Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Odelstinget behandler i dag Innst. O. nr. 45 for 2001-2002, jf. Ot. prp. nr. 28 for 2001-2002 om lov om vern mot brann, eksplosjon og ulykker med farlig stoff og om brannvesenets redningsoppgaver og om endringer i arbeidsmiljøloven. I denne odelstingsproposisjonen fremmer Arbeids- og administrasjonsdepartementet forslag til en helt ny lov for brann- og eksplosjonsvernområdet. Lovens formål er å verne liv, helse og miljø mot ulykker i forbindelse med brann, eksplosjon eller ulykker med transport av farlig gods. Loven gjelder alminnelige plikter til å forebygge brann og eksplosjon samt sentral og lokal organisering og gjennomføring av slik forebygging. Loven gjelder også for all håndtering og transport av farlig gods på land samt krav til beredskap og innsats overfor akutte ulykker der brannvesenet har en innsatsplikt. Den nye loven er en rammelov som kan utfylles av forskrifter på de respektive områder som loven omtaler. Den nye loven skal erstatte de tre gjeldende lovene på området for brann- og eksplosjonsvern. De tre lovene som dermed blir opphevet når den nye loven trer i kraft, er som følger: lov av 21. mai 1971 nr. 47 om brannfarlige varer samt væsker og gasser under trykklov av 14. juni 1974 nr. 39 om eksplosive varerlov av 5. juni 1987 nr. 26 om brannvern m.v. Videre foretas enkelte endringer i lov av 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø m.v. Det er i all hovedsak en samlet kommunalkomite som gir sin tilslutning til lovforslaget som er behandlet i Innst. O. nr. 45 for 2001-2002. Komiteen mener den foreslåtte samordningen av de gjeldende lover innebærer en styrking og en mulighet for en mer effektiv og riktigere ressursbruk i arbeidet med å forebygge og begrense omfanget av de forhold lovforslaget gjelder for. Komiteen mener også at forslaget til ny lov på dette området representerer en effektivisering og en forenkling av det gjeldende lovverket. Norge har i mange år figurert på eller helt nær toppen av internasjonale brannskadestatistikker. Årsaken til dette synes det vanskelig å finne noen klar og entydig forklaring på, og tross betydelig offentlig og privat innsats over flere år for å begrense antall branner og brannskader i Norge ligger Norge fortsatt stabilt høyt på internasjonale brannskadestatistikker. Lover og regler på dette området er bl.a. av disse grunner blitt gjenstand for omfattende revisjon de senere årene som et ledd i arbeidet med å skape en mer effektiv innsats i det brannforebyggende og brannskadebegrensende arbeidet på det nasjonale plan. Det er et meget grundig lovforarbeid som ligger bak forslaget til ny brannlov som vi behandler her i dag. Allerede i 1994 ble det i et forprosjekt i regi av Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern – nå Direktoratet for brann- og elsikkerhet – konkludert med at de tre gjeldende lovene på brann- og eksplosjonsområdet måtte revideres. I 1996 ble så et bredt sammensatt utvalg med representanter fra bl.a. KS, LO, NHO, departementer og direktoratet nedsatt med det mandat å foreslå en helt ny lov ifølge forprosjektet til Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern. Dette utvalgets innstilling ble så avlevert i desember 1998 og sendt ut på høring til over 100 sentrale høringsinstanser. Etter høringsrunden kom det fram at det var bred enighet om lovrevisjonen og dens innhold, selv om det fra departementets side ble foretatt visse endringer i forhold til utvalgets innstilling som et resultat av den omfattende høringsrunden. Risikoanalyser og internkontroll skal ifølge den nye loven bli sentrale begrep i den framtidige beredskaps- og sikkerhetsplanleggingen. Risikobasert tilsyn er dessuten ment å gi en mer effektiv utnyttelse av tilsynsressursene, ved at tilsynsmyndighetene kan prioritere økt innsats der risikoen for at uhell kan inntreffe, er størst. I den grad det er dissens i komiteen vil jeg få nevne at det bare er komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti som vil åpne for at et uavhengig tredjepartsorgan kan føre tilsyn på direktoratets vegne. De samme partiene mener også at kommunene skal stå fritt til å velge hvem som skal drifte det lokale brannvesen, enten det er offentlige eller private aktører. Jeg viser for øvrig til proposisjonens og innstillingens innhold i sin helhet, der det er grundig redegjort for en lang rekke områder som det vil ta for lang tid for saksordføreren å gjennomgå i dette altfor korte innlegget. Med dette anbefaler jeg komiteens tilråding til lov og forslag til vedtak som er tatt inn i innstillingen, og håper herved at departementet og komiteen har gitt et godt bidrag til det viktige arbeidet å bringe antall branner og ulykker nedover i Norge i fremtiden, slik at vi kan nå de målsettinger som er nedfelt i St.meld. nr. 41 for 2000-2001.