Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-11-12:
Staten anbefaler at vi har en sykehjemsplass til hver fjerde eldre over 80 år, altså en dekningsgrad på 25 pst. Og det er ingen tvil om at økningen i antall eldre framover vil gi kommunene massive oppgaver. I dag er det 630 000 eldre over 67 år, og dette kan øke til så mye som 1,4 millioner i 2050. Vi har allerede en underdekning på sykehjemsplasser i dag, og kommunene nedlegger og avhjemler sykehjemsplasser over hele landet. Det foregår altså en storstilt privatisering av omsorgsarenaen med en medfølgende reduksjon av kvaliteten og omfanget på pleie- og omsorgstilbudet til de syke gamle. De aller fleste kommuner satser på omsorgsboliger framfor sykehjemsplasser, og hele 24 pst. av kommunene vil redusere antallet institusjonsplasser. Når Regjeringen snakker om 12 000 sykehjemsplasser og heldøgns omsorgsplasser innen 2015, frykter Fremskrittspartiet at vi igjen får en massiv satsing på omsorgsboliger framfor sykehjemsplasser, spesielt i de små kommunene med under 20 000 innbyggere. Kommunene er oppfordret til å utarbeide planer for å møte omsorgsutfordringene i framtiden. Senter for omsorgsforskning – Sør har gått gjennom disse planene og avdekket at Fremskrittspartiets frykt er berettiget. Forskerne uttaler at de er bekymret for at takten i sykehjemsutbyggingen vil gå ned. De uttrykker også at de er lite imponert over innholdet i mange av planene, som mangler klare konklusjoner, strategier og tiltak. Forskerne uttaler at den demografiske utviklingen tilsier at vi kun har tiden og veien, og at hvis vi somler nå, vil vi få en reell krise om ti år. Regjeringens løfte om utbygging eller ombygging av 12 000 boenheter fram til 2015 er for svakt i forhold til behovet, slik det også framgår av dagens interpellasjon. Investeringstilskuddet kommunene får fra staten, har stått stille i flere år, med det resultat at den kommunale finansieringsandelen har økt vesentlig. Når vi kjenner til at kommuneøkonomien aldri har vært så dårlig som i 2008, med negativt netto driftsresultat på landsbasis, så sier det at kommunenes muligheter for medfinansiering er meget begrenset. Det rigide regelverket rundt investeringstilskuddet er også et vesentlig hinder for kommuner som på en kreativ måte søker etter muligheter til å løse utfordringene. Offentlig Privat Samarbeid er nærmest umuliggjort. Kommunene presses da til å velge den løsningen som er den minst økonomisk belastende for kommunen, men ikke nødvendigvis den beste i forhold til det tjenestetilbudet som skal ytes. Sett fra kommunenes side framstår omsorgsboliger som en mulighet til å få to sugerør inn i statskassa, både til investeringstilskudd og til den statlige bostøtteordningen. I tillegg er det den enkelte beboer som selv må betale for bl.a. mat, legetjenester og fysioterapi, noe som fører til lavere driftsutgifter for kommunen. Noen kommuner har en filosofi om at omsorgsboliger skal kunne være et alternativ til sykehjemsplass. Boligene er utformet med såkalt livsløpsstandard, slik at det er mulig å bo der selv om en skulle bli avhengig av rullestol eller f.eks. takheis. Det som er utfordringen med en slik filosofi, er bemanningen. I utgangspunktet skal da bemanningen kunne økes og reduseres i takt med pleiebehovet, noe som er en større utfordring i små kommuner, og som lov og avtaleverk gjerne hindrer. Konsekvensen er at mange sterkt pleietrengende eldre ikke får muligheten til å bo livet ut i omsorgsboligen, slik intensjonen var, men blir overflyttet til et sykehjem gjerne i sluttfasen, med de belastninger slike flyttinger er for en gammel, syk person. Jeg hørte en gang en fagansvarlig for institusjonstjenesten i en kommune her på Østlandet si at kommunen hadde som rettesnor at hvis en pasient på et sykehjem var i live ett år etter innleggelsen, så var vedkommende i utgangspunktet feilplassert. Denne holdningen bunnet i at en sykehjemsplass var en større økonomisk belastning for kommunen. For undertegnede og Fremskrittspartiet er en slik holdning helt uakseptabel, og jeg vil utfordre statsråden på om hun er enig i det. Fremskrittspartiet mener det må bygges langt flere sykehjemsplasser. Investeringstilskuddet må heves, og det må i tilskuddsordningen ligge incitamenter som stimulerer til sykehjemsutbygging. Vi har merket oss at KS mener at investeringstilskuddet må økes til 50 pst. Statsråden har selv sagt at Regjeringen vil vurdere tilskuddsordningen. Fremskrittspartiet mener at også private sykehjemsutbyggere må omfattes av tilskuddsordningen. Kommunene bør også få muligheten til å inngå såkalte «sell and lease back»-ordninger. Fremskrittspartiet håper at vi kan få fjernet taket som begrenser utbyggingen, og at investeringstilskuddet økes. I det minste bør departementet ta inn over seg at vi har en del pressområder hvor byggekostnadene er høye. Det har de forstått i Kunnskapsdepartementet, hvor de yter 20 pst. mer i tilskudd til noen definerte områder ved bygging av studentboliger. Den samme forståelsen har en tydeligvis ikke i Helsedepartementet, hvor statssekretæren kritiserer Stavanger kommune fordi de har en kostnadsramme som ligger over landsgjennomsnittet. Det er rimelig naivt hvis noen tror at alle kan ligge på eller helst under landsgjennomsnittet. Fremskrittspartiet forventer nå at statsråden tar tak i dette og sikrer tilstrekkelig antall sykehjemsplasser. Vi er ikke så beroliget som andre har gitt uttrykk for her. Vi tror det ikke før vi får se det.