Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-04-27:
Måten vi behandler dyrene våre på, sier noe om den etiske standarden i samfunnet. I den nye loven om dyrevelferd har Regjeringen konkretisert de rettslige rammene for dette viktige feltet. Jeg vil berømme komiteen for den innsats og det engasjement de har lagt ned i arbeidet med loven. Dyrevelferd betyr mye for mange – det viser ikke minst de mange innspillene som har kommet underveis i arbeidet med loven. Jeg er glad for den brede politiske enigheten om viktigheten av å behandle dyr godt og med respekt, og for at det er enighet om behovet for en ny lov. Gjennom behandlingen av dyrevelferdsmeldingen, St.meld. nr. 12 for 2002–2003, Om dyrehold og dyrevelferd, gav Stortinget mål og rammer for arbeidet med en ny dyrevelferdslov. Med dette lovforslaget følger Regjeringen opp og viser at vi ønsker å styrke dyrevelferden i Norge. Vi får nå en lov som i større grad gir generelle, overordnede prinsipper for god dyrevelferd og folks omgang med dyr. Den nærmere detaljreguleringen for hold og behandling av de ulike dyreartene vil fortsatt skje i forskrifter. Forskriftene skal følge lovens prinsipper. Dette mener jeg er en hensiktsmessig framgangsmåte. Siden dyrevelferdsmeldingen kom for fem år siden, er mye av forskriftsverket allerede oppdatert og forbedret. I samarbeid med Mattilsynet arbeider vi kontinuerlig for å ha forskrifter som gir god dyrevelferd. Jeg merker meg at komiteen mener det er riktig å regulere de dyrevelferdsmessige sidene ved aktiviteter knyttet til jakt, fangst og fiske i de respektive særlovene som omhandles her. Dyrevelferdslovens prinsipper omfatter også viltlevende dyr og vil være førende for nærmere regulering i sektorregelverket. For å sikre et forutsigbart og enhetlig regelverk for brukerne er det derfor viktig at de ulike sektormyndighetene samhandler om forskriftsverket. At «dyr har egenverdi» uavhengig av den nytteverdien de har for mennesker, er et sentralt utgangspunkt og en grunnleggende premiss for loven. Av lovtekniske grunner var dette ikke foreslått tatt inn i selve lovteksten. Jeg forstår at det har vært et stort engasjement rundt denne formuleringen under komitébehandlingen. At den nå tas inn i lovteksten, anser jeg for uproblematisk. Det vil ikke utgjøre noen realitetsforskjell fordi det er en grunnleggende premiss for hele loven at dyr har egenverdi, og jeg oppfatter at komiteens flertall er enig i det. Et sentralt mål i lovarbeidet har vært å legge til rette for å hindre at dyr lider. Svikt i tilsyn og stell forårsaker altfor ofte lidelser for dyr, og tilsynsmyndigheten vil ofte ikke ha mulighet til å oppdage utviklingen av slike saker på et tidlig tidspunkt. Jeg er derfor veldig glad for at en samlet komité støtter innføringen av en allmenn plikt til å varsle om tilfeller der det er mistanke om at dyr lider. På denne måten kan man på et tidlig tidspunkt hjelpe eier og hindre at dyr utsettes for lidelser. Varslingsplikten er en viktig nyvinning i loven, og jeg ser for meg at den vil være et viktig bidrag i arbeidet for å forebygge dyretragedier. Jeg er også glad for at en samlet komité støtter hjemmelen for å stille krav til produkter som stammer fra dyr. Det er videre nytt at loven eksplisitt krever at dyreholder skal være kompetent. Kompetanse er en viktig forutsetning for å kunne gi dyr best mulig levekår. Det har vært en frisk diskusjon rundt kompetansekrav i forbindelse med ikrafttredelse av forskrifter med krav om godkjent utdanning for hold av bl.a. storfe. Disse forskriftene vil nå bli gjennomgått på nytt. I denne forbindelse merker jeg meg, og er enig i, kommentarene fra flertallet, både i forhold til hvem som skal ha formell kompetanse, og hvilken utdanning som må anses tilstrekkelig. Lovteksten presiserer dyreeiers plikt til å beskytte dyr mot farer. Dette omfatter også en plikt til å beskytte dyr mot rovviltangrep og er en videreføring av dagens rettstilstand. Nytt er det at det samtidig innføres en lovbestemt rett til økonomisk kompensasjon fra staten når det fattes vedtak om beiteforbud på grunn av rovviltfare. Jeg merker meg at komiteen har valgt å ta begrepet «rovdyr» ut av lovteksten i § 24 Tilsyn og stell. Komiteens begrunnelse er at dette tydeliggjør at dyreeiers ansvar for beitedyra i forhold til rovdyr ikke utvides, og at gjeldende rettstilstand, slik den kommer til uttrykk i Høyesteretts avgjørelse i Rendalsdommen, opprettholdes. Det har ikke vært Regjeringens hensikt at dyreeiers ansvar skulle utvides ved å ta ordet «rovdyr» inn i teksten. Jeg er derfor enig med komiteens flertall når de fastslår at dyreeier, som i dag, har ansvar for å verne sine dyr i forhold til rovdyr, og at dette ansvaret ligger i begrepet «andre farer». Gjeldende rett tilsier også at nedsanking fra beite på grunn av rovdyrfare ligger innenfor dyreeiers plikter. Dette innebærer også at dyreeier kan gis tidsbegrenset pålegg om nedsanking fra beite på grunn av rovdyrfare. Når alle andre tiltak ikke gir godt nok vern mot rovdyr, kan det oppstå tilfeller der Mattilsynet eller myndighetene kan gi pålegg om nedsanking fra utmarksbeite. Dette er svært inngripende tiltak, og det er viktig at det nå lovfestes en rett til kompensasjon i slike tilfeller. Mitt hovedmål for arbeidet med dyrevelferd er at alle dyr skal ha det godt. Stortingets tilslutning til den nye dyrevelferdsloven er et viktig skritt i arbeidet for ytterligere å forbedre dyrevelferden.