Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-04-15:
Etter en halvtimes debatt, med fem innlegg fra representanter som alle tilhører Arbeiderpartiet, har jeg ikke greid å identifisere mer enn ett tema som det var litt spenst i, og det er spørsmålet om symbolpolitikk er bra eller ikke bra. Jeg har bestemt meg for ikke å delta i den debatten, men jeg vil slå fast at innenfor arbeidet med nedrustning og kontroll med våpentyper er det viktig med realisme og en nøktern holdning. Vi ønsker alle å ruste ned og gjøre verden til et tryggere sted å være, slik at vi kan bruke ressursene på velferd og velstand. NATO har gjennom 60 år sikret vår trygghet og sikret fred i Europa. En forutsetning for at NATO har kunnet spille den rollen har vært at NATO har hatt et troverdig forsvar og har vært utstyrt med effektive våpen. Vi ser nye tendenser i verden – atommakter som Iran, Nord-Korea og Pakistan, for å nevne noen, og en del allianser. Når vi nå ser at både Russland og Iran hver på sin måte assisterer Venezuela, fornemmer vi en tenkning fra Venezuelas side som går på at man ønsker å bygge Venezuela opp til en militær stormakt i Latin-Amerika. President Obama uttrykte nylig en reell frykt for at en annen aktør, nemlig Al Qaida, kan skaffe seg brukbare atomvåpen og har stor villighet til å bruke dem. Derfor er det viktig å slå fast at nedrustning er bra, men ensidig nedrustning kan være en alvorlig sikkerhetsrisiko. I Dagbladet i dag står det om et prosjektsamarbeid mellom Norge og Russland som ble igangsatt i 1993, og som Norge hittil har brukt ca. 3 milliarder kr på. Litt over 1 milliard kr er gått til opprydding i russisk atomavfall. Russland bruker derfor, kan man kanskje si, mer og mer på militær opprustning. De får jo Norge til å betale for en jobb som de ellers hadde måttet gjør selv. Atomubåten «Jurij Dolgorukij», som ble sjøsatt i 2009, er et tydelig eksempel på at Russland nå bruker ressurser som på en måte er blitt frigjort ved at Norge har påtatt seg en viktig jobb. Derfor er det viktig at Regjeringen nå lager en gjennomgang av bruken av prosjektmidlene og legger dette frem for Stortinget, slik at vi kan få en analyse av hvorvidt bruken av prosjektmidlene faktisk har tjent det formålet som prosjektmidlene var ment for. Et annet eksempel: Afrikanske land bruker ca. 2,3 pst. av sin bruttonasjonalinntekt til militære formål. Dette er langt over gjennomsnittet blant landene i verden for øvrig. En studie i bistand fra Fredrik Ericsson ved International Policy Network viser at bistand fra rike land gjør det mulig for land i Afrika å bruke mer på våpen og nasjonalt forsvar. Derfor er det viktig at Norge har en kritisk holdning, slik at vi kan følge opp mottakerlandene og forlange at de lar bistanden få virke for å nå de målene som bistanden er ment for. Norge bidro altså i forrige uke med 20 mill. kr. til IAEAs arbeid for atomsikkerhetsarbeid i u-land. Jeg tror det vil være klokt av Regjeringen også her å følge opp bruken av disse midlene, slik at de bevilgede midlene ikke kommer som en ressurs i stedet for bevilgninger som ellers ville ha blitt brukt for å nå de samme målene. Når det gjelder atomvåpenstrategien og NATOs nye strategiske konsept, synes jeg det er nyttig å vise til Storbritannias tidligere forsvarsminister Geoff Hoon, som utenrikskomiteen nylig hadde et møte med. Han var ganske klar på at i en verden hvor nye atommakter – og han nevnte Iran og Nord-Korea – dukker opp, er det kanskje ikke så klokt av oss andre ensidig å ruste ned. Derfor vil jeg be Regjeringen om å ha en realistisk og nøktern holdning i arbeidet fremover og under tilsynskonferansen i mai.