trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-01-30:
Komiteen skriver i en felles merknad i denne saken: «(…) hjelpemidler er nødvendig for å sikre at folk skal kunne leve et mest mulig, eller helt, selvstendig liv.» (…) Vi viser til hva regjeringen Solberg selv skriver: «Det norske hjelpemiddelsystemet er vurdert å være verdensledende.» Til tross for det finner altså regjeringspartiene grunn til å svekke en ordning som mange er svært fornøyd med, som skaper lik tilgang til tjenester over hele landet, og som gir god forutsigbarhet. Det er for meg uforståelig. Derfor er jeg glad for at stortingsflertallet satte foten ned, sa at dette kan vi ikke akseptere, og ba regjeringen om å reversere den varslede endringen, som skapte stor utrygghet blant dem som var berørt av det. Det er ikke riktig det som ble sagt fra Høyres representant tidligere i debatten, at forslaget ville medført en mer robust og helhetlig ordning. Samtlige brukerorganisasjoner advarte og var skeptisk da det skaper fare for både større forskjeller og mer uforutsigbarhet. Derfor var det nødvendig at Stortinget tok det grepet. Men det betyr ikke at vi er fornøyd. Vi må videre, for det er fortsatt store ting som bør gjøres for å forbedre hjelpemiddelordningen. Der fremmer opposisjonen en rekke forslag i denne innstillingen. Jeg må si jeg er veldig tilfreds med at Kristelig Folkeparti nå varsler at de gir støtte til disse forslagene, og dermed sikrer flertall for dem. På samme måte som Stortinget stanset regjeringens planer om å sette denne ordningen i spill, sørger nå stortingsflertallet for at man tar nye steg for å utvikle ordningen videre. Det må være pinlig for statsministeren, etter at hun har stått her og snakket varmt for et inkluderende samfunn, at høyresidens representanter, noen timer etterpå, går og stemmer imot en rekke forslag som nettopp ville bidratt til et mer inkluderende samfunn. Det viser at det er langt mellom det man sier i regjeringserklæringen, og det man faktisk gjør i reell politisk handling. Grunnen til at vi fremmer disse forslagene, er rett og slett ren utålmodighet på vegne av brukerne, på vegne av dem som er berørt av dette. Som høyresidens representanter selv påpeker, har regjeringen sittet og utredet dette i over et år. Man har hatt en rekke muligheter til å forbedre ordningen, til å styrke den der man har sett at det har vært svakheter. Nå får man en invitasjon også fra opposisjonspartiene til å bidra i det arbeidet. Det gjør ikke regjeringen, og derfor må Stortinget ta det ansvaret. Tvert imot går regjeringen egentlig i gal retning. Den skaper utrygghet rundt ordningen – det har Stortinget stoppet – men den har samtidig fjernet f.eks. målet om at Norge skal være et universelt utformet samfunn innen 2025, noe som jo vil medføre økt behov for hjelpemidler. Jo mindre universelt utformet samfunnet er, jo mer behov vil det selvfølgelig være for hjelpemidler. Jeg er glad for at Stortinget nå viser at man tar ansvar der regjeringen svikter sitt ansvar, at man viser handlekraft der regjeringen bare sitter og utreder, og at man på nytt, som i forrige sak, tar et viktig steg i riktig retning for faktisk å bidra til et mer inkluderende samfunn.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-01-30:
Det er ikke så lett å bli klok på signalene som sendes fra regjeringspartiene i denne saken. På den ene siden får vi høre at en del av forslagene som nå fremmes, er man allerede i gang med, og sånn sett er det helt overflødig. Samtidig sier man at det er unødvendig av opposisjonen å fremme disse forslagene, fordi man burde ventet på en helhetlig gjennomgang. Jeg vil tro at statsråden er enig i at hvis man faktisk vil gjøre noe, har man mulighet til å gjøre det samtidig som man jobber parallelt med utvikling av hele ordningen. Det er det Stortinget nå har slått fast – eller kommer til å gjøre senere i dag når vi får flertall for de forslagene som foreligger. Da er vi opptatt av oppfølgingen. Her varsler statsråden at man vil se nærmere på en utredning før man eventuelt kommer tilbake til Stortinget med en redegjørelse. Går statsråden umiddelbart i gang med å jobbe med de forslagene som Stortinget vedtar senere i dag, eller vil statsråden sitte og vente på denne gjennomgangen før man i så fall i etterkant fremmer forslag?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-01-30:
Jeg hører hva statsråden sier. Stortinget har vært utålmodig når det gjelder oppfølging fra dette ekspertutvalget, men regjeringen har latt det ligge i marinaden et år uten nesten å ha foretatt seg noen ting, annet enn å sette ordningen i spill gjennom å skape usikkerhet ved det vi tidligere har berørt i denne debatten. Jeg vil gjerne være helt inviterende til statsråden: Hvis man ønsker å sondere med Stortinget muligheten for å forsterke og forbedre ordningen ytterligere enn det som i dag vil bli vedtatt, er selvfølgelig statsråden velkommen til å presentere forslaget for Stortinget når som helst. Det er ikke til hinder for umiddelbart å igangsette arbeidet med det Stortinget vedtar. Jeg vil bare forsikre meg om at statsråden, uavhengig av de andre prosessene, umiddelbart setter i gang med å gjennomføre det Stortinget vedtar i denne saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Det er et faktum at alle prater positivt om inkludering. Inkludering koster, og denne saken er et godt eksempel på det. For da en endret regelverket for type 1-biler i statsbudsjettet for 2015, var det fra regjeringas side et ensidig tiltak for å redusere kostnadene over statsbudsjettet. Saken gjelder om lag 50 mill. kr. Senterpartiet gikk mot endringen den gangen, men fikk ikke tilslutning til det, og er glad for at SV har fremmet dette på nytt som et Dokument 8-forslag. Ved å følge opp SVs forslag kan vi bryte den isolerte tilværelsen for de mange menneskene som vil komme i en sånn situasjon dersom de ikke har tilgang til bil. Uten bil mister mange muligheten til å leve et sjølstendig liv. Det er mange funksjonshemmede som ikke har mulighet til å ha inntektsbringende arbeid. Det er mange funksjonshemmede som har midlertidige stillinger, noe som blir mer og mer utbredt i dag. Dette er grupper som faller utenfor dagens regelverk, som er knyttet til inntektsbringende arbeid. Derfor er vi altså glad for dokumentet fra SV. Vi er inne i flertallsmerknadene, og forslaget som Kristelig Folkeparti har lagt fram, «Stortinget ber regjeringen i statsbudsjettet 2019 fremme forslag om å gjeninnføre bilstønadsordningen for type 1-biler for personer i varig tilrettelagt arbeid», er et forslag Senterpartiet sjølsagt vil støtte.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Jeg er glad for det statsråden nå sier om TT-ordningen. Det vil bety at regjeringa vil være positiv til å utvikle den videre, slik at en kan få en nasjonal ordning, og ikke noe vil være bedre enn det for dem det gjelder. Men det er jo ikke de gruppene vi snakker om nå. Vi snakker om grupper som har evne til og mulighet for å ha sin egen bil. Statsråden sier at en må se på kollektivløsninger. Ja, på samme måte som funksjonshemmede velger hva som er den mest hensiktsmessige løsning, gjør også funksjonsfriske det. Det er de funksjonshemmede som er avhengige av egen bil, vi snakker om. Statsråden sier at en fra regjeringas side ønsker å målrette stønaden bedre. Det førte til at vilkårene ble dårligere for dem som var i gruppe 1. Var det noen andre argument for å målrette det enn å spare penger?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Det var et bredt flertall som gikk inn for å gjøre det bedre for gruppe 2-bilene. Det er vi enige om. Det som statsråden nå gir inntrykk av, er at en kan spare penger på gruppe 1-bilene, og at de menneskene som tidligere kom inn under gruppe 1-bilene, kan få en bedre ordning under TT-ordningen. Jeg stiller meg meget tvilende til at vi her snakker om samme gruppa, og etter min erfaring er TT-ordningen, dersom det gir en rimelig frihet, en dyr ordning, og det vil bestandig være en kvalitativt dårligere ordning fordi en må bestille i hvert enkelt tilfelle. Mitt kjernespørsmål er: Var det egentlig det økonomiske som lå bak at regjeringa gikk inn for endringen i 2015, hvor en ville kunne spare 50 mill. kr? Er det det som er kjernen, for å si det direkte?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Da Senterpartiet fremmet dette forslaget, var det nettopp, som flere har vært inne på, for å sette brukerens beste i sentrum. Det å ha godt tilpassede hjelpemidler, ha et utstyr som kan være til stor hjelp i hverdagen, gir frihet for folk, og det er små ting som kan gi stor frihet til en rimelig kostnad. For Senterpartiet er det viktig at disse hjelpemidlene hentes fra statlig finansierte hjelpemiddelsentraler. De må sjølsagt operere i nær dialog med helsetjenesten i kommunene, altså i et nært samspill. Som flere har vært inne på, har det vært et regjeringsoppnevnt utvalg i gang, det såkalte Hervik-utvalget, og det som kom fram der, var at det var ulike tilbud ut ifra bosted. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av at vi skal ha et likeverdig tilbud over hele landet, og da må vi ha et samspill mellom stat og kommune, sånn at vi sikrer både likeverdigheten og samtidig den nødvendige fleksibiliteten som forslagene går ut på. Vi går altså inn for å forbedre dagens system med fortsatt statlig finansiering, og referansen er da Hervik-utvalget. Vi foreslår at en skal ha et helhetlig og likeverdig tilbud framover med rettigheter og finansiering for alle hjelpemidler i Folketrygden og en utlånsordning sånn som i dag. Vi må forbedre bestillingsordningene, vi må få flere lagre av hjelpemidler, og vi må bedre IKT-løsningene, for det er mange typer og mange modeller av ulike hjelpemidler her, og da er det viktig å ha oversikt over hva som passer for den enkelte. Vi må videreutvikle ordningen med brukerpass, og vi er nødt til å ha den nødvendige fagkompetansen i førstelinja. Det kan være ergoterapeuter, men sjølsagt også sjukepleiere, og de andre fagfolkene vil kunne gjøre en god jobb når det gjelder de mange mindre kompliserte hjelpemidler som vi her snakker om. Jeg vil også legge vekt på det som vi har med i VII i innstillinga, hvor vi ber om at regjeringa legger føringer for Arbeids- og sosialdepartementets varslede evaluering av høreapparater og ortopediske hjelpemidler, slik at en særlig vektlegger kvalitet og nytte for brukere og samfunnet og forutsetter en fortsatt forankring i Folketrygden når det gjelder rettigheter og finansiering. Helt til slutt: Når en går inn i denne saken, vil en erfare at det er veldig mye forskjellig utstyr som blir brukt, og mange modeller og mange typer endres ganske raskt. Jeg vil si at det er vesentlig at de som arbeider med dette temaet, legger vekt på en holdning hvor en i større grad bruker utstyret noe lenger. Jeg er kjent med at det er betydelige mengder av utstyr som i dag blir brukt i liten grad og dermed blir sjaltet ut, noe som innebærer en kostnad for det offentlige. Her må vi sikre oss at både holdninger og regelverk er sånn at vi kan bruke utstyret noe lenger, og ikke sløse med utstyret. Jeg håper da bare til slutt at den innstillinga fra flertallet i komiteen får støtte fra Kristelig Folkeparti i salen i dag, slik at dette kan bli realitet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Forslagene går ut på å videreutvikle hjelpemiddelformidlingen til brukerens beste, basert på statlig finansiering. Det er flere hjelpemiddelsentraler. Forslagene til vedtak er klare. Det er «Stortinget ber regjeringen iverksette», «ber regjeringen sørge for», så det er jeg helt trygg på at regjeringa kommer til å gjøre. Det er sju forslag til vedtak som er basert på prinsipielle holdninger. Det er ikke konkrete forslag i den forstand, annet enn at de ikke kan utvikles videre. Mitt spørsmål er knyttet til det som statsråden sa, at disse sju forslagene, som er prinsipielle forslag til vedtak, er forslag som er mindre gode enn andre. Da er spørsmålet mitt: Hvilke er de andre forslagene, som er bedre enn disse sju prinsipielle forslagene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-30:
Hvor lagrene skal være, har vi ikke gått inn på. Det som er premisset vårt, er at det skal være likeverdige tilbud. Jeg forventer at staten tar kontakt med kommunene, eksempelvis gjennom kommunenes fellesorganer, regionråd, sånn at en får en plassering som sikrer det likeverdige tilbudet. Når det så gjelder IKT-løsning: Det vi har sagt, er at vi skal ha IKT-løsninger, sånn at det blir mer smidig. Bestillingsordningen styrkes, og bruken av lokale lagre økes. Det er prinsipielle holdninger, som jeg regner med at regjeringa vil følge opp. Enkeltheter i hvordan en praktisk gjør det, hvilke systemer en har for dette, er det opp til andre enn Stortinget å avgjøre. Det ligger også i forslagene. Derfor synes jeg det er litt svakt av statsråden å prøve å avvise forslagene ved å si at det er dårligere forslag enn andre forslag – når vi ikke har fått konkrete forbedringer fra regjeringas side gjennom dens representanter i salen i dag.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-30:
Det er tydeleg at alle parti snakkar på forskjellige måtar om å ha eit inkluderande samfunn. Kristeleg Folkeparti snakkar gjerne spesielt om eit varmt og inkluderande samfunn. Den bilstøtteordninga som var, galdt òg folk som ikkje kunne vera i jobb eller utdanning på grunn av helsetilstanden sin. Bilstøtteordninga i dag gjeld berre folk som kan vera i jobb eller i varig tilrettelagt arbeid eller utdanning. Ordninga vil ikkje gjelda for dei personane som ikkje kan vera i ubetalt arbeid i ordinær bedrift, slik eg har skjønt det av Kristeleg Folkeparti sitt lause forslag. Dette gjer meg utruleg skuffa over Kristeleg Folkeparti, som alltid snakkar om å ha eit varmt og inkluderande samfunn. No sørgjer Kristeleg Folkeparti for at me vil ha ei ytterlegare utfrysing av dei som ikkje kan delta i arbeid. Det er heller ikkje presisert om folk som ikkje er i varig tilrettelagt arbeid, men i varig tilrettelagt arbeid i ordinær bedrift, vil verta inkluderte i deira ordning. Det vil eg be Kristeleg Folkeparti utdjupa i samband med sitt lause forslag. Vidare vil eg melda frå om at SV støttar subsidiært Kristeleg Folkeparti sitt forslag.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-30:
Tidlegare utgreiingar har vist tydeleg at det er behov for forbetringar og moglegheiter for forbetringar av hjelpemiddelformidlingsordninga. Fleirtalet i komiteen meiner derimot at å overføra dette ansvaret til kommunane ikkje vil vera rette vegen å gå, men vil heller sjå mot vidare digitaliseringsforenklingar av ordninga. Forslaga frå Senterpartiets stortingsrepresentantar i saka står fleirtalet i komiteen difor bak, og vil støtta dei forslaga som ligg føre.
Terje Breivik (Venstre), 2018-01-30:
Venstre er sjølvsagt samd med forslagstillarane i at bilstøtteordninga er viktig for å sikra eit jamstelt samfunn, der òg menneske med funksjonsnedsetjingar kan delta i samfunnet på lik linje med andre. Tilgang til bil er for mange heilt avgjerande – det veit me – ikkje minst i område der kollektivtilbodet er dårleg utbygt. Tanken bak omlegginga i 2015 var god. Ei betre målretting av bilstøtteordninga skulle sikra at personar som ikkje kunna nytta vanleg bil, men som hadde behov for større og meir tilrettelagd bil, skulle få ei betre ordning. Ordninga vart betre enn tidlegare for dei som ikkje kunne nytta vanleg bil til arbeid eller utdanning. Det er klart at når samfunnet stiller krav om deltaking i utdanning eller i arbeid, må me òg leggja til rette for at dei reint praktisk kan delta. Det er derfor gode grunnar til å skilja mellom situasjonar der ein treng bil til utdanning og arbeid, og der ein treng bil til andre føremål. Samstundes har eg og Venstre forståing for at det òg i andre høve er svært gode grunnar som talar for ei betre støtteordning. Deltaking i samfunnslivet handlar om meir enn arbeid og utdanning. Skal ein sjå på støtteordninga, må det likevel gjerast i ein heilskap i budsjettet, og ikkje som del av eit representantforslag. Sjølv om Venstre støttar intensjonane i framlegget, vil Venstre av den grunn stemma imot fleirtalstilrådinga frå komiteen. Det same gjeld òg det lause forslaget som Kristeleg Folkeparti har lagt fram i salen i dag. Kristeleg Folkeparti er òg eit av dei partia som står bak budsjettet. Å behandla saker i 10-millionarsklassen – me veit eigentleg ikkje kva det kostar – stykkevis og delt utan å sjå dei i ein heilskapleg samanheng, sjølv om føremålet og intensjonen er aldri så god, trur eg eigentleg alle parti i salen er samde om at slik kan ein ikkje driva seriøs budsjettering med fellesskapets midlar. Venstre ser seg derfor nøydd til å røysta imot òg det lause forslaget, og oppmodar heller Kristeleg Folkeparti til å koma tilbake til det når me skal setja oss ned og t.d. forhandla om eit revidert nasjonalbudsjett allereie i slutten av mai eller tidleg i juni månad no i vår.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2018-01-30:
Forslaget vi har til behandling fra Sosialistisk Venstreparti, handler om en viktig sak for den enkelte, men det handler også om at vi må sikre en rettferdighet i velferdssystemet, og vi må sørge for at velferdsgodene kommer til dem som har mest behov for det. Det er i utgangspunktet lett å ha sympati for et forslag om å hjelpe personer med nedsatt funksjonsevne med bilstøtte, selv om de ikke har inntektsgivende arbeid eller er i utdanning. For jeg tror i hvert fall de fleste i denne sal er enig i at bilen er en nødvendighet for de aller fleste, både unge, eldre, funksjonsfriske og folk med nedsatt funksjonsevne – ja, de aller fleste er avhengig av bilen i forbindelse med arbeid, utdanning eller øvrige gjøremål i hverdagen. Utgangspunktet er at de aller fleste må betale for sin egen bil, men vi skal ha en viktig og god ordning som sørger for at de som på grunn av en funksjonsnedsettelse har ekstrautgifter, etter søknad kan få dekket dette, slik at de ikke har ekstrautgifter. Men når det gjelder de ordinære utgiftene til en bil, bør det være likhet for alle, slik at vi ikke forskjellsbehandler, og slik at vi kan bruke midlene på det som var intensjonen i ordningen. For dersom man som følge av en varig funksjonsnedsettelse har behov for en ordinær bil som ikke er dyrere enn en ordinær bil, da gjør det at hele intensjonen – og den styrkingen av bilstøtteordningen og justeringene man gjorde for å målrette den enda bedre – ikke følges opp. På bakgrunn av det går vi da selvfølgelig imot innstillingen. Fremskrittspartiet kommer også til å forholde seg lojal til de budsjettvedtak og budsjettforlik vi har inngått, og kommer derfor også til å stemme imot Kristelig Folkepartis bebudede løse forslag, da jeg tror det er bedre å se helhetlig på spørsmål som har budsjettmessig karakter, i likhet med Venstre, i stedet for å ta det stykkevis og delt.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2018-01-30:
Det regjeringsoppnevnte ekspertutvalget ledet av professor Hervik fikk i oppdrag å vurdere behov for endringer i hjelpemiddelpolitikken fremover. Rapporten «En mer effektiv og fremtidsrettet hjelpemiddelformidling – for økt deltakelse og mestring» ble lagt frem i februar 2017. I rapporten kommer det frem forslag til enkelte justeringer i ansvarsforholdet mellom stat og kommune, men at hovedmodellen bør ligge fast. Det er videre foreslått ulike tiltak for å effektivisere dagens formidling gjennom bl.a. å styrke kommunenes kompetanse og kapasitet på dette området. La meg understreke at det for oss alle er viktig at hjelpemiddelordningen fungerer godt og etter hensikten. Det er et mål å sikre at den bidrar til at den funksjonshemmede kan være aktiv og delta i både utdanning og arbeid. At vi ønsker en justering av ansvarsfordelingen ved å gi kommunene et noe større ansvar, handler nettopp om det, brukernes beste, i tråd med en av utvalgets anbefalinger. Det er liten tvil om at det også er brukernes beste som her er intensjonen til forslagsstillerne. Likevel vil jeg mene at det er uheldig, etter først å ha fått en rapport lagt på bordet, å komme med enkeltforslag som låser ordningen uten å se nærmere på og vurdere de ulike forslag og betraktninger utvalget har kommet med. Hjelpemiddelsystemet er i dag et system der ansvaret er delt mellom flere. Kommunene er førstelinje og bidrar bl.a. til å avdekke og utrede behov og utprøve hjelpemidler. Kommunene har videre et ansvar for å tildele og finansiere hjelpemidler ved kortvarige behov. I tillegg er det flere andre aktører med et ansvar for å tildele hjelpemidler, som både skoler og arbeidsgivere. Det er dermed ikke slik at man snur opp ned på et sammensatt system dersom kommunene gis et større ansvar for tildeling av hjelpemidler enn de har i dag. Det er også grunn til å minne om at det også tidligere har vært gitt anbefalinger i den retning. I 2010 ble det gjort en tilsvarende gjennomgang av hjelpemiddelpolitikken, da i NOU 2010: 5. Også der foreslo utvalget at kommunene bør få et økt ansvar, men at hovedmodellen bør ligge fast. I statsbudsjettet ble det tydeliggjort at regjeringen nå skal utrede forslag til hvilke tiltak som er aktuelle, og hvordan rettighetene kan sikres om kommunalt ansvar utvides. Det er ikke slik at brukerne mister en rettighet, eller at en omlegging vil innebære en storstilt endring av dagens modell, om en legger ekspertutvalgets forslag til grunn. Det er per nå ikke tatt stilling til hvilke tiltak som er aktuelle. Det skal først utredes, og det mener jeg Stortinget bør vente på før noe vedtas, for å sikre en helhetlig løsning. Det er flere av forslagene som kan være aktuelle å se nærmere på. Dog er det noe prematurt, som jeg har gitt uttrykk for – ikke fordi de nødvendigvis er uaktuelle. Men i og med statsrådens brev til komiteen, der hun også bekrefter at flere av forslagene kan være aktuelle å se nærmere på, vil jeg håpe at salen kan gi nødvendig tid til å få avklart hva som gir det beste resultatet, før det vedtas. På bakgrunn av det kommer også Fremskrittspartiet til å stemme imot innstillingen.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-01-30:
Bilstønadsordningen er en viktig ordning. Den sikrer at de som på grunn av en varig funksjonsnedsettelse ikke kan benytte offentlige transportmidler til arbeid eller utdanning utover videregående skole, kan få et engangsbeløp til å kjøpe en bil selv. Dette kalles gruppe 1-biler. Rullestolbrukere som har behov for kassebil med heis og rampe, kan ha rett til bilstønad og til å dekke transportbehov i dagliglivet. En slik bil blir bestilt av Nav, og det kalles gruppe 2-biler. Uansett biltype er det en forutsetning for å få støtte at transportbehovet ikke kan dekkes på annen måte enn ved stønad til bil. Tilskuddet ble endret i statsbudsjettet 2015. Ordningen ble utvidet for personer som har behov for tilpasset kassebil, gruppe 2, mens tilskuddet til ordinære personbiler, gruppe 1, ble avgrenset til å gjelde personer som har behov for bil til å komme seg til og fra arbeid eller utdanning. Kristelig Folkeparti støttet endringene som ble gjort i budsjettet 2015. Vi har imidlertid kommet til at personer som deltar i varig tilrettelagt arbeid, VTA, bør innlemmes i bilstøtteordningen for gruppe1-biler, på linje med personer som er i lønnet arbeid, for å legge til rette for økt deltakelse i varig tilrettelagt arbeid. Kristelig Folkeparti ønsker en bedre inkludering i arbeidslivet, ikke minst ved å styrke VTA-ordningen. Vi merket oss med interesse at statsministeren i regjeringserklæringen tidligere i dag spesielt nevnte den innsatsen som den nye regjeringen vil gjøre for å få flere mennesker inn i arbeidslivet, som sliter med å komme inn. Da er det med varig tilrettelagt arbeid svært viktig. Det ble sagt her av representanten Arild Grande at det er et nytt flertall i salen. Kristelig Folkeparti er et konstruktivt opposisjonsparti som henvender seg til begge sider i denne salen, og vi hadde håpet at regjeringen nå kunne se muligheter for å gjøre et grep med bilstøtteordningen, som nettopp sikrer at mennesker som har behov for varig tilrettelagt arbeid, får en lettere situasjon. Jeg har lyst til å understreke at i vårt forslag foreslår vi ikke en bevilgning i 2018. Kristelig Folkeparti er bundet av vårt budsjettforlik med regjeringen. Vårt forslag lyder som følger: «Stortinget ber regjeringen i statsbudsjettet 2019 fremme forslag om å gjeninnføre bilstønadsordningen for type 1-biler for personer i varig tilrettelagt arbeid.» Når bl.a. Terje Breivik sier at dette ikke er god planlegging, at dette må ses i budsjettsammenheng, er det nettopp det som ligger i vårt forslag. Vi ber regjeringen om å ta opp dette og fremme et forslag i forbindelse med utarbeidelsen av statsbudsjettet for 2019. Og det vil være helt i tråd med de intensjonene som regjeringen selv i dag har lagt til grunn når det gjelder å få flere inn i varig tilrettelagt arbeid. Med det tar jeg opp vårt forslag.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-01-30:
Det ligger an til at det løse forslaget som Kristelig Folkeparti har fremmet i saken, vil få flertall i dag. Vi er selvsagt glad for å få den støtten. Representanten Solfrid Lerbrekk sier hun er skuffet over at Kristelig Folkeparti ikke leverer på et varmere samfunn. Det vet representanten Lerbrekk selv ikke stemmer. Så sent som i høst sto nettopp SV og Kristelig Folkeparti sammen om å finne gode løsninger på spørsmål rundt pleiepenger, dagpenger og lærernorm i skolen – alle gode tiltak som nettopp vil sikre et varmere samfunn. Vi i Kristelig Folkeparti har et reelt håp om at vi i denne saken med vårt forslag faktisk kan få et enstemmig storting. Vårt forslag er ment slik. Vi registrerer at regjeringen nå legger inn det å få flere mennesker i arbeid som et satsingsområde. Vi utfordrer ikke regjeringen med hensyn til budsjettforliket, vi peker på muligheter til å kunne legge dette inn i statsbudsjettet for 2019. Vi mener det ville være en fin gest den dagen regjeringen legger fram sin tiltredelseserklæring, å kunne være med og stemme for dette, slik at det er et samlet storting som sørger for at mennesker i varig tilrettelagt arbeid som har behov for bil, igjen kan få mulighet til å få støtte. Det vil være helt i tråd med de signalene som regjeringen selv og saksordføreren har sendt i dag.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-01-30:
Kristelig Folkeparti ønsker et samfunn med plass til alle, der alle i størst mulig grad kan leve frie og selvstendige liv. Kristelig Folkeparti mener at menneskeverd betyr at alle mennesker har ukrenkelig verdi, og at samfunnet blir fattigere hvis det ikke blir gitt rom for mangfold. Politikken som blir ført, skal sette mennesket i sentrum. Kristelig Folkeparti arbeider for samfunnsmessig likestilling av alle mennesker, uavhengig av utgangspunkt. Nedsatt funksjonsevne skal ikke være noe hinder for å lykkes i det norske samfunnet, og Kristelig Folkeparti mener at mennesker med ulik grad av funksjonsevne er en ressurs og tilfører samfunnet verdi. Vi har alle et ansvar for å redusere menneskeskapte barrierer som stenger mennesker ute fra aktiv deltakelse. Mennesker med nedsatt funksjonsevne er ikke noen ensartet gruppe. Likevel viser undersøkelser at de har dårligere levekår enn gjennomsnittet i befolkningen. Mange opplever dessuten at tildeling av ytelser og tjenester varierer mye fra kommune til kommune, noe som i enkelte tilfeller kan medføre uønsket flytting. Kristelig Folkeparti er opptatt av at Norge skal ha en god politikk for personer med funksjonsnedsettelser. Derfor sikret vi flertall for å skrinlegge planene om å overføre ansvaret for hjelpemidler fra stat til kommune i Stortinget den 15. desember i fjor. Vi er også opptatt av de problemstillingene som blir reist i representantforslaget som vi behandler i dag. Vi er, i likhet med forslagsstillerne, av den oppfatning at det er viktig med forenkling for brukerne, bedre IKT-løsninger, mer brukermedvirkning, god informasjon, flere ergoterapeuter i kommunene, styrking av de kommunale syns- og hørselskontaktene og en fortsatt forankring i Folketrygden når det gjelder rettigheter og finansiering av høreapparat og ortopediske hjelpemiddel. At kommunene kan løse oppgavene, er det nok ingen tvil om, men kommuner har veldig ulike økonomiske forutsetninger. De funksjonshemmedes organisasjoner har vært veldig opptatt av dette og frykter at ved å overføre hjelpemiddelordningen til kommunene også når det gjelder finansiering, så vil en ikke lenger ha den likeverdigheten og den likebehandlingen som representanten Lundteigen også var opptatt av. Derfor vil Kristelig Folkeparti i dag stemme for alle forslagene som blir fremmet i innstillingen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Jeg reagerer litt på måten representanten Grande tillegger meg og regjeringen standpunkter vi ikke har. Som jeg sa i mitt innlegg, er vi opptatt av at også de med nedsatt funksjonsevne skal kunne komme seg fram, det være seg til jobb eller skole, og at de skal kunne delta i samfunnslivet på linje med andre innbyggere. Det er en rekke ordninger som i dag skal ivareta det behovet. Vi har bilstønadsordningen, som er delt inn i gruppe 1 og gruppe 2, hvor vi gjorde en endring som målrettet den ene ordningen til dem som er i arbeid eller under utdanning, mens vi utvidet den andre ordningen, slik at flere av dem som har behov for mer tilpassede biler, kom inn. Det er også andre ordninger som er viktige for å kunne delta i dagliglivet. Vi har TT-ordningen, som noen steder er fylkeskommunal og andre steder nasjonal. I plattformen står det at vi skal gjennomgå den nasjonale TT-ordningen for å se om vi kan gjøre forbedringer. Det er grunnstønad til transport, det er stønad til arbeids- og utdanningsreiser, og det er annet. Det er også viktig at fylkeskommunene og kommunene sørger for at kollektivtransporten er tilgjengelig for alle innbyggerne, også de med nedsatt funksjonsevne.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Som jeg sa i mitt forrige svar, har regjeringen i sin plattform sagt at vi skal se på bl.a. TT-ordningen, så det skal vi uansett gå igjennom. Det ligger også an til at Stortinget skal fatte vedtak i dag som vi selvfølgelig også skal komme tilbake til Stortinget med. Regjeringen har vært opptatt av en rekke tiltak for å inkludere flere funksjonshemmede, bl.a. i arbeidslivet. Vi har bl.a. bedret ordningen med funksjonsassistanse i arbeidslivet. Vi har bedret tilretteleggingsgarantien for funksjonshemmede i arbeidslivet. Vi har etablert en ordning med servicehunder for å gjøre funksjonshemmede mer selvhjulpne i dagliglivet. Vi har også gått igjennom hjelpemiddelpolitikken, et område som vi skal diskutere senere i dag. Så vi er opptatt av å gjøre samfunnet mer tilgjengelig for funksjonshemmede. Det er også en rekke ulike ordninger som handler om transport, som vi selvfølgelig skal se på, som vi sier i vår regjeringserklæring.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Jeg må si at jeg reagerer ganske sterkt. For å ta pleiepengeordningen: Vi utvider ordningen for anslagsvis 9 000 barn, med en halv milliard kroner. Representanten Grande er forvalter av en gammel ordning som ekskluderte svært mange syke i familier, og det er ingen tvil om at denne regjeringen har gjort vesentlige, store og viktige forbedringer i den ordningen. Vi kommer fortsatt til å sikre bedre velferdsordninger til dem som trenger det. Noen ganger innebærer det også at man må gjøre endringer i velferdsordningene for å målrette dem enda bedre til dem som har de største behovene. Da man la inn ordningen for bilstønad i 2015, var det nettopp fordi man ønsket å ivareta dem som har de største behovene, enda bedre enn det som lå i den gamle ordningen som den forrige regjeringen administrerte. Jeg er åpen for, interessert i og skal selvfølgelig jobbe med kontinuerlige forbedringer i regelverk, også bilstøtteordningen, men hvilke endringer man eventuelt skal gjøre, er i tillegg et budsjettspørsmål. Det må vi i så fall komme tilbake til. Jeg skal følge opp konkret det som blir vedtatt her i dag, men regjeringen vil selvfølgelig også forbedre andre ordninger, slik vi sier i vår plattform.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Hensikten var å gjøre ordningen bedre og ivareta dem som skulle i arbeid og utdanning, arbeid og aktivitet. Så ønsket en også å innlemme flere i gruppe 2-ordningen. Som jeg sa i svaret til forrige representant, er det i dag en rekke ulike ordninger som skal ivareta transportbehovet til dem med nedsatt funksjonsevne. Bilstøtte er ett virkemiddel, hvor man kan gi støtte til dem som trenger det, og hvor man kompenserer for merutgiftene en funksjonshemmet har, sammenliknet med en som ikke er funksjonshemmet, men det er også en rekke andre ordninger som skal ivareta transportbehovet til dem med nedsatt funksjonsevne. Vi skal se på den nasjonale TT-ordningen. Det sier vi klart i plattformen, og det ligger under et annet departement. Vi er opptatt av at vi skal ha gode transportmidler for funksjonshemmede, og så kan det være ulike behov funksjonshemmede imellom, og det kan være ulikt hva man skal dekke fra statens side av de utgiftene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Nå er dette en ordning som for så vidt ble gjennomført lenge før min tid. Det er riktig, som representanten sier, at man sparte 50 mill. kr på det, men det man er opptatt av i forbindelse med denne ordningen og alle andre ordninger, er at man skal klare å målrette ordningene bedre. Fra tid til annen må man endre ordningene ut fra at tidene endrer seg. Hjelpemiddelområdet er et område som har vært gjennom store endringer. Vi har vært opptatt av å ivareta dem som skal på arbeid og utdanning, enda bedre. Flere av ordningene er tilpasset det. Bilstøtteordningen er en ting. Tilskudd til arbeids- og utdanningsreiser er noe annet. Så er det viktige ordninger i fylkeskommunene, f.eks. TT-ordningen, som skal ivareta de mer dagligdagse behovene. I den kommunen som vi er i nå, som jeg selv har vært med på å styre, har vi en svært god TT-ordning. Der kan man få TT-støtte til transport til VTA-arbeid. Fylkeskommunen står fritt til å forbedre sine ordninger, men vi skal se på den statlige nå.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Vi er allerede i gang med å følge opp ekspertutvalgets rapport, men så registrerer jeg at Stortinget går ganske detaljert til verks på en del av forslagene. Vi må selvfølgelig forholde oss til det Stortinget vedtar. Når dette skal utredes, skulle jeg ideelt ønske at man også kanskje kunne ha frihet til å se på andre løsninger enn det Stortinget vedtar. Men vi må selvfølgelig forholde oss til det Stortinget vedtar. Regjeringen satte ned dette ekspertutvalget fordi man så store svakheter med dagens system. Det var stort behov for å forbedre dagens system for brukerne og for samfunnet som helhet. Noe av det vi ønsket, var nettopp å gjøre en vurdering av om kommunene i større grad kunne overta ansvaret for noen av de mer vanlige og hyppig brukte hjelpemidlene. Det har Stortinget satt foten ned for. Men vi skal selvfølgelig følge opp Stortingets vedtak. Vår intensjon med ekspertutvalget har nettopp vært å bedre ordningen for brukerne.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Det er ikke sånn at regjeringen sitter på baken og venter på at Stortinget skulle vedta dette i dag. Vi har allerede startet med mye av utredningsarbeidet – det som også ekspertutvalget kom med, bl.a. å bedre IKT-ordninger og annet for brukerne. Vi er allerede godt i gang med det. I budsjettet, som ble lagt fram i september, hadde vi lagt inn at vi også ønsket å se på kommunenes ansvar for hjelpemidler. Det var det Stortinget som satte foten ned for. Jeg opplever ikke at det er regjeringen som har vært en bremsekloss i dette arbeidet. Kanskje tvert om har Stortinget lagt en del føringer som jeg skulle ønsket at Stortinget ikke hadde gjort, men som jeg registrerer og tar til etterretning at man har gjort. Vi skal komme med forslag fortløpende for Stortinget, Stortinget skal også involveres i det. Første oppgave er selvfølgelig å fortsette arbeidet som har pågått, men selvfølgelig også å følge opp de vedtakene som fattes i dag.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Hvordan de ulike IKT-løsningene skal innrettes, hvor man skal ha hjelpemiddellagrene, og hvordan man skal innrette en del av ordningene, må det være litt opp til fagetaten – sammen med kommunene og brukerorganisasjonene – å avgjøre. Jeg er ikke noen ekspert på hvordan de ortopediske hjelpemidlene bør organiseres, eller hvordan det med høreapparatene skal løses. Dette må ekspertene utrede og komme med forslag til hva som er den best mulige måten å gjøre det på. Her stoler jeg på at fagfolkene, sammen med brukerne og kommunene, kan finne gode løsninger. Jeg har vært opptatt av at vi i det utredningsarbeidet også gir fagfolkene handlingsrom til å skissere alternativer – som jeg nevnte – f.eks. innenfor brukerpassordningen, som er god. Men kanskje er også brukerpassordningen mulig å gjøre bedre, men på en annen måte. Poenget er at det er store svakheter ved dagens system. Det er det som er bakgrunnen for at regjeringen satte ned utvalget – vi ønsket å endre dette.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-30:
Jeg er litt usikker på hva spørsmålet egentlig var. Hvis det er slik at vi har betydelig handlingsrom innenfor de forslagene som Stortinget vedtar i dag, er jeg glad for den oppklaringen. Det betyr at vi også kan finne gode løsninger, basert på de anbefalingene som er, og på den teknologiske utviklingen som kontinuerlig foregår der ute, hele tiden. Det er store svakheter i dag. Jeg skulle ønske at man kunne gått enda lenger i utredningsarbeidet. Jeg registrerer at Stortinget setter foten ned for det. Jeg mener at også kommunene burde fått større ansvar for å ivareta de mer ordinære hjelpemidlene, som krykker og gåstoler. Det sier Stortinget nei til. Vi skal selvfølgelig fortsette arbeidet, gjøre gode utredninger og passe på at det blir mer fleksible og gode løsninger for brukerne, mer samfunnsnyttig og økonomisk lønnsomt, og slik sett ivareta både produktperspektivet og, selvfølgelig, også samfunnsperspektivet.
Margret Hagerup (Høyre), 2018-01-30:
Bilstøtteordningen er et tema som engasjerer, for det er ikke tvil om at stønad til bil er et viktig tiltak for personer med nedsatt funksjonsevne, for at de skal kunne delta i samfunnet på lik linje med alle andre. Samtidig må en prioritere og være tydelig på hva som skal kompenseres, og for hvem. Høyre mener at det er viktig å holde fast ved at stønad til hjelpemidler, herunder stønad til bil, gis med begrunnelse i at det kompenserer for bestemte ekstrautgifter man har som følge av varig sykdom, skade eller lyte, slik det også framgår av formålsbestemmelsen i § 10-1. Det er viktig at vi prioriterer gruppen med de største behovene, samtidig som vi også understøtter muligheten til å komme seg i og stå i ordinært arbeid. Dagens regelverk understøtter denne ordningen. Hensikten med endringene som ble gjort, var å sikre en mer målrettet bilstøtteordning, og ordningen er ment å skulle dekke ekstrautgifter man har som følge av funksjonsnedsettelse. Derfor gis det i dag ikke støtte til dem som trenger ordinær personbil uten tilpasninger. Det mener vi fremdeles ikke er statens oppgave. I motsetning til SV mener Høyre at staten ikke kan være alt for alle, men den skal være mye for dem som trenger det mest. Da må vi også være tydelige og videre tørre å prioritere. Det handler om bærekraftig velferd. Det handler om framtiden. Komiteens mindretall mener derfor at det er fornuftig å målrette ordninger, sånn at de virker etter intensjonen, og vi vil derfor ikke støtte reverseringen av endringen som ble gjort i 2015. Høyre vil heller ikke støtte Kristelig Folkepartis løse forslag i saken.
Margret Hagerup (Høyre), 2018-01-30:
Det er interessant å høre at Arbeiderpartiet er bekymret og beskylder oss for å skape utrygghet. Det er vel nettopp trygghet nå og i framtiden vi vil ha ved å gå gjennom dagens system. Som arbeidsministeren også presiserte i sitt innlegg, var det regjeringen som satte ned utvalget, fordi det er behov for å gjennomgå ordningen. En god ting kan ikke gjentas for ofte, så jeg gjentar igjen at utvalget foreslo en rekke ulike tiltak, hvorav nr. 3 gjaldt et forslag om å utrede nærmere en begrenset ansvarsoverføring fra stat til kommune, der formålet var å undersøke om dette samlet sett ville gi et bedre tjenestetilbud til brukerne, samtidig som det var en forutsetning at brukernes rettigheter skulle ivaretas på en god måte. Det er en utfordring i dag at det tar for lang tid fra en søker, til en faktisk får hjelpemidlene. Med tanke på framtiden synes jeg det er beklagelig at Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV ikke har tillit til at landets kommuner kan levere tjenester av samme kvalitet innen hjelpemiddelområdet. Da ser det mørkt ut for framtiden. Høyre mener det er uheldig at en ikke vil utrede før en konkluderer. Det så flertallet vekk fra i dag.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
På vegne av Espen Barth Eide, Hege Haukeland Liadal, Åsmund Aukrust og meg selv vil jeg legge fram forslag om CO 2 -transport og -lagring.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Det koster å finansiere fellesskapets sykehus, men det er vel investerte penger. I forrige stortingsperiode lå regjeringen og stortingsflertallet systematisk under de løftene de ga til sykehusene for å finansiere dem og tilbudet deres. I år, det første i denne stortingsperioden, ligger regjeringen 1,5 mrd. kr under det Arbeiderpartiet mener er riktig for at sykehusene kan levere gode tilbud, ha dyktige ansatte og kjøpe inn medisinsk-teknisk utstyr. Nå begynner vi å se resultatene av dette rundt om på norske sykehus. På Haukeland universitetssykehus i Bergen legges det opp til at opp mot 40 pst. av barselkvinnene må ut seks timer etter fødsel. Sykehuset på Kalnes i Østfold – et nytt, moderne sykehus – har allerede nå mange korridorpasienter grunnet ressursutfordringer. I Egersund i Rogaland er det et avansert rehabiliteringstilbud for KOLS-/lungepasienter. Jeg besøkte stedet for noen dager siden. Det trues nå med nedleggelse – ikke for bedre rehabilitering, men for å være med og finansiere nytt sykehus i Stavanger. Vi har også eksempler rundt om i Norge på at det nå kreves egenandeler fra unge mennesker for rus- og psykisk helsebehandling. Sykehuset Telemark, som jeg besøkte forleden dag, har et budsjett på litt over 3 mrd. kr. De skal nå kutte 200 mill. kr, og det går ut over investering i medisinsk-teknisk utstyr, forberedelse av nye stråleenheter osv. Jeg vil si at sykehusene er vant til omstilling – de har dyktige ansatte – og selv med vårt budsjettopplegg vil det være behov for det. Men vi begynner å nå en grense som er urovekkende når vi ser resultatene og tilbudet til pasientene. De behandler flere, ventetidene går ned, og det skyldes godt arbeid i sykehusene, men vi begynner å nå en grense. Spørsmålet mitt til statsministeren er: Er hun enig i at det nå er skåret til beinet, og at det begynner å svekke tilbudet for god pasientbehandling og kvaliteten i fellesskapets sykehus?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Det er vår oppgave å se utviklingstrekk i sykehusene og om vi er forberedt på de oppgavene som ligger foran oss. Det jeg ser når jeg reiser rundt på norske sykehus nå, er en varslet utvikling der sykehusene tappes for ressurser og personell, og det som følge av privatiseringsreformen regjeringen har gjennomført. Man har lagt kredittkortet i baren, for å si det slik – gå og konsumer! Private klinikker henter ut nøkkelpersonell av offentlige sykehus, og vi ser ved flere av sykehusene at sykehustilbud må bygges ned fordi de mister nøkkelpersonell. Jeg så det nå sist ved Sykehuset Telemark, som mister personell til private klinikker som popper opp rundt om i området og i regionen. Da har jeg lyst til å stille et spørsmål til statsministeren, for vi har diskutert utdanning av kompetent personell til sykehus før. Har statsministeren oversikt over hvor mange som har sluttet i fellesskapets sykehus for å begynne ved disse klinikkene, og hva konsekvensene av den utviklingen er?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Det viktige for Arbeiderpartiet er å sikre at folk får kvalitetsmessig god behandling, at de som har behov for det, får det raskt og godt, og at vi kan følge det opp godt og være sikre på at det skjer. Vi har en statsminister som ikke ser konsekvensene av den sykehusøkonomien hun har hatt ansvaret for, som systematisk har ligget under det hun selv har lovet. Hun har ikke oversikt over hva som skjer med personellsituasjonen. Mange norske sykehus har kritisk bemanning. Mister de noen, kan tilbudene falle. Helseministeren har ikke oversikt over hvor mange unge innenfor rus og psykisk helse som nå må betale egenandel. Ved Sykehuset Telemark er beløpet som går ut av sykehusøkonomien og inn i private klinikker, kommet opp i 25 mill. kr. Det de konstaterer, er at liggetiden i de private klinikkene er langt, langt lengre enn den er i det offentlige helsetilbudet. Her har vi et uttrykk for at når taksameteret går, har vi ikke kontroll over hvordan behandlingen, kvaliteten, er. Det som uroer meg da, er at det er færre som får behandling med dette opplegget, og at vi ikke har oversikt over kvaliteten. Det er et spørsmål til statsministeren. Hun har ikke oversikt over hva privatiseringsreformen fører til, hvordan den svekker tilbudene i de offentlige sykehusene, og hvordan færre får hjelp der ute.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-18:
Det er lett å snakke godt om norske sykehus. Jeg har gjort det både som helseminister, som pasient og som politiker. De fortjener ros de som jobber der. Men jeg er uroet over en statsminister som nå ikke ser utviklingen i økonomien og hvilke konsekvenser det får for pasientbehandlingen, for dem som jobber der, for dem som må løpe fortere. Vi får en utvikling nå ved flere sykehus med et høyt antall bierverv av folk som jobber i sykehusene, og som også jobber ute i de private tilbudene, noe som svekker tilbudene begge steder. Og jeg kommer tilbake til at her har vi en regjering som har prioritert sin økonomi, åpner for store skattekutt og tar penger ut av sykehusene under løftene de selv ga. Det går ut over investeringene i medisinsk-teknisk utstyr, investeringer i strålekapasitet og kvaliteten i de offentlige sykehusene, og det er en privatiseringsreform som vi nå begynner å se konsekvensene av. Ressurser går ut av sykehusene, folk går ut av sykehusene, og statsministeren og helseministeren har ikke oversikt, har ikke konsekvensvurdert hva det vil si for pasientene. Det blir dårligere pasientbehandling, og det uroer meg at det ikke uroer statsministeren.
Erna Solberg (Høyre), 2018-04-18:
Det er utrolig viktig med gode sykehustjenester i et land. Derfor har Norge også gode sykehustjenester. Derfor har vi de siste fem årene økt budsjettene til sykehusene betydelig. I løpet av de siste fem årene har vi økt budsjettene med mer enn det man klarte å gjøre på åtte år med rød-grønn regjering. Aktivitetsnivået har gått opp. Ventetidene har gått ned. Og det foretas gode kvalitetsmessige løft, ikke minst innenfor arbeidet knyttet til gjennomføringen av de såkalte pakkeforløpene. Samtidig er vi inne i en historisk bygging av sykehus for øyeblikket. Det skal finansieres gjennom bl.a. overskudd i sykehusbevilgningene og behandlingsbevilgningene, og det skal bidra til at vi får bedre, mer effektive og gode sykehus i fremtiden. Jeg mener at vi har tatt et krafttak for å løfte opp behandlingen ved sykehusene. Jeg mener at ventetidene også viser at det er mulig å få til bedre måter å drive sykehusene på. Jeg synes derfor krisebildet som tegnes av representanten Jonas Gahr Støre, ikke er riktig. Er det mangler i helsevesenet? Ja, det er det. Det er mangler fordi ambisjonene man ønsker å oppnå og gjennomføre, er enda større enn det vi har klart å finne rom til. Det er mange sykehus som kunne behandlet flere og behandlet mer avansert hvis de hadde fått mer utstyr – også teknisk. Det kan altså gjøres mer, men vi har gjort betydelige økninger de siste årene. La meg gi en kommentar til den litt populistiske delen av Jonas Gahr Støres innlegg, nemlig at man planlegger for at barselkvinner på sykehuset i Bergen skal ut etter 6 timer. Det er ikke riktig. Det er lagt opp til at om noen år, når man har ny kvinneklinikk, skal opptil 40 pst. kunne dra etter 6–24 timer. I dag er det faktisk 20 pst. av de fødende som gjør det, ved et tilbud som bygges opp utenom sykehusene, med oppfølging. Det å komme hjem raskt er faktisk et veldig positivt og godt tiltak.