Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-11:
Først og fremst takk til representanten for at hun trekker fram dette viktige området, som jeg forstår også har vært diskutert med min forgjenger, Torbjørn Røe Isaksen. Verdiskapingspotensialet knyttet til bioøkonomien er stort. Økt og mer effektiv bruk av fornybare biologiske ressurser er også sentralt for omleggingen til en lavutslippsøkonomi. Globalt må bioøkonomien i tillegg dekke behovet for mat til en økende befolkning. Norge har rikelig tilgang på fornybare biologiske ressurser både i havet og på land og en industri og kompetansebase som er godt egnet til å utnytte dette potensialet. Gjennom en målrettet og koordinert innsats kan bedre utnyttelse av de fornybare biologiske ressursene bidra til ny vekst og til et grønt skifte i norsk økonomi. Det er også grunnen til at regjeringen i 2016 la fram landets første bioøkonomistrategi. I denne strategien beskriver vi hvordan en nasjonal satsing på bioøkonomi kan bidra til økt verdiskaping og nye arbeidsplasser, reduserte klimagassutslipp og en mer effektiv og lønnsom utnyttelse av naturressursene. På kort sikt vil en satsing på bioøkonomi bidra til bærekraftig omstilling og økt konkurransekraft innenfor etablerte bionæringer. På lengre sikt vil den også kunne ha større økonomisk betydning for totaløkonomien. Hvis bioøkonomien skal bidra til vesentlig økonomisk vekst i form av helt ny næringsaktivitet og nye arbeidsplasser, vil det trolig kreve betydelig omstilling og fornyelse i etablerte strukturer og samhandlingsmønstre i næringslivet, og det vil igjen kunne utfordre forvaltning, regulering og virkemiddelstruktur. Det er mye positivt å si om utviklingen. En fersk rapport fra Nordisk institutt for studier av innovasjon, NIFU, viser at verdiskapingen i biobasert næringsliv har økt fra rundt 80 mrd. kr til rundt 130 mrd. kr siden 2008. Antallet sysselsatte har gått noe ned, fra litt over 142 000 til rundt 130 000, i samme periode, men rapporten understreker at bioøkonomien er viktig for å sikre arbeidsplasser i distriktene, noe også representanten selv var inne på. Både verdiskapingen og sysselsettingen utgjør omtrent 5 pst. av den samlede økonomien per i dag. Det er spesielt havnæringene som trekker opp produktiviteten og verdiskapingen innen bioøkonomien i Norge. I tillegg ser vi at biobasert produksjon blir stadig viktigere innenfor andre næringer, som f.eks. farmasøytisk industri. Både i Innovasjon Norge og i Forskningsrådet er det etablert egne programmer som skal bidra til å støtte opp under utviklingen av bioøkonomien i Norge, og formålet er å bidra til kunnskapsbygging, mobilisering og markedsorientering og til samarbeid, utvikling og innovasjon når det gjelder varer og tjenester innenfor bioøkonomien. Det gis også midler til bioøkonomi gjennom de generelle ordningene i virkemiddelapparatet. Testsentrene for industrien, katapultene, bidrar også til teknologiverifisering og oppskalering. Vi har fått på plass Nysnø, som investerer i klimavennlig teknologi. I tillegg bidrar opptrappingsplanen for bruk av biodrivstoff i veitransporten til økt etterspørsel etter avansert biodrivstoff, som igjen gir muligheter for industriproduksjon i Norge. Det er et nasjonalt mål at Norge skal være et lavutslippssamfunn innen 2050. FN har slått fast at økt bruk av fornybare biologiske ressurser er viktig for å begrense klimaendringene. Det gjelder spesielt innen transport og industri, men også innenfor bygg og landbruk er det store muligheter for å ta i bruk fornybare bioressurser til erstatning for fossil energi. I tillegg kan økt bruk av biobaserte kjemikalier og materialer erstatte fossilt baserte produkter. Samtidig vil et skifte i bruk av karbon fra svart til grønt kreve betydelige mengder bioråstoff, som igjen reiser spørsmål knyttet til bærekraftig produksjon og uttak av dette råstoffet. Hensynet til økt bruk av bioressurser for å begrense klimautslippene må veies opp mot hensynet til biologisk mangfold, bruk av land- og havarealer til matproduksjon osv. For å gi myndighetene et styrket kunnskapsgrunnlag om disse avveiningene samarbeider vi med andre land innenfor OECD om utvikling av bærekraftsindikatorer for bioøkonomien. Hensynet til miljømessig bærekraft må også veies opp mot økonomisk og sosial bærekraft. Det er særlig viktig for Norge som en liten og åpen økonomi. Vi må utvikle løsninger med en positiv klima- og miljøeffekt innenfor områder der Norge har klare konkurransefortrinn. God ressursutnyttelse står sentralt i en bærekraftig bioøkonomi, der avfall og restråstoff fra én virksomhet kan bli til en verdifull innsatsfaktor i en annen. Hvordan kan en legge bedre til rette for en mer sirkulær bioøkonomi? Det er en aktuell problemstilling å se på i arbeidet med regjeringens kommende strategi for sirkulærøkonomi. Kunnskapsoppbygging og investering i forskning, innovasjon og teknologi er en viktig forutsetning for å utvikle bioøkonomien. Våre forskningsinstitusjoner har arbeidet med sentrale problemstillinger for utvikling av bioøkonomien i lang tid. En interessant utvikling er at forskere innenfor henholdsvis blå og grønn sektor i økende grad finner fram problemstillinger som er felles for sektorene. For å støtte opp under den nasjonale kunnskaps- og teknologiutviklingen sluttet Stortinget seg til regjeringens forslag om å øke bevilgningene til forskning på og innovasjon innen bioøkonomi med over 100 mill. kr fra og med 2017. I 2020 tildeles det totalt om lag 4 mrd. kr i tilskudd og lån til aktiviteter relatert til bioøkonomi gjennom Innovasjon Norge og Forskningsrådet. I tillegg går ca. 250 mill. kr i eiendoms- og selskapsinvesteringer direkte eller indirekte rettet inn mot bioøkonomi gjennom Siva. Vi må også sørge for at vi har støtteordninger på tvers av næringer og fagområder og virkemidler som er koordinert på tvers av de ulike leddene i biobaserte verdikjeder. Her ligger det en stor oppgave hos Innovasjon Norge, hos Forskningsrådet og hos Siva. Som tidligere varslet har vi derfor bedt disse aktørene om å lage en felles handlingsplan for koordinering av innsatsen på området og oppfølging av føringene i bioøkonomistrategien. Ikke vet jeg om det er fordi jeg har inntatt Næringsdepartementet, eller om det er fordi representanten løfter denne interpellasjonen nå, men planen er i alle fall ferdigstilt, og en kortversjon ble publisert på aktørenes hjemmesider i går. Planen skal bidra til mer effektiv og koordinert bruk av relevante virkemidler for utvikling av bioøkonomien og vil bidra til å gjøre virkemiddelapparatet mer enkelt og treffsikkert for brukerne i næringslivet. Bioøkonomistrategien har bidratt sterkt til å sette bioøkonomien på agendaen både gjennom en påvirkning på andre regjeringsdokumenter og gjennom ringvirkninger i form av regionale strategier og andre initiativer. Bioøkonomifeltet er et komplekst område som omfatter flere næringer, sektorer og fagområder. Det var hele ti statsråder som var med og fremmet regjeringens strategi, og en viktig merverdi ved strategien var å se de ulike ansvarsområdene i sammenheng. Like fullt er det viktig at hensynet til utvikling og bruk av bioressurser integreres i den respektive sektorpolitikken. For min del, som næringsminister, ser jeg behovet for en mer biobasert og sirkulær økonomi som en del av en større diskusjon om hvordan vi best kan legge til rette for grønn konkurransekraft i norsk næringsliv. En videre satsing på bioøkonomien er derfor ikke et separat prosjekt, men en integrert del av næringspolitikken som jeg har som oppgave å utvikle i tiden framover. Helt til slutt vil jeg si at samspillet mellom virkemiddelaktørene og de ulike virkemidlene også er noe vi ser på i den pågående gjennomgangen av de næringsrettede virkemidlene. Her har vi mottatt en rekke anbefalinger fra eksterne konsulenter. Vi har fått mange høringsinnspill, og dette har vi nå til vurdering. Jeg mener at dette også henger tett sammen med den jobben vi er i gang med når det gjelder bioøkonomi.