Anne Enger (Senterpartiet), 2001-05-31:
Jeg har i de årene jeg har vært på Stortinget, forsøkt å bidra til – i all beskjedenhet – å skape et samfunn med plass til alle, der alle mennesker har samme verdi, og der alle mennesker har krav på respekt for egen integritet. Jeg er overbevist om at det å bli møtt med respekt er basis for en sjølrespekt som gjør at vi kan skape et mangfoldig samfunn, der man kan utfolde seg, der vi elsker fram – for å bruke det uttrykket – forskjelligheten, og der vi på den måten bidrar til et godt samfunn for alle. NOVA-rapporten, som mange har nevnt, viser at det er grupper i det norske samfunn som har store problemer fordi de – i dette tilfellet – har en seksuell legning som vi kaller «normalvariant», men – som saksordføreren nevnte – som for 30 år siden ble sett på som kriminell. Det er klart at det har vært en utvikling på dette området hvor man i større og økende grad har akseptert og respektert dette, bedt folk stå fram og være seg sjøl, og gitt folk selvrespekt på det grunnlag. Jeg synes det er veldig bra at vi har fått denne meldingen. Jeg synes statsråden skal ha honnør både for meldingen om levekår og livskvalitet og fordi hun har lagt fram og vi har fått behandle saken om stebarnsadopsjon. Jeg er av dem som mener at alle mennesker har sorger og gleder og problemer og utfordringer – alle sammen har sitt å slite med. Det er nok ikke avhengig av seksuell legning. Men jeg mener at vi står overfor en gruppe som i så mange år har slitt med å bli akseptert og respektert og dermed også fått vise selvrespekt, at vi er nødt til fortsatt å ha spesielle tiltak for å bidra til at de kan finne sin plass og utfolde seg. Meldingen legger spesielt vekt på de problemene som unge mennesker har, og det tror jeg er veldig viktig – den såkalte komme ut-fasen. Samtidig er det pekt på spørsmål knyttet til minoritetsgrupper i vårt eget land som sliter med spesielle problemer på dette området, og man bør selvfølgelig være årvåken for om det skal være tiltak på rådgivningssiden innenfor psykisk helse osv. for å møte de problemene som her kan oppstå. Dette med vold og straffeloven §§ 292 og 232 er også tatt opp, og det er bebudet en gjennomgang av det. Det er dessverre behov for det, rett og slett fordi de homofile og lesbiske i dag fortsatt sliter med et samfunn som har mange fordommer i seg, og hvor mange, kanskje fordi de går rundt og er utrygge selv, også begynner å hakke på dem som har en slik type «normalvariant» av menneskelig seksualitet. Jeg må også få si litt om dette med trossamfunn, for der mener jeg også at Arbeiderpartiet for så vidt utviser en type skjønn som jeg har vanskelig for å godta, og som jeg mener at alle bør være fornøyd med at flertallet setter foten ned i forhold til. Man har altså unntaksbestemmelse for arbeidsmiljøloven § 55 A når det gjelder trossamfunn, og så fremmer Regjeringen nå forslag om at Den norske kirke ikke lenger skal omfattes av dette unntaket. Jeg har lyttet til dem jeg oppfatter som alliansepartnere i disse spørsmålene innenfor Kirken, som har advart mot dette. De viser til at det foregår dialoger og prosesser innad i Kirken, og at et slikt vedtak – det blir uansett oppfattet som et statlig pålegg – vil forstyrre og ødelegge de prosessene som er i gang. Derfor er jeg glad for at det ikke er flertall for dette, og at de prosessene som er i Kirken, kan gå sin gang. Jeg tror det er det beste for saken, og jeg tror – og det er jeg litt opptatt av – at det også er viktig for å opprettholde statskirken.