Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Jeg vil også gjerne bare kort kommentere forslagene fra Senterpartiet. Når det gjelder forslagene nr. 17, 18 og 19, er de nå trukket, og det er i og for seg helt greit. Men vi vil altså arbeide for at intensjonene følges opp, spesielt når det gjelder Årdal, og i hvert fall for hovedideen når det gjelder differensiert arbeidsgiveravgift. Men begge de sakene er veldig store saker som fortjener en ordentlig behandling, og som helt sikkert kommer i forbindelse med budsjettet. Så det handler ikke om at vi ikke skal følge opp i Stortinget, det vi sa i valgkampen, men nettopp fordi vi mener veldig alvorlig det vi sa i valgkampen, vil vi være sikre på at vi tar de best mulige grepene i forhold til både differensiert arbeidsgiveravgift og for å sikre industriarbeidsplasser f.eks. i Årdal, på Karmøy og i Høyanger. Når det gjelder forslag nr. 21, om sykehusstruktur, vil jeg si at hovedintensjonen i det forslaget tok Arbeiderpartiets Hill-Marta Solberg opp på Stortingets siste møtedag før sommeren i juni, og da fikk hun bekreftet av finansministeren, på vegne av helseministeren, at når det gjelder sykehusstruktur – og det var nevnt fødeavdelinger og fødestuer spesielt – skulle Regjeringen komme tilbake til Stortinget med det, slik at Stortinget kunne ytre seg og påvirke de foreslåtte og planlagte restruktureringer. Så kan det være ulike meninger når den saken kommer, men det er strengt tatt en sak som allerede er behandlet, og hvor Regjeringen har gitt uttrykk for at dette kommer den tilbake til Stortinget med. Der er det igjen slik at vi føler at det ikke er nødvendig å stemme for et forslag når det allerede er varslet at dette kommer Stortinget tilbake til. Med litt ulike begrunnelser vil vi heller ikke støtte de forslagene, og spesielt ikke de forslagene som nå er trukket, men det er viktig å merke seg begrunnelsen for det. Så tilbake til forslagene fra representanten Hagen, som regjeringspartiene støtter. Jeg fastholder at det er uvanlig, selv om det selvsagt har skjedd før, at regjeringspartier i så omfattende grad stemmer for en lang rekke anmodningsvedtak til egen regjering, at regjeringspartiene nærmest anmoder seg selv om å gjøre en hel masse ting. Spesielt er det uvanlig etter den debatten vi hadde i april, hvor regjeringspartiene var veldig prinsipielle på at Stortinget måtte fatte færre anmodningsvedtak av denne karakter, nettopp for å gjenreise respekten for Stortinget og disse vedtakene. Og i denne debatten er man i full gang med å gjøre nettopp slike vedtak, med stemmene fra regjeringspartiene. Spesielt spesielt er det når regjeringspartiene stemmer for å utrede noe de har argumentert kraftig mot – altså trygdefinansiering av eldreomsorgen – mens vi har en pensjonskommisjon arbeidende. Så jeg tolker dette som i og for seg et viktig uttrykk for hva som har skjedd i løpet av dagen. Og det er at Fremskrittspartiet og regjeringspartiene har funnet sammen igjen, riktignok på et litt spesielt grunnlag, men de har erkjent at de er avhengig av hverandre, at de er et parlamentarisk grunnlag, og nå har de altså funnet sammen ved å støtte en lang rekke forslag som egentlig ikke har noen særlig betydning utover at de markerer at de har et spesielt forhold. Det er dette et uttrykk for, og det har vi merket oss, vi som tilhører opposisjonen.