Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
For noen er dette en veldig, veldig spesiell dag, for noen er dette veldig, veldig dramatiske endringer, og for mange er det en merkedag innenfor Medie-Norge. Men hvis vi i ettertid ser at vi har gått for langt, gjort noe feil, kan man endre det. Man kan reversere. Men man må være med i utviklingen. Man kan ikke være på stedet hvil når man jobber med Medie-Norge. Det er viktig med mangfold i medielandskapet i det norske demokratiet. Det tror jeg denne sal er helt enig i – at det er viktig. Nyhets- og aktualitetsmediene har en vesentlig samfunnsfunksjon ved at de skal målbære et mangfold av ytringer, sørge for fri og kritisk journalistikk og bidra til samfunnsdebatten. Det er vel ingen som diskuterer bruken av Internett lenger, og det er kommet for å bli. Bruken av Internett og sosiale medier har revolusjonert allmennhetens mulighet til å kunne utøve sin ytringsfrihet. Det er ikke sikkert alle mener at det er en god ytring, men det er i hvert fall en ytringsfrihet for dem som har mulighet. Den nye ytringsmuligheten utgjør totalt sett en styrke for demokratiet, og det ser vi hver eneste dag, ikke minst når stortingsrepresentantene også er aktive på disse mediene. Ordningen med direkte produksjonstilskudd ble opprettet i 1969 med det formål å opprettholde en differensiert dagspresse, og innretningen har siden den gang vært endret en rekke ganger. At vi gjør noe nå, er bare på tide etter min mening. Vi har kommet så langt i Medie-Norge at dette er en diskusjon vi nærmest bør ta årlig. Produksjonstilskuddet legges nå om fra et tilskudd forbeholdt papiraviser til et plattformnøytralt tilskudd. Det er også andre steder man burde ha sett på det – innenfor bokbransjen, f.eks. Mediehverdagen og mediekonsumet i Norge og hos brukerne endrer seg raskt, og da må vi i Stortinget – og det har vi et ansvar for – ikke fryse fast og låse oss til en ens ordning, men legge til rette for overganger til en fremtidsrettet nyhetsformidling gjennom plattformnøytralt produksjonstilskudd. Produksjonstilskuddet skal visst bidra til å sikre mangfoldet. Det skal visst også være av avgjørende betydning at tilskuddet går til medier som har reelt støttebehov, og som bidrar til en bred og nyansert offentlig debatt. Hvorfor sier jeg «visst»? Det er fordi vi ikke diskuterer innholdet i avisen. Men vi tar signaler som kommer. Noen aviser er aktive også på høringer og forteller om behovet for seg selv. Det vil fortsatt være mediebedrifter som kommer til å slite økonomisk. Det vil fortsatt være mediebedrifter som vil be om flere midler. Men det vil også begrense dem. Nordmenn er verdens mest avislesende folk, som flere har vært inne på, og det er en ambisjon som regjeringspartiene Fremskrittspartiet og Høyre vil være med på å opprettholde. Men det betyr ikke at avisen skal bestå av papir, men at man også legger til rette for andre ordninger. Avisbransjen må også i størst mulig grad ha forutsigbare rammevilkår. Alle bransjer bør ha en forutsigbarhet. Men bransjen bør også motiveres til innovasjon og være i forkant når det gjelder utviklingen, noe vi ser flere aviser har hatt hell med. Det er en del ting jeg ikke har forstått fra forrige regjering, Stoltenberg-regjeringen. Arbeiderpartiet har endret fra 40 mill. kr, som den sittende regjering har innstilt på, og foreslår nå å øke til 50 mill. kr. Argumentasjonen har jeg ikke fått helt med meg, men det jeg forstår, og konsekvensen av det, er at vi hadde hatt mulighet til å gi mer penger til lokalaviser der ute, som vi har inntrykk av sliter mest. Det er ikke Akersgata som sliter, men det er lokalaviser som kjemper hver eneste dag for å utgi en papiravis, og ikke minst være aktuelle på nettet i forbindelse med den konkurransen de har med NRK.