Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-10:
Formålet med den foreslåtte endringen av nødvergebestemmelsen i naturmangfoldloven er ifølge regjeringen å klargjøre rettstilstanden samt liberalisere nødvergebestemmelsen. Kristelig Folkeparti kan ikke se at det nye forslaget imøtekommer denne intensjonen. Det framgår bl.a. av Bondelagets notat til komiteen av 22. mars 2010, hvor de skriver at formuleringen i lovforslaget er sammenfallende med adgangen til nødverge allerede etter gjeldende rett i dag. Bondelaget henviser for øvrig også til den såkalte grisebingesaken, hvor det presiseres at «direkte angrep» også omfatter tilfeller hvor et angrep er «umiddelbart forestående». Lovforslaget, slik det foreligger, innebærer en tilpasning av lovverket til gjeldende rettspraksis og er etter min oppfatning i liten grad å regne som en liberalisering. Kristelig Folkeparti er en sterk forsvarer av at vi fortsatt skal ha plass til de store rovdyrene i norsk natur. Vi skal etterleve våre internasjonale forpliktelser, og vi skal heller ikke skyve ansvaret for det over på andre land. Det er i dag store motsetninger mellom næringsdrivende i utmarkskommunene og rovviltforvaltningen. Kristelig Folkeparti mener det er viktig å få på plass et lovverk som i større grad bidrar til å legitimere rovviltforvaltningen over hele landet. I innstillingen til rovviltmeldingen i 2004 uttalte komiteen: «Forvaltningen må(…) gjennomføres på en måte som skaper tillit mellom lokalbefolkning og regionale og sentrale myndigheter.» (…) Nettopp det er et kjernepunkt i en god rovviltpolitikk, for en god rovviltpolitikk finnes verken på den ene eller andre yttersiden i de veldig polariserte debattene som oppstår om dette temaet. En god rovdyrpolitikk ligger i å drive en forvaltning som balanserer hensynene med klokskap. Det krever evne til å lytte, det krever smidighet, og det krever et godt skjønn av dem som skal forvalte denne politikken. For meg er det åpenbart at det ikke er klokskap som har preget håndteringen av denne saken fra departementet og regjeringens side, når man ender opp med en nødvergebestemmelse – som er et veldig følsomt tema i rovdyrdebatten – og med et så komplisert og konfliktdrivende prinsipp som den endelige konklusjonen. Det primære målet med en utvidet nødvergebestemmelse er å bidra til større trygghet for husdyreierne. Dessverre imøtekommer ikke lovendringsforslaget fra regjeringen det. Regjeringen har gjort nødverge betinget av at bestandsmålet er nådd, og retten til nødverge blir ikke gjort gjeldende i forhold til angrep fra ulv. Nødverge har jo heller aldri vært ment å være en del av den aktive bestandsforvaltningen av store rovdyr. Lovbestemmelsen bør derfor gjøres uavhengig av bestandssituasjonen for den enkelte rovdyrart. Kristelig Folkeparti mener også at det må åpnes for avliving av jerv, gaupe, bjørn og ulv når avliving vurderes som påkrevd for å fjerne en umiddelbar og betydelig fare for skade på bufe, tamrein og gris. Kristelig Folkeparti foreslår derfor sammen med Høyre å gjøre nødvergeretten uavhengig av bestandsmålet samt å gi adgang til å avlive i nødverge ved angrep fra ulv. Det sentrale i rovdyrpolitikken har vært, er og vil være å utvise den nødvendige klokskap for å balansere politikken best mulig – ikke slik at alle blir fornøyd, men slik at vi verner rovdyrene i norsk natur på en måte som i størst mulig grad er til å leve med for dem som berøres i lokalsamfunnene. Det krever klokskap, men de konklusjonene man har kommet fram til her, er dessverre ikke et godt bidrag i så måte.