Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2020-12-18:
En pandemi har gjort situasjonen prekær for mange, også på samferdselsfeltet. Kostnadsutvikling og funksjonalitet kan derfor være vanskelig å måle akkurat nå. Mange bedrifter har det tøft, mange enkeltmennesker er bekymret for både jobb og økonomi, og det har vært nødvendig med tiltakspakker innenfor mange områder. Da er det fint at statsråden takker alle dem som i en ekstrem situasjon har stått på for å sikre nødvendige tjenester, med risiko for både seg selv og sine. Neste år skal vi behandle Nasjonal transportplan. Vi har med dette budsjettet bevilget penger til regjeringens første nasjonale transportplan og den første fireårsperioden. Da kan det være greit å gjøre opp status. Med årets budsjett er regjeringen fortsatt 20 mrd. kr etter sin egen nasjonale transportplan, og vi har hørt samferdselsministeren si at økningen i årets budsjett skyldes overskridelser innenfor jernbanen. Det er mange av løftene rundt omkring i det ganske land fra 2017 som ikke er realisert, og det er mange som er veldig skuffet fordi helt nødvendige prosjekter ikke er startet opp slik som det ble lovet. Vi har spist masse kake. Vi har fått en kompetanseflukt i Statens vegvesen. De står foran en gedigen omorganisering. Forliket med Fremskrittspartiet har forverret situasjonen for dem. Kompetente ansatte er den viktigste ressursen vi har. Regjeringen hevder at de sparer 25 mrd. kr med veireformen og 12 mrd. kr med en jernbanereform, men det er utrolig vanskelig for oss å finne et eneste punkt i budsjettet eller noe annet som dokumenterer disse påstandene. Det er snarere tvert imot. Når det gjelder vei, viser budsjettet at kostnadene ved nye driftskontrakter har økt med 72 pst. En rekke samferdselsprosjekter har store kostnadsøkninger. Planleggingstiden er fortsatt tolv år, så det er fortsatt sånn at statsråden klipper snorer på veier planlagt av de rød-grønne. Andelen utenlandske entreprenører øker. Det er veldig vanskelig å se, men de siste to årene har den gjort det, og det gjør at det samfunnsøkonomiske regnskapet blir dårligere. Klimaendringer og manglende vedlikehold gjør at vi opplever flere ras og stengte veier. Forfallet på fylkesveiene øker år for år. Godsoverføring fra vei til sjø og bane får slakt av Riksrevisjonen. Fristen for tunnelsikkerhetsforskriften har gått ut, og vi får påtale fra EU. Bruer og annet veivedlikehold utsettes. Vi har et bompengeopprør, vi har et fergeopprør, og vi har et distriktsopprør. Det er ikke den samme beskrivelsen som kommer fra regjeringspartiene fra denne talerstolen som det vi hører når vi er ute og snakker med folk. Det som er bra, er at andelen hardt skadde og drepte går ned. Bekymringen er at den øker for myke trafikanter. Vi har ingen å miste. Og det er bra at det blir satt fart i forhandlingene om byvekstavtaler etter at det har vært stillstand lenge i påvente av avklaring om hvordan bompengeforliket skal forstås. Alt i alt sløses det med skattebetalernes penger. Det er frislepp på det meste, oppsplitting, omorganisering og ostehøvelkutt – uten at vi evaluerer eller tenker oss om. Og de ansatte fortviler. Det siste er regjeringens frislepp i taxinæringen. Spesielt i en verden som er i krise, ser en at markedskreftene ikke løser noe som helst. Nå skal vi gjennom en runde med Nasjonal transportplan, og neste år blir det litt av en jobb å samle trådene og få mer ut av hver eneste samferdselskrone.