Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-06-14:
Kristelig Folkeparti støtter de viktige og gode målene for Samhandlingsreformen. La meg oppsummere dem i tre hovedpunkter: å styrke det forebyggende helsearbeidet å gi pasientene bedre helsehjelp der de bor å sikre et mer helhetlig tilbud til pasientene Men jeg må få påpeke at vi mener reformens lover er for dårlig forberedt. De bærer preg av hastverksarbeid, og det regjeringen ikke har rukket, skal man ordne selv ved å lage forskrifter. Det er minst 28 punkter der innholdet i loven kan eller skal avklares i forskrift etter at den er vedtatt, og i praksis er Stortinget som lovgivende forsamling ekskludert fra å påvirke mye av innholdet. Dette gjelder bl.a.: hvilke oppgaver som skal utføres av de enkelte nivåene hvilken kompetanse kommunene trenger for å utøve de ulike tjenestene utformingen av den kommunale medfinansieringen for inneliggende pasienter Arbeidsdelingen mellom nivåene – hvem som skal gjøre hva – burde vært avklart, ettersom ny arbeidsdeling mellom kommunene og spesialisthelsetjenesten jo er fundamentet i loven. Gjennom avtaler skal kommuner og helseforetak avklare oppgavedeling. Dette vil kunne skape mer ulikhet, og ikke mindre, i landet vårt. I tillegg til de to lovene og Nasjonal helseplan, som vi behandler i dag, er det behov for en nasjonal sykehusplan, og også en gjennomgang av spesialisthelsetjenesten. Nasjonal sykehusplan har flere enn opposisjonspartiene etterlyst. Allerede i dag ser vi at sykehusfunksjoner avvikles, uten at kommunene vet hva de får i stedet. Nordfjord sjukehus er et godt eksempel. Senest i helgen fikk jeg en fortvilet henvendelse fra Nordfjord. Før helgen kom prosjektutkast fra Helse Vest for det de kaller Fremtidens lokalsykehus – med høringsfrist 17. juni kl. 12. Dersom utkastet til mandat blir endelig slik det står nå, vil alle lokalsykehus i fremtiden bli lokalmedisinske sentre, ifølge den henvendelsen jeg fikk. Prosjektet skal nemlig være en pilot for innhold i og organisering av andre lokalsykehus. I mandatets første strekpunkt står det at de skal utvikle et lokalmedisinsk senter ved Nordfjord sjukehus. Jeg tar det for gitt at dette er avklart med helseministeren. Noe av hovedpoenget i Samhandlingsreformen er at kommunene skal få et større ansvar, og det er lagt opp til at de skal bygge opp egne institusjoner eller døgnplasser for øyeblikkelig hjelp. Kristelig Folkeparti mener det er for tidlig å lovfeste denne nye oppgaven nå. Vi mener dette bør prøves ut gjennom ulike forsøk i forkant. Kommunene er langt fra å ha den nødvendige kompetanse eller infrastruktur per i dag, spesielt gjelder det de minste kommunene. Kristelig Folkeparti sier også, sammen med de andre opposisjonspartiene, nei til kommunal medfinansiering for sykehusopphold nå – dette ved å pålegge kommunene å betale en egenandel tilsvarende 20 pst. av kostnadene for sykehusbehandling av pasienter med medisinske diagnoser. Det kan føre til at kommuner med trang økonomi kan forsinke sykehusinnleggelse for å spare penger, uten at de har forsvarlig tilbud til pasientene. Jeg mistenker ikke kommunene for ikke å ville, men jeg tror rett og slett at ikke de er i den situasjonen at de har nok kompetanse. Vi kjenner i alle fall ikke konsekvensene av dette, og flere høringsinstanser har advart mot en for rask innføring. Dette bør etter min mening også utprøves over tid. Selv om noen kommuner kan vise til veldig godt samarbeid med helseforetak, er det ingen som har prøvd ut alle tiltak som nå foreslås, i sammenheng. Vi vil lett kunne få et svarteperspill om økonomi mellom sykehus og kommuner. Kommuner som har mye ressurser, kan ha en fordel, men regjeringen mangler en helhetstenkning og en oversikt som viser hvilke kommuner som har økonomi og kompetanse til å klare de nye pålagte oppgavene, og hvilke som vil få store utfordringer. Det mangler rett og slett en nasjonal styring som sikrer likeverdige og gode helsetilbud over hele landet. Kristelig Folkeparti mener, i likhet med mange høringsinstanser og partier i Stortinget, at reformen burde vært utprøvd gjennom flere prøveprosjekter før den innføres i hele landet. Store og små prosjekter, også noen med kommunal overtakelse av bestilleransvaret, ville vi ønsket. Forskrift om en verdig eldreomsorg – verdighetsgarantien – dreier seg om hva som er et grunnleggende tjenestetilbud for å sikre en verdig, trygg og meningsfull alderdom. Den gir en kortfattet og klar veiledning til ansatte samtidig som den gir en oversikt over hva eldre og pårørende kan forvente av den kommunale pleie- og omsorgstjenesten. Verdighetsgarantien sikrer i tillegg et minimumskrav av kvalitet. Dersom garantien reelt skal fungere som en garanti, kreves god kompetanse og riktig bemanning. Mange opplever dessverre i dag at garantien blir brutt. Det er alvorlig når Statens helsetilsyn melder at rundt 50 pst. av dem som retter klager mot kommunen for brudd på rett til nødvendig helsehjelp, får helt eller delvis medhold i klagen. Det er særdeles leit at ikke regjeringspartiene i Stortinget støttet Kristelig Folkepartis merknad om at verdighetsgarantien øker rettstilstanden for de syke eldre, slik det så klart var nedfelt i høringsnotatet. Dette er et brudd på den verdighetsgarantien vi ble enige om, sammen med Venstre og regjeringspartiene. Kristelig Folkeparti mener det er nødvendig å kartlegge behovet for sykehjemsplasser for å kunne oppnå full sykehjemsdekning i 2015. Dagens satsing tar utgangspunkt i at tjenesteapparatet dekker behovene i eldrebefolkningen, men rapporter viser at det per i dag allerede er et udekket behov blant de sykeste eldre. Det fører til at andre deler av tiltakskjeden får økt belastning, og at kvaliteten reduseres. Dessuten er det ikke mange sykehjem som er tilgodesett med nye stillinger de siste årene – dette til tross for at de aller sykeste eldre bor her. De fleste nye stillingene i helse- og omsorgssektoren har gått til yngre under 67 år og til hjemmetjenestene, som også trengte det. Forekomsten av demenssykdommer er stigende med økende alder, men yngre personer helt ned i 30–40-årsalderen kan også få en demenssykdom. En demensdiagnose berører hele familien på en krevende måte. Derfor er gode, helhetlige tilbud i alle faser av sykdommen avgjørende for helse og livskvalitet, også hos pårørende. Kristelig Folkeparti vil påpeke spesielt behovet for å lovfeste dagaktivitetstilbudet for hjemmeboende demente nå, og ikke vente til 2015 slik regjeringen legger opp til. Vi vil også påpeke behovet for å tilrettelegge botilbud med aktiviteter som gir gjenkjennelse, trygghet, og som får frem «de gylne øyeblikk», og også å sikre kvalitet og kompetanse i demensomsorgen, og at arbeidsmetoder som gir trygghet, trivsel, mestring og verdighet for den enkelte, tas i bruk. Faste møteplasser for eldre er så viktig at Kristelig Folkeparti vil lovfeste tilbud om eldresenter i helse- og omsorgstjenesteloven. Organiseringen kan være forskjellig, enten i regi av frivillige organisasjoner eller i samarbeid med kommunene. Kristelig Folkeparti er meget skuffet over at regjeringen trenerer saken om brukerstyrt personlig assistent og ikke benytter anledningen til å lovfeste dette tilbudet nå. Utsettelse av lovfesting begrunnes med en rapport om kostnadsberegninger for kommunene, noe som må oppfattes som et vikarierende argument, og som regjeringen har hatt snart seks år på å finne ut av. Allerede i 2005 lovet daværende helseminister Sylvia Brustad å følge opp Stortingets vedtak om rett til BPA. Det handler om hjelp til å få den praktiske delen av hverdagen til å fungere – ting vi som går gjennom livet i turbofart, tar som en selvfølge. Det handler også om verdighet, respekt og deltakelse. En ung BPA-bruker sa det så treffende: Brukerstyrt personlig assistent er for meg mine armer og føtter. Til sist litt om et annet stort og kontroversielt forhold, nemlig forslaget om profesjonsnøytralitet. Kristelig Folkeparti opplever det på grensen til selvmotsigende når det stilles krav til kommunene om å ta mer ansvar for pasientbehandling – noe som krever mer kompetanse og mer fagfolk – samtidig som det innføres en profesjonsnøytral lov som nettopp vil svekke kravene til kompetanse. Vi mener det må stilles strengere krav til kompetanse i kommunene for å sikre god helsehjelp. I tillegg til leger må det være bl.a. sykepleiere, jordmødre, fysioterapeuter, psykologtjeneste og annet helsepersonell. Etter massive protester har regjeringen foreslått en lovhjemmel der de kan, ikke skal, gi forskrifter, men det er ingenting i innstillingen fra regjeringspartiene som tyder på at dette er raskt forestående.