Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-06-02:
Jeg vil også benytte anledningen til å takke interpellanten for å ha tatt opp et veldig viktig tema. For Venstre er det et spørsmål om hvor alarmerende man skal tolke Russlands nye sikkerhetsstrategi. Sammenlignet med tidligere utkast er den relativt vag i formuleringene. Den mest antivestlige retorikken synes å ha blitt noe nedtonet, noe som kan skyldes presidentskiftet i USA samt at man har fått Georgia-krigen litt på avstand. Enkelte har trukket fram formuleringen: «In a competition for resources it cannot be ruled out that military force could be used to resolve emerging problems that would destroy the balance of forces near the borders of Russia and her allies.» Isolert sett kan denne formuleringen tolkes som et signal om en tøffere linje i Arktis. Videre vil man i den nye russiske Arktis-strategien, som ble lagt fram tidligere i vår, finne setningen: «Russia intends to establish a separate military force to enhance security in the Russian part of the Arctic Ocean.» Dette er en betydelig mer konkret formulering da den ikke bare viser til mulige framtidige problemer langs Russlands grenser. Den tar sikte på å bygge opp en separat militær enhet for å styrke Russlands sikkerhet i Arktis. Planene om å bygge opp en slik enhet er imidlertid senere blitt avkreftet fra flere hold, senest av utenriksminister Lavrov på Arktisk Råds møte i april. Det synes dermed ikke å foreligge konkrete russiske planer om å bygge opp nye militære avdelinger i Arktis. Russerne er derimot i ferd med å modernisere og styrke de enhetene man allerede har i regionen, herunder grensevakten. Dette moderniseringsarbeidet starter imidlertid fra et lavt nivå. Jeg mener at vi skal ta alle signaler om en skjerpet politikk fra Russland på dypeste alvor. Jeg ser imidlertid ingen varsler om umiddelbare nye farer for Norge i Russlands arktiske strategi og sikkerhetsstrategi. Krigsretorikken i disse er trolig framført for å manifestere Russland som en betydelig maktfaktor, og for å signalisere vilje og evne til tilstedeværelse og suverenitetshevdelse i Arktis. Det hører med å nevne at Norge og Russland har et godt naboforhold. Det understreker også russiske styresmakter, som framholder dette naboskapet som et godt eksempel for andre. Videre er det lite som tyder på at Russland vil tilegne seg områder og naturressurser i Arktis med militærmakt. Alle berørte parter er nemlig blitt enige om at fordelingen av nordområdene skal avgjøres på en velordnet måte i regi av FN. Dertil kommer at Russland vil trenge teknologisk hjelp utenfra for å få ut mange av naturressursene de har i Arktis. Til slutt vil jeg vise til en rapport som ble lagt fram av Den vesteuropeiske union i november 2008, hvor Odd Einar Dørum var initiativtaker og medrapportør. Rapporten bærer tittelen «Europas nordlige sikkerhetsdimensjon» og peker bl.a. på at ingen av de eksisterende institusjonene i Arktis har vist seg i stand til å håndtere sikkerhetsaspekter. Få av dem vil egne seg som et forum for å diskutere sikkerhetspolitiske spørsmål i framtiden. Stilt overfor en sterkere russisk selvhevdelse i Arktis bør det ikke få bygge seg opp et legalt eller institusjonelt vakuum i regionen. Vi bør derfor hegne om og styrke Havrettstraktaten som legalt rammeverk for Arktis. Et viktig tiltak blir å få USA til å ratifisere traktaten, og vi håper at Obama-administrasjonen klarer å levere. På den institusjonelle siden er Arktisk Råd og Den nordlige dimensjon viktige fora. EU ønsker en sterkere rolle i Arktis, men har et svakt utgangspunkt da verken Sverige eller Finland grenser til havområder i nord. Videre stemte jo 75 pst. av grønlenderne i fjor for selvstyre og løsrivelse fra Danmark. Russland spiller på dette ved å definere EU ut av Arktis. Jeg mener at Norge trenger EU som partner i Arktis. Norge bør derfor by seg fram som en attraktiv arktisk partner for EU, og arbeide for at EU får observatørstatus i Arktisk Råd. Mye tyder på at Den nordlige dimensjon, hvor Russland og Norge inngår som likeverdige partnere med EU-landene, kan bli en viktig del av samarbeidsarkitekturen. Den kan bidra til å binde Russland opp i et gjensidig forpliktende samarbeid.