Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Saken vi behandler i dag, om statsrådets protokoller, pleier ikke å skape de store bølger i denne salen, og når det gjelder mange av temaene, er det som tidligere: Innstillingen sier at det ikke er vedtatt noen benådning i perioden, og at det heller ikke har vært dissenser i regjeringa. Det som allikevel har vakt en del oppsikt denne gangen, er embetsutnevnelser. Allerede ved forrige halvårs behandling av statsrådets protokoller, i fjor høst, varslet jeg at utnevnelsen av nåværende forsvarsminister Frank Bakke-Jensen til fiskeridirektør kom til å bli et tema ved denne behandlingen av statsrådets protokoller. Det var bakgrunnen for at vi som komité, da vi fikk saken, startet med spørsmål til både statsministeren, næringsministeren og forsvarsminister Frank Bakke-Jensen. På bakgrunn av de svarene vi fikk, ble det nødvendig å gjennomføre høring, for det var utrolige bortforklaringer av utnevnelsen, særlig fra statsministeren. Statsministeren prøvde å bortforklare saken med at den regjeringa som hadde fått kritikk for embetsutnevnelser tidligere – og da må vi helt tilbake til 1908 og behandlingen i Stortinget i 1909 – var et forretningsministerium. Det er helt feil. Både kritikken og ikke minst debatten den gangen dokumenterer noe helt annet. Gunnar Knudsen, statsminister fra Venstre den gangen, var helt tydelig på at en ikke skulle foreta embetsutnevnelser av sittende statsråder. Det var ikke knyttet til et forretningsministerium; han hadde en helt ordinær regjering. Siden den gangen, i 1909, da debatten for øvrig viste at Johan Castberg, en kjent Venstre-størrelse, var en av dem som aktivt sa at det ikke skulle skje den typen embetsutnevnelser, og at de den gangen hadde eksempler på noen som ønsket å bli embetsmann og derfor måtte fratre som statsråd før han søkte, har det vært 37 regjeringer og 25 statsministre. Seks av dem har vært fra Høyre. Det begynte med Jens Bratlie – som for øvrig var en del av debatten i 1909, og som var helt enig i at det ikke måtte foregå – og fortsatte til Jan P. Syse. Under Jens Stoltenbergs statsministerperiode ble dette faktisk på nytt et tema, på grunnlag av et spørsmål fra Dagfinn Høybråten om det kunne tenkes at en daværende statsråd kunne være aktuell som biskop. Men Stoltenberg svarte slik en statsminister skal svare, at en selvfølgelig vil følge praksisen med at en sittende statsråd ikke blir utnevnt til embetsstillinger. Statsministeren har flere ganger pekt på at det ikke har vært reagert ved de to fylkesmannsembetene. Hele fire ganger har hun påpekt det. Jeg skal innrømme at hun burde fått kritikk før, men det er ingen unnskyldning for det som har skjedd nå. Alle andre har altså forstått det på en annen måte, i tråd med en enstemmig merknad fra komiteen den gangen, en etablert forståelse og et alminnelig demokratisk sinnelag. I tillegg kommer at selve ansettelsesprosessen i Nærings- og fiskeridepartementet har vært ekstremt uryddig. Den 10. mai 2020 gikk søknadsfristen ut, men den ble utvidet. Den 8. juni var Frank Bakke-Jensen til intervju, altså før han hadde søkt på stillingen. Han ble ført opp på søkerlisten den 16. juni. Den listen ble offentliggjort først tre måneder etterpå. Og nødvendig settestatsråd – fordi daværende fiskeriminister var inhabil – ble oppnevnt først i august. Det var altså en tvers igjennom rotete prosess som bærer preg av å være rigget. I tillegg kommer at Sivilombudet har kritisert at Bakke-Jensens navn ble holdt ute av den offentlige søkerlisten. Det sitter nå en statsråd som skal være med og utforme fiskeripolitikken som den kommende fiskeridirektøren skal praktisere. Det sitter en statsråd som har blitt ansatt av sine kolleger til fiskeridirektør. Derfor er det helt naturlig at komiteens flertall påpeker det åpenbare, at Frank Bakke-Jensen ikke burde vært utnevnt til fiskeridirektør.