Roald Aga Haug (Arbeiderpartiet), 2011-11-17:
Valdeltakinga ved kommunestyrevalet og fylkestingsvalet i haust var den høgaste på ei god stund. Det som blir betre, er alltid bra. Etter 22. juli har vi fokusert mykje på kor viktig eit demokrati er, og vi har oppfordra veljarane til å slå ring om folkestyret ved å bruka stemmeretten. Vi hadde nok derfor forventningar om ei større forbetring i valdeltakinga enn det vi no har sett. Mange av oss synest det er høgtideleg å stemma på valdagen. Samtidig viser fleksibilitet seg å vera viktig for å nå flest mogleg veljarar. Talet på førehandsstemmer har gått opp med 5,5 prosentpoeng sidan 2007 og 10,3 prosentpoeng sidan 2003. Dette viser at stadig fleire nyttar seg av moglegheita til å stemma på førehand. Dette gjer seg gjeldande over heile landet. Det er bra og kan vera ein av fleire viktige faktorar for å halda valdeltakinga oppe framover. Vidare viser spennande forsøk med e-val at ein her oppnår ekstra høg grad av førehandsstemmer. Dette er ordningar som det bør arbeidast vidare med. Vi er stolte av det norske demokratiet. Likevel er ikkje valdeltakinga blant dei høgaste samanlikna med andre land. Til dømes har Sverige, Danmark og Island høgare valdeltaking enn oss. Det norske samfunnet er kjenneteikna av stor fellesskapsfølelse og einigheit om breie politiske linjer. Skilnadene mellom partia blir rekna for å vera mindre her enn i mange andre land. Dette kan vera noko av forklaringa på at veljarane ikkje prioriterer å stemma. Dei politiske partia og media har eit ansvar for å visa viktige skilnader mellom partia. Det kan vera vanskeleg for veljarane å sjå konsekvensane av å velja det eine eller det andre. Dei politiske blokkene har i valkampen eit ansvar for å vera klare på kven som vil samarbeida med kven. Dei raud-grøne partia er eit godt døme på at veljarane veit kva konstellasjon og eventuell framtidig regjering dei stemmer på. Her har det vore langt meir forvirring på borgarleg side. Klare, styringsdyktige regjeringsalternativ er viktige for å motivera veljarane til å gå til valurnene. Ofte viser det seg at det er få stemmer som avgjer om eit parti får inn ni eller ti representantar i eit kommunestyre. Med andre ord: Kvar stemme tel – som fleire har vore inne på. Vidare er, som nemnt, fokus på klare styringsalternativ viktig å visa veljarane. Vi ønskjer at valet skal vera så representativt som mogleg. Låg valdeltaking kan såleis svekkja demokratiet. Når ca. 40 pst. av veljarane er heimesitjarar, er det absolutt på tide å setja deltaking på dagsordenen, slik interpellanten på ein god måte har gjort. Heimesitjarane har politiske interesser som blir underrepresenterte når dei ikkje nyttar stemmeretten. Dette kan vera med på å bidra til at styrande politiske organ ikkje i stor nok grad er representative for den befolkninga som skal representerast. Folkestyre er sjølvsagt avhengig av at folket engasjerer seg, og at breiast mogleg lag av folket ser dette som viktig nok til å nytta stemmeretten. Det er relativt låg valdeltaking blant innvandrarar med norsk statsborgarskap. SSB har gjennomført undersøkingar om bruk av stemmeretten blant innvandrarar med norsk statsborgarskap ved vala i 2001 og 2005. Berre i overkant av 50 pst. av desse nytta stemmeretten. Vi kan vanskeleg konkludera med kva som er grunnane til dette, men det bør framover leitast etter årsaker. Med ei valdeltaking på rundt 50 pst. er det grunn til å tenkja at enkelte ikkje opplever at valet angår dei. Potensialet for å endra på dette «utanforskapet» er stort. Det er nødvendig å finna gode verkemiddel for å engasjera heile folket i kommune-, fylkestings- og stortingsval. Det bør avklarast og setjast i verk målretta tiltak for å sikra at valdeltakinga aukar, ikkje minst hos dei gruppene i samfunnet som har låg valdeltaking.