Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2003-10-16:
Presidiet i Nordisk Råd har startet en debatt og en prosess for å utvikle og fornye nordisk parlamentarisk samarbeid i et nytt Europa. Det er en helt samstemt oppfatning at EUs utvidelse og de nordiske landenes EU/EØS-tilknytning gir helt spesielle utfordringer for det nordiske samarbeidet i framtiden. Det nordiske parlamentariske samarbeidet må videreutvikles, slik at Nordisk Råd blir en kompetent og aktiv aktør som kan medvirke konstruktivt i nordisk politikk og i internasjonale samarbeidsfora. Det nordiske samarbeidet vil bli marginalisert dersom vi ikke forholder oss aktivt til de endrede forutsetninger i omgivelsene, som økende globalisering og utviklingen i Europa og i vår egen nordlige region. Vi må først og fremst finne sterkere sammen innad i Norden, samtidig som vi mer systematisk skal følge med i EU-systemets agenda for å kunne vurdere hvilke saker det vil være aktuelt å sette på Nordisk Råds dagsorden. Vi opplever til stadighet å bli tatt på senga av EU-systemet. Det er nok å vise til vår opphetede debatt om den differensierte arbeidsgiveravgiften. I ettertid viser det seg umulig å få støtte fra våre nordiske samarbeidspartnere for vår kamp – en kamp som de allerede har tapt. Et slikt tidlig varslingssystem i Nordisk Råds regi, kombinert med en samordnet nordisk politisk opptreden i forhold til EUs beslutningsprosesser, vil bringe oss et langt steg videre i møte med utfordringene fra et Europa i endring. Vi må i større grad makte å føre nordiske diskusjoner og opptre samlet før beslutninger tas i EU/EØS-systemet. Det er en svært utbredt oppfatning at det nordiske samarbeidets anseelse avhenger av at den nordiske modellen fungerer og kan vise til resultater. Ikke minst utenfor Norden, f.eks. i vårt samarbeid med de baltiske land, er det avgjørende for de nordiske landenes gjennomslagskraft for våre politiske ideer og verdier at vi kan vise til positive resultater innad. En aktiv deltakelse i EU/EØS-prosesser fordrer også at vi i Norden har våre saker innad i orden. Derfor: Arbeidet med å fjerne grensehindringer i Norden kan ses som den nordiske regionens strategi for å møte den store utfordringen fra internasjonalisering og globalisering av markedene, nemlig at vi skal utvikle et godt, konkurransedyktig og velfungerende nordisk marked. Dette betyr at arbeidet med oppfølging av Norrback-rapporten og fjerning av grensehindringer i Norden vil være fundamentet for det nordiske samarbeidet i svært lang tid framover. Det svenske formannskap har utpekt den tidligere danske statsminister Poul Schlüter som særlig representant i arbeidet med fjerning av grensehindringer i Norden. Poul Schlüter skal i henhold til sitt mandat avgi rapport ved Nordisk Råds sesjon i Oslo i nær framtid. I Kristelig Folkeparti ser vi fram til en konstruktiv debatt om fjerning av grensehindringer på sesjonen, og det vil ha avgjørende betydning at vi i Norge rydder vårt bord på dette området. Det innebærer for det første at vi viser vilje til å rette opp de hindringer som fortsatt finnes i dag. Et eksempel er de hindringer som finnes i det nordiske arbeidsmarkedet. Flere har vært nevnt tidligere i debatten. Men kanskje like viktig er det at vi ser til våre naboer i Norden når vi tar viktige avgjørelser for framtiden. Vi må passe oss, slik at vi ikke, av mangel på kunnskap, gjør vedtak i denne sal som bygger nye hindringer i Norden. Det er derfor gledelig at det er tatt initiativ til at vi i enhver sak der det kan være tvil, skal få en orientering om hvordan lovgivningen i Norden for øvrig er. Det er satt i gang mange spennende grenseregionale arbeider for å rydde av veien problemer i det nordiske samarbeidet. Et finsk-norsk prosjekt mellom kommunene langs grensen i nord har som formål å bidra til å bygge ned strukturelle hindringer i den grenseoverskridende handelen. På samme måte kunne vi ha vist til mange spennende prosjekter som er på gang mellom de ulike grenseregionene i Norden for å ta tak i og bygge ned grensehindringer. Utfordringen for det nordiske samarbeidet i en globalisert epoke, med et sterkt utvidet EU, må være å styrke den innbyrdes nordiske dialog om internasjonale og særlig europeiske spørsmål. Det gjelder særlig de nordiske lands forhold til de tre baltiske land, Estland, Latvia og Litauen, videre vårt forhold til Nordvest-Russland og, spesielt for Norges del, også vårt forhold til Vest-Norden, Island, Grønland og Færøyene. Jeg slutter meg her til det som representanten Inge Lønning sa i den forbindelse. Vest-Norden er spesielt viktig for oss. Havet og havets ressurser er en spesiell felles interesse for hele Norden og for våre vestlige naboer. Havet er en sammenbindende faktor ved de problemer og de muligheter som uten videre kaller på grenseoverskridende og tverrsektorielt samarbeid. Til slutt vil jeg si litt om Barentssamarbeidet. Barentssamarbeidet er av særlig stor betydning for Nord-Norge. Fra Regjeringens side er det lagt opp til at Nordland, Troms og Finnmark fylkeskommuner kan spille en meget aktiv rolle i Barentssamarbeidet. Barentssekretariatet har betydelig kompetanse på Nordvest-Russland og et omfattende kontaktnett. Samlet sett framstår Barentssamarbeidet med betydelig bredde og kompetanse. Det er etablert et omfattende samarbeidssystem i en region som er svært rik på forskjellige naturressurser. I en tid med store utfordringer for befolkningen i Nord-Norge er det svært viktig at samarbeidet i Barentsregionen videreføres og prioriteres finansielt. Sentralt i samarbeidet står utviklingen av et sterkere næringsliv. Bedringer i russisk økonomi og endringene i den økonomiske politikken har ført til økt interesse for handel og investeringer. Et russisk oljeeventyr i Barentshavet er under oppseiling, med store muligheter for nordnorsk næringsliv til å delta. Men kanskje viktigst av alt er den kompetanse på miljø og helse og de krav som Norden stiller på disse områdene, i samarbeidet. Det gjelder sikkerhet for oljetransporten, atomsikkerhet og opprensking av atomavfall, bekjempelse av smittsomme sykdommer og helsetjenester for mor og barn. Etter ti år er det oppnådd mange gode resultater i Barentssamarbeidet, og Barentssamarbeidet har etter mitt skjønn framtiden for seg på den nye nordiske dagsordenen.