Guri Melby (Venstre), 2020-11-24:
Regjeringens viktigste jobb er å styrke den offentlige skolen og sette den i stand til å løfte alle elever. Samtidig skal elever som ønsker å velge noe annet enn den offentlige skolen, ha muligheten til å gjøre nettopp det. Friskolene utgjør en liten, men viktig del av det samlede opplæringstilbudet i Norge. Det gir både foreldre og elever mulighet til å velge alternative skoler. Disse skolene påtar seg et stort samfunnsansvar ved å oppfylle elevers plikt og rett til grunnopplæring. Det stilles derfor strenge krav for å få godkjenning til en friskole. Godkjente friskoler er også underlagt en streng offentlig regulering og kontroll. Dersom en friskole bryter reglene, gir loven hjemmel for ulike reaksjoner, bl.a. at godkjenningen kan trekkes tilbake. Friskoleloven har ingen bestemmelser som begrenser bruk av organisasjonsform. Avhengig av selskapsform plikter friskolene å være registrert i Enhetsregisteret. Jeg vil understreke at det er gode grunner til at friskoler har denne organisasjonsfriheten, for det er en uensartet gruppe med virksomheter som har stor variasjon i størrelse og egenart. Jeg ser ikke behov for å utrede forslag til nye organisasjonsformer for friskolene. Når det gjelder innsyn i skolenes drift, vil jeg vise til at det i 2015, etter forslag fra regjeringen, ble innført nye krav til innsyn og økt dokumentasjonsplikt for friskolene. Det følger av loven at tilsynsmyndigheten uten hinder av taushetsplikt skal ha tilgang til skolens anlegg og dokumentasjon. For at en friskole skal få godkjenning, må det i hver enkelt sak foretas en konkret avveining mellom de hensynene som taler for etablering av en friskole, og f.eks. hensynet til offentlige skoler og driften av disse i vertskommunen eller vertsfylket. Friskoleloven gir vertskommunen eller vertsfylket rett til å uttale seg før det eventuelt blir gitt en godkjenning, og etter loven skal det ikke gis godkjenning dersom etableringen vil ha negative konsekvenser for det offentlige skoletilbudet. Mitt klare syn er at dagens regelverk legger til grunn en rimelig balanse mellom hensynet til vertskommunen og vertsfylket på den ene siden og muligheten til å velge mellom forskjellige skoler på den andre. Etter min vurdering bør vi ikke gi kommunene og fylkeskommunene vetorett i forbindelse med søknad om godkjenning av nye skoler eller en myndighet til å omgjøre vedtak og redusere elevtallet på allerede godkjente skoler, da det vil svekke forutsigbarheten både for friskoler og, ikke minst, for elever. Statlige midler skal brukes til det formålet de er bevilget til. Skoler som får en nasjonal godkjenning og tilskudd fra staten for å drive sin virksomhet, skal gjøre det innenfor de vilkårene som lovgivningen fastsetter. Det er et sentralt krav i friskoleloven at statstilskuddet i sin helhet skal komme elevene til gode. Utbytteforbudet for friskoler har ligget fast i loven siden 1970 og er i senere lovarbeider både presisert og utdypet. Dette rammer også overføringer av verdier ut av skolen i forbindelse med salg. Etter min vurdering er friskoleloven, med de presiseringer som ble vedtatt etter forslag fra regjeringen i 2015, godt egnet til å sikre at statstilskudd i sin helhet kommer elevene til gode.