trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-05-07:
Når det gjeld evna til å meistre gjentakingskunst å gjenta, må eg replisere at den evna har òg representanten Sortevik. Det er rimeleg føreseieleg kva som kjem av spørsmål, og me har fått liknande spørsmål både 6. februar, 23. april osv. Men me snakkar gjerne om finansiering av samferdslesektoren. Og når det gjeld å vise tilbake, er det faktisk slik at for å kunne vise at me har gitt samferdslesektoren eit lyft, må me nødvendigvis vise til kva nivå ein opererte med for berre kort tid tilbake, då nettopp Framstegspartiet var eit støtteparti for den førre regjeringa. Det handlar ikkje om å sjå tilbake, men det handlar faktisk om at ein skal få fram eit reelt bilete av at denne regjeringa har teke tak i samferdsla og gitt samferdsla eit lyft som ein trudde var vanskeleg. Det er ulike måtar ein kan finansiere samferdsla på, men ein kjem aldri forbi det faktumet at til sjuande og sist vil det handle om viljen til å prioritere sektoren innafor dei budsjetta som til kvar tid gjeld.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-05-07:
Det er jo inga hemmelegheit at Senterpartiet òg deler det synspunktet at investering og drift skal sjåast på på ulike måtar. Eg sit no i ei regjering som har valt å halde seg til dagens budsjetteringssystem, og eg stiller meg 100 pst. bak det. Nettopp strekninga Lysaker-Sandvika, som var omtalt i Aftenposten, kan jo vere eit godt eksempel på kva denne regjeringa då gjer. Eg er einig i det som stod i Aftenposten, at dersom ein før ein starta utbygginga, hadde sett heile prosjektet i samanheng, kunne det ha vore noko å hente. Men saka er jo at då måtte desse prosjekta ha vorte utsette i mange år. Me har nemleg sett på plansituasjonen og på situasjonen til kommunane, som òg skal vere inne i planprosessane. Det hadde betydd ei utsetjing i tid av det konkrete prosjektet. Sjølv om ein med den førre regjeringa måtte vente på midlar, har altså me i vår tid i regjering tilført dei midlane som Jernbaneverket kvart år har bedt om for å kunne ha rasjonell framdrift. Det har vore eksplisitt etterspurt frå mi side, det har vore eksplisitt følgt opp, nettopp fordi det òg går an innafor eksisterande budsjett å ha ei framdrift som er optimal.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-05-07:
Eg er samd i at jernbaneprosjekt skal byggjast ut så billig som mogleg innafor dei planføresetnadene som er vedtekne for dei einskilde prosjekta. Dette gjeld utan omsyn til på kva måte prosjektet vert finansiert. Samferdsledepartementet bad Jernbaneverket i 2006 om å gjere ei vurdering av kva for gevinstar som kunne vore oppnådde om ein hadde bygd ut heile Vestkorridoren under eitt med ei meir optimal framdrift, i staden for som no, med ei parsellvis utbygging og i periodar utan optimal framdrift av anlegg som var starta opp. I 2006 auka t.d. Stoltenberg II-regjeringa løyvinga til Lysaker stasjon med 25 mill. kr for å få meir optimal framdrift i prosjektet. Gjennomgangen frå Jernbaneverket synte at det ville ha vore mogleg å redusere byggjekostnadane monaleg. Den største samfunnsøkonomiske gevinsten er likevel knytt til at ved ei samla og rask utbygging hadde heile dobbeltsporet kunna takast i bruk på eit tidlegare tidspunkt. Eg vil gjere merksam på at planane for utbygging av dobbelsporet i Vestkorridoren vart omhandla i St.meld. nr. 46 for 1999-2000, Nasjonal transportplan 2002-2011. Her går det fram at hovudårsaka til at det vart valt ei parsellvis utbygging, var at jernbanekapasiteten på strekninga var sprengd, og det hasta med å kome i gang med utbygginga sjølv om det ikkje låg føre vedtekne planar for heile strekninga. Denne regjeringa har som prinsipp at prosjekt som er starta opp, skal drivast så rasjonelt som mogleg. Eg meiner at utbygginga av jernbaneprosjekta i Vestkorridoren er eit godt døme på dette. Samla for 2007 og 2008 er det løyvt i overkant av 1,6 milliardar kr til anleggsprosjekta som framleis er i gang i Vestkorridoren. Eg vil tillate meg å minne representanten Halleraker på det taktskiftet som kom i norsk samferdslepolitikk med regjeringsskiftet. Utbygginga av Vestkorridoren hadde ikkje optimal framdrift. Tilleggsløyvinga Regjeringa kom med til budsjettframlegget for 2006 frå regjeringa Bondevik II og den vidare opptrappinga vi har hatt, slik at jernbana sitt investeringsbudsjett no er meir enn 50 pst. høgre, har vore avgjerande for at vi no held framdrifta i Vestkorridoren. Då me overtok, stod det prosjektet i fare for å måtte stanse opp. Eg gjer òg merksam på at Regjeringa har teke den krevjande avgjerda å utsetje oppstart av prosjekt som har vore varsla starta, m.a. Barkåker-Tønsberg, slik at god framdrift kan sikrast på dei prosjekta som alt er i gang. Regjeringa har difor alt teke viktige grep for å sikre betre utnytting av ressursane som går til jernbana. Når det gjeld spørsmålet om bruk av OPS-modellar eller andre former for prosjektfinansiering, viser eg elles til svaret mitt på spørsmål 6, frå representanten Arne Sortevik.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-05-07:
Det undrar meg at representanten Halleraker og Høgre tek opp dette spørsmålet, for det viser jo til fulle at representanten sitt parti sat i fire år og sløste med staten sine midlar. I fire år sat Høgre i ei regjering som kunne ha teke tak i denne saka, men dei sikra ikkje eingong rasjonell framdrift innafor dei budsjetta som vart vedtekne. Eg må jo seie at eg blir forundra når eg les St.prp. nr. 1 for 2005-2006. Der går det fram at Bondevik II-regjeringa meiner at ei låneordning for jernbaneinvestering ikkje bør takast i bruk sidan den norske staten ikkje manglar midlar, i motsetning til det som er grunngiving for bruk av alternative finansieringsordningar i andre land. Her blir det konkludert med at på bakgrunn av administrative, kostnadsmessige og finanspolitiske omsyn meiner Bondevik II-regjeringa at ei statleg låneordning for finansiering av jernbaneprosjekt ikkje bør etablerast. I fire år sat Høgre i regjering. Dette er konklusjonen frå Høgre i regjering. Det viser til fulle at når ein kjem ut av regjeringskontora, gløymer ein kva ein eigentleg har meint.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-05-07:
For det fyrste er det denne statsråden som sette i gang ei utgreiing i regi av Jernbaneverket for å sjå om det er noko å hente på å ha ei samanhengande utbygging og eventuelt ei anna finansiering. Ikkje eingong dét hadde Høgre i regjering fantasi til å setje i gang. Når det gjeld spørsmålet om Regjeringa vil vurdere prosjektfinansiering eller ikkje, har me i samband med utkastet til Nasjonal transportplan fått innspel frå etatane som spelar opp til ein slik diskusjon. Den diskusjonen skal eg sjølvsagt sørgje for vert teken, og svaret på dette vil måtte kome i storingsmeldinga om Nasjonal transportplan til hausten.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
«I Aftenposten mandag 28. april d.å. er det nok en gang satt fokus på at etappevis utbygging av store samferdselsprosjekt ikke bare medfører lengre gjennomføringstid, men også medfører økte kostnader. Samlet utbygging kan gi raskere og rimeligere løsning, men krever avklart og forutsigbar langsiktig finansiering, f.eks. gjennom langsiktige statlige lån fremfor årlige bevilgninger over statsbudsjettet. Hva vil statsråden gjøre for å endre finansieringssystem for store samferdselsprosjekt innenfor vei og jernbane?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
Takk for forutsigbart svar. Statsråden behersker gjentakelsens kunst til fullkommenhet. Det er lite produktivt å se bakover, og det er lite produktivt å fortsette å skylde på forrige regjering når man nå etter hvert har sittet tre år i egen regjering. Det som er hovedfokuset for representanten Sortevik når han har tatt opp dette før, og nok kommer til å fortsette med å ta opp dette, er å få en systemendring som gjør at vi kan få fortgang i utbygging av store prosjekt med avklart finansiering. Aftenpostens fokus er at vi taper mye på å bygge tregt. Jeg har merket meg at en av dem som kommenterer oppslaget i Aftenposten 28. april, er tidligere finansminister Sigbjørn Johnsen fra Arbeiderpartiet, som foreslår at Jernbaneverket gjøres om til «statsforetak som kan ta opp lån med lange avdragsperioder». Ser statsråden at dette kan være en løsning som kan gi raskere og rimeligere utbygging av både jernbane og vei?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
Det er jo der kjernen i saken ligger: innenfor etablerte budsjett, som er et ettårig utgiftsbudsjett. Det er verken Aftenposten eller representanten Sortevik som tar dette fram igjen, men det er faktisk Jernbaneverket som peker på at staten ville tjent 1,5 milliarder kr om man hadde bygd strekningen Lysaker-Asker på fem år istedenfor ti. Jeg har også merket meg at en av dem som kommenterer dette, er Arbeiderpartiets tidligere statsråd Matz Sandman, som kaller dagens måte å bevilge penger på til jernbaneutbygging for «en systemfeil». Han sier videre: «Statsbudsjettet egner seg ikke for å håndtere sånne investeringer. Det skiller ikke mellom forbruk og investering, og perspektivet er ettårig.» Det er et synspunkt som Fremskrittspartiet deler, og som understreker at grunnen til at vi tar dette opp igjen, og kanskje må ta det opp ytterligere ganger, er at vi må endre systemet, slik at vi behandler investeringer som varer i 50 år, på en annen måte enn utgifter som er brukt opp i løpet av et år.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-05-07:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «Fremstående representanter fra Jernbaneverket og forskningsmiljøer uttaler at den norske måten å bygge jernbane på koster staten milliarder av kroner ekstra. Regjeringen ønsker hverken å anvende OPS-modeller eller sitt eget forslag fra Soria Moria, prosjektfinansiering. Er statsråden enig i at dette er å kaste bort verdifulle økonomiske ressurser som kunne vært brukt på andre prosjekt?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-05-07:
Jeg takker for svaret. I eksemplet fra Jernbaneverket med strekningen Lysaker-Asker har staten altså tapt 1,5 milliarder kr. I tillegg kommer selvsagt næringslivets og samfunnets tap fordi ting går sent eller sågar ikke blir startet opp. Fra vegsektoren kjenner vi til sammenlignbare motorvegstrekninger som faktisk er under bygging nå, i OPS-regi og i statlig regi, henholdsvis Grimstad-Kristiansand og E18 gjennom Vestfold. De har en ganske sammenlignbar lengde og kompleksitet, men OPS-prosjektet bygges på halve tiden, uten overskridelser og med oppsiktsvekkende lavt sykefravær og den type kostnader. All evaluering av OPS-modellene peker i én retning. Til tross for dette nøler Regjeringen. Kan statsråden leve med at det ikke skjer noe særlig her lenger, når staten påviselig sløser med midlene?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-05-07:
Jeg takker igjen for svaret. Høyre i regjering viser også at vi igangsatte OPS-prosjekter med stor suksess, og det var det som var bakgrunnen for mitt spørsmål. I Sverige anvender man en prosjektfinansiering slik disse regjeringspartiene skrev at de ville gjennomføre i Norge. Tre år er gått, og vi har sett lite til det. Botniabanen er en høyhastighetsstrekning på 20 mil som realiseres på åtte-ti år nettopp innenfor en slik modell, til en oppsiktsvekkende lav kilometerpris. Her benyttes bl.a. det svenskene kaller Riksgjeldskontoret som medfinansiør. I Norge har vi hatt Garantiinstituttet for eksportkreditt for skip og borerigger og «you name it». Men selskapet Botniabanen AB er eid av det offentlige, og det er altså organiseringen og strukturen her som gjør at de bygger så mye raskere og mer rasjonelt. Hvordan går det med statsrådens oppfølging av egne løfter i Soria Moria-erklæringen om denne typen organisering i Norge, nemlig prosjektfinansiering?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
La meg starte med å si takk for i går til justisministeren og deretter stille følgende spørsmål: «Flere og flere opplever å bli utsatt for id-tyveri her i landet. Mennesker opplever at de påføres stor gjeld, at de svartelistes pga. manglende betaling, og andre ubehageligheter. Etter det jeg kjenner til, har man i dag ingen fullgod oversikt over hvor mange som berøres av slike forhold årlig. Hvilke tiltak mener statsråden er nødvendige for å kunne bekjempe denne typen kriminalitet?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg oppfatter veldig positivt. Det er betryggende å høre at departementet og Regjeringen jobber aktivt med dette. Det er også et faktum at Justisdepartementet har et overordnet ansvar bl.a. når det gjelder samfunnssikkerhet totalt sett - internt, men også overfor de andre departementene - for å se på helheten i dette. Samfunnssårbarhet som berører enkeltpersoner, vil jo også igjen berøre samfunnet som sådant. Derfor er det viktig at man har et høyt aktivitetsnivå for å bekjempe det. Det samme går jeg ut fra vil gjelde tilgang til såkalt sensitiv informasjon om enkeltpersoner og andre i denne settingen. Jeg tenker på informasjon om personlig økonomi, som er én ting, men også på annen kunnskap som enkeltpersoner måtte sitte på. Det jeg likevel ønsker å utfordre statsråden på, er om han gjennom sine arbeidsgrupper faktisk vil prøve å få tilgang til hvor store summer det er snakk om i året her. Hvor store er de samfunnsmessige kostnadene på det - som finansieringsselskap, banker, enkeltpersoner selv og andre må ta for å finne ut volumet på det?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-07:
Jeg takker igjen for svaret. Det er to forhold jeg vil spørre statsråden om i mitt siste spørsmål. Det ene er: I hvor stor grad er vi avhengige av internasjonalt samarbeid for å løse dette? Jeg går ut fra at mye av det som skjer, ikke nødvendigvis er egenprodusert i Norge, men at man også får «hjelp» fra personer med annen nasjonalitet enn norsk. Det er det ene. Det andre er: Når man prater om gjennomgang av lovverk, vil statsråden da ta initiativ og se på hvordan mennesker som utsettes for id-tyveri, behandles? Jeg har fått tilbakemeldinger om at man ikke nødvendigvis bare føler seg godt ivaretatt av norsk politi når det gjelder å bli trodd, eller ikke å bli trodd, og ikke minst den tillitskrisen man kan bli utsatt for som mistenkeliggjort gjennom kriminalitet utført av andre, mens man selv sitter igjen med en - skal vi kalle det - ansvarlig svarteper systemmessig. Jeg ønsker at statsråden kan si noe om internasjonalt samarbeid, men også om han vil ta høyde for å gå inn og se på problemer som enkeltpersoner kan berøres av i så måte.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-05-07:
Aller først har jeg lyst til å replisere at i den kritiske infrastrukturen vi står overfor i Norge, har man tradisjonelt snakket om den mer fysiske, synlige og tydelige infrastrukturen - vann, kraft osv. Men det er helt åpenbart at en ny arena - som er en voksende arena, som også krever oppmerksomhet - er id-sektoren, når det gjelder det å kunne sette et samfunn ut av spill. Vi tar dette såpass på alvor at en vesentlig del av den stortingsmeldinga som nå er like rundt hjørnet, blir om det å samordne og styrke den sivile beredskapen i forhold til den sårbarheten. Meldinga kommer snart, og der vil det bli lansert tiltak som gjelder også dette. Så er det klart at dette kan dreie seg om store verdier, og det dreier seg om store verdier for mange. Det har vi ikke fullstendig oversikt over. Det vil man vanskelig også få fullstendig oversikt over. Men jeg tar oppfordringen. Jeg tror det vil være viktig i større grad å skaffe seg rede på det, for det vil mobilisere ikke bare oss, men også andre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-05-07:
Til det siste først: Det er helt på det rene at de som utsettes for alle typer kriminelle handlinger, har krav på å bli behandlet med all mulig respekt, ikke bare av politiet, men også av det sivile samfunn, enten det er banker eller postkontorer. Det bør ligge i bunnen for all type lovgivning. Men det forhindrer jo ikke at når det gjelder denne type vanskelig kriminalitet å etterforske, er vi nødt for å operere med ganske strenge beviskrav for å kunne påstå at det har skjedd noe straffbart, og plassere det ansvaret hos noen. Det kan jo for noen betraktes som det ikke å bli trodd, det at man ikke har nok bevis. Der har vi alle en forklaringsoppgave. Ikke bare i den politiske debatten, men også i den norske rettssalen er det en oppgave å forklare at det ikke nødvendigvis betyr at vedkommende som har anmeldt et forhold, enten er kjeltring eller bevisst lyver. Det er alltid en viktig sammenheng. Når det gjelder denne kriminaliteten, er den kanskje det feltet som er en av begrunnelsene for at vi ønsker mer intensivt internasjonalt samarbeid innenfor Schengen, men også innenfor det Prüm-samarbeidet som nå avtegner seg i Europa. Jeg tror det er helt vitalt at vi får utlevert flere opplysninger som kan bidra til bl.a. å redusere denne type kriminalitet.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-05-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «I de neste årene vil det være stort behov for kompetent arbeidskraft i offentlig sektor. Men det nye helsearbeiderfaget, som ble innført høsten 2006, strever med rekrutteringen. Tross prosjekt med rekrutteringspatruljer i ungdoms- og videregående skoler har søkertallet i de fleste fylker gått ned. Dessuten er det bare halvparten av elevene som fullfører utdanningen med fagbrev. Innen 2020 er det behov for 20 000 helsefagarbeidere i bl.a. sykehjem i Norge. Hva vil statsråden gjøre for å skape engasjement for faget?»
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-05-07:
Jeg takker statsråden foreløpig for svaret. Ifølge de beregningene jeg har innhentet fra Statistisk sentralbyrå, vil man i 2025 kunne mangle 26 000 helse- og omsorgsarbeidere. Det er et stort tall, og det gir store utfordringer til både samfunnet, videregående skoler og rådgiving i ungdomsskolen, som statsråden nevnte. Med et stort antall eldre og tverrpolitisk enighet om at vi skal ha en klar kvalitetsforbedring i eldreomsorgen, har vi en ganske lang vei å gå. I dag har mange sykehjem ufaglærte ansatte. Ser statsråden at manglende kvalifisert personell truer kvaliteten på eldreomsorgen i kommunene, siden man ikke klarer å skaffe nok kvalifiserte helsearbeidere?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-05-07:
Jeg takker igjen for statsrådens svar. Et delmål i Kompetanseløftet 2015, som statsråden var inne på, er å øke bruttotilgangen på helsearbeidere til om lag 4 500 pr. år gjennom dette samarbeidsprosjektet, som statsråden også nevnte. Rekrutteringen har altså gått noe ned. Samtidig slutter veldig mange midt i utdanningen. Mange voksne har tatt fagbrev i denne utdanningen, og det er veldig bra. Men ser statsråden at i dette typiske kvinneyrket - lavlønnsyrke, med tøffe arbeidsforhold i hverdagen - er det store utfordringer med å engasjere unge mennesker til å gå i gang med denne utdanningen?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-07:
Eg er heilt einig i at vi har ei svært stor ufordring når det gjeld rekruttering av kompetent arbeidskraft generelt på mange område i samfunnet. Men særleg innanfor helse- og omsorgssektoren står vi i åra framover framfor store rekrutteringsutfordringar. Det er grunnlaget for at Regjeringa i denne perioden har hatt eit klart mål om 10 000 fleire årsverk, der vi ligg svært godt an. Men det er då lagt fram tal som viser at det framleis er behov i åra framover, nettopp fordi kvaliteten i eldreomsorga avheng av å ha kompetente menneske som jobbar der, med den gode jobben dei kan gjere. Derfor følgjer vi helsearbeidarfaget veldig tett. Det er gjort ei rekkje tiltak for å få opp rekrutteringa, og vi kjem til å halde fram med dei, som eg sa i mitt første svar.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-07:
Det er, som sagt, litt vanskeleg å samanlikne direkte med tidlegare år. Eg er likevel bekymra over at vi ser det som truleg er ein liten nedgang i søkjartala. Det er bakgrunnen for at vi held oppe den særlege fokuseringa på rekruttering, med ulike tiltak, men at vi òg, saman med Helse- og omsorgsdepartementet, vil føre ein dialog med KS og jamleg vurdere om det skal gjerast endå meir for å sikre rekrutteringa, ved å få fleire lærlingplassar. Ikkje minst det å spreie informasjon og kjennskap om eit nytt fag er noko ein må drive med over tid. Ein kan ikkje rekne med å få full effekt av det heilt frå begynninga. Eg vil berre stadfeste at eg er heilt einig i at dette er ei svært viktig utfordring. Eg trur òg måten vi omtaler faget og det å jobbe i eldreomsorga på, er svært viktig. Her er det spanande jobbar - viktige jobbar for samfunnet - som blir prioriterte høgt. Her har vi eit stort behov for arbeidskraft i åra framover, og det vil vere lett å finne seg jobb.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-05-07:
Som jeg har redegjort for i svaret mitt, har styret i Secora fulgt opp de hendelsene som har vært i forbindelse med prosjektet i Oslofjorden. Det er foretatt en meget grundig gjennomgang av det som skjedde i september. Det skyldtes at enkeltpersoner gjorde feil. De personene jobber ikke lenger i selskapet i dag. Det er ikke avdekket feil ved selve prosedyrene og systemene. Når det gjelder det som skjedde i april, har selskapet en grundig gjennomgang også av det. Så dette er noe som selskapets styre tar på største alvor, og som også departementet følger nøye opp.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-05-07:
Jeg kan forsikre om at departementet har vært og skal være både aktive og proaktive i å følge opp selskapet, og selskapets styre har jo også tatt de hendelsene som er avdekket, på største alvor. Det å sette i verk et slamdeponeringsprosjekt, eller å ta stilling til det, er en sak som ligger utenfor mitt ansvarsområde. Det er et prosjekt som føres i regi av Oslo kommune, Oslo Havn. Det er SFT som er tilsynsorgan for det, så jeg skal vokte meg vel for å ha synspunkter på denne saken i denne salen. Mitt ansvar er å sørge for at Secora som et statlig selskap forholder seg til lover og til regelverk. Jeg vil følge det nøye også i fortsettelsen, og jeg har full tillit til at styret gjør den jobben de skal og må gjøre i så henseende.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2008-02-07:
Veldig mange av disse forslagene i innstillingen kommer mindreårige til gode. Vi vet at justisministeren er veldig opptatt av å styrke rettighetene til barn. Derfor blir mitt spørsmål til justisministeren: Hvorfor er ikke statsråden villig til å gi et barn som er omkommet, rett til bistandsadvokat der enten foreldrene eller dets nærmeste er siktet i saken?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-02-07:
I innlegget mitt viste jeg til Voldtektsutvalgets nylig framlagte innstilling og den påpekning det har av behovet for mer støtte og hjelp til ofre i slike situasjoner. Samtidig har vi bak oss dette prøveprosjektet i Trondheim som er evaluert med veldig positive resultater. Så tenker jeg at det er veldig viktig at vi foretar disse lovendringene her i dag, at vi gir utvidede, nye rettigheter til fornærmede og etterlatte. Hvis loven skal bli reell og fungere, forutsetter det at de som er ofre og etterlatte, settes i stand til faktisk å kunne utnytte de nye rettighetene de faktisk får ved lovendringen i dag. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Vil han ta noe initiativ og vurdere å gjøre et tilbud à la Trondheim til et landsomfattende tilbud?
Trond Lode (Senterpartiet), 2008-02-07:
Senterpartiet har alltid forsvart enkeltmenneskets rettar overfor forskjellige maktapparat. Difor er det svært gledeleg at vi no får endringar i straffeprosesslova som kjem ei svært sårbar gruppe i møte, nemleg fornærma og etterlatne i straffesaker. Endringane i straffeprosesslova er ein viktig del av å oppfylla det Soria Moria-erklæringa seier om å styrkja stillinga til offer for alvorleg kriminalitet. Det er ikkje vanskeleg å tenkja seg kor urettferdig det kan opplevast å verta oversett og tilsidesett i ei sak som faktisk i stor grad handlar om ein sjølv. Ein har allereie opplevd stor urett, og då er det viktig at ein ikkje skal oppleva det på nytt i møtet med rettssystemet. Difor er det på høg tid at vi no skal sjå grunnleggjande annleis på offer og etterlatne sine rettar i rettsprosessen enn vi har gjort fram til no. For Senterpartiet er det viktig at denne lovendringa ikkje svekkjer den tiltalte sin rett til ein rettferdig rettargang. Dette omsynet meiner vi er godt teke vare på i framlegget. I innstillinga vert det føreslege å utvida bistandsadvokatordninga til m.a. å gjelda fornærma i saker om vald i nære relasjonar og offer for kjønnslemlesting. Dette er menneske i ein svært sårbar og vanskeleg situasjon, og det å ha tryggleiken i ein profesjonell som kjenner systemet, og som ein kan venda seg til med dei problema og spørsmåla ein har, vil vera av stor betydning. Den gjeldande straffeprosesslova inneheld ikkje noko eige kapittel om dei fornærma og etterlatne sin plass i straffeprosessen. Dette syner at det var på høg tid med forandring. Etter Senterpartiet si meining er det heilt sentralt at fornærma og etterlatne no får ein synleg og sjølvsagd plass i lova. Det er viktig for straffeprosessen, og ikkje minst er det symbolsk viktig. Eit av dei viktigaste momenta i innstillinga er at ein anerkjenner det store informasjonsbehovet offeret og etterlatne har. Å ikkje vita kva som skjer, kan bidra til mykje uro og bekymring, som ein kan unngå ved informasjon. Den utvida retten til å vera til stades i rettsmøte vil ha stor betydning for mange. Senterpartiet er glad for at Regjeringa ser stillinga for offer og etterlatne i eit breitt perspektiv. Forslaga til endringar i straffeprosesslova er ein del av dette breie perspektivet. Regjeringa sin handlingsplan mot vald i nære relasjonar blir ein svært viktig del av dette biletet. Det same gjeld den nyleg endra valdsoffererstatningslova, som gjev fleire rett til erstatning. Senterpartiet er svært glad for at vi no innfører ein ny tenkemåte om rettane til offer og etterlatne, og at dei på den måten får sin rettmessige plass i straffeprosessen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-07:
Fra Kristelig Folkepartis side er det ikke noe behov for å gi en veldig uttømmende redegjørelse for vårt syn, for det gjorde saksordføreren, som representerer en nesten enstemmig komite, på en veldig god måte - mindretallsforslagene er noen små unntak fra hele innstillingen. Så jeg skal begrense meg til å summere opp det jeg synes er viktigst i proposisjonen. Det er først og fremst å gi uttrykk for også lovmessig hvilke legitime interesser fornærmede og etterlatte har i straffesaker. Det er utvetydig slått fast gjennom de endringer som vi kommer til å vedta senere i dag. Videre synes jeg det er viktig at det er enstemmighet om å avgrense dette mot det som det har vært tatt til orde for fra enkelte hold, nemlig å gi fornærmede og etterlatte formell status som part. Det er jeg også veldig glad for. Her mener jeg innstillingen balanserer viktige prinsipper innenfor strafferetten og det straffeprosessuelle på en god måte. Det er av betydning at det skjer med et enstemmig vedtak. Jeg er i likhet med saksordfører og flere andre enig i at den betydelige styrkingen av bistandsadvokatordningen konkret vil være noe av det viktigste som saken vil gi seg utslag i når vi har gjort våre vedtak - også det at forslaget åpner for en skjønnsmessig vurdering av behovet for bistandsadvokat i andre sakstyper enn det som er særskilt nevnt, dersom det foreligger særlige behov. Jeg er litt spent på hvordan det vil bli benyttet. Det komiteen understreker når det gjelder faste bistandsadvokater, tror jeg vil gi en kompetanse og erfaring som kommer de fornærmede og etterlatte til nytte i den ofte vanskelige prosess det er å gjennomgå en rettssak av denne typen. Med disse bemerkningene slutter vi oss til innstillingen, og vi slutter oss også til forslaget som Fremskrittspartiet og Høyre har fremmet i fellesskap.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Det er helt riktig at det er veldig sentralt for Regjeringa å styrke barns rettigheter. Dette som nå trekkes fram, er noen av de mest tragiske sakene vi står overfor, og det er noen av de vanskeligste sakene vi står overfor etterforskningsmessig. Det er også vanskelig for politi og påtalemyndighet å kunne gå aktivt inn i slike saker. Her må man velge sine tiltak med stor omtanke. Det som er maktpåliggende for Regjeringa i disse sakene, er at vi blir bedre til å etterforske disse sakene. Der har vi helt klart falt ned på at det å gi bistandsadvokat til et omkommet barn ikke er det beste for å skape bedre etterforskning i disse sakene. Da har vi mer tro på de to tiltakene vi har valgt å sette i verk når det gjelder dette: Vi skal å ha dødsstedsundersøkelser i slike saker, hvor helsemyndighetene og politiet kommer raskere inn for å avdekke hva som faktisk har skjedd. Vi mener også det er helt avgjørende at vi nå får rask etablering av de teamene ute i politidistriktene som skal håndtere denne typen saker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Det er en utrolig viktig utfordring representanten peker på. Som jeg også sa fra talerstolen i sted, så er én ting at man får rettigheter - Stortinget bevilger faktisk nærmere 44 mill. kr i år bare på ekstra tiltak i forhold til fornærmede - men de må også tas i bruk. Jeg håper at bl.a. den informasjonsplikten og den informasjonsoppgaven som nå tilligger politiet, og den kontakten vi får mellom aktor og fornærmede, vil bidra til det. Samtidig står Regjeringas satsing på rådgivningskontorene for kriminalitetsofre veldig sentralt når det gjelder å gjøre informasjonsarbeidet bedre. Som representanten Aspaker kjenner til, ble rådgivningskontorene for kriminalitetsofre gjort permanente fra 1. januar 2007, så vidt jeg erindrer. Det er Regjeringas oppfatning at vi nå bør samle innsatsen for kriminalitetsofre nettopp i disse kontorene, og i den forbindelse er det jo særlig viktig å trekke veksler på erfaringene fra Trondheim.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Å møte ofre for overgrep og vold er en krevende og sterk opplevelse. En ting er de konkrete hendelsene, men ofte er det minst like gripende å høre hvor mye ressurser og krefter ofrene bruker på å få livet, så langt som det er mulig, til å normalisere seg etterpå - etter overgrepene, etter volden. Da gjør det sterkt inntrykk på meg som justispolitiker når flere av ofrene i ettertid har beskrevet rettssaken og møtet med politi og påtalemyndighet som et nytt overgrep. Et raskt søk inne på chattekanaler, som Faen Heller - et chattested for unge som har opplevd seksuelle overgrep - eller Blink viser at svært mange oppgir nettopp frykten for at rettssaken skal bli et nytt overgrep, som en viktig grunn til at de ikke orker å anmelde forholdet. Jeg er helt enig med justisministeren i at tiden er inne for et systemskifte, og jeg er glad for at Regjeringen gjennom dette lovforslaget styrker rettighetene til både fornærmede og etterlatte. Gjennom denne saken sikrer vi at fornærmedes legitime interesser i saken reflekteres bedre i lovgivningen. Fornærmede vil få grunnleggende rettigheter, som rett til å bli informert om utviklingen i saken, innsyn i saksdokumentene, rett til å være til stede i domstolen når saken mot lovbryteren skal behandles og rett til å få gi uttrykk for sitt syn og til å kunne imøtegå opplysninger, både under etterforskning og under iretteføring. Samtidig er det viktig å sikre at saksbehandlingstiden ikke blir for lang, når vi nå styrker fornærmedes rettigheter, fordi dette også utgjør en stor belastning for offeret. Derfor er det viktig at Justisdepartementet tett følger utviklingen av saksbehandlingstiden. Dersom det viser seg at den blir for lang, må vi på nytt vurdere om det skal innføres frister. Helt til slutt: Det er umåtelig viktig å få ut informasjon om disse endringene til fornærmede og pårørende. Utvidet rett til bistandsadvokat og samtaler med advokat vil bidra til det. Men også dette må vi følge nøye med på. Da slipper vi forhåpentligvis å lese flere innlegg fra fortvilte ofre som ikke tør anmelde eller fortelle noen om overgrepene, fordi de er redd for nye overgrep - denne gang utført av det offentlige.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Jeg tar ikke ordet så ofte i denne salen, men dette er en så stor sak at jeg faktisk ønsker å si at den innebærer ikke mindre enn et systemskifte i kriminalpolitikken. Jeg vil gi stor honnør til justisministeren som har løftet fram et felt i kriminalpolitikken som ingen regjering har gjort tidligere. Omsider er det en justisminister som tar ofrene på alvor og styrker fornærmedes og etterlattes stilling. Det blir lettere for folk å bli møtt av politi og rettsvesen nå. Det er svært viktig at voldsofre og etterlatte blir tatt vare på og tatt på alvor i dette vanskelige feltet. Barn er sårbare. I en situasjon der de sågar er mishandlet og krenket, er de ekstra sårbare og hjelpeløse. Derfor er det gledelig at barns rettigheter styrkes. Retten til bistandsadvokat foreslås utvidet i saker om seksuell handling med barn under 16 år. I dag har de slik rett bare dersom handlingen er begått under særdeles skjerpende omstendigheter. Nå foreslås terskelen for oppnevning av bistandsadvokat senket. Regjeringen foreslår å heve aldersgrensen for bruk av dommeravhør fra 14 til 16 år. Regjeringen foreslår også at barn under 12 år skal slippe å måtte ta stilling til om de ønsker å forklare seg eller ikke mot en nærstående siktet. Alle som har barn, vet at barn er svært lojale. Regelen om fritak for vitneplikt på grunn av nært slektskap med siktede skal ikke gjelde for barn under 12 år. Dette er et systemskifte, og ikke minst bør det bemerkes at det faktisk er lagt inn penger i budsjettet til de endringene som er foreslått i straffeprosessloven. Det er jeg glad for. Men jeg er aller mest glad for at dette feltet i kriminalomsorgen blir løftet fram. Et ødelagt menneskeliv kan ikke budsjetteres, men det kan gis verdighet og respekt i straffesystemet. Denne saken viser at Regjeringen leverer helt i tråd med Soria Moria-erklæringen.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-07:
Justisfeltet er et viktig område i samfunnet, fordi det er med på å sette grenser for hver enkelts atferd for ikke å bli utsatt for overgrep. Jeg synes at noe av det mest gledelige med denne diskusjonen og det som vil bli vedtatt i dag, er hvor sterkt alle innlegg egentlig gjennomsyres av at strafferettspleien skal være human, at den skal preges av at man skal behandle folk med respekt. Man skal behandle offeret, fornærmede, med respekt. Men det har også gjennomsyret politikken i hele denne perioden at også den domfelte skal behandles med respekt, i den forstand at man skal ha tiltak innenfor kriminalomsorgen som muliggjør at man kan bli rehabilitert og komme ut som gagns mennesker. Jeg synes statsråden fortjener stor ære for å skape en atmosfære i strafferettspleien og på justisområdet som gjør at man ikke søker å score lettvinte poeng på at jo hardere man tar den enkelte, jo bedre kriminalomsorg får man, for all forskning viser det motsatte. Det er på mange måter litt oppsiktsvekkende når Jan Arild Ellingsen sier: Hvorfor har man ikke gjort dette før? Implisitt: Hvorfor har ikke vi tenkt på det før? Man har jo hatt anledning til det i forbindelse med ulikt samarbeid med andre regjeringer. Men det er jo positivt at man erkjenner at når man får realisert ulike deler av strafferettspleien i henhold til Soria Moria-erklæringen, blir det faktisk en bedre politikk ut av det enn det den forrige regjering var i stand til å komme opp med. Det at vi i dag enstemmig kan vedta en politikk i regi av den rød-grønne regjeringen som alle i denne salen ser seg tjent med, lover godt også for framtiden. Det betyr at man på stadig nye felt både vil kunne styrke offerets stilling og i forlengelsen av det sikre at tilbakefallsprosenten blir mindre blant de kriminelle ved at kriminalomsorgen som sådan blir styrket i sitt innhold.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-06-10:
Jeg kan uforbeholdent slutte meg til det saksordføreren nå nylig har sagt om denne saken og disse forslagene. Men jeg har lyst til å understereke det saksordføreren startet med, og som for så vidt også ligger underforstått i forslagsstillernes ønske, og det er at energieffektivisering utvilsomt vil være et av de aller viktigste virkemidlene for å redusere utslippene av klimagasser i nær framtid. På mange måter har vi vært heldige her i Norge som har hatt tilgang på både rimelig og god elektrisitet. Det har gjort oss mindre bevisste på hva vi har brukt elektrisiteten til, og hvordan vi bruker den. Om veien til mer energieffektivisering går via lovforbud, slik forslagsstillerne ønsker, er jeg svært usikker på. Det utvilsomt største og kanskje viktigste potensialet ligger i å endre folks adferdsmønster og holdninger til bruk av energi. De fleste av oss er i løpet av de siste åra blitt betydelig mer opptatt av å bruke energi riktig og å unngå unødig bruk av energi. Her ligger det fremdeles et betydelig potensial videre. Mye er gjort i den siste tida nettopp med tanke på økt og bedre utnyttelse av energien og elektrisiteten. Vi satser nå på mer energieffektive bygg. Vi stiller strengere energikrav til apparater. Vi har styrket Enovas virkemiddelapparat, og de har gjennom sine programmer i stor grad fokusert på energieffektivisering. For å få utløst det utvilsomt store potensialet som ligger i energieffektive løsninger og endret adferdsmønster, er det grunn til å stille spørsmål om hvilke veier man bør gå. Lovforbud på enkelte områder, slik Kristelig Folkeparti står alene om å foreslå, er utvilsomt en kontroversiell og - som saksordføreren sa - en radikal vei å gå. Jeg tror det er viktig å underbygge det arbeidet som Regjeringen allerede gjør. Det legger opp til gode ordninger for å få en god energiutnyttelse. Det handler om motivasjon, om bevisstgjøring. Det er varslet at en i energimeldingen kommer tilbake til dette i en større helhet. Det er det viktige i denne sammenheng. Andre, større tiltak når det gjelder energieffektivisering, handler om linjenett, gamle bygg, opprusting og utbygging av vannkraftproduksjonen. Alt henger sammen med alt, og det kommer vi tilbake til. Men å ta ut enkeltområder og innføre lovforbud tror vi er feil vei å gå.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-10:
Denne saken bærer preg av at alle vil i samme retning, men at noen gjerne overdriver potensialet og mulighetene litt mer enn andre. Vi har hørt snakk om enøktiltak i mange tiår på Stortinget. Da er det viktig å få perspektiv. I denne debatten har vi hørt at 5 pst. av energiforbruket i husholdningene og næringslivet er standby-forbruk. Det tilsvarer ca. 4 TWh. Enova anbefaler i deres anslag at man setter et komma foran det tallet. Vi har hørt at en kan spare flere hundre kroner bare på ett elektrisk apparat ved å slå av standby-knappen. Med 50 øre pr. kWh betyr det at en i hvert fall kan bruke 200 kWh på ett apparat. Det tilsvarer at en bruker 25 watt på en standby-funksjon. Det er ingen nye apparater hvor en annonserer med at de bruker 25 watt i standby. Det annonseres at de bruker mindre enn 1 watt. Enten må en ta selskapene for falsk markedsføring, eller så må en få debatten inn på riktig spor. Derfor vil jeg spørre: Vil statsråden ta initiativ til å prøve å kvantifisere enøktiltakene på disse mulige områdene i sin energimelding?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-06-10:
Vi fjerner oss dessverre i negativ retning fra våre Kyoto-målsettinger. Det går smått med ny produksjon av fornybar energi i Norge. Våre CO2-utslipp øker kraftig i Norge. Forbruket av energi øker også kraftig i Norge. Statsråden slår fast her i dagens debatt at jo da, energisparing står høyt på dagsordenen i departementet. Med det bakteppet som jeg har referert til, er det noe i det hele tatt som tyder på at energisparing står på dagsordenen i Olje- og energidepartementet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-10:
Statsråden gjentar at den mest miljøvennlige kilowattimen er den som ikke brukes, og det er vi veldig enig i. Det er kanskje også den letteste å få tak i, fordi det er vanskelig å få satt i gang ny produksjon av fornybar energi med det støttesystemet og også det litt seine offentlige systemet som vi har for tiden. Det er jo beklagelig. Derfor er det viktig at vi stimulerer til å bruke energien fornuftig, og at vi bruker så lite som mulig. Statsråden sier: «Mitt utgangspunkt er klart: Glødepærer skal fases ut.» Hun tar også høyde for en prosess i EU i sitt innlegg. Mitt spørsmål blir da: Når vil statsråden klare å oppnå sitt mål?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-10:
Etter å ha hørt statsrådens innlegg og også replikkordskiftet med meg, oppfatter Venstre og Kristelig Folkeparti at statsråden er enig i intensjonene som ligger i forslag nr. 2 om en utfasing av ineffektive lyspærer. Det gjelder glødepærer i dette tilfellet. Dermed gjør vi om forslag nr. 2 til et oversendelsesforslag. For Kristelig Folkeparti og Venstre er det viktig at vi finner fram til enighet og finner fram til tiltak som gjør at dette kommer raskere. Så med statsrådens svar om at hun også ønsker å lage en plan når det gjelder en utfasing, gjør vi dette forslaget om til et oversendelsesforslag.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-06-10:
I Norge har vi ikke statistikk for formålsfordeling av elektrisitetsbruken. Enhver beregning eller antagelse om andelen som brukes til ulike formål, vil derfor være usikker. Dette er en utfordring for oss. Når det gjelder standby-forbruket i Norge, har Enova beregnet det til om lag 400 GWh. Jeg er ikke i stand til å utfordre det tallet. Men jeg tenker at representanten har et viktig poeng, altså: Vi trenger å ha bedre kunnskap, bedre oversikt. Når vi skal jobbe systematisk med energiøkonomisering, er det viktig at vi jobber på de områdene hvor vi har størst mulighet til å ta ned flest TWh raskt. Der er det industrien som peker seg ut, og der er det bygningsmassen som peker seg ut. Men det at vi skal jobbe systematisk inn mot disse store områdene, tilsier ikke at vi ikke samtidig skal ta kloke grep inn mot det mindre forbruksmarkedet.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-06-10:
Jeg kan forsikre representanten Kristiansen om at vi har energieffektivisering høyt på vår dagsorden. Dette var bl.a. tema i Energirådet for ikke mange dagene siden, hvor vi ble enige med Energirådet om at et av de viktige innspillene som de skal gi til energimeldinga, er nettopp på dette området. Da skal vi sørge for at vi har en helhetlig plan som favner hele spekteret, som representanten Ketil Solvik-Olsen var opptatt av, fra industrien og de tunge tiltakene og fram til de små mulighetene som vi har hos vanlige forbrukere. Ja, dette har vi stor oppmerksomhet på. Jeg skal gjenta så lenge jeg har mulighet til å stå i denne sal, at den mest miljøvennlige TWh vi har, er den som ikke forbrukes. Der skal jeg sørge for at vi gjør et viktig arbeid framover.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-06-10:
Vi ser at det er god framdrift i disse prosessene i EU, både når det gjelder mer energieffektiv belysning, og når det gjelder produkter med standby-funksjoner. Jeg kan ikke garantere eksakt når man blir ferdig med prosessene i EU. Det jeg skal love, er at vi parallelt med utviklingen i EU skal se på hvordan vi kan lage en plan for å fase ut glødepærene i Norge, for vi har noe ulikt forbruksmønster i EU og i Norge. Vi må sørge for at vi følger den samme veien, for hvis vi setter ulike krav til produktene, kommer vi i konflikt. Det er f.eks. fullt mulig å fase ut pærer med høy styrke raskere i Norge enn man f.eks. gjør i EU, men vi er avhengige av at vi følger omtrent samme vei, ellers kommer vi i konflikt med EØS-avtalen. Jeg skal gjøre det jeg kan for at vi skal få disse prosessene på skinner så raskt som mulig.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-06-10:
Statsråden fortjener ros og honnør for den gode måten dette ble taklet på når det gjelder Laksevåg og Holen skole. Per Rune Henriksen sa at glemsel og taushet er ingen god strategi. Flere av oss har i løpet av behandlingen av denne saken fått tilgang til veldig mye av behandlingen av saker vedrørende spesielt huleboerne og sett hvor lang tid prosessen har tatt. Noen av sakene har tatt opptil 20 år, med avslag, prøving igjen, osv. Da er mitt spørsmål til statsråden: Vil han følge opp de sakene, slik at vi får en raskere avklaring? Jeg ser også hva statsråden skriver i det siste brevet, og jeg har stort håp om at det må være mulig å finne en raskere avklaring og fokusere på det.
André N. Skjelstad (Venstre), 2008-06-10:
Primært hadde Venstre ønsket en ordning der en kunne ha sett på erstatningsordningen for krigen generelt og ikke spesifikt på det enkelte området. Men så har vi tidligere, som representanten Sundsbø nevnte, fremmet et forslag vedrørende nordmenn i afrikansk fangenskap. Derfor kommer Venstre til å stemme for forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-06-10:
Det er riktig som statsråden sier, at vi har fått ny kunnskap også gjennom den nye ekspertgruppen som har gått gjennom disse sakene grundig. De har bl.a. gått gjennom de psykiske lidelsene som disse menneskene kan ha pådratt seg, og slår fast at det er stor sannsynlighet for at så har skjedd. Men allerede i 2005 slo man fast gjennom en rettskraftig dom i Gulating lagmannsrett at man hadde den kunnskapen. Man hadde altså tidligere kunnskap om at dette kunne ha inntruffet, og man burde fått erstatning på det grunnlaget. Den gangen uttalte Rikstrygdeverket at man ikke ville endre sin praksis, selv om en hadde en rettskraftig dom fra en domstol i Norge. Derfor blir mitt spørsmål som følger: Vil statsråden sørge for, etter denne debatten og den jobben som departementet har gjort, at NAV blir fulgt opp på en sånn måte at man overfor Stortinget kan garantere at det blir en ny praksis i disse sakene?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-06-10:
I likhet med foregående taler ikke bare håper jeg at det settes punktum i denne saken, men jeg forventer at det blir satt et punktum. Jeg opplever også statsråden som veldig positiv, at han vil forsikre seg om at det er en framdrift i saken, og at han også vil sørge for at den framdriften opprettholdes, sånn at de menneskene som ikke har fått gjenopptatt sine saker, kan få muligheten til å oppleve at de blir gjenopptatt, og eventuelt få tilkjent krigspensjon. Det er jeg veldig glad for. Så til det som representanten Dagfinn Sundsbø tok opp i tilknytning til de norske som var i fangenskap i Afrika. Meg bekjent er det sånn at selv om den saken er behandlet i Stortinget tidligere, har det ikke skjedd så veldig mye for den gruppa. Ingen løsning har kommet. Da synes jeg det er en litt merkelig holdning representanten Sundsbø framviser når han synes det er rart at man fremmer et forslag på nytt der man faktisk ønsker å få til en ordning også for disse, i likhet med den ordningen man fikk til for norske som satt i japansk fangenskap. Det kan ikke gagne saken at den skal forties og ikke tas opp. Her fremmer vi et generelt forslag der vi ber om å få en vurdering av en erstatningsordning. Vi går ikke inn og sier konkret hvilken erstatningsordning det skal være, men vi ønsker å få en vurdering av en erstatningsordning, bare for å få muligheten til å få vurdert saken på nytt. Vi er overbevist om at også det vil være riktig for å kunne avslutte et annet kapittel i norsk krigshistorie. På den bakgrunn ønsker jeg også å ta opp det forslaget som er referert i innstillingen.