trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Vi har forstått at regjeringa er imot å ha en dugnad i kommunene f.eks. for å styrke skolehelsetjenesten, som Venstre har fremmet med en rekke budsjettforslag. Det som statsråden virkelig har påvirkning på, er de direkte instruksjonene av sykehusene. Jeg står nå med det som er en foreløpig versjon av foretaksprotokollen som Helse Sør-Øst har fått, av 30. januar. Der er ikke barne- og ungdomspsykiatri nevnt med ett ord. Det har jeg allerede fått henvendelser om fra fagfolk i Helse Sør-Øst, at de har fått klar beskjed om at dette ikke er et prioritert felt fra regjeringas side, og dette er noe som statsråden har gitt beskjed om at ikke har høy prioritet. Dette har blitt bygd ned over tid, og nå får også fagfolkene beskjed fra regjeringa – i foretaksprotokollen kan man lese at dette ikke er et prioritert felt for regjeringa. Hvorfor skjønner man ikke hvor viktig det er å jobbe med barn og ungdom og psykiatri for å forebygge alle de problemene vi har snakket om?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Dere har stemt imot.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Regjeringa har stemt imot.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Jeg syns egentlig ikke noe om at presidenten karakteriserer spørsmål som like når de ikke er like. Dette er en prinsipiell tilnærming, sjøl om det er samme problemstilling. «Statsråden har den senere tid fått flere spørsmål vedrørende etableringen av Postkodelotteriet i Norge. Organisasjonene bak lotteriet, som dekker viktige områder som humanitært arbeid, miljø og kultur, har alle det til felles at de ikke får direkte støtte via Norsk Tipping. Ser statsråden den prinsipielle viktigheten av at også disse organisasjonene får muligheten til å øke sine inntekter gjennom spill og lotterier, og har statsråden en strategi for hvordan denne type organisasjoner også kan sikres gode vilkår for sin drift?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Det er nettopp det mitt spørsmål handler om, for alle de tingene som statsråden nå ramser opp, handler om bevilginger som regjeringa gjør via statsbudsjettet – alle muligheter man har for å øke inntektene, handler om regjeringas makt over frivillige organisasjoner. Det jeg egentlig spurte om, er om statsråden har noen prinsipielle innvendinger knyttet til at all makt når det gjelder inntektene til frivilligheten, går via regjeringa. Det hadde kanskje vært sunt for NGO-Norge og for de frivillige aktivitetene i Norge at man hadde hatt andre inntektskilder, som frivilligheten kanskje kunne styre over sjøl, og at regjeringa ikke bestemte over alle kronene som går til frivilligheten på alle områder.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-13:
Vi har jo ikke egentlig et spillmonopol i Norge. Det er mange små spill rundt omkring i Norge – fra kakelotteri i 4H-klubben til når jeg selger lodd for Diabetesforbundet. Vi har, som statsråden har nevnt, også Pantelotteriet. Det lotteriet som her er foreslått, og som er nevnt i min innledning, er et lotteri som Lotteritilsynet sier ikke medfører noen fare for spilleavhengighet, og da egentlig ikke faller inn under kategorien av de spill som Norsk Tipping bør ha monopol på – og de lover over 100 mill. kr i vinnerpremie, noe som virkelig kan trigge dem som har problemer med spilleavhengighet. Så mitt spørsmål er: Hvorfor blir dette lotteriet behandlet så møysommelig når alle faginstansene til statsråden sier at dette ikke faller inn under kategorien: fare for spilleavhengighet? Hvorfor tar det da så lang tid?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2013-02-13:
Jeg oppfatter det slik at helseministeren sier at det ikke er Høyres forslag han utreder, men andre ting. Men det er litt underlig når Hagen i et intervju i NRK i dag tidlig i alle fall tror at det er Høyres forslag han utreder. Det kan derfor se ut som at Gahr Støre bruker skattebetalernes penger til å utrede sine valgkampargumenter mot andre partiers politikk, som attpåtil, som i dette tilfellet, ikke er i samsvar med det forslaget som Høyre har lagt fram om fritt behandlingsvalg. Eller er det slik at statsråden har bestilt utredning fordi han har tenkt å endre regjeringens politikk når det gjelder bruk av private krefter i helsesektoren, for å få redusert behandlingskøene og få folk tilbake til jobb?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. Gårsdagen var vel i realiteten en historisk dag. Da ble navnet Palestina brukt for første gang, antakelig, av en utenriksminister i denne sal, og det underbygger den støtten som Norge har gitt til nettopp det i FN-sammenheng. Det gir vel også noen plikter, skulle man tro, knyttet til hva det vil si å kunne bli behandlet som en stat. Jeg er sikker på at utenriksministeren er vel kjent med den reportasjen som på søndag var i NRK, hvor statsfinansiert palestinsk tv serverte klar antisemittisme. Vi vet at Norge støtter de palestinske selvstyremyndighetene med flere hundre millioner kroner i året. Vi vet også at det er en budsjettstøtte som meget vel kan tenkes å gå til å finansiere den type virksomhet. Vi hadde bl.a. et eksempel fra barne-tv, hvor barn uttrykker at deres fiende Sion – altså Israel – er Satan med hale, hvorpå det kommer fra programlederne: bravo. Jeg trenger ikke gå inn på alle disse eksemplene. Dette tror jeg utenriksministeren er vel kjent med. Jeg er allikevel overrasket over at statssekretæren som uttalte seg, reduserer dette til et lite eksempelproblem og sier at det er del av en politisk kamparena, nærmest som om dette er noe vi må regne med. Jeg vil gi utenriksministeren anledning til å gi en klar melding om hva Norges holdning er til dette betydelige problemet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Jeg er glad for at det nå kommer en langt kraftigere melding om at dette er uakseptabelt fra norsk side. Det inntrykket – jeg tar forbehold om klipping – som i hvert fall ble gitt i NRK Dagsrevyen på søndag, var, etter min og Kristelig Folkepartis mening, ikke tilfredsstillende i det hele tatt. Skolebøker er én ting – det kan vi diskutere – men nå snakker vi altså om statsfinansierte og statskontrollerte tv-sendinger fra de palestinske områdene. Det er, med respekt å melde, ikke første gang dette problemet har vært tatt opp. Jeg har her en lang rekke spørsmål som bl.a. Kristelig Folkeparti har stilt om det samme, fra 2000 og fremover. Mitt spørsmål er: Hva gjør man nå overfor de palestinske selvstyremyndighetene for at det kan bli en slutt på dette, i motsetning til det man har gjort tidligere, da man også har sagt at man vil ta det opp med palestinsk side?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Vi tar skarp avstand fra ethvert uttrykk for antisemittisme, og vi har i mange år arbeidet systematisk med alle parter i Midtøsten-konflikten for å redusere grobunnen for gjensidig hat og fiendskap. Også vi er meget opprørt over den samme reportasjen, og vår representant til Palestina tok i går dette opp med president Abbas’ kontor og viste til dette konkrete programmet som et eksempel og sa at dette er en type uttalelser og holdninger vi ikke kan leve med. Vi fikk det svar at det er også presidentens kontor helt enig i. De ønsket å forfølge denne saken og se hvordan dette kan ha skjedd. De bekreftet igjen, som vi har hørt i tidligere samtaler, at de ikke ønsker å være med på dette. Jeg har lyst til å understreke at vi har vært direkte involvert i prosjekter for å utvikle både læreplaner og skolebøker for palestinske barn. Det har vært gjort en studie, ledet av professor Wexler ved Yale University, om hvordan skolebøkene på henholdsvis palestinsk og israelsk side ser ut. Hans hovedfunn er at det ikke er systematisk oppfordring til hat, men at det er riktig fra begge sider at man stiller motparten i et dårligere lys enn man kanskje skulle ønske. Han konkluderer med at israelske lærebøker i så henseende er bedre enn palestinske, men at det ikke er et systematisk hatprosjekt. Så er det, som representanten Syversen påpeker, slik at Norge bidrar til budsjettstøtten – vi bidrar med ca. 7 pst. av budsjettstøtten. EU, europeiske givere, bidrar med 50 pst., USA med 20 pst., og andre, bl.a. arabiske givere, bidrar med resten. Vi samarbeider med de andre giverne om dette i vår dialog, og der har jeg et særlig ansvar som leder av giverlandsgruppen til palestinerne.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Som jeg sa i mitt forrige svar, tok vi dette umiddelbart opp på høyt nivå med de palestinske myndighetene, som responderte at de ville forfølge dette, og at de ikke ønsket at den type uttrykk skulle komme gjennom en palestinsk tv-kanal. Jeg tror jo heller ikke at den blir redigert av presidentens kontor, men det er klart at siden vi er en viktig partner og en viktig giver sammen med en rekke andre vestlige og arabiske land, har vi en interesse av hva som skjer på dette feltet. Som jeg var ganske grundig innom i min redegjørelse i går, har vi et særlig og forhøyet fokus på «hate speech», på fremmedfrykt, på hatefulle ytringer, uansett hvorfra de kommer, herunder under antisemittisk banner. Det er vi opptatt av å forfølge. Jeg vil sterkt understreke at også min statssekretær Torgeir Larsen, som faktisk leder dette prosjektet, er meget opptatt av dette, så hvis det blir skapt et annet inntrykk, er det verken hans eller min intensjon.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg kan for det første svare klart og tydelig ja på at det ikke er regjeringens intensjon å finansiere hatpropaganda fra palestinsk side – hvis det skulle være noen tvil om det. Det er heller ikke slik at det går noen støtte fra Norge til denne omtalte tv-kanalen. Det har jeg forsikret meg om. Men selvfølgelig er det slik at vi gir en generell støtte til de palestinske myndighetene, altså i tråd med det USA gjør, med det Europa, EU, gjør, og med det en rekke andre givere gjør. Vi samordner dette, fordi det både på israelsk og palestinsk side er en forståelse for at det er viktig at de palestinske selvstyremyndighetene er i stand til å etablere elementene av en stat, slik at man kan komme videre mot en tostatsløsning. Jeg har i omtrent alle mine samtaler med israelske myndigheter fått forsikringer om at Israel er glad for at vi gjør det, for alternativt ville utsiktene til fred og en tostatsløsning bli borte. Så jeg tror det er veldig viktig at vi ikke skusler bort det som nå tross alt er oppnådd. Men vi er svært opptatt av dette. Vi har tatt det opp, og vi kommer fortsatt til å ta det opp.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil bekrefte at dette er et tema også for giverlandsgruppen og samvirket mellom de ulike giverne. Så vil jeg understreke at selv om vi nå igjen så et slikt eksempel som her ble dokumentert – og som den israelske organisasjonen Palestinian Media Watch gjorde oppmerksom på overfor NRK, at det er riktig og vel dokumentert at dette skjedde – er det ikke slik at ingenting har skjedd. Gjennom et mangeårig arbeid – det er derfor jeg nevner bl.a. skolebøker – så vi at det var betydelige utfordringer for en del år siden. Her tør jeg nå si at f.eks. læreplan og skolebøker, også på Gaza, er blant de beste i den arabiske verden i lys av hvordan man forholder seg til jøder og den andre part. Men det er viktig å forstå at dette er en region preget av dype spenninger og dype konflikter, hvor også de religiøse overtonene av det klart er til stede – og ikke bare på palestinsk og arabisk side. Derfor er det viktig at vi hele veien også har et forsoningsarbeid når det gjelder holdninger.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
For det første er jeg glad for at representanten Skovholt Gitmark understreker at det er viktig å ta avstand fra all hatpropaganda. Den er fordelt på alle parter i Midtøsten, og det er viktig at partene og vi samarbeider om å redusere den der den måtte dukke opp. Så er det åpenbart helt særlige overtoner knyttet til alt som smaker av antisemittisme, som vi må ha et særlig blikk mot, noe jeg var veldig tydelig på i gårsdagens redegjørelse, som vi får anledning til å debattere i morgen. Vi mener at en rekke prosjekter som vi har vært involvert i, har redusert dette fenomenet. Jeg vil si at sammenliknet med hvordan tilstanden er i en rekke andre arabiske land, har det vært mer bevissthet på palestinsk side enn i en rekke andre arabiske land om betydningen av forsiktighet med hensyn til å skille mellom den dype politiske uenigheten som åpenbart eksisterer med Israel når det gjelder veien videre, og forholdet til jødene. Men så er det en del problemer som gjenstår. Derfor kommer vi til å fortsette å arbeide med det bilateralt og som leder av giverlandsgruppen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Igjen vil jeg si at jeg er meget glad for representanten Høglunds engasjement på et område jeg selv er svært engasjert. Det gjelder arbeidet for å fremme minoritetsvern, enten det er etniske og religiøse minoriteter, eller f.eks. seksuelle minoriteter. Det igjen var et helt sentralt tema i gårsdagens redegjørelse. Vi har for det første nulltoleranse for korrupsjon, som det også ble referert til. Vi ønsker altså rett og slett å stå i internasjonal front i arbeidet mot diskriminering av minoriteter av alle typer. Derfor har vi et eget minoritetsprosjekt. Vi bruker enhver egnet anledning i kontakt med myndigheter – ikke minst i de landene hvor vi opplever at disse prinsippene brytes – til ikke bare å ta det opp og protestere, men også til å gå inn i de stedene, arenaene og prosessene hvor dette kan bli bedre, f.eks. i grunnlovsarbeid. Jeg tror det er viktig å si fra, men det er også viktig å bidra til at ting faktisk blir bedre utover selve protesten. Derfor er det et av de viktigste argumentene for en sterk engasjementspolitikk. Så vil jeg vise til at min kollega utviklingsminister Eidsvoll Holmås nettopp har annonsert at det kommer til å bli en bred gjennomgang også av mottakere av norsk bistand, med henblikk på en enda større fokusering på demokrati og menneskerettigheter, både med belønning av dem som oppfyller våre forventninger og reaksjoner mot dem som ikke gjør det. Så dette er definitivt et arbeid regjeringen jobber konkret med.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil igjen understreke at jeg mener at det har vært et mål for norske myndigheter i mange år å legge vekt på disse spørsmålene, så det er ikke en ny innsikt at vi må være opptatt av menneskerettigheter, minoritetsvern og demokratifremme. Men som jeg var inne på i går, er vi veldig opptatt av å understreke at vi nå lever i en tid da makten flytter seg, andre typer aktører vokser fram. Det er en global normativ debatt som pågår på mange forskjellige arenaer, andre arenaer enn de vi har pleid å tenke på, og de gamle arenaene har blitt vel så viktige. Da er det viktig at vi har disse verdidimensjonene tungt til stede i alt vårt virke ute. I den forstand er svaret ja. Hvis representanten Høglund med nulltoleranse mener at den dagen det kommer et hatefullt uttrykk i et land, skal vi kutte støtten umiddelbart, vil jeg si at det ikke nødvendigvis er den beste måten å gjøre ting bedre på. Det kan kanskje være bra for vår egen samvittighet, men ikke nødvendigvis for forholdene i det landet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil gjenta at det er ingen direkte støtte fra Norge til denne tv-kanalen som er omtalt her. Det kan jeg si med sikkerhet – altså ingen overføring fra Norge til denne tv-kanalen. Men det er åpenbart at når man gir generell budsjettstøtte, vil den i prinsippet ha mange avtak, fordi det går inn i et stort budsjett med mange forskjellige uttrykk. Det er derfor vi mener oss klart meningsberettiget til å si noe om hvordan vi reagerer på dette. Jeg har veldig sterkt behov nå for å understreke at responsen fra presidentkontoret til Abbas i går, i samtale med vår utsending, var at også de tar avstand fra dette, og at de ønsket å forfølge dette. Det tar jeg som et positivt tegn. Vi kommer til å følge med på at de faktisk gjør det. Så vil jeg igjen vise til de veldig mange tingene som har skjedd for f.eks. å forbedre opplæringsmaterialet, som jeg mener er veldig viktig for det er ofte der vi i mange land ser at de langsiktige fiendtlige holdningene skapes. Der mener jeg det står betydelig bedre til enn før vi engasjerte oss i det.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Svaret på det siste spørsmålet er ja. Det tror jeg nå jeg har nevnt noen ganger. Vi anser dette som klart uakseptabelt. Vi gir uttrykk for at det er uakseptabelt – vi gjorde det senest i går. Vi har gjort det mange ganger før, og vi har i tillegg engasjert oss i en rekke prosjekter for å bidra til at dette problemet blir redusert i Midtøsten generelt og i Israel–Palestina-konflikten spesielt. Det er et veldig viktig poeng at man har bidratt til å sette sammen representanter fra begge sider for å se på hvordan de beskriver hverandre. Antisemittisme skal fordømmes som antisemittisme samme hvor den kommer fra. I tillegg til det skal vi erkjenne at dette inngår i en kontekst hvor det er betydelige utfordringer når det gjelder holdninger til den andre parten – på begge sider av konflikten. Det må vi på ingen måte nå underkommunisere, for det tror jeg er til stede begge steder uten at jeg derved sier at den er likelig fordelt. Jeg opplever at det er det vi kan gjøre. Vi kan si det, vi kan gjenta det, vi kan legge vekt på det, vi kan følge opp. Og så er det vel ikke slik at presidenten i Palestina har et direkte redaktøransvar for hver eneste tv-stasjon, men de må ta ansvar for disse holdningene generelt.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil først si at vi har tatt direkte kontakt med presidentens kontor. Da har vi gitt uttrykk for det på høyt nivå til palestinske myndigheter. Det er ingen ting i veien for også å kommunisere dette til representanten i Oslo, men han tør være vel kjent med vårt syn siden dette ble kommunisert til presidentkontoret i Ramallah i går fra sjefen for vårt representasjonskontor, Hans Jacob Frydenlund. Så jeg tror det budskapet har kommet tydelig fram. Det vil det fortsette å gjøre. Så har jeg lyst til å si en gang til at et underliggende premiss i samtlige spørsmål er at det ikke har blitt bedre. Det er jeg ikke sikker på om vi kan si med sikkerhet. Jeg skal ikke si det motsatte, men mitt inntrykk er at det har vært jobbet mye med holdninger og at de snarere har gått mot det bedre enn mot det verre. Men som vi alle nettopp har sett, er ikke problemet blitt borte. Jeg tror heller ikke vi skal tro at vi med dette aldri kommer til å se denne typen uttrykk igjen. Derfor er det viktig at vi engasjerer oss tungt i å løse konflikten, for det er der det virkelige svaret ligger, at man får til en vellykket tostatsløsning for palestinere og israelere.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil begynne med å understreke at det inntil forrige uke lå an til, som representanten Eriksen Søreide også påpeker, at det skulle bli en ren afrikansk styrke, AFISMA, som skulle stå for sikkerheten i Mali ute i felt, mens det i tillegg skulle være en liten treningsmisjon for langsiktig opplæring av maliske sikkerhetsstyrker. Det er to forskjellige oppdrag. Om vi skulle være med militært, var det bare én opsjon. Siden vi ikke er et afrikansk land, var det bare mulig å være med i EU-misjonen. I mine møter med min kollega Laurent Fabius i Paris for en uke siden, tok han opp at han ønsket å ta initiativet til, sammen med flere afrikanske land, at AFISMA ble til en FN-styrke. Det kunne åpne for ikke-afrikanske bidrag fordi man kunne få FN-kommando og -kontroll, man kunne få FNs planleggingskapasitet og ikke minst den finansieringsmodell som gir automatisk finansiering så fort Sikkerhetsrådet har fattet et slikt vedtak. Da kom vi i en ny situasjon, hvor vi måtte vurdere om vi først og fremst bør bidra gjennom FN, der vi er med, eller bidra først og fremst gjennom EU, som vi ofte gjør, men hvor vi tross alt ikke er med. Vi har merket oss at bl.a. Danmark har signalisert interesse for å prioritere å delta gjennom FN. Vi kommer til å gå i samtaler med dem om og hvorvidt vi kan gjøre noe sammen. Men vi mente det var unaturlig for Norge å delta både i en EU-operasjon og en FN-operasjon i samme land. Det tror jeg ville være å spre ressursene vel mye. Så er det slik at det er vanskelig å si mer om et eventuelt norsk bidrag til denne antatt kommende FN-misjonen nettopp fordi planleggingen ikke har kommet spesielt langt, men vi har signalisert en interesse for det, og vil også følge opp det overfor FN i New York og Frankrike og de andre initiativtakerne til at dette nå skjer. Dette skjer i nær forståelse med Frankrike, som spiller en særlig rolle her.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil for det første si at i hvert fall på kartet vi har i Utenriksdepartementet, er Danmark også i Norden, så den nordiske rammen er mulig både gjennom FN og EU, mens Sverige og Finland ser hen mot EU-operasjonen. Jeg kan også formidle at jeg snakket med min svenske kollega, som uttrykte forståelse for at Norge gjorde dette valget – når den muligheten bød seg. Hva et norsk bidrag vil være, får vi komme tilbake til. Vi kommer tilbake til Stortinget på egnet måte når og hvis det måtte bli aktuelt. Det er avhengig av om FN etterspør kapasiteter vi har. Tanken har i mange år vært – dette har stått veldig sentralt bl.a. i Soria Moria-erklæringene og regjeringens politikk – at det er viktig å bidra både til regionale kapasiteter der konflikter skjer, det kan da bety Den afrikanske union eller ECOWAS, og også bidra til at FN blir styrket med bidrag fra vestlige land. Det som typisk da skjer, er at vestlige land ikke skal stille med store styrker av kompanier og bataljoner ute i felt, men med såkalte tilretteleggerkapasiteter eller «enabling»-kapasiteter. Det kommer vi tilbake til. Jeg mener det er politisk logisk å velge FN-operasjonen når vi har den opsjonen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
For først å svare på hva «umiddelbar» betyr, så betyr det «med en gang» for meg. Derfor har vi med en gang besluttet å bruke midler som bl.a. vil gå til oppbygging av lokal administrasjon, i tråd med vår spesialutsending Kai Eides funn da han for kort tid siden besøkte Mali for å se på umiddelbare behov. Verken EU-styrken eller AFISMA er umiddelbart tilgjengelig, for begge er nå under oppbygging. Jeg tror opplæringen av maliske sikkerhetsstyrker kommer til å ta en del tid før den gir materiell effekt. Derfor er det slik at når Frankrike etter hvert trekker ned, er det AFISMA eller den kommende FN-styrken som først vil gå inn. Det vil altså være den mest umiddelbare reaksjonen med effekt ute i felt, mens man da vil være et annet sted og trene opp maliske styrker. Selv om vi støtter Malis territorielle integritet, er det en del spørsmål knyttet til den nåværende maliske regjering – etter at det var militærkupp der i fjor – som gjør at det er en del av en helhetlig vurdering. Men vi støtter begge operasjonene og mener at det er urimelig å delta i to – og da velger vi FN.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Ja, det er definitivt regjeringens samlede syn. Det er et stort engasjement for Mali i alle regjeringspartiene. Norge har et langvarig engasjement i Mali, vi har en betydelig bistand, en rekke frivillige organisasjoner har vært engasjert, og det er et ønske om både å trappe opp den økonomiske bistanden og trappe opp aktiviteter til fred og forsoningstiltak. Det er også en vilje til å delta militært hvis vi har de riktige ressursene til å gjøre det. Som jeg nå har sagt flere ganger, er vi for at EU-operasjonen finner sted, og når det gjelder konverteringen av AFISMA til FN, støtter vi Frankrike. Det var ingen tvil i min samtale med min franske kollega om at det Frankrike nå er aller mest opptatt av, er å få denne FN-styrken på plass. Dette har skapt en ny situasjon, og vi tok den inn i vår vurdering. Dette er ikke ett partis syn, det er regjeringens samlede syn.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg er helt enig i Høybråtens vurdering på det punktet. Én lærdom tror jeg skal være at tiden for de store rent vestlige intervensjonene i ikke-vestlige land nå bør være over, og vi må satse på å bygge regionale kapasiteter og delta i regionale prosesser, f.eks. en FN-prosess med tungt regionalt afrikansk tilsnitt. Det andre er at vi må tenke at både humanitær bistand og langsiktig bistand skal inn fra første dag, og man må ha en nasjonal dialog, for spesielt i tilfellet Mali er det viktig at man nå får en bedre forsoning mellom tuaregene i nord og folkene i det sørlige Mali, slik at tuaregene er med og tar avstand fra de utenlandske islamistiske terroristene som har prøvd å kapitalisere på tuaregenes lokale kamp. Hvis man ikke nå får en utstrakt hånd fra Bamako til tuaregene slik at tuaregene har grunnlag for å skille seg ut fra Al Qaida-dominerte grupper, vil det ikke hjelpe med noen styrke, for da har vi et konstant og varig problem.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Norge har tatt opp med kubanske myndigheter ulykken som ledet til at den kubanske menneskerettighetsforkjemperen Oswaldo Payá, omkom. For å få bedre oversikt over hendelsesforløpet, har ambassaden i Havanna også fulgt opp hendelsen ovenfor aktuelle lands ambassader, med Payás familie og med uavhengige observatører på Cuba. Kubanske myndigheter understreker i sin kommunikasjon om saken at det dreier seg om en veitrafikkulykke der sjåføren mistet kontrollen over bilen som følge av høy hastighet og kolliderte i et tre. Payá skal ha omkommet momentant. Cepero omkom på sykehus senere samme dag, som det også ble nevnt. De europeiske ungdomspolitikerne som også befant seg i bilen, Angel Carromero fra Spania og Aron Modig fra Sverige, ble lettere skadet i ulykken. Payás enke har i samtaler med Norges ambassade og til media sagt at familien ikke fester lit til myndighetenes versjon av hendelsesforløpet. Hun mener bl.a. at det ikke kan utelukkes at en annen bil forårsaket ulykken. Så vidt norske myndigheter kjenner til, har ingen overlevende eller vitner kunnet bekrefte at en annen bil var involvert i hendelsen. Sjåføren av bilen, Angel Carromero, ble etter ulykken tiltalt for uaktsomt drap. I rettssaken mot ham den 5. oktober i fjor ble han dømt til fire års fengsel. Angel Carromero og spanske myndigheter har akseptert dommen. Carromero befinner seg nå i Spania i tråd med en avtale om soningsoverføring mellom Spania og Cuba. Oswaldo Payás bortgang er et stort tap for alle som jobber for styrkede menneskerettigheter og en demokratisk utvikling på Cuba. Han var en moderat opposisjonspolitiker med stor integritet som ble lyttet til. Han var et forbilde for mange, både på Cuba og i utlandet. Jeg vil forsikre om at Norge vil fortsette å følge situasjonen for den politiske opposisjonen på Cuba, og at vi vil fortsette å ta opp våre bekymringer i den løpende kontakten med kubanske myndigheter.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Jeg vil først presisere at kontakten ble tatt raskt etter det brevet vi mottok, allerede i august i fjor, og det har vært flere kontakter med myndighetene siden det. Dessuten har vi når det gjelder Eriksens spørsmål, holdt tett kontakt med spanske myndigheter. Grunnen til det er at det var en spansk statsborger som ikke bare var involvert i ulykken, men som også ble dømt for å ha forårsaket den. Spanske myndigheter har ikke protestert mot måten saken har blitt etterforsket på av kubanske myndigheter, og har heller ikke framsatt krav om en uavhengig gransking. Både Carromero selv og spanske myndigheter har akseptert dommen. På det grunnlag har vi funnet det unaturlig at vi skulle gå videre med krav om en internasjonal gransking. Det er altså slik at ingen overlevende eller vitner har kunnet bekrefte at en annen bil forårsaket ulykken, selv om vi har forståelse for den frustrasjonen som familien føler, gitt at det hadde vært trusler i forkant.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-13:
Det ser utenriksministeren, og jeg er egentlig enig i den beskrivelsen. Det er på den ene siden en del lovende trekk, med mer åpning for privat virksomhet av ulike slag f.eks. – nye politiske toner som vi skal ønske velkomne og støtte opp om. Samtidig er det fortsatt et meget krevende land for den politiske opposisjonen, som vi også skal støtte opp om. Ikke minst har det vært en del arrestasjoner. Folk har riktig nok blitt løslatt raskt, men det er likevel selvfølgelig ikke noe vi kan akseptere; at man blir arrestert uten grunn og for politisk virksomhet, selv om det selvfølgelig er bedre at man blir sluppet løs igjen raskt etterpå enn at man blir sittende lenge. Så dette er en situasjon vi følger nøye. Vi har nå ekstra nær kontakt med Cuba, ikke minst fordi vi sammen tilrettelegger fredsforhandlingene i Colombia, og derfor bruker vi også den forsterkede dialogen til å diskutere disse spørsmålene og både ta opp og gi råd om veien videre for Cuba. Jeg tror det er i vår alles interesse at Cuba nå åpner seg mer for det internasjonale samfunn.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Ut fra det utenriksministeren nå har sagt, går jeg ut fra at det er regjeringens syn at norske skattebetalere ikke skal finansiere hatpropaganda gjennom statsfinansiert og statskontrollert tv i de palestinske områdene. Dette har vært tatt opp fra Kristelig Folkepartis side, som vår parlamentariske leder nå redegjorde for, gang på gang på gang, og vi har fra tidligere utenriksminister Gahr Støre og fra utenriksminister Barth Eide nå fått de samme forsikringene om Norges klare holdning og Norges vilje til å ta dette opp. Historien gjentar seg. Spørsmålet er hva regjeringen vil foreta seg utover å sende beskjeder om at dette liker vi ikke. Er det slik at Norge vil ta grep for å forsikre seg om at Norge i hvert fall ikke er med på å finansiere det hatprosjektet som palestinsk barne-tv tydeligvis fortsatt er?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Det er ikke vanskelig å være uenig med utenriksministeren i at vi selvsagt ikke kan styre vår utviklingspolitikk etter hvorvidt de landene vi samarbeider med, fullt og helt lever opp til norske verdier. Da ville det blitt frigjort mange milliarder kroner. Noen her i salen kunne sikkert ønske det, men Kristelig Folkeparti ønsker ikke det. Vi ønsker at vi skal følge opp menneskerettighetene i de landene vi har samarbeid med. Vi tror at et slikt samarbeid gir en plattform for å gjøre det. Det er nettopp derfor vi tar opp en sak som dette, for vi synes det er så alvorlig at det år etter år, gang etter gang, ikke er blitt bedre, men tvert imot gjentar seg i sendinger rettet mot barn fra et statsfinansiert og statskontrollert fjernsyn. Den palestinske representanten i Norge uttalte i en e-post til NRK i forbindelse med dette innslaget at dette ikke var vanlig og ikke en del av palestinsk kultur. Ville det ikke vært en idé at utenriksministeren kalte inn denne representanten til Utenriksdepartementet og ga uttrykk for det han nå har sagt i stortingssalen?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Kristelig Folkepartis leder, Knut Arild Hareide, sa i runden her i stortingssalen etter statsministerens redegjørelse om terroraksjonen i Algerie, at Kristelig Folkeparti var kritisk avventende til et spørsmål om militære bidrag fra Norge i Mali. Vi tar derfor regjeringens beslutning til etterretning, og vi avventer et eventuelt videre utspill fra regjeringen når det gjelder bidrag til FN-styrken. Det vi er vel så opptatt av akkurat nå, er at vi må lære av den erkjennelse som vi etter hvert kom til etter å ha vært noen år i Afghanistan, nemlig at den humanitære og utviklingsmessige satsingen fra starten av i Afghanistan var for svak i forhold til det samlede mål vi hadde om å bekjempe Afghanistan som en slags trygg havn for terrorisme. Spørsmålet er hva vi har lært av det og hva regjeringen nå vil gjøre på den siden.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-13:
Det er vel og bra at man tar dette opp, og at man er bekymret. Men som de foregående representanter har vært inne på, har altså resultatene for så vidt uteblitt. Ser utenriksministeren at han har noen andre virkemidler her å presse med, når vi forstår at det å kutte i den finansielle støtten er utelukket? Vil man f.eks. løfte opp dette som et tema i giverlandsgruppen og sette dette som et vilkår i forbindelse med det som også utenriksministeren refererer til, nemlig det internasjonale prosjektet som pågår for å støtte opp under de palestinske selvstyremyndighetene?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-13:
Jeg vil fortsette å spørre utenriksministeren. Jeg vil for så vidt bore litt på det samme, men utvide det litt. I redegjørelsen i går snakket utenriksministeren godt om viktige verdier og det å bekjempe hatefulle ytringer. Han tok endog opp eksempler på norsk støtte gjennom bl.a. EØS-midlene for å bekjempe rasisme, antisemittisme og homofobi i sentraleuropeiske land. Samtidig har Norge gjennom både den utenrikspolitiske og utviklingspolitiske agenda et økonomisk anliggende med mange land i verden, og det forplikter. Vi har nå konkretisert det i forhold til en utfordring knyttet til de palestinske områder. Men vi ser i andre land – som Uganda – også eksempler på hatefullt språk og hatefull oppførsel. Et annet globalt onde er jo korrupsjon. Der har Utenriksdepartementet en nulltoleranse. Vil utenriksministeren være med og tenke høyt og legge en visjon for en nulltoleranse når det gjelder norsk støtte til myndigheter og land som tillater – eller ikke aktivt bekjemper – f.eks. rasistiske, antisemittiske eller homofobiske ytringer i medier eller gjennom andre kanaler som disse land åpenbart har en innflytelse over, slik at vi kan ha en gjennomgående tydelig og klar holdning og stille krav når norske penger er involvert?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-13:
Det er gode signaler. Er utenriksministeren enig med meg i at de nye signalene er en erkjennelse av at Norge på flere områder har vært for ettergivende og for lite villig til å bruke de maktmidler man har, at det er et mål for Norge å være mer tydelig med tanke på hvilke land vi støtter og hvilke verdier de land skal etterleve, og at Norge om nødvendig vil kutte støtten og stanse støtten når disse verdiene brytes med overlegg?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-13:
Da det på mandag ble kjent at Norge ikke ville delta i denne EU-styrken, var mediene og SV-ere som lot seg intervjue, nærmest av den oppfatning at Norge ikke skulle delta i internasjonale styrker i Mali. Det ble i hvert fall solgt inn som en seier for SV. Her åpnes det, og utenriksministeren har åpnet, for en mulig norsk deltakelse – hvis det blir en FN-operasjon og såfremt vi har kapasiteter som passer. Er det regjeringens samlede holdning at man søker å få til et norsk bidrag, hvis det passer, i denne FN-styrken?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-02-13:
La meg starte med å ta avstand fra all hatpropaganda. Hatpropaganda i Midtøsten bygger opp barrierene for fred og det svekker en mulig tostatsløsning. Med budsjettstøtte som virkemiddel er det slik at vi indirekte er med på å støtte alt som har statsfinansiering. Jeg mener jo et godt prosjekt er et norskstøttet prosjekt hvor palestinere og israelere sammen går igjennom bl.a. hverandres lærebøker. Det er da med på å skape økt troverdighet og ikke minst en mer sannferdig historiefortelling. Et Palestina, som er avhengig av budsjettstøtte, har også muligheten for å ta internasjonale krav tydeligere. Utenriksministeren var selv inne på viktigheten av at Norge leder giverlandsgruppen, og det faktum at Norge står alene om 7 pst. av den budsjettstøtten. Sammen med EU og USA er det nærmere 80 pst. av budsjettstøtten. Hvordan vil utenriksministeren gjøre det rent konkret? Kan vi forvente at det kommer et klart krav nå?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-02-13:
Det gleder meg at utviklingsministeren adopterer viktige deler av Høyres politikk. Strengere krav til alle mottakere av norsk bistand er viktig. Det er krav til respekt for menneskerettigheter, demokrati, rettsstat, ytringsfrihet, pressefrihet, antikorrupsjon osv. Det er en sentral del av utviklingspolitikken og må være det. Langt viktigere enn protesten, som kan være viktig i seg selv, handler om hvordan vi følger opp protesten og hvordan vi følger opp med handling. For Norge er enkelteksemplet med Palestinian Media Watch og palestinsk tv og det som er avdekket der, ekstra viktig for oss som leder av giverlandsgruppen. Mens jeg er enig med utenriksministeren i at det er positivt at presidentens kontor i de palestinske områdene reagerer, forventer jeg at utenriksministeren kommer til å gjøre noe annet enn bare å følge det opp, at han også følger det opp med konkret handling fra giverlandsgruppens side og sier at dette er uakseptabel atferd.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-02-13:
Vi hører hva utenriksministeren sier, men vi må vel slå fast at det er åpenbart at regjeringens tiltak overfor de palestinske myndighetene ikke har hatt den ønskede virkningen. Jeg har lyst til å fokusere på en uttalelse fra utenriksministerens forgjenger, daværende utenriksminister Jonas Gahr Støre, som sa i et intervju med TV 2 6. juli 2008 at det er helt utenkelig at norsk bistand går til tv-produksjoner som formidler jødehat. Om det var riktig den gangen skal jeg la ligge, men jeg har lyst til å spørre utenriksministeren om han mener at det er utenkelig at norsk bistand går til tv-produksjoner som formidler jødehat i dag?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-02-13:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. Regjeringa varslet på mandag at den vil vurdere å støtte en FN-operasjon i Mali dersom Sikkerhetsrådet oppretter en slik styrke, og at et eventuelt norsk bidrag vil prioriteres der framfor i EU-oppdraget EU Training Mission. Den er nå under oppbygging, og noen nærmere begrunnelse for denne vurderinga ble ikke gitt. Opprettelsen av en FN-operasjon vil eventuelt finne sted gjennom å omgjøre det afrikanskledede AFISMA til en FN-styrke når situasjonen tillater det. Det er fortsatt uklart når et eventuelt vedtak vil kunne fattes. I mellomtida skal sikkerhetsrådsresolusjon 2085 gjennomføres, som da er mandatet for AFISMA. Hvilke politiske og operative vurderinger er det som ligger bak regjeringas beslutning om å prioritere en mulig framtidig FN-operasjon framfor en EU-misjon som vil kunne være raskere på plass?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-02-13:
Høyre er ikke nødvendigvis motstander av et eventuelt norsk bidrag i en FN-styrke. Det må vi i så fall vurdere når og om det kommer til Stortinget. Men jeg vil likevel peke på at det er store forskjeller mellom de to operasjonene. EUs treningsmisjon er jo et konkret og begrenset bidrag med en kapasitet vi har og som vi bruker i Afghanistan. Dette er noe vi kan – trening og opplæring er norske styrker gode på. Det vil også bli plugget enkelt inn i et nordisk bidrag sammen med våre nærmeste allierte, og det vil komme raskt på plass. Vi har også god erfaring med å opptre i EU-operasjoner tidligere gjennom Atalanta bl.a. AFISMA er nettopp definert gjennom at det skal være en afrikansk operasjon gjennom ECOWAS og AU. Vi er usikre på hvordan troppebidrag, kommando og kontroll vil se ut, og vi vet i tillegg at det er utfordrende med utforming av FN-mandater i disse operasjonene. Dette har vi sett i mange andre operasjoner. Så spørsmålet er hvorfor man da eksplisitt velger bort en nordisk ramme – som er et mål for det samarbeidet vi har mellom nordiske land – en begrenset og tilgjengelig kapasitet som vi kunne stille raskt?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-02-13:
Jeg synes faktisk ikke utenriksministerens svar henger helt sammen, i alle fall ikke helt sammen med hans egen pressemelding for bare noen dager siden, der han uttaler om Mali: «Lokaladministrasjon og rettsstaten må gjenopprettes snarest mulig i frigjorte områder i Mali. Dersom lokalbefolkningen ikke opplever en slik utvikling, risikerer vi at områdene faller tilbake i islamistenes kontroll. Behovene er store og umiddelbare». Jeg lurer på hva ordet «umiddelbar» betyr for regjeringen. Her kunne man ha deltatt i en EU-ledet operasjon som umiddelbart er klar. Man utelukker i alle fall ikke å delta i en FN-ledet/afrikansk aksjon som definitivt ikke umiddelbart klarer å være på plass. Er det ikke egentlig slik i denne saken at det kanskje var overveiende viktig å la SV få det avgjørende ord i dette spørsmålet?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-13:
«Bygningsmassen til psykiatrien i Sør-Trøndelag er så forfallen at det vanskeliggjør en tilfredsstillende og god behandling av psykisk syke mennesker. Dette går særlig ut over de aller sykeste pasientene. Når er det mulig for St. Olavs Hospital å sette i gang byggingen av nytt psykiatrisk akuttsenter innenfor dagens finansieringsordning?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-13:
Som helseministeren kanskje kjenner til, har et nytt psykiatrisenter vært sentralt i debatten i Midt-Norge de siste årene og særlig i de to siste valgkampene. Da har statsråd Giske gått svært høyt på banen. Statsråd Giske har i to valgkamper lovet innbyggerne i Midt-Norge et nytt psykiatrisenter. Hvis Arbeiderpartiet vant valget, skulle Arbeiderpartiet garantere et nytt psykiatrisenter. Nå har Arbeiderpartiet sittet i snart åtte år, og nå er bygningene på Østmarka så nedslitt at det er skadelig for det faglige tilbudet. Så vidt jeg har registrert, har ikke Giske gjort altfor mye for å bidra til å få på plass dette senteret. Mener statsråden at Giske burde ha innrømmet at løftene mer var en spissing i en valgkamp, og at han burde innrømme at dette ikke var et løfte som man mente å holde?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-13:
Jeg har prøvd å få Trond Giske i tale, men det har vært vanskelig, Jeg vil ikke si at spørsmålet mitt er på kanten fordi Trond Giske har kommet med en garanti i to valgkamper. Hvis Arbeiderpartiet fikk flertall, garanterte Giske et nytt psykiatribygg på Øya i Trondheim. Giske sa også – jeg tror det var 27. august 2005 – at dette var forankret i Arbeiderpartiets partiledelse. Jeg skjønner at helseministeren ikke kan ta ansvar for hva statsråder har gått ut og lovet, men vi føler oss ført bak lyset. Vi føler oss lurt. Nå har også andre representanter fra Arbeiderpartiet i Trøndelag gått ut og utfordret helseministeren på at dette må komme på plass. Vi håper på en løsning. Jeg må derfor spørre helseministeren om regjeringen vil vurdere å endre finansieringsordningen, slik at det blir mulig å bygge et akuttsenter på Østmarka? For vi ser nå at Giskes løfter ikke er mulige å få innfridd under den rød-grønne regjeringen.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
La meg få beklage. Jeg klarte nesten å fullføre min stortingsperiode uten dette. Jeg har ingen unnskyldning. Jeg beklager på det dypeste. «22. juli i 2012 omkom Oswaldo Payá, lederen av det kristendemokratiske partiet MCL, og ungdomslederen Harold Cepero i en bilulykke på Cuba. 23. juli 2012 sendte jeg et brev til utenriksminister Jonas Gahr Støre, der jeg ba norske myndigheter gjøre det de kunne for å forsikre seg om at ulykken og omstendighetene rundt den blir etterforsket og hendelsesforløpet klarlagt. Hva har kommet ut av Norges henvendelser til cubanske myndigheter i saken?»
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Jeg takker for det svaret, og jeg setter veldig pris på at utenriksministeren og regjeringen har fulgt opp dette. Det er nok slik på Cuba at diskusjonene og ryktene rundt det som skjedde, har skapt en veldig vanskelig situasjon. I tillegg er både familien til Payá og de andre opposisjonelle, selvfølgelig på grunn av manglende tillit til regimet, med på å bidra til at det er litt for mange spørsmål. Vi har fått bekreftet en hyppighet i trusler mot Oswaldo Payá før dødsfallet inntraff, og det er såpass mange spørsmål. Jeg tror at for å klare å komme videre er man avhengig av å få en internasjonal, uavhengig gransking. Så mitt spørsmål er: Er det noe utenriksministeren og regjeringen kunne ha et påtrykk på for å få til?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-02-13:
Jeg hadde nok håpet på litt mer imøtekommenhet her, for det er en del som er uavklart. Spanjolenes reaksjon er også veldig naturlig, i og med at de har hatt en av sine statsborgere fengslet på Cuba underveis i denne prosessen, og dermed også har måttet være forsiktige i måten de har håndtert dette på, av hensyn til sin borger. Alt dette er med og skaper uro. Men når jeg har først har sjansen til å snakke om Cuba, som har vært et hjerteengasjement for meg etter å ha møtt mange av de opposisjonelle da jeg besøkte landet, vil jeg også utfordre litt på den generelle situasjonen. I det ytre rom ser det nå ut som om Cuba er fornybart, landet har hatt valg, og ting går «nu så meget bedre». Men vi får jo høre at arrestasjonene av de opposisjonelle har vært veldig hyppige, av bloggere, av advokater og av folk som har stått opp for menneskerettigheter. Jeg bare lurer på om utenriksministeren ser at det er en todelt historie om Cuba vi ser nå.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-13:
Jeg vil gjerne få rette et spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Takeda Nycomed legger ned i Elverum. Kostnadsnivået i Norge har økt fra ca. 20 til nær 60 pst. over våre handelspartneres kostnadsnivå under den sittende regjering. Kronekursen er i disse dager rekordsterk, produktivitetsutviklingen og forskningsinnsatsen er svak, og det er ikke iverksatt noen generelle skatte- eller avskrivningsrettede tiltak for å motvirke den kraftige svekkelsen av konkurransekraften vi har hatt siden 2005. Vil statsråden nå foreta seg noe mot tap av konkurranseutsatte arbeidsplasser generelt og Nycomed spesielt?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-13:
Det var et av de mer forutsigbare svarene jeg har fått i Stortinget, men jeg takker for svaret. Jeg synes det er bra at næringsministeren har vært på besøk, men han ga jo ikke mye mer håp, noe han heller ikke gjorde der. Jeg er ute etter verktøykassen til regjeringen. Jeg merker meg at næringsministeren går i angrep, men jeg sto selv i en interpellasjonsdebatt her på torsdag. Da sa næringsministerens partikollega her i Stortinget, Ingrid Heggø: «Vi har verktøy i verktøykassen. Vi brukar verktøya». Svaret til næringsministeren inneholder egentlig ingenting. Men på mange andre områder bruker vi ganske kraftige virkemidler, nettopp for å unngå det som nå skjer. Jeg merker meg at Arbeiderpartiet vil lovfeste nettolønnsordningen. Det er et ganske kraftig virkemiddel for å unngå utflytting av en næring. Tenker ikke næringsministeren også i de baner for å motvirke de konkurranseulempene vi faktisk ser der ute?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-13:
Jeg er mektig overrasket over at næringsministeren ikke ser todelingsutfordringen i norsk næringsliv. Han må se at alt som kan dreies inn mot olje, lever godt, alt som ikke kan det, har en utfordring. Jeg har notert meg statsrådens utbrudd mot internasjonale eiere, men konstaterer bare at sånn sett har formuesskatten en meget stor plass. For regjeringens politikk legger jo landet åpent for internasjonale eiere, og da må man også tåle at utfordringen er å være konkurransedyktig i et internasjonalt perspektiv. Næringsministeren kommer ikke unna at det her er gjort en avveining av at Norge faller utenfor det som Takeda finner interessant. Det beklager jeg også veldig sterkt. Det er en avgjørelse som man ikke helt kan forstå når lønnsomheten er sånn som den er, for det er riktig. Dette er kunnskapsorienterte bedrifter, det er forskningsintensive bedrifter, som flytter ut av Norge. Hvor er næringsministerens verktøykasse, som man har snakket om nå i syv år?