trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er glad for at statsråden og Regjeringen legger ned et så betydelig engasjement rundt disse spørsmålene, og at de også fremmer konkrete tiltak for å bekjempe barneporno. Det er nå helt nødvendig å ha dette høyt oppe på dagsordenen og vise styrke og handlekraft for å bekjempe disse grove og avskyelige overgrepene. Med Internett, som statsråden var inne på, har muligheten for spredning av og tilgjengeligheten til barneporno økt enormt. For å stoppe denne mishandlingen av barn er det viktig å jobbe på tvers av landegrensene. Nettselskapene har et betydelig etisk ansvar for å hindre at nettet blir brukt til å spre filmer og bilder av overgrep mot barn. Hvis nettselskapene ikke selv tar dette ansvaret og frivillig finner fram til løsninger for å hindre en slik spredning, hva vil så Regjeringen kunne gjøre gjennom f.eks. lovverket for å tvinge nettselskapene til å sette en stopper for denne uakseptable virksomheten?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er virkelig glad for at det jobbes på bred front her, og at det er en jobbing også på tvers av departementene. For dette er jo ikke noe som bare tilhører ett departement, det er flere departementer som må inn i bildet for å ha et betydelig trykk på akkurat dette arbeidet. Jeg håper at Stortinget senere vil få seg forelagt en sak om disse spørsmålene. Men det er en gruppe som det så langt ser ut til at det er lite vi kan gjøre noe med, og det er dem jeg kaller for kikkerne – de som er inne og titter av ren nysgjerrighet, og som dermed er med og faktisk bidrar til overgrep. De bidrar til å opprettholde og videreutvikle denne virksomheten. Det er ikke så godt å få tak på disse, men jeg tror at vi ved å ha denne saken høyt på dagsordenen, og at alle snakker om den, kanskje kan gjøre det mest mulig utrygt også for dem. Jeg kunne tenke meg å høre hva statsråden har gjort seg av tanker rundt kikkerne.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg mener at det opplegget som Stortinget har vedtatt, og som det er min plikt å gjennomføre overfor de regionale helseforetakene, er et realistisk opplegg. Det er slik at man etter overtakelsen av sykehusene fra fylkeskommunen pr. 1. januar 2002 da vil ha driftsårene 2002, 2003 og 2004 på en slik omstillingsprosess om nødvendig, og jeg mener at det på den måten er tatt høyde for at omstillingene kan skje over en slik tid at det er mulig å ta de nødvendige hensyn til at dette ikke skal ramme det samlede pasienttilbudet. Det er min klare forutsetning, og det er også mitt oppdrag til både eiersiden og tilsynssiden i helseforvaltningen at det skal de følge med på.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
La meg fastslå med glede det som jeg oppfatter ligger i Marit Arnstads tilleggsspørsmål, at hovedperspektivet nå må være å gjøre jobben med utgangspunkt i den reformen som Stortinget har vedtatt, uansett om det var partier som var uenig i den da den ble vedtatt. Da er det etter min oppfatning viktig å fokusere på det som faktisk går bra. Det har gått i riktig retning både med ventetider, problemet med korridorpasienter og ventelistenes lengde etter at staten overtok. Men det er helt åpenbart at hvem som eier, er én ting, måten man eier på, er en helt annen ting, og statens ambisjon er å utnytte det potensialet som ligger i at man ikke trenger å ta hensyn til fylkesgrensene på samme måte som tidligere, at man har et samlet og enhetlig lederskap, at man har en mulighet til å gjennomføre nasjonal helsepolitikk på en mer helhetlig måte. Det potensialet i reformen må tas ut, og det må tas ut i en avveining hvor de overordnede helsepolitiske mål ligger fast, hvor det er viktig å sikre tilstrekkelig kvalitet på de tjenestene som man gir til pasientene, og hvor nærhet også er en viktig verdi i den norske helsetjenesten, men ikke nærhet for enhver pris hvis det går ut over kvaliteten og sikkerheten for pasientene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg vil skarpt tilbakevise en antydning fra spørrerens side om at ting blir som de blir. Det er de regionale foretakenes oppdrag å gjennomgå tjenestetilbudet slik at det er best mulig organisert ut fra det sørge for-ansvaret som de har, og ut fra de ressurser som Stortinget stiller til disposisjon. Det vil skje en grundig utredning, en grundig høring og en grundig vurdering av det materialet som kommer fram i høringen, før helseforetakene treffer sine beslutninger om eventuelle endringer i tjenestetilbudet. Og er det endringer av vesentlig og prinsipiell betydning, vil de bli behandlet av eier i foretaksmøte, slik helseforetaksloven krever.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Nærhet til et godt helsetjenestetilbud er viktig for folks trygghet. Men det er ikke slik at nærhet til hva som helst er det samme som trygghet for pasientene. Nå skal jeg ta stilling til de endringer av vesentlig eller prinsipiell art som måtte komme som et resultat av de prosessene som nå kjøres i de regionale helseforetakene, så jeg skal vokte meg vel for å ta stilling til dem mens høringene og diskusjonen pågår. Men jeg vil si én ting, og det er at det ikke må bli slik at det er et mål i seg selv å konservere ethvert tilbud, slik det har vært før, uavhengig av den teknologiske utvikling, uavhengig av tilgangen på helsepersonell og uavhengig av om de som utøver disse helsetjenestene, faktisk får løpende trening i å gjøre det. Det får man ikke hvis man gjør det veldig sjelden, og da er det ikke trygghet for pasientene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg er glad for at vi nå kan konstatere at ventetiden og ventelistene også innenfor psykiatrien er på vei nedover. Samtidig er representanten Hansen og jeg helt enige om at det fortsatt gjenstår mye, og det gjenstår mye ikke minst i den delen av landet som vi nå snakker om. Jeg er ikke tilfreds med den fordelingen av ressurser som her illustreres ved antall kroner pr. innbygger i fylkene Oslo og Østfold. Men jeg har lyst til å replisere tilbake til representanten Hansen, som representerer et parti som var imot sykehusreformen, at reformen faktisk gir oss en anledning til å gjøre noe med dette. Dette er et ledd i en historisk utvikling. Fylkeskommunene har prioritert dette forskjellig. Nå vil Helse Øst, som har ansvaret både for Oslo og Østfold, ha en mulighet til å se dette på tvers av fylkesgrensene og bidra over tid til en utjevning. Men uansett skal det være en opptrapping samlet sett.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg sa i mitt hovedsvar at jeg vil be om en redegjørelse fra Helse Øst om de økonomiske forhold som var nevnt i spørsmålet, og jeg vil be om en faglig vurdering fra Sosial- og helsedirektoratet av de faglige delene av det spørsmålet som ble reist. Det vil jeg for min del følge opp. Når det gjelder spørsmålet om stykkprisfinansiering av de somatiske helsetjenester i forhold til psykiatrien, er det helt klart at de delene av spesialisthelsetjenesten som ikke er finansiert med stykkpris, er sårbare i en utvikling hvor man så klart har ønsket å premiere aktivitet. Men nettopp derfor er det viktig at vi har øremerkede penger til psykiatrien gjennom opptrappingsplanen. Hvordan hadde dette vært hvis man ikke hadde hatt det? Jeg ser at det her er et poeng, og et langsiktig mål vil være å ha en innsatsbasert finansiering også for psykiatrien, men faglig sett ser det ut til å være langt fram hvis en skal dømme etter Hagen-utvalgets rapport.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Svaret på det prinsipielle spørsmålet som her stilles, er klart og tydelig: Nei. Regionale helseforetak og helseforetak skal ikke drive lobbyvirksomhet for å påvirke saker, verken overfor staten sentralt eller overfor andre regionale helseforetak. Det er galt i forhold til den modellen som er valgt, og det er gal bruk av ressurser. Dette er fra min side klart markert, både i den offentlige debatt og overfor de regionale helseforetakene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg fortsetter å svare på det prinsipielle plan ved å si at ja, det har vært et klart siktemål med reformen at man skal bedre helsetjenesten i forhold til pasientene. Jeg vil si at når man etter det første driftsåret har maktet å redusere ventetider og ventelister, har maktet å snu trenden med stadig økende problemer med korridorpasienter og har satt i gang grunnleggende prosesser for å se hvordan man kan organisere tjenestene bedre på tvers av fylkesgrensene og uavhengig av gjestepasientordninger og alle andre begrensninger som lå der tidligere, så har faktisk foretakene levert. Så er det slik at selv om man ikke skal drive lobbyvirksomhet, er det ikke forbudt for et regionalt foretak å ta opp med eier spørsmålet om endringer i rammebetingelsene. Men fra min side har det vært helt klart, og det er jo det som er viktig for Stortinget, at den plassering av de regionale helseforetakenes administrasjoner som ble besluttet under den forrige regjering, gjelder fortsatt. Det er ikke aktuelt å forandre på det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Når det gjelder spørsmålet om lobbyvirksomhet, har jeg svart klart og tydelig på det, og jeg har ikke noe å tilføye til det jeg sa i mitt hovedsvar på det punktet i denne sammenheng. Men når det gjelder det representanten Gløtvold reiser spørsmål om, konsulentbruk i sin alminnelighet, er det min oppfatning at det selvsagt må være opp til de ansvarlige styrer å vurdere i hvilken grad man trenger å leie inn konsulenthjelp til ekstraordinære oppgaver av ulik art. Men å basere den løpende drift på det vil nok avstedkomme kritiske spørsmål og oppfølging fra eiers side. Jeg går dermed ikke inn i en konkret vurdering av dette i forhold til enkelte foretak. Jeg oppfattet heller ikke at det var det spørsmålet siktet mot.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
La meg innledningsvis opplyse at Sosialdepartementet har vært i kontakt med Ullensaker kommune om denne saken, og at kommunen tilbakeviser opplysninger slik de er framstilt i nevnte avisartikkel. Men når det er sagt – omsorgsboliger skal ikke fungere slik som den ærede representant nå beskriver. Det vil undergrave tilliten til hele pleie- og omsorgstjenesten. Omsorgsboliger er for mennesker med behov for omsorg, og da må tjenestetilbudet være til stede både før, under og etter innflytting. Det må ha vært en svært uheldig start for Ullensaker kommune, som i løpet av kort tid tok i bruk to nye, flotte anlegg på Jessheim, med til sammen 90 sykehjemsplasser og 34 omsorgsboliger, dagsenter, aktivitetssenter, nytt sentralkjøkken og lokaler for ansatte både på institusjonene og i hjemmetjenesten. Kontrollutvalget i Ullensaker kommune har grepet fatt i denne saken. De har gått gjennom den, og de sier i sin vurdering av 28. januar i år at det har skjedd uregelmessigheter ved innflyttingen til Gystadmyr. De peker på svikt i planlegging, bemanning og manglende teamorganisering som årsak til dette. Generelt er det viktig at kommunene har gode rutiner, som sikrer en god planlegging av slike flytteprosesser. Det er nå viktig at Ullensaker kommune selv gjør det som er nødvendig for å gjenreise tilliten til sitt tjenestetilbud. Det bør de få anledning til, og tilsynsmyndighetene vurderer selvsagt løpende om man ser grunn til å gripe inn.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
La meg bekrefte at den kontakt som Sosialdepartementet har hatt med kommunen, tilsier at kommunens både administrative og politiske ledelse følger aktivt opp denne saken, med bakgrunn i rådmannens grundige rapport og kontrollutvalgets konklusjoner. De problemene som oppstod ved innflytting, er rettet opp, tjenesteapparatet fungerer nå som det skal, og kommunen har på eget initiativ bedt tilsynsmyndighetene om å avgi en tilstandsrapport. Videre vil de erfaringene som er gjort, bli vurdert ved den pågående gjennomgang og evaluering av kommunens organisasjon. Når det gjelder spørsmålet som representanten nå stiller i tillegg, viser jeg til det jeg sa i mitt hovedsvar om at omsorgsboliger er lagd for mennesker med omsorgsbehov, og da må omsorgstilbudet være til stede både før, under og etter innflytting. Jeg tror at systemet med å tildele tjenester etter vedtak er fornuftig, fordi det styrker brukernes rettssikkerhet og klagemulighet osv. Men det må jo være en forutsetning at idet man tar i bruk tilbudet, er omsorgstjenestene på plass.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Handlingsplanen for eldreomsorgen har bidratt med over 12 000 nye årsverk i pleie- og omsorgstjenesten, og mer enn halvparten av styrkingen er rettet mot omsorgsboliger og hjemmetjenesten. Evalueringen av handlingsplanen indikerer at det er rimelig tilfredsstillende samsvar mellom behovet for hjelp i omsorgsboligene og kommunens tildeling av tjenester. Samtidig er det avgjort et behov for i denne fasen å rette søkelyset mot kvaliteten av tjenestene. Jeg viser til at sosialministeren vil komme tilbake til Stortinget med en sak om dette, og jeg regner med at de spørsmål representanten Alvheim nå stiller, vil bli vurdert i den sammenheng.
Karin Galaaen (Senterpartiet), 2003-02-19:
«Helseforetakene sliter med dårlig økonomi, og kravene til effektivisering er store. Som et mantra er det sagt at effektiviseringen ikke skal gå ut over pasientene. I praksis har økt effektivisering betydd økt sentralisering. Dette er spesielt problematisk i forhold til akuttberedskap og fødeavdelinger. Hva gjør statsråden for å sikre at de pasientene som har behov for umiddelbar hjelp, får de tjenestene de trenger?»
Karin Galaaen (Senterpartiet), 2003-02-19:
Jeg takker for svaret og er glad for at statsråden tar dette på alvor. Men en ser jo at de økonomiske rammene ikke står i forhold til den lønnsøkningen som har vært, og de oppgavene som skal løses. I alle helseforetakene rundt omkring i landet er det nå store bekymringer over den effektiviseringen som foregår. Det handler om folks trygghet i hverdagen. Har statsråden oversikt over akuttberedskapen rundt omkring i landet? Og ser han konsekvensene av de effektiviseringstiltakene som blir gjennomført, eller blir det som det blir?
Karin Galaaen (Senterpartiet), 2003-02-19:
Jeg takker på nytt for svaret. Den effektiviseringen som foregår, går ofte ut over små sykehus og fødeavdelinger rundt omkring, selv om en ser at oversikten og effektiviteten ofte er bedre ved de mindre enhetene. Hva slags holdning har statsråden til de små enhetene, og ser han at disse er viktige for folks trygghet?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-02-19:
Jeg ønsker å stille helseministeren følgende spørsmål: «Helse Sør har leid inn et styremedlem fra et av sine helseforetak for å drive lobbyvirksomhet mot staten og den vedtatte helseforetaksordningen. Mener statsråden at det er forsvarlig virksomhet ut fra ordningen med helseforetak og bruken av ressurser?»
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var klart og tydelig, og det var svar på et prinsipielt spørsmål. Jeg har likevel lyst til å følge opp litt og spørre: Hvordan vil – og kan – helseministeren påse og forhindre at slike ting skjer? Vi vet også at Helse Øst ved flere anledninger har ønsket, iallfall har mediene satt søkelys på det, å etablere seg med administrasjonslokaler i Oslo. Og hvis det er riktig at det har vært tatt opp av styreleder å flytte hele administrasjonen til Oslo, er det en alvorlig og meget betenkelig sak, synes jeg. Da vi behandlet helseforetakssaken, ønsket flertallet å gi helseforetakene stor intern frihet til daglig drift og disposisjon. Men det var for å skape et bedre helsevesen for den enkelte pasient. De forholdene som jeg nå har tatt opp i spørsmålet mitt, tyder jo på at de er mer opptatt av egne posisjoneringer når det gjelder markedsandeler – jeg liker ikke det uttrykket, men det brukes nå i denne sammenheng – og mer opptatt av egen administrativ arbeidssituasjon. Hvordan kan statsråden sikre at helseforetakene innenfor den frihet de har fått, påser at det er pasienttilbudet som skal prioriteres og etterses, og ikke sporer av på denne måten?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-02-19:
Jeg er glad for at helseministeren sier at dette er spørsmål som også angår Stortinget. Det er derfor jeg har tatt det opp. Riksrevisjonen er til stede her i dag, men jeg hadde likevel tenkt å følge opp med dette spørsmålet: Mener helseministeren at det er riktig bruk av midler å kjøpe konsulentvirksomhet, slik som Helse Sør har gjort, framfor å prioritere pasientbehandling? Hvordan vil han påse at det blir bedre kontroll med dette i forkant, slik at det ikke blir avslørt i etterkant? Mener helseministeren også at det er viktig å engasjere styremedlemmer i betydningsfulle helseforetak til slikt angivelig lobbybasert konsulentarbeid? Er det ikke slik at dette kan by på store problemer, også ifølge helseministerens syn, med tanke på at det skal være forenlig med nødvendig integritet og habilitet i de organ som hører inn under helseforetakene?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Mitt spørsmål går til den ærede helseministeren, som svarer for sosialministeren: «Ved Gystadmyr bo- og aktivitetssenter i Akershus skjedde innflytting i desember før boligene var helt klare. Ifølge Romerikes Blad manglet nøkkelkort til noen, varmen var ikke satt på, telefoner var ikke installert. Det fantes ikke hjelp å få, og prosjektleder svarte pårørende at beboerne må søke om hjelp dersom de trenger dette. Det oppstod mange farlige situasjoner, og en beboer ble funnet død på gulvet. Aksepterer statsråden at en omsorgsbolig fungerer på denne måten?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker statsråden for svaret og registrerer at kommunen har gått i seg selv og innrømmet de uheldige forholdene ved innflyttingen i dette senteret. Det er et krav til omsorgsboliger om døgntjeneste i den kommunale hjemmetjeneste, og det er en forutsetning at det skal tilbys heldøgnshjemmetjenester. Det må da være intensjonen at denne hjelpen skal kunne mottas mer eller mindre omgående ved behov. Dersom det skal søkes om hjelp, slik prosjektleder uttalte til Romerikes Blad i desember i fjor, hvor lenge skal da brukeren i forkant, eller de pårørende på forhånd, planlegge behovet for å søke om hjelp? Og mener helseministeren at en slik praksis er i tråd med intensjonene i handlingsplanen for eldreomsorgen?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Eldreplanen, som frem til 2005 ville ha kostet 30–35 milliarder kr, synes så langt i større og større grad å ha blitt en boreform istedenfor en omsorgsreform. I 2005 vil det fortsatt være en manko på mellom 10 000 og 15 000 sykehjemsplasser, da reformen til den angitte kostnad kun har medført 5 000 nye plasser i planperioden. En nylig avgitt rapport utarbeidet av SINTEF og Norsk Sykepleierforbund understreker med all tydelighet at kvaliteten i eldreomsorgen under eldreplanen ikke er blitt bedre, snarere tvert om på flere fagområder. Tusenvis av hjelpetrengende pasienter frister i dag en uverdig tilværelse i omsorgsboliger. Når vil denne regjeringen sørge for å øke kvaliteten i omsorgen opp til et ansvarlig og akseptabelt nivå?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Som et svar på de utfordringer Norsk Hydro står overfor både nasjonalt og internasjonalt, har Hydro valgt å samle sitt letemiljø på Kjørbo utenfor Oslo. For Harstad-kontoret vil dette, så langt jeg kjenner til, føre til en reduksjon fra 14 til 4 faglige stillinger. I tillegg vil de 11 administrasjonsstillingene som i dag er ved kontoret, forsvinne. Jeg skjønner godt bekymringene for at en slik nedbemanning kan varsle en reduksjon i den framtidige oljeaktiviteten i nord. Det er imidlertid ikke grunnlag for å tolke omorganiseringen på en slik måte. Omorganiseringen vil ifølge Hydro gjøre det mulig å utnytte kompetansen innen leting på en mer effektiv måte i forhold til potensialet i hele Hydros globale portefølje. Organisasjonen som etableres på Kjørbo, vil ha ansvaret for hele Hydros leteaktivitet, både nasjonalt og internasjonalt. Som et selskap i en konkurranseutsatt posisjon må Hydro ha anledning til å omorganisere for å tilpasse seg nye utfordringer. Det er nødvendigvis et ansvar for selskapet selv å vurdere organiseringen og omfanget på sin leteavdeling. Den betydelige reduksjonen i bemanningen ved kontoret i Harstad er likevel beklagelig, men også letemiljøene ved samtlige andre av Hydros kontorer vil nå bli redusert som følge av denne omorganiseringen. Jeg legger for min del til grunn at denne omorganiseringen ikke vil være til skade for den framtidige petroleumsaktiviteten i nord, og håper at en slik effektivisering kan bidra til en mer offensiv leteaktivitet for Hydro på norsk kontinentalsokkel generelt. Det er viktig at Hydro og andre oljeselskaper har fagmiljøer i Nord-Norge. Med rette forventes det at Nord-Norge skal kunne merke økt aktivitet på land i ulik næringsvirksomhet etter hvert som oljeaktiviteten flytter nordover. Harstad har i denne sammenheng et kompetansemiljø og en sentral rolle å spille i dette opplegget. Regjeringen ønsker å tilrettelegge for en slik utvikling med Harstad som et viktig kompetansemiljø. Men en videre utbygging av petroleumsmiljøene i nord forutsetter, ifølge Hydro, nye utbygginger her. Regjeringen tar på alvor de utfordringene næringen står overfor med en del skuffende leteresultater i den senere tid. En av hovedutfordringene for å oppnå den langsiktige utviklingsbanen for petroleumsvirksomheten på norsk kontinentalsokkel, og også for å øke aktiviteten i de nordlige delene av sokkelen, er å gi industrien tilgang til nytt prospektivt leteareal. Vi har den senere tid tatt klare grep for å effektivisere leteaktiviteten både i modne og umodne områder på sokkelen. Jeg har tillit til at disse tiltakene kan føre til en fornyet leteaktivitet på norsk kontinentalsokkel, og håper at dette igjen vil føre til nye funn og utbygginger som vil skape nye arbeidsplasser også i Nord-Norge.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg har i mitt svar lagt avgjørende vekt på at framtidig petroleumsaktivitet skal baseres på en jevn sysselsetting, og at Nord-Norge skal få merke at petroleumsaktiviteten etter hvert flyttes nordover. Det må være en sammenheng mellom steder der petroleumsaktiviteten utvikles og de økte sysselsettingsvirkningene som dette får på aktiviteter i land. Jeg legger for min del stor vekt på et nært samarbeid mellom industrien og myndighetene. Næringen vil om kort tid bli invitert til å nominere arealer i 18. konsesjonsrunde med forslag som de vurderer som særlig attraktive. Denne runden er planlagt utlyst i løpet av høsten 2003. Vi har også gående en utredning om konsekvenser for helårig petroleumsaktivitet i området mellom Lofoten og Barentshavet. Det vil også legge viktige føringer for den framtidige petroleumsvirksomheten i de nordligste områdene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg legger ikke skjul på at jeg forventer at selskapene har en politikk som også kommuniserer i forhold til de forventninger og krav som finnes både i det nordnorske næringslivet og i det nordnorske miljøet generelt, om at det skal vises i aktiviteter i land når det er oljevirksomhet utenfor kysten av Nord-Norge. Hvorvidt det skal nedfelles i formelle krav eller kan formuleres på annen måte, ser jeg for min del ikke som avgjørende. Det viktigste er at næringen skjønner at dette er den forventning det politiske miljø har til oljeselskapene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Usikkerheten om hva vannkraften kan produsere det enkelte år, er ett grunnleggende forhold ved dagens energiforsyning som krever særlig oppmerksomhet. I år har vi til fulle fått oppleve hvor sårbar den norske elektrisitetsproduksjonen er for variasjonene i nedbøren. Det andre grunnleggende forholdet er at det gjennom mange år har vært en svak vekst i produksjons- og overføringskapasiteten i forhold til veksten i forbruket. I de nærmeste årene er det grunn til å regne med at kraftbalansen vil bli strammere enn den er i dag. Regjeringen ser det som helt avgjørende at det nå legges opp til en politikk som bedrer sikkerheten i energiforsyningen på lengre sikt. Et slikt arbeid er allerede igangsatt, og det forberedes en melding til Stortinget som sammenfatter vurderingene på dette området. På bakgrunn av de erfaringer vi gjør oss denne vinteren, vil det være viktig å følge opp med både en faglig evaluering og en bred politisk drøfting av situasjonen i kraftmarkedet. Særlig vil det være viktig å utrede om hensynet til forsyningssikkerheten kan ivaretas på en bedre måte enn i dag. I denne sammenheng er det også naturlig å se på om det er behov for justeringer i lovgivningen. Det er for tidlig å konkludere med hvilke tiltak som kan være aktuelle for å bedre sikkerheten i energiforsyningen, men målet for gjennomgangen er å sikre tilstrekkelig energi til enhver tid til akseptable priser til både industri, offentlig forvaltning og private husholdninger. Representanten Klungland viser til import av strøm som et aktuelt tiltak. Med den norske vannkraftavhengigheten er det uten tvil en fordel å være tilkoblet et større og mer stabilt marked enn det norske. Dette gjelder overføringsforbindelser til Norden og til andre europeiske land. Miljøvirkningene av utvekslingen over slike forbindelser vil imidlertid variere. Både atomkraft- og kullkraftverk og andre mindre miljøvennlige energiproduksjoner vil selvfølgelig være involvert i dette. Jeg vil imidlertid understreke at vi bør ha som mål å øke energiproduksjonen i Norge og dermed redusere avhengigheten av en slik import. I store deler av 1990-tallet hadde Norge nettoeksport av kraft på grunn av rikelig nedbør. Jeg ser det derfor som nødvendig med omfattende tiltak over et bredt felt for å bedre kraftbalansen. Politikken må basere seg på innsats på en rekke områder, som til sammen kan bidra til en ønsket utvikling på lang sikt. I tillegg til å styrke overføringskapasiteten vil elementer i en slik politikk bl.a. være satsing på energisparing, nye fornybare energikilder, opprustning og utvidelser av vannkraftanlegg samt økt bruk av naturgass – både den innenlandske bruk av gass direkte til ulike formål og i gasskraftverk med CO2-håndtering.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Når det gjelder innslaget i TV 2, som jeg kommenterte uten å vite hva som kom foran, vil jeg bare vise til at over den norske grensen kommer det bare vannkraft til den norske elektrisitetsproduksjonen. Derimot importerer Finland betydelige mengder av kraft fra kjernekraftverk, men dette kommer hele det nordiske markedet til gode. Elektronene er imidlertid like uansett, så det vi må se på når det gjelder hvilke typer energi som kommer inn til Norge, er faktisk hvilke typer energi som importeres til det nordiske elmarkedet. Og da er det, som jeg sa i mitt første svar, både kullkraftverk, vannkraftverk og atomkraftverk som er inne. Vårt mål er å gjøre oss mindre avhengige av dette. I de siste 25 årene har vi bare hatt fire år med import av kraft. Det sier litt om den gunstige posisjonen vi har hatt. Vi må sørge for at vi har den samme gunstige posisjonen framover, slik at Norden blir mer en eksportør av kraft enn en importør av kraft.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Det er riktig. Regjeringen jobber målbevisst for å introdusere gasskraftverk i den norske og nordiske elektrisitetsproduksjonen, men det er riktignok gasskraftverk med CO2-håndtering. Derimot er det gitt tre konsesjoner, som også representanten Klungland kjenner til, hvor man har anledning til å produsere for det nordiske elmarkedet. Dette er konvensjonelle gasskraftverk uten CO2-håndtering, som har fått konsesjon på bakgrunn av den tidligere arbeiderpartiregjeringens betingelser. De betingelsene er de samme i dag som de alltid har vært. Denne regjeringen har altså ikke endret noe på dette. Men jeg er enig med representanten Klungland i at vi må unngå at vi i 2010 er i en situasjon hvor vi har en mangel på 40–50 TWh. Det er Regjeringens politikk å sørge for mer kraft inn i markedet, slik at vi unngår dette underskuddet og samtidig sikrer oss i tørrårssituasjoner med bedre kabling mot utlandet.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Vi har hatt en vinter som har vist hvor sårbar vår elektrisitetsforsyning er for lite nedbør. Tilsigene til kraftmagasinene høsten 2002 ble de laveste som er registrert siden målingene startet. Samtidig fikk vi en tidlig vinter i de største forbruksområdene i Norden, og prisene økte raskt til et svært høyt nivå. Selv om det nå har vært en periode med mildere vær – og det varierer jo fra dag til dag – er kraftsituasjonen fortsatt bekymringsfull. Utviklingen fram mot våren er svært avhengig av temperaturene for resten av vinteren, og når snøsmeltingen kommer i fjellet. Regjeringen satser bredt og langsiktig for å gjøre oss mindre avhengige av vannkraften. I denne sammenheng er det først og fremst viktig med en omlegging av energiforbruk og -produksjon. Energiomleggingen består av tre sentrale deler: Vi må spare energi, vi må få til en overgang fra elektrisitet til bruk av varme, og vi skal produsere flere kilowattimer fra nye energikilder. Naturgass er også en viktig del av strategien for en sikrere energiforsyning. Regjeringen la før jul fram en melding for Stortinget om bruk av naturgass. I gassmeldingen trekkes det opp hovedlinjer i en politikk for fornuftig bruk av naturgass. I en langsiktig strategi for bedret forsyningssikkerhet kan bruk av gass gi viktige bidrag til fleksibiliteten. Dette gjelder både direkte bruk av gass til energiformål og gasskraftverk hvor CO2 håndteres på en forsvarlig måte. Når det gjelder spørsmålet om et energiverk ved Mongstad-anlegget, er jeg kjent med at Statoil arbeider med ulike energiløsninger for dette anlegget. Jeg vil understreke at selskapene til enhver tid vurderer energiforsyningen til anleggene sine i forhold til aktuelle aktivitetsplaner. I dag finnes det tre gyldige konsesjoner for bygging av gasskraftverk for levering av kraft til industri og alminnelig forsyning. Ingen av disse konsesjonene er foreløpig nyttet. En vesentlig forutsetning for lønnsom drift av slike gasskraftverk er en gasspris som gir lønnsom produksjon i forhold til forventet prisutvikling i kraftmarkedet. Regjeringen satser langsiktig på gasskraftverk med CO2-håndtering. Når det gjelder eventuelle nye anleggs- og utslippskonsesjoner, har regjeringspartiene i Sem-erklæringen forutsatt at slike gasskraftverk skal baseres på CO2-håndtering inntil det er etablert et system for omsettelige utslippskvoter i tråd med Kyotoprotokollen. Skulle det komme en søknad fra Statoil om et slikt anlegg som representanten peker på, vil den selvfølgelig bli behandlet på vanlig måte, og etter Regjeringens retningslinjer og politikk.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Jeg må be om forståelse for at jeg ikke kan ta noe bestemt standpunkt til en søknad som ennå ikke er innsendt, og for at jeg selvfølgelig heller ikke kan saksbehandle dette i Stortinget. Vi må få nødvendig tid til det. Jeg viste også til det som er Regjeringens politikk når det gjelder gasskraftverk. Der har vi åpnet for de tre gasskraftverkene som det er gitt konsesjoner til, uten at de konsesjonene så langt har ført til investeringsbeslutninger. Skulle Statoil sende inn planer, gjelder de bestemmelsene som er Regjeringens politikk, og som jeg refererte til fra Sem-erklæringen, at inntil det er etablert et system med kvoter etter Kyotoprotokollens bestemmelser vil Regjeringen sette krav til CO2-håndtering for de gasskraftverk som bygges.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-02-19:
Det er en situasjon som foreløpig ikke har blitt drøftet i departementet. De tre konsesjonene som er gitt, er gitt til henholdsvis Naturkraft og Industrikraft Midt-Norge. Det er både praktiske og juridiske forhold knyttet til en slik eventuell overføring av konsesjon, og jeg kan ikke ta standpunkt til det i Stortinget i dag, ettersom denne problemstillingen ennå ikke er aktuell og ikke er blitt presentert for departementet.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Kraftprognoser viser at dersom ikke noe gjøres i forhold til kraftbalansen, utover Regjeringens varslede tiltak, vil vi med et tørrår i 2010 ha et underskudd på ca. 43 TWh. Olje- og energiministeren har uttalt et ønske om mer import av strøm til Norge. Grunnen er at vi ikke er selvforsynt med energi. Kan statsråden redegjøre for hvilke kraftkilder den importerte energien kommer fra, og hvilke miljøkonsekvenser en fremtidig kraftimport vil innebære?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
I energispørsmål og miljøspørsmål er det viktig å se framover, spesielt sett i forhold til de opplevelsene vi har hatt i vinter. Norge importerer altså dansk kullkraft, polsk brunkull, og på TV 2 i går var det et innslag om at vi importerer atomkraft fra anlegg som det i Tsjernobyl. Jeg skal derfor gjenta spørsmålet mitt, for jeg følte at statsråden svarte på energispørsmål: Kan statsråden redegjøre for hvilke kraftkilder den importerte energien kommer fra, og hvilke miljøkonsekvenser en framtidig kraftimport vil innebære? Det er jo i forhold til det at en må vurdere hvilke tiltak som skal settes i gang i Norge, f.eks. om en skal bygge gasskraftverk. Her har aktørene etterlyst klare svar.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
Kraftprognoser viser altså at med Regjeringens politikk kan vi risikere å få en situasjon med underskudd på 43 TWh i 2010. Statsråden sa også i sitt første svar at han regnet med et strammere marked i dag. For Arbeiderpartiet virker det ikke som om situasjonen tas helt på alvor av statsråden og Regjeringen, og spesielt ikke i forhold til diskusjonen om energipriser. For et strammere marked vil jo nødvendigvis også bety økte energipriser. Men spørsmålet blir om vi skal føre en «skit i Norge, leve Toten»-politikk, at vi ikke skal se de internasjonale forpliktelsene som vi faktisk har på miljøområdet. I den sammenheng mener vi at det ikke er noen tvil om at utvikling av gassproduksjon i Norge, også til energiformål, vil være det beste. For statsråden er jo heller ikke imot produksjon av gass.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Eg har følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «I Avisa Nordhordland 29. januar 2003 og i avisa Strilen 1. februar 2003 tok representantar for fem lokale KrF-lag i Nordhordland til orde for bygging av energiverk drive av gass i tilknyting til Mongstad-anlegget. Ifølgje avisene kan Mongstad nytta varmen frå eit slikt energiverk slik at ein oppnår 70–80 pst. energiutnytting, mot 55–60 pst. for eit tradisjonelt gasskraftverk. Er statsråden einig med sine partifeller i Nordhordland om at det vil være fornuftig å byggje eit slikt energiverk?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Eg takkar for svaret, sjølv om eg ikkje er heilt sikker på kva som eigentleg var bodskapen i det. Dette er eit energiverk som skal gi både straum og varme til Mongstad-anlegget, og i tillegg til det kan det produsere 2 TWh til private hushaldningar, noko som tilsvarar straum til 100 000 husstandar. Eg har eit spørsmål som gjeld framdrifta av dette, om desse planane kan gå som føresett, slik at eventuelt vedtak kan takast i 2004 og eventuell oppstart kan skje i 2006. Mitt spørsmål er då: Vil statsråden leggje til rette for at ei slik framdrift kan finne stad, eller vil statsråden leggje hindringar i vegen for det?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Eg oppfattar det slik at statsråden er negativ til eit fjerde energiverk som kan drivast på gass. Men mitt spørsmål vil vere: Dersom det kjem eit forslag om at ein flyttar ein av dei gitte konsesjonane til Statoil Mongstad, vil statsråden vere positiv til det? Og vil det, slik statsråden vurderer det, falle inn under det som er skrive i Sem-erklæringa?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg har et spørsmål til utdannings- og forskningsministeren. Spørsmålet dreier seg om læreplanen for videregående opplæring i B- og C-språk: «Læreplanen for videregående opplæring gir fremmedspråklige elever anledning til å ta eksamen i sitt morsmål på B- eller C-språks nivå. Våren 2002 er det i over 50 språk og på 3 ulike nivåer avlagt eksamen på grunnlag av sentralt skriftlig utarbeidet prøve fra Læringssenteret. Mener statsråden at Norge som nasjon bør bruke utdanningsressurser på slike særordninger, eller vil statsråden iverksette tiltak for å avvikle denne særordningen?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg takker for svaret. I Læreplan for videregående opplæring omtales ordningen med beskrivelsen «i rimelig utstrekning». Mener statsråden virkelig det er «i rimelig utstrekning» når norsk skole gir eksamen og sensur i f.eks. bosnisk, polsk, kroatisk, albansk, serbisk, tyrkisk, kurdisk, arabisk, persisk, panjabi, mandarin, urdu, tamil, vietnamesisk, somali og swahili? Med over 50 språk på tre ulike nivåer, har vi ikke da åpnet for en utstrekning som er urimelig i sitt omfang og i krav til ressursbruk?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-02-19:
Jeg registrerer med tilfredshet en viss bevegelse fra svar 1 til svar 2. Jeg viser til læreplanens omtale av «Hvorfor lære flere fremmedspråk»: «Økt internasjonalisering gjør det nødvendig å ha kjennskap til andre fremmedspråk enn engelsk for å kunne mestre utfordringer som samfunnet stiller.» Mener statsråden at dette formålet hjemler for å gi eksamen og sensur i de 50 språkene som saken gjelder, i de mange språkene som nå er nevnt ved eksempler? Hvilke utfordringer er det vi som samfunn stiller til bosatte i Norge som gjør at vi bør tilby en ordning der man gjennom offentlig skole kan avlegge eksamen og få sensur i språk som f.eks. bosnisk, panjabi, urdu og vietnamesisk – for å nevne noen?
Kristin Clemet (Høyre), 2003-02-19:
Den omtalte ordningen er etter min mening ingen særordning. Det er en dokumentasjonsordning som gir fremmedspråklige elever en mulighet til å få dokumentert sin kompetanse i et språk det ikke gis opplæring i. Det brukes ingen ressurser på opplæring, kun på oppgaveutarbeiding og sensur. Dette utgjør en svært liten del av den totale ressursbruken til eksamen i videregående opplæring. Rent faktisk innebærer dokumentasjonsordningen at elever som har et annet morsmål/førstespråk enn norsk, samisk, dansk eller svensk, gis en mulighet til å ta eksamen i et språk det ikke blir gitt opplæring i, og å få denne karakteren på vitnemålet. Denne eksamen erstatter ett av de B- eller C-språkene som det gis opplæring i, og som er obligatorisk i videregående opplæring. Elevene må avlegge eksamen som privatister. Både næringslivet og samfunnet for øvrig trenger mennesker som behersker flere språk. Europarådet og dets medlemsland er enige om at det skal arbeides for å fremme språklig mangfold i opplæringen for å stimulere tverrkulturell forståelse, mobilitet og økonomisk utvikling. Språklig mangfold omfatter både det enkelte lands nasjonalspråk og fremmedspråk og minoritets- og immigrantspråk. Også Norge har bruk for en slik bred språkkompetanse, som blir stadig mer etterspurt nasjonalt og internasjonalt. Jeg anser denne muligheten til å få dokumentert språkkompetanse i en slik sammenheng som verdifull, og har ingen planer om å avvikle ordningen. Derimot mener jeg at det kan være grunnlag for å vurdere å forenkle den.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-02-19:
Nei, jeg er faktisk ikke enig i det. Dette er en dokumentasjonsordning. Den er meget kostnadseffektiv, i den forstand at dette ikke er ressurser til opplæring – kun til avvikling av eksamen og til å få dokumentert en type kompetanse som samfunnet trenger. Således tror jeg ordningen faktisk er inntektsbringende, både for den enkelte og for samfunnet. Som jeg sa i sted, er det en veldig liten andel av de ressursene vi bruker på eksamensavvikling, som går til dette. Likevel tror jeg det kan være grunnlag for å se på mulighetene for å forenkle ordningen. Jeg er blitt kjent med at det tidligere Eksamenssekretariatet, som nå er en del av Læringssenteret, og departementet i 2000 drøftet et forslag til forenklinger av ordningen. Forslaget gikk ut på at man avviklet eksamen kun én gang pr. år, mot to – som man gjør i dag. Dette forslaget tok man ikke endelig stilling til, men det er et forslag jeg mener det kan være grunn til å vurdere. Det vil spare noen ressurser. Men, som sagt, uansett går det ikke store ressurser til dette.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-02-19:
Etter det jeg har fått opplyst, er det nå utarbeidet eksamensoppgaver i ca. 65 ulike språk. Jeg står fast ved at det er meget fornuftig. Det er kostnadseffektivt for samfunnet og for den enkelte. Det er inntektsbringende, både i økonomisk forstand og i annen forstand, å la mennesker dokumentere sin realkompetanse – i særdeleshet hvis det kan føre til at man kan avkorte utdanning som man ellers måtte ha tatt. I morgen skal Odelstinget behandle et forslag vedrørende endring i opplæringsloven som dreier seg om adgang til å få dokumentert sin yrkeskompetanse og skaffe seg kompetansebevis. Det er noe av den samme tankegangen. Hvis mennesker har reell kompetanse, er det effektivt å la dem få lov til å dokumentere det. Vi sparer opplæring, og vi kan raskere få dem inn i annen utdanning og i arbeid. Så jeg står fast ved at dette er fornuftig. Men det betyr ikke at vi ikke kan vurdere en forenkling av ordningen, som f.eks. å gå til eksamensavvikling én gang i året istedenfor to. Det kommer jeg til å vurdere.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
«Seinare tids forskingsresultat syner at algegiftproblemet er på veg til å bli løyst. Eit banebrytande prosjekt er gjennomført i Lusterfjorden, på dugnadsbasis. Ferskvatn frå kraftverket vert ført ned i fjorden for å kvervla opp gunstige næringsemne frå lågare vasslag. Slik vert veksten av gode algar stimulert og blåskjela veks seg giftfrie. Resultata gjev grunn til optimisme. Det trengst ytterlegare innsats også frå staten for å verifisera og implementera resultata. Kva vil statsråden bidra med?»
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
Eg takkar for svaret. Eg er glad for at fiskeriministeren er interessert i dette saksfeltet, for det har vore veldig mange festtalar om potensialet i fiskeri- og havbruksnæringa opp gjennom åra, der nokon kvar av oss har teke del. Skjelnæringa har vore spådd ei lysande framtid. Men det er ingen tvil om at algegift er eit av dei viktigaste problema som må løysast. Utan ei løysing vil store delar av potensialet i næringa ikkje verta nytta, for me har også eit spørsmål om areal her. Det med berre å leita etter lommer der det ikkje er algegift, vil vera ein svært avgrensande faktor for skjelnæringa. Så problemet med algegift må løysast. Løysinga kan òg verta eit eksportprodukt, fordi det faktisk er mange område i heile verda som har dette problemet. Eg vil gjerne spørja fiskeriministeren om Fiskeridepartementet kan medverka til eit vidare lyft, slik dei faktisk gjorde i 2001.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2003-02-19:
Det bekymrar meg at det kan sjå ut til at festtalane vil halda fram. Sjølvsagt har næringa først og fremst bruk for utøvarar som verkeleg vil noko, og som er svoltne på resultat. Dei har me mange av. Men forskingsinnsatsen må intensiverast. Og sjølv om fondet er auka monaleg, ser det ikkje ut til at det er nok. Eg vil òg minna om at det er viktig å visa potensielle investorar at fiskeriministeren som styresmakt verkeleg vil mykje på dette området. For mykje pengar, også privat kapital, er brent av, og då kan det verta vanskeleg å få investorar til å gå laus på dette igjen dersom dei ikkje ser at me vil nok på dette området. Stortinget har tidlegare uttala at ein skal bruka massivt med pengar på å løysa utfordringane for skjelnæringa. Innsatsen har etter mi meining ikkje stått i samsvar med ambisjonsnivået. Så eg hadde ynskt meg ei litt meir offensiv haldning frå fiskeriministeren si side når det gjeld dette prosjektet, som heilt klart er innovativt.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-19:
«Då Askøybrua vart opna i 1992, var det ein føresetnad at det òg skulle vera hurtigbåtsamband mellom Askøy og fastlandet. I dei ti åra som har gått, har «Beinveien» trafikkert sambandet utan offentleg stønad. Den har vore Askøy si forstadsbane – og må kunne kallast eit moderne og miljøriktig alternativ. Ei nedlegging vil vere svært negativt. Vil statsråden medverka til at «Beinveien» kan bli del av det totale kollektivtilbodet og motta driftsstønad på lik linje med busstransport?»
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-19:
Eg er veldig glad for det klare svaret som statsråden gir, nemleg at dette er fylket sitt ansvar, og at fylket her faktisk har moglegheit til å gå inn med midlar til «Beinveien» for å sikra han som eit godt kollektivtilbod. Eg veit at statsråden er oppteken av Bergen og dei utfordringane Bergen har, som den første samferdsleministeren som løyver planleggingsmidlar til bybanen. Men Bergen står overfor ganske store utfordringar, og i dag foregår det ein diskusjon mellom fylkeskommunen og Bergen by om det å delta i dette forsøksprosjektet med å laga gode samarbeidsorgan, og om kven det er som på ein måte skal prioritera kollektivmidlane. Statsråden nemnde desse insitamenta og desse insentivordningane, og mitt spørsmål blir: Er dei knytte opp til korleis ein organiserer dette, og er statsråden innstilt på å gripa inn og få til ei løysing på den konflikten som er oppstått, for å få ei best mogleg organisering av kollektivtilbodet og prioriteringane i Bergensområdet? Venstre har gått til val på at vi ønskjer at Bergenspolitikarane sjølve skal få sjå på dette, men eg ser òg behovet for at omlandskommunane rundt Bergen, som faktisk òg er ei viktig brikke som brukarar av det kollektivtilbodet som finst der, må inn i dette og vera med på å gi føringar for korleis ein skal prioritera pengane.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-02-19:
Eg er veldig glad for at samferdsleministeren no grip fatt i dette og i eit samarbeid finn ei løysing. Men Bergen står overfor ganske store utfordringar. Ein har ein del bruer som bind øyane rundt omkring saman med Bergen – t.d. Askøybrua og Nordhordlandsbrua, som i dag er bompengefinansierte, men som snart blir nedbetalte. Når dei blir nedbetalte, vil endå fleire kjøra over bruene, og her er det store moglegheiter til å laga gode kollektivløysingar. Dersom alle skal ta buss frå Askøy, er heller ikkje det eigentleg godt nok, for presset inn mot byen og inn mot Bergen sentrum er ganske stort. Her er det snakk om kanskje å leggja til rette for eit trafikknutepunkt, eit kollektivknutepunkt, der folk kan setja bilen sin og få ein del fasilitetar, og så setja seg på ein buss eller på ein båt inn mot Bergen. Då blir mitt spørsmål: Vil òg dette vera ting som samferdsleministeren vil sjå på? Det er ikkje nemnt i Bergensprogrammet i det heile, men vil statsråden sjå på dette?