Tore Nordseth (Arbeiderpartiet), 2000-11-16:
Det er ikke akkurat en privatisering av Statoil vi har til debatt i dag, selv om prinsippene på mange måter kan være de samme. Det er en vesentlig forskjell i størrelsen på disse selskapene. Men i likhet med debatten omkring Statoil finnes det gode argumenter både for å beholde bedriften som et statsforetak og for å gjøre det om til et aksjeselskap, og også for å selge ut aksjene. Statens Kantiner er en bedrift som går så det suser. Årsoppgjøret for 1999 viser at Statens Kantiner har oppnådd et resultat før skatt på 11,3 mill. kr, mot 8,8 mill. kr året før. Dette var bedriftens tredje år som statsforetak, og det er ingen tvil om at bedriften i denne perioden har blitt betydelig styrket. Effektivisering, omstrukturering og utvikling av nye konsepter har bidratt til å gjøre Statens Kantiner til en attraktiv samarbeidspartner på kantine- og cateringmarkedet. Flere viktige kontrakter er vunnet i konkurranse med andre aktører i det samme markedet. I og med at bedriften går såpass bra som den faktisk gjør pr. i dag, skulle man tro at det ikke var noen grunn til at dette foretaket skulle gjøre noe med sin selskapsform. Det kan virke som om statsforetaksmodellen er en god modell for denne bedriften. Kantinemarkedet er imidlertid en bransje i vekst og utvikling. Den årlige veksten anslås til 5-6 pst., noe som er på linje med den årlige veksten i Statens Kantiner de siste tre årene. Strategiske oppkjøp og aktørenes målsetting om å vinne betydelige deler av markedet preger utviklingen i bransjen. Konkurransen er hard, og fortjenestemarginene er moderate. Kombinasjonen av gode konsepter og evne til tilpassing etter kundens behov er, sammen med tilliten til aktørenes profesjonalitet og utvikling, viktige faktorer for å vinne nye oppdrag. Statsforetaksmodellen kan virke hemmende på en bedrift som ønsker å være en profesjonell aktør i markedet, slik det ble beskrevet ovenfor, bl.a. på grunn av at låneopptak må godkjennes av Forsvarsdepartementet, videre at departementet må godkjenne eventuell utskilling av datterselskaper, oppkjøp av andre bedrifter og fusjoner. Statens Kantiner vil vanskelig kunne handle raskt i slike saker, og det kan bli et problem i et marked som er beskrevet ovenfor som preget av at store aktører posisjonerer seg ved å kjøpe opp mindre bedrifter. Arbeiderpartiet vil derimot ikke gå til det skrittet å selge ut aksjene etter at bedriften er omgjort til et aksjeselskap. Dette er bl.a. fordi man i et aksjeselskap vil ha langt bedre muligheter for strategisk styring av selskapet. I et statsaksjeselskap vil særbestemmelsene i aksjeloven § 20-4 og 20-5 være et viktig fundament. Disse bestemmelsene innebærer at det fortsatt er statsråden som er generalforsamling, og at det er generalforsamlingen som velger styre. Disse særbestemmelsene vil falle bort hvis hele eller deler av aksjene selges og andre aksjonærer trekkes inn. Det er også grunn til å sette spørsmålstegn ved de ansattes rettigheter innenfor de forskjellige tariffområdene om aksjeselskapet skulle selges ut. De ansatte er i dag hovedsakelig organisert i NTL og har lønn og rettigheter innenfor dette tariffområdet. Ved et salg av aksjene, slik at bedriften dermed blir et helt ordinært aksjeselskap, vil det være mulig å presse de ansatte over på tariffområder som er regulert av partene innenfor hotell- og restaurantbransjen, tariffområder som er langt dårligere enn de tariffområdene som er aktuelle i dag. På bakgrunn av dette vil Arbeiderpartiet anbefale at Statens Kantiner omorganiseres til et aksjeselskap, og at aksjene blir 100 pst. i statlig eie.