Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
ESA-avgjørelsen er knyttet til fiskeriforbudsloven § 3 andre ledd vedrørende nasjonalitets- og bostedskrav for skippere og mannskap om bord på norske fiskefartøyer. Bakgrunnen for saken er at i 2000 fisket et norskregistrert fartøy med nederlandsk kaptein og mannskap som ikke oppfylte bostedskravet. På dette grunnlag ble det norske rederiet bøtelagt, men gikk til sak for norske domstoler med påstand om at fiskeriforbudsloven strider mot EØS-avtalens regler om fri bevegelighet for arbeidstakere. Rederiet fikk ikke medhold. Dommen er nå rettskraftig, men rederiet klaget til ESA, som har tatt opp saken. ESA er av den oppfatning at Norge ved å opprettholde nasjonalitets- og bostedskravet bryter med EØS-avtalens artikkel 28 og artiklene 1 og 4 i rådsforordning 1612/68 vedrørende fri bevegelighet for arbeidstakere innen Fellesskapet. I Norges kontakt med ESA har vi fastholdt at det ikke foreligger brudd på EØS-avtalen. Fiskeripolitikk, ressursforvaltning og hvem som har adgang til ressursene, faller utenfor EØS-avtalens saklige virkeområde. Dette innebærer at ressursforvaltning, reguleringer og kvoter, strukturpolitikk og regler for utøvelse av fiske ikke reguleres av avtalen. I kontakten med ESA har vi anført som norsk syn at fiskeripolitikk også omfatter adgang til å stille nasjonalitets- og bostedskrav. ESA bestrider ikke at fiskeripolitikken faller utenfor EØS-avtalen, men hevder at dette ikke gir Norge rett til å innskrenke den frie bevegelighet for arbeidstakere. Regjeringen anser bostedskriteriet for å være et viktig vilkår i forhold til fiskefartøyenes reelle tilknytning til Norge og kystsamfunnene. Saken er prinsipiell, da den berører et område som i utgangspunktet er unntatt fra EØS-avtalen. Den er videre prinsipiell ved at ESAs fortolkning ville avskjære Norge fra å anvende et kriterium som er tillatt i medhold av EUs fiskeripolitikk, for å opprettholde tilknytningen til kystsamfunnene. Etter ESAs avgjørelse har Norge fått to måneders frist til å rette seg etter avgjørelsen. I medhold av artikkel 31 i «Avtalen mellom EFTA-statene om opprettelse av et Overvåkingsorgan og en Domstol» kan ESA bringe saken inn for EFTA-domstolen om Norge ikke innretter seg etter avgjørelsen. Det andre alternativet er, som jeg forstår er det representanten Bastesen spør om, at Norge bringer saken inn for EFTA-domstolen i medhold av artikkel 36 i den samme avtalen. En slik sak kan reises på grunnlag av manglende kompetanse, vesentlige formfeil, krenkelse av «Avtalen mellom EFTA-statene om opprettelse av et Overvåkingsorgan og en Domstol» eller av EØS-avtalen, rettsregler som gjelder anvendelsen av dem, eller myndighetsmisbruk. Så vidt jeg vet, har ingen EØS/EFTA-land gjort bruk av denne framgangsmåten, som jeg anser for å være mindre praktisk i den foreliggende sak. Spørsmålet om ESAs kompetanse vil jo fra norsk side kunne tas opp dersom ESA velger å gå til sak mot Norge. Når det gjelder selve den grunngitte uttalelsen, er denne til vurdering etter de retningslinjer som gjelder for slike saker. Som ledd i denne vurderingen vil Regjeringen ta stilling til alle rettslige og politiske aspekter i saken, deriblant håndteringen i forhold til ESA. Det vil derfor ikke være riktig av meg å gå mer i detalj på det nåværende tidspunkt.