trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2019-06-18:
Det er stor enighet om at legevakt skal være en del av den allmenne helseberedskapen i kommunene. Den ivaretar befolkningens behov for helsehjelp når fastlegekontorene er stengt, og en god legevakttjeneste er av stor betydning for den akuttmedisinske beredskapen når den henviser ca. 300 000 pasienter til sykehusinnleggelse som øyeblikkelig hjelp. Tall fra OECD viser at vi har god akuttmedisinsk beredskap i Norge. Interkommunal legevakt er i dag den dominerende organisasjonsformen i legevakttjenesten. Interkommunale legevakter gir gode muligheter for større bemanning, bredere fagmiljøer og redusert vaktbelastning for legene. Akuttutvalgets rapport fra 2015 er klar på at legevakttjenesten bør dimensjoneres og bemannes bedre. Under høringen av denne NOU-en la høringsinstansene liten vekt på forslaget om å forskriftsfeste reisetid til legevakt. Siden Norge er et langstrakt land med store lokale og regionale forskjeller, mener jeg at helseforetakene og kommunene må finne løsningene sammen. Det er allerede satt i gang en rekke tiltak som vil styrke akuttberedskapen i legevakttjenesten. Akuttmedisinforskriften fra 2015 førte til at det nå stilles kompetansekrav for kommunal legevakttjeneste, i motsetning til tidligere. Det skal også legges fram en handlingsplan for allmennlegetjenesten våren 2020. Helsedirektoratet sender ut på høring forslag til veileder for legevakttjenesten og forslag til kvalitetsindikatorer for tjenesten. Utarbeidelse av kvalitetsmål og nasjonale indikatorer for legevakttjenesten vil også være et viktig bidrag for å styrke sektoren. Sunnfjord og Ytre Sogn legevaktdistrikt og Molde/Romsdalsregionen legevaktdistrikt vil prøve ut modeller for interkommunalt samarbeid, forpliktende samarbeid mellom primær- og spesialisthelsetjeneste samt bruk av moderne kommunikasjonsløsninger. Jeg tror disse pilotprosjektene vil gi oss nye innspill til hvordan vi kan organisere legevakttjenesten bedre. Vi er alle opptatt av hva som kan gi de beste løsningene for innbyggerne. Jeg tror summen av tiltakene over vil lede til bedre løsninger framfor å forskriftsfeste absolutte krav til reisetid.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2019-06-18:
Det er en samlet komité som samtykker i at Helse- og omsorgsdepartementet får fullmakt til å gjøre endringer i løyvingene til de regionale helseforetakene, kommunene og trygderefusjonene for legehjelp, psykologhjelp og fysioterapi fra 1. juli 2019. Endringene vil bli gjort på bakgrunn av forhandlinger med Den norske legeforening, Norsk Psykologforening, Norsk Fysioterapeutforbund, Norsk Manuellterapeutforening og Privatpraktiserende Fysioterapeuters Forbund. Forhandlingene med de nevnte organisasjonene er ennå ikke sluttført, så regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med framlegg om eventuelle løyvingsendringer. Selv om mindretallet har en egen merknad, er det en samlet komité som stiller seg bak dette.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-06-18:
Det var litt uventa, eg hadde tenkt å starte med å takke saksordføraren for innlegget. Men då får han kome litt seinare i debatten. Eg vil vise til statsråden sitt svarbrev i saka. For Arbeidarpartiets del støttar me dei vurderingane som kjem frå statsråden. Eg vil understreke at for Arbeidarpartiets del er det ei klar forventing om og meining at regjeringa må arbeide aktivt for ei internasjonal løysing. Dette er ei sjølvfølgje viss me meiner at straffeforfølging av krigsforbrytarar er det viktigaste. Me meiner òg at Noreg aktivt skal søkje å finne løysingar som det er einigheit om, med kurdiske og andre myndigheiter det vedkjem. Dynamikken i denne saka tilseier at ein ikkje må trekkje for bastante konklusjonar, utover å fastslå at det må vere ei klar målsetjing for norske myndigheiter at norske borgarar som er mistenkte for å ha vore krigsforbrytarar, blir straffeforfølgde. Det er òg ei sjølvfølgje at Noreg følgjer opp sine folkerettslege forpliktingar. Norske borgarar som har hatt tilknyting til IS og kjem tilbake til Noreg, skal straffeforfølgjast etter norsk lov. PSTs trusselvurdering for 2019 kjenner justiskomiteen sine medlemar godt til, og eg vil vise til delar av ho, som me har omtalt i innstillinga: «Til tross for at ISILs evne til å inspirere er svekket, opplever enkelte europeiske land fortsatt en betydelig terrortrussel og en viss økning i antall radikaliserte. Dette gjelder særlig land som har en historikk med store ekstreme islamistiske miljøer, og der gamle miljøer og nettverk fortsatt er aktive. I 2019 vil dessuten mange fremmedkrigere og andre terrordømte bli løslatt fra fengsel i Europa. Flere av disse har operativ erfaring fra konfliktområder, og mange vil fortsatt være radikaliserte. Disse forventes derfor å påvirke trusselbildet i Europa negativt i de nærmeste årene.» I den samanhengen vil eg vise til eit forslag som Arbeidarpartiet fremja i 2015, der me føreslo at det måtte gjerast ei erfaringsoppsummering av dei utfordringane personar dømde for ideologisk terrorisme, medfører for innsette og tilsette sine rettar og moglegheiter for å delta i endringsopplegg. Me viser til omtala av forslaga som er i innstillinga. Saman med SV meiner Arbeidarpartiet at det framleis er viktig å gjennomføre ei slik erfaringsevaluering, som høgrepartia stemte imot i 2015. Eg refererer forslaget: «Stortinget ber regjeringen foreta en oppsummering av erfaringene med soningsutfordringer knyttet til innsatte dømt for ideologisk terrorisme, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte med resultatene av gjennomgangen.» Det er viktig at kriminalomsorga er førebudd på korleis ein skal handtere potensielle krigsforbrytarar og heimvende framandkrigarar frå Syria og Irak. Eg tek med det opp forslaget frå Arbeidarpartiet og SV og ser fram til å høyre på innlegget til saksordføraren etterpå.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-06-18:
Eg er glad for at det er eit breitt fleirtal i Stortinget i dag når det gjeld at Noreg ikkje berre skal støtte ei internasjonal løysing, men at me ynskjer å gjere eit aktivt arbeid med å finne ei internasjonal løysing for å handtere situasjonen med norske borgarar som har hatt tilknyting til IS, og som kan mistenkjast for krigsbrotsverk. Som statsråden sa i innlegget sitt, har det blitt halde møte i Sverige. Statsråden har sjølv delteke i samtalar. Det er veldig positivt. Mitt spørsmål er: På kva måte vil statsråden, gjerne saman med utanriksministeren, bidra aktivt i arbeidet vidare for å få på plass ei slik internasjonal løysing?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Jeg fikk lyst til å ta ordet en gang til, for selv om vi er uenig i dette forslaget, og selv om vi er uenig i at riktig måte å straffeforfølge IS-krigere på er aktivt å dra til Syria og Irak og hente dem hjem, betyr ikke det at vi ikke tar den situasjonen vi har sett med fremmedkrigere i Midtøsten, på alvor. Tvert imot er det største beviset på at Norge har tatt situasjonen på alvor, at man også har bidratt med militær kompetanse og militære folk i Midtøsten, nettopp for å bekjempe det som har vært den kanskje mest brutale organisasjonen vi har sett i verden på mange tiår, med massakrering av både minoriteter og andre grupper. Men diskusjonen om hvordan man best skal straffeforfølge dem, om man skal gjøre det sammen, internasjonalt, eller bistå de landene hvor disse personene befinner seg, er en helt annen diskusjon, og der har vi sagt at vi ikke anser det som mest hensiktsmessig å hente personer aktivt hjem, men heller finne en internasjonal løsning der man sammen straffeforfølger dem som har deltatt. Det er tusenvis av personer fra flere titalls land som har deltatt som fremmedkrigere på vegne av IS og andre organisasjoner i Irak og Syria. Her trengs det internasjonale løsninger som gjør at det blir lik behandling, og der man også sørger for at det settes eksempler for at det ikke i framtiden vil være fremmedkrigere som drar ut for å delta i internasjonale krigsoperasjoner.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-18:
Jeg skal gå rett på sak. Vi hører at justisministeren skyver de internasjonale prosessene foran seg. Jeg må spørre ham veldig konkret: Kan han peke på ett internasjonalt tribunal nedsatt av FNs sikkerhetsråd i forbindelse med en krig hvor USA og Russland har deltatt? Mitt spørsmål nummer to er: Kan han garantere at en rettsprosess i Syria og Irak tilfredsstiller norske rettssikkerhetsprinsipper?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-18:
Jeg fikk ikke svar på noen av mine spørsmål, så jeg må bare repetere dem. Et internasjonalt tribunal nedsettes av FNs sikkerhetsråd, der vetomaktene USA og Russland sitter. De har begge to deltatt i krigen mot IS, så mitt spørsmål er: Finnes det noen historiske eksempler på at i forbindelse med en krig der USA og Russland har deltatt, har de også godkjent et internasjonalt rettstribunal?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-18:
Jeg registrerer og konkluderer med at justisministeren ikke kan dokumentere ett eneste historisk eksempel på et internasjonalt tribunal nedsatt av FNs sikkerhetsråd der USA og Russland har vært involvert – at de har akseptert det. Med andre ord burde dette illustrere mitt hovedpoeng, og det er at sannsynligheten for å få på plass et slikt er forsvinnende liten – bitte, bitte liten. Justisministeren antyder at jeg har andre motiver. Ja, definitivt. Jeg mener at ideen med å få på plass et internasjonalt rettsoppgjør jo må være at alle parter i en krig skal kunne etterforskes for mulige krigsforbrytelser. Kan man tenke seg en rettsorden noe sted i noe land hvor det er bare én aktør, én gruppe som skal utsettes for dette? Skal ikke et internasjonalt tribunal faktisk angå alle de som har deltatt i krigen?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-18:
Det er helt åpenbart hvor jeg vil. Jeg vil at justisministeren skal ta ansvar for de norske IS-krigerne. Jeg hører at han ikke tar ansvar for de norske IS-krigerne. Jeg hører at han henviser til internasjonale prosesser som mest sannsynlig ikke blir noe av, og da skyver han dette foran seg fordi han ikke ønsker å ta det ansvaret. Da må jeg komme tilbake til en annen del av mitt spørsmål, for statsråden legger også opp til en type frivillighetsprinsipp. Det er ganske nytt i norsk rettsorden at kriminelle skal bli straffeforfulgt hvis de møter frivillig på politistasjonen! Det er altså det man legger opp til her når det gjelder de norske IS-krigerne. Mener statsråden at vi skal ha en rettsorden når det gjelder krigsforbrytere som skal være basert på frivillighet?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-06-18:
Med fare for å plage folk ved å forlenge debatten må jeg bare få svare på noen av de tingene som er kommet opp her på slutten. Forslaget om at vi skal legge til rette for at de norske IS-krigerne skal straffeforfølges i Norge: Det er ikke en norsk prosess – det er en internasjonal prosess. Den er forankret i Genève-konvensjonen og i flere av FNs sikkerhetsrådsresolusjoner. Vi har blitt bedt av FN om å være med på en internasjonal dugnad for å straffeforfølge våre egne krigsforbrytere. Det er en internasjonal prosess. FN ber oss om å gjøre det fordi de ikke har tro på at det blir et internasjonalt tribunal – vi har ikke noen gode, historiske erfaringer med et internasjonalt tribunal hvor stormaktene har hatt så sterke interesser. Det er helt diffust og høyst urealistisk. Vi har heller ikke noen tro på at Syria og Irak skal kunne gjennomføre rettsprosesser som tilfredsstiller det vi ville mene er krav til hvordan vi skal straffeforfølge folk i Norge. Disse landene har ikke den type erfaring. Jeg må nesten spørre justisministeren: Hva vil han gjøre hvis en norsk IS-kriger blir dømt til døden i Syria av al-Assad? La oss sette i gang de samme ressursene som vi hadde overfor Moland og French. Det er den type problemstillinger vi står overfor her – stater som ikke har en rettsorden som tilfredsstiller det vi vil mene er våre krav. Det er med utgangspunkt i det. Vi får ikke på plass en internasjonal prosess. Rettsordenen i Irak og Syria er ikke tilfredsstillende. Derfor ber FN oss om som en del av en internasjonal dugnad – dette er til representanten Gulati – å ta del i en internasjonal dugnad for å straffeforfølge våre egne krigsforbrytere i Norge. Det er ikke snakk om å «hente dem hjem» – det uttrykket brukes – det er ikke det vi snakker om her. Vi snakker om at vi skal legge til rette for at politiet gjør mer av det de allerede har begynt å gjøre. Dette handler om at vi skal identifisere mistenkte krigsforbrytere, vi skal få utstedt arrestordrer på dem. I samarbeid med Interpol og lokalt politi i Syria og Irak skal personer pågripes. Når de blir pågrepet der nede, skal norsk politi kontaktes for en mulig overføring til Norge. Rettsprosessen skal være i Norge. Det er politiarbeid dette handler om. Til frasen «hente dem hjem»: Det handler om internasjonalt politiarbeid, som vi nå skal legge til rette for, og som vårt forslag her skal gi et veldig tydelig signal om at vi ønsker å få gjennomført.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Vi i Norge har faktisk mye ekspertise når det gjelder internasjonale straffedomstoler, og det som er naturlig nå, er at ekspertene rundt omkring fra hele Europa kommer sammen og diskuterer hvordan man kan få gjennomført noe sånt. Men det er ikke bare en særskilt straffedomstol som er aktuelt. Det kan også være aktuelt med andre typer løsninger, der man f.eks. bidrar med ekspertise overfor nasjonale myndigheter i Irak, som kan bistå med hvordan man skal gjennomføre straffeforfølgelse av IS-krigerne på en human og god måte. Dette er også noe som ligger i de mekanismene som allerede er der. Vi har et FN-program som hjelper irakiske myndigheter, bl.a. med å framskaffe bevis. Men dette er altså bevis irakiske myndigheter ikke får lov til å bruke i saker der det blir utøvd dødsstraff.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Nå er det slik at det representanten Eide spør om, ikke er hovedproblemet i denne saken, for hovedproblemet i den saken vi diskuterer nå, er IS-krigere. Det er ikke riktig som representanten Eide refererte til fra talerstolen, at ingen av disse blir straffeforfulgt i den regionen de tilhører. Det er en straffeforfølgelse som skjer. Norge er også aktivt med på å framskaffe bevis, gjennom FNs mekanismer. Men det er også viktig – som representanten Eide påpeker – å sikre at disse straffeforfølgelsene skjer innenfor menneskerettighetenes rammer, og det ønsker Norge å bidra til. Derfor er det også viktig at Norge bidrar til at vi kan få gode regionale løsninger der nede, der man er nærmest ofrene som har blitt utsatt for disse grusomhetene, og som kan bevitne at de har blitt det.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Det er mange eksempler på at man har hatt gode løsninger for straffedomstoler. Jeg skjønner at representanten Eide har en annen interesse i saken enn nødvendigvis å skulle ta IS-krigerne, men det tror jeg ligger utenfor denne debatten. Det denne debatten dreier seg om, er hvordan man skal ha et system som kan straffeforfølge IS for de grusomme forbrytelsene de har begått. Det som jeg hører ut fra spørsmålsstillingen til Eide, er at han sannsynligvis også mener at det er andre nasjoner som har begått krigsforbrytelser, men det er en helt annen diskusjon.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Det er litt vanskelig å skjønne hvor representanten Eide egentlig vil hen, men jeg kan i hvert fall ikke se at han løser sine problemer ved aktivt å hente hjem IS-krigere til Norge.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Jeg tror ikke representanten Eide faktisk fulgte med da jeg hadde mitt innlegg, for her er det ikke noen frivillighetslinje. Det er ikke riktig å si at man må møte opp på politistasjonen for at man skal bli straffeforfulgt. PST har etterlyst internasjonalt en rekke IS-krigere. Med en gang de beveger seg inn til Europa, vil de kunne bli pågrepet, men det er ikke sikkert de da blir utlevert til Norge. Norsk politi har ikke jurisdiksjon i Irak og Syria. Derfor bidrar vi med å framskaffe bevis gjennom FN-programmet, slik at hvis lokale myndigheter der, nasjonale myndigheter der, ønsker å straffeforfølge, noe som vi mener er riktig, vil de få tilgang til bevis som er samlet inn gjennom FN, hvis de f.eks. frastår fra å utøve dødsstraff. Det er en rekke dommer som blir utført der nede, slik at IS-krigerne blir straffeforfulgt.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-06-18:
Jeg tror det er grunn til å minne om at situasjonen i Syria og Irak fortsatt ikke er helt avsluttet. Det er ikke slik at IS er fullstendig nedkjempet. Det er en kaotisk situasjon der nå. Tenk om vi aktivt skulle begynne å hente hjem IS-kvinner og IS-krigere: Den bevissituasjonen vi nå har, er kanskje bra nok til å få dømt personer for deltakelse i IS, som har en strafferamme på seks år, men det er ikke slik at man nødvendigvis har bevis nok til å straffeforfølge dem for det de egentlig har gjort. For bevisene for hva de egentlig har gjort, kommer det til å ta tid å framskaffe. Det er ikke så lenge siden vi så en VG-artikkel der noen av jesidi-kvinnene sto fram og fortalte sin historie. Det er mange slike levende bevis i dette området. De må få lov til å forklare seg i en rett om hva som har skjedd med dem, og det er nesten umulig at det skal skje i Europa, mange tusen kilometer unna. Så her må det internasjonale løsninger til for å sørge for at de kvinnene som har blitt usatt for grusomheter, får rettferdighet – og ikke at IS-krigere og IS-kvinner kanskje skal bli hentet til Norge og få en lav straff og dermed slippe unna straffen for de de egentlig har gjort.
Peter Frølich (Høyre), 2019-06-18:
De siste årene har vi sett mange eksempler på skogbranner i Europa. Vi har sett at liv har gått tapt, vi har sett store, ukontrollerte branner i nabolandet vårt, og vi har også opplevd noe av dette innenfor egne grenser. Det har lært oss noe, og det er at det er forbedringspotensial i det europeiske samarbeidet om denne typen katastrofer. Det har EU gjort noe med. Den saken vi behandler i dag, forbedrer dette samarbeidet, og det tror jeg er vesentlig både for oss og for våre gode naboer i Europa. Denne saken kom lovlig sent til Stortinget. Det skyldtes primært krøll i EU-systemet. Derfor vil jeg takke komiteen spesielt for et veldig konstruktivt samarbeid om å få saken raskt igjennom. Jeg synes det følger en god tradisjon vi har på kryss og tvers av partiene, at når denne typen situasjoner oppstår, prøver vi ikke å spenne ben på hverandre ved første mulighet, men vi samarbeider i god ånd. Hvis jeg ikke tar helt feil, er dette den siste saken vi har før sommeren, så jeg vil også benytte anledningen til å ønske komiteen god sommer. Jeg leste i Nettavisen at vi visstnok går 101 dager med ferie i møte. Jeg tror kanskje at det blir stand framfor strand, men uansett hva man velger å bruke denne luksusferien på, ønsker jeg alle en god sommer.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
På vegne av stortingsrepresentantene Jorodd Asphjell, Torstein Tvedt Solberg, Nina Sandberg og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å gjennomføre ny levekårsundersøkelse for studenter og en kartlegging av studentenes læringsmiljø.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg har glemt dokumentet. Kan jeg få lov til å …
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Det var veldig greit. Tusen takk, president. Dette skal ikke gjenta seg. Jeg har den glede å framsette et representantforslag fra stortingsrepresentantene Elise Bjørnebekk-Waagen, Siri Gåsemyr Staalesen, Lise Christoffersen, Maria Aasen-Svensrud, Torstein Tvedt Solberg og meg selv om styrket krisesentertilbud for kvinner med rusproblemer.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Vi har vanskelige ting å fortelle; vi trenger mer tid til å fortelle det vi har på hjertet. Det sa et barn med erfaring som vi nettopp møtte. Mitt spørsmål går til barne- og familieministeren. #heierna-kampanjen mener at ansatte er viktig for kvalitet. Barneombudet mener det er viktig, ideelle organisasjoner og barna selv mener det samme. Flere ansatte er nødvendig. «Jeg skjønner godt at de ønsker seg flere ansatte. Men regjeringen vil fortsatt prioritere kvalitet, fosterhjem og forebygging.» Det var et Erna Solberg-sitat. Dette er umulig å forstå på noen annen måte enn at flere ansatte ikke gir kvalitet, og dermed er statsministeren på kollisjonskurs med barna, Barneombudet og #heierna-kampanjen. Er statsråden for barn enig med statsministeren eller med barna, ideelle organisasjoner, Barneombudet og #heierna-kampanjen?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Jeg siterer fra Kristelig Folkepartis hjemmeside, hvor det står: «Det viktigste for kvalitet i barnehagene er at det er nok voksne til å ta seg av barna.» Og i fjor sørget Kristelig Folkeparti for en budsjettseier for økt kvalitet i skolen, med innføring av en lærernorm. Men Kristelig Folkeparti vil altså ikke ha en norm for de mest sårbare blant oss, de som barnevernet skal hjelpe. Så vi kan slå fast at Kristelig Folkeparti i regjering mener at andelen ansatte er viktig i skole, i barnehage og for barna som er der, men ikke for de mest sårbare barna i barnevernet. La meg for én gangs skyld slå fast regjeringas omskriving av virkeligheten. Bemanningsnormen ble innført av Stoltenberg-regjeringa. Høyreregjeringa har ikke lagt på bordet ei eneste krone til stillinger i kommunalt barnevern i noe budsjett fram til nå. Det som har gitt penger til noen flere stillinger i barnevernet, er Kristelig Folkeparti i opposisjon. Nå har de forhandlet seg fram til makt, og da har altså dette forsvunnet. Kan statsråden bekrefte at det er sånn virkeligheten er?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Det er altså sånn at stillinger er kommet på plass til tross for denne regjeringa, og ikke på grunn av den. Vi trenger mer tid, sier de mest sårbare barna, #heierna, Barneombudet og de ansatte. Det forsto Kristelig Folkeparti da de var i opposisjon, men i forhandlingene om regjeringsmakt har Kristelig Folkeparti nå forhandlet bort satsingen, og Høyre og Fremskrittspartiet synes å ha fått en vetorett i denne saken. Kristelig Folkeparti mener at det er viktig med en norm for barn i skole og et visst antall voksne for barn i barnehage. Men for de mest sårbare barna blant oss er det altså ikke nødvendig. Hvorfor?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-13:
Jeg vil framsette et representantforslag om å stanse NSBs navnebytte – og at det kan hastebehandles, ettersom NSB har generalforsamling 22. mars og det er møtefri i Stortinget neste uke. I morgen er siste stortingsmøte før NSB har generalforsamling.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-13:
Alle ler av navnet Vy. Det siste døgnet har jeg hørt mange kreative bortforklaringer på hvorfor det er et så godt navn, men det jeg hørte i stad fra statsråden, at det handler om konkurransekraft, er vel det dummeste vi har hørt så langt. Han framsto nesten som en slags norsk versjon av komiske Ali i forsvaret av navnet Vy på Norges Statsbaner. Derimot er det fortsatt litt sunn fornuft å spore hos enkelte i Fremskrittspartiet. Morten Stordalen i transportkomiteen sa i går at det er en «fullstendig avsporing» med navnebytte, og at NSBs vyer burde være «å vinne anbud og få fornøyde passasjerer». Rødt er imot navnebyttet, Senterpartiet er imot navnebyttet, Arbeiderpartiet er imot navnebyttet, SV er det samme – og også, trolig: Samtlige i denne salen er imot dette navnebyttet. Spørsmålet er om statsråden vil ta det signalet både fra opposisjonen, fra egne partifeller og ikke minst fra folk der ute framfor å være konsulentbyråenes mann i regjeringen, og heller stanse byttet framfor å gå for det.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-13:
Ramona Lind tenkte at hennes første erfaring fra retten ville bli når hun skulle se sønnen sin, jusstudenten Charlie, føre sin første sak for retten. I går fikk hun sin første dag i retten. Det var som vitne i saken mot vogntogsjåføren som kjørte på sønnen hennes. Charlie ble påkjørt den 7. januar, han fikk store skader og har kjempet for livet siden. Nå sier legen at han aldri kommer til å våkne igjen. Ramona Lind har engasjert seg i kampen for trygge veier i Norge helt siden sønnen ble påkjørt den 7. januar, og hun bærer på et stort sinne – ikke mot sjåføren, men mot dem som har makten, som ser alle ulykkene som tar uskyldige liv på norske veier, og som ikke tar nødvendige grep for å hindre at dette skal skje. Hun sier at det er ikke bare vogntogsjåføren som burde straffes når det skjer en ulykke, på tiltalebenken i Nord-Troms tingrett skulle det også ha vært et transportselskap som hyrer inn billig utenlandsk arbeidskraft uten verken utstyr eller kunnskap til å kjøre på norske veier. Ramona Lind har også vært ute og støttet vårt forslag om at vi må få en kontroll av utenlandske vogntog på grensene, for å sørge for at de i det minste har dekk og er skodd for norske vinterveier, i det minste har bremser som funker, og i det minste har kjettinger hvis det blir ordentlig glatt. Som vi vet, har regjeringen ikke levert når det gjelder disse tiltakene. Jeg vil ha et svar fra statsråden på hva han vil svare Ramona Lind, som bærer på et sinne mot dem som har makten i Norge, som ikke tar nødvendige grep for å sikre trygge veier.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-03-13:
Tallenes tale er tydelig: Det er tre ganger høyere risiko for å bli involvert i ulykker med utenlandske vogntog enn med tunge norske godsbiler, ifølge TØI. Gjensidige har dokumentert at i åtte av ti ulykker hvor vogntog var involvert, var det utenlandske vogntogsjåfører på den andre siden. Det Ramona Lind krever, det mange i Norge krever, og det også vi i Rødt krever, er at vi må få en kontroll av disse bilene på grensen. Det vil koste penger – en brøkdel av hva regjeringen kaster bort på skattelette for de rikeste, men det vil koste penger. Det krever vi, og vi krever også at de som profitterer på den billige transporten – dvs. transportørene, transportselskapene, transportkjøperne – skal kunne ilegges straffer og sanksjoner når det avdekkes at de har betalt for lite, eller har spekulert i å ha for billig transport. Hva tenker statsråden om de tiltakene?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Og vi kan fortsette, for jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Kirsti Leirtrø, Øystein Langholm Hansen, Steinar Karlstrøm og undertegnede fremme et representantforslag om å utsette spørsmålet om navnebytte for NSB slik at saken kan drøftes i Stortinget – og ber også om at dette forslaget blir behandlet etter forretningsordenens § 39 annet ledd bokstav c.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Skal presidenten ha det også?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
I går kom den store overraskelsen: NSB skal skifte navn til Vy. NSB har overlevd unionsoppløsningen, første verdenskrig, annen verdenskrig, oljekrise, finanskrise og et femtitalls norske regjeringer. Men NSB overlever ikke regjeringen Solberg. Etter over 130 år er det altså slutt for NSB, Norges Statsbaner. Naturlig nok lot ikke reaksjonene vente på seg i går. Jeg tror samferdselsministeren skal lete godt for å finne dem som synes navneendringen er en god idé. Navneendringen, fikk vi høre i går, vil koste 200 mill. kr–300 mill. kr. NSB er et statsaksjeselskap, 100 pst. eid av staten. Samferdselsministeren – og jeg vil anta at han skjønner at spørsmålet er til ham – er generalforsamling i NSB. Spørsmålet mitt er enkelt og greit: Har samferdselsministeren som generalforsamling i NSB godkjent navneendringen?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Da skjønner jeg at samferdselsministeren på generalforsamlingen vil godkjenne navnevalget. 200–300 mill. kr er svært mye penger. Det er penger som kunne gått til et bedre togtilbud, som kunne gått til å kjøpe flere nye tog. Private selskaper kan for så vidt bytte navn akkurat så mye som de vil, men dette er – som jeg sa i det første innlegget mitt – et 100 pst. statlig eid selskap. Det er fellesskapets midler det her er snakk om. Dermed har vi alle et ansvar, også samferdselsministeren, for å forvalte de midlene på en best mulig måte for innbyggerne, eller skal vi si for de reisende i dette tilfellet. Spørsmålet mitt til samferdselsministeren er: Synes han det er riktig å bruke 200–300 mill. kr på nye logoer, å male tog, nye uniformer og annet som er tilknyttet navneendringen?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-03-13:
Årsaken til alt det som nå skjer på jernbanen, med mange nye foretak og selskaper, som koster ufattelig mye penger å organisere, er jo den såkalte jernbanereformen og stortingsflertallets vedtak i 2015. Regjeringen bruker en sirkelargumentasjon, etter min oppfatning: Først vingeklipper regjeringen NSB. NSB fratas togene sine, verkstedene sine, billettene sine, eiendommene sine – alt. NSB er i dag bare et operatørselskap. Nå skifter NSB navn, og hva er igjen av NSB, slik vi kjenner det, som et viktig transportselskap i Norge? Spørsmålet mitt er: Vi kjenner regjeringen fra andre sektorer. Først vingeklippes selskapene, så legges de ut for salg. Flytoget er et sånt selskap, som regjeringen ønsker å selge – helt uforståelig. Hva skjer nå med NSB? Kan statsråden garantere at NSB fortsatt skal være i statlig eie?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Generalforsamling har ikkje vore halde, men styret har i den namnendringsprosessen som har skjedd over om lag eit års tid, konsultert departementet fleire gongar. Min reaksjon som statsråd då eg tok over Samferdselsdepartementet i august og vart kjent med denne saka i september, var ikkje så ulik mange av dei reaksjonane vi såg i mediebildet i går. Regjeringa endra heller ikkje namnet til NSB då ein gjennomførte jernbanereforma, då ein gjorde andre strukturelle endringar. Men styret i selskapet meiner det er avgjerande for konkurransekrafta til selskapet at vi gjer endringar som bidreg til felles profilering, at ein samlar det som ein i dag ser som eit NSB og eit Nettbuss, i eitt felles selskap for å vere posisjonert, for å vinne framtidige konkurransar. Eg er oppteken av at styret i selskapet har brukt mykje tid på det og har gjort grundige vurderingar med det utgangspunktet at omtrent 10 000 arbeidsplassar, som er i dette selskapet, er avhengige av konkurransekraft i framtida. Selskapet meiner at marknaden er i endring, og at dei ikkje er posisjonert med dagens organisering for å vinne nye marknadsdelar. Då har selskapet sjølv meint at dei må gjere denne endringa. Eg er oppteken av at fleire skal velje å bruke kollektive løysingar. Eg er oppteken av at NSB, som vi kjenner det i dag, skal vere eit selskap som faktisk overlever mange tiår til, fordi dei er konkurransedyktige, og fordi dei vinn anbod i marknaden, anten det er på buss eller bane. Det gjer at vurderingane til styret veg tungt når vi skal behandle saka i generalforsamlinga. Eg har difor varsla styret om at eg, om dei meiner dette er nødvendig, ikkje aktivt vil motsetje meg den avgjerda.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Også statsråden meiner det er ein fordel om dei tilsette har uniformer, og dei må ein frå tid til anna skifte anten det er Arbeidarpartiet som styrer, eller det er Framstegspartiet som styrer. Det har nokre kostnader ved seg, akkurat som alle andre endringar for selskapet har det. Men eg er oppteken av at vi ikkje skal bruke meir pengar enn strengt nødvendig. Selskapet har sagt at navneendringa kjem til å koste mellom 30 og 50 mill. kr. Også det er mykje pengar, men resten er investeringar i nye teknologiske løysingar, som også gjev eit betra tilbod til passasjerane. Det er trass alt det eg er oppteken av, og det er det vi har brukt dei store pengane på når det gjeld jernbanen dei siste åra. Budsjettet er, frå då Arbeidarpartiet styrte, auka med 80 pst. for den norske jernbanen – ganske enkelt fordi fleire skal velje å ta toget. Vi har no 20 pst. fleire passasjerar enn då Arbeidarpartiet styrte. Og selskapet seier at om dei skal klare å få fleire passasjerar i åra framover, må dei ha større konkurransekraft, og dette er måten dei meiner dei får det på. Det er vanskeleg også som eigar å overprøve styret si vurdering av det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det ligg ikkje føre nokon planar om å selje NSB. Difor har vi heller ikkje hatt behov for å initiere denne namneendringsprosessen. Staten, regjeringa, har ikkje teke eitt einaste initiativ for å få til denne namneendringa. Eg skjønar veldig godt at NSB som ei merkevare som er bygd opp over tid, betyr mykje for mange, både passasjerar og tilsette. Vi har ikkje teke slike initiativ. Men styret har vurdert det slik, om dei skal klare å fortsetje å utvikle selskapet for å levere betre tenester til passasjerane, slik at endå fleire vel kollektive løysingar, også i ei tid då marknaden er i vesentleg endring. Det gjer at parallelt med at selskapet gjer desse vurderingane, brukar vi den store kapitalen på å investere i fleire tog, som gjer at det er hundre fleire togavgangar inn og ut av Oslo kvar dag enn det var då Arbeidarpartiet styrte. Vi investerer også massivt i infrastrukturen for å få bygd ut intercitytriangelet, slik at vi skal ha skjener å operere på. Men selskapet må også vere konkurransedyktig, og dei meiner dette er avgjerande for å halde oppe konkurransekrafta. Det er det vanskeleg som eigar å overprøve.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Eg håpar både pasientane og passasjerane får eit betre togtilbod, også på Trønderbanen. Det er òg grunnen til at ventetida nærmar seg slutten etter at vi fekk Arbeidarpartiet ut av regjeringskontora, for det er heilt rett: Før, då Arbeidarpartiet styrte, var det vanskeleg å få til eit løft på Trønderbanen. No kjem det nye togsett. Grunnen til at vi ikkje starta elektrifiseringa av Trønderbanen, var at det ikkje gav auka kapasitet, at vi ikkje fekk fleire togavgangar, som gjorde at vi ikkje fekk eit betre tilbod ut til passasjerane. Difor sa vi: Når vi investerer i infrastrukturen, nyttar det ikkje berre å ha fine, nye skjenegangar og nye, fine signalsystem – vi må også reelt sett ha kapasitet til å køyre fleire tog der. Difor gjorde vi den vurderinga på Trønderbanen, og difor kjem vi til å levere vidare på både fornya togmateriell og betre frekvens på Trønderbanen dei komande åra. Det er forandringa frå då Arbeidarpartiet styrte. Så skal vi ikkje bruke unødige kroner på den omprofileringa vi skal gjere, men vi skal sørgje for at vi er eit konkurransedyktig selskap for framtida.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Jernbanereforma kjem som eit utspring av ein rapport som Senterpartiet bestilte då dei sat i regjering i 2011. Den konkluderte med alt som var for dårleg på norsk jernbane, som gjorde at jernbana ikkje hang med i tida. Difor gjorde vi endringar, difor gjennomførte vi ei jernbanereform – på rapporten som Senterpartiet bestilte. Kva er resultatet av det? Vi veit ikkje alle resultata av det, for vi er midt i gjennomføringa, men vi veit at det er 100 fleire togavgangar inn og ut av Oslo kvar dag no enn då Arbeidarpartiet og Senterpartiet styrte. Vi veit at løyvingane til jernbanesektoren er auka med 80 pst. sidan 2013, nesten 9 pst. berre i 2019 – 9 pst. frå eit år til eit anna, ein formidabel vekst. Vi veit at det er mellom 10 og 15 millionar fleire passasjerar som vel toget no, enn då Senterpartiet hadde samferdselsministeren, og det kjem jo av summen av endringar, og at vi har selskap som posisjonerer seg for å vinne nye marknadsdelar. Det er det vi treng også i framtida.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det er ikkje overraskande for meg at Senterpartiet er imot nesten kva for endring som helst når dei er i opposisjon, det har nesten ein kvar debatt i dette Stortinget vist dei siste åra. Men då Senterpartiet sat i posisjon, brukte ein altså meir på å endre namnet i Posten og Bring enn det styret no føreslår å bruke på heile omprofileringa av eit selskap med 10 000 tilsette, så Senterpartiets politikk på dette heng jo ikkje i hop. Det er eit mindre problem akkurat i dag, for det skal ikkje brukast meir pengar på denne endringa enn det som er nødvendig. Men styret i selskapet meiner det er fornuftig at vi har éin felles profil på det som i dag er Nettbuss og NSB, og dei seier at det er avgjerande for konkurransekrafta i marknaden, både den norske, som dei konkurrerer i, og den svenske, som dei konkurrerer i. Det gjer at dei har meint at denne endringa er avgjerande viktig for selskapet. Det er jo grunn til å spørje seg: Viss ein då ikkje gjer det, kva er då konsekvensen for dei tilsette i selskapet?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Dei tilsette i selskapet er viktige, og eg forstår at mange også kjenner på ein litt kjedeleg situasjon fordi dei er glad i identiteten til selskapet dei har jobba for. Men tilsetterepresentantane i styret i selskapet har stått i lag med resten av styret og meint at dette er nødvendig for konkurransekrafta som er med og sikrar arbeidsplassane i selskapet i åra framover. Tilsetterepresentantane i styret i selskapet har meint det. Det burde ein også leggje vekt på om ein er oppteken av dei tilsette. Resultatet av denne endringa som er skjedd i jernbanereforma, er ikkje oppsplitting og ansvarsfråskriving. Tvert imot – det er fleire passasjerar, større investeringar, fleire togavgangar, meir nytt materiell. Det skal vi halde fram med i åra som kjem. Samtidig skal vi ha eit selskap som opplever at dei har fått dei rammevilkåra dei treng for å vere med på å vinne anbod i Noreg i åra som kjem. Det er det som kjem til å avgjere i kva grad vi har eit effektivt og godt selskap også i åra som kjem.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Dette er på veg til at vi får meir jernbane for pengane og betre tilbod til passasjerane. Det er difor Go-Ahead vann anbodet i Noreg, fordi dei kunne gje eit betre tilbod til passasjerane enn dei andre konkurrentane kunne gjere – samtidig som dei hadde ein redusert pris. Berre på jernbanereforma, konkurranseutsetjinga på Sørlandsbanen, sparer vi altså 3 mrd. kr – 3 mrd. kr – dei neste ti åra på den strekninga åleine. Og kva gjer det oss i stand til? Jo, å reinvestere i ny infrastruktur, forbetre vedlikehaldet, bytte ut signalanlegga og å få betre funksjonalitet i jernbanenettet. Det er nettopp difor vi gjennomfører reforma, fordi vi både skal ha fleire fornøgde passasjerar, passasjerane står i fokus i reforma, og vi skal få meir infrastruktur for pengane, som gjer at fleire vel å ta tog. Det ser vi jo verkar når 10–15 millionar fleire passasjerar allereie er om bord i toga sidan SV var med og styrte. Det viser at vi er på rett veg, og at vi framleis har mange gevinstar å hente ut.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Eg er eigar av eit selskap som skal konkurrere i ein marknad både innanlands og utanlands. Eg er eigar i eit selskap som seier at dei må få ei felles profilering, ein felles identitet, ei felles merkevare for i større grad å vere konkurransedyktig i den marknaden, eit selskap og eit styre som er juridisk ansvarleg for avgjerdene dei tek, og som er ansvarleg for at vi har eit selskap med tusenvis av tilsette som går godt, og som bidreg til å tryggje arbeidet. Eg har ikkje – viss eg skal vere ærleg – gjort veldig mange personlege refleksjonar rundt namnevalet, for eg meiner at den argumentasjonen som ikkje eg fører, men som styret fører, om at dette er avgjerande for konkurransekrafta i selskapet, må ein eigar tilleggje vekt – det må ein eigar tilleggje vekt. Min påstand er at uavhengig av kva slags eigarkonstellasjon ein hadde hatt, måtte eigaren ha tenkt slik for å ta vare på dei tilsette og posisjonere selskapet for å vinne nye anbod i framtida.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Eg har ofte drøymt om å vere finansminister. Eg har enno ikkje vorte det, og det betyr at spørsmål som ligg til finansministeren å svare på, skal eg overlate til finansministeren å svare på. Det er likevel inga nyheit for nokon i salen, går eg ut frå, at som Framstegsparti-mann er eg alltid oppteken av å sjå på korleis vi kan redusere avgiftene. Bilistane i stort har opplevd store avgiftsreduksjonar med oss i regjering. Dei ville ha fått betydelege skatte- og avgiftsskjerpingar med ei anna regjering enn oss, nesten heilt uavhengig av Senterpartiets styrke, det ser vi på dei alternative budsjetta til opposisjonen i dette stortinget. Eg er oppteken av at det skal vere føreseieleg for drosjenæringa, som eg opplevde at også representanten Slagsvold Vedum var oppteken av. Då må vi få til ei drosjenæring som både er til stades og kan vere attraktiv, og som er ein del av kanskje det einaste kollektivtilbodet folk har i distrikta, og samtidig sørgje for at vi har ein effektiv konkurranse i byane. Det har vi hatt på høyring. Det har vi hatt på høyring med utgangspunkt i at endringane i drosjenæringa går fort. Dei tapar omsetning kvart år. Det er altså ei næring som trass i at folk reiser meir og meir, i større og større grad vert vald vekk av passasjerane og tapar omsetning. Viss vi skal posisjonere drosjenæringa i føreseielege rammer for at ein framleis kan ha jobb i taxinæringa i framtida, må vi også vurdere kva slags endringar vi skal gjere. Vi har fått ein heil haug av høyringsinnspel til det forslaget som no har vore ute på høyring. Departementet gjennomarbeider det og vil kome til Stortinget med forslag. Det betyr reelt sett at det vi er opptekne av, er eit drosjetilbod som fungerer over heile landet, sikkerheit for passasjerane som sit i drosja, for at dei kan vere trygge på at det er tilstrekkeleg kompetanse hos sjåføren og ikkje berre hos løyvehavaren, og ikkje minst at vi sikrar ein sunn og effektiv konkurranse som gjer at ein del av veksten i persontransportmarknaden kan kome i drosjenæringa og ikkje i den delen av økonomien som vi ikkje ser så mykje igjen av.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Naturlegvis skal eg gjere eit forsøk på å svare på spørsmålet. Utfordringa for drosjenæringa er ikkje at det går til himmels utan endringar i reguleringa, men at det går feil veg, at dei tapar omsetning. Eg veit at Senterpartiets tradisjon er at viss vi berre ventar og ser, går kanskje problema over. Erfaringane viser oss likevel at det sjeldan skjer. Det skjer veldig sjeldan. Eg har stor respekt for dei som gjer eit viktig arbeid, køyrer drosje, sørgjer for at vi har eit kollektivtilbod i heile landet og bidreg til å få kvardagen til folk til å gå opp. Eg har stor respekt for alle drosjesjåførane. Difor må vi sjå på kva slags endringar som er nødvendige for at veksten i persontrafikken som drosjenæringa no tapar til andre, faktisk kjem inn igjen i næringa, og det er det som har vore på høyring. Så skal vi gjere våre vurderingar av dei høyringsinnspela som er komne, eventuelt gjere justeringar i forslaget viss det er behov for det, og så skal vi kome til Stortinget basert på det.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Svaret på det siste er nei. Eg har ikkje tenkt å leggje til rette for eit lausarbeidarsamfunn. Vi kunne eigentleg slutta der, men det er litt påtakeleg når Senterpartiet viser til at vi skuldar på ESA. Eg har ikkje nemnt ESA med eit ord – ikkje eit ord! Det er fint å stille spørsmål, men det hadde vore greitt om eit oppfølgingsspørsmål var basert på det eg har svart. Det eg har svart, er at eg er bekymra for utviklinga i drosjenæringa, som tapar omsetning. Eg er avhengig av at vi har ei drosjenæring som også fungerer i distrikta. Det høyrest ikkje ut som om representanten har fått med seg dei førre svara, når ein høyrer spørsmålet, men det er altså det som ligg til grunn for det høyringsforslaget som har vore ute. Det er det som avgjer evna vår til å lykkast. Eg har ikkje tenkt å skulde på ESA, eg har ikkje tenkt å skulde på nokon andre, for forklaringa er at vi må ha ei konkurransedyktig drosjenæring som er til stades over heile landet, som også gjer at høyringsforslaget seier at kommunane utanfor dei store byane kan tildele einerett, for det meiner vi at vi har heimel til å gjere, og på den måten sørgje for at dei kan gje krav som gjer at vi har eit drosjetilbod over heile landet. Det skal vi vareta, og det har vi også sendt på høyring.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Det er ikkje noko frislepp, det er faktisk slik at ein framleis kan tildele einerettar. Eg som kjem frå eit område der vi har buss kvar fredag viss vi bestiller han, veit verdien av drosjenæringa. Hadde eg ikkje hatt han Bakke-Roar, hadde eg i periodar ikkje kome meg nokon plass, men han fiksar det, han. Og det gjer at ein framleis kan tildele einerettar også med det høyringsforslaget som har vore ute. Difor skuldar eg ikkje på ESA – eg skuldar ikkje på ESA i det heile. Eg seier at det trengst ein drosjepolitikk som varetek viktige distriktsomsyn, det er eg einig med Senterpartiet i. Og så må vi ha ein konkurransepolitikk som fungerer i byane, slik at det er eit tilbod som passasjerane vel å nytte, i staden for å nytte vennetenester, som reelt sett medfører at drosjenæringa taper omsetning kvart år. Det er det eg er oppteken av, det er det vi har sendt på høyring, og det er på den bakgrunnen vi vurderer høyringsinnspela, og vi vil kome tilbake til Stortinget med endringsforslag som er tilpassa nettopp det – konkurranse i byane, godt tilbod i distrikta.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
I høyringsforslaget som har vore ute, er det skjerpa kompetansekrav til sjåføren, fordi vi flytta ein del av kompetansekrava frå dei som har eigd løyvet, til den faktiske sjåføren. Eitt av eksempla vi kjem til å sjå det på, er at ein må ha betre kompetanse på førstehjelp, ein må ha betre føresetnader for å vurdere om passasjerane er i ein tilstand som – f.eks. etter ei pasientreise – gjer at ein må ta spesielle omsyn. Slepper ein dei av på utsida av deira eiga husdør, eller må ein følgje dei heilt inn? Den typen kompetanse vert det for drosjenæringa – med det høyringsutkastet som har vore ute – skjerpa krav til. Det er viktig. I kva grad det er behov for å regulere endå sterkare kor store skilt det er på bilane – eg trur at viss ein driv drosjenæring, vil ein gjerne ein skal vite at det er ein drosje ein ser på vegen. Heilt uavhengig av offentleg regulering vil bilane verte merkte. Men det er nok blant dei innspela som det er naturleg at vi vurderer, basert på dei høyringsinnspela som er komne.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Nei – difor set vi også i høyringsutkastet krav til at drosjene framleis skal vere ein del av motorvognregisteret. Det betyr årleg EU-kontroll i staden for annakvart år. Det betyr at i tillegg skal det vere løyve og kompetanse knytte til sjåførane. Så det er eg ikkje bekymra for, det er godt vareteke i det høyringsforslaget som har vore ute, og som no også vert gjennomarbeidd i departementet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-03-13:
Aller først trur eg veldig mange kjenner på korleis det er å ha ansvar for reguleringa og oppfølginga av ein sektor der mange familiar misser sine næraste kvart år, anten i tungbiltrafikken eller i personbiltrafikken. Det er eit ansvar som tyngjer, men det er ikkje det viktige her. Det viktige er alle dei som sit igjen og opplever at dei ikkje har nokon å misse. Likevel er det altfor mange som gjer det. Eg har difor lyst til å gje uttrykk for både sympati med alle dei dette gjeld, og forståing for den frustrasjonen ein opplever når ein uforskyld hamnar i ein slik situasjon. Det er det verste som kan ramme oss at det skjer noko med våre næraste. Det har eg stor respekt for. Nettopp difor er det vi er så opptekne av at vi skal gjere mange viktige grep for å styrkje trafikksikkerheitsarbeidet. Difor har vi auka kontrollen med tungbilar vesentleg. Difor brukar vi nesten all tilsynskapasiteten vår på oppfølging av lastebilane. Det gjer at talet på lastebilulukker heldigvis går ned. Det hjelper veldig lite dei som framleis vert ramma. Difor ser vi også på sterkare regelverk, på innstramming i regulering, på skjerpa krav til vinterdekk – som det ikkje i det heile var då vi kom i regjering i 2013, som det har vorte, og som vi ser på vidare innskjerpingar av. Eg skulle ønskje eg kunne seie til alle at vi ikkje kjem til å ha ulukker på norske vegar framover. Det kan eg dessverre ikkje gjere. Men eg kan seie at vi skal gjere det vi kan for å ha kontroll og tilsyn og å sørgje for at dei lastebilane som er på norske vegar, er skodde for dei forholda vi har her. Det kjem vi til å fortsetje med også i dei komande åra.