Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-31:
Grunnloven ble ikke bare skrevet for solskinnsdager og gode tider. Det har det kanskje vært lett å glemme i de veldig gode tidene vi har bak oss de siste tiårene. Det har kanskje også senket årvåkenheten vår litt overfor Grunnlovens faktiske tyngde, viktighet og funksjon. Det tror jeg vi har sett tegn til her i Stortinget også, f.eks. da Stortinget på alvor vurderte å innføre konseptet «familien er en grunnleggende enhet i samfunnet» som en ny formulering i Grunnloven. Man skal ikke ta lett på de grunnleggende spillereglene for samfunnet og demokratiet vårt. Man skal ikke ta lett på Grunnloven. Det gjelder ikke minst spørsmålet om statsform. Dette er den andre gangen, og i den andre perioden, jeg deltar i denne debatten selv i Stortinget, og det slår meg hvor ulidelig lett det virker for flertallet i Stortinget i bekvemmelighetens tegn å holde fast på en styreform som fratar en familie de grunnleggende frihetene som alle vi andre tar for gitt, og som alle vi andre er beskyttet av i grunnlovs form, mens alle andre på den annen side får beskjed om at det er forskjell på folk, og det er en forskjell som bunner i blodslinje. Er kongehusets popularitet et prinsipielt holdbart argument for å legge fem millioner nordmenns blikk, oppmerksomhet og forventninger på ei lita jente som vårt framtidige statsoverhode – ei jente som aldri selv vil kunne velge hva hun vil bli, og hvilken gud hun vil tro på, slike ting som alle vi andre tar som en selvfølge? Sist gang republikk ble bredt diskutert i Norge uten å skli ut i helt uinteressante diskusjoner om kjoler, vesker og pengebruk, var da vår tronarving fant sin kjærlighet i livet. Da skulle det nyforelskede paret stå på pidestall for hele folket. Deres kjærlighet skulle være gjenstand for vurdering fra alle i hele landet og fordømmelse fra dem som måtte føle for det i hele landet. Vår tronarving måtte be om lov for å få gifte seg med kjærligheten i sitt liv. Det må ingen av oss andre. Akkurat det synes jeg sier litt. En kan godt si at dagens statsform fungerer veldig godt – det gjør den. En kan godt si at dagens statsoverhode er svært dyktig – og det er jeg helt enig i. Men er det nok til å forsvare at et knippe mennesker, fordi de har det blodet de har, skal både være pålagt forventninger og plikter som ingen andre mennesker blir pålagt, og ha privilegier og makt som ingen andre mennesker kan ha tilgang til? At en tusenårig lang føydal tradisjon og en folkeavstemning fra en tid da kvinner var uten demokratiske rettigheter i Norge, er flertallets fremste argument for monarkiet som statsform, bekrefter jo bare hele poenget: Det er satt grenser for demokratiet vårt, både før og nå, og siden vi lever i ganske gode tider, er det helt greit. Det bunner i en begrenset maktanalyse som går igjen. Å si, som flertallet gjør, at kongehusets makt er uproblematisk fordi den ikke er formell, er jo å snu problemet helt på hodet. Det understreker bare hva slags anakronisme vi har med å gjøre. Hvis man ser bort fra symboleffekten og at vi holder oss med et ikke-valgt statsoverhode, ser bort fra den symboleffekten det har overfor befolkninger i land som har helt andre erfaringer med hva et kongehus egentlig er, og ser bort fra den forskjellbehandlingen av mennesker – faktiske, ekte mennesker i Norge – som det medfører, er det fortsatt prinsipielt umulig å forsvare at akkurat den viktigste posisjonen i statsformen vår ikke skal være valgt. På et eller annet tidspunkt blir Norge republikk. Det hadde vært så bra for landets demokratiske samtale, for nivået på debatten om vår statsform her i Stortinget, for kongefamilien selv, ja for oss alle, om den debatten tas nå, på prinsipielt og ryddig grunnlag, og ikke tvinger seg fram som følge av kongehusets eventuelt fallende popularitet og oppslutning i framtida. Det er da man får en persondebatt, det er da man får en ikke-prinsipiell debatt, og det er da man får en debatt som vil oppleves som vond og vanskelig for hele landet. Derfor kommer jeg til å stemme for forslaget i dag. Jeg vet at flertallet ikke kommer til å gjøre det, men jeg håper i det minste at flertallet, uten den lett nedlatende tonen til representanten Hansson, og uten bare å si at kongehuset vårt er populært, ferdig snakka, prinsipielt kan forklare hvorfor demokratiet i Norge vedvarende skal holde seg med en statsform som ikke er demokratisk, og som gjør forskjell på folk på intet annet grunnlag enn hva slags blod de har i årene.