Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-10-23:
La meg først takke interpellanten for at han tar opp et svært viktig tema. Det er ikke ofte jeg er så glad for å få et tema opp til en bred debatt som jeg er for dette som interpellanten nå tar opp. Jeg har lyst til å vise til at den kringkastingsmeldingen som Regjeringen la fram i vår, omhandler dette temaet og tar opp de samme problemstillingene som interpellanten berører. I tillegg hadde vi senest i fjor en diskusjon om eierskapsloven for avissider og andre medier, også kringkasting, på innholdssiden. Der fant vi fram til en løsning som interpellantens parti sluttet seg til, så jeg er glad for at det her er et forholdsvis bredt flertall for at vi trenger en regulering av eierskap nettopp for å sikre det interpellanten nevner: ytringsfrihet, et mangfold av informasjonskanaler og en god konkurranse i mediesektoren. Jeg er svært opptatt av å sikre ytringsfrihetens kår og et mediemangfold som gir reelle ytringsmuligheter. Konsentrasjon av eierskap i massemediene vil kunne innebære en risiko for at kanalene for ytringer snevres inn. Derfor er det svært legitimt å diskutere reguleringer i samsvar med formålet til medieeierskapsloven hvis konsentrasjonen av eierskap truer med å svekke ytringsfriheten, reelle ytringsmuligheter eller et allsidig medietilbud. Når vi ser Telenors mange roller i mediemarkedet, er det gode grunner for å se kritisk på Telenors eiermakt. Særlig i markedet for tilbud av fjernsyn har selskapet en sentral rolle gjennom de posisjoner som interpellanten nevner. I tillegg er selvsagt selskapet vertikalt integrert, bl.a. gjennom sitt indirekte eierskap i TV 2. Selskapet nøyer seg altså ikke bare med å distribuere andres innhold. Telenor har etter hvert også betydelige eierinteresser i sentrale innholdsprodusenter. I kringkastingsmeldingen har vi en egen beskrivelse av Telenors mange posisjoner på mediefeltet. Samtidig må vi ta med den siden ved saken at det er ikke alltid at konsentrasjon av eierskap i medievirksomheter er negativt. Konsentrasjon kan i noen tilfeller gi stordriftsfordeler og bedre utnyttelse av teknologi og kompetanse, som igjen kan gi publikum bedre og rimeligere tjenester. Slik sett må eierskapsbegrensninger balanseres opp mot aktørenes handlingsrom, slik at det er en god konkurranse, men samtidig rom nok for de enkelte aktører til å drive både økonomisk og kvalitetsmessig godt. Bruken av regulatoriske virkemidler må dermed veies mot mulige ulemper en slik regulering vil kunne føre med seg. Utgangspunktet for en vurdering av Telenors eiermakt må være selskapets faktiske opptreden sett i lys av dagens regelverk og om dette regelverket er oppdatert og i stand til å ivareta det formålet de skal oppfylle. Vi har flere regelverk som kan anvendes på medieområdet, og som skal motvirke misbruk av dominerende stilling eller negative konsekvenser av eiermakt. I tillegg til de generelle reglene i konkurranseloven og ekomloven, reguleres eierskap på mediesektoren i medieeierskapsloven. Mens formålet med medieeierskapsloven er å sikre ytrings- og informasjonsfrihet, er formålet med konkurranseloven og ekomloven først og fremst å sikre effektiv bruk av samfunnets ressurser samt gode, rimelige og framtidsrettede tjenester for brukerne. Det at lovene har ulike formål, kan føre til at et oppkjøp som Konkurransetilsynet ikke griper inn mot, likevel kan bli stoppet av Medietilsynet, eller omvendt. Jeg er glad for at interpellantens parti også var enig med Regjeringen i at vi trenger begge virkemidlene i reguleringen av mediesektoren. Regulering av urimelig forretningspraksis og misbruk av dominerende stilling er forhold som er regulert både i konkurranseloven og i ekomloven. I tillegg finnes en rekke regler hjemlet i disse lovene så vel som i kringkastingsloven som ytterligere vil kunne begrense mulighetene en eventuell portvokter i et nettverk har til å diskriminere eller stenge ute tilbydere. Konkurranseloven inneholder forbud mot konkurransebegrensende samarbeid og forbud mot misbruk av dominerende stillinger. Disse bestemmelsene håndheves av Konkurransetilsynet. Sanksjoner fra Konkurransetilsynet ved brudd på disse forbudene kan som hovedregel bare overprøves av domstolene. Til spørsmålet fra interpellanten om tilsynene har tilstrekkelig verktøy, vil jeg i hvert fall si at Konkurransetilsynet har de verktøyene som skal til for å passe på at bestemmelsene i konkurranseloven ivaretas. Lov om elektronisk kommunikasjon, ekomloven, gir Post- og teletilsynet hjemmel til å pålegge aktører med sterk markedsstilling særlige plikter i en rekke såkalte relevante markeder, herunder markedet for overføringstjenester for kringkasting. I kringkastingsmarkedet har Post- og teletilsynet så langt ikke funnet at noen av aktørene har en sterk markedsstilling. Medieeierskapsloven gjelder «foretak som driver dagspresse, fjernsyn, radio eller elektroniske medier, samt foretak som har eiermessig innflytelse over slike foretak». Loven gir Medietilsynet fullmakt til å stanse eller sette vilkår for erverv av eierandeler i foretak som driver dagspresse, fjernsyn eller radio dersom erververen alene eller sammen med andre har eller får en betydelig eierstilling i mediemarkedet nasjonalt eller regionalt, og dette er i strid med formålet i lovens § 1. Medietilsynet kan også stanse eller sette vilkår for samarbeidsavtaler som gir en avtalepart samme eller tilsvarende innflytelse over det redaksjonelle produktet som et erverv. Stortinget har gjennom alle disse lovene lagt til rette for at tilsynsfunksjonene delegeres til de respektive tilsynsmyndighetene, Konkurransetilsynet, Post- og teletilsynet og Medietilsynet. Tilsynsmyndighetene fører førstehåndstilsyn med at Telenor og andre virksomheter overholder regelverket som skal sørge for at virksomheter ikke misbruker markedsmakt eller at det ikke etableres markedsmakt som er i strid med de respektive lovenes formål. Det er en god ordning at det ikke er de politiske myndighetene ved statsråden direkte som griper inn mot medienes eierskapssituasjon. Mediene er en statsmakt utover den lovgivende, den utøvende og den dømmende makt, og trenger sånn sett en god avstand fra makthaverne når det gjelder regulering, og det gjør vi gjennom disse objektive reglene og tilsynenes skjønnsvurderinger. Det er, som jeg tidligere har vært inne på, ingen tvil om at Telenor har betydelige eierinteresser i en etter hvert konvergerende mediesektor. Skal man imidlertid foreta seg noe, må man ha klare holdepunkter for at selskapets eierposisjoner virker negativt inn på mediemangfoldet. Det er det all grunn til å holde et nøye øye med. Jeg er ikke beredt her og nå til å komme med en klar konklusjon på at selskapet har misbrukt sin markedsposisjon til skade for mediemangfoldet, men det innebærer i hvert fall fra min side overhodet ingen friskmelding. Etter min oppfatning er det nødvendig å overvåke utviklingen i markedsstrukturene kontinuerlig. Jeg ser også et behov for, slik vi sier i kringkastingsmeldingen, en nærmere utredning av de ulike sidene ved medieeierskapsloven, også spørsmålet om vertikal integrasjon. Vi kjenner fra andre land at man har regler hvor en innholdsleverandør ikke er distributør. Interpellantens spørsmål nr. 2 om man skal ha en utskilling av infrastruktur, er slik sett et relevant spørsmål. Man kunne jo tenke seg at man gikk ned til kiosken og skulle kjøpe VG, og de sier at den koster bare 8 kr, men du må samtidig kjøpe Dagens Næringsliv, Dagbladet, Adresseavisen, Bergens Tidende og Stavanger Aftenblad i en pakke. Jeg tror forbrukerne ganske raskt ville blitt ganske oppbrakt over en slik beskjed. Slik er det i den digitale satellittverden. Vi skal se nærmere på medieeierskapsloven, hvis Stortinget slutter seg til det. Hvis vi får tilslutning til det vi sier i kringkastingsmeldingen, vil vi sette ned et utvalg med oppdrag å se nærmere på medieeierskapsloven, med særlig vekt på regulering av vertikal integrasjon og elektroniske medier. Utvalget vil i lys av lovens formål bl.a. måtte identifisere hvilke elektroniske medier og hvilke ledd i den vertikale verdikjeden det kan være aktuelt å regulere, og hvilke former for regulering som da vil være aktuelle. Jeg vil også nevne at vi i løpet av 2007 legger fram et forslag for Stortinget om å lovfeste Redaktørplakaten. Det er et tiltak som ytterligere vil sikre redaktørenes stilling vis-à-vis eierne. Til slutt vil jeg si følgende: Det mest avgjørende i denne saken vil være hvordan Telenor bruker sin posisjon, bl.a. som eier av RiksTV og som eier av satellittdistribusjon, og hvordan man utøver den betydelige makten man har, med alle disse eierskapsposisjonene man har. Vi kjenner jo til at det er ikke alle, selv ikke delvis statseide selskaper, som er usedvanlig lydhøre for politiske signaler. Jeg tror også staten skal være en profesjonell eier, og når selskaper går helt på tvers av det eierne gir som signaler, må det ha klare konsekvenser for selskapene. Uten å ta stilling til det konkrete innholdet i tvisten som gjelder godkjenning av en avtale om distribusjon av TV 2s kanaler innenfor RiksTV, vil jeg understreke det faktum at Telenor har vært med på å søke om konsesjon for å drive bakkenettet, og jeg forutsetter at alle eierne av selskapet følger opp sine forpliktelser lojalt, slik at dette store teknologiskiftet blir gjennomført på en god måte.