Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2007-11-29:
Siden slutten av 1980-årene har det vært et politisk mål å øke kvinneandelen i Forsvaret. Stortinget gav allerede i 1976 kvinner adgang til befalsutdanning, og i 1983 samme adgang som menn til å avtjene verneplikt. I 1984 vedtok Stortinget full yrkesmessig likestilling mellom menn og kvinner i Forsvaret. Lovverket har altså vært på plass lenge. Men tiltakene har ikke gitt de resultatene vi har ønsket. Erfaringer fra andre deler av arbeidslivet viser at der det tidligere har vært mannsdominerte yrker, har andelen kvinner økt betraktelig de siste 20–30 årene. Politiet har f.eks. klart å øke sin kvinneandel til 25 pst. Stortinget har vedtatt en målsetting om å ha 15 pst. kvinner i Forsvaret i løpet av denne langtidsperioden vi nå er inne i – 2005–2008. Denne målsettingen vil dessverre ikke bli nådd. Kvinneandelen er i dag på kun 7 pst. blant befal og vervede, og ca. 5 pst. blant dem som avtjener førstegangstjenesten. Å tro at vi klarer å doble dette på ett år, er bare ønsketenkning. Jeg er derfor glad for at Regjeringen har satt økt rekruttering av kvinner til Forsvaret på dagsordenen gjennom denne stortingsmeldingen. Det foreslås hele 16 tiltak for både å rekruttere og beholde flere kvinner i militære stillinger, samt å få flere kvinner i lederstillinger. Begge deler er like viktig. Som saksordfører vil jeg si at det er bra at det i hovedsak er en samlet komite som legger fram innstillingen. Men jeg har lyst til å legge til: Det skulle bare mangle. Men det er noen unntak, og dem vil jeg komme tilbake til. Jeg vil også nevne at komiteen har avholdt en åpen høring i sakens anledning, der interessen var stor, og vi fikk mange gode innspill. Kjennetegnet på et likestilt samfunn er at både menn og kvinner er representert på alle nivåer og alle områder i arbeidslivet. Etter komiteens prinsipielle syn bør Forsvaret ikke være noe unntak. Den lave kvinneandelen er derfor ikke i pakt med det samfunnet Forsvaret er en del av. Dette innebærer igjen at Forsvaret ikke i tilstrekkelig grad nyttiggjør seg den kompetanse og de ressurser kvinner kan tilføre organisasjonen. Komiteen er derfor enig i Regjeringens målsetting om å øke kvinneandelen blant både vernepliktige, befal og vervede. Som jeg sa innledningsvis, har det vært igangsatt tiltak tidligere – men som vi nå ser ikke har gitt det resultatet vi ønsket. Derfor må man også kunne spørre om økt kvinneandel i Forsvaret er et reelt ønske i organisasjonen, og om de tidligere iverksatte tiltakene har blitt fulgt opp og har fått den ledelsesforankring som er nødvendig. Komiteen har derfor understreket at hvis målsettingen om økt kvinneandel i Forsvaret skal nås, må behovet for flere kvinner forankres, etterstrebes og kommuniseres på alle nivåer i Forsvarets organisasjon. Vi må sette krav til at ledere med rekrutteringsansvar prioriterer kvinner, og gir kvinner karrieremuligheter på lik linje med menn. Komiteen vil også understreke viktigheten av at man fokuserer på eventuelle motsetninger mellom familie og karriere, og særlig sett i lys av tjenestene i internasjonale operasjoner – der vi faktisk trenger mange kvinner. En god familiepolitikk med fleksible løsninger som gir rom for tjeneste tilpasset den enkelte ansattes livsløp, vil være av vesentlig betydning for om vi vil lykkes. Komiteen tror likevel at innkalling til frivillig sesjon for kvinner er det som sannsynligvis vil resultere i en høyere kvinneandel på kort sikt blant dem som kalles inn til førstegangstjeneste. Meldingen drøfter også innføring av kjønnsnøytral sesjonsplikt og verneplikt. Komiteen viser til at det er delte meninger om dette, men er positiv til at Regjeringen i forbindelse med den nye langtidsplanen for Forsvaret vil utrede og vurdere dette videre. Det er også grunn til å nevne at Forsvarspolitisk utvalg går inn for en gradvis innføring av lik verneplikt for begge kjønn. Forsvarssjefen går i FS07 ikke fullt så langt, men vil ha tvungen sesjon for kvinner. Komiteen har merket seg at det overordnede målet er at begge kjønn skal være likt representert på alle nivåer i Forsvaret, men at et realistisk delmål er at vi når minimum 20 pst. kvinner blant befal og vervede innen 2020. Komiteen ser derfor fram til å se resultatene fra de ulike tiltakene som er foreslått i meldingen. Det er altså foreslått 16 ulike tiltak i meldingen. Ett av tiltakene er at 25 pst. av studieplassene på krigsskolene og stabsskolene skal reserveres kvalifiserte kvinner. Dette er Høyre og Fremskrittspartiet imot. Jeg mener det er oppsiktsvekkende, for hvis man ikke engang kan gå inn for et slikt moderat tiltak, lurer jeg på hvordan vi skal komme videre. De samme partiene er også imot at kvinnelig befal tilbys programmer for lederutvikling og personlig utvikling. Hvis vi skal komme videre, mener jeg, og Arbeiderpartiet, at vi må tørre å ta noen små skritt. Vi mener dette er moderate tiltak som alle burde være enig om. Blant de 16 tiltakene som listes opp, er at det skal iverksettes forskning på kultur og holdninger i Forsvaret. Vi skal arbeide med bevisstgjøring av holdninger til mangfold, og det må også inngå i ledernes målsetting. Alle tiltakene står i innstillingen. Det siste av dem, som jeg vil påpeke, og som jeg mener er viktig, er at det innføres mer fleksible ordninger ved graviditet og svangerskapspermisjon. Dette gjelder selvsagt både menn og kvinner, men det er viktig hvis vi skal nå målet om likestilling. Jeg håper at de nevnte tiltak i nær framtid vil gi et forsvar med mange flere kvinner, for Forsvaret skal speile det samfunn som skal forsvares. Derfor må det flere kvinner til på alle nivåer. Større mangfold i organisasjonen, herunder balanse mellom kjønnene, vil gjøre Forsvaret enda bedre i stand til å møte de sikkerhetsutfordringer vi står overfor, både nasjonalt og internasjonalt.