Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2012-06-12:
I denne debatten skal vi behandle både Meld. St. 17 for 2011–2012, om forvaltningen av Statens pensjonsfond, og Dokument 8:81 S for 2011–2012, representantforslag fra Trine Skei Grande om reduksjon av Statens pensjonsfond utlands investeringer i selskaper som ødelegger tropisk skog. Stortingsmeldingen om forvaltningen av Statens pensjonsfond, SPU og SPN, inneholder resultater og vurderinger av forvaltningen i 2011 og planer for videreutvikling av fondets investeringsstrategi framover. I tråd med det som ble varslet i fjorårets melding, legges det i denne meldingen fram planer for endring av investeringsstrategien i SPU i forhold til bl.a.: ny referanseindeks for SPUs obligasjonsinvesteringer med BNP-vekting av statsobligasjoner og forenkling av indeksen ved at enkelte delmarkeder tas ut. Gjennomføringen av disse endringene er påbegynt. Videre legges det opp til å utvide referanseindeksen til å inkludere statsobligasjoner fra framvoksende økonomier. ny geografisk fordeling for SPUs aksjeinvesteringer som i større grad enn før er basert på markedsvekter. Det legges opp til å redusere andelen i Europa med om lag 10 prosentenheter. Andelen framvoksende økonomier øker med om lag 2 prosentenheter. planer for endring i systemet for rebalansering av fondets aksjeandel, som også blir presentert. Flertallet i komiteen slutter seg til de endringer som nå gjøres. Åpenhet i forvaltningen av Statens pensjonsfond og at vi evner å holde fast ved en langsiktig investeringsstrategi for fondet, også i perioder med uro i finansmarkedene, er en forutsetning for at det skal være bred tillit til forvaltningen av Statens pensjonsfond. Den løpende rapporteringen fra Finansdepartementet, Norges Bank og Folketrygdfondet og Stortingets behandling av den årlige meldingen om Statens pensjonsfond er en viktig del av dette. Som det framgår av komiteens innstilling til årets melding, er det bred enighet om den overordnede langsiktige strategien og målsettingen for fondet. Dette er spesielt viktig nå, med den uro og usikkerhet som råder i finansmarkedene, og med statsgjeldskrise i Europa. I en slik situasjon kan man spørre seg om våre felles sparepenger fortsatt er plassert trygt i aksjer, obligasjoner og eiendom, som har vært strategien siden fondet ble opprettet. Ser vi på historien, har denne strategien og utviklingen av den tjent oss godt. Statens petroleumsfond, som senere ble omdøpt til Statens pensjonsfond utland, ble etablert i 1990, og første pengeoverføring ble gjort i 1996. Bakgrunnen var en bred politisk enighet om at oljeinntektene ikke bare skulle brukes kortsiktig i hvert års budsjett, men brukes langsiktig av hensyn til kommende generasjoners mulighet til å ta del i oljerikdommen og av hensyn til konkurranseutsatt industri. I 2001 ble handlingsregelen vedtatt, en regel som skulle sikre langsiktig og planmessig bruk av oljeinntekter over statsbudsjettet, tilsvarende om lag den forventede realavkastningen av fondet. I 2004 ble de etiske retningslinjene innført og Etikkrådet etablert, og etter evalueringen i 2009 ble en mer helhetlig strategi for ansvarlige investeringer innført. Ser vi på resultatene fra denne langsiktige forvaltningen av oljeressursene, har den i hovedsak tjent oss godt. Den årlige avkastningen av SPU fra 1998 og til i dag har riktignok variert mellom minus 23,3 pst. og 25,6 pst., og avkastningen av SPN har variert mellom minus 25,2 pst. og 33,5 pst. Også i den aktive forvaltningen varierer de oppnådde resultatene fra år til år, noe som understreker at vi må være forberedt på at verdien av Statens pensjonsfond varierer betydelig fra år til år. Tall fra Norges Bank viser at vi må regne med svingninger i verdien av SPU fra ett år til det neste på 10 pst. Tilsvarende tall fra Folketrygdfondet viser årlige svingninger i verdien av SPN på nærmere 17 pst. For 2011 har både SPU og SPN negativ avkastning. Årsaken var for begge fondene svak utvikling i aksjemarkedene. Resultatet i 2011 er preget av stor usikkerhet i finansmarkedene i forhold til vekstutsiktene for verdensøkonomien. Statsgjeldskrisen i Europa virket også negativt inn på hvor stor risiko investorene var villige til å ta. Dette ga seg særlig utslag i nedgang i det europeiske aksjemarkedet. Imidlertid har strategien og målsettingen et langsiktig perspektiv som det er bred politisk enighet om, og over tid har både Norges Bank og Folketrygdfondet skapt merverdier i forvaltningen. Siden 1997 har den årlige realavkastningen av investeringene i SPU i gjennomsnitt vært 2,7 pst. Dette er lavere enn departementets anslag om en langsiktig realavkastning på 4 pst., men er likevel godt innenfor den usikkerhet som vi må regne med. Vi har et investeringsfond på 3 300 mrd. kr ved årsskiftet, og vi har hatt gode inntekter til statskassen til å bygge det velferdssamfunnet vi kjenner i dag, fra fondet ble etablert. Det har også siste år vært oppmerksomhet og debatt i befolkningen og i media om forvaltningen av pensjonsfondet, både om SPU og om SPN. Det er bra at det er oppmerksomhet om fondet. Det er spesielt investeringsstrategien og de konkrete investeringene sett i forhold til de etiske retningslinjene som skaper debatt. Det er imidlertid stor spredning i debatten. Enkelte er opptatt av de økonomiske konsekvensene av utelukkelse, som er en del av virkemidlene ved brudd på det etiske regelverket for SPU. I meldingen pekes det på at kostnadene ved utelukkelse isolert sett er beregnet til om lag 10,6 mrd. kr lavere avkastning i perioden 2005–2011. Av dette utgjør utelukkelse av selskaper som produserer tobakk, 9,6 mrd. kr, eller 90 pst. av mindre-avkastningen. Jeg vil peke på at utelukkelse fra fondet er etisk og ikke finansielt motivert, og at et slikt politisk valg om å utelukke investeringer i tobakk kan ha slike kostnader. På den annen side kan tap på kort sikt likevel vise seg å være lønnsomme på lang sikt. Det har også vært flere debatter om de konkrete investeringene sett i forhold til etikk og vår utenrikspolitikk, med krav om flere utelukkelser. Det er det som representantforslaget vi behandler i dag, handler om. Ifølge forslagsstilleren viser årsrapporten til Statens pensjonsfond utland at fondet ved utgangen av 2010 hadde investert minst 16 mrd. kr i 38 selskaper som er involvert i regnskograsering. Hun mener SPU tjener store penger på næringer som er ansvarlige for ødeleggelsen av enorme regnskogområder, slik som tømmerhogst, gruvedrift, visse typer oljeutvinning samt produksjon av palmeolje, cellulose og kjøtt i regnskogområder. Ut fra dette foreslår forslagsstilleren å utrede Statens pensjonsfond utlands påvirkning på avskoging i utviklingsland og hvordan situasjonen kan bedres, å sikre Etikkrådets uavhengighet og at de gjennomgår alle SPUs investeringer i bransjer hvor alvorlig miljøskade er utbredt, særlig regnskog, og å sikre større åpenhet. Fra SPU fikk anledning til å investere i aksjer i 1998 og til i dag, har det skjedd mye når det gjelder utviklingen og fokuseringen på de etiske sidene ved forvaltningen av SPU. De etiske retningslinjene ble innført i 2004 og evaluert i 2009, noe som resulterte i innføringen av en mer helhetlig strategi for ansvarlig investeringspraksis i 2010. Denne strategien retter seg både mot Etikkrådets arbeid og mot Norges Bank. Arbeidet med ansvarlige investeringer omfatter både internasjonalt samarbeid for å utvikle beste praksis, miljørelaterte investeringer, forskning og utredning, eierskapsutøvelse og observasjon og utelukkelse av selskaper. SPU er en finansiell investor med investeringer i over 8 000 selskaper. Slik det også blir understreket i brevet fra Finansdepartementet til saken, tilfører ikke investorer generelt friske penger til selskapet ved kjøp av aksjer i annenhåndsmarkedet. Ved slike aksjekjøp tilfaller kjøpesummen den selgende aksjonæren. Det kan derfor ikke nødvendigvis settes likhetstegn mellom en slik investering og økt aktivitet hos selskapet, og det kan således være vanskelig å vurdere om SPU påvirker avskoging i utviklingsland. Det gjøres imidlertid hele tiden vurderinger som har ført til at 55 selskaper i dag er utestengt på grunn av brudd på fondets etiske regelverk. To av disse ble i 2010 utelukket på grunn av ulovlig hogst og alvorlig miljøskade i tropisk regnskog. I tillegg gir aksjekjøp stemmerett og mulighet til å drive eierskapsutøvelse. Norges Bank har klima som et fokusområde i sin eierskapsutøvelse og har utarbeidet et eget forventningsdokument på dette feltet. Gjennom eierskapsutøvelsen kan de i noen tilfeller bidra til endring i selskapenes adferd. Når det gjelder Etikkrådets arbeid, vil jeg støtte det departementet sier, nemlig at Etikkrådet er både formelt og reelt uavhengig, og at rådet selv foretar egne prioriteringer av sine ressurser. Etikkrådets oppgave er å gi råd til Finansdepartementet, og ordningen bygger på at departementet skal foreta en selvstendig prøving av saken. Jeg synes det er viktig å understreke at flertallet i komiteen støtter denne arbeidsdelingen. Samtidig vil jeg understreke viktigheten av at Etikkrådet i sitt arbeid bidrar til å identifisere bransjer eller områder hvor risiko for brudd på de etiske retningslinjene er størst, og dermed prioriterer ressursene slik at investeringer i selskaper som bryter de etiske retningslinjene, fanges opp på et tidligst mulig tidspunkt. I Etikkrådets årsmelding går det fram at de i løpet av de nærmeste årene planlegger å gjennomgå bl.a. ulovlig skogshogst og annen særlig ødeleggende hogst, slik at den kartleggingen som forslagsstilleren ønsker, alt er ivaretatt. Det er bred enighet om at SPU skal forvaltes på en ansvarlig måte, og at fondet skal ha en strategi for ansvarlig investeringspraksis, men at fondet ikke skal brukes som et utenrikspolitisk verktøy. SPU er på dette området brukt som et forbilde av flere investorer og investeringsfond, også av IMF og OECD. På komiteens reiser i utlandet der vi presenterer SPU og blir presentert for liknende utenlandske investeringsfond, er mitt inntrykk at Statens pensjonsfond utland er et av verdens mest åpne fond og et fond som andre lands politiske myndigheter og fond ser til når det gjelder forvaltningsmodellen som er valgt. Likevel vil jeg understreke at dagens modell ikke er hogd i stein. De etiske retningslinjene, investeringsstrategien og forvaltningsmodellen for Statens pensjonsfond er blitt utviklet over tid og vil også utvikles videre framover. Erfaringene så langt viser imidlertid at vi har evnet å legge til rette for en langsiktig og god forvaltning av landets petroleumsformue, slik at den kan komme både dagens og kommende generasjoner til gode. Med det anbefaler jeg komiteens innstillinger i de to sakene vi nå debatterer.