Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2007-12-17:
Komiteen viser til Riksrevisjonens undersøkelse av skatteoppkrevernes innkreving og stedlige arbeidsgiverkontroll, i Dokument nr. 3:10 for 2006-2007, som er datert 1. juni 2007. Vi understreker viktigheten av Regjeringens videre oppfølging av denne saken. Dette er en ny undersøkelse, etter at man fra Riksrevisjonen to ganger tidligere har gjort undersøkelser, Dokument nr. 3:12 for 1999-2000 og Dokument nr. 3:5 for 2001-2002, hvor man har fokusert på om innfordringsarbeidet for restskatt ble praktisert som forutsatt, og hvor man foretok en vurdering av omfang og kvalitet av den statlige arbeidsgiverkontrollen. Komiteen vil minne om at Finansdepartementet fulgte opp disse dokumentene og orienterte Stortinget i Riksrevisjonens Dokument nr. 3:1 for 2005-2006. Det er kanskje grunn til å minne om at det overordnede mål for skatteetaten er å sikre en korrekt fastsettelse og innbetaling av skatter og avgifter, med de to sentrale oppgavene som innkreving av skatter og kontroll av arbeidsgivernes innberetning og innbetaling av skatt og arbeidsgiveravgift. Systemet er basert på at de kommunale skatteoppkreverkontorene står for både innkreving og kontroll. Slik komiteen har forstått situasjonen, har innkrevingsresultatet og bruken av virkemidler i mange år imidlertid variert sterkt mellom kommunene. Komiteen vil minne om at den generelle skatteinnkreving fungerer godt i vårt land, idet hele 99,7 pst. av utliknet skatt blir innbetalt. Riksrevisjonens undersøkelse kan kanskje derfor oppfattes som marginal, da den – slik komiteen oppfatter det – primært fokuserer på de utestående 0,3 pst. av skatterestanser. Et av spørsmålene i forbindelse med å få disse skatterestanser inn har vært spørsmålet om i hvilken grad det er hensiktsmessig å bruke tvang. Skal det brukes, er det også helt avgjørende at det vil kunne gi noen ønskede resultater, og at det ikke gir uønskede resultater. I forbindelse med denne diskusjonen hadde jeg et møte, sammen med noen av komiteens medlemmer, med Forbund for kommunal økonomiforvaltning og skatteinnfordring, NKK, og et møte med Kommunesektorens interesse- og arbeidsgiverorganisasjon, KS. De gjorde rede for sine synspunkter, og disse synspunktene er videreformidlet til komiteen. I denne forbindelse registrerer komiteen at de skatteoppkrevere som raskt iverksetter innkreving, også tvangsinnfordrer en større andel av kravene, noe som understreker betydningen av en raskest mulig innkrevingsprosess. Det er komiteens oppfatning at denne prosessen ikke må gå på bekostning av skattyters rettigheter, men at det må praktiseres og utøves skjønn i gjennomføringen. Fra NKK og KS fremkom det klare signaler om at både Finansdepartementet og Skattedirektoratet faktisk ønsker minimal bruk av konkursbegjæringer mot personlig skattytere, som representerer de 0,3 pst. av utestående og ikke innbetalt skatt, noe komiteen har merket seg. Komiteen innser også at bruk av tvang mot personer som mangler evne til å gjøre opp for seg, er et dårlig virkemiddel, da hele 70 pst. av denne gruppe personer består av saker med ikke innsendt selvangivelse og dermed skjønnslikning, ukjent bopel, konkurser, alvorlig sykdom og andre spesielle årsaker. Komiteen innser at virkemidler må tilpasses der skyldner har betalingsvilje, men mangler betalingsevne. Dagens innkrevingssystem har mange positive elementer som bør videreføres. Vi har også merket oss at undersøkelsen bekrefter at tvangssalg og konkurs brukes i svært liten grad av skatteoppkreverkontorene, da instruksen sier at etaten skal være tilbakeholden med å begjære vanlige lønnstakere konkurs. Det er klart at skatteoppkreverkontorene må følge de instrukser de har fra sine overordnede myndigheter, som er Skattedirektoratet og Finansdepartementet. Til slutt vil jeg si at hele dette systemet har vært undersøkt ganske grundig, og mens komiteen arbeidet med sin sak, avgav Solberg-utvalget sin innstilling 6. november 2007. Utvalget, som ble oppnevnt av Fornyings- og administrasjonsdepartementet 21. september 2005 for å gjennomgå det offentlige innkrevingsapparat med sikte på forbedringer, konkluderer med at all statlig innkreving av regninger som ikke er blitt betalt, bør samles i én etat. Komiteen som komite tar ikke stilling til dette spørsmålet, da det ikke tilligger kontroll- og konstitusjonskomiteen, og fordi dette er et spørsmål Regjeringen må vurdere og ta stilling til først, og så får Stortinget komme inn i bildet når Regjeringen har avsluttet sitt arbeid og eventuelt fremmer forslag overfor Stortinget.