Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-02:
Også jeg vil takke interpellanten for at han, ved å ha reist interpellasjonen, har gitt Stortinget anledning til å debattere situasjonen i Burma for andre gang denne stortingsperioden. Vi har ikke lov til å glemme det burmesiske folks lidelser gjennom så mange år. Takk også til utenriksministeren, som har vært så klar på at Norge er og skal fortsette å være aktiv på mange arenaer, og nå blir Menneskerettighetsrådet en ny kanal. Jeg er enig med utenriksministeren i at Aung San Suu Kyi er en av våre sterkeste symboler på kampen for demokrati og menneskerettigheter. Alle som har sett Nord-Trøndelag Teaters oppsetning om henne, blir slått av det samme og av hvor mye hun har ofret for å stå i den kampen. Jeg vil oppmuntre alle som ville måtte få en anledning, til å se denne sterke forestillingen når den dukker opp. I en artikkel av FNs tidligere reporter til Burma, Paulo Pinheiro, skriver han at det er helt avgjørende at Aung San Suu Kyi blir løslatt av hensyn til landets forsoningsprosess. Det er lite som tyder på at juntaen er lydhør. Hun er en av de 2 100 politiske fangene i Burma. En annen er komikeren Zarganar som fikk en dom på hele 35 år fordi han ledet en bevegelse som samlet inn penger og hjalp overlevende fra Nargis-syklonen, og for at han gav intervjuer til utenlandske journalister om situasjonen etter syklonen i fjor. Utallige rapporter er skrevet om situasjonen med menneskerettighetsbrudd i Burma. I løpet av de siste 15 årene har den burmesiske hæren ødelagt 3 300 landsbyer for å holde nede de mange etniske grupperingene i landet. FN rapporterer at burmesiske soldater regelmessig tvinger mennesker inn i slavearbeid og rekrutterer barnesoldater – barnesoldater helt ned til ni år. FN tar ikke dette opp på høyeste nivå, til tross for at militærregimet antakelig har verdens høyeste andel barnesoldater. Soldater som ikke risikerer straff, tjener penger på å kidnappe og rekruttere barn. Systematisk blir kvinner og barn voldtatt, uten at det får følger for soldatene fordi det nettopp er en utbredt kultur for straff-frihet. Juntaen vet det som alle undertrykkere vet; skal du knekke et folk, må du knekke og undertrykke kvinnene. Women’s Leage of Burma rapporterer om de systematiske menneskerettighetsbruddene. Dette er en organisasjon av modige damer som jobber systematisk bl.a. med oppfølgingen av 1325-resolusjonen. Norge støtter dem og må fortsette å støtte dem. Nylig la de og andre kvinneorganisasjoner fram en skyggerapport for CEDAW-komiteen i Genève. Rapporten peker på grov og systematisk diskriminering av kvinner. Den sier at ingen kvinner er trygge i Burma i dag, og at soldater reiser inn til landsbyene og voldtar kvinnene som bor der. Interpellanten reiser spørsmålet om en internasjonal granskningskommisjon. Fem av verdens fremste jurister har fremmet krav om undersøkelser av krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskerettighetene. Jeg deler utenriksministerens tilnærming, for det blir bare gjennomslagskraft dersom FNs sikkerhetsråd setter ned en sånn kommisjon. Dessverre er det lite realistisk, særlig med Kina i rådet. Likevel er det viktig å reise kravet, sier tidligere FN-rapportør Paulo Pinheiro. For det første vil juntaen bli holdt ansvarlig for sine handlinger. For det andre vil det gjøre noe med den omfattende kulturen for straff-frihet i Burma, og for det tredje vil det – ifølge Pinheiro – avskrekke eventuelle framtidige krigsforbrytere. Men inntil et slikt krav kan realiseres, må vi hele tida ta opp menneskerettighetssituasjonen i Burma og støtte organisasjoner i og utenfor Burma som jobber for en bedring av menneskerettighetene og den humanitære situasjonen. Videre er det viktig å holde oppe presset på ASEAN-landene. Etter mange års isolasjon av juntaen i Burma har ikke situasjonen blitt noe bedre, og utenriksministeren har gjort klart rede for årsakene til det. Men det er altså en viktig diskusjon å ta, og det er en nødvendig diskusjon å ta. Jeg oppfatter at det var den debatten Solheim prøvde å reise. Samtidig er det sikkert at Stortinget har bestemt at en ikke skal kjøpe statsobligasjoner i Burma, og finansminister Kristin Halvorsen annonserte nylig uttrekk av det kinesiske selskapet Dongfeng Motor Group for salg av våpen til Burma. Det var et svært viktig trekk.