trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Vi kan forholde oss til dagens regelverk og de kontrollene vi utfører, og så sammenlikne med det. Jeg synes det på en måte er litt irrelevant. Vi kan også sette større ressurser inn i dagens system. Vi kan utvide kontrollprogrammet, vi kan utvide prøvetakingen også til andre felt enn dem som vi har i dag. Men det som er vårt ansvar, kan vi si, er at de kontrolltiltakene som vi til enhver tid har, er gode nok til at vi kan tilby norske forbrukere trygg mat av god kvalitet. Om det skjer innenfor det ene eller det andre avtalesystemet, er vårt ansvar å legge til rette for dette når det gjelder kontrollsystem og hvor store ressurser økonomisk vi må sette inn for å greie den oppgaven. Og dette vil vi drøfte i proposisjonen og legge åpent fram for Stortinget både det som er, og de store nye utfordringene en slik avtale eventuelt – hvis den nå blir vedtatt – vil føre med seg, og også på hvilken måte Regjeringen ser for seg at vi skal legge opp til at vi skal mestre disse problemene. Dette er ingen lett sak for Regjeringen, og det tror jeg heller ikke det bør være for Stortinget. Vi skal være åpne for at her har vi både pluss- og minussider som vi må avveie, og det er egentlig politikernes rolle.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Landbruksministeren har naturligvis ikke noen bedre forutsetning enn fiskeriministeren for å vurdere det spørsmålet. Vi har jo forskjellige departementer og forskjellige statsråder nettopp fordi vi skal ha forskjellige områder å svare på i forhold til denne typen spørsmål i Stortinget. Jeg vil bare ha sagt at fra Regjeringen har det blitt gitt klart uttrykk for at det som har med fisk å gjøre, vil vi ivareta gjennom behandling av denne avtalen. Det har vært sagt offentlig tidligere, så det er ingen ny opplysning fra landbruksministeren. Det ligger i bunnen for Regjeringens tilnærming i forhold til å behandle denne avtalen, men for øvrig har Regjeringen ennå ikke fremmet noen proposisjon. Den skal fremmes for Stortinget, og Stortinget vil få rik anledning til både å bedømme den jobben Regjeringen har gjort, med de innstillinger Regjeringen kommer med, og å gjøre det vedtaket som det er opp til Stortinget å gjøre til slutt. Men for alle sammen går jeg ut fra at det må være en målsetting å mestre dette på en slik måte at en ivaretar de samlede interesser som vi har ansvar for politisk, både i forhold til forbrukere, når det gjelder helsespørsmål, og det som har med dyrehelse å gjøre.
Jan Petersen (Høyre), 1998-10-28:
Den første delen av landbruksministerens svar etterlot et spørsmål, nemlig hvorfor statsråden vil anbefale Stortinget å vedta denne avtalen. Jeg kan vel oppfatte det slik at når landbruksministeren vil anbefale Stortinget å godkjenne denne avtalen, er det simpelthen fordi avtalen er god nok.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-10-28:
Jeg vil gjerne stille et oppfølgingsspørsmål til fiskeriminister Angelsen om denne saken.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-10-28:
Jeg forstår på det svaret som landbruksministeren nå har gitt, at han går veldig langt i å si at dette er en avtale han kan tilrå, og at han ikke skyver stortingsflertallet foran seg, men at vi kommer til å få en proposisjon som dreier seg om at Regjeringen vil anbefale at Norge går inn for å utvide EØS-avtalen på det veterinære området – altså med Regjeringens anbefaling Da ønsker jeg å vite om Senterpartiets statsråd Angelsen, fiskeriministeren, mener at dette er en god avtale på det veterinære området for Norge, og eventuelt om konsekvensene for fisk er så store at man må godta store forverringer i folkehelsa for å få en slik avtale på plass.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Som landbruksministeren redegjorde for, vil Regjeringen legge fram saken for Stortinget i en proposisjon der Regjeringen går inn for den utvidede EØS-avtalen med EU. Jeg synes kanskje det er riktig å avvente debatten om innholdet i selve avtalen inntil Regjeringen har fått lagt fram sin proposisjon for Stortinget, der helheten i Regjeringens vurdering både av tiltak og av avtalens virkning for norsk næringsliv, dyrehelse og for så vidt matsikkerhet vil fremgå. Jeg kan bare kort si at når det gjelder fiskerinæringens situasjon, er Norge en stor eksportør av fiskematvarer, og vi må selvfølgelig forholde oss til de endringer som skjer ute i markedene. Grunnen til at vi må ta stilling til denne EØS-avtalen, er de endringer som har skjedd i EU-markedet. Vi må forholde oss til det, og det vil det bli redegjort for i den proposisjonen som vil bli lagt fram for Stortinget.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Som jeg sa i mitt forrige svar, innebærer den avtalen som vi nå skal legge fram for Stortinget, at det har skjedd endringer i EU-markedet som Norge må forholde seg til. Det er ikke bare positive sider ved de endringer som har skjedd i EU-markedet, men Norge må selvfølgelig forholde seg til det, og sett ut fra en totalvurdering vil det være en fordel for norsk fiskerinæring å slutte seg til avtalen.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Nå oppfatter jeg det slik at spørsmålet om et norsk veto er et spørsmål om hvorvidt Norge skal slutte seg til den utvidede avtalen eller ikke. Ut fra det har jeg for så vidt gitt et svar på det. Den utvidede ordningen internt i EU, der man tok bort de indre grensene når det gjelder kontroll av matprodukter over grensene, innebærer at EU innførte et kontrollsystem som er nokså kostnadskrevende for de næringene som er berørt. Norge har for så vidt fra 1996 implementert EUs regelverk i våre forskriftsverk når det gjelder kontroll med og sunnhetsregler for produksjon av fiskeprodukter. Det har medført en betydelig kostnad, og fortsatt er det et betydelig investeringsbehov i norsk fiskeindustri for å greie å følge opp. Det er klart at greier vi å gjennomføre det etter de intensjonene vi har lagt opp til, vil en utvidelse av avtalen være positivt for fiskerinæringen, men som sagt, det koster svært mye for norsk fiskerinæring å delta i denne avtalen. Men om vi ikke deltar i avtalen, vil vi selvfølgelig stå overfor det problem at det blir økt kontroll på grensen. Hvor vidt det vil medføre større kostnader for næringen, har vi ikke vurdert direkte, men vi antar at det vil være en betydelig fordel for fiskerinæringen at Norge slutter seg til avtalen, og det er en av begrunnelsene for at Regjeringen vil legge fram for Stortinget en proposisjon om at Norge slutter seg til den utvidede EØS-avtalen.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Nå tror jeg vi diskuterer en teoretisk sak, som ikke hører til i virkeligheten. Når Regjeringen har sagt at den vil legge fram en proposisjon om å slutte seg til den utvidede EØS-avtalen, synes jeg kanskje det er litt urasjonelt å begynne å diskutere en side ved saken som ikke er aktuell, og dermed ikke hadde vært nødvendig å vurdere. Når jeg sier at man ikke har vurdert kostnadene for næringen ved grensepassering ved at vi ikke slutter oss til avtalen, skyldes det at det er veldig vanskelig å vurdere fullt ut de kostnadene det vil medføre. Det er klart det vil medføre kostnader, men sett opp mot kostnadene i forbindelse med de investeringer som næringen nå må foreta, er det vanskelig å sammenligne, og derfor har vi sett det som lite hensiktsmessig å gå inn i det krevende arbeidet. Det er det som er begrunnelsen for det svaret jeg gav.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Nå er ikke den påstanden som representanten Bastesen setter fram, riktig. Regjeringen har ikke sett det nødvendig å opprette et eget fond for å hjelpe fiskeindustrien med kapital for å oppruste seg til å innfri de kravene som blir stilt når det gjelder anleggene. Vi har i det budsjettforslaget som ligger til behandling i Stortinget, økt både utlånsrammen for Distriktenes utbyggingsfond og også tilskuddsordningene fra vel 700 mill. kr til knapt 840 mill. kr, som er 136 mill. kr i pluss. Vi har forutsett at SND skal prioritere den oppgradering som fiskeindustrien blir pålagt i forhold til å innfri det regelverket som er fastlagt. Regjeringen har også fritatt investeringene i fiskeindustrien når det gjelder den såkalte konjunkturavgiften. Dette viser at Regjeringen har sett problemet. Vi har tatt høyde for at de offentlige støtteordningene skal være med og prioritere oppgraderingen.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
La meg bare først slå fast at det er ingen sammenheng mellom omsettbare kvoter og enhetskvoteordningen. Enhetskvoteordningen ble vedtatt av Stortinget i 1994 og ble innført for ringnot og trål i tråd med Stortingets vedtak som en midlertidig ordning for å få utprøvd ordningen i Norge. Det gikk imidlertid litt lang tid før ordningen ble etablert, etter forhandlinger med fiskernes organisasjoner om hva innholdet i ordningen skulle være. La meg bare understreke at det er fullt mulig i en enhetskvoteordning å fastlegge et regelverk som ivaretar alle fiskeri- og distriktspolitiske hensyn som man ønsker å ivareta. Det kommer spesielt fram i regelverket for enhetskvoteordningen for ringnot, der man har tatt spesielt hensyn til at det nordnorske ringnotmiljøet er veldig tynt, og man har lagt inn der at det ikke skal være lønnsomt å overføre kvoter fra Nord-Norge til Sør-Norge, mens det skal være nærmest full uttelling og lønnsomhet ved å overføre kvoter fra Sør-Norge til Nord-Norge. La det være sagt. Det er ikke slik at en enhetskvoteordning slipper fritt alt, og at man kan kjøpe opp fartøy og implementere kvotene i eksisterende fartøy eller de fartøyene man måtte ønske. Enhetskvoteordningen vil for hver enkelt gruppe bli iverksatt med nåværende forskrift, og det vil bli laget et regelverk som skal ivareta både de fiskeripolitiske og de distriktspolitiske mål man har for fiskerinæringen. Når det så gjelder det notatet som er ute på høring, er begrunnelsen for den avkortede høringsfristen at vi ønsker å få videreført på permanent basis enhetskvoteordningen for not og trål, som i dag er en prøveordning, fra 1. januar neste år, når lovhjemmelen går ut. Vi ønsker, i tråd med det som er sagt i den meldingen som ligger til behandling i Stortinget, å gjennomføre også en enhetskvoteordning for den havgående flåte med konvensjonelle redskap. Det er bakgrunnen for forslaget.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
La meg igjen understreke at forslaget som vi har ute på høring, og som vil bli fremmet for Stortinget i en egen proposisjon, ikke vil føre til omsettelige kvoter. La oss bare understreke og være enige om det. Det dreier seg her om innføring av enhetskvoter. I den meldingen som ligger i Stortinget, er enhetskvoter vurdert og evaluert, og Stortinget vil ha anledning til å behandle det selvstendig i forbindelse med meldingen. Vi ønsker å fremme en proposisjon som gjør at Stortinget sjøl kan ta stilling til hvorvidt enhetskvoteordningen skal føres videre på permanent basis fra 1. januar neste år. Proposisjonen vil ligge til behandling i Stortinget forhåpentligvis samtidig som Stortinget har meldingen til behandling. Det er Stortinget som vil kunne avgjøre på et fritt grunnlag hvorvidt ordningen skal føres videre. Nå skal Fiskeridepartementet og Regjeringen ta stilling til hva innholdet i lovproposisjonen vil være, etter at vi har fått inn høringsuttalelsene og ser hva de innebærer.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Det er i spørsmålet vist til en konkret sak som Fiskeridepartementet ennå ikke har mottatt og fått satt seg inn i som klagesak. Jeg vil derfor ikke kommentere denne saken nærmere. På generelt grunnlag vil jeg likevel si følgende: Fiskerimyndighetene mottar en del søknader om slik utprøving av fiskeredskaper og utstyr som representerer en større eller mindre utvikling i forhold til dagens utstyr. Det pågår en jevn teknologisk utvikling, også på dette området. Det har imidlertid vært praksis gjennom lang tid at man i slike tilfeller blir henvist til å foreta den praktiske utprøvingen av nyutviklet utstyr ved å nytte fartøy som allerede er registrert i Merkeregisteret for fiskefartøy og med kvoterettigheter. Dersom ikke vedkommende sjøl disponerer et slikt fartøy og har adgang til å delta i det aktuelle fisket, kan man søke samarbeid med fiskere om praktiske utprøvinger. Den bestemmelsen i saltvannsfiskeloven § 2 siste ledd som blir påberopt i disse sakene, hvor det heter at «Fiskeridirektoratet kan tillate at vitenskapelige undersøkelser og praktiske fiskeforsøk utøves uten hensyn til bestemmelsene i eller i medhold av denne lov», har tatt sikte på å gi hjemmel for det offentliges egne undersøkelser og forsøk eller forsøk i samarbeid mellom offentlige institusjoner og private parter. Det offentlige utfører et omfattende arbeid både med sikte på ressursundersøkelser og redskapsutvikling. Det er imidlertid ikke avsatt egne kvoter til forskning. Det er sjølsagt ikke målet å begrense den enkeltes initiativ eller muligheten for å tjene penger også innenfor denne delen av fiskerinæringen, eller at private bedrifter eller kreative enkeltpersoner skal være forhindret fra å prøve ut nye tekniske løsninger innenfor fiskeriene. Slik utprøving bør imidlertid gjøres innenfor den rammen av konsesjonsordninger, deltagerbegrensninger og kvotereguleringer som gjelder for fiskerinæringen for øvrig, ved at utprøvinger skjer på et fartøy som allerede er inne i fisket. Det vil også gjøre utprøvingen bedre og mer realistisk at folk som faktisk driver fiske på denne måten, deltar i utviklingsarbeidet.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
La meg bare understreke at det fra departementets side ikke er hensikten å forsøke å forhindre at det foregår en utvikling av utstyr til fiskeflåten. Slik utvikling av både utstyr og redskap har skjedd kontinuerlig gjennom alle år, og det i et samarbeid mellom fiskere og produsenter. Norsk fiskerinæring ligger teknologisk sett som verdens ledende når det gjelder utviklingen av utstyr og redskaper. Som sagt har ikke vi fått denne saken til behandling i departementet, og jeg kan dessverre ikke svare konkret på de spørsmål som her reises når det gjelder denne saken. Det vil vi komme tilbake til. Men la meg bare si det slik at det ikke er noe til hinder for at det kan nyttes eget fartøy sjøl om det ikke er registrert i Merkeregisteret, men det blir da innenfor de reglene lov om fritidsfiske fastsetter, slik at vedkommende bedrift ikke helt er forhindret fra å benytte eget fartøy.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Som jeg innledningsvis sjøl har sagt, kan vi ikke gå til behandling av denne saken før den foreligger i departementet. Og jeg tror nok at Fiskeridirektoratet befinner seg i virkelighetens verden, men de må forholde seg til det regelverk og det lovverk som er fastsatt av departement og storting. Jeg har forstått det slik at det er kvoter det her er spørsmål om, bl.a. av torsk. Nå er det slik at vi har for lite totalkvoter i landet både av torsk, hyse, sei og sild, slik at det er en betydelig innskrenking i den enkelte fiskers mulighet til å drive fiske. Alle kvoter, hver enkelt kilo, er utdelt til fiskerinæringen, og direktoratet har dermed heller ingen kvoter å tildele utover det som er tildelt ved årets begynnelse. Hvorvidt vi skal se på noen ekstra kvote til utviklingstiltak i framtiden, vil kanskje for kommende år bli vurdert i lys av denne saken.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Gildeskål Forsøksstasjon AS har søkt om godkjenning av eierstruktur og forlengelse av FoU-konsesjon med seks år knyttet til FoU-forskriftens bestemmelser. Søknaden ble avslått av Fiskeridirektoratet i første omgang, og klagesaken er nå til behandling i Fiskeridirektoratet. Direktoratet har i tilknytning til klagesaken funnet behov for ytterligere informasjon vedrørende Gildeskål Forsøksstasjon, og fortsatt gjenstår det å få oversendt deler av denne. Saken gis høy prioritet, men det er ikke mulig å si noe om når den blir ferdigbehandlet i direktoratet. Gildeskål Forsøksstasjon har i påvente av avgjørelse i klagesaken søkt om midlertidig forlengelse. Direktoratet har avslått søknaden, og klagen over vedtaket er nylig oversendt Fiskeridepartementet for behandling. Jeg kan imidlertid love at denne saken vil få en rask behandling i departementet. Fiskeridepartementet er klageinstans i selve hovedsaken og vil få denne til behandling dersom Fiskeridirektoratet opprettholder sitt vedtak. Jeg vil derfor ikke ta initiativ eller stilling til denne saken før alle fakta foreligger og Fiskeridirektoratet har avsluttet sin behandling.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Jeg er enig med representanten i at forskning er veldig viktig, og at det er forskningen som først og fremst har bidratt til å bringe norsk oppdrett av laks i verdenstoppen. Regjeringen har faktisk prioritert marin forskning i det budsjettet som foreligger til behandling, nettopp på grunn av det verdiskapingspotensialet som ligger i utviklingen av marine produkter og oppdrettsnæringen spesielt. Samtidig er det viktig at det forsknings- og utviklingsarbeid som drives, har den nødvendige tillit, og det har derfor vært stilt strenge krav til tildeling av FoU-konsesjoner. FoU-forskriften angir hvem som kan søke om konsesjon til forsøks- og forskningsformål. Slike konsesjoner har primært vært forbeholdt forskningsinstitusjoner på universitets- og høyskolenivå, men kan under spesielle forutsetninger gis til andre. FoU-forskriften er for tiden under revisjon, og i den sammenheng vil vi også vurdere å åpne for andre relevante utviklingsprosjekt for å ivareta næringens framtidige behov.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Moloanlegget i Reinfjord ble tatt opp som nyanlegg og omtalt i statsbudsjettet for 1984, og endelig plan ble lagt fram i budsjettet for 1987. På grunn av vanskelige grunnforhold ble arbeidene stoppet i 1988. Det er hittil utført arbeid for ca. 5 mill. kr i Reinfjord, men uten at disse investeringene har gitt noen nytte. Å få til en minimumsløsning for et moloprosjekt, slik det opprinnelig var planlagt, vil kreve minst 20-22 mill. kr i tillegg. Fiskeridepartementet hadde 13. november 1997 et møte med Kvænangen kommune om havneforholdene i Reinfjord. Kommunens ønske om en eller annen form for molo i Badderen ble også lagt fram på nevnte møte. Kystverket ble deretter gitt i oppdrag å få utredet det tidligere framlagte forslaget om flytemolo både for Reinfjord og for Badderen. I samarbeid med SINTEF er det nå foretatt analyser av den nytte, målt i antall bruksdager, som kan forventes av en flytende konstruksjon med bredde 3 m og dyptgående 0,6 m for begge steder. Kystdirektoratets vurdering er at det er urealistisk å bygge en fast molo, og at en flytende bølgedemper heller ikke vil gi noen fullgod løsning verken for Reinfjord eller Badderen. Fiskeridepartementet slutter seg til Kystdirektoratets vurdering. I brev til Kvænangen kommune av 15. juli 1998 gjorde vi oppmerksom på at staten på denne bakgrunn, og med særlig vekt på de sikkerhetsmessige forhold, ikke vil kunne stå som utbygger og eier av et slikt anlegg. Hvis kommunen likevel vil ha en slik løsning, vil staten kunne bidra i finansieringen av dette som et tilskuddsprosjekt over kap. 1064, post 60. Det er overfor Kvænangen kommune lagt til grunn at staten vil kunne bidra med inntil 75 pst. tilskudd for ett av de nevnte anleggene. Prisoverslag for en slik flytemolo er i størrelsesorden 4-6 mill. kr. Kvænangen formannskap har i sitt vedtak av 19. august i år vist til at den foreslåtte bølgedemperen synes å ha for liten dimensjon. I denne sammenheng må det imidlertid påpekes, slik det også er gjort i vårt brev av 15. juli i år, at en bølgedemper av større dimensjoner ikke i vesentlig grad vil forbedre forholdene. Det synes derfor ikke hensiktsmessig på nytt å vurdere å bygge en større bølgedemper, slik formannskapet i Kvænangen har bedt om. Departementet vil selvfølgelig følge opp saken videre med sikte på å komme fram til en løsning som er best mulig for Kvænangen innenfor forsvarlige økonomiske rammer.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1998-10-28:
Som jeg sa i mitt første svar, ble arbeidet med bygging av molo i Reinfjord stoppet allerede i 1988 på grunn av at man da konstaterte at det var helt umulig å kunne bygge en molo i det området. På den bakgrunn ble det så vurdert en såkalt bølgedemperløsning i et samarbeid med kommunen. Som jeg har redegjort for, viste det seg at en bølgedemperløsning ikke ville vært tilfredsstillende. Og alle forhold knyttet til det gjør at staten vanskelig kan se å stå ansvarlig for den, men vi vil fullt ut støtte opp om kommunen med bygging av en slik dersom kommunen tar ansvaret. Departementet har videre satt i verk tiltak, som det er bevilgninger på budsjettet for i år, til å foreta opprydding, som kommunen har bedt om, etter den anleggsvirksomheten som ble stanset i 1988. Og det er allerede inngått kontrakt med en privat entreprenør som skal foreta det arbeidet på vegne av staten, og det vil bli gjennomført fortløpende. Når det ellers gjelder en fortsatt dialog med kommunen, er departementet selvfølgelig åpen for det, men vi må få et formelt svar tilbake på vårt tilbud til kommunen. Hvorvidt det blir rettssak – det er selvfølgelig fritt for enhver å anlegge sak mot staten, også for Kvænangen kommune.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Det er i så fall ikke oppsiktvekkende at fiskeriministeren er for en avtale som er av fundamental betydning for norsk fiskerinæring. Men jeg vil gjerne utfylle fru Halvorsens spørsmål. Landbruksministeren gjorde det klart at i den utstrekning han på vegne av Regjeringen fremmer en slik proposisjon, er det ikke med påholden penn fra Stortinget. Da har Regjeringen en selvstendig overbevisning om at dette er en god avtale for Norge. Kan jeg oppfatte statsråd Angelsens svar slik at han også oppfatter denne avtalen som en god avtale for Norge?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Da skal jeg få lov til å gå tilbake til den som hovedspørsmålet var rettet til, med mitt oppfølgingsspørsmål. Representanten Halvorsen antydet at den avtalen vi omtaler, vil gi «store forverringer i folkehelsa». Det har vært utgangspunkt for en del – jeg vil påstå – tendensiøse oppslag i avisene i det siste, senest i Dagbladet for et par dager tilbake, der det bl.a. blir skremt med diverse bakterier som i seg selv har så vanskelige navn at det kan være nok kanskje til å skremme de fleste av oss. Men realiteten er at det fins en del bakterier som vi i dag ikke kontrollerer for i henhold til dagens regelverk for import. Jeg kunne tenke meg å spørre landbruksministeren om det er slik når det f.eks. gjelder campylobacter og E-colibakterier – for å bruke navnene; det er det som det blir skremt mest med i propagandaen om dagen – at det i det hele tatt fins kontroll for de bakteriene etter dagens kontrollsystem, og hvorvidt det nye kontrollsystemet forhindrer oss fra å kontrollere for dette.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-10-28:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Fiskeriene og fiskeindustrien er helt avgjørende for sysselsetting og bosetting langs kysten, og ikke minst i statsrådens eget hjemdistrikt. Det er en stor eksportnæring, og markedsadgangen er selvfølgelig helt avgjørende for at vi skal kunne opprettholde dette høye nivået. Dette med grensepassering og veterinærdirektiv er selvfølgelig viktig i den sammenheng. Jeg har et spørsmål til statsråden som ikke går på innholdet i den proposisjonen som vi får til Stortinget. I fiskeindustrien fryktes det hva som vil skje med et eventuelt norsk veto. Det jeg kunne tenke meg å spørre fagstatsråden om, er: Hva blir de faktiske konsekvensene av et eventuelt veto, og av at vi får en grensepassering der opp imot 50 pst. av norsk fisk skal åpnes for kontroll på grensen?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-10-28:
Jeg er klar over at det aller meste av det som går på de veterinære forhold, er implementert, men det som gjelder grensekontrollen, er ikke med, og det er det det går på. Det jeg spør fagstatsråden om, er hva som vil være konsekvensen for norsk fiskeindustri, og statsråden sier da at man ikke har vurdert kostnadene ved det ennå. Jeg forventer at denne proposisjonen kommer om ikke veldig lenge. Jeg trodde en av de aller viktigste tingene i forbindelse med dette veterinærdirektivet, var å vurdere hva som kunne bli en mulig negativ konsekvens for norsk fiskeindustri. Og da må jeg virkelig spørre: Hva er handlingsalternativet for norsk fiskeindustri hvis så galt skulle skje at opp imot 50 pst. av trailerne som står på EU-grensen, skal åpne sine kjøleskap for full kontroll? Hva er handlingsalternativet for industrien da?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-10-28:
Jeg skal få lov til å stille et spørsmål til fiskeriministeren: «Gründeren Bodvar Vetrhus i Selje har utviklet en egnemaskin som kan revolusjonere linefisket for den minste sjarkflåten. Da Vetrhus søkte Fiskeridirektoratet om tillatelse til utprøving av maskinen, fikk han avslag. Begrunnelsen er at Vetrhus ikke har mottatt statsstøtte, og at maskinen kan bli en kommersiell suksess. Er avslaget i tråd med intensjonen bak Regjeringens nylig fremlagte handlingsplan for små bedrifter, og vil statsråden i motsatt fall sørge for at utprøvingstillatelse blir gitt?»
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-10-28:
Dette svaret minner meg på en måte om innledningen på den amerikanske serien «X-Files» – du tror det ikke før du ser det. At det kan være mulig! Nå forstår jeg jo at Fiskeridirektoratet har en helt annen begrunnelse enn den Angelsen hadde, for han begynte å snakke om at det ikke var kvoter til dem, om deltakerbegrensninger osv. Dette er en liten bedrift som har en båt på 25-26-27 fot, som skal installere denne maskinen for utprøving, noe de har brukt millionbeløp på, uten hjelp av det offentlige. Så henviser Angelsen i sitt svar til at denne lovhjemmelen er tenkt å gjelde der det offentlige utfører dette, eller der det skjer i samarbeid med private. Her er det altså en initiativrik vestlending som verken har brydd seg om å være i samarbeid med andre eller har latt det offentlige gjøre dette. Er det ikke mulig å la en liten bedrift utføre dette på grunn av den kvoteordningen vi har? Da må en faktisk vurdere å sette av en kvote til folk som bruker egne krefter og egne midler til å videreutvikle dette samfunnet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-10-28:
Jeg blir mer og mer overrasket. I tillegg til Bastesen er det vel undertegnede og fiskeriministeren som har rodd fiske – i en viss utrekning i hvert fall. Og det må vites at når en skal drive linefiske, saltvannsfiske, og basere seg på fritidsfiskebestemmelsene, kan en ikke ha flere agn. Ilesteinen er jo ikke engang kommet til bunnen før en må sette den andre ilesteinen – så få kroker er det en har lov å fiske med. Dette gjelder en bedrift som skal utvikle et produkt som vil gjøre det mulig for sjarkflåten å delta i linefisket. I dag er det jo stort sett store fartøyer som driver med autolinesystem osv., som deltar. Her har man en liten maskin som egner seg for den flåten bedriftens egen landsdel etterspør. Jeg velger å tolke det slik at den planen som er lagt fram av næringsministeren hva gjelder å gjøre ting lettere for småbedrifter, også på en eller annen måte må implementeres i de underliggende og sideordnede departementer og direktorater. Og da er mitt spørsmål: Vil statsråden ta et initiativ overfor Fiskeridirektoratet, slik at de i større grad befinner seg i virkelighetens verden?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-10-28:
Jeg har et tilleggsspørsmål til fiskeriministeren som går akkurat på dette med kostnadene for næringen. Den storstilte opprustingen av fiskebruk langs kysten er også en pris man må betale for å få fri grensepassering i havn – ikke bare å importere mat, og delvis mat som de ikke vil ha i EU, det vet vi jo ikke. Men spørsmålet mitt går på: Hvordan har Regjeringen tenkt å sørge for at fiskebrukene som må oppgraderes, skal få finansiering? Konsekvensen av at de ikke får nødvendig kapital til å fornye seg, er storstilt nedlegging av en rekke fiskebruk rundt om i dette landet. Det vet fiskeriministeren om fra før – jeg har stilt spørsmål tidligere om det, og jeg har fremmet forslag om å opprette et fond som fiskebrukene kan få trekke på for å oppgradere seg. Det ligger ingenting i budsjettet som går på at vi skal berge fiskebrukene. Det er en storstilt nedlegging og sentralisering som er på gang.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-10-28:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Sjøfartsdirektoratet har ved rundskriv F23/92 18. november 1992 innført endring i autorisasjon av sjømannsleger, som skal utferdige helseerklæringer for arbeidstakere på skip. Autorisasjon av leger generelt ligger ikke under Sjøfartsdirektoratet, men under Helsedirektoratet. Kan statsråden forklare hvilket faglig grunnlag Sjøfartsdirektoratet har for å autorisere/ta fra leger autorisasjon som sjømannsleger?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-10-28:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skjønner at Sjøfartsdirektoratet har fått lovgrunnlaget på plass for å kunne autorisere, men det gjenstår likevel et spørsmål: Hvilket lovgrunnlag har de for å frata leger en autorisasjon de har hatt i opptil 20 år? Kan årsaken være at Sjøfartsdirektoratet skal forholde seg til et minimum av leger, og at de f.eks. tar 100 som et høvelig tall ut fra administrative hensyn? Ser de helt bort fra de konsekvensene dette har for folk, som må reise over lange avstander for å komme til en lege som Sjøfartsdirektoratet har autorisert, når det likevel er en lege som har de kurs som trengs for å foreta den undersøkelsen som måtte være nødvendig?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-10-28:
Dette dreier seg ikke om noen enkeltsak. I tidligere tider hadde vi en rekke sjømannsleger langs kysten, og når Sjøfartsdirektoratet med et pennestrøk skal ha rett til å frata en lege de kvalifikasjoner han har i henhold til sin utdannelse, er det godt gjort! Nei, saken ligger i at det antall leger som direktoratet skal forholde seg til, skal minimaliseres ut fra rent administrative hensyn og ikke av hensyn til brukerne.
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-10-28:
Jeg vil ha et tilleggsspørsmål til landbruksministeren knyttet til dette hovedspørsmålet, fordi jeg merker meg at fiskeriministeren vrir seg og blir meget uklar i forhold til det som var en meget konkret spørsmålsstilling, nemlig om ikke denne veterinæravtalen er avgjørende for norsk fiskeeksport, hvor jo EU er vårt store marked. Mitt spørsmål til landbruksministeren er, siden han uttaler her at han inntil videre vil delta i debatten internt i Regjeringen og gjøre sin innflytelse gjeldende der: Hvordan vurderer landbruksministeren fiskeeksporten i forhold til den avtalen, der fremleggelse for Stortinget er like om hjørnet?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1998-10-28:
Jeg har et spørsmål til statsråd Lilletun, og det baserer seg på en overskrift som var å lese i Romerikes Blad i går: «Nekter å sende barna på skolen». Dette refererer seg til dårlig innemiljø på skolen, som Barneombudet helt riktig har pekt på. Vi har en lang rekke andre tilfeller hvor foreldre har nektet å sende barna på skolen, det har vært unntaksregler, det kan være mobbing, det kan være spesialundervisning – i forhold til enkeltvedtak – som foreldrene opplever at barna ikke får, og de velger en så utradisjonell løsning som hjemmeundervisning istedenfor. Denne hjemmeundervisningen er som en karusell, flere og flere kommer på, og det går fortere og fortere. Mitt spørsmål til statsråden vil da være: Vil man i fremtiden være positiv til hjemmeundervisning som et fullgodt og på alle måter sidestilt alternativ til opplæring i offentlige og private skoler?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1998-10-28:
Mener statsråden med dette å si at dersom man velger hjemmeundervisning etter opplæringsloven, skal ikke det, når utgangspunktet er lik rett til å velge, føre til en viss økonomisk oppbakking? Det er noe man har rett til å velge, men det skal ikke koste noe for det offentlige, selv om det offentlige i realiteten sparer penger?
Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Jeg vil stille et spørsmål til fiskeriministeren. I et høringsnotat med tre ukers svarfrist foreslår fiskeriministeren å innføre enhetskvote for alle flåtegrupper med adgangsbegrensning i fisket. Enhetskvote medfører at en fisker kan kjøpe opp en båt med kvote og så fiske videre på denne kvoten i tillegg til egen kvote. Jeg mener at dette kan utvikle omsettelige kvoter og dermed er en uthuling av fiskernes rettigheter. I 1994 fastsatte Stortinget at ordningen med enhetskvoter skulle vurderes av Stortinget før den kunne føres videre. Nå er ministeren i ferd med å overkjøre Stortinget. Statsråden sa også på landsmøtet til Norges Fiskarlag at han er motstander av omsettelige kvoter. Hvorfor foreslår statsråden da denne ordningen?
Mimmi Bæivi (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Dette er en viktig bit av en rekke rettigheter som fiskerne har opparbeidet seg over tid, og det er viktig når vi skal diskutere hvordan vi skal forme fiskeripolitikken videre. Det er også derfor jeg reagerer på at ministeren har det så travelt. Hvorfor kan vi ikke vente på strategimeldingen som Stortinget har til behandling? Ligger det kanskje innbefattet i dette at dersom det skulle føre til omsettelige kvoter, har fiskeriministeren andre grep som han vil ta?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-10-28:
«Barne- og familiedepartementet har funnet frem til en beregningsmåte for samværsdager som skal fjerne «tvilen» om det er delt omsorg eller ikke. Dette har de gjort ved å flytte grensen for delt omsorg fra 4 til 5 måneder, i tillegg har de fjernet noe av den faktiske samværsretten for å garantere at samværsforeldre kommer under grensen. Er dette i tråd med statsrådens ønske om at fedre skal stille opp mer for barna sine, og er det et ønske med en slik skjev fordeling av de økonomiske sidene ved likedelt omsorg for barn?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-10-28:
Poenget er akkurat at i en situasjon der vi har to bidragsbetalende fedre som har likelydende samværsavtaler for barna sine, må den ene betale fullt bidrag, mens den andre, som har felles eller delt omsorg, slipper det. En ekstra dag med samvær med barna kan altså bety ti tusener av kroner for den ene bidragsyteren. Den magiske grensen går ved fem måneder, som i bidragssystemet betyr 152,5 dager. Da regnes omsorgen for å være delt, og gjensidig bidragsplikt utløses. Erfaring viser nå at den enkelte saksbehandler i trygdeetaten regner hele og halve samværsdager på en sånn måte at bidragsbetaler hele tiden kommer under denne grensen. Synes ikke statsråden at dette er en neglisjering av den vesentlige omsorgen samværsforeldre yter for sine barn?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-10-28:
Jeg deler selvsagt statsrådens oppfatning om at vi aldri kommer dit hen at dette blir problemfritt. Jeg er også fullstendig klar over at denne statsråden, i likhet med flere statsråder før henne, har planer og arbeider med gjennomgang av bidragsordningen osv. og har som målsetting å legge fram en proposisjon i dette tilfellet – høsten 1999. Men jeg må få lov til å si at treneringen i denne saken har foregått over svært lang tid og medfører stor omsorgssvikt for flere tusen barn hver dag. Ser ikke statsråden at dette må forseres kraftig? Eller er det rett og slett frykten for den ubehagelige reform som gjør at også dagens familieminister trenerer saken?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Eg vil innleia med å opplysa om at den utslagsgjevande skilnaden mellom delt bustad, altså tidlegare delt omsorg, og utvida samvær ikkje handlar om tid, men om kven som skal avgjera saker i dagleglivet. I samband med dei siste endringane i barnelova gjorde departementet det klart kva som er meint med desse omgrepa. Det stod i Ot.prp. nr. 56 for 1996-97 s. 53 og fylgjande. Ved utvida samvær, som kan gjelda samvær opp imot halvparten av tida, har barnet fast tilhald hos ein av foreldra. Den barnet bur fast hos, har rett til å ta større daglege avgjerder åleine for barnet. Dersom foreldra har avtalt delt bustad for barnet, tar foreldra større daglege avgjerder saman. Fostringstilskotet, eller bidraget, som det heiter på bokmål, skal i dag reknast etter skjønn dersom foreldra har delt den faktiske omsorga for barnet/borna, og er såleis den einaste regelen i dag der det er tatt økonomisk omsyn til samvær. Unntaksregelen skil ikkje mellom delt bustad og utvida samvær. Klarlegginga av omgrepet delt omsorg i forskrifta om fastsetting og endring av fostringstilskotet vart tilrådd i Ot. prp. nr. 36 for 1991-92. Grensa på fem månader vart grunngjeve med at ein ville gå klar av konfliktar kring spørsmålet om det låg føre delt omsorg eller ikkje. Departementet tok i denne samanhengen omsyn til synet høyringsinstansane hadde på saka. Fleire av høyringsinstansane frykta at mange ville skyta seg inn under forskrifta dersom grensa vart sett for lågt. Dette kunne føra med seg konfliktar som kunne gå ut over borna. Før klargjeringa av omgrepet delt omsorg vart tatt inn i forskrifta om fostringstilskot, fanst det ikkje noka fast grense. Avgjerdsorganet måtte ut frå ei samla vurdering avgjera om det låg føre delt omsorg. Utvida samvær fekk ikkje påverka fastsettinga av fostringstilskotet. I denne samanhengen uttalte departementet i Ot. prp. nr. 44 for 1987-88 at det normalt ikkje låg føre delt omsorg dersom tidslengda ikkje kom opp i fire månader eller meir i året. Det er vel dette representanten meiner når han seier at grensa vart flytta i 1992. Eg arbeider for tida med endringar i ordninga om fostringstilskot. I denne samanhengen er det eit mål å oppmoda til vedvarande omsorg frå begge foreldra. Utgiftene skal delast mellom foreldra etter økonomisk evne så rett og rimeleg som mogleg. Eg vil derfor ta opp spørsmålet om samvær skal takast med ved fastsettinga av fostringstilskotet for foreldre med mindre samvær enn etter reglane i dag. Dette gjer vi fordi vi er opptatt av at fedrane skal stilla meir opp for borna sine.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Om det er ei neglisjering eller ei, skal eg ikkje uttala meg om, men det som er heilt klart, er at reglane slik dei er i dag, er mogne for forandringar. Noko av det som må vera intensjonen med reglane, er at ein skal oppfordra begge foreldra til å vera meir saman med borna sine, og at ein ikkje skal kunna ha ei slik «magisk» grense som vi har i regelverket i dag, for å rekna ut kor mykje ein skal betala. Slik kan ein kanskje unngå spekulative utrekningar for å utnytta systemet fullt ut. Om vi lagar nye reglar, trur eg ikkje at dette blir problemfritt i framtida heller. Vi veit at foreldre sjølve kan gå inn på avtalar, og eg vonar at så mange som mogleg faktisk sjølve set opp ein avtale som er til bornas beste. Men dessverre er det her som regel to vaksne som er i konflikt med kvarandre, som prøver å få det best mogleg for seg sjølve, og som ikkje alltid har bornas beste i tankane når dei skal finna ut kor mykje dei skal hjelpa til med. Desse tinga, saman med eit regelverk som er for gammaldags, vil vi sjå på, slik at vi får meir rettferdige reglar for framtida.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Eg skal ikkje ta på meg ansvaret for kva tidlegare statsrådar har gjort. Men eg har sagt til representanten før – og eg kan gjenta det: Dette er ei sak som er svært viktig, og som vi jobbar med i departementet. Men representanten veit like godt som meg at slike lovframlegg skal ut på høyring, og vi har fristar vi skal halda. Derfor tar dette tid. Men for meg er det absolutt ingen som helst grunn til at eg skulle prøva å trenera dette fordi det blir ubehageleg å legga det fram. Eg meiner faktisk at det trengst, og eg ynskjer å gjera det så raskt som mogleg. Men det som er viktig, er òg å få dei ulike partane i tale, slik at dette blir eit opplegg som faktisk blir til det beste for dei som er involverte i det. Tidlegare forslag, som ein har sendt ut på høyring, har ein jo mottatt ein god del kritikk for. Eg vil prøva å ta inn noko av den kritikken som har kome, når vi no skal senda nye forslag ut på høyring. Eg trur aldri at det går an å legga fram eit forslag som berre vil vekka begeistring. Kjeft får ein same kva ein gjer i denne saka, men det har ingenting med korkje trenering eller feigskap å gjera; det har å gjera med at det skal vera eit grundig forarbeid.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Som eg nemnde i svaret mitt, har vi alt eit regelverk som er forholdsvis strengt på dette området. Vi vil òg i samband med forbrukarmeldinga koma inn på ulike tiltak for å motarbeida dei kreftene som er sette i gang. Den nemnde konferansen, som både representanten Aarrestad og eg var inne på, vender seg til forbrukarar frå 0 til 13 år. Dei går altså heilt ned til 0-åringane når dei skal begynna å innretta sin marknadsføringstaktikk. Dei seier òg i samband med den konferansen dei skal ha, at dei skal ha litt etikk på dagsordenen, kanskje for at tilbodet skal sjå noko betre ut enn det det gjer for oss som les dette no. Eg trur det beste verkemidlet vi har for å bygga opp borna, er å bevisstgjera både dei og foreldra, og at vi bruker både skulen, barnehagen og nærmiljøet til å vera med på å bygga dei opp. Vi vil òg sjå på eventuelle endringar i lovverket, eller handhevinga av lovverket, slik at vi så langt som råd er, klarer å skjerma oss. Eg har ingen illusjon om at vi klarer å skjerma oss totalt frå dette, men vi skal iallfall sjå kva vi har av verkemiddel for å gå så langt som mogleg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1998-10-28:
Eg veit ikkje om eg kan gi noko meir utfyllande svar enn det eg alt har gitt. Dette skal vi gjennomgå i forhold til lovverket, og eg vil, som eg òg sa i det fyrste svaret mitt, også senda nokre av mine folk som deltakarar på den konferansen for å lytta og læra, for eventuelt på den måten å sjå kva ein kan bruka som motmakt mot det som blir gitt av informasjon på denne konferansen. Eg trur òg at dersom folk rundt oss reagerer og er med på å seia at dette ynskjer vi ikkje, er det òg med på å påverka dei som skal marknadsføra ulike varer. Som representanten Aarrestad no var inne på, går dette stort sett på kommersielle verdiar i forhold til marknadsføring. Der trur eg vi treng å dra alle gode krefter, og så skal eg gjera det eg kan både i forhold til lovverket og den meldinga som eg har sagt at vi skal koma med.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Eg vil få stilla fylgjande spørsmål til barne- og familieministeren: «Ifylgje Aftenposten 26. september 1998 skal nå norsk næringsliv på kurs for å læra å lokka til seg borna si kjøpekraft. Stadig fleire ser eit stort potensial i dei minste konsumentane. Kva vil statsråden gjera for å hindra marknadsføring og reklame direkte retta mot born i Noreg?»
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Eg takkar for eit imøtekomande svar. Bakgrunnen for spørsmålet mitt er at næringslivet nå ikkje lenger aktar å skjerma norske born mot aktiv marknadsføring og reklame. Til det er norske born si kjøpekraft, òg gjennom påverknad av foreldra, for stor. Næringslivet veit òg at foreldra her er eit lett bytte. Om kort tid arrangerer European Business Centre det omtala kurset, og dette er mynta på norsk næringsliv. Prosjektleiaren for dette kurset meiner at tida nå er inne for å fjerna skylappane òg i Noreg. Borna skal gjerast til ein kamparena for påverknad og marknadsdelar. Her er altså eit potensial som ikkje er utnytta ennå. Vil statsråden utforma eit regelverk særskilt med tanke på desse problemstillingane?
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Det er ingen tvil om at reklamen i sin karakter fremmer visse verdiar, særleg kommersielle framfor andre verdiar. Nå er det bornas kommersielle verdi det handlar om. På det tidlegare omtala kurset skal altså fagfolk på høgt nivå møtast for å fanga borna si interesse og finna ut korleis ein kan skapa livslange kundeforhold gjennom merkebygging mot born. Kurset skal òg læra næringslivet effektive teknikkar i marknadsundersøking med born. Me veit at marknadsføringslova og dei reglane som gjeld for TV-reklame, gjev noko vern, som òg nemnt i førre svar. Men meiner statsråden at dette nå i desse aktive tider på dette området er nok, og vil statsråden følgja dette opp i ein vidare samanheng?
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Eg vil få stilla justisministeren følgjande spørsmål: «Fleirtalet i Stortinget vedtok 1997 at Noreg skulle inngå ein samarbeidsavtale med Schengen-landa. Nå skal Regjeringa forhandla om ein ny avtale. For å stimulera debatten om Schengen-saka, er det avgjerande med maksimalt innsyn. Vil statsråden regelmessig offentleggjere saklista frå møta i Eksekutivkomiteen i Schengen-samarbeidet fra og med førre møte, slik den danske regjeringa gjer det overfor Folketinget?»
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Eg takkar for svaret, at ein nå skal offentleggjera dagsordenen. I Danmark vert også dansk oppsummering og referat offentleggjorde, og det kan ofte vera vel så interessant som saklistene. Maksimalt innsyn i desse dokumenta er som kjent avgjerande for å kunna vera med i denne debatten. Vil statsråden medverka til at også referat og oppsummering vert offentleggjorde og sende Stortinget, f.eks. ved utanrikskomiteen?
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-10-28:
Takk for det svaret. Då reknar eg med at det vert gjort nå framover. For snautt tre veker sidan vart det meldt at ein hadde fått avslag på spørsmål om innsyn i Schengen-dokument i om lag same grad som av den førre regjeringa. Me vil ha mest mogleg offentleggjering rundt slike saker. Så eg spør igjen: Vil statsråden framover praktisera meir offentleggjering i Schengen-saker enn det som vart gjort før?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
«Raufoss ASA fusjonerer i disse dager med Celsius AB i Sverige og Patria Industrier Oy i Finland til selskapet Nammo. Det nye selskapet vil bli en betydelig aktør når det gjelder produksjon og salg av missiler, håndvåpenammunisjon, artilleri og panservern. Mener statsråden at norske myndigheter i fremtiden vil ha like god kontroll over våpensalg som vi i dag har, og hvis fusjonen endelig er godkjent, hvordan vurderer statsråden eventuell utflagging for deler av produksjonen ved en slik fusjon?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Han sier at det ikke er tale om fusjon mellom disse tre selskapene, men bedriftene mener selv at dette er en fusjonering, noe de også har uttalt gjennom pressemeldinger og presentasjonsmateriell om det nye Nammo. De sier helt klart at de ønsker et enhetlig selskap. Situasjonen for Nammo vil være at Raufoss får 45 pst. og de to utenlandske selskapene 55 pst. Jeg finner det oppsiktsvekkende at statsråden godkjenner en slik etablering og igangsetting av en fusjonsprosess som dette uten at Stortinget er blitt orientert. Det dreier seg om statens eierskap i forsvarsindustrien, hvor forsvars- og sikkerhetspolitiske forhold må tas med, og hvor Stortinget burde vært orientert. Næringsministeren sier at han har forholdt seg til de alminnelige bestemmelsene i aksjeloven, men dette er ingen ordinær næringsvirksomhet. Jeg vil spørre statsråden om han i det hele tatt har vurdert om en slik orientering burde vært gitt før han godkjente igangsetting av en fusjonsprosess som klart har til hensikt å føre aksjemajoriteten i forsvarsdivisjonen over på utenlandske hender.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1998-10-28:
Stortinget har tidligere fastsatt klare restriksjoner i forhold til at kontrollen av militær produksjon ikke må svekkes som følge av aksjekjøp fra private og utenlandske interesser. Selv om dette er en del av Raufoss ASA, er det fortsatt en del av og en endring i den strukturen vi har i dag. Stortinget har også fastsatt klare restriksjoner i forhold til utenlandske selskapers eierandeler i Raufoss ASA i henhold til konsesjonsbestemmelsene om en begrensning på inntil en femtedel for enkeltaksjonærer og en tredjedel samlet. Endelig godkjenning av Celsius’ og Patrias overtakelse av eierandeler overstiger helt klart en tredjedel samlet. Jeg vil derfor spørre statsråden om han har tenkt å fortsette denne fusjonsprosessen ved å gi den endelige godkjenningen etter ervervsloven uten å ta saken opp til behandling i Stortinget.