Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-12-11:
Senterpartiet er meget bekymret for helseforetakenes dårlige økonomi, som kan skape en helt uakseptabel utvikling i vårt helsevesen generelt og i spesialisthelsetjenesten spesielt. Men dette vil få ringvirkninger også inn i førstelinjetjenesten. Det som er klart, er at man har behov for å skape samhandling og samarbeid innenfor helsevesenet. Men den samordningen som nå skjer, er vi redd blir preget av avvikling og sentralisering, ut fra en ensidig økonomisk tankegang, ikke minst på grunn av at økonomien er så dårlig som den nå er. Uakseptabel strukturendring som dette vil redusere det akuttmedisinske tilbudet til befolkningen, ikke minst i distriktene, og vi ser det allerede nå, f.eks. i ambulansetjenesten. Etter vår mening er det slik at akuttmedisinsk beredskap, og ambulansetjenesten som en del av denne, burde utbygges og styrkes. Det ville også være i tråd med Stortingets intensjoner i forbindelse med behandlingen av den såkalte akuttmeldingen. Vi har også omtalt fødselstilbudet ganske mye i budsjettet for 2003, spesielt når det gjelder fødestuer og tilbudet for for tidlig fødte. Men det generelle, som burde gå igjen for dette med fødselsomsorg, er at fødselsomsorgen skal være desentralisert. På sykehus hvor man nå har fødeavdelinger, blinker det noen blå lys som varsler at dette tilbudet kan bli borte. Vi mener at fødselsomsorgen skal og må være desentralisert. Da vi behandlet økonomien for sykehusene i vår i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, viste helseforetakene til at det manglet 2,6 milliarder kr. Regjeringens svar på dette var at man skulle få 1,3 milliarder kr. Resten skulle man ta inn i form av effektivisering. En slik effektivisering er etter min mening med på å endre strukturen i helsevesenet vårt, slik som jeg nå beskrev det. Vi fant svaret fra Regjeringen utilfredsstillende og uakseptabelt og foreslo en tilleggsbevilgning som skulle bety at økningen i pasientbehandlingen kunne være på mellom 2,5 pst. og 3 pst. Vi visste allerede at økningen i pasientbehandlingen var på opp mot 2 pst. første halvår 2002, og Regjeringen foreslo altså at behandlingsøkningen bare skulle være på 0,5 pst. Det ville ha betydd en stenging av sykehusposter og en sterk reduksjon av tilbudet til pasientene hvis man i løpet av året skulle ha kommet ut med 0,5 pst. Svaret fra flertallet på Stortinget i vår var at man la inn penger, slik at økningen i pasientbehandlingen skulle kunne være på mellom 1 pst. og 1,5 pst. Ingen ville følge Senterpartiets forslag til bevilgning slik at man skulle kunne få den økning i pasientbehandlingen som vi i dag ser det ble, som vi forutså, og som vi budsjetterte etter. Jeg synes det er litt trist at dette er situasjonen for helseforetakene. Vi har blitt fortalt noen ganger, når vi har bekymret oss for helseforetakene, at vi ber om omkamp om denne saken fordi vi var så sterkt imot en del av det som ligger i helseforetakenes struktur, organisering og det som skjer nå. Men vi har iallfall prøvd å være med på å sikre at denne formen for sykehusdrift skulle bli til gagn for den enkelte pasient. Det ser vi nå at vi ikke får med oss noe flertall for. Fremskrittspartiet og vi er nå med på å foreslå 2 milliarder kr i sluttsalderingen av 2002-budsjettet. Vi ønsker at denne bevilgningen skal gjøres overførbar, men ikke som en overslagsbevilgning, fordi vi ønsker at Stortinget skal ha kontroll med hvor mye penger som brukes, og hvor mye penger som behøves. Det svarteperspillet som vi så tidligere mellom staten og fylkeskommunene, får vi på en måte nå fortsatt mellom staten, ved regjering og storting på den ene siden og helseforetaksstyrene på den andre siden. Den konflikten som dette skaper ute, har allerede nådd oss. Jeg håper at helseministeren tar tak i dette, for flere av de tingene som jeg nevnte her, fødselsomsorg, akuttmedisinsk beredskap og ambulansetjeneste, må være på et akseptabelt nivå hvis denne ordningen skal være slik at den er lik for alle og gir et noenlunde helsetilbud. Jeg synes også vi har et ansvar i forhold til dette med å redusere sykefraværet, for å få raskere behandling på sykehusnivå og for å få ned ventelistene. Dermed er kanskje det sterkeste bidraget gitt fra storting og regjering for at sykefraværet skal kunne reduseres i den perioden som vi nå har denne intensjonsavtalen. Jeg tar opp Senterpartiets forslag i innstillingen.