Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-19:
Jeg slutter meg til den gode redegjørelsen som saksordfører har gitt for denne saken. Jeg vil ta akkurat samme inngang som ham, nemlig at vi behandler en sak som vedrører den aller største miljøutfordringen menneskeheten står overfor. Når man studerer iskjerneprøver fra Antarktis, noe som er helt fascinerende at man kan gjøre teknologisk, kan man se at CO2-innholdet i atmosfæren ikke har vært høyere på 650 000 år. Vi må altså 650 000 år tilbake i tid for å ha det CO2-innholdet i atmosfæren som vi har nå. Vi kan også se at sammenhengen mellom temperaturøkninger og CO2-innholdet i atmosfæren alltid har vært til stede, og at det historiske nivået vi har nå, allerede er vanskelig å takle. Derfor trengs det sterke virkemidler for en rask omstilling, ikke bare av Norge, men av hele verden, for å møte de utfordringene. Jeg er glad for det representanten Ivar Kristiansen fra Høyre sa i sitt innlegg, at kanskje vi skal venne oss til at det å få bukt med klimaproblemene vil være en av de største utgiftspostene på statsbudsjettet. I møte med klimaforandringene er vi uansett nødt til å tenke på at vi skal få mest mulig igjen for de pengene vi investerer, i form av utslippsreduksjoner. Forurenser skal betale! Det er et prinsipp som hele Stortinget har sluttet seg til, og vi må gjøre ting så kostnadseffektivt som mulig. Problemet er ofte at når vi skal konkretisere at forurenser skal betale, så er virkemidlene tøffe og til dels upopulære. Vi vet i dag at tildeling av gratiskvoter reduserer kostnadseffektiviteten i et kvotesystem, og det renonserer en smule på prinsippet at forurenser skal betale. Vi har likevel valgt å legge oss opp mot EUs kvotesystem for at vi skal ha en rimelig overgang, en god omstilling, også for industrien. Men på noen områder har vi valgt å være mer klimavennlige enn det EU har klart å være i sitt kvotesystem, også for å kunne være med og peke på hva som skal skje etter 2012. Regjeringen er helt klar på – og det er viktig – at etter 2012 skal vi ikke ha gratiskvoter. Derfor må all industri nå starte omstillingen slik at vi kan møte de krav som blir stilt etter 2012. Ingen skal da komme og si: Vi visste ikke dette. Derfor har Regjeringen sagt det tydelig i proposisjonen. Samtidig skal vi selvfølgelig se til det som skjer i EU-systemet, altså jobbe opp mot EU-systemet for at det skal bli likedan der, at det ikke skal være gratiskvoter i EU-systemet etter 2012. Jeg støtter selvfølgelig det forslaget som representanten Asmund Kristoffersen la fram innledningsvis, knyttet til den bedriften som heter SMA Mineral. For oss har det en miljøbegrunnelse. I forslaget skal det tas hensyn til at hvis det er bedrifter som bruker overskuddsgass fra bedrifter i nærheten som ikke er kvotepliktige, eller ikke har avgift, skal de få godskrevet kvoter for det. Hvis ikke hadde det blitt lønnsomt å fakle de utslippene, og det ville gitt helt gale miljømessige incentiver i systemet. Derfor er det en miljøbegrunnelse for å gjøre det vi i dag gjør, som vil ha konsekvenser for SMA Mineral. Det er en annen viktig ting i kvotesystemet slik som det legges fram i dag, som jeg har lyst til å trekke fram, og det er at offshorevirksomheten, altså utslippene i oljeindustrien, ikke tildeles gratis kvoter. Regjeringen har også sagt – og det er viktig – at CO2 -avgiften skal videreføres for oljeindustrien. På denne måten blir det altså både kvoter og avgifter knyttet til utslipp offshore. Det betyr at man ikke kan se for seg at kostnadene knyttet til klimautslipp på sokkelen kommer til å gå ned, men de kommer til å bli videreført på noenlunde det samme nivå som i dag. La meg til slutt si: Omstilling er ikke smertefritt. Det er ikke tilfeldig at filmen til Al Gore heter «En ubehagelig sannhet», fordi omstilling er vanskelig og også krever politisk mot. Mikhail Gorbatsjov brukte et bilde på hva som skjedde da Sovjetunionen ble oppløst. Han sa at det var å sammenlikne med et tog, og det gjaldt å komme på tidlig for å få god plass på toget. Slik er det med klimaendringene også. Klimatoget går. De som omstiller seg raskest, vil få den beste plassen på det toget i framtiden.