Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2010-04-29:
Den nye finansavtaleloven vil gi forbrukerne større trygghet for sine kredittkjøp og lån, og den gir finansinstitusjonene og de såkalte kredittformidlerne klarere lovverk om hva som skal oppfylles før kontrakt inngås med kunde. Blant annet omfatter dette muntlig frarådingsplikt i samtaler med lånsøker og kausjonister, i tillegg til den skriftlige frarådingsplikten som gjelder i dag. Det ligger inne en lovhjemling av kredittvurdering, et signaturkrav på lånesøknader og sanksjonsmuligheter for tilsynsorganene pluss flere ting. Som en helt naturlig styrking av forbrukernes rettigheter mener Fremskrittspartiet og Høyre at det er riktig å tydeliggjøre forbrukernes rettigheter når bankene ikke har oppfylt sin plikt til informasjon til låntakeren. Lovforslaget skal tydeliggjøre ansvaret mellom de profesjonelle parter, som er bankene og kredittformidlerne, og den amatørmessige part, som er låntakeren, eller forbrukeren. Dette vil klargjøre, og skjerpe bankene og alle som formidler kreditt, til å passe på ekstra godt. Behovet for dette så vi under finanskrisen. Under og etter finanskrisen var det stort sett enighet om hvilke tiltak som skulle settes inn. I denne saken ser vi en utglidning i forhold til dette. Regjeringspartiene i justiskomiteen underslår viktigheten av at forbrukeren kjenner sine rettigheter og den skjerping slik informasjonsplikt fører til for kredittformidler. Når kredittformidlerne selger såkalte smarte spareprodukter med den ene hånden og gir lån i samme firma for å finansiere de smarte spareproduktene med den andre, er det helt tydelig at selgerne av slike produkter har godt av å vite at forbrukerne kjenner sine rettigheter dersom lovpålagt informasjon ikke blir gitt til låntaker. Det er en skjerping som er bra for alle parter, og det undrer meg at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ikke ser den åpenbare preventive fordelen dette gir. I forbindelse med dette lovforslaget mener vi at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet svikter også på et annet veldig viktig område. Lovforslaget kom fra Justisdepartementet den 15. januar i år. Gjennomføringsfristen for bankene og for alle store og små kredittformidlere utløper den 11. juni 2010. Det er ikke lenge til. Jeg har selv i flere år jobbet med tekniske kravspesifikasjoner for IT-bransjen, og vet veldig godt at planlegging og spesielt testing av datasystemer er helt avgjørende for sikkerheten i slike systemer. Fremskrittspartiet og Høyre peker i denne saken på at kredittinstitusjonene behandler helt særskilt viktige opplysninger om folks inntekt, formue, kredittvurdering, fødsels- og personnummer, opplysninger om mislighold, nedbetalingsavtaler, tvangssalg osv. Dersom disse opplysninger kommer på avveier, er det veldig kritikkverdig. Men da må også Stortinget se alvoret i at dette ikke må komme på avveier, og spesielt må regjeringspartiene se akkurat det faktum. Det blir i denne saken ikke gitt tid til gjennomføring av tilstrekkelig testing og behandling av personlige, sensitive opplysninger om norske forbrukere. Det er sett fra min side, og jeg har erfaring med temaet, et uttrykk for mangel på kompetanse og mangel på føre var-prinsippet. Man må gi tid til å sikre en forsvarlig behandling. Flere banker har henvendt seg til flere av komiteens medlemmer om akkurat dette og sagt klart fra om at det ikke blir gitt tilstrekkelig tid til slik helt obligatorisk testing, rett og slett fordi det i dagens datahverdag er komplekse systemer og tidkrevende å teste for eventuelle feil. Det er Fremskrittspartiets oppfatning at personvernet bør styrkes. Personlige opplysninger, som i dette tilfellet omhandler økonomi, må holdes så strengt hemmelig som mulig, og da burde Regjeringen ha respektert dette og utsatt fristen for gjennomføring til den 1. januar 2011. Ifølge Svenska Bankföreningen, som det fremgår av merknadene, er det gjort i Sverige. Dette hensynet burde også ha vært respektert høyt her i Norge, og den samme datoen, 1. januar 2011, burde ha vært satt som ikrafttredelsesdato også her.