Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg vil starte med å si at jeg har stor respekt for den debatten vi har i dag. Jeg tror jeg sa det til komiteen sist gang vi møttes – det var på en middag i Parkveien – at det som var spennende med å være helseminister, bl.a. var å høre på interessante helsepolitiske debatter i stortingssalen. Jeg har veldig stor respekt for den problemstillingen som drøftes. Jeg vil bare først illustrere det med et sitat fra en kronikk som jeg leste i Dagsavisen i dag, skrevet av Endre Sandvik, som er direktør ved Legevakten i Oslo, og Jon Ørstadvik, som er medisinskfaglig rådgiver ved Legevakten i Oslo, den største legevakten i Norge. De sier: «Som legevaktsjef i Oslo og medisinskfaglig rådgiver samme sted ønsker vi loven velkommen! I dag lider det medisinske tilbudet til befolkningen under en firkantet lov. Helsepersonell tar dårlige avgjørelser fordi de mangler informasjon, og det går ut over pasientene.» På den andre siden er det kommet – som mange talere har understreket i dag – alvorlige innlegg og høringsuttalelser fra f.eks. Datatilsynet og Helsetilsynet i denne saken. Det viser at vi nå beveger oss i et landskap der vi lager et lovverk som det etter min mening er helt åpenbart at de som vet hvor skoen trykker, bl.a. på Norges største legevakt, er veldig for. De mener at det er veldig bra for pasientene. Dagens lovverk går ut over pasientene. På den andre siden er det ingen tvil om at når f.eks. Helsetilsynet påpeker utfordringer knyttet til personvern, skal det tas på alvor. Begge deler er viktig. Med det utgangspunktet vil jeg si at formålet med dette lovforslaget er å fjerne regelverkshindringer for effektiv og trygg kommunikasjon av pasientopplysninger i helsetjenesten. Lovforslaget medfører ikke endringer i reglene om taushetsplikt – de blir som før. Helseregisterloven skiller mellom kommunikasjon av helseopplysninger mellom helsepersonell innenfor en virksomhet og mellom virksomheter. Det er ikke alltid hensiktsmessig med dette skillet i regelverket, og det er heller ikke nødvendig for å overholde taushetsplikten. Utviklingen i helsesektoren gir nye undersøkelses- og behandlingsmetoder og økt spesialisering. Pasienten behandles ofte av flere typer helsepersonell og flere ulike spesialister, som ofte er knyttet til forskjellige virksomheter. Felles er at alle trenger tilgang til pasientdata. Pasienter må, i større grad enn i dag, kunne forvente at helseopplysninger er tilgjengelige for den helseinstitusjon eller lege som skal behandle dem. Så langt det er mulig, skal pasientene slippe å fortelle hele sykehistorien hver gang de mottar helsehjelp fra en lege eller en helseinstitusjon som ikke fra før kjenner pasientens forhistorie. Etter mitt syn gagner det verken pasienten eller personvernet at organisatoriske grenser avgjør på hvilken måte helsepersonell kan gis tilgang til nødvendige og relevante opplysninger om pasienten. Jeg mener det er behovet for helseopplysninger og reglene om taushetsplikt som må være avgjørende for om helsepersonell skal få tilgang til helseopplysninger. La meg illustrere dette med et eksempel, som det har vært tilsvarende av i debatten fra før: Rikshospitalet Helseforetak, Aker universitetssykehus Helseforetak og Ullevål universitetssykehus Helseforetak er fra 1. januar 2009 omorganisert til Oslo Universitetssykehus Helseforetak. Omorganiseringen medførte at det, innenfor rammene av helseregisterloven, kan gis tilgang til relevante og nødvendige opplysninger i pasientbehandlingsøyemed på tvers av de tre Oslosykehusene. Før omorganiseringen 1. januar 2009 kunne man ikke gi tilgang til helseopplysninger på tvers av de tre virksomhetene, fordi det var tre ulike virksomheter – tre ulike helseforetak. Informasjonen måtte da sendes elektronisk eller pr. post. Jeg mener det er viktig å diskutere ganske grundig hvordan informasjon skal flyte mellom Ullevål, Aker og Rikshospitalet. Det er viktig. Men hvorvidt de er tre helseforetak eller ett helseforetak er jo ikke avgjørende for om den informasjonsutvekslingen skjer på en god måte. Så lenge man knytter skillet til organiseringen og ikke til pasientens behov og hvordan utvekslingen skjer, får man etter min mening feil perspektiv. Jeg synes det er en veldig viktig bit av den lovendringen vi nå gjør, at man ikke fokuserer på om utvekslingen skjer fra Lovisenberg sykehus til Ullevål, med ett sett av regler, mens hvis utvekslingen skjer fra Ullevål til Rikshospitalet, er det et annet sett av regler. Det blir etter min mening en feil innfallsvinkel. De foreslåtte lovendringene skal bidra til å sikre at helsepersonell har tilgang til relevante og nødvendige helseopplysninger når det trengs for å behandle pasienten. Det er svært viktig å understreke at forslaget ikke gir helsepersonell tilgang til flere opplysninger enn det som er mulig etter dagens regler. Det er måten man får tilgang til opplysningene på, som foreslås endret. Jeg har merket meg at flertallet i komiteen foreslår en innstramming av lovteksten som medfører at det innføres krav om at pasienten uttrykkelig må samtykke ved elektronisk tilgang til helseopplysninger på tvers av virksomheter. Det er også et krav at det må være en forskriftshjemmel til for å gjøre unntak fra kravet om uttrykkelig samtykke. Jeg har ingen innvendinger mot det. Regelverket krever at informasjonen bare er tilgjengelig for helsepersonell som har tjenstlig behov for den i forbindelse med pasientbehandling. Det betyr at tilgang til pasientinformasjon på tvers av virksomheter vil kreve effektive sikkerhetssystemer, herunder tilgangskontroll, slik at taushetsplikten og pasientens konfidensialitet blir ivaretatt. Jeg støtter komiteens forslag om å ta inn i loven at en forespørsel om tilgang til helseopplysninger i en annen virksomhet bare kan omfatte én pasient om gangen. Jeg er også enig i å lovfeste pasientens rett til innsyn i loggen. Tilgang til helseopplysninger på tvers av juridiske enheter i helsesektoren vil ikke være tillatt, med mindre informasjonssikkerheten er tilfredsstillende og taushetsplikten overholdes. Jeg er opptatt av å sikre et godt personvern. Tilgang til helseopplysinger er helt nødvendig for å treffe gode beslutninger og for å kunne tilby pasienten faglig forsvarlig helsehjelp. Det er vi alle enige om. Vi er alle enige om at informasjon skal utveksles, og det vi alle fokuserer på, er at det skal skje på en trygg måte. Det er min vurdering at lovendringene vil være et godt virkemiddel og et skritt i riktig retning for å bruke IKT ved ytelse av helsehjelp til beste for pasienten, dette samtidig som taushetsplikten og hensynet til pasientens konfidensialitet og integritet ivaretas.