Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-01-19:
Etter saksordførerens innlegg er det kanskje på sin plass å ønske statsministeren lykke til med det nye oppdraget hun har fått med å lede arbeidet med bærekraftsmålene. FN ble stiftet med røyken fra ruinene etter annen verdenskrig som bakteppe og stiftet av 51 land for å unngå krig mellom stater. Bare uker etter – og faktisk før FN-pakten trådte i kraft den 24. oktober – ble de to første og hittil siste, heldigvis, atombombene sprengt. De ble sluppet over de japanske byene Hiroshima og Nagasaki. Verdensorganisasjonen startet altså sitt arbeid med en helt ny utfordring – trusselen om atomkrig. Verden hadde fått et nytt masseødeleggelsesvåpen, og fortsatt er det slik at arbeidet for nedrustning og ikke-spredning av atomvåpen er en av de store og uløste oppgaver i verdenssamfunnet. I dag har FN 193 medlemsland. Og med alle sine feil og mangler: FN har vært og er en suksess. FN har vist styrke og myndighet. FNs underorganisasjoner er verdens viktigste humanitære utviklingsorganisasjoner. FN har gitt oss vedtaket om «Responsibility to Protect» etter Rwanda og Srebrenica og sikkerhetsresolusjon 1325 om kvinner og krig, som for øvrig fylte 15 år den 31. oktober i fjor. Det er under FNs generalforsamling på høsten at verdens statsledere møtes for uformelle samtaler. FN er den politiske arenaen når kriser skal løses. Som saksordføreren også sa: FN er og blir det som medlemslandene gjør organisasjonen til. FN må være rammeverket for å sikre og videreutvikle en godt organisert verden, et internasjonalt rettssamfunn basert på universelle normer, rettigheter og plikter. Men det er viktig at organisasjonen fungerer best mulig. Norge har aktivt engasjert seg i arbeidet for å reformere og forbedre FN, der for øvrig Jens Stoltenberg spilte en viktig rolle. Det er positivt at en samlet komité framhever betydningen av arbeidet for effektivisering av og fokus på FN-fondene og -programmene og for en bedre koordinering på landnivå. Norge har gjennom mange år vært en betydelig bidragsyter til FNs virksomhet, men mens regnskapet for 2014 viste overføringer til FN-systemet på ca. 4,4 mrd. kr, er tilskuddet etter fjorårets budsjettbehandling redusert. Dette er en uheldig utvikling i en tid da FNs budsjett er under press og behovet for forutsigbare rammer er særlig sterkt. Jeg vil vise til UNHCR, altså FNs flyktningorganisasjon, sitt arbeid i Midtøsten, hvor de faktisk mangler penger til det de skal drive med. Det er for øvrig positivt at arbeidet for likestilling og mot vold mot kvinner og seksuelle minoriteter og arbeidet for jenters utdanning og seksuelle og reproduktive helse er blant Norges viktigste satsingsområder i FN. Resolusjonene mot vold mot kvinner og mot barneekteskap hører til de viktigste resolusjonene fra i fjor. At G77-gruppen i flere resolusjonsforslag har tatt ut tekster om kvinner og likestilling, gir derimot grunn til sterk bekymring og er noe vi bør følge ganske godt med på. I årene som kommer, vil arbeidet for å nå de nye bærekraftsmålene stå i sentrum. Blant målene er nettopp full likestilling mellom kjønnene og prioritering av myndiggjøring av kvinner og jenter og mye mer, bl.a. kvalitetsutdanning og god helse til alle, sikring av rent vann og tilgang til bærekraftig energi, og bærekraftige byer. I vedtaket fra FN oppfordres alle land til å lage egne nasjonale planer for hvordan bærekraftsmålene skal innfris. Men hvordan dette skal gjøres, gjenstår å se. I mitt manus hadde jeg skrevet at jeg håper Norge vil ta et lederansvar. Nå er det, som jeg sa innledningsvis, slik at statsministeren har fått et veldig viktig oppdrag med nettopp å lede arbeidet med bærekraftsmålene i FN. Igjen vil jeg ønske henne lykke til og dessuten legge til at med bærekraftsmålene har 70-årsjubilanten virkelig vist styrke og relevans.