fint, men det er ikke nok. Når flere og større aktører melder seg på i nord, må vi være på hugget med nye tiltak. Det holder ikke å slå sammen to støtteordninger til én støtteordning og gi det et nytt navn. La meg si at på samferdselsområdet har det vært en liten økning i midlene til de nordligste fylkene, men det er jo egentlig finansiert av landsdelen selv gjennom kutt i regionale utviklingsmidler. Regjeringa gir med den ene hånda og tar med den andre. Og hvis svaret på kritikk nok en gang skal være å vise til veimidler, reduserer regjeringa nok en gang nordområdesatsinga til et regionalt spørsmål og til distriktspolitikk. Det mener jeg bekrefter mangelen på et overordnet perspektiv på nordområdene, og det gjør i hvert fall ikke opp for mangelen på satsinger og mangelen på andre initiativ. Norge var tidlig ute i nord. Nå må vi være først ute med de neste store initiativene også, så vi beholder ledertrøya på.