Ivar Kristiansen (Høyre), 2000-11-03:
Med bakgrunn i St.meld. nr. 35 tror jeg, selv om dette er en redegjørelse for en faktisk situasjon, at man nå også innenfor landbrukssektoren bør anta den samme generelle ambisjon som man har innenfor offentlig sektor, når man snakker om modernisering – og det gjør man innenfor enhver sektor. Jeg tror det er på høy tid når vi er i en situasjon hvor norske bønder sliter med et helt annet problemsett enn man gjorde for noen år tilbake, at man politisk tar fatt i en opprydding av en lovjungel, en jungel med forskrifter i tusentall som har et sterkt behov for å bli forenklet og gjort om på en slik måte at norsk landbruk ikke får klistret på seg kostnader av en forvaltning i milliardklassen, som til syvende og sist er med og forsterker det bildet man har rundt om i de norske husholdninger om at norsk landbruk har en altfor høy pris. En del av denne prisen har norske politikere trædd over hodet på dem, og det har man nå en gyllen anledning til å ta fatt på og få forenklede forordninger for. Man har ennå ikke vært villig til å ta inn over seg den faktiske situasjonen som norsk landbruk er inne i. Vi ser klare tendenser til at overproduksjon er et av hovedproblemene som er med på å skape dårlig lønnsomhet. Man tar ikke høyde politisk for å gjøre noe med dette når man fortsatt praktiserer en politikk som først og fremst stimulerer til fortsatt økt overproduksjon. Man går den stikk motsatte veien når det gjelder forordninger som bo- og driveplikten, hvor man innskjerper forordningen. Dette genererer bare økt overproduksjon, samtidig som det er et nytt bidrag til å sørge for at det på landsbygda blir enda flere tomme hus. Etter å ha hørt innlegget fra saksordføreren, må det være tillatt å stille spørsmålet: Hvor mye dokumentasjon må flertallspartiene ha for å se på den faktiske situasjonen i Bygde-Norge? Hvor mange flere tomme hus, nedlagte samvirkelag eller nedlagte skoler må man ha før man kan begynne å praktisere fradelingspolitikken, jord- og konsesjonslovpolitikken, på en annen og mer positiv måte? Det må jo være et forslitt uttrykk å advare mot kapitalkrefter. Man advarer mot at fraflyttede sønner eller døtre skal få anledning til å kjøpe seg en fritidseiendom, og setter det i samme bås, samme begrepsterskel, som at dette er kapitalkrefter som skal ut og kjøpe eiendommer på landsbygda, og dermed er en trussel mot landsbygda. Man kan faktisk ikke snu saken mer på hodet enn det flertallspartiene fortsatt presterer i den innstillingen vi behandler i dag. Jeg vil sterkt anmode landbruksministeren om å ta et aktivt grep også på dette området. Jeg har sett at han har vært villig til å gå nye veier på andre områder – og det må han hilses hjertelig velkommen til å gjøre. Videre vil jeg også advare mot at man ser på utviklingen av antall golfbaner i Norge som en trussel. Det er faktisk ikke noe annet enn positivt når man ser på hva golfsporten har av andre ringvirkninger. Det er ikke først og fremst på dette området vi ser at det utvikles en trussel overfor dyrket eller dyrkbar jord. Så i likhet med det Hedstrøm var inne på, håper jeg det som står i innstillingen, ikke vil praktiseres på den måten at det nå blir bråstopp i utviklingen av sports- og golfbaner i Norge. Til slutt har jeg bare lyst til å peke på en enkeltsak som har fått relativt stor mediedekning, og det er kjøp og salg-saken på Jevnaker i Oppland. Her ser vi et eksempel på at en kjøper og en selger er blitt enige om en pris for en av landets flotteste gårder hvor kjøperen faktisk skal bosette seg og drive gården videre, en gård med betydelige verdier – 720 dekar dyrkbar mark, bygg og anlegg, en melkekvote på 240 000 kilo. Man finner ut politisk at 9,6 mill. kr for dette praktverket er en for høy pris. Jeg tror norske politikere må begynne å markedsføre Bygde-Norge med de verdiene man har her, på en helt annen måte enn dette. Jeg ser ikke at de samme kreftene i noen spesielt virkningsfull grad løfter en finger når man selger leiligheter på 70-80 m2 til 2-3 mill. kr i byene, og de samme kapitalinteressene får en ny beskjed om først og fremst å investere innenfor tettbebygde strøk. Sats på en annen og mer positiv politikk for Bygde-Norge! Det vil Bygde-Norge tjene stort på i framtiden.