Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-06-15:
Den teknologiske utviklingen har på få år vært enorm, og internett har blitt et gode som vi absolutt må verne om. Ulike hensyn må drøftes og vurderes nøye før vi som lovgivere velger å gjøre inngrep i friheten som den enkelte har på internett. Men internett har også mørke sider, og f.eks. det vi diskuterer i dag, seksuelle overgrep mot barn på nettet, har dessverre økt betydelig, på både det åpne nettet og det mørke nettet. Vi som lovgivere har et særdeles stort ansvar for å sikre tiltak som beskytter barna våre så godt vi kan. Derfor har det vært viktig for Kristelig Folkeparti å styrke budsjettene til både politiet og Kripos, som jobber med dette. Blant annet i budsjettet for inneværende år var det en styrking på 30 mill. kr til Kripos, der i hvert fall 25 mill. kr av de pengene var direkte koblet opp mot dette. Operasjon «Dark Room» i Vest politidistrikt høsten 2016 rystet oss alle. Omfanget og graden av grovhet i det som politiet avdekket, er helt uforståelig. Men dessverre er denne saken ikke et enestående enkelttilfelle. Ifølge lederen av Oslo politidistrikts avsnitt for seksuallovbrudd, Kari-Janne Lid, avdekkes kun toppen av isfjellet. Vi må derfor intensivere arbeidet med å forebygge, avdekke og etterforske seksuelle overgrep mot barn på nettet i større grad enn vi gjør i dag. Utvidet lagringstid av IP-adresser er det tiltaket som politiet etterspør i størst grad. Jeg registrerer at flertallet i transportkomiteen kjenner til at politiet har etterlyst utvidet lagringsplikt for IP-adresser, fordi det vil kunne styrke politiets mulighet til å bekjempe alvorlig kriminalitet, som forslaget går ut på. Samtlige partier, utenom Kristelig Folkeparti og for så vidt også Fremskrittspartiet, velger likevel ikke å støtte forslaget fra Kristelig Folkeparti om å sikre en lagringstid av IP-adresser i inntil seks måneder. Representanten Michaelsen sier at de ønsker mer enn seks måneder. Det viktige for Kristelig Folkeparti har vært seks måneder, som politiet har sagt vil være tilstrekkelig, og vi fremmet det forslaget for forhåpentligvis å få med oss Høyre eller Arbeiderpartiet på det. Det er viktig med varsomhet og edruelighet i disse sakene. Ulike hensyn må veies opp mot hverandre for å sikre riktig balanse mellom personvernhensyn og hensynet til oppklaring av alvorlig kriminalitet. Det er viktig at lagringen ikke er uforholdsmessig omfattende, og at varigheten av lagringen er forsvarlig. I tillegg må man vurdere alvorlighetsgraden av de lovbruddene som kan tenkes avverget eller oppklart gjennom lagringen, og sannsynligheten for at alvorlige lovbrudd mot uskyldige kan avverges eller oppklares. Kristelig Folkeparti var imot implementeringen av datalagringsdirektivet – noe Høyre og Arbeiderpartiet ikke var – nettopp fordi det ville medføre et uforholdsmessig inngrep i den enkeltes personvern. Forslaget som vi fremmer nå, er noe helt annet og langt fra så inngripende som datalagringsdirektivet ville vært. Datalagringsdirektivet påla tilbyderne av elektronisk kommunikasjon å lagre alle datatrafikk i en periode som ikke kunne være mindre enn seks måneder og inntil 24 måneder. Pålegget om lagring av datatrafikk generelt innebærer lagring av vesentlig mer omfattende informasjon om personers kommunikasjon og bevegelse enn kun lagring av abonnementsinformasjon om IP-adresser. Det innebærer informasjon om elektronisk kommunikasjon, om abonnentens bruk, bl.a. hvilke telefoner som har vært i kontakt med hverandre med SMS eller ved telefoni, samtalens varighet, lokaliseringsdata for kommunikasjonsutstyr og bruk av IP-adresser. Dette ble også illustrert av Datatilsynet i forbindelse med Stortingets behandling av datalagringsdirektivet i 2011, der de langt på vei støttet lagringsplikt for abonnementsinformasjon knyttet til IP-adresser, selv om Datatilsynet var motstander av de øvrige delene av datalagringsdirektivet. Representanten Michaelsen siterte også direktøren i Datatilsynet, Thon, som pekte på at det var en vesentlig forskjell mellom dette og DLD. Derfor kan ikke argumentene mot datalagringsdirektivet fullt ut brukes mot forslaget som vi diskuterer i dag. Abonnementsinformasjon knyttet til IP-adresser kan sammenlignes med et telefonnummer. Det avslører ikke noe innhold og gir kun mulighet til å identifisere hvilket abonnement som disponerer den enkelte adressen i hvilket tidsrom. Denne informasjonen kan imidlertid være avgjørende i situasjoner der politiet blir kjent med bilder eller videoer som viser overgrep mot barn, som deles på nettet, og som gir grunn til å frykte at barn som figurerer i materialet, utsettes for pågående overgrep. Da kan lagring av IP-adresser gi politiet mulighet til å lete etter ofre, mulige gjerningspersoner og gjerningssted. Datatilsynet godtar i dag lagring av IP-adresser og abonnementsinformasjon i inntil tre uker av faktureringsformål. Men det har vist seg at dette er for kort frist for politiet når de skal etterforske alvorlige nettovergrep. Særlig de internasjonale sakene gjør det vanskelig å rekke det innen tre uker. Kristelig Folkeparti mener derfor at det er på tide å gi politiet de verktøyene de ber om, slik at vi kan beskytte ungene våre på en bedre måte. Jeg tar opp det forslaget vi har fremmet i innstillingen, og varsler at vi kommer til å stemme subsidiært for II.