trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-04:
Regjeringen vil «bidra til et levende lokaldemokrati og styrke det kommunale velferdstilbudet», heter det så fint innledningsvis i budsjettforslaget som er lagt fram fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Ja, det er mulig regjeringen vil, men den får det dessverre ikke til – verken når det gjelder økonomiske rammer, eller når det gjelder respekten for det lokale folkestyret. Senterpartiet fremmer et budsjett som til sammen styrker kommunesektoren med 3,9 mrd. kr utover regjeringens forslag. Budsjettavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti ga litt mer penger til kommunene og fylkene, men alt er bundet opp i tiltak og gir ikke noe rom for lokale vurderinger av hvordan pengene best kan brukes. Også ved denne budsjettbehandlingen må vi konstatere at økte overføringer til kommunene knapt nok dekker opp for de utgiftsøkningene som følger av flere innbyggere og endret alderssammensetning. Dessuten opplever vi nok en gang at oppgavene ikke fullfinansieres. Dette er grundig dokumentert av KS og gjelder bl.a. den innførte pedagognormen for barnehagene. I budsjettavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti er det også innført en lærernorm som det er knyttet stor usikkerhet til fullfinansieringen av. Når kommunene utover dette får en ekstraregning på hele 345 mill. kr fordi staten hever taket for medfinansiering av ressurskrevende tjenester, forstår jeg at de fleste lokalpolitikere opplever årets statsbudsjett som en nedtur. Fra 2019 fjernes kommunenes adgang til å innkreve eiendomsskatt på produksjonsutstyr og installasjoner. For det første fjerner regjeringen med dette den siste muligheten kommunene har til å påvirke egne inntekter. For det andre fjernes det anslagsvis 1 mrd. kr av kommunenes inntekter. Det er konsekvensen etter at de sju årene med nedtrapping er ferdig. Budsjettavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti om en kompensasjonsordning lindrer litt, men fjerner på ingen måte grunnlaget for reaksjoner. Full kompensasjon for bortfall av eiendomsskatten skrytes det av, men avtalen gjelder ikke for det som er etablert etter 1. januar 2017. For Senterpartiet er det en grunnleggende forutsetning at overføringene til kommunene og fylkene skal skje på en måte som gir muligheter til å tilby likeverdige tjenester og utviklingsmuligheter. Gjennom omleggingen av inntektssystemet for fylkene i 2015 og for kommunene i 2017 er prinsippet forlatt. Fylkes- og kommunereformen har blitt en premiss for utformingen av inntektssystemet. Dette har ført til store omfordelinger som særlig rammer distriktene og små og mellomstore kommuner. Beregninger fra KS viser at de minste kommunene har en vekst på bare 1,7 pst. fra 2017 til 2018, mens kommuner over 20 000 har en vekst på 2,8 pst. Senterpartiet fremmer i sitt alternative budsjett forslag om at rammebevilgningene til kommunene fortsatt skal ivareta hensynet til utjamning mellom kommunene ved at smådriftsulempene kompenseres.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-04:
Senterpartiet legger opp til økt satsing i distrikts- og regionalpolitikken i sitt alternative budsjett. Vi foreslår 500 mill. kr i regionale utviklingsmidler, 430 mill. kr til økt bredbåndsutbygging og ikke minst 1 mrd. kr til opprusting av fylkesveiene. I Venstres og Kristelig Folkepartis budsjett foreslår også disse partiene en økt satsing på regionale utviklingsmidler. Jeg er glad for at de deler vår vurdering av at regjeringens kutt i midler til næringssatsing gjennom fylkeskommunene er dramatisk og uheldig. Jeg er imidlertid ikke like imponert over hva de har klart å få til i forhandlingene om budsjettavtalen. Der er det satt en økning på 20 mill. kr til bedriftsrettede programmer i distriktene. Det betyr at regjeringens kuttforslag er redusert fra 330 mill. kr til 310 mill. kr for 2018. Til sammen har midlene til regional utvikling blitt redusert til det halve siden regjeringen kom til makten. Fylkeskommunenes samfunnsutviklerrolle, som vi er enige om når vi drøfter prinsipielle sider ved regionalpolitikken, blir satt fullstendig til side i budsjettpolitikken. Det er dramatisk. Fylkeskommunenes samarbeid med Innovasjon Norge, SIVA, kommunene og andre aktører som arbeider med næringslivssatsing, er satt kraftig tilbake siden den blå-blå regjeringen overtok i 2013. Regjeringen sier at kuttene de gjennomfører i distrikts- og regionalpolitikken, gir rom for økt satsing på fylkesveier. Dette er ikke tilfellet. For 2018 er fylkeskommunenes rammer økt med 200 mill. kr, der 100 mill. kr er satt av til kystfylkenes båt- og ferjedrift. Det er ingen satsing på fylkesveiene i regjeringens forslag til budsjett, heller ikke i budsjettforliket. Forskjellene i prioriteringen kommer kanskje best til syne når vi bryter bevilgningene ned på kommune- og fylkesnivå. La meg få bruke Trøndelag som eksempel: Fra 1. januar 2018 er vi ett fylke, og derfor slår jeg sammen konsekvensene for Sør- og Nord-Trøndelag. Senterpartiet gir 69 mill. kr mer enn regjeringen til opprusting av fylkesveiene i Trøndelag og 60 mill. kr mer i regionale utviklingsmidler. Den samlede rammebevilgningen til fylkeskommunen øker med 116 mill. kr og til kommunene med 208 mill. kr i vårt budsjett. La meg få legge til at vi også har satt av 13 mill. kr i oppstartsmidler for Saemien Sijte – det sørsamiske museumsprosjektet i Snåsa. Tallenes tale er klare. For Trøndelag er det flere hundre millioner kroner i forskjell mellom Senterpartiets og budsjettkameratenes satsing. Trønderbanen skal bli mitt siste eksempel på at det svikter fra regjeringspartiene og samarbeidspartienes side. I valgkampen var Høyres representant Agdestein absolutt i sine forsikringer om at det ville bli satset på Trønderbanen i årets budsjett. Hun sa at alle spekulasjoner om at det skulle bli utsatt, kunne parkeres en gang for alle. Så kom valget, så kom budsjettet, og Trønderbanen er dessverre parkert.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
For det første har ikke jeg registrert at Arbeiderpartiet har motsatt seg den oljepengebruken som regjeringen har lagt til grunn gjennom de siste årene. Forskjellen er marginal og knapt merkbar, så hvis Arbeiderpartiets kritikk skulle stått seg, ville Arbeiderpartiet ha måttet kutte i ganske mange av disse milliardene som de mener at regjeringen ikke burde brukt. Det har jeg ikke registrert at Arbeiderpartiet gjør. Så har ikke Fremskrittspartiet tallfestet 50 mrd. kr i skattekutt. Men det er helt riktig observert at Fremskrittspartiet ønsker å fortsette å redusere skatter og avgifter i årene som kommer. Den ambisjonen ligger fast, og den står i grell kontrast til Arbeiderpartiets løfter om å skjerpe skattene. Nå er det litt uklart for meg hvor mye Arbeiderpartiet vil skjerpe skattene med de neste årene, all den tid de i sitt alternative budsjett bare for neste år foreslår å skjerpe skattene med over 8 mrd. kr. Jeg mener det er gal politikk. Jeg mener vi står oss på å ha konkurransedyktige skatter i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Nå er det arbeids- og sosialministeren som har ansvaret for å følge opp det vedtaket fra Stortinget, men jeg er helt sikker på at hun, som resten av regjeringen, følger opp de vedtak som til enhver tid fattes av Stortinget. Når det er sagt, er jeg helt enig i den første setningen til representanten Gjelsvik, om at det er viktig å se det enkelte mennesket i et samfunn. Det å se enkeltmennesker har en viktig verdi, og da handler det om å legge til rette gjennom et mangfold av virkemidler som gjør at enkeltmennesker kan leve frie og selvstendige liv. Derfor er det viktig for denne regjeringen f.eks. å redusere det samlede skatte- og avgiftstrykket, for det handler om å kunne ta bedre valg i egen økonomi. Det står i kontrast til Senterpartiets budsjettalternativ, hvor man foreslår å skjerpe skattene med flere milliarder kroner samlet sett. Det handler om f.eks. å føre en god distriktspolitikk gjennom å bygge ut infrastruktur og gjennom å ha konkurransedyktige rammebetingelser for næringslivet, slik at man kan bygge seg gode muligheter uansett hvor i landet man er bosatt. Det har denne regjeringen lagt til rette for, og derfor går det også nå bra over hele landet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Fordelingsprofilen på regjeringens skatteopplegg er presentert på flere steder i budsjettdokumentene, og viser at de aller fleste mennesker kommer godt ut med det opplegget som regjeringen har lagt opp til. Det er helt riktig at vi i tråd med skatteforliket som er inngått av mange partier her i Stortinget, har fulgt opp bl.a. ved å gjøre endringer i verdsettelsesrabatten, som handler om arbeidende kapital. Det er viktig. Det handler om at vi skal ha et konkurransedyktig næringsliv hvor vi slutter å forskjellsbehandle det å være norsk eier i Norge og det å være utenlandsk eier i Norge. Jeg skjønner at det kanskje ikke er viktig for SV, men det er viktig for regjeringen, fordi det handler om å legge til rette for å skape vekst og verdiskaping over hele landet. Vi vet erfaringsmessig at det norske eierskapet har betydd mye rundt omkring i mange deler av landet, kanskje særlig i krevende tider.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
La meg først få lov å si at jeg synes det er bra at Kristelig Folkeparti er så fornøyd med den budsjettenigheten som er inngått i Stortinget. Det er bra. Vi burde gjøre mye mer av det i tiden som kommer – å bli enig med Kristelig Folkeparti om store og viktige spørsmål for Norge i årene som ligger foran oss. Når det gjelder pleiepengeordningen, har det vært et tema i mange ulike sammenhenger. Regjeringen har vist at dette har vært en ordning som er viktig for oss – å innrette den på en måte som treffer bredere, og legge til rette for at flere foreldre som har alvorlig syke barn, får muligheten til å inngå i ordningen – og jeg opplever at det har vært liten uenighet om det. Det rare er at ingen gjorde noe med det før denne regjeringen faktisk foreslo det. At Kristelig Folkeparti har ønsket å styrke denne ordningen, har vi oppfattet. Det er det også blitt enighet om å gjøre, og regjeringen kommer til å følge opp den enigheten som ligger til grunn mellom de fire partiene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Gjennom mange inngåtte budsjettavtaler mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har det grønne skatteskiftet stått i fokus. Vi har holdt systematisk på med det, på en måte som nå gir resultater. Vi ser det f.eks. på utslippene fra personbiler. Gjennom de skiftene vi har foretatt på det området, får vi nå til resultater gjennom at bilparken skiftes ut, og at utslippene går ned – rett og slett fordi vi gjør det rimeligere for folk å kunne ta gode valg. Det sagt tror jeg Miljøpartiet De Grønne skal være litt forsiktig med å skryte av skatteprofilen i budsjettopplegget sitt. Man må se på helheten, og den regningen man ville ha fått servert fra Miljøpartiet De Grønne, gitt at deres budsjett hadde blitt vedtatt, tror jeg veldig mange ville ha betakket seg for.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
For det første er det Stortinget som velger å saldere budsjettet gjennom å øke den avgiften. Det er altså i utgangspunktet ikke et forslag denne regjeringen har lagt frem. Men enigheten er helt innenfor rammene av hva som er akseptabelt, særlig fordi man må se skatte- og avgiftsopplegget i sin helhet. Jeg må si at er det ett parti og én representant som ikke har noen troverdighet når det gjelder skattereduksjoner, er det Rødt. Rødt går til valg på å skjerpe skattene betydelig. Man må se på helheten, og denne regjeringen har vært opptatt av å styrke rammebetingelsene for norsk næringsliv i alle sine budsjetter. Derfor har vi gjort noe med selskapsskatten, derfor har vi gjort noe med formuesskatten, derfor gjør vi nå noe med maskinskatten. Summen av det styrker rammebetingelsene for norsk næringsliv, og det i tillegg til – selvfølgelig – alt det andre vi gjør når det gjelder infrastrukturforbedringer, som jeg heller ikke opplever er et av satsingsforslagene til Rødt, eller satsingen på kunnskap, på innovasjon og forskning og på gode rammebetingelser for næringslivet generelt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Jeg merker meg at når Arbeiderpartiet skal diskutere reformer, har de egentlig bare ett svar, og det er pensjonsreform – mens de i handling har stemt mot omtrent alle de forslag denne regjeringen har lagt frem gjennom flere år, som har handlet om å effektivisere, avbyråkratisere og forenkle. Jeg brukte en stor del av innlegget mitt på å snakke om akkurat dette spørsmålet, for det er viktig. Det kommer til å bli enda viktigere i årene som kommer, at vi tør å prioritere, at vi tør å diskutere hvordan vi kan frigjøre handlingsrom nettopp for å kunne satse på å bedre velferden i dette landet. Men da må også Arbeiderpartiet nå bevege seg fra å ha en retorisk øvelse rundt spørsmål om reformer til faktisk å stemme for dem. Hvis det vi ser, er et Arbeiderparti på vei dit, ville ingenting ha gledet meg mer. Vi kommer nemlig til å trenge mange flere reformer i tiden som kommer. Da må vi både gjennomføre dem og stå ved dem når noen begynner å mislike dem.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Nå har jeg hatt gleden av å følge denne tolv timer lange debatten, og jeg tror at jeg har fått med meg de aller fleste innleggene, men jeg må si at det er ikke en debatt som er spesielt overraskende – den er ganske forutsigbar i den forstand at opposisjonen jobber for å kritisere det flertallet har blitt enige om. Men å si at dette burde vært en debatt om de store visjonene, er jeg faktisk uenig i. Dette er en debatt om hvordan statsbudsjettet for neste år skal se ut og konsekvensene av de vedtak som denne salen gjør i kveld. Så er det en ærlig sak å være uenig i de prioriteringene som de fire samarbeidspartiene har kommet frem til. Men politikken virker. Vi er nå inne i en situasjon hvor arbeidsledigheten går ned, sysselsettingen går opp, veksten i økonomien tar seg opp, og optimismen er synlig til stede i hele landet og i de aller fleste næringer. Så det går altså bedre. Det er jo ikke bare tilfeldig. Det har å gjøre med de rammebetingelsene som de fire partiene har vært enige om gjennom flere år, og som vi viderefører og forsterker neste år. Det handler om rammebetingelser. Det handler selvfølgelig om å ha konkurransedyktige skatter og avgifter. Det handler om å fortsette å investere i infrastruktur og bygge ned vedlikeholdsetterslepet. Det handler om å satse på kunnskap, det handler om å satse på forskning, og det er i hovedtrekk det statsbudsjettet for neste år handler om. Men det har i grunnen vært tre hovedelementer i denne debatten. Det ene har vært uenighet om enkeltskatter og enkeltavgifter, og det er i og for seg helt greit, men opposisjonens samlede mål er altså å skjerpe det samlede skatte- og avgiftsnivået, mens de fire samarbeidspartiene fortsetter å redusere skattetrykket i Norge. Det er en helt ærlig sak å mene at noe av det enkleste man kan gjøre, er å stikke hånden inn i lommene på folk og skjerpe skatten for å finansiere utgiftsøkninger. Det er mye vanskeligere å prioritere. Og det har vært den andre debatten – såkalt mangel på reform. Denne regjeringen og samarbeidspartiene har gjennomført og vil gjennomføre flere reformer fremover. Jeg har ennå til gode å fange opp hvilke store reformvisjoner opposisjonen har, hvor opposisjonen har tenkt å prioritere klarere i tiden som kommer. Det har jeg til gode å fange opp. Så har det vært en debatt som har handlet om litt mer til alt og alle. Det er lett når man stikker sugerør inn i andre menneskers lommer, men det handler altså om å sørge for at veksten i økonomien skal ta seg opp, at flere mennesker skal komme i jobb, og da trenger vi gode rammebetingelser. Da trenger vi faktisk å fortsette med mer av den politikken som vi har vist virker, og som nå har brakt optimismen tilbake i landet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
I dette statsbudsjettet opprettes det faktisk en rekke flere IKT-studieplasser innenfor alle de forskjellige IKT-utdanningene som et resultat av prioriteringer som er gjort, og det er altså en økning i antallet IKT-plasser. Det som er en utfordring i det norske utdanningssystemet, er at selv om en under denne regjeringen har økt betydelig innenfor de såkalte post doc.-stillingene og innenfor doktorgradsstillingene som en del av opptrappingen som vi har innenfor langtidsplanen for forskning, så ser vi at det er en utfordring å få nordmenn til å gå videre i det høyere utdanningssystemet og virkelig ta spisskompetanse. Vi ser at mange av dem som søker disse jobbene, kommer med annen lands bakgrunn og ikke nødvendigvis kan sikkerhetsklareres for å komme inn i det norske arbeidslivet. Det er en utfordring som vi må gripe fatt i, men dette dreier seg ikke om basisantallet arbeidsplasser; dette dreier seg om spisskompetansen på topp. Da jeg var og besøkte Gjøvik, som har et flott identitetssystem-arbeid, så var det altså ingen som hadde norsk bakgrunn som jobbet der. Det kommer til å være en utfordring for sikkerheten. Det er en annen debatt enn den debatten som Jonas Gahr Støre nå løfter.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
Regjeringen foreslo ikke en dramatisk økning i disse budsjettene, men vi har hørt på det Stortinget har ønsket. Det har vært et klart og bredt flertall i Stortinget som har ønsket en tydelig og klar økning i avgifter rettet mot usunn mat, særlig snop og mineralvann. Det har kommet til uttrykk i flere ulike partiers alternative budsjetter, og det var en del av den diskusjonen man hadde i Stortinget rundt disse spørsmålene, som resulterte i at man fulgte opp det som har vært et tydelig Senterparti-krav over mange år. Og som representant fra Hordaland, sammen med representanten Kjersti Toppe, har jeg sett overskriftene hvor hun anklager regjeringen for ikke å ta usunne matvaner blant f.eks. ungdom på alvor. Dette har altså Stortinget gjort i dette budsjettkompromisset når de har lagt inn en betydelig økning i avgiftene på dette området. Det er en konsekvens som også vil komme av nesten alle andre alternative statsbudsjetter som er lagt frem her. Jeg hører at Senterpartiet nå ikke er enig i den politikken de har sagt tydelig flere ganger tidligere, men det får vi heller ta på kvoten for snuoperasjonen i Senterpartiet.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
Jeg tror jeg og representanten Lysbakken er enige om at det er en utfordring hvis ulikhetene blir for store i et samfunn. Særlig er jeg opptatt av at når vi skal bygge et bærekraftig velferdssamfunn, er den sosiale bærekraften viktig. Den dreier seg om at ulikhetene ikke blir for store. Den dreier seg ikke minst om at folk føler at de mestrer sitt eget liv, at de kan delta i samfunnet, at de får en mulighet til å prøve seg. Derfor vil vi nok ha en litt annen innfallsvinkel på hva som er de store ulikhetsutfordringene. Jeg synes f.eks. at ulikhet i helse er en av de største utfordringene vi står overfor. Den største forskjellen i Norge er i levealder basert på hvordan livet ditt har vært. Den er oppe i nesten 15–20 år, basert på om du har en god økonomisk bakgrunn eller om du har en dårligere økonomisk bakgrunn – bare se på hvordan vi behandler folk med ulike helsesystemer. Derfor synes jeg det vi gjør med å lage pasientenes helsevesen er ekstremt viktig, at brukerne får lov å delta i utviklingen av helsevesenet. Man får et større syn på det. Derfor er det å gripe fatt i fattige barn viktig. Derfor er arbeidssiden viktig. For meg er faktisk det aller viktigste vi gjør, å sørge for at foreldre kommer i jobb, sånn at barna deres ser at jobb lønner seg, og at det er viktig for deres egen utvikling.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
Nå er det slik at representanten Skei Grande er en del av det forliket som har sagt ja til en bemanningsnorm i skolen. I så måte deler vi vel ansvaret for å sørge for at det blir en god reform for skolen, når vi har sagt ja til det. Jeg er enig i representanten Skei Grandes skepsis i bunn, at det ikke er antallet lærere som i utgangspunktet er utfordringen for tidlig innsats. Det er målrettetheten i arbeidet som gjøres. Det er kunnskapen om å jobbe med dem som har spesielle problemer. Det er f.eks. det å kunne knekke koden på lesing og skriving – ulike metoder. Det er også å sette inn et fagnivå for dem som jobber i skolen. Det er ganske dramatiske tall, og de er ikke nye. Før har vi iallfall hatt tall på at det er over 50 pst. som bare oppbevares når de får spesialundervisning. Spesialundervisningen kan virke som om det i større grad er en ordning for å holde barn med store behov ute av et klasserom enn å sørge for at de får et hjelpetilbud. Jeg mener ikke at flere lærere er til hinder for dette, men det betyr at vi er nødt til å være systematiske for å få til nettopp målsetninger om å sørge for at de får ekstra kompetanse for å jobbe med disse spørsmålene. Derfor er bl.a. en videreføring av den store etter- og videreutdanningssatsingen vi har, veldig viktig.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
Jeg er alltid – tror jeg – mest opptatt av kvalitet og litt mindre av kvantitet. Det er litt av utfordringen med en bemanningsnorm. Det er også sånn at noen av de stedene i landet som har best skoleresultater, nå vil få betydelig økt bemanning knyttet til dette, mens noen av dem som hadde hatt behov for enda mer intensivitet, får nesten ingenting. Det er litt av utfordringen i den forbindelse. Jeg tror vi skal være ærlig – det er en utfordring. Det betyr ikke at det er til hinder for å få til andre ting, for det er selvfølgelig bedre at det er flere lærere. Men vi gjør en prioritering der de skolene mine barn har gått på, skal få betydelig flere lærerårsverk til tross for at de skårer høyt på alle sosiale indikatorer som finnes i dette landet, mens der hvor man skårer lavt på alle, og hvor man har den største frafallsprosenten, ikke nødvendigvis får det. Det betyr for meg at det blir en utfordring å få det til. Den andre utfordringen vi har, er å sørge for at vi likevel målretter, for det er så mye mer enn bare lærerstillinger som må til for å sørge for at de som er svakest, faktisk løftes i skolehverdagen.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
For det første går nå utslippene ned i Norge. Utslippene i fjor gikk ned. Vi har altså klart å snu utviklingen. De prognosene som er gjort om effekten av dagens politikk, viser en dynamisk effekt. Det var 8 milliarder i gap til 2020-målene da vi kom inn i regjeringen. Nå er det gapet ned mot 2 millioner tonn i forhold til det. Det betyr at vi har fått en ganske stor effekt av politikken, men den måten CICERO regner på, betyr at de ikke regner noen dynamisk effekt av at teknologi videreutvikles. Det er de klimatiltaksutredningene som er gjort, som er prognosene for utviklingen fremover, for ny teknologi sprer seg og blir mer dominerende for hvert eneste år. I dette budsjettet tar vi konsekvensene av ganske mye. Vi tar konsekvensene av at ferjeutgifter blir større og dyrere fordi vi har stilt sterkere klimakrav. Derfor øker vi pengene til fylkeskommunene knyttet til det. Vi øker Enova-overføringen, som nå når det nivået som de fire partiene som har stått bak regjeringen, faktisk sa vi skulle ha, men som den rød-grønne regjeringen sa nei til da vi forsøkte å forhandle før klimaforliket.
Erna Solberg (Høyre), 2017-12-04:
Regjeringen har en ambisiøs og aktiv politikk mot arbeidslivskriminalitet som jeg tror er betydelig mer målrettet enn generelt å øke fagforeningskontingentfradraget i budsjettene. Det er bl.a. å jobbe overfor EU, som vi nå har gjort, med et eget initiativ knyttet til ni forskjellige tiltak. Det er for å bidra til at det vi nå ser som en erfaring fra vårt arbeidsmarked med tanke på grensene – når det er grenseoverskridende, og hvor vi får problemer med oppfølgingen i andre land – faktisk fokuseres, ved å sørge for at EU bidrar til bedre samarbeid mellom de nasjonale tilsynsorganene, ved å sørge for at vi har et felles ID-kontrollsystem i hele Europa sånn at vi på en arbeidsplass faktisk vet hvem som er der, har kontroll over dem som er der, og at vi følger de finansielle strømningene, f.eks. på lønninger og annet, og har felles regler for det når folk går over grensene. Dette er initiativ som hvis vi får gjennomslag i EU, faktisk vil bidra til at kontrollsystemene våre fungerer langt bedre, og jeg tror dette er mer målrettet – samtidig som det er godt kontrollarbeid – enn å øke fagforeningskontingenten.
Atle Simonsen (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Arbeiderpartiet gikk på et solid valgnederlag. I selvransakelsen etterpå har man forsøkt å redusere dette til å handle om dårlig kommunikasjon, at man ikke har fått fram budskapet, at velgerne ikke oppfattet ting riktig, og at man hadde feil retorikk og feil taktikk. Men har representanten Gahr Støre noen gang tenkt tanken at det ikke er på grunn av feil retorikk, men feil politikk at han og Arbeiderpartiet tapte valget? Sammen med Trond Giske argumenterte representanten Gahr Støre gjennom hele valgkampen for at skattene skulle øke med 15 mrd. kr, og de fordelte til og med disse i løpet av valgkampen. Det var faktisk helt nødvendig og rettferdig, mens skatteletten til regjeringen var uansvarlig, usosial og urettferdig. Når Arbeiderpartiet nå forlater og begraver den tomme retorikken om at 1 kr mindre i skatt er 1 kr mindre til velferd, og stemmer for om lag 15 mrd. kr av regjeringens skattekutt, betyr det at man anerkjenner at man kan redusere skatter og øke velferden samtidig?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Som representanten Gahr Støre er klar over, har den sittende regjeringen kuttet skattene med 23,4 mrd. kr. Det gir 23,4 mrd. kr mindre til folks velferdstilbud med en rekke usosiale kutt, som f.eks. kuttet i pleiepengene. Regjeringens skatteopplegg er å rigge systemet for dem med mest fra før. Norges aller rikeste har fått 160 ganger så mye i skattelette som folk flest. Det gir økt ulikhet i makt og rikdom. SV har foreslått et budsjett for de mange, ikke bare for de få – for å bekjempe de økende forskjellene. Arbeiderpartiet lovet i valgkampen å øke skattene med 15 mrd. kr, men nå ser vi at Arbeiderpartiet har levert et alternativt budsjett hvor økningen er på 4,5 mrd. kr. En rekke usosiale kutt og endringer som har blitt gjennomført, har ikke blitt snudd med dette budsjettet, f.eks. arveavgiften. Nær 77 av Norges 100 rikeste er arvinger. Mitt spørsmål er: Hvordan er det med representantens selvtillit når det gjelder å bekjempe de økende forskjellene med en så forsiktig endring i skatteopplegget som Arbeiderpartiet foreslår?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
En finansdebatt bærer ofte preg av store ord om store tall. Jeg vil nå heller snakke litt om de små. For det er de små politikken burde handle om. Det er de små som burde få de store summene. Norge har aldri vært mer velstående som samfunn enn i dag, men samtidig vokser nesten hundre tusen unger opp i fattige familier. Det er nesten hundre tusen unger som gruer seg til jul fordi det ikke blir noen god julemiddag og det ikke ligger noen pakker under juletreet. Bare i min egen hjemby Sarpsborg er det nesten 1 600 unger som går rundt med den klumpen i magen. Regjeringen har mange store ord for disse barna, men hvor har det blitt av de store summene? Helt siden 1996 har barnetrygden stått stille. Den har stått stille mesteparten av mitt liv. Det har skjedd ganske mye i løpet av mine snart 23 leveår, bl.a. at barnetrygden nå har blitt en tredjedel mindre verdt. SV har ikke bare store ord til disse barna. Vi prioriterer også å bruke de store pengene. Vi foreslo å bruke 1,8 mrd. kr bare i årets statsbudsjett for å trappe opp barnetrygden som første ledd i å få den tilbake til 1996-nivå. Fordelingsutvalget slo fast at å øke barnetrygden vil være det mest effektive tiltaket på kort sikt for å hjelpe barn ut av fattigdom. Nesten 20 000 unger slipper å vokse opp i fattigdom med vårt forslag. Det handler om å fordele de store summene rettferdig – for de mange, ikke bare for de få. Noen av de minste er også noen av de mest sårbare i samfunnet vårt. Dem finner vi f.eks. i barnevernet – unger som trenger forutsigbarhet, faglighet og nok voksne med omsorg. Men altfor mange av disse ungene får ikke den tryggheten og omsorgen. Tvert imot er barnevernet i dag preget av kommersielle aktører som tjener penger på disse sårbare ungene. 60 pst. av det private barnevernet er kommersielt. Fire av de fem store kommersielle barnevernsaktørene er eid av internasjonale oppkjøpsfond som sender profitten til skatteparadis. Vi i SV mener at hver eneste krone som er bevilget til barnevernet, skal gå til mer omsorg for barna, ikke til tropiske øyer med svært mange postbokser. Det kravet er verken radikalt eller kontroversielt. Det er bare fornuftig og rimelig. Men regjeringen er tydeligvis uenig, for i statsbudsjettet kan man lese at det skal kuttes 640 mill. kr i det statlige barnevernet og kjøpes private barnevernstjenester for 500 mill. kr. Vi foreslår å snu det kuttet og vil heller bygge opp det offentlige tilbudet med supplement fra ideelle aktører. Vi prioriterer de store summene til de minste blant oss fordi det er det som burde være politikkens hovedoppgave – ikke å fylle opp allerede velfylte lommer.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Jeg tenkte vi skulle snakke om noe litt mer festlig her på slutten av kvelden. Kultur er ikke noe vi kan sette en prislapp på. Kulturen er det som gjør oss til et oss . Kulturen er ryggraden i et samfunn. Winston Churchill sa det så godt da forsvarsministeren spurte ham under annen verdenskrig: «Kan vi ikke bare legge ned kulturdepartementet og bruke alle pengene på våpen»? Churchill så da bekymret på forsvarsministeren og svarte: «Men hva skal vi kjempe for da?» Det oppsummerer godt den egenverdien kunst og kulturliv har. Men selv om vi ikke kan sette en prislapp på kulturen, må vi jo sette pris på kulturen. Det krever en kulturpolitikk med god og sterk offentlig finansiering av kulturlivet, for uten sterk offentlig finansiering blir vi etterlatt med det som bare gir mening i en kost–nytte-analyse, det som passer markedskreftene. Vi blir etterlatt med kun de kommersielle suksessene. Vi blir etterlatt mer fattige, med mindre mangfold. Og vi blir etterlatt med større ulikhet i tilgangen på et godt kulturtilbud. Et av SVs hovedmål med vår kulturpolitikk er at alle skal ha tilgang på et godt kulturtilbud, helt uavhengig av lommeboka vår. Det at ungene jeg vokste opp sammen med i Østre bydel i Sarpsborg kunne dra på konserter, er helt avhengig av god offentlig finansiering. Et annet eksempel er at ungdommene på Glemmen videregående skole i Fredrikstad fikk se et teaterstykke av Studium Actoris som handlet om tortur. Det var så sterkt at en av lærerne besvimte under forestillingen. De ungdommene hadde aldri fått se det viktige teaterstykket om vi ikke hadde hatt en sterk offentlig finansiering av kulturlivet. Men dette er nå truet. Studium Actoris er tatt av statsbudsjettet. Det betyr kroken på døra for en teatergruppe av internasjonal kvalitet. Det er en tragedie i seg selv, men det er også et symbol på dagens kulturpolitikk med sultefôring og kutt i kulturlivet år etter år. Regjeringens forslag til kulturbudsjett i år er nemlig en realnedgang totalt. Det blir mindre penger til konsertopplevelser for alle unge, mindre penger til viktige teaterstykker i skolen. SV vil gå motsatt vei. Vi vil styrke bredden og mangfoldet i kulturlivet gjennom å styrke den offentlige finansieringen av kunst og kultur. Vårt mål er at én prosent av statsbudsjettet skal gå til kulturformål, og med årets alternative statsbudsjett leverer vi én ekstra milliard til kultur utover det regjeringen foreslår. Da er vi halvveis til målet på bare ett budsjett. Det er et kulturløft som monner. Det vil utjevne sosiale forskjeller i tilgangen på kultur, det vil gi mer mangfold, mer bredde. For det handler til syvende og sist om å skape et kulturliv for de mange og ikke bare for de få.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Høgre hevdar ofte at dei er eit næringsvenleg parti, og at noko av det også handlar om å vera føreseieleg for næringslivet. Men no får me altså – på femte året – eit budsjettforlik mellom regjeringspartia og samarbeidspartia på Stortinget der det slett ikkje er første gongen at forhandlingane i Stortinget i siste runde endar opp med ei uvarsla og totalt uventa avgiftsendring som har betyding for norsk næringsliv. I 2015 var det plastposeavgifta, i 2016 var det flyseteavgifta, og dette årets juleoverrasking var altså ein ganske plutseleg auke i sukkeravgifta. Spørsmålet mitt til representanten Helleland er då: Meiner han sjølv at dette er ein føreseieleg måte å driva næringspolitikk på?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Forskjellen på det som Arbeidarpartiet har føreslått, og det som regjeringa no kjem til å innføra, er korleis ei næring stiller seg til ei momsendring som slår ut på utsalsleddet, samanlikna med ei avgift som går direkte på produsentane. Det er det som er realiteten i det regjeringa no kjem til å gå inn for, og som samarbeidspartia støttar oppunder. Det inneber f.eks. at tradisjonsrike produsentar som Oskar Sylte kan måtta leggja ned, som Romsdals Budstikke melde i førre veke. Hovudkritikken min er nettopp at det ikkje er føreseieleg: Avgifta kjem plutseleg, utan forvarsel, og ho gjeld ei lang rekkje aktørar. Eg er litt overraska over at regjeringa ikkje har lært, og at dei ikkje klarer å planleggja betre. Eg må nesten spørja om representanten Helleland kan fortelja om det er delar av næringslivet som på nokon måte er freda for plutselege avgifter i framtidige budsjettforhandlingar, eller om alle delar av norsk næringsliv nå er nøydde til å stålsetja seg for den uføreseielege situasjonen som han beskriv.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Representanten Limi snakka litt om vanlege folk, og det er det eg har tenkt å spørja om også. Representanten Limis parti var ein gong kjent som partiet for sterk nedsetjing av skattar, avgifter og offentlege inngrep. Men dei åra leiaren av Framstegspartiet har vore finansminister, har avslørt at sanninga er ganske dramatisk annleis. For mens dei som har mest frå før, har fått raust med skattekutt, har budsjettforliket ført til at netto avgiftsaukingar med Framstegspartiet i regjering med god margin passerer 6 mrd. kr. Mitt spørsmål til representanten Limi er: Korleis meiner han at ein netto avgiftsauke på godt over 6 mrd. kr, med leiaren av Framstegspartiet som finansminister, er noko som kjem folk flest til gode?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Det er ingen parti som har fleirtal aleine. Alle må forhandla og verta einige med andre. Ingen parti går så høgt på banen og lovar éin ting, men gjennomfører noko anna, som det Framstegspartiet gjer. Rett nok stemmer det som representanten seier, at dei har bidrege til å få skattane ned, men der har det fungert sånn at dei som har mest, har fått mest ut av det. Når dei har auka avgiftene med netto 6 mrd. kr, er det noko som treffer lommeboka til alle. Sånn ser me at dei har operert på fleire område. Dei seier at dei er bekymra for signaleffekten ved ein auke av talet på kvoteflyktningar, og så doblar dei talet på kvoteflyktningar. Dei seier at dei ikkje vil ha meir bompengar, men no kan me jo gjera opp status: Det er bompengerekord, med meir enn 60 fleire bomstasjonar no enn før Framstegspartiet kom i regjering. Så eg må nesten spørja: På kva for andre område kan me rekna med at Framstegspartiet gjennomfører det stikk motsette av det dei lovar veljarane sine?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-04:
Om avtrykk på budsjettet: I forrige uke vedtok vi Nordhordlandspakken. Da synes jeg at regjeringspartiene kom med bompengemerknader som kan undergrave enigheten bak veipakken. Samtidig spurte jeg samferdselsministeren om hvor mye bompenger som var krevd inn i denne regjeringens fartstid. Men ministeren dundret i vei verbalt uten å antyde et eneste tall. Jeg fant likevel ut at det er krevd inn ca. 39 mrd. kr i bompenger de fire siste årene. Fremskrittspartiet er – som Senterpartiet, som har det inne – opptatt av å nå målet om å bruke 2 pst. av bruttonasjonalproduktet på Forsvaret. Men når partiet sier at bompengene skal gå mot null, med mindre folk sier noe annet i en folkeavstemning, og så går bompengene opp til rekordhøye 131 mrd. kr i neste transportplanperiode, hvordan mener representanten Limi at denne regjeringen kan treffe bedre på Forsvarets 2 pst.-mål enn på bompengemålet?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Siden Fremskrittspartiet kom i regjeringen, har de bl.a. økt prisen på barnehageplass med over 1 000 kr, kuttet barnetillegget for uføre og kuttet gratis fysioterapi for brannskadde, kreftopererte og lamme. Pensjonistene har blitt fattigere – i flere runder. Dere har gitt økt skatt for dem som mister jobben. Listen er lang. Men samtidig som Fremskrittspartiet straffer folk flest, er det noen som vinner. VG melder at de rikeste har fått 575 000 kr hver i skattekutt. Vi andre har fått 10 kr dagen – knapt nok til en øl i uka, og den trenger vi når Fremskrittspartiet styrer. SVs forslag til statsbudsjett er for de mange, ikke for de få. Derfor foreslår vi at folk flest skal få mer enn 2 000 kr i skattekutt hver hvert år. Vil Fremskrittspartiet børste støv av sitt gamle slagord og garantere at de aldri igjen vil foreslå flere kroner i skattekutt til milliardærene enn det de foreslår til folk flest?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Noe av det beste med velferdsstaten er at den skal sikre oss alle like gode muligheter uansett hvor vi starter. Enten man er fattig narkoman eller mangemillionær, får man helsehjelp i verdensklasse. Det er noen egenandeler, men jevnt over skal alle ha råd til å få hjelp. Men det finnes et stort hull i velferdsstaten vår. Når vi smiler, skinner klasseforskjellene ut av munnen på oss. – Jeg merker hvordan folk reagerer, alle som møter meg, tror jeg er dum, forteller Patrick, som har ødelagte, råtne tenner, men ikke råd til å få dem fikset. Også for rikere familier er en plutselig tannlegeregning på mange titusener en stor utgift å svelge. I SVs budsjett – for de mange, ikke for de få – starter vi innfasingen av makspris for tannlege. Vil statsråden bli med og tette dette store hullet i velferdsstaten og ta tannhelse inn i egenandelsordningen?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-04:
Forskjellene i makt og rikdom øker. De rikeste blir rikere, men mange blir stående igjen. Det har vært rart å være ny representant og høre høyresiden stå her og male sitt rosenrøde bilde av situasjonen i Norge. Jeg tror noen har levd på skjermede stortingslønninger litt for lenge. I Norge i dag dør folk med dårlig råd mange år tidligere enn andre. Forskjellene tar liv. Fattige får gjennomgående dårligere behandling i hele helsevesenet, og selv i vårt land skinner klasseforskjellene mot oss når folk smiler. Dårlig råd gir ofte dårlige tenner, for selv i verdens rikeste land dekkes ikke tannhelse i helsevesenet. Patrick er en av de mange som trenger hjelp med tennene, men han har ikke råd til å betale 200 000 kr, og er ikke fattig nok til å få stønad. Han kan fortelle om skammen man føler når man ikke engang tør smile skikkelig. Jeg mener at noe av det vakreste med velferdsstaten er at vi skal få behandling uansett hvem vi er. Den er ikke bare der når vi sliter, det er et fellesskap der vi skaper trygghet sammen. Men det er hull i velferdsstaten, og den sittende regjeringen gjør hullene større. Regjeringen har kuttet gratis fysioterapi for brannskadde, kreftopererte, lamme og andre på diagnoselisten. Bidragsordningen for medisiner på hvit resept er stengt for nye, noe som gjør at folk som MS-syke Tove må ut med 30 000 kr i året for å få medisinene de trenger. Færre vil få hjelp. Foreldre med barn som er alvorlig syke lenger enn fem år, mister pleiepengene og må velge mellom å leve fattig eller å sende de alvorlig syke barna sine bort på institusjon. Vi har alle begrensede midler i budsjettene våre. Vi må prioritere hardt, og jeg kommer aldri til å forstå hvordan høyresidens representanter på alvor kan mene at det er viktigere å gi 20 mrd. kr i skattekutt, hvorav ca. halvparten til de rikeste i Norge, heller enn å ansette leger som kan kurere kreft, jordmødre som gir trygge fødsler, eller helsesøstre som hjelper jenta som sliter med spiseforstyrrelser. Utenfor dette bygget står folk i kø. De trenger hjelp. De har ikke råd, og de møter økte egenandeler, men de får ikke plass i festtalene til høyresiden her inne. SV foreslår et statsbudsjett som ville ha fått ned forskjellene mellom folk. Vi foreslår innfasing av makspris for tannlege, fritak for egenandeler hos legen for barn helt til de er 18 år, gratis fysioterapi, fortsatt bidrag til medisiner på hvit resept. Og alle barn får frukt og grønt eller skolemat, og fysisk aktivitet, noe som vil forebygge helseproblemer og klasseforskjeller. Politikk handler om å prioritere. Der regjeringen prioriterer skattekutt høyest, foreslår SV et statsbudsjett for de mange, ikke for de få.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Jeg merket meg at representanten Arnstad var opptatt av bredbåndsutbygging. Det ser vi også i budsjettet – både Arbeiderpartiet og Senterpartiet har økt med 500 mill. kr, mens regjeringen halverer fra 139 mill. kr til 70 mill. kr for 2018. Bredbånd er faktisk like viktig som både strøm og telefon, og det skulle bare mangle om ikke alle, uansett hvor man bor i dette landet, skulle ha muligheten og tilgangen til det. Siden det er så stor forskjell mellom regjeringens forslag og Senterpartiets og Arbeiderpartiets alternativ, lurer jeg rett og slett på hva representanten Arnstad mener konsekvensene vil være av det regjeringen har lagt fram, kontra det Senterpartiet selv har lagt fram.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Som en stemme fra Vestlandet – eller nærmere bestemt Møre og Romsdal, for vi har vel ikke lov til å hete Vestlandet lenger – ønsker jeg rett og slett å vise til vårt alternative budsjett. Når vi sitter her og diskuterer i dag, har det faktisk å gjøre med hvordan folks liv ute i landet skal være. Det tror jeg vi må tenke litt på når vi diskuterer. Derfor har vi styrket kommuneøkonomien bare i Møre og Romsdal med over 100 mill. kr fordi vi vil styrke eldreomsorgen, skolen og helsesektoren. Ett eksempel: Sunndal kommune har ikke akkurat overflod av høyrevelgere. Det har de tradisjonelt sett ikke hatt, og jeg tror heller ikke de får det. For det denne regjeringen har gjort, er å redusere kommunebudsjettet med titalls millioner. I tillegg har man bestemt å stenge asylmottaket med 50–60 kompetansearbeidsplasser og viktige tjenester som har fungert over lang, lang tid. Regjeringen svekker fylkets muligheter til å hjelpe til med regionale utviklingsmidler, næringsfond osv., og et eksempel på at det er feil vei å gå, er at vi fikk det største industrianlegget i Norge til Møre, Ormen Lange-feltet og landanlegget på Nyhamna, der en får på land gassen og sender den videre til England. Et startskudd for det var regionale utviklingsmidler. Så vi må faktisk tenke på at dette er viktige midler som nå bare forsvinner mer og mer for hvert år. Samferdsel har vært et tema her, og jeg hørte Jonny Finstads innlegg, som jeg overhodet ikke kjenner meg igjen i. Vi har en samferdselsminister som i hvert fall ikke vet hvor Møre og Romsdal er, og som ikke klarer å prioritere penger til prosjektene som er prioritert. I forrige NTP stod Betna–Stormyra som et prioritert prosjekt. Der kom det ikke penger i forrige periode. Så sto man i valgkampen i 2017 og sa at nå skulle man prioritere dette – nå blir det bra – og solgte det inn som et nytt prosjekt. Men det kom ingenting. I 2018 står man fortsatt og snakker for døve ører. Mange har aksjonert i kommunen og sagt at dette er en farlig vei å kjøre på, og at de trenger penger. Det har vært gulstripeaksjon, de har strikket gule striper, og de har hatt englevaktaksjon, men Gud har vel dessverre ikke hørt dem ennå. Det er faktisk en veldig positiv ting som har skjedd i dette statsbudsjettet, og som jeg vil rose alle sammen for. Det er at vi har fått bevilget penger til nytt sykehus for Nordmøre og Romsdal, og jeg vil si: endelig! Det er en positiv sak som alle skal ha takk for at de har stilt seg bak i dag.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2017-12-04:
Til tross for enkelte avgiftsøkninger i forbindelse med stortingsforlikene de siste årene har denne regjeringen gitt landets innbyggere skatte- og avgiftslettelser på nesten 25 mrd. kr på fire–fem år. Det er imidlertid verdt å merke seg at for første gang på mange år – jeg tror faktisk det er den første gangen i dette årtusenet – har Senterpartiet passert Arbeiderpartiet når det gjelder hvem som ønsker å øke skattene og avgiftene for landets innbyggere mest. Mens Arbeiderpartiet ønsker en skatteøkning på 5 mrd. kr, har Senterpartiet i sine alternative budsjetter foreslått 6 mrd. kr i økning for landets innbyggere neste år. Senterpartiets motto om å ta hele landet i bruk ser ut til å gjelde også når statens lange hånd skal nå lenger inn i folks lommebøker. Mitt spørsmål er om Senterpartiet vil anbefale også Arbeiderpartiet å øke sine skatter og avgifter enda mer de neste årene, slik at begge partier kommer opp på samme nivå.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Jeg ser fram til et konstruktivt samarbeid med SV i Stortinget de neste fire årene. Vi har allerede vist at vi i fellesskap bruker det politiske handlingsrommet til å presse politikken i riktig retning, eksempelvis i saken om daglig fysisk aktivitet i skolen. Jeg kommer fra vervet som ordfører i Ski. Her har vi, sammen med SV, jobbet aktivt for å øke kunnskapen om seksuelle overgrep, både blant våre egne ansatte og ikke minst blant barn og unge. Når barn og unge får kunnskap om egen kropp, seksualitet og grensesetting, kan dette bidra til å forebygge og forhindre seksuelle overgrep mot barn. Vi i Arbeiderpartiet mener derfor det er på tide å innføre undervisning i grensesetting i barnehage, grunnskole og videregående skole. Jeg merker meg at SV også har satt av ytterligere 70 mill. kr i kampen mot seksuelle overgrep i sitt alternative budsjett. Mitt spørsmål til Lysbakken er: Vil SV sammen med Arbeiderpartiet presse politikken i riktig retning på et område der regjeringen ikke leverer godt nok?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Statsbudsjettet handler først og fremst om mennesker – mennesker som bidrar, og mennesker som trenger støtte fra fellesskapet. I VG den 30. november kunne vi lese at en kvinne som har store smerter grunnet endometriose, har fått avslag på sin søknad om arbeidsavklaringspenger. Ifølge VG er avslaget begrunnet med at hun ikke er i såkalt aktiv behandling. Med «aktiv behandling» menes kirurgisk eller kjemisk sterilisering. I klartekst betyr dette at 34-åringen, som ønsker seg barn med samboeren sin, blir bedt om å fjerne livmor og eggstokker eller framskynde overgangsalderen. Det framstår som helt urimelig at en kvinne som ønsker seg barn, blir bedt om å sterilisere seg for å få innvilget arbeidsavklaringspenger, noe som kan tyde på mangel på kompetanse og forståelse for kvinnehelse. Mitt spørsmål til statsråden er som følger: Er det akseptabelt at en kvinne som ønsker seg barn, blir bedt om å sterilisere seg for å få arbeidsavklaringspenger?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2017-12-04:
Da takker jeg for svaret. Dette handler ikke bare om å få delta i behandlingen, men om å få muligheten til faktisk å kunne få en anstendig lønn eller arbeidsavklaringspenger i en situasjon hvor en ønsker å gjennomgå fertilitetsbehandling og stifte familie. Så her handler det om at statsrådene i fellesskap må ta ansvar for å finne løsninger – ikke bare i helsevesenet, men også innenfor Nav. Det finnes dessverre flere eksempler på forskjellsbehandling og mangel på likestilling i helsevesenet. Forskning viser at det eksempelvis er store forskjeller mellom kvinner og menn i behandling og oppfølging av hjerteinfarkt. Jeg vil derfor spørre statsråden om hva han vil gjøre for å sikre likeverdige helsetjenester for kvinner og menn, og også om han vil ta en prat med sin statsrådskollega Hauglie for å løse problemet for kvinner med endometriose.