Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-21:
Ulikheten i makt og rikdom øker i Norge. Det vi har til behandling i dag, er enda et forskjellsbudsjett fra den blå regjeringen. Det er enda en misbrukt mulighet til å rette opp i de politiske beslutningene regjeringen har tatt, som vil forsterke forskjellene. En kunne f.eks. brukt denne muligheten til å ta trygdeoppgjøret til Stortinget og gjøre noe med utviklingen som har gjort at eldre med lave pensjoner taper kjøpekraft samtidig som de på toppen av det norske samfunnet får mer å leve av. I stedet velger regjeringen å gi skattekutt som ikke går til dem som har minst. En kunne tenkt seg at dette kunne vært en anledning til å gjennomføre tiltak for barn i fattige familier, som de borgerlige partiene snakker mye om, men også denne gangen uten å ville gjøre noe for faktisk å gi de fattigste familiene mer å leve av. En kunne tenkt seg at en ville bruke denne muligheten til å rette opp i noe av urettferdigheten i skattesystemet som har oppstått gjennom disse årene med borgerlig styre. I stedet ser vi at under påskudd av å ville støtte gründere lager man nye skattekutt som gjør at de som har mest, får enda en mulighet til å betale litt mindre. Dagens Næringsliv skjønte det samme som SV og spurte i forbindelse med framleggelsen av dette forslaget næringsministeren om ikke de siste skattelettelsene var «en metode for rikinger å slippe unna skatt til fellesskapet». Da svarte næringsministeren: «Om det er rike eller fattige som investerer i et selskap, må de likebehandles. Hvis rikfolk vil investere i oppstartselskaper, heier jeg på det.» Det som de fattige, de som har minst i det norske samfunnet, har fått, er altså en mulighet til å likebehandles når de investerer i oppstartsselskaper. Jeg tenker det vekker jubel fra landsende til landsende hos uføre, arbeidsløse og sosialklienter. Endelig skal de likebehandles når de kjøper aksjer. Hvor du sitter, avgjør hvor du står – det avgjør hvilke perspektiver du legger vekt på, og hvilke grupper i samfunnet du legger mest vekt på. Denne regjeringen ser behovene til den økonomiske eliten i landet klarest og tydeligst. Det viser også tallene vi har fått ut i forkant av denne debatten, og som viser resultatene av riggingen av skattesystemet denne regjeringen har gjennomført for den økonomiske eliten. Den rikeste promillen i landet har fått 264 500 kr i snitt i skattelette. De femti prosentene med minst har fått 2 000 kr. Regningen for denne skattefesten er bl.a. sendt til uføre, som har opplevd ulike kutt, kutt i bostøtte og kutt til uføre forsørgere. Den er sendt til aleneforsørgere som har fått dårligere støtteordninger, til multihandikappede og kronikere som har fått økte egenandeler, til arbeidsløse som har mistet feriepenger, og til eldre med lave pensjoner som har måttet stramme inn livreimen. Listen er lang. Hvis forskjellene får øke i dag, får vi et kaldere samfunn i morgen. Ulikhetsutviklingen handler ikke om statistikk. Den handler om familier som ikke vet hvordan neste regning skal betales. Den handler om barn som ikke får være med på det andre barn får oppleve. Den handler om folk med full jobb som allikevel ikke har råd til å kjøpe et sted å bo. Den handler om ungdom som ikke får noe annet enn en midlertidig jobb. Den handler om barn som ikke har med seg mat på skolen, eller som kommer uten å ha fått den hjelpen med leksene som andre barn får. Den handler om folk i kystsamfunnene våre som ser at kvotebaroner og redere får en større andel av ressursene, mens de samfunnene som alltid har levd av fisken, får mindre. Det har vært snakket mye om ulikhet de siste ukene. Jeg er veldig glad for at de store partiene nå kommer etter oss, og er enige i at kampen mot ulikhet må være en stor sak i denne valgkampen. Men vi vil teste de ulike partiene i dag. Er det retorikk, eller er det politisk handling? SV fremmer 30 forslag som vil virke mot ulikhet, som handler om et skikkelig løft for barnetrygden, om å reversere – ja, det er lov å si det når forslagene er dårlige – kuttene til uføre forsørgere, om å rigge om skattesystemet slik at det bidrar til lavere forskjeller, om å gjøre noe med sosial dumping og midlertidighet i arbeidslivet, om å møte den økende arbeidsløsheten med en ungdomsgaranti som virkelig kan virke for unge mennesker som står uten jobb, og om investeringer i lokalsamfunnene som trenger det. Det er tid for forandring. Dette budsjettet gir det ikke, men valget til høsten skal gi det.