Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-08:
Et levende kulturliv har en sterk egenverdi. Det bidrar til å utvikle oss som enkeltmennesker og som samfunnsborgere. Men kulturen har også en positiv og berikende virkning knyttet til næring. Et sterkt kulturliv koblet til næring har mange synergieffekter. Det har en økende betydning for norsk eksport, og det er vesentlig for turistnæringa og for å sikre og forme framtidas regionalpolitikk. Det er all grunn til å være godt fornøyd med St.meld. nr. 22 om kultur og næring. Meldinga viser alt på første side hvor viktig kulturnæringa er i Norge, også økonomisk. Kartlegginga Østlandsforskning har gjort av kulturnæringa, viser en dimensjon vi aldri hadde klart å spå for bare få år siden. Forskning viser også at veksttakten er høyere enn i de fleste andre næringer. Vi ser at det mange steder i landet er konstruktivt samarbeid mellom kulturliv og næringsliv. Vi har sett en gryende start, med små sjekker fra næringslivet, ofte uten avtaler om gjenytelse, men med stor tillit til at kulturlivet kan forvalte pengene meget fornuftig. Nå ser vi stadig mer helhetlig samarbeid, der bedrifter får noe konkret igjen for sponsinga, ofte knyttet til enkeltarrangementer eller festivaler. Så har vi en stadig klarere utvikling i retning av langsiktige samarbeidsopplegg, der kreative krefter fra kulturlivet blir hyret inn for å styrke kreativiteten i bedriften. Nå må jeg bare komme med en liten bemerkning til Lund Bergo, som sier at det er det offentlige som sikrer at man får en styring av kunsten. Det er det ingen regel for. Jeg har sjøl opplevd at Oslo kommune har gått inn og prøvd å stoppe en graffitikunstner, mens private bedrifter, som stod for eiendommene i området, ønsket å sponse vedkommende for at han skulle fortsette. Friheten til kunstneren ligger her i mangfoldet i finansieringskilder – et mangfold det sikkert ikke er lett å se for en sosialist. Kunst og kultur har sjølsagt en egenverdi. I dag snakker vi mest om tilleggsverdien i samspillet med samfunnsutviklinga, i en visjon om at Norge skal bli et av de mest nyskapende landene i Europa. Det er ikke slik at kultur bare har verdier utenfor. Jeg blir veldig provosert over at mange ofte snakker om barne- og ungdomskultur f.eks. som bare forebyggende – en måte vi aldri hadde kommet til å omtale voksenkulturen på. Det er f.eks. ingen her som kunne tenke seg å argumentere for å bygge opera i Bjørvika bare for at voksne ikke skulle slå hverandre eller drikke den kvelden! All kultur har en egenverdi. For oss er det helt sentralt å prioritere den kreative sektor – kreative næringer og kreativ industri. For Venstre er viktige spørsmål her rammevilkårene for å styrke innovasjonen i næringslivet og samspillet mellom næringslivet og kulturlivet. Svært mange næringsaktører i norsk kulturliv er typiske småbedrifter. De sliter, som alle andre små og mellomstore bedrifter, med tunge krav til rapportering, skjemavelde og kompliserte regelverk. Å arbeide for en enklere hverdag for de små og mellomstore bedriftene er i praksis å kjempe for en typisk kulturbedrift. Det har Venstre innsett for lenge siden. Innovasjon Norge er ett av flere viktige virkemidler for å fremme kultur og næring, f.eks. kan jeg nevne det kreative miljøet som resulterte i Bokbyen ved Skagerrak i Tvedestrand, som jeg sjøl har fulgt. Her har Innovasjon Norge gått inn med midler til et imponerende kompetanseprogram både for profesjonelle og frivillige krefter i Bokbyen. La meg også nevne at stortingsmeldinga gir god inspirasjon til å satse på og styrke og utvikle kulturskolen landet over. Med kulturskolen som et av de veldig få nordiske bidrag til verdenspedagogikken, kan vi styrke de kreative kreftene alt fra barneskolealder. Det er slike kreative krefter kommunene bør satse på, med en målsetting om å behandle enhver ungdom slik at ungdommen sjøl ønsker å reise ut, skaffe seg en solid utdanning og komme hjem og enten sjøl starte en kreativ bedrift eller styrke kreativiteten i de bedriftene som er der – se bare på alle de unge jentene som har startet livskraftige ballettinstitutter over det ganske land. Den kulturelle skolesekken er langt på vei et Venstre-prosjekt fra Møre og Romsdal. Den satsinga er enda et godt eksempel på hvor vellykket en målrettet satsing kan være. Den har gitt – og vil fortsatt gi – gode kulturopplevelser for barn og unge, og den gir betydelig grobunn og vekstvilkår for kulturlivet over hele landet. Med tanke på tilrettelegginga er det viktig at det offentlige i framtida må stå for og sørge for solide tilskuddsordninger til lokale og regionale kulturbygg, på lik linje med de vellykkede og gode spillemiddelordningene vi har når det gjelder idrettsanlegg.