Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-09:
Dagens debatt – og komiteinnstillingen – bekrefter at Regjeringen har fått gjennomslag for hovedlinjene i vår politikk for en omlegging av landets energiforbruk og energiproduksjon. Det er jeg glad for. Det er oppslutning om at Regjeringen skal arbeide for å begrense energiforbruket. Det er oppslutning om at Regjeringen skal satse på de nye fornybare energikildene – de er framtidas energikilder. Det er oppslutning om målsettingen om at det innen 2010 skal bygges 3 TWh vindkraft og 4 TWh vannbåren varme basert på nye fornybare energikilder, varmepumper og spillvarme. Dette er ambisiøst, men nødvendig. Vi må satse på en omlegging til fornybar energi og begrensninger i forbruket. På ett viktig punkt har Regjeringen ikke stortingsflertallet med seg. Det gjelder synet på regelverket for bygging av gasskraftverk. Striden gjelder egentlig ikke spørsmålet om gass skal brukes innenlands i energiforsyningen. Det går også Regjeringen inn for. Men det må skje på en måte som er best mulig for miljøet, det må skje i samsvar med loven og våre internasjonale forpliktelser. Regjeringens alternativ er ikke langsiktig import av kullkraft, slik det søkes framstilt. Kyoto-avtalen fra 1997 har pålagt Norge nye forpliktelser. Innen 2010 må Norge kutte de nasjonale CO2-utslipp med om lag 23 pst. i forhold til prognoserte utslipp. Dette vil bli meget krevende, og kostbart. Bygges det forurensende gasskraftverk i Norge, vil vi stå enda fjernere fra å oppfylle våre Kyoto-forpliktelser. De aktuelle gasskraftverk på Kårstø og Kollsnes vil alene øke CO2-utslippene med ytterligere 4-6 pst., noe som tilsvarer utslipp fra om lag 700 000 personbiler. Satses det på forurensende gasskraftverk, vil belastningen bli enda større på andre sektorer som må bære byrdene med de økte kuttene – f.eks. øvrig industri, husholdninger, samferdsel osv. Vi har i dag ingen sikkerhet for at en sterk økning i utslipp i Norge vil redusere utslippene i andre land. De faginstanser opposisjonen viser til, har ikke avgitt slike bombastiske uttalelser om dette som det til tider gis inntrykk av. Kyoto-avtalen åpner for kjøp og salg av utslippskvoter, men det er for lettvint å tro at Norge derved kan kjøpe seg fri fra alle forpliktelsene i Kyoto-avtalen. I avtalen er det nedfelt at kjøp av kvoter skal være et supplement til nasjonale tiltak. Vi bør derfor basere oss på å ta minst halvparten av forpliktelsene her hjemme. Kyoto-avtalen er et historisk første skritt på vegen mot en mer bærekraftig klimapolitikk. Derfor må vi slutte opp om den, oppfylle våre nasjonale forpliktelser og ikke gjøre noe som kan undergrave avtalen. Våre naboland vil også ta Kyoto-avtalen på alvor. Sverige er i gang med en omfattende omlegging av energiforsyningen. Danmark planlegger å bygge ned kullbasert kraftproduksjon for å redusere sine CO2-utslipp. Stilt opp mot den omleggingen våre naboland er i gang med, kan norske gasskraftverk i årene framover vise seg å konkurrere med dansk, svensk og norsk satsing på bioenergi, vindkraft, varmepumper og annen fornybar energi. I Norge har vi dessuten en mulighet mange andre land ikke har. Vi kan reinjisere CO2-gassen i olje- og gassfeltene i Nordsjøen. Dette kan redusere, ja, nesten fjerne, CO2-utslippene og dessuten bidra til bedre utnyttelse av våre petroleumsressurser på kontinentalsokkelen. Her ligger muligheter til en framtidsrettet gasskraftproduksjon i Norge. Det er slike framtidsrettede løsninger Regjeringen arbeider for. Debatten dreier seg heller ikke om bygging av gasskraftverk nå. Med dagens strømpriser er lønnsomheten ikke god nok. Det gjelder selvsagt både de forurensende gasskraftverk og moderne løsninger som kan bli praktisk talt forurensningsfrie. Når store gasskraftverk først blir bygd i Norge, tror jeg det vil bli miljøvennlige gasskraftverk – praktisk talt fri for CO2-utslipp. Utfordringen blir da å framskynde de beste teknologiske løsningene og legge rammevilkårene slik til rette at det lønner seg å bygge og drive de forurensningsfrie gasskraftverk, ikke legge til rette for de med dagens teknologi. Et viktig bidrag til det, og til å sikre at gasskraftverk reelt reduserer CO2-utslipp i et større perspektiv, er at vi raskt får på plass et nasjonalt kvotesystem, slik at gasskraftverk ikke fritt og gratis kan forurense. Det vil være i tråd med prinsippet om at forurenser skal betale. Dette går Regjeringen inn for, og det burde også være et flertall for det i Stortinget. I komiteinnstillingens forslag I legger flertallet opp til å vedta at Regjeringen skal omgjøre de utslippskrav som fagorganet, Statens forurensningstilsyn, har fastsatt i henhold til forurensningsloven. Jeg vil her understreke at Regjeringen må forvisse seg om hvorvidt det er mulig å realisere forslagets intensjon innenfor lovens rammer. Justisdepartementets lovavdeling har avgitt en omfattende uttalelse hvor dette bestrides. Det er ikke Regjeringen som bestrider det, slik Stoltenberg har sagt, det er lovavdelingen som faktisk gjør det. Jeg regner uten videre med at Stortinget som lovgivende organ er enig i at et omgjøringsvedtak må være i pakt med loven. Forvaltningen og Regjeringen har heller ikke adgang til å gjøre noe annet. Regjeringens rettslige adgang til å omgjøre forvaltningsvedtak følger av lov, forskrifter og forvaltningens skjønn. Regjeringens omgjøringskompetanse blir ifølge lovavdelingen ikke større selv om Stortinget i plenum vedtar å pålegge Regjeringen å sørge for at et vedtak blir omgjort. Lovavdelingen er anerkjent i så vel det juridiske som det politiske miljø når det gjelder lovforståelse. Både regjering og storting må forholde seg til dens uttalelse på en seriøs måte. Når det gjelder flertallsforslag I, sier lovavdelingen at det ikke er rettslig adgang til å foreslå slike lempninger i de gitte utslippstillatelser på grunnlag av reglene i forurensningsloven § 18 første ledd nr. 4 eller nr. 6. Den sier videre at under bestemte, faktiske forutsetninger kan det imidlertid tenkes at det vil være adgang til slik omgjøring på grunnlag av loven § 18 første ledd nr. 5. Dette vil kreve både oppfyllelse av kravene i det aktuelle EU-direktiv, som er implementert også i Norge, og det vil kreve tilsvarende eller større reduksjon i liknende utslipp fra andre kilder andre steder. Lovavdelingen presiserer at det har vesentlig vekt at slike utslippsreduksjoner kan anses som sikre. Den sier videre at det i den sammenheng vil ha betydning om det foreligger en rettslig sikkerhet for at de andre utslippene vil bli redusert. Lovavdelingen presiserer også at disse vurderingene ikke bare kan gjelde på kort sikt, men også i et langsiktig perspektiv. Lovavdelingen reiser altså berettiget tvil om konsistensen i flertallets forslag I. Disse forhold krever nøye vurdering og forsvarlig saksbehandling. Det er ikke uten videre gitt at flertallets forslag I kan gjennomføres innenfor dagens lovverk. Dette kan derfor Regjeringen om ønskelig komme tilbake til og informere Stortinget om på egnet måte. Etter først å ha forutsatt at en omgjøring av utslippskravene for bygging av gasskraftverk ligger innenfor forurensningsloven, har så Arbeiderpartiet og Høyre nå tydeligvis kommet i tvil. Det må jo være bakgrunnen for at partiene i går kveld fremmet et nytt forslag der de åpner for endring av forurensningsloven. For det første viser dette at partiene har gjort et for dårlig forarbeid ved behandlingen av denne saken. De har brukt juridisk ekspertise, men vil ikke offentliggjøre deres materiale. Nå har de altså måttet komme med et nytt forslag helt i siste liten for å prøve å realisere sine mål. For det andre viser dette at det ikke lenger er noen klar linje i Arbeiderpartiets klimapolitikk. Forurensningsloven har vært et viktig miljøpolitisk redskap, noe ikke minst tidligere arbeiderpartiregjeringer har understreket. Forurensningsloven er et sentralt virkemiddel i miljøpolitikken. Nå er Arbeiderpartiet altså også beredt til å gå løs på den. Vi opplever igjen en kursendring fra Arbeiderpartiet i viktige politiske spørsmål. Derfor er det nyttig at regjeringspartiene søker en avklaring av hvorvidt forurensningsloven skal være et like sterkt miljøpolitisk virkemiddel som den til nå har vært. Dette er bakgrunnen for det forslag regjeringspartienes parlamentariske ledere har fremmet før debatten i dag. Stortingsflertallet ber om tilbakemelding til Stortinget i ulike spørsmål: Det gjelder i spørsmålet om eventuelle endringer i forurensningsloven, det gjelder i spørsmålet om å utvikle ulike ordninger for å drive fram renseteknologi for gasskraftverk, og det gjelder som nevnt i spørsmålet om en omgjøring av tidligere vedtak om utslippskrav til aktuelle gasskraftverk kan skje innenfor gjeldende lov. Regjeringen kan melde tilbake til Stortinget om disse spørsmål i form av en stortingsmelding innen 1. juni i år. Innen den tid skal vi, så langt tiden tillater, ha en nøye gjennomgang og grundig vurdering av alle disse spørsmål. Regjeringen vil for sin del ikke anbefale endringer i forurensningsloven på en måte som svekker den. Men Stortinget skal selvsagt gjerne få seg forelagt det materialet og de lovformuleringer det måtte ønske. Om det vil bli foretatt lovendringer, og i tilfelle hvilke, vil altså først bli avgjort senere. Da vil vi også kunne avklare mer om rammebetingelsene for forurensningsfrie gasskraftverk, og vi vil vite hvorvidt en omgjøring av tidligere utslippskrav vil være forenlig med gjeldende forurensningslov. Vi vil redegjøre for hva eventuelle endrede utslippskrav eller endring av forurensningsloven vil innebære i forhold til internasjonale forpliktelser, som f.eks. det aktuelle EU-direktivet. Vi kan også ta opp spørsmålet om loven bør ha en omgjøringshjemmel som gir adgang til skjerpede utslippskrav etter hvert som nye internasjonale forpliktelser måtte kreve det. Det er denne behandlingsmåten Regjeringen vil legge til grunn. Forurensningsloven har som sagt fram til i dag vært et viktig virkemiddel i miljøpolitikken. Loven ble i sin tid vedtatt under Gro Harlem Brundtlands første regjering, og hun var en sterk forsvarer av loven. Arbeiderpartiets neste statsminister, Thorbjørn Jagland, fulgte opp og forsvarte loven. I hans tid som statsminister ble det fastlagt at forurensende utslipp fra gasskraftverk skulle behandles etter forurensningsloven. Så kom, på basis av loven, en avgjørelse fra Statens forurensningstilsyn som Arbeiderpartiet den gang var tilfreds med, men senere ikke likte. Men likevel fastholdt Arbeiderpartiet at gjeldende forurensningslov fortsatt skal gjelde og brukes i forhold til gasskraftverk. Partiets leder, Thorbjørn Jagland, sa i Aftenposten 26. januar i år, altså bare for halvannen måned siden, følgende: «Det er ikke riktig at vi har endret syn når det gjelder hvorvidt CO2-utslipp fra gasskraftverkene skal behandles etter forurensningsloven. Vi mener fortsatt at de må det, inntil et internasjonalt kvotesystem er på plass.» Et slikt system er som kjent absolutt ikke på plass. Sentrumsregjeringen ønsker å videreføre det viktige miljøpolitiske virkemiddelet som forurensningsloven er. Loven er en av bærebjelkene i miljøpolitikken. Å svekke loven vil være et tilbakeslag i miljøpolitikken. Et slikt tilbakeslag vil ikke sentrumsregjeringen være med på. Hvis Arbeiderpartiet stemmer mot forslaget fra sentrumspartienes parlamentariske ledere om ikke å svekke forurensningsloven som miljøpolitisk virkemiddel, har Arbeiderpartiet forlatt enda en skanse i miljøpolitikken. Tidligere i dag sa partiets parlamentariske leder, Jens Stoltenberg, at partiet stemmer for det de er for, og mot det de er mot. Men i forbindelse med det aktuelle forslaget har Jens Stoltenberg varslet at Arbeiderpartiet egentlig er for forslagets innhold, men vil stemme mot forslaget. Det henger ikke godt i hop. En slik handling, og partiets snuoperasjon, viser mer og mer hva som er Arbeiderpartiets egentlige agenda om dagen. Partiet skifter stadig posisjon for å ramme Regjeringen. Det er vanskelig å oppfatte dette som noe annet enn mistillit mot sentrale deler av Regjeringens miljøpolitikk. Jeg vil derfor gjøre det klart at dersom forslaget fra sentrumspartiene om ikke å svekke forurensningsloven som miljøinstrument, ikke skulle bli vedtatt, da kan Regjeringen ikke lenger ta ansvar på et slikt grunnlag, og jeg vil i så tilfelle ta konsekvensen av det.