Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-06-04:
Jeg synes det er naturlig å knytte noen merknader til årsrapporten, først og fremst til arbeidet i den felles EØS-parlamentarikerkomiteen. Denne komiteen er én av flere kontaktpunkter mellom Stortinget og Europaparlamentet. Betydningen av denne kontakten øker etter hvert som Europaparlamentets innflytelse vokser, slik komiteen peker på i sin innstilling. I den redegjørelsen vi nettopp hadde, pekte utenriksministeren på den bredere politiske utvikling som skjer mellom våre naboland innenfor EU-samarbeidet. Europaparlamentet spiller en stadig mer aktiv rolle også på dette området. En sterkere kontakt med Europaparlamentet er viktig i forhold til enkeltsaker som vil gjelde i det indre marked eller Schengen-samarbeidet, men også viktig for vår evne til å koble oss på denne bredere politiske utviklingen i EU-samarbeidet. Dette blir den tredje stolpen i våre anstrengelser for å bøte på det et fullverdig medlemskap ville gitt oss av muligheter. Betydningen av styrket kontakt med Europaparlamentet ble også framhevet i innstillingen til St.meld. nr. 23 for 2005-2006 Om gjennomføringen av europapolitikken. Det må skje på flere måter, også ved at andre komiteer enn EØS-parlamentarikerkomiteen og utenrikskomiteen knytter kontakter med kollegene i Brussel. Jeg regner med at arbeidet med å følge opp de tiltak som det var tverrpolitisk enighet om under behandlingen av europameldingen, er godt i gang. Det gjelder styrkingen av Stortingets kapasitet til å arbeide med EU- og EØS-saker, partigruppenes kapasitet til å arbeide med dette og det å sende en fast, årlig, skal vi kalle det opplæringsdelegasjon av representanter i to eller tre uker til Brussel for å gjøre seg mer kjent med det omfattende samarbeidet vi har med EU, slik vi lenge har gjort når det gjelder FN, i New York. I EØS-parlamentarikerkomiteen får vi mulighet til å følge utviklingen i EØS-samarbeidet, noe som er vår hovedoppgave. Men vi arbeider også med store og viktige saker, som Grønnboka om EUs maritime politikk og Grønnboka om energi. I møtet i Norge i fjor satte vi nordområdene på dagsordenen – et tema som førte til en deltakelse fra Europaparlamentets side som var gledelig bred. Men det kan ikke stikkes under stol at interessen for EØS-parlamentarikerkomiteen blant Europaparlamentets medlemmer, er høyst varierende. Delegasjonens leder, Diana Wallis fra Storbritannia, har gjennom mange år lagt ned et stort og engasjert arbeid i denne komiteen. Men selv hennes engasjement har dessverre ikke maktet å vekke tilsvarende interesse hos hennes kolleger. Det er tegn på to ting: Det ene er det gledelige, at EØS-avtalen fungerer godt – og ting som fungerer, får sjelden stor oppmerksomhet. Det andre, og mer bekymringsfulle, er at Europaparlamentets dagsorden er fylt med mange og viktige saker som opptar de 27 landene i EU-samarbeidet. Da blir det vanskeligere å få oppmerksomhet for et land som selv har valgt å stå utenfor det normale og løpende arbeidet i dette parlamentet. Men det understreker bare behovet for at vi legger oss i selen, eller for å bruke utenriksministerens ord, står opp tidligere og legger oss senere, for å styrke kontakten mellom Stortinget og Europaparlamentet, og sørger for at de kontaktpunktene vi har og greier å skape, samordnes best mulig.