Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-04-16:
Bare noen korte merknader: Representanten Elvik sa at man ikke hadde en kollektivistisk eller gruppemessig tilnærming. Nei, det er det ingen som har hatt i denne saken. Det har verken Regjeringen, flertallsfraksjonen i komiteen eller mindretallet hatt. Tvert imot har man vært opptatt av hvordan individer skal ha en sjanse til å klare seg. Når man løfter f.eks. funksjonshemmede, er det for at individer med en slik bakgrunn ut fra systematisk innsikt og erfaring skal kunne håndtere livet sitt på en ordentlig måte. Og når det gjelder spørsmålet om språklige minoriteter, er det skolen som integreringsarena som er temaet, ikke hvordan man kollektivistisk skal nærme seg det. Slik det er begrunnet, med mye, gledelig, tilslutning på tvers i komiteen, i alle partier, viser man f.eks. til hvordan skolen i Oslo både har skapt gode resultater når det gjelder møtet med svært mange individer med minoritetsspråklig bakgrunn, og på andre områder har mye å hente og utvikle. Så det er forbausende, man skulle nesten trodd at et forslag om å se på skolen som integreringsarena burde vært et av de forslagene som ville samlet oppslutning. På samme måte, når det gjelder mennesker med rusavhengighet – ja vel, så er det jo snakk om rett og slett å følge opp at du skal ha en sjanse til å komme tilbake hvis du har snublet. Det er ingen kollektivistisk tilnærming, det er en individtilnærming – jeg synes det er riktig å slå det fast. Når det så gjelder prioritering, dreier jo enhver debatt i Stortinget seg om prioritering, også en stortingsmelding. I forbindelse med denne stortingsmeldingen signaliserer Regjeringen og regjeringspartiene ganske kraftig at de vil prioritere å utvide skoletiden i begynnelsen av skoleløpet for unge mennesker. Ja vel, så blir det jo en debatt om det – gitt at man ikke bare har alle kronene som man skulle ønske seg i en hvilken som helst retning – og da har jeg vært med på å gå inn for, sammen med andre partier i opposisjonen, at før vi begynner å utvide skoletiden, vil vi prioritere å sørge for at det går kroner til den innsatsen som allerede er der i form av lærerutdanning. På samme måte, når vi f.eks. fremmer et forslag om en forskrift i forbindelse med undervisning, står det jo klart i premissene at det er ikke noe man kan gjøre over natta. Jeg er glad for at statsråden tok det på en saklig og konstruktiv måte, og så har jeg merket meg, for å være konstruktiv, hans erklærte ambisjon på det punktet. Men for å gjøre det tydelig: Det betyr at man har en ambisjon som, for å si det på klart norsk, setter et press på systematikken i etter- og videreutdanningen og reformen av lærerutdanningen. Man kan aldri gjøre noe slikt over natta i et land som Norge, med det sammensatte utdanningssystemet vi har, men man velger en ambisjon. Jeg har tidligere i denne debatten sagt at man må velge mellom ambisjoner, mellom de ambisjonene som går på å se på skolen som en arena for å få med seg kunnskap og livsviktige ferdigheter, og det å se på skolen som en generell velferdsarena. Det tror jeg er en hovedprioritering som vil bli stående igjen etter denne debatten også, og som jeg synes det har vært viktig å markere. Så synes jeg det er konstruktivt at regjeringspartiene kommer med signaler. Jeg avventer spent hva statsråden har å si.