Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-06-08:
Først vil jeg benytte anledningen til å takke utviklingsministeren for den redegjørelsen som ble lagt fram i dag. Det var en særdeles grundig redegjørelse. Det er en livlig og offentlig debatt i media og på konferanser om nettopp dette tema. Jeg synes det er viktig at vi får anledning til å diskutere og reflektere over norsk utenrikspolitikk i Stortinget. Det blir naturligvis en kort debatt nå på tampen av vårsesjonen, men det er bedre enn ingen debatt i det hele tatt. Den økonomiske situasjonen i Norge er slik at vi kan ta noen nye grep i utviklingspolitikken innenfor den satsingen som Stortinget har gitt sin tilslutning til tidligere, samtidig som vi ikke trenger å redusere andre viktige budsjettposter. Stortinget har lagt føringene i statsbudsjettet for 2007. Jeg mener at redegjørelsen viser at det er viktige initiativ som nå følges opp. Jeg er glad for at vi også fra ministerens side får melding om at vi skal få en egen melding om utviklingspolitikk for kvinner og andre beslektede tema. Jeg støtter videre tanken om en årlig utviklingsmelding som vi kan få til debatt. Det er nødvendig å prioritere på den korte tiden vi har til disposisjon i dag. Derfor vil jeg spesielt gripe fatt i et spørsmål som er grunnleggende for fattigdomsbekjemping, nemlig jordbruksbistanden. Stortinget har vedtatt en handlingsplan for jordbruksbistand. I behandlingen av statsbudsjettet for 2007 understreket vi på nytt viktigheten av denne handlingsplanen. I mange utviklingsland, og spesielt i Afrika, er det jordbruket som livnærer opp til 80 pst. av befolkningen. Disse folkene bor på landsbygda og driver stort sett småskala jordbruk. Mange av disse bruker også brorparten av sin produksjon til eget forbruk, eller den er en del av en bytteøkonomi. Det er ikke slikt som synes i landets bruttonasjonalprodukt, men det er like fullt viktig og kan gi næring til bonden og hennes familie. I disse dager holdes det en stor konferanse i Oslo der dette spørsmålet stilles: Kan Afrika fø seg selv? Matdepartementet er medarrangør, og mat- og landbruksministeren og utviklingsministeren har vært med på å åpne konferansen. Det er en mangfoldig representasjon fra Afrika. Jeg har forstått at de afrikanske deltakerne delvis har blitt provosert av tittelen, og svarer umiddelbart et klart: Ja, Afrika kan fø seg selv. Så fortsetter de med å si: Men da må de industrialiserte landene fokusere mindre på eksport, på å få noen få plantesorter fram, krav om patent på levende organismer og bruk av genmodifiserte organismer. Siden den grønne revolusjonen ble etablert, har handlingsplanene fra det internasjonale samfunnet skiftet fortere enn vekstene i Afrika klarer å vokse opp av jorda. Det er i alle fall blitt hevdet. Jeg er glad for at den landbruksstrategi som Stortinget har vedtatt, passer med det syn at vi skal satse på de svakeste, at vi skal ivareta mangfoldet og bygge på den kompetanse som bøndene selv har. Det er trist at vi har kommet så langt i dag at vi snakker om å tilpasse oss klimaendringene, men det er et faktum. Når breene på de store fjellene i Øst-Afrika smelter, forsvinner en viktig kilde til vann i elvene, kunne nobelprisvinner Wangari Maathai fortelle på verdens miljødag. Klimaendringene rammer de fattigste hardest. Derfor er tilpasningsstrategiene viktige. Det er viktig å bygge opp humus i jorda, slik at den holder på vannet, og det er viktig å dyrke et mangfold av sorter som tåler tørke og flom, og som er robuste mot insekter. Det er mange andre tema som jeg gjerne skulle ha tatt med i dag. Men det får vi komme tilbake til når saken på nytt legges fram for Stortinget. Men la meg få lov til å understreke at det jobbes i Forum for Utvikling og Miljø og i NHO med å utvikle nasjonale og internasjonale retningslinjer for bedrifters og finansieringsinstitusjoners samfunnsansvar. Dette må støttes. Arbeidet med å få på plass slike retningslinjer vil ha stor betydning også for utviklingspolitikken.