Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-12-05:
Jeg vil også bare komme med noen korte kommentarer til det som er tatt inn i innstillingen når det gjelder Riksrevisjonens innsynsrett. Jeg synes for så vidt det er greit. Alle er vel kjent med de ulike synspunkter mellom partiene når det gjelder denne innsynsretten som skal være for fremtiden. Fremskrittspartiet står fortsatt fast på det vi har hevdet og foreslått mange ganger: Ved enhver uenighet om hvilke dokumenter Riksrevisjonen skal ha innsynsrett i – hvis det er uenighet mellom Riksrevisjonen og et departement – er det Riksrevisjonens synspunkter som skal legges til grunn. Det er det som er avgjørende. Det er enkelte som fra tid til annen tror at selv om Riksrevisjonen gis innsynsrett, betyr det at offentligheten får innsynsrett. Jeg vil gjerne understreke at det er Stortingets eget organs innsynsrett vi snakker om. Det er ikke allmennhetens, det er ikke det offentliges. Riksrevisjonen er vel vant med å få informasjoner som er fortrolige, som eventuelt er hemmelige og ikke skal videre til noen, uten at det meg bekjent har vært noen lekkasjer fra Riksrevisjonens side. Stortinget burde derfor slutte opp om å gi sitt eget kontrollorgan full innsynsrett, hvis Riksrevisjonen mener det er nødvendig for den saken de holder på med. Det som ellers er kommet frem i forbindelse med den korrespondansen som har vært ført som følge av at Regjeringen i St.prp. nr. 1 hadde en del synspunkter på at det har vært flere tilfeller hvor Riksrevisjonen ikke har fått innsyn og har avfunnet seg med det – noe som etter min oppfatning er en ganske drøy påstand å komme med i St.prp. nr. 1 – er at korrespondansen mellom Statsministerens kontor og Riksrevisjonen har avdekket at Riksrevisjonen selv ikke er kjent med slike tilfeller, hvor de selv har hatt ønske om innsyn. Det er ganske drøyt når det eventuelt fra Statsministerens kontor søkes skapt det inntrykk at det ikke er uvanlig at Riksrevisjonen ikke får innsyn, og at Riksrevisjonen da avfinner seg med det. Jeg ser på det som et ledd i den kampen enkelte fører, for å få en begrensning i Riksrevisjonens innsynsrett. Når Stortinget kommer til sluttbehandlingen av Dokument nr. 14, vil selvsagt diskusjonen komme, både i komiteen og i salen. Men jeg synes det er litt utidig at noen forsøker å skape et slags bilde i offentligheten, og kanskje i media og andre steder, av dette. Jeg er glad for at Riksrevisjonen ettertrykkelig har slått fast hvordan det er. Men det som også er blitt avdekket, er at det er ulike retningslinjer i de ulike departementer for hvorledes man skal praktisere dette, og hvordan man skal forholde seg til innsynsretten og til Riksrevisjonen. Derfor er jeg glad for at en samstemt komite ber om at det iverksettes tiltak, slik at man får et klart, ensartet regelverk som skal gjelde alle departementer. Det burde selvsagt for lengst vært slik at alle hadde de samme retningslinjer for hvorledes de skal forholde seg til Riksrevisjonen. Jeg går ut fra at det er justisministeren, siden det er han som er her, som vil bekrefte at Regjeringen vil bidra til at det så raskt som mulig blir et ensartet regelverk for alle departementer, slik at Riksrevisjonen kan forholde seg på samme måte til hvert eneste departement. Jeg vil også gjerne ha en bekreftelse på at det nå blir slutt på at noen skal hevde og tro at Riksrevisjonen har de samme rettigheter etter offentlighetsloven som alle andre – en bekreftelse på at Riksrevisjonens innsynsrett selvsagt går langt lenger enn den gjør for offentligheten, allmennheten og media – som visstnok enkelte departementer tror, ut fra den korrespondansen som man har hatt. Men jeg er glad for at det nå vil bli iverksatt et arbeid, slik at vi får et ensartet regelverk, og slik at Riksrevisjonen i opplæringen av sitt personell vet at det er identiske forhold i hvert eneste departement når det gjelder forholdet mellom Riksrevisjonen og departement.