Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-07:
Miljøinnsatsen i statsbudsjettet har aldri vært større enn den er i år. Det er ikke selvskryt å påpeke det, men en viktig bakgrunn å ha med seg i dag, når klimatoppmøtet begynner i København. I en slik setting synes jeg det er både raust og riktig av Høyre å ønske statsråd Solheim lykke til i København, slik Erna Solberg gjorde i forrige uke. For, som Dagbladet påpeker på forbilledlig vis i dag med sin felles dobbeltside, sammen med 56 andre aviser i verden, en løsning på klimakrisen forutsetter en helt annen grad av samhandling, enighet og felles tverrpolitisk forståelse enn det de fleste land og de fleste politiske ledere kan vise til så langt. En venn av meg sa i helgen at verdens politiske ledere i arbeidet med å redde én planet alle befinner seg på en helt annen. Det er både en dyster og en lakonisk bemerkning, som i løpet de neste ukene heldigvis kan vise seg å ikke stemme. For jeg tror på menneskets evne til å løse tilsynelatende uoverkommelige kriser. Denne krisen fortoner seg som abstrakt og fjern for veldig mange av oss. Hvor mange som får erfare de mer praktiske konsekvensene av våre egne utslipp, er også opp til oss selv. Jeg mener den rød-grønne regjeringen tar et godt steg med dette statsbudsjettet. Vi styrker Grunnfondet for fornybar energi og energieffektivisering. Vi satser på Enova. Vi styrker NVE. Vi oppretter Klima- og forurensningsdirektoratet. Vi trapper opp og viderefører klima- og skoginitiativet, og vi reiser til København med mål om å legge 40 pst. kutt fra 1990-nivå innen 2020 på bordet for å bidra til en ambisiøs avtale. Selvfølgelig skulle jeg sett enda mer. Representanten Solvik-Olsen spådde at jeg skulle snakke mye om oljens forbannelse i dette innlegget. Det har jeg ikke tenkt å gjøre. Men selvfølgelig hadde jeg drømt om f.eks. å kunne ta høyhastighetstog til min hjemby Trondheim, i stedet for å ta nattog eller fly. Det skal utredes i denne perioden. Jeg drømmer om en endelig klimaavtale der alle mennesker gis samme rett til å slippe ut CO2. Det er jo det som gjør klimapolitikk til omfordelingspolitikk. Det er jo riktig at det ikke spiller noen rolle for atmosfæren hvor utslippet finner sted, men for velstanden til verdens befolkning spiller det en veldig stor rolle. Og en helt naturlig erkjennelse av klimaproblemet er å slå fast hvert enkelt menneskets rett til utslipp. Det har den rød-grønn regjeringen slått fast i Soria Moria II, som den første regjeringen i Norge. Det er et svært sentralt prinsipp som kommer til å bli veldig viktig for de langsiktige løsningene på klimaproblemene. Så er det godt at opposisjonen gjerne skulle sett at enda mer blir gjort. Som barn av 1980-tallet er noen av mine første inntrykk hendelser av stor eller veldig liten art på slutten av 1980-årene. Jeg husker to tv-bilder fra 1989. Det første er Berlinmurens fall, og det andre er Erik Solheim, som nærmest overfalles av programledere mens han fremmer miljøbudskapet i valgkampen. For bare 20 år siden var det ikke så veldig mange flere enn Erik Solheim som var opptatt av og bekymret over dette. I dag er klima den definerende politiske saken i vår tid, og om ikke lenge vil klimapolitikk være definerende for nesten alle andre politikkområder. Klimapolitikk er både sikkerhetspolitikk – på grunn av de folkeforflytningene og de ressurskonfliktene som vil oppstå – forskningspolitikk, og ikke minst fordelingspolitikk. For vår del er det også nærings- og innovasjonspolitikk, og det er en veldig viktig del av strategien vår for å møte klimautfordringene. Vi har vært en stormakt på vannkraft og på olje og gass. Vannkraften varer evig, og oljen tar slutt. Morgendagen for vår del er derfor fornybar energi, uansett hvor mange andre land som også måtte satse på det. Det er jo en god ting – ikke en negativt betont konkurranse, som en nesten skulle tro etter å ha hørt på andre innlegg i debatten her. At Fremskrittspartiet og Høyre etterlyser enda mer innsats fra Regjeringen, viser bare at noe veldig viktig har skjedd i norsk politikk. For ni år siden ble en regjering felt fordi stortingsflertallet ikke var interessert i å rense gasskraftverk. Nå mener vi alle at teknologien ikke blir effektiv nok fort nok. Det lover veldig godt.