Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-26:
For litt over to timer siden holdt helse- og omsorgsministeren en innledning der hun bl.a. sa at det er en kraftig økning i antallet kreftdiagnoser de siste åra. Det er 24 000 flere pasienter som blir behandlet for denne diagnosen hvert år. Jeg vet selvfølgelig ikke hva årsaken til dette er, men det er grunn til å tro at vår kjemiske hverdag, vår kjemiske barndom og vår kjemiske arbeidsdag - som nå har eksistert for en generasjon før oss og for vår generasjon, og som vil eksistere for generasjoner etter det, etter hvert gir seg slike utslag. Derfor er det veldig viktig at myndighetene tar sitt ansvar, både for å sikre kompetanse på dette området, etablere regler som gjør at man er sikker på at de kjemikaliene som blir brukt, blir brukt på en riktig måte, og at man etter hvert får vekk de kjemikaliene og de produktene som er helseskadelige. Jeg har lyst til å understreke det som også saksordfører sa i sitt innlegg når det gjelder petroleumsvirksomheten. Det kanskje aller mest bekymringsverdige der nå er at mange selskaper ikke oppfyller kravet til risikovurdering av kjemikaliebruk, og at de har en unødvendig stor portefølje av kjemikalier med stor helsefare og i liten grad driver med utfasing av helsefarlige stoffer. Etter SVs syn er det mye viktigere å gripe fatt i hvordan man skal kunne få bedriftene til å oppfylle de forpliktelsene de har, og at de skal fase ut stoffer som er farlige, enn å diskutere organiseringen av kompetanseoppbyggingen på dette feltet. Jeg helt enig med det store flertallet i komiteen i at det ikke kan være hovedfokuset vårt nå. I tillegg til det som har vært sagt her ellers, der det har vært vist til den økte satsingen på kunnskapsgrunnlaget på dette feltet ved opprettelsen av nasjonalt overvåkingssystem for arbeidsmiljø og helse, NOA på STAMI, vurderer man også gjennom det arbeidet å bedre dokumentasjonsgrunnlaget når det gjelder omsetning og bruk av farlige kjemikalier. En ting som er under vurdering, er bl.a. en mulig utvidelse av deklarasjonsplikten til Produktregisteret, slik at den utvides til kjemiske stoffer og produkter som ikke er omfattet av bestemmelsen i merkeforskriften. Det er utrolig viktig at dette gjøres for dem som skal jobbe systematiske med dette, men det er også viktig at dette følges opp av myndighetskontroll, for det kan ikke være slik at den enkelte arbeidstaker eller den enkelte forbruker eller innbygger skal være ingeniør i alle disse fagene for å kunne forstå innholdsdeklarasjonen, for å si det slik. Det er vanskelig. Det betyr at å satse på systemer som kontrollerer seg sjøl, er en god begynnelse på å få til et arbeidsmiljø der kjemiske stoffer ikke skader oss på helsa. Men myndighetskontrollen og oppfølgingen av at regelverket faktisk følges, må være slik at risikoen for å bli avslørt for å håndtere kjemikalier på en helsefarlig måte, er veldig stor. Vi vet at dette er skadelig, kanskje også sjøl om man ikke har vært utsatt for dette over lang tid. Det kan være veldig korte eksponeringer som gjør at helsa kan ryke for folk. Det ansvaret er myndighetenes, og jeg er overbevist om at den organiseringen som flertallet nå velger for å bygge opp kompetansen på dette området, er den riktige.