Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-11-17:
De tre siste interpellasjonene på dagens kart henger nøye sammen og går inn i hverandre, og også det som interpellanten tar opp, er et viktig spørsmål. Det er et viktig spørsmål ikke bare for dagens situasjon, men for hvordan vi også i fremtiden kan styrke konkurransekraften vår gjennom tilgang til kunnskapsrike medarbeidere. For å lykkes med dette mener jeg at noe av svaret på det er – som det er blitt sagt av flere – et tett samspill mellom næringslivet, universitetene og høyskolene. Store deler av næringslivet ser i dag behovet for langsiktig kunnskapsutvikling og forstår betydningen av et effektivt samspill mellom utdanningsinstitusjonene og næringslivet – der også mange av dem er viktige og aktive støttespillere. Det er positivt. Jeg leste med interesse Abelias rapport «Honningkrukken Norge?» der fokus er «de kloke hodene» – at kunnskapsmedarbeidere og talenter er del av et globalt arbeidsmarked. For å vokse i Norge kreves det derfor ikke bare at vi utdanner våre egne ungdommer, men vi trenger også en tilførsel av høy kompetanse. Kunnskapsnæringen sysselsetter i dag over 500 000 personer og er den største sysselsetteren i privat sektor. Denne næringen er sentral fordi den også er viktig for andre næringer i Norge. Som nevnt i starten av innlegget mitt: Næringslivet og utdanningsinstitusjonene må samarbeide, men også bedriftene må samarbeide og utveksle kunnskap – det ser vi mange plasser i landet, og det er veldig bra – samtidig som mye handler om en aktiv politikk og tiltak i regi av regjering og myndigheter. Jeg kommer fra en del av landet der næringslivet, ikke minst den maritime næringen, allerede er internasjonalt orientert, og det jobbes mot utlandet for å skaffe arbeidskraft. Vi ser også at antall utenlandske studenter øker på Høgskolen i Ålesund, og slik er det også i andre deler av landet. I rapporten fra Abelia leser vi at kunnskapsinnvandring må bli en del av næringspolitikken. Jeg synes det er en interessant tanke. Skal vi få tilgang på utenlandsk arbeidskraft, må det bli attraktivt å komme til Norge. Oslo Global Mobility Forum arbeider akkurat med dette for å finne ut hva som kreves for at kunnskapsmedarbeidere skal komme til Norge, og hva som skal gjøres for at de ønsker å bli her. Vi må selge Norge som et attraktivt sted å bo, jobbe og etablere virksomhet. Vi har et stykke vei å gå før vi kommer i mål. Langt mer enn det som blir gjort i dag, må derfor gjøres. Ikke minst må Innovasjon Norge komme sterkere på banen. Vi må gjøre det norske samfunnet mer internasjonalt orientert. I Ålesund, som jeg kjenner best, etableres det nå en internasjonal skole, et tilbud til både barn og unge som imøtekommer de utenlandske familienes behov. Det er som oftest ikke bare ett familiemedlem som kommer. Derfor er det nødvendig med mange og varierte jobbmuligheter tilpasset høyt utdannede tokarrierefamilier. I tillegg må bomiljøene oppleves som attraktive. Barnehagetilbud, kulturtilbud, gode skoler, variert idrettstilbud og rekreasjonsmuligheter blir tillagt stor betydning når familier og enkeltpersoner velger et bosted. Et samfunn kjennetegnet ved åpenhet, toleranse og gjestfrihet vil også være sentralt for å gjøre det attraktivt for personer fra andre land og kulturer å studere, bo og jobbe i Norge. Til slutt: Det må settes en stopper for at norske kompetansemiljø flytter ut av Norge for å etablere seg der kompetansen er. Den trenden må snus. Det må bli mer attraktivt å være og å etablere seg i Norge. Vi må sørge for at Norge blir et så attraktivt land å bo og jobbe i at de 15 000 utenlandske studentene som står for 25 pst. av alle norske doktorgrader, blir i landet. Det er kanskje vel optimistisk, for i dag – dessverre – reiser flertallet av de utenlandske studentene ut av landet etter endt eksamen. Da har vi gitt dem en utdannelse – det er bra, det – for å la dem konkurrere mot oss i neste omgang. Det er ikke fullt så bra. Denne snuoperasjonen må vi få til. Det er mulig å få det til, men da trengs det en aktiv politikk på ulike politikkområder, de kreative tankene må komme fram, og mer målrettede strategier og aktive tiltak må på plass.