Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-02-03:
Som saksordfører vil jeg takke forslagsstillerne Per Olaf Lundteigen og Marit Arnstad for å sette en viktig sak på dagsordenen og komiteen for øvrig for konstruktivt samarbeid. Alle har strukket seg for å sikre løsninger som gir en bra start for det kunnskapsløftet for natur som må komme. Regjeringspartiene har vist fleksibilitet, slik at vi nå står sammen for å sikre et økologisk grunnkart for Norge. La meg trekke fram to ting. Vi som har fulgt miljødebatten en stund, vet at ansvarsdelingen mellom Artsdatabanken og Miljødirektoratet er krevende. Med denne innstillingen slår komiteen klart fast Artsdatabankens nye rolle i utarbeidelsen av det økologiske grunnkartet for Norge. En enstemmig komité skriver: «Artsdatabanken skal ha ansvar for utvikling av datasystemer for praktisk naturtypekartlegging i felt, lagring av naturtypedata, for at disse dataene blir kvalitetssikret og for å gjøre dataene tilgjengelig for alle brukere.» Dette innebærer at faglig kunnskap om norske arter og naturtyper samles på ett sted, og at Artsdatabanken blir navet i et faktasystem som alle aktører i alle sektorer må forholde seg til. Samtidig skal Miljødirektoratet fortsatt spille sin sentrale rolle som bruker av kunnskap i praktisk forvaltning. Et bredt flertall i komiteen forutsetter at direktoratet «viderefører arbeidet med å definere hvilke verdifulle naturtyper som skal kartlegges, og bestiller kartleggingen av disse. Miljødirektoratet skal også utarbeide kriterier for verdisetting av natur, samt å gi veiledning om forvaltning og skjøtsel av natur. Miljødirektoratet skal også videreføre Naturbase, der avgrensning av forvaltningsområder basert på grunnlagsdataene fra naturtypekartleggingen er et element». Vi forutsetter at klima- og miljøministeren raskt iverksetter denne klare arbeidsdelingen i praksis. Det er avgjørende for å få mest mulig igjen for de foreløpig 25 millionene som Stortinget bevilget til et kunnskapsløft for natur. Og jeg håper at klima- og miljøministeren kan bekrefte at dette arbeidet blir igangsatt raskt. For det andre er jeg glad for at et bredt flertall i komiteen ser at det haster å få på plass et økologisk grunnkart for Norge samtidig som vi «forutsetter at alle eksisterende data og forvaltningsråd i Naturbase ivaretas og inngår i kunnskapsgrunnlaget for arealforvaltningen og legges til grunn i arealforvaltningen». Komiteens behandling forutsetter at norsk natur skal forvaltes kunnskapsbasert, og at vi får de beste beslutningene og mest mulig oppdatert kunnskap lagt til grunn. Dette er et grunnsyn som forplikter, og som både regjering og opposisjon bør merke seg. Det gjelder ikke bare i festtaler, men framfor alt når kritiske spørsmål skal avgjøres i forvaltningsplan for havområdene, i beslutninger om sjødeponier for gruveavfall eller om nye vasskraftutbygginger. Vi trenger verdinøytral kunnskap for å kunne avklare hva og hvor iskanten er og i spørsmålet om hvorvidt gruveavfall truer blålangens gyteområder. Når vi sier vi vil legge Artsdatabankens objektive, verdinøytrale fakta til grunn for naturforvaltningen, må vi også gjøre det f.eks. når den samme Artsdatabanken slår fast at arten ulv er kritisk truet i Norge. I det framtidige bærekraftige Norge, som alle synes enige om at vi vil utvikle – det er bare litt uenighet om vi vil gjøre det nå eller en annen gang – må natur nødvendigvis få større betydning og større verdi enn den har i dag. Et samfunn i balanse med omgivelser og framtid må i langt større grad baseres på ressurser som reproduserer seg selv – altså på natur. Behovet for mer kunnskap om norsk natur strekker seg derfor langt forbi det som trengs for å ivareta tradisjonelt naturvern. Dagens gode vedtak om en mer kunnskapsbasert naturforvaltning må derfor være en begynnelse, og de 25 millionene vi nå bruker i året, må multipliseres mange ganger for å dekke den naturkartleggingen som vi kommer til å trenge for framtida. Sammenlikningsgrunnlaget er milliardene vi årlig investerer i petroleumskartlegging. Det er investering i naturkunnskap i en slik størrelsesorden vi må tenke når vi videreutvikler kunnskapsgrunnlaget for en bærekraftig framtid.