trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Budsjettet som kommer i morgen, var sluttført lenge før den kampanjen som HRS nå har laget, så dagens lys. Det er jo slik at den posten på budsjettet har vært brukt til å finansiere mange ulike organisasjoner som bidrar til integreringsarbeidet, men primært til den offentlige debatten rundt integrering og innvandringsspørsmål. Da jeg var kommunalminister med ansvaret for dette, pleide jeg å si at jeg holdt liv i alle som brukte mesteparten av tiden sin på å fylle avisene med kritikk av meg. Det er litt av demokratiets pris. Vi finansierer også våre kritikere, vi bidrar til at stemmer blir hørt, og vi bidrar til bredde i diskusjonen. Jeg synes faktisk at diskusjonen rundt den organisasjonen godt kan være en diskusjon om akkurat hva de bidrar til med hensyn til integrering, men da må vi ha en diskusjon om: Skal vi finansiere en bredde av stemmer på innvandrings- og integreringsområdet, eller skal vi bare finansiere dem som vi liker hva sier? Det er faktisk et nytt prinsipp i demokratiet hvis vi bare skal finansiere dem som vi liker hva sier.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Trontalen viste regjeringens kurs. Mitt innlegg viste regjeringens kurs. Det er et bærekraftig velferdssamfunn med alle de politikkområder som hører med i det: psykisk helse, integreringspolitikk, sørge for at flere kommer i arbeid, sørge for at jobbene skapes, sørge for gründere på flere områder. Regjeringen er ikke tom for politikk. Vi har masse igjen. Vi har både Sundvolden-erklæringen og annet som viser retningen på det. Men vi har en politisk situasjon der altså de to regjeringspartiene skal forhandle med Venstre om en mulig regjeringsdeltakelse og en felles plattform med et helt nytt parti. Det gjør at vi tar den sonderingen og eventuelle forhandlingsrunden først. Når vi er ferdig med det, vil vi avklare om det er grunnlag for det, og da vil vi i så fall ha en plattform som inkluderer flere enn to partier – tre partier. Det ville være helt unaturlig om de to regjeringspartiene skulle lage en felles plattform, fremforhandlet seg imellom, og så gå inn i forhandlinger med et tredje parti om en eventuell ny plattform. Det er riktig at det er tre partier som forhandler – med sine tre politiske programmer.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Jeg tror faktisk representanten Trygve Slagsvold Vedum er litt kjappere enn det han gir inntrykket av på talerstolen nå. Jeg tror han utmerket godt har forstått hva den politiske situasjonen er, og at vi skal samhandle og diskutere. I tillegg har vi politiske programmer, vi har en stor Sundvolden-plattform, vi er enige om trontalen og retningen fremover. Så jeg tror at folk utenfor denne salen skjønner godt hva regjeringen sier, og hva jeg sier om dette. Vi skal selvfølgelig forhandle om hvordan vi detaljerer alle disse områdene. Når det gjelder kommunereformen, viste Jan Tore Sanner i går til enigheten mellom fire partier ved behandlingen i Stortinget som sa at kommunereformen skal gå videre i neste periode. Det betyr at vi vil snakke med de fire partiene som var enige om det, og så vil vi utforme, på basis av de fire partiene, retningslinjer for det. Dette er faktisk å følge opp det stortingsflertallet har uttrykt i forbindelse med stortingsbehandlingen, og det må en mindretallsregjering være seriøs på og ta alvorlig. Det kommer jeg til å gjøre på alle områder.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Ta det som et kompliment!
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Utgangspunktet for de to regjeringspartiene var at begge er tilhengere av at vi har to forvaltningsnivåer i Norge. Vi mener det er en utfordring med et regionsnivå, for det er for få politiske oppgaver igjen til det. Vi har akseptert at vi er de eneste to partiene på Stortinget som mener det, og derfor har vi sagt at ja, vi skal gjøre noe utover regionsnivået som gjør det bedre, sterkere, mer fremtidsrettet, mer effektivt. Det er grunnlaget for en regionreform som innebærer å tegne kartet annerledes. Dette er fjerde gangen siden 2000 at vi har en diskusjon i Stortinget – den vi hadde i vår – om regionsnivået. Det er nok et eksempel på at vi ikke har funnet den rette formen for regionsnivå, og da forsøker vi altså noe nytt. Jeg forstår at Senterpartiet ønsker å gå tilbake til det som gjentatte ganger har vist seg at de som er for et regionsnivå, ikke er fornøyd med, og der alle har tanker om at vi skal gjøre noe annet. Nå gjør vi noe annet. Selvfølgelig kan man diskutere om det vi har gjort, er det perfekte. Men problemet vårt er at vi må komme videre i disse diskusjonene, og nå organiserer vi oss på en måte som er mer effektiv og bidrar til å løse noen av de felles områdene i et bo- og arbeidsmarked.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Et bærekraftig velferdssamfunn – som jeg også sa fra talerstolen nettopp – inkluderer utfordringene knyttet til at vi skal tilpasse oss nye klimakrav, vi skal sørge for å nå klimamålene våre. Det er en del av bærekraftbegrepet. Jeg trodde det var ganske innlysende. Noe som er viktig for oss, er at velferdsmessig bærekraft også dreier seg om å bekjempe store forskjeller i et samfunn og å sørge for å videreutvikle, slik at alle får brukt mulighetene sine. Derfor er det feil når representanten sier at klimaspørsmål og ulikhet – og årsakene til ulikhet – ikke er en del av hovedprosjektene til regjeringen. Det er en del av bærekraften i vårt velferdssamfunn fremover. Det gjør sterkt inntrykk på meg å se personer som har vanskeligheter knyttet til pleiepenger – det har de hatt i mange år. Derfor sloss Høyre i mange år på Stortinget for å få en forbedret pleiepengeordning. I seks år utfordret vi den rød-grønne regjeringen her i Stortinget på å gjøre forbedringer for mange av dem som opplevde det daværende regelverket som dårligere. Nå har vi doblet ordningen, vi har gjort forbedringer, og vi har gjort noen innstramminger. Veldig mange flere får nå en mulighet som(presidenten avbryter) de rød-grønne ikke ga dem. (presidenten avbryter)
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Først vil jeg si når representanten Lysbakken kontinuerlig omtaler det som kutt i pleiepengene – jeg har også hørt representanter fra SV si at det er for å finansiere skattelettelser til de rike – at vi har doblet utbetalingene over statsbudsjettet til pleiepengeordningen med den reformen vi har gjennomført. Vi har altså tatt de løftene for pleiepengeordningen som de rød-grønne ikke ville ta. Men da vi utvidet ordningen for mange av de foreldrene som opplevde at de ikke fikk pleiepenger, at det var uforutsigbart, byråkratisk og vanskelig, måtte vi se på om denne ordningen var bærekraftig hvis vi skulle ha så mange flere. Derfor har vi gjort noen endringer som gjør at man får samme kompensasjon som man ville fått hvis man som voksen var syk i et år, og så ville man gått over på andre ordninger. Vi er selvfølgelig i stand til å se på endringer. Blant annet var vi enig i den endringen som ble gjort på Stortinget, som nettopp gjør at de med de alvorligst syke barna har en mulighet til å søke om lengre tid innenfor denne ordningen. Det er en unntaksregel som ble vedtatt under behandlingen i Stortinget. Men det koster utrolig mye penger. Vi har doblet utbetalingene til pleiepengeordningen, vi har satset på dette, som er viktig for oss. Vi kan gjøre forbedringer(presidenten klubber) i disse ordningene, men det må gjøres innenfor en økonomisk ramme som vi vet har virket, og vi må sørge for at vi ikke overtar(presidenten avbryter) kommunenes ansvar gjennom dette. (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Jeg sa også at det var en utrolig viktig satsing på tidlig innsats, på det å sørge for at barn blir rustet til å kunne klare det fremtidige arbeidslivet. Det er utrolig viktig å gjøre det. Det er utrolig viktig at vi klarer en bedre måloppnåelse enn det vi har gjort så langt i det norske samfunnet, med at ungdom får tilført kompetanse som gjør at de kan klare seg i arbeidslivet. Svært mange av de unge som blir uføre på grunn av psykiske problemer, har en kombinasjon av problemer, både ting som har skjedd i livet deres, og også en skole som ikke har vært god nok til å fange dem opp og klare å gi dem kompetanse. Derfor er det så viktig at vi tenker på tidlig innsats i form av det arbeidet vi gjør i skolen, som målrettet må være en innsats som når dem som sakker akterut. Det har vært regjeringens klare og tydelige budskap. Det andre vi må gjøre, er tidlig innsats i barndommen, som gjør at barnevern, som gjør at psykisk helse for barn og unge, i stor grad tas på alvor. Det har vi samarbeidet om, og det håper jeg vi skal samarbeide om fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Vi er alltid åpne for å se på forbedringer av ordninger. Vi har gjort en stor forbedring, som har inkludert langt flere, som har gjort det enklere. Veldig mange foreldre med pleietrengende barn opplevde at de kunne få hjelp en liten periode, så var det slutt, og så var det «på’an igjen». Nå er det mer forutsigbarhet. Det er større fleksibilitet i ordningen. Men det er en utfordring når man har laget en bedre ordning, for langt flere mennesker – at man ikke skal ha noen tidsbegrensning for hvor lenge den skal vare. For pleiepengeordningen er en midlertidig ordning, ikke en varig ordning. De varige ordningene i vårt hjelpesystem har vært hjelpestønadssystemet, som kan bidra til at man kan ansette noen som hjelper deg, og det kommunale systemet. Derfor er det ikke uten grenser, det vi kan gjøre, for det vi fort kan miste, er en del av de andre tiltakene, og at man vil henvise til at det er lettere hvis foreldrene er hjemme. Istedenfor at det kommer i tillegg til den hjelpen de skal ha fra det offentlige for øvrig, kommer det istedenfor den hjelpen. Det blir faktisk ikke en forbedring, det blir en forverring.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Jeg synes at debatten om privates deltakelse i velferden krever et litt annet perspektiv enn det perspektivet som Rødt bringer inn i den. For det første er det sånn at alle barn får samme type stønad i Norge, i forhold til hvordan det er i kommunen, ut fra driften av barnehagene. Så er det riktig at i noen kommuner har man – før – fått en gratis tomt. I arbeidet med å få bygd flere barnehager har man hatt mange hjelpetiltak for å få det til. Man burde kanskje ha tenkt bedre over reguleringen på det tidspunktet man gjorde det, hvem man tenkte at den tomten, eller annet, skulle tilfalle, men det var en «drive», en aktivitet, for å få nok barnehageplasser, og som – ved hjelp av disse – har gitt oss full barnehagedekning. Så er jeg opptatt av at vi må ha konkurranse på noen områder, også for å få bedre kvalitet. Når man f.eks. nevner friluftsbarnehager, er det noe av det som de private har bidratt med betydelig mer av, som gjør at vi får større valgfrihet som foreldre når vi skal velge barnehage.
Erna Solberg (Høyre), 2017-10-11:
Jeg har bare noen korte merknader på slutten av denne debatten. Jeg skal ikke våge meg inn på å gi karakterer eller ros til debatten, jeg bare registrerer at det alltid er spennende med et nytt storting. Noen innlegg er nye, noen har vi hørt før. Jeg skjønner at Arbeiderpartiets nye stempling av denne debatten og trontalen er at politikken til regjeringen er grå og ikke blå, og at det ikke er noen nye ideer. Vel, før har jeg hørt stempling om at vi har for få visjoner. Nå har vi presentert de to hovedretningene regjeringen sa er det viktige for de neste fire årene, og vi har konsentrert oss om det, i et håp om at vi faktisk løfter oss og tar den diskusjonen om hva det er som står foran oss fremover. Da etterlyser man gjerne virkemidlene, istedenfor å ta debatten om det. Men sånn er vel politikken: Man får kritikk for det man ikke sier, og ikke debatt om det man faktisk sier. Jeg mener at regjeringen har mye god politikk, men det er riktig at vi skal forhandle med Venstre. Vi skal først forhandle og se om det blir en regjeringsutvidelse. Blir det en regjeringsutvidelse, vil det selvfølgelig også legges frem en ferdigforhandlet regjeringsplattform for Stortinget. Det vil også være det hvis det ikke blir regjeringsutvidelse, og Fremskrittspartiet og Høyre har ferdigforhandlet det. Men vi har ikke noen tidsplan for dette, for det er ikke slik at dette er et forretningsministerium. Dette er en regjering hvis grunnlag fra forrige periode fortsatt er til stede. I tråd med demokratiske tradisjoner i Norge vil den fortsette inntil det fremsettes et flertall som er imot regjeringen, som altså har mistillit til det som er regjeringens politikk. Vi vil sørge for at vi får igjennom våre saker i Stortinget, men vi vil ha en god plan, og hovedgrepene er altså nevnt som hoveddelene av trontalen og den debatten som er her. Forretningsministerium i Norge har vi bare etter at statsministeren har innlevert sin avskjedssøknad, og jeg kan love Jonas Gahr Støre at det har jeg ingen planer om å gjøre. Vi kommer altså ikke til å være et forretningsministerium, vi kommer til å være en svært arbeidende og hardt arbeidende regjering som leverer nye forslag, og Stortinget har mye å begynne med. Det ligger allerede mer enn 18 saker, tror jeg, til behandling i Stortinget, og siden det ikke er noen regjering som skiftes ut, betyr det at det for de ulike komiteene bare er å gyve løs på de sakene fra regjeringen som ligger klar til behandling fremover. Det skal ikke være lange perioder hvor Stortinget ikke får muligheten til å være i dialog om politiske saker med regjeringen. Denne regjeringen kommer til å ha vilje til å prioritere fremover. Det er en viktig del av det signalet vi har sendt, når vi også sier at det er bærekraften fremover for hele vårt velferdssamfunn. Det er mange deler av vårt samfunn som bidrar til den bærekraften, men det er viktig at vi alltid sørger for det viktigste først, og det viktigste er å ruste mennesker samtidig som vi skaper nye jobber.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Vi har hatt én dag av trontaledebatten. Vi har hørt trontalen. Jeg må si at hvis vi ser tilbake fire år, er det en ganske sterk kontrast til den regjeringen vi møtte da, som gikk på med politikk og ambisjoner, og den vi fikk i trontalen. Jeg synes det var en trontale som var mer grå enn blå. Den omtalte en del utviklingstrekk, men det var påfallende lite varsel om ny politikk, nye planer, nye reformer og ambisjoner for å møte de utfordringene vi står foran. Det skal bli spennende å følge. Så er denne salen annerledes – det er et nytt flertall. Det jeg opplevde i debatten i går, var at representantene for Høyre og Fremskrittspartiet var veldig opptatt av å si hva de forventet av stortingsflertallet. Nå ble det klart i går at det er flertall for å utvide fedrekvoten. Det tror jeg statsministeren er glad for, for hun er egentlig for. Men mens det er store forventninger til hva flertallet her skal mene – og jeg kan forsikre om at vi skal få gjennomslag for vår politikk – er spørsmålet: Hvordan kan vi forvente en ny opptreden av regjeringen overfor flertallet i Stortinget? For den må nå tilpasse seg en ny parlamentarisk situasjon. Hva ser statsministeren for seg av endringer i tilnærmingen til Stortinget fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Det kommer vel også en ny regjeringsplattform, som vi hørte det skal forhandles om, slik at vi får vel en ny debatt om hva en eventuell Solberg II-regjering kommer til å stå for. Det er fortsatt Solberg I vi forholder oss til. I går sa statsministeren at hun kom til å ta ansvar for helheten – hun advarte Stortinget mot resolusjonsmakeri. Men her i Stortinget tror jeg vi kan forsikre på vegne av Arbeiderpartiet: Vi skal være konstruktive, vi skal fremme forslag, få gjennomslag for vår politikk. Selvfølgelig skal det være ansvarlig. Jeg er allikevel ute etter å forstå: Hva blir nytt i tilnærmingen til regjeringen til et nytt flertall i Stortinget? I forrige periode hadde vi fire partier med en avtale, og vi hadde også et Fremskrittsparti som var én ting i regjering og én ting i Stortinget. Det var et nytt bidrag til vår parlamentarisme. Nå får vi altså et flertall som her – regjeringen har mistet flertallet sitt, det er en mindretallsregjering. Hvordan vil statsministeren, og kanskje særlig partiene i Stortinget, Høyre og Fremskrittspartiet, for det er de som skal få gjennomført politikken og få flertall her, forholde seg til et storting der man ikke lenger har en avtale om flertall?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
På ett område har denne regjeringen vært påfallende passiv, og det er å ta grep knyttet til at andelen av oss som er i jobb, går ned. Jeg hørte statsministeren nå si at i 2014 ble det påpekt at Norge hadde hatt nedgang siden 2008. Ja, alle land i OECD hadde nedgang i andelen som er i jobb etter finanskrisen, men Norge er det unntaket som bare har hatt fortsatt nedgang. I de siste fire årene, i de siste tolv kvartalene, har det vært nedgang hele veien. Dette er på mange måter bomben under velferdsstaten og inntektene og gjennomføringen av alt det som står i perspektivmeldingen. Igjen savner jeg her konkret politikk fra regjeringen. Det snakkes om at vi må kvalifisere, at folk ikke må gå ut på dato. Men dette er ord og overskrifter – hvor er politikken for å ta tak i dette store problemet, som bare ser ut til å øke? I 2013 var Erna Solberg blant dem som snakket mest om utenforskap. Det utenforskapet har fortsatt å vokse. Hun snakker nesten ikke mer om det, og det er heller ikke politikk å se. Hvordan vil regjeringen føre en politikk for å få flere mennesker i jobb, få andelen utenfor jobb ned – særlig andelen unge mennesker som i dag faller utenfor?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Vedvarende nedgang i andelen under denne regjeringen: Da vi gikk av, var andelen omtrent på samme nivå som da vi gikk inn i 2005 – men nok om det. Andre viktige forhold i arbeidsmarkedet er useriøsitet, halvkriminalitet og helkriminalitet. Jeg merket meg, som jeg siterte i mitt innlegg i går, at Byggenæringens Landsforening, en NHO-forening, påpekte at det var mangel på lederskap og gjennomføring av vedtatt politikk og tilsynsmyndigheter for å rydde opp i disse tilstandene. Dette er nok et område hvor jeg mener at regjeringen snakker om politikk, sier de sender på høring, men ikke gjennomfører politikk. Rett før Stortinget gikk fra hverandre, ble det stemt ned nesten 30 forslag her som ville ta tak i dette fundamentale forholdet som handler om trygghet i jobb for folk som er ute i deler av vårt arbeidsmarked, og som opplever useriøsitet. Dette tror jeg – i tillegg til fallende andel folk i jobb – er en av de største truslene mot å bevare kjernekvaliteter ved vårt velferdssamfunn. Vil regjeringen nå vise det lederskapet og faktisk gjennomføre tiltak som rydder opp i de delene av arbeidsmarkedet hvor det er useriøse tilstander?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Problemet er at de som er tett på dette, ikke merker noe til de initiativene, de ser ingen forskjell. Men la meg ta et spørsmål helt til slutt, når det gjelder budsjettet. Dette gjelder en budsjettlekkasje, men den er veldig, veldig liten, så statsministeren bør kunne gi den. For noen dager siden varslet kulturministeren at hun ville kutte støtten til Islamsk Råd Norge. Det ble gjort etter en helhetsvurdering. Jeg tror jeg støtter den vurderingen, at det var riktig å gjøre det. Det er beklagelig at denne organisasjonen nå mister sin anseelse, for den var viktig i den dialogen som var mellom livssynssamfunn. Men det finnes en annen støtte, på omtrent samme nivå, som går til Human Rights Service, en organisasjon som skal drive innenfor tilskuddsordningen Tilskudd til nasjonale ressursmiljø på integreringsfeltet, og som skal drive med dialog og integrering. Det driver ikke disse med; de driver med stigmatisering av innvandrere, muslimer, som nå skal fotograferes og henges ut på nettsider. Dette kan vi som storsamfunn vise en klar holdning til. Vi skal ikke ha trakassering av minoriteter, derfor kan støtten på 1,8 mill. kr fra statsbudsjettet inndras. Da sender vi et klart signal om hvor våre normer og verdier står. Vil statsministeren gjøre det i budsjettet som kommer i morgen?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Statsministeren sa at det var både nye stemmer, gamle stemmer og kjente stemmer. Hennes er jo en av dem, som en erfaren parlamentariker og nå også som statsminister. Noen innlegg har vi hørt før, og jeg synes også at jeg har hørt statsministerens innlegg før. Takk for belæringen om forretningsministeriets definisjon. Det jeg sa, var at det virker som om regjeringen sitter som et forretningsministerium. Jeg er klar over at denne regjeringen nå kan fortsette på et flertall som den mener at den har, inntil den ikke har det, men det er det inntrykket at man sitter i påvente. Marit Arnstad stilte veldig konkrete spørsmål til statsministeren – om det kommer en erklæringsdebatt, om vi får en avklaring av grunnlaget for denne regjeringen, eller den regjeringen, som Stortinget skal debattere på ny. Jeg synes det var uklart hva slags svar vi fikk på det. Statsministeren peker på at hun har lansert to veldig spennende ideer – bærekraftig velferd og at vi skal ha beredskap og sikkerhet i landet vårt. Det er Arbeiderpartiet enig i. Spørsmålet er hvordan. Hvilken politikk skal forme det? Bærekraftig velferd – skal det gjennomføres gjennom en ansvarlig økonomisk politikk, reduserte forskjeller, flere i arbeid, å få opp andelen folk i jobb? Hvordan det skal gjøres, er jo hva politikken handler om. Jeg mener at en trontaledebatt som normalt bobler over av ideer, framlegg og forslag som en regjering har – varsel om meldinger, reformer, tiltak – har vi ikke hatt med denne debatten. Når det gjelder beredskap og sikkerhet, sluttet vi forrige periode med vesentlig kritikk mot regjeringen for hvordan den arbeider med disse spørsmålene. Den klareste kritikken kom mot hvordan man ivaretar kritisk infrastruktur, og hemmeligholdet rundt det. Fredag får vi antakeligvis landmaktstudien, som sluttfører en meget mangelfull behandling av langtidsplanen for Forsvaret. Vi fikk altså langtidsplanen for Forsvaret for to våpengrener og ikke for den tredje, og vi har ikke fått debattert den i helhet. Det er dette politikken handler om – innholdet i den. Jeg kan love statsministeren at vi kommer til å se etter flertall for å følge opp på disse områdene – bærekraftig velferd, beredskap og sikkerhet. Men det er hvordan regjeringen kommer til Stortinget for å få sitt flertall, som blir interessant i denne nye parlamentariske situasjonen, som også regjeringen nå må ta inn over seg – og ikke minst Høyre og Fremskrittspartiet på Stortinget. Det er de som skal arbeide for å få flertallsløsninger.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-11:
Fremskrittspartiets parlamentariske leder Hans Andreas Limi varslet i går at det skal bli en ny regjeringsplattform for Høyre og Fremskrittspartiet. I svaret til Erna Solberg i stad kunne man høre at det skulle være noen enkeltavklaringer. La oss gå litt tilbake i historien. I 2009, da de rød-grønne gjenvant makten, satte vi oss ned, vi forhandlet, vi la fram en fornyet plattform der vi viste retning og kurs for landet, før trontaledebatten. Mitt spørsmål til statsministeren er: Har Limi rett? Blir det en ny regjeringsplattform, eller kan vi bare oppleve denne regjeringen som et forretningsministerium som ikke har en plan, som ikke har en kurs, som ikke har en retning? Jeg håper vi kan få et klart svar fra statsministeren på når det kommer, og eventuelt hvorfor det ikke kommer.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-11:
Det er egentlig helt umulig å forstå svaret, for jeg får inntrykk av at Erna Solberg, statsministeren, ikke vet selv om hun ønsker å ha en fornyet plattform hvis Høyre og Fremskrittspartiet skal styre videre. Det er veldig ryddig overfor Stortinget og for hvordan landet skal styres, at en regjering har en retning, en kurs, nye ideer og eventuelt bedre løsninger på hva man ønsker å oppnå med makten. Det ville være rart at det bare er hvis Venstre går inn, at man har nye ideer og bedre løsninger, og en kurs og en retning. I går så vi et eksempel: Jan Tore Sanner var her, og han sa at kommunereformen skal fortsette. Hvordan skal den fortsette? Skal det bli mer tvang? Skal det bli store, nye byråkratiske prosesser rundt i alle landets kommuner? Eller skal det nå gis arbeidsro, slik at man kan snakke om innhold istedenfor struktur? Det skylder en regjering landet. Det må være forutsigbarhet, og det må være klarhet. Jeg lurer igjen: Blir det en ny plattform? Og hva er planen eventuelt i kommunesammenslåingsdiskusjonen? Eller har ikke regjeringen en plan?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-11:
Jeg takker for at statsministeren tror jeg er kjapp!
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-11:
Jeg har fått med meg i løpet av de siste fire årene at det har skjedd ganske mye i verden siden Sundvolden-erklæringen. For eksempel har IS dukket opp. Vi har opplevd at Russland har annektert et naboland. Veldig mye har skjedd både i verdenspolitikken og nasjonalpolitikken på fire år. Derfor er det helt naturlig og helt rett, hvis man får fornyet mulighet til å ha regjeringsmakt, at man går igjennom hva som er situasjonen nå. Hva er planen? Hva er strategien? Hvilke meldinger skal vi legge fram? Hvordan skal man planlegge norsk offentlig sektor? Noe av den planløsheten som vi har sett, gjelder f.eks. regionreformen. Nå vil jeg gi Erna Solberg en mulighet: Synes Erna Solberg det var veldig fornuftig, det som skjedde på våren i år, at man tvangssammenslo Buskerud, Akershus og Østfold? Mener Solberg det er en velfungerende region, at man har den fra Halden til Hardangervidda? Og synes Solberg det er et nederlag hvis Stortinget nå retter opp den feilen som skjedde i vår?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2017-10-11:
Det var en imponerende effektiv president. Jeg så at det var igjen flere talere på talerlisten da jeg ba om ordet for ett sekund siden – og så fikk jeg ordet. Det er noe forunderlig med denne debatten, for det er noen tema som har gått igjen gang på gang. Det gjelder bl.a. diskusjonen om hvordan en skal dele Norge. Representant etter representant har sagt: Hva er fornuften i at en skal lage en region som inneholder Østfold, Akershus og Buskerud – fra Halden til Hardangervidda? Men ingen av dem som har brukt makten sin til å tvinge det igjennom, går opp og forsvarer det. Hva er det for noe? Nå har en brukt massiv tvangsmakt for å gjennomføre en reform, og så er det ingen av partiene som står bak, som faktisk går opp og forsvarer det. Hvorfor er det sånn? Jo, fordi Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre ser at det er en dårlig løsning. Hvis en ser at det er en dårlig løsning, kan en ikke være så ærekjær at en tvinger igjennom en løsning som en selv er imot. Jeg er sikker på at hvis enkelte Høyre-representanter, enkelte Fremskrittsparti-representanter, enkelte Kristelig Folkeparti-representanter og Venstre-representanter tenker seg om, vil de si: Jeg er egentlig imot, for jeg ser at det er dysfunksjonelt, jeg ser at det ikke blir noen bedre organisering av Norge, men vi skal gjøre det likevel – av prinsipp. Sånn kan ikke et land styres. Det er forunderlig at ikke Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre ser at det nå er en mulighet til å rette opp de feilene som ble gjort i vår. Det er ikke et nederlag, det er et framskritt, og det er som Abraham Lincoln sa: Jeg gir ikke mye for en mann som ikke er klokere i dag enn han var i går. Det er lov å skifte standpunkt, det er lov å tenke seg om. Og så er det en ting til som er forunderlig: Vi har en statsminister som ikke klarer å svare på om hun ønsker å legge fram en ny regjeringserklæring, ikke klarer å svare på om hun skal ha en ny plattform for en Høyre–Fremskrittsparti-regjering. Det er helt tydelig uenighet mellom Fremskrittspartiets parlamentariske leder, Hans Andreas Limi, som i går sa at han vil ha en ny plattform, og statsministeren, som ikke klarer å være tydelig. Det er forunderlig at det skal gå langt ut i en ny stortingsperiode før vi vet hva regjeringen faktisk vil. Alle vi som var i valgkampen, husker hvordan Høyre og Fremskrittspartiet var veldig uenig i saker, og så sa statsministeren: Det er valgkamp, så vi må akseptere det. Nå er det ikke valgkamp, nå skal landet styres. Da trenger en et styringsdokument der en vet veien, og en skal ha en redelig og ordentlig debatt. Disse to dagene viser at det er ingen nye ideer og bedre løsninger i Høyre og Fremskrittspartiet. Det er bare gamle ideer og sentraliserende løsninger som står igjen. Men kjære medrepresentanter: Tenk dere om, og ikke tving igjennom løsninger dere er imot, som f.eks. Viken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-11:
Det var interessant å få avklart at regjeringen har to hovedprosjekter – ikke så overraskende å kunne konstatere at verken den økende ulikheten i makt og rikdom i landet vårt eller klimapolitikken er blant regjeringens hovedprosjekter. I trontalen varslet regjeringen tøffere tider. Det er god grunn til å frykte at det betyr at det blir tøffest for dem som har minst, for erfaringen med denne regjeringen til nå har vært at den lytter mest til den økonomiske eliten. Det blir neppe den som får byrdene denne gangen heller. Regjeringen har bak seg en fireårsperiode der den til tross for stor, stor pengebruk har gjennomført en rekke usosiale kutt, som rammer dem som har minst i det norske samfunnet. Nå er det et foreldreopprør på gang knyttet til ett av de kuttene, nemlig innenfor pleiepengeordningen. Jeg lurer på hva statsministeren har å si til de foreldrene som så modig har stått fram og vist hvilke rå konsekvenser de nye reglene får for barna deres. Jeg lurer på om det gjør inntrykk på statsministeren, og om hun er villig til å gjøre endringer i systemet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-11:
Mitt spørsmål var ikke knyttet til forbedringene i pleiepengeordningen, disse støtter vi helhjertet. Mitt spørsmål var knyttet til dem som får utbetalt mindre, og til dem som rammes av tidsbegrensninger som gjør at alvorlig syke barn ikke får ha foreldrene hos seg når de trenger det, eller at familiene må velge mellom trygghet for barna og trygghet for økonomien. Vi må sørge for at de familiene som kanskje har det tøffest av alle i Norge, slipper å ta det valget, at de skal ha trygghet for økonomien sin i den perioden de må være til stede for barna sine. Da må vi reversere den endringen som ble gjort, knyttet til at en ikke får full lønn i mer enn ett år. Det må være et enkelt prinsipp, nemlig at en kan få pleiepenger så lenge barnet har behov for det, som skal gjelde. Det ligger forslag til behandling i Stortinget om dette. Jeg tror det vil være interessant å få avklart fra statsministeren om det er sånn at hun nekter å gjøre endringer i de innstrammingene som er foretatt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-10-11:
Det er viktig at statsministeren ikke forstår kritikken om gråhet som en bestilling om mer blåhet. Slik var det virkelig ikke ment.(Humring i salen) Men det var representanten Skei Grandes innlegg som fikk meg til å tegne meg på nytt. Jeg representerer et parti som er stolt av sin reformistiske tradisjon. Vi er for å forandre samfunnet gjennom reformer, reformer som skal forbedre Norge. Men det er jo helt meningsløst som utgangspunkt for politikk at man er for enhver reform. Vi er for gode reformer, og vi er imot dårlige reformer. Det betyr at selv om noen prøver å få det til at «reversering» i seg selv er et ord man ikke bør bruke, og som er noe negativt, vil jeg gjerne nevne en hel haug med ting jeg synes bør reverseres etter denne regjeringen, fordi det er dårlige reformer, som bl.a. Venstre har vært med på. Det gjelder arbeidsmiljøloven – endringene der bør reverseres, svekkelsen av fagbevegelsens maktmidler i arbeidslivet bør reverseres, kutt i pleiepengeordningen bør reverseres, kutt for uføre forsørgere bør reverseres, privatisering av alt fra jernbane til fisk bør reverseres, den dårlige omleggingen av klimapolitikken, som har ført til en for tynn avtale med EU, bør reverseres. Listen er lang. (Humring i salen) Representanten Skei Grande synes at jeg burde være mer takknemlig for at det blir flertall for vårt forslag om en stortingsmelding. Jeg er veldig glad for at det blir flertall for det. Men jeg tror det jeg sa, var at jeg syntes høyresiden hadde snakket lite om ulikhet i debatten. Jeg var bare ikke klar over at representanten Skei Grande ville føle seg rammet av det.
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-10-11:
Jeg er glad for at statsministeren påpeker kompetanse som en viktig del av jobben med å få flere ut i jobb og flere til å lykkes i det norske arbeidslivet. Hvis vi skal klare å bygge en velferdsstat som er bærekraftig framover, er det viktig. Men jeg syns kanskje hun snakket veldig lite om det å bygge kompetanse hos de aller minste, dem som skal inn i norsk skole i dag, som skal skape det arbeidslivet vi skal leve av framover. De skal klare å takle store endringer i det norske arbeidslivet, der vi går over til en grønnere økonomi, der vi går over til en større grad av robotisering og automatisering, og ny teknologi blir tatt i bruk. Vi skal gjøre dem i stand til å møte framtidas yrkesliv, som ingen av oss egentlig kjenner. Det fikk ikke så stor plass hos statsministeren. Er statsministeren like opptatt av å bygge kompetanse hos de aller minste som hun er når hun snakker om hvor viktig det er å bygge det hos dem som faller utenfor arbeidsmarkedet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-10-11:
Jeg vil også begynne med – som mange andre også har sagt – at jeg blir litt optimistisk når jeg ser mange av de nye representantene her i dag. Jeg synes det både i dag og i går er blitt holdt mange gode innlegg fra de nye, både unge og gamle og menn og kvinner, så jeg tror at dette taler godt for parlamentets framtid. Da jeg begynte på talen min i går, brukte jeg et Havel-sitat om at politikk også er det umuliges kunst, ikke bare det muliges kunst. Det er nemlig viktig at vi med de utfordringene vi nå står overfor, f.eks. innen klima og teknologi, må klare å tenke nytt utover det vanlige politiske tankesettet for å utvikle politikk og løsninger for framtida – for dette er utfordringer vi aldri har hatt foran oss før. Derfor er det ganske interessant, hvis man setter seg ned og ser på de forslagene som ble fremmet i går, at Arbeiderpartiets tydeligvis viktigste sak i denne tid – der vi også må finne fram til det umuliges kunst – er å reversere fylkesinndeling. Det var så mange reverseringsforslag som ble fremmet i går, at jeg bare satt og ventet på at noen måtte foreslå at Beatles, ABBA og Everly Brothers ble gjenforent, sånn at vi fikk tilbake alle de gamle tidenes store helter. Det er ikke de løsningene vi skal ha for framtida. De løsningene vi skal ha for framtida, krever djerve, nye forslag, og da må man også ha andre alternativer enn bare å gå tilbake, bare reversere, bare drømme om en eller annen fortid som en eller annen gang fantes. Men jeg tok egentlig ordet for å forklare stemmegivningen til Venstre. Vi stemmer for forslag nr. 1, fra Kristelig Folkeparti. Vi stemmer for forslag nr. 2, fra Kristelig Folkeparti. Vi stemmer også for Audun Lysbakkens forslag om en melding om ulikhet. Og jeg synes det er ganske rart – og litt freidig, når han tydeligvis får et flertall for dette i denne sal – å si at dette er et tema som ingen har snakket om. Det var mitt hovedtema, og det er et så viktig tema at vi stemmer for Audun Lysbakkens forslag. Jeg håper han kan ta til seg det. Forslag nr. 4, fra Arbeiderpartiet, stemmer vi imot – fordi vi er imot det. Forslag nr. 5 stemmer vi for – fordi vi alltid har vært for det. Forslag nr. 6, om lærlingplasser, er en type gammeldags tankegang fra Arbeiderpartiet fra 1980-tallet om at bare man kommer med en garanti, er det fikset. For meg som var et barn av ungdomsgarantier, har jeg merket at de ikke funker i virkeligheten. Forslag nr. 7, fra Bjørnar Moxnes, er vi uenig i. Men jeg håper, som alle andre, at forslag nr. 8, om en markering av 100 år med allmenn stemmerett, kan oversendes presidentskapet. Da vil det også få vår støtte, sjøl om jeg – på vegne av oss liberale – må påpeke at når det gjelder det å feire at stemmeretten i Norge i 2019 er 100 år, er det interessant at det kommer fra Rødt, når vi vet at året før den ble innført i Norge, ble den fjernet av kommunistene i Russland. Forslag nr. 9, fra Une Aina Bastholm, tar vi egentlig ikke helt seriøst, for det budsjettet legges fram i morgen. Så å tro at det at vi fatter et vedtak nå kl. 16, skal gjøre at ting er annerledes i morgen kl. 10, tror vi ikke noe på. Dette må vi fikse gjennom budsjettarbeidet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2017-10-11:
Eg vil fortsetje med pleiepengeordninga. Det er ei veldig god ordning me har, at foreldre med alvorleg sjuke barn kan få støtte til å stille opp. Det er to grunnar til at det er veldig bra: Det kan gi den beste kvardagen for alvorleg sjuke barn, men det kan òg gjere at det blir billegare totalt sett for samfunnet fordi foreldra får moglegheit til å stille opp.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2017-10-11:
Venstre og Kristeleg Folkeparti har iallfall makta å setje regionane på dagsordenen. Og sjølv om me har ein trontaledebatt, tenkjer eg at den debatten vil fortsetje, bl.a. på bakgrunn av dei forslaga som Senterpartiet og Arbeidarpartiet har fremja i denne salen, og som òg vil bli debatterte og behandla i løpet av denne hausten. Så det kjem me tilbake til. Når me skal summere opp ein trontaledebatt, vil eg seie at det har vore ein spennande og god debatt. Han har tydeleg fått fram at me no har ein annan og ny parlamentarisk situasjon i parlamentet vårt. Det gir nye moglegheiter for alle, og det er viktig at me opptrer med ansvar og klokskap i den situasjonen. Trontaledebatten gir òg moglegheiter til å løfte debattar som me ikkje nødvendigvis har til dagleg i denne salen. For Kristeleg Folkeparti har det vore viktig å reise spørsmål om religionen sin plass i samfunnet vårt, viktige spørsmål om menneskeverd og kampen mot eit sorteringssamfunn, som det òg vil vere viktig for oss å løfte vidare – rett nok da òg meir konkretisert i forslag. Me løfta òg ein dugnad om ideell sektor, for me har meint at det har vore ei blindsone. Eg er litt usikker på korleis eg skal tolke engasjementet i salen ut frå debatten, men eg kan vel summere opp med at det er ingen som har sagt at dei ikkje vil vere med på den dugnaden – sjølv om iveren kanskje kunne ha vore litt større òg. Når det gjeld dei forslaga som ligg her, er òg Kristeleg Folkeparti interessert i å støtte forslaget frå SV, med den endringa som representanten Helleland ønskte her. Me ser her for oss ei melding i tråd med Magnhild Meltveit Kleppas utjamningsmelding i si tid. Det er på høg tid, og me stiller oss bak det. Me støttar òg forslag nr. 5, frå Arbeidarpartiet, om 14 veker pappapermisjon. Men eg har lyst til å presisere at for Kristeleg Folkeparti ligg intensjonen vår i at me skal få dei nye vekene i ein auke av permisjonen. Det er det me legg til grunn, og eg har lyst til å presisere det. Når det gjeld forslag nr. 4, frå Arbeidarpartiet, om innleige, kjem me ikkje til å støtte det. Det er bl.a. fordi regjeringa har sendt på høyring eit forslag som me i utgangspunktet er godt nøgde med, og me vil vente på den vidare behandlinga. Når det gjeld forslag nr. 6, frå Arbeidarpartiet, om tilbod om lærlingplass, har Kristeleg Folkeparti som politikk at me ønskjer å auke lærlingtilskotet. Me har sagt at me ønskjer ein auke opp til nivå med kostnaden ein plass har i vidaregåande opplæring. Her deler me altså intensjon, men me har litt andre verkemiddel enn Arbeidarpartiet, og me støttar såleis ikkje forslag nr. 6. Det vil seie at me støttar forslaga nr. 1, nr. 2, nr. 3 og nr. 5, og så stiller me oss positive til at forslaget frå Raudt om markering blir sendt over til presidentskapet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-10-11:
I går brakte Klassekampen nye tall fra barnehagesektoren. To eksempler: Grenland barnehagedrift AS, der eierne hadde skutt inn 540 000 kr i 2006, solgte i sommer for 206 mill. kr – en kapitalavkastning på 81 pst. hvert år. Idrettsbarnehage AS, der eierne skjøt inn 410 000 kr i 2008, solgte i sommer for 160 mill. kr – en kapitalavkastning på 111 pst. hvert eneste år. Slik avkastning finnes intet annet sted i den lovlige økonomien. Man må over i lyssky virksomhet for å få tilsvarende avkastning på innskutt kapital. Her kommer samtlige penger fra offentlige tilskudd og foreldrebetaling. Jeg lurer på om statsminister Solberg mener at den typen privat profitt på offentlige midler og foreldrebetaling er forenlig med å sikre bærekraften i velferden.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2017-10-11:
Erna Solberg sa i sin tale at antallet i jobb falt fra 2008, og at de fleste nye jobbene gikk til arbeidsinnvandrere. Det har hun rett i. Fra 2008 til 2016 falt antall sysselsatte blant nordmenn med 70 000 personer. I samme periode økte antall sysselsatte fra EU-land i Øst-Europa med 90 000 personer. Vi i Rødt ønsker arbeidsinnvandrere fra EØS-området velkommen til å jobbe i Norge. Det vi ikke godtar, er at folk med norske lønns- og arbeidsvilkår blir erstattet av folk som jobber under dårligere vilkår. Det er sosial dumping satt i system, og det er dette som nå skjer. Lønns- og arbeidsvilkår blir i flere bransjer raskt ødelagt av sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Likevel ser vi en manglende evne og vilje hos regjeringen til å ta de grepene som trengs. De kommer med handlingsplaner, men det monner ikke i møte med systematisk sosial dumping og organiserte kriminelle. Skal vi unngå et sammenbrudd for den norske modellen i viktige bransjer, må vi handle nå. Norske politikere må ta et valg: EUs prinsipper for maksimal konkurranse om jobbene eller den norske modellen i arbeidslivet. Vi i Rødt velger den norske modellen. Derfor går vi inn for nasjonale tiltak mot sosial dumping. Vi krever at EØS-borgere skal ha en ansettelses- og arbeidskontrakt med lønnsvilkår etter norske tariffavtaler for å få oppholdstillatelse for å arbeide i Norge. Dette betyr ikke stengte grenser. Dette betyr at vi demmer opp for sosial dumping ved å gjøre det ulovlig for arbeidsgivere å ansette EØS-borgere uten en kontrakt som følger norske tariffavtaler. Skal en slik bestemmelse ha noen effekt, må arbeidsgiver straffes hardt for brudd på bestemmelsen. Det ville ikke vært mulig å utvikle en norsk modell i arbeidslivet uten at tilnærmet alle var i arbeid. Det er heller ikke mulig å opprettholde denne modellen i arbeidslivet når bedriftseierne har nærmest ubegrenset tilgang på arbeidsfolk fra fattigere land som kan utnyttes. Derfor trengs det nasjonale tiltak mot sosial dumping av den typen Rødt nå går inn for. Vi vil gjerne få med oss hele Stortinget på forslaget vårt når det gjelder markeringen av 100-årsjubileet for allmenn stemmerett, ved å oversende det til presidentskapet. Utover det kommer Rødt som vanlig til å søke konsensus og stemmer for de andre forslagene.
Anne Sandum (Arbeiderpartiet), 2017-10-11:
Det ville være utenkelig for meg som bor på Ringerike, ikke å nevne Ringeriksbanen når jeg for første gang står på denne talerstolen. På Ringerike, i Hallingdal og i Buskerud har vi store forventninger til at regjeringen følger opp med planleggingsmidler og holder nok trykk på det statlige planarbeidet, slik at vi får oppstart i 2021, som lovet. Som følge av Ringeriksbanen er det en forventning om befolkningsvekst i Ringeriksregionen. Men Hønefoss og Ringerike kan ikke bare være et boområde. Folk må kunne jobbe der også. Jeg håper regjeringen kan innta en mer offensiv holdning for å kunne ta regionens naturlige fortrinn, skogen, i bruk. Skogen kan gjennom industrialisering bidra til flere grønne arbeidsplasser, men det kommer ikke av seg selv. Begrepet «næringsnøytralitet» må begraves, og det offentlige må stille opp med gode ordninger for skognæringen gjennom bl.a. å styrke Investinors skogsatsing, styrke miljøteknologiordningen i Innovasjon Norge og få mer forskning på jord og skog gjennom Norsk institutt for bioøkonomi og Forskningsrådet. Så må jeg si noe om sammenslåingen av Østfold, Akershus og Buskerud. I replikkordskiftet mellom Høyres parlamentariske leder, Trond Helleland, og Arbeiderpartiets parlamentariske leder, Jonas Gahr Støre, i går hadde ikke Helleland en helt korrekt oppfatning av hvordan fylkestinget i Buskerud har håndtert denne saken. Buskerud ble invitert til samtaler med Akershus og Østfold, men hadde også samtaler med Vestfold og Telemark. Etter innspill fra kommunene i Buskerud valgte fylkestinget å gå videre med Akershus og Østfold. Så ble det framforhandlet en avtale om sammenslåing, som fylkestinget i Buskerud riktignok stemte for i 2016, men denne avtalen inneholdt noen forutsetninger. Det har kanskje ikke Helleland fått med seg. De forutsetningene var at det skulle komme nye oppgaver til det regionale nivået. Dette fulgte heller ikke regjeringen eller stortingsflertallet opp, og derfor sier Buskerud også nei til denne avtalen. Det er ikke noe behov for en sammenslåing når man ikke skal gjøre noe annet enn det man gjør i dag. Fylkeskommunene skal kanskje til og med miste oppgaver.. En sak som er ute på høring nå, tilsier at vannregionmyndigheten blir flyttet vekk fra fylkeskommunene. Jeg synes det er synd at Helleland, som også er innvalgt fra Buskerud, ikke har fått med seg hvorfor Buskerud sier nei til Viken.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2017-10-11:
Vi står i en omskiftelig tid, og et av de aller viktigste skiftene er det såkalte grønne skiftet. Vi står overfor store endringer der vi skal omstille oss fra å være et land som hovedsakelig har bygd sin velferd på olje og gass, til å få nye bein å stå på. Ett av de beina må bokstavelig talt være trebeinet – ikke fordi det er et handikap, tvert om. Endringen vi må gjøre, bør skje med utgangspunkt i det vi allerede gjør, og der vi allerede har fortrinn. Skogen er et slikt fortrinn. Trontalen la vekt på produktivt næringsliv og høyt utdannet arbeidsstyrke. De neste 10–15 årene er vi nødt til å skape 5 000–10 000 nye arbeidsplasser hvert år. Da er tre- og skognæringen en viktig del av løsningen, fordi det er bra for sysselsetting og bra for klimaet. Paradoksalt nok står en av de viktigste aktørene i næringen, Norske Skog, i en skjebnetid. En konkurs vil i verste fall føre til at Norge mister en vesentlig del av verdikjeden innen tre. Det kan vi ikke tillate oss. Viktig kompetanse vil da gå tapt – kompetanse vi trenger, ikke bare for papirproduksjon, men mest for å kunne videreforedle trestokken til mye annet. For det er faktisk slik at nær sagt alt som kan produseres ut av et fat olje, også kan produseres ut av trestokken på en klimavennlig måte. Derfor må skognæringen løftes, og vi må bevege oss over i bioøkonomien. En forutsetning for å sikre en helhetlig verdikjede for skogen og treindustrien er nemlig å ha med oss sisteleddet: industrien. Det gjør vi gjennom å sikre forutsigbare og gode rammebetingelser, gjennom å legge til rette for veier som tåler akseltrykket fra tømmerbilene, gjennom å tillate bruk av restavfallet, f.eks. aske til gjødsel, noe som i dag er forbudt på vår side av grensen, men som svenskene bruker som en ressurs. For Norske Skog Saugbrugs i Halden, et av treindustriens lokomotiver, er det forunderlig å registrere at de ikke får ta del i ordningen med såkalt CO 2 -kompensasjon, noe som ville gitt en økt verdiskaping på flere titalls millioner kroner årlig. Fritak for elavgift ville også vært et viktig tiltak for å styrke lønnsomheten ved virksomhetene, som igjen vil bidra til økt innovasjonsevne i en av de mest klimavennlige virksomhetene vi har. Trenæringen kjemper for livet for å skape bærekraftige arbeidsplasser. Samtidig investerer oljefondet, etter hva jeg er kjent med, 22 mrd. kr i skogindustrien i Sverige og Finland, men kun 97 mill. kr i Norge. Det er mye lettere å utvikle nye produkter ut fra eksisterende produksjon enn om man må starte alt fra grunnen av. Jeg håper vi ikke blir en bananrepublikk, en råvareleverandør, mens våre naboland blir lokomotiver. Jeg håper Stortinget blir med på å bedre rammebetingelsene for skognæringen.