Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-01-08:
Lovforslaget som behandles i dag, omfatter endringer i reglene om innhenting av opplysninger, om tilbakekreving av feilutbetalinger og om renter og erstatning i trygdesaker. Reglene om innhenting av opplysninger har fått størst oppmerksomhet i innstillingen, og jeg vil først og fremst knytte noen kommentarer til de forslagene. Når det gjelder innhenting av opplysninger i vanlige trygdesaker, er den viktigste endringen at det foreslås tatt inn regler om hvordan innhentingen skal skje og hvordan innhentede opplysninger skal behandles. I hovedsak er dette regler som likevel ville fått anvendelse. For eksempel gjelder reglene i personopplysningsloven for etatens behandling og oppbevaring av opplysninger, men jeg tror det vil være en viktig markering og innskjerping at dette gjøres klart også i folketrygdloven. De øvrige endringene dreier seg i stor grad om presiseringer av det som antas å være gjeldende rett, og innebærer f.eks. ikke skjerpet kontrollvirksomhet i vanlige saker. Jeg har merket meg at mindretallet i komiteen ser ut til å mene at det foreslås vesentlige utvidelser med hensyn til hvem etaten skal kunne kreve opplysninger fra i vanlige trygdesaker, og derfor ikke kan støtte endringene i folketrygdloven § 21-4 første ledd. De nye instansene er andre finansinstitusjoner enn banker og forsikringsselskaper, og videre barnetilsynsordninger. Jeg kan ikke med min beste vilje se at dette er særlig ekspansive utvidelser, selv om de kan være viktige nok i enkelte saker. De andre endringene i beskrivelsen av kretsen av opplysningspliktige er hovedsakelig av språklig art, f.eks. at «Posten Norge AS» endres til «postoperatør». Det er imidlertid verdt å merke seg at fullstendige pasientjournaler i motsetning til i dag ikke vil kunne innhentes til bruk i vanlige trygdesaker, og heller ikke vil kunne innhentes av lokale trygdeorganer. Jeg har også vanskelig for å forstå grunnlaget for at det i mindretallsmerknadene antydes at forslagene vil øke kretsen av personer som har tilgang til innhentede helseopplysninger. Helseopplysninger skal som tidligere brukes i etatens saksbehandling, begrenset til dem som behandler saken. Det foreslås ingen endringer i dette, og det foreslås heller ikke at helseopplysninger skal gis videre til andre organer. De nye hjemlene som foreslås, er hjemler som utelukkende skal kunne brukes av de særskilte kontrollenhetene i etaten. Hensikten er å styrke arbeidet med å hindre og avdekke trygdemisbruk. Det skal kunne kreves opplysninger av enhver som kan bidra til sakens opplysning, og det skal kunne gjennomføres kontrollbesøk på arbeidsplasser, også som stikkprøvekontroll. Kontrollenhetene kan også – dersom det anses nødvendig – kreve fullstendige pasientjournaler. I innstillingen reiser mindretallet spørsmål om dette er oppgaver som helt eller delvis bør overlates til politiet. Etter min vurdering bør Arbeids- og velferdsetatens oppgave være å skaffe et tilstrekkelig grunnlag for å overlate misbrukssakene til politiet for videre etterforskning. For å skaffe dette grunnlaget kan bruk av de nye hjemlene være nødvendig. Politiet kan heller ikke ventes å gå inn i sakene på et så tidlig tidspunkt at de i realiteten blir saksbehandlere i Arbeids- og velferdsetaten. Jeg tror at grenseoppgangen her vil løse seg i praksis, og jeg har merket meg at instansene innen politiet har vært positive til de nye hjemlene som foreslås. I lovforslaget legges det opp til informasjonsutveksling mellom trygdeorganene og finansnæringen. Mindretallet i komiteen mener at dette er å ta opp på nytt forslag som tidligere er avvist av Stortinget ved to anledninger. Jeg vil understreke at mens det tidligere har dreid seg om en varslingsrett for alle som plikter å gi opplysninger til etaten, er forslaget nå begrenset til finansinstitusjoner og pensjonsinnretninger. Disse instansene kan forventes å forholde seg til varslingsretten på en helt ut profesjonell måte – risikoen for misbruk er minimal. Jeg understreker videre at det dreier seg om en langt klarere og mer gjennomregulert ordning enn ved de tidligere forslagene. Når det gjelder informasjon fra Arbeids- og velferdsetaten til de private institusjonene, foreslås det uttrykkelig fastslått i lovteksten at det ikke skal skje noen videreformidling av innhentede opplysninger. Det skal imidlertid kunne opplyses at en person har forsøkt å tilegne seg trygdeytelser på feilaktig grunnlag, og det skal også kunne opplyses om feilen gjelder helseopplysninger eller annet. Dette vil være tilstrekkelig til at den private institusjonen kan sørge for kontrollopplysninger på det aktuelle området. Departementet vil etter lovens vedtak gi forskrift om hvordan informasjonsutvekslingen skal skje. Det er innhentet uttalelser fra Arbeids- og velferdsdirektoratet og Finansnæringens Hovedorganisasjon. Ordningen ser ut til å bli at opplysninger fra Arbeids- og velferdsetaten skal formidles gjennom de særskilte kontrollenhetene, og gjennom tilsvarende organer på den private siden. Forholdene skulle dermed ligge til rette for en forsvarlig utøvelse av den gjensidige varslingsretten. I tilknytning til det vil jeg ta opp en betydelig svakhet ved en del av de kommentarer og forslag som komiteens mindretall kommer med i innstillingen. Det refereres ikke sjelden til uttalelser om høringsnotatet som ble sendt ut ett år før proposisjonen. Disse uttalelsene er ofte lite relevante i forhold til proposisjonen, idet det er tatt hensyn til synspunktene ved utarbeidelsen av de endelige forslagene. Jeg vil spesielt nevne et eksempel som gjelder forslaget om informasjonsutveksling. I merknaden fra Fremskrittspartiet vises det til at Finansnæringens Hovedorganisasjon i høringsrunden gjorde oppmerksom på at taushetsplikten i finansnæringen antakelig ville være til hinder for at informasjon kunne bli gitt derfra. I samråd med Finansnæringens Hovedorganisasjon ble det derfor i proposisjonen tatt inn forslag om endringer i taushetspliktreglene i sparebankloven, forretningsbankloven og forsikringsloven for å åpne for informasjonsutveksling. Det er derfor ikke grunnlag for den nevnte merknaden eller lovforslaget som knytter seg til den. Det er flere eksempler i mindretallsmerknadene på slike forhold. På grunn av begrensningene i taletid kan jeg ikke ta opp alle her. Men jeg gjør oppmerksom på at mindretallsforslagene nr. 2, 3 og 5 allerede er fulgt opp i proposisjonen. Mindretallsforslag nr. 1 vil gjøre informasjon fra Arbeids- og velferdsetaten til andre forvaltningsorganer avhengig av at det foreligger en klar begrunnelse. Etter forslaget er vilkåret for utlevering av informasjon at det vil hindre feilaktig utbetaling eller hindre at midler unndras fra innbetaling. Situasjonen er at etaten er oppmerksom på den konkrete risikoen for slike feil, og jeg mener at begrunnelsen da er klar nok. Mindretallsforslag nr. 4 reiser spørsmål om en karantenetid ved alvorlig trygdemisbruk. Karantene brukes i dag ved dagpenger og kan også bestemmes for andre trygdeytelser, men det skjer sjelden eller aldri. Årsaken kan være at karantene er mindre aktuelt utenfor dagpengeområdet. Alvorlig trygdemisbruk innebærer ofte at det er gitt ytelser som vedkommende overhodet ikke fylte vilkårene for, og ytelsene skal da stoppes. Jeg har imidlertid notert meg spørsmålet, som må ses i sammenheng med spørsmålet om administrative sanksjoner generelt, se under punkt 4.9 i proposisjonen. Jeg har merket meg at det er uenighet med hensyn til om ordningen med fradrag for merskatt ved tilbakekreving bør bortfalle. For min del finner jeg det riktig at det er merbelastningen for trygdebudsjettet som kreves tilbake, også den delen som er sendt Skatteetaten som forskuddstrekk. Fradraget for merskatt har for øvrig ikke vært identisk med forskuddstrekket, men er blitt fastsatt på bakgrunn av endelig utlignet skatt. Det er ingen direkte sammenheng med det stønadstakeren faktisk har fått utbetalt. Jeg tror det vil gi klarere linjer dersom stønadstakeren selv må ordne opp overfor Skatteetaten. Lovforslaget introduserer regler om renter i saker der etaten har begått feil, og det gis etterbetalinger som ofte vil gjelde lange perioder tilbake i tid. Jeg er enig i at innføringen av ordningen har tatt lang tid, og jeg er glad for at saken nå finner sin løsning. Som et motstykke til rentene ved etterbetaling foreslås det at man i grovere tilfeller også skal kunne kreve renter ved tilbakekreving av feilutbetalinger. Av administrative grunner kan det imidlertid pr. i dag ikke gjennomføres en ordning med renter i forhold til tilbakebetalingsperiodens lengde. Forslaget innebærer derfor at det skal gis et påslag på 10 pst. av feilutbetalingsbeløpet, tilsvarende ordningen ved skatteoppgjørene. Det vil imidlertid bli arbeidet videre med sikte på å legge til rette for en ordning med ordinære renter ved tilbakekreving. Avslutningsvis vil jeg si at jeg er glad for at lovforslaget har fått støtte fra flertallet i komiteen, og i stor grad også fra mindretallet. Jeg vil særlig framheve betydningen av at kontrollenhetene i Arbeids- og velferdsetaten får nye og bedre virkemidler i arbeidet mot trygdemisbruk. Fordi virkemidlene er nye, blir det viktig å følge praksis nøye med sikte på å unngå eventuelle feilslag, bl.a. med hensyn til personvernet.