Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-04-27:
Det er riktig som flere har sagt i dagens debatt, at vi har hatt en vedvarende og sterk sentralisering på hele 1990-tallet, faktisk med en økende tendens i siste halvdelen. Det ser ut til at 1997 var det året vi hadde sterkest nettoutflytting fra distriktene, og nesten alle de perifere områdene i de ulike landsdelene hadde lavere nettoutflytting i 1998 enn i 1997. Jeg tror det er en del forhold som er helt grunnleggende for at vi skal klare å snu denne tendensen. For det første må vi etter min oppfatning bli flinkere til å fokusere på det positive ved å bo og etablere bedrifter i distriktene. Vi må starte med ungene og ungdommen, og gjøre det som trengs for at de skal få den nødvendige identitetsfølelse, stolthet og tilhørighet til heimplassen. Derfor har Regjeringen satt i gang en rekke målrettede tiltak, som f.eks. entreprenørskap i skolen, samarbeid mellom næringsliv og skoler, etablererstipend for unge og tiltaket med positivitetsagenter, hvor ungdommene selv skal få være et nødvendig bindeledd mellom myndigheter, ungdom og næringsliv, for på denne måten å knytte de nødvendige kontakter. Vi skal ha en helhet i denne politikken i satsing på ungdom som gjør at man skal ønske å komme tilbake til heimbygda eller heimkommunen etter at man har fullført sin utdannelse. For det andre må vi ha en tro på at det nytter å kjempe imot sentraliseringen. Vi kommer ingen vei med formuleringer som at det ikke fins noe trylleformular. Selvfølgelig fins det ikke det. Det er kun hardt og målbevisst arbeid som fører fram. Det er heller ingen som tror at det kan fattes vedtak om at folketallet skal opprettholdes i alle kommuner. Det er tidligere i dag blitt sagt at Senterpartiet har fattet vedtak om at folketallet skal opprettholdes i den enkelte kommune. Det er ikke riktig. Det Senterpartiet har sagt, er at ingen kommuner skal trenge å planlegge for nedgang i folketallet. Vi ønsker altså ikke en statlig politikk som legger til rette for sentralisering. Dette er også Regjeringens politikk, og jeg har problemer med å forstå at dette er en formulering som kan vekke oppsikt i denne sal. Jeg har merket meg at kritikken overfor redegjørelsen har gått på at tiltakene i den er små og for få. Jeg er gjerne med på en diskusjon her i dag om hvordan vi kan styrke den distriktspolitiske innsatsen. Men tillat meg allikevel å minne om at Regjeringen allerede er i ferd med å gjennomføre den største distriktspolitiske satsingen på 1990-tallet. Og det er en del vesentlig nytt i f.eks. vårt forslag om en statlig lokaliseringspolitikk. Vi har på ingen måte gitt opp målsettingene om f.eks. utflytting av statlige arbeidsplasser – definitivt ikke. Når jeg uttaler til Aftenposten at jeg ikke ser hvordan dette uten videre skal løses, har det selvsagt sammenheng med at Regjeringen nettopp har fått nedstemt et forslag her i Stortinget om å flytte ut godt og vel 60 arbeidsplasser – rett nok ikke på prinsipielt grunnlag. Flere av partiene har sagt at man ikke prinsipielt er imot utflytting av arbeidsplasser, og at de vil ta stilling til det i hvert konkrete tilfelle. Det er positivt. Men det er nødvendig at flere ser behovet for en mer balansert fordeling av statlige arbeidsplasser i de ulike regioner av landet. Jeg skal ærlig innrømme at utflytting av arbeidsplasser ikke er enkelt. Det er ikke den første løsningen man griper til. Jeg tror faktisk det er mye som også kan gjøres på andre måter. Derfor har Regjeringen tatt grep i lokaliseringspolitikken som ingen regjering tidligere har gjort. Staten har fram til nå manglet en reell samlet lokaliseringspolitikk for sin virksomhet. I flere statlige etater, f.eks. likningskontor, trygdevesen, politi, domstolsapparat, pågår det for tiden endringsprosesser som kan få vesentlige konsekvenser for den regionale fordelingen av statlige arbeidsplasser. Det vi vil med den nye politikken, er først og fremst å sikre befolkningen i alle deler av landet en god tilgang til offentlige tjenester. Men vi ser det også som riktig og viktig å bruke statlige arbeidsplasser som et distriktspolitisk virkemiddel. Jeg vil derfor oppsummere det som er hovedelementene i denne lokaliseringspolitikken. For det første skal som hovedprinsipp alle nye statlige oppgaver lokaliseres utenfor Oslo. Unntak fra dette prinsippet skal begrunnes særskilt. Dette er et særdeles viktig tiltak som ingen tidligere har foreslått. For det andre er det et generelt krav at brukervennlighet og tilgjengelighet til statlige tjenester skal opprettholdes. For det tredje skal det være en forutsetning at virksomheter som legger ned arbeidsplasser i de minste kommunene i Distrikts-Norge, pålegges å drøfte med kommunene en aktiv omstillingsbistand. Et viktig element er også at det ikke skal fattes beslutninger som kan ha konsekvenser for den regionale fordelingen før nye retningslinjer er utarbeidet. Disse retningslinjene er nå under utarbeidelse. Forslaget om omstillingsbistand og kompensasjon overfor kommuner som mister statlige arbeidsplasser, er ingen straff, slik enkelte har hevdet i dag. Årsaken til at vi foreslår dette, er at vi ønsker en likestilling mellom små og store omlegginger. Ved store og dramatiske omlegginger settes det inn betydelig omstillingsmidler, men det finnes ingen tilsvarende hjelp for små kommuner som opplever en vedvarende småskala-tapping av arbeidsplasser. Det er klart at når f.eks. Vardø kommune over en 10-årsperiode mister ca. 100 statlige arbeidsplasser, har dette betydelige konsekvenser for kommunen. Det vi vil gjøre, er umiddelbart å sette i gang et arbeid for å konkretisere hva ordningen skal bestå av, hvilke kommuner som skal kunne omfattes, hva som skal kunne inngå i beregningsgrunnlaget for kommunens tap osv. Statlig lokaliseringspolitikk er viktig, og jeg er fortsatt overbevist om at det er nødvendig å ha en grunnleggende debatt om dette. Hvilke oppgaver kan f.eks. desentraliseres? Hvordan kan vi utveksle kompetanse i de ulike avdelingene, f.eks. i likningsetaten, som gjør det mulig å erstatte tap og eksisterende oppgaver som etter hvert forsvinner, med nye oppgaver. Dette bør være en sentral målsetting også for etaten selv. Jeg vil ellers gjerne knytte noen kommentarer til at særlig representantene Øye og Brustad klager over at jeg ikke omtalte kommuneøkonomien i min redegjørelse. Til det er å si at omfanget av en redegjørelse er begrenset. Man kan ikke ta alle viktige tema med hver gang, noe jeg for øvrig presiserte i min redegjørelse. Kommunenes rolle og økonomi var imidlertid i høy grad med i fjorårets redegjørelse. Nå skal vi i tillegg om kort tid legge fram en egen kommuneøkonomiproposisjon, og vi vil få rikelig anledning til å diskutere kommunenes rolle og kommuneøkonomiens betydning i den sammenheng. La meg også minne om at en vellykket satsing på unge og kvinner er helt avgjørende for distriktenes framtid. Lite annet nytter hvis ikke flere av de unge og kvinnene finner det mulig og attraktivt å bo i distriktene. Kvinnesatsingen i distriktspolitikken har pågått lenge, og det høstes etter hvert interessante resultater. Regjeringens ungdomssatsing er ny, og i tillegg nyskapende. Denne satsingen kjennetegnes ved at enkeltmenneskers ønsker, vurderinger og valg settes i fokus på en helt annen måte enn før i distriktspolitikken. Vi har som mål at denne ungdomssatsingen skal rette seg mot både næringsliv, kultur, fritidstilbud, opplæring og utdanning, identitet og holdningsskapende arbeid, mot medvirkning, infrastrukturtiltak og personrettede tiltak. Det er iverksatt flere konkrete prosjekt. La meg nevne f.eks. SMB-student, som har som formål å knytte studenter til bedrifter i egen kommune. La meg nevnte SMB-kompetanse – et rekrutteringsprogram som skal bidra til å styrke små og mellomstore bedrifters kompetansenivå for på denne måten å kunne påvirke og framskynde innovasjonsprosesser i bedrifter. Og la meg nok en gang nevne satsingen på næringshagene, der formålet er å legge til rette for utvikling av nye arbeidsplasser innenfor kompetansebasert virksomhet i distriktene. Næringshagene vil kunne gi spennende og utfordrende arbeidsplasser for unge med høyere utdannelse. Dette er en satsing som allerede har gitt resultater, og som er blitt svært positivt mottatt rundt omkring. Vi har mange søknader, vi har allerede kommet langt i etableringen av disse næringshagene. Jeg er overbevist om at vi i løpet av kort tid vil få positive resultater av denne satsingen. Jeg syns at debatten her i Stortinget i dag har vært god og nyttig. Den generelt positive grunnholdningen til distriktspolitikken som finnes i denne sal, har preget debatten. Dette gjør at jeg fortsatt er meget optimistisk på Distrikts-Norges vegne. Jeg er sikker på at vi kan oppnå gode resultater med et kombinert grep – et grep som samtidig håndterer både den personfokusering som Regjeringen legger opp til, den tradisjonelle bedriftsorienteringen og utfordringene i den brede distriktspolitikken.