trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Dette spørsmålet ble behandlet i Odelstinget så sent som 18. april i år. Foranledningen var at representantene Bekkemellem Orheim og Faldet fremsatte et forslag til godkjenningsordning i Dokument nr. 8:29 for 2001-2002. Forslaget var identisk med det forslaget til godkjenningsordning som ble fremsatt av regjeringen Stoltenberg i Ot.prp. nr. 15 for 2001-2002 som senere ble trukket tilbake av den sittende regjering i Ot.meld. nr. 3 for 2001-2002. Forslaget innebærer en ny bestemmelse som gir Barne- og familiedepartementet hjemmel til å gi forskrifter om kvalitetskrav til barnevernsinstitusjoner, samt en særskilt godkjenningsordning for private institusjoner. I forslaget er fylkeskommunen foreslått som godkjenningsinstans. Den eneste grunnen til at forslaget ble trukket tilbake av den sittende regjering, er det pågående arbeidet med den fremtidige organisering av fylkeskommunens oppgaver på barnevernområdet og familievernområdet. Dersom fylkeskommunen ikke lenger skal ha oppgaver på barnevernområdet, er det lite aktuelt å opprettholde forslaget om fylkeskommunen som godkjenningsinstans. Forslaget om ny organisering har vært på høring. Det ble i høringsnotatet foreslått fire alternative modeller: fortsatt fylkeskommunalt ansvar, samlet overføring av alle oppgavene til kommunene, samlet overføring av alle oppgavene til staten og en delt løsning der fylkeskommunens oppgaver deles mellom stat og kommune. Høringsfristen gikk ut 5. april i år. I Innst. O. nr. 36 for 2001-2001 der forslaget fra Bekkemellem Orheim og Faldet ble behandlet, uttalte komiteens flertall at forslaget om godkjenningsordning bør behandles som en del av den totale gjennomgangen av fylkeskommunens oppgaver på barnevernområdet. Forslaget ble behandlet i Odelstinget 18. april i år og ble av samme grunn ikke tatt til følge av flertallet. Den sittende regjering er positiv til en godkjenningsordning, noe som er fremholdt av barne- og familieministeren en rekke ganger tidligere i år. Så snart Regjeringen har tatt stilling til fremtidig organisering, vil et forslag bli oversendt Stortinget. Det kan legges til at et slikt forslag om kvalitetskrav og godkjenningsordning lå inne i høringsnotatet om fremtidig organisering.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Som nevnt er Regjeringen positiv til en godkjenningsordning. Når dette ikke er kommet, henger det, som også nevnt, sammen med den fremtidige organisering. Dette er jo ikke noe arbeid som skal ta vinter og vår. Utgangspunktet her er at så snart Regjeringen har tatt stilling til en fremtidig organisering, vil et forslag i forhold til godkjenningsordning bli oversendt Stortinget. På vegne av barne- og familieministeren tør jeg si at det er den samme omsorg og oppmerksomhet omkring dette som representanten Faldet har, og sånn sett er holdningene like.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Ja, det vil sosialministeren ta med tilbake. Disse barna har behov for en helt spesiell oppmerksomhet, det er Regjeringen helt innforstått med, men det henger nøye sammen med organisering og ansvar. Og som sagt tidligere, så snart organiseringen er avklart, vil det som går på oppfølging, med forslag i forhold til godkjenningsordning og kvalitetskrav, bli oversendt til Stortinget.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Norges Kystfiskarlag har de siste årene deltatt aktivt og har kommet med flere innspill i tilknytning til reguleringen av deltakelsen i og utøvelsen av fisket. Norges Kystfiskarlag er høringsinstans i alle saker som vedrører regulering av fisket. Det er således ikke korrekt at Norges Kystfiskarlag ikke har høringsrett. Oppgaven å forhandle med Russland om fellesbestander i Barentshavet samt å forvalte Norges andel av disse ressursene er tillagt Fiskeridepartementet. Forhandlingsdelegasjonen utnevnes av Fiskeridepartementet på grunnlag av en balansert vurdering, basert på representasjon fra næring og forvaltning, legitimitet i næringen og forhandlingstaktiske hensyn, og at delegasjonen må ha en håndterlig størrelse. Hva gjelder representasjon fra fiskerinæringen legger departementet vekt på at hele den berørte del av næringen skal være representert gjennom de delegater som deltar. Fiskeridepartementet har derfor valgt å ta med de store organisasjonene som representerer bredden i fiskerinæringen: Norges Fiskarlag, Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening og LO. Norges Kystfiskarlag er med andre ord ikke representert i den blandede norsk-russiske fiskerikommisjonen. Det finnes et mangfold av organisasjoner i norsk fiskerinæring. Noen av disse organisasjonene er Norges Kystfiskarlag, Sør-Norges Trålerlag, Norske Sjømatbedrifters Landsforening og Rederiforeningen for Ringnotfartøy under 70 fot. Det sier seg selv at man med hensyn til delegasjonens størrelse til fiskeriforhandlingene med Russland, EU, Færøyene, Island mv. kun kan ta med de største organisasjonene. Norges Kystfiskarlag har i dag status som observatør i Reguleringsrådet. Reguleringsrådets funksjonstid går ut i år, og nytt reguleringsråd må oppnevnes før reguleringsforskriftene fastsettes i november/desember. I tilknytning til at funksjonstiden for Reguleringrådet er ute, vil rådets funksjon og rådets sammensetning bli nøye evaluert. I den forbindelse vil Norges Kystfiskarlags status i Reguleringsrådet bli vurdert på nytt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Reguleringsrådets funksjonstid går ut i år, og da tilsier det at nytt reguleringsråd må oppnevnes før reguleringsforskriftene fastsettes i november og desember. Så dette er tidsplanen på det, og vi vil i den sammenheng også gjøre den vurderingen som jeg nevnte.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Formålet med alkoholloven er å begrense de samfunnsmessige og individuelle skadevirkningene av alkoholbruk, bl.a. gjennom å begrense forbruket av alkoholholdig drikk. Både forbudet mot utdeling av alkoholholdig drikk i markedsføringsøyemed og forbudet mot reklame for alkoholholdig drikk er viktige virkemidler i denne sammenheng. Det er Sosialdepartementet som har det overordnede ansvaret for å forvalte reglene. Dette ansvaret er delegert til Sosial- og helsedirektoratet, som skal informere, veilede og følge opp henvendelser fra enkeltpersoner, kommuner og andre. Direktoratet er også delegert ansvaret for det statlige bevillingssystemet for tilvirkning og engrossalg av alkohol. I tillegg kan kommunene reagere på overtredelser de får kjennskap til ved kontroller med salgs- og skjenkebevillinger og på annen måte. Den saken som representanten Aarøen tar opp, er under behandling i Sosial- og helsedirektoratet, og jeg kan derfor ikke gå konkret inn i den. Generelt vil direktoratet når det blir kjent med brudd på bestemmelsene, påpeke det lovstridige forholdet overfor overtrederen og samtidig oppfordre denne til å rette dette opp. Loven har to sanksjonsmuligheter mot overtredelser: inndragning av kommunal eller statlig bevilling etter alkoholloven, jf. §§ 1-8 og 3A-12, og politianmeldelse, jf. § 10-1. Jeg vil benytte anledningen til å minne om at jeg i mars i år la fram et forslag for Stortinget til endringer av alkoholloven og tobakksskadeloven som skal sikre en mer effektiv håndheving av reklameforbudet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Dette har både departementet og Sosial- og helsedirektoratet årvåkenhet i forhold til. Vi reagerte raskt, og det kommer vi også til å gjøre på tilsvarende og lignende saker i fremtiden. For bare å si litt om fremdriften, ble det allerede 6. mai sendt et brev fra Sosial- og helsedirektoratet til Guinness UDV, der de ble bedt om å forklare seg – med tre ukers frist. I tillegg har også direktøren for det samme firmaet tatt kontakt med direktøren i Sosial- og helsedirektoratet og bedt om møte. Det har også vært et møte. Det var 14. mai. Og 16. mai mottok Sosial- og helsedirektoratet et brev, der de skriver at de tar saken alvorlig, og at de vil komme tilbake med nærmere informasjon om inviterte deltakere til bransjetreff, om aktiviteter under bransjetreffene og om omfanget av smaksprøver. Det som er hovedutfordringen i denne saken og eventuelt i fremtidige saker, er spørsmålet: Var dette bransjetreff eller ikke? Alt så langt kan tyde på at det ikke var det, men vi kommer til å avvente forklaringen fra Guinness UDV. Det har vært omtalt i mediene en tilsvarende sak som går på et helt annet merke, på Bacardi-Martini Norge AS, og et tilsvarende brev er også sendt dem. Så vi følger det nøye opp. Vi kommer til å ha årvåkenhet, og vi kommer også til å agere i forhold til den informasjon og kunnskap vi får – pluss at vi kommer til å holde nøye kontakt med tilsvarende bransjer i forhold til hva som er uhøvelig opptreden i henhold til regelverket.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Jeg er glad for at representanten Storberget tar opp dette spørsmålet. Det er en viktig problemstilling som jeg er svært opptatt av. Dessverre kan det se ut til at det er vanskelig å skaffe egnede botilbud for rusmiddelmisbrukere, samtidig som bolig er en forutsetning for god rehabilitering. At det er vanskelig, skal imidlertid ikke være en avgjørende hindring, og mitt utgangspunkt er at vi skal yte litt ekstra for denne gruppen. Jeg vil først understreke at det er et kommunalt ansvar å sørge for både midlertidige og mer permanente botilbud for bl.a. rusmiddelmisbrukere. Problemet er ikke at kommunene ikke skaffer boliger, men kvaliteten på mange av disse botilbudene. Regjeringen arbeider på flere områder med dette spørsmålet, og vi vil i tråd med Sem-erklæringen prioritere innsatsen for bostedsløse. Vi vil bl.a. gjennomgå bostøttereglene for å bedre boligtiltakene for vanskeligstilte, gjennomgå Husbankens regelverk med sikte på i større grad å bidra til bygging av boliger for denne gruppen, og utvikle støtte-/låneordninger for frivillige organisasjoner som engasjerer seg i å skaffe botilbud som alternativ til hospits for sosialt vanskeligstilte. I tiltaksplanen mot fattigdom, som departementet er i gang med, er dette en av utfordringene som det arbeides aktivt med. Regjeringen har videreført «Prosjekt bostedsløse», som fra og med i år er utvidet med to kommuner, til syv. Hovedmålsettingen for arbeidet er å utvikle metoder og modeller for å forebygge bostedsløshet, gi mulighet for utprøving av lokale helhetlige løsninger og skape grunnlag for erfaringer for en nasjonal innsats og strategi. Erfaring og kunnskapsformidling skal også stå sentralt i dette arbeidet, som er godt i gang. Også i handlingsplan mot rusmiddelproblemer, som Regjeringen tar sikte på å legge fram til høsten, er dette et tema. Jeg har dessuten tatt initiativ til et arbeid for å utvikle og sikre kvalitetsstandarder for hospitser og andre midlertidige botilbud.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Ja, det kommer retningslinjer som skal sikre kvaliteten på det husværet som skal tilbys. Dessuten var jeg i svaret innom at vi jobber på flere områder i forhold til det som var foranledningen for spørsmålet fra representanten Storberget. Der kommer vi til å prioritere, som nevnt, bostedsløse – det er også mange rusmiddelmisbrukere i den gruppen. Vi gjennomgår bostøttereglene, vi gjennomgår Husbankens regelverk, og vi åpner for at det utvikles støtte-/låneordninger for frivillige organisasjoner. Men jeg understreker igjen at det er kommunene som har ansvaret for dette arbeidet. Da er det viktig at vi har både retningslinjer, regler og rammer som gjør det mulig for kommunene å håndtere dette.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-22:
Vi har sagt til høsten, både i forhold til handlingsplan mot rusmiddelproblemer og i forhold til tiltaksplanen mot fattigdom. At representanten Storberget er engasjert i dette, er jeg faktisk veldig glad for. Jeg er veldig glad for spørsmålet også. Representanten etterlyser trykk. Da må jeg si at når vi har utvidet «Prosjekt bostedsløse» til flere kommuner, er det fordi vi holder trykk. Da vi for bare noen få uker siden varslet at vi ville ha retningslinjer i forhold til å sikre kvaliteten på boligstandarden, er det også å holde trykk. Jeg opplever at vi her har den samme intensjon, nemlig å bedre forholdene. Vi er nødt til å jobbe på tvers av departementer, men også partier, for å få dette til. Sånn sett er jeg glad for engasjementet, og jeg kommer til å øke fokuseringen på det.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
«Helseutvalget for homofile, som i 20 år har vært myndighetenes viktigste samarbeidspartner i det hiv-forebyggende arbeid overfor menn som har sex med menn, trues nå av nedleggelse etter en bevilgning på 3 mill. kr inneværende år, en reduksjon i overkant av 25 pst. i forhold til tildelingen i 2001 og 32 pst. i forhold til i 2000. Stortinget har tidligere understreket at hiv/aids-forebyggende arbeid fortsatt må målrettes mot de mest utsatte. Hvordan mener statsråden dette kan ivaretas om Helseutvalget må legges ned?»
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg takker statsråden for det utfyllende svaret. Jeg er selvfølgelig glad for at det virker som at statsrådens holdning er at om Stortingets intensjon i forhold til forebygging skal kunne oppfylles, vil det også være nødvendig at Helseutvalget klarer å videreføre sitt arbeid. Slik jeg forstod statsråden, mente han at det viktige nå ikke var hvilken post disse pengene kom fra, men at det var penger. Det er selvfølgelig en god og praktisk tilnærming som jeg deler. Men like fullt vil jeg gjerne at statsråden skal presisere dette ytterligere, i og med at statsråden også viste til Helsedirektoratet. Er det slik at statsråden mener at det vil være nødvendig at Helseutvalget får mer penger, fra et eller annet sted, for å kunne drive sitt viktige arbeid?
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg skal ikke følge opp med å gå mer detaljert inn i de enkelte tilskuddene. Vi får eventuelt komme tilbake til dette når vi har sett hvordan fordelingen av midlene har vært.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
Boligbranner utgjør et stort samfunnsmessig problem i tillegg til at det skaper tragedier for enkeltpersoner. Statistikk fra Direktoratet for brann- og elsikkerhet viser at det var 65 omkomne ved branner i 2001, av disse 56 ved branner i boliger. Norske forsikringsselskap betalte 3,2 milliarder kr i erstatninger etter boligbranner. Branner har både tekniske og menneskelige årsaker. Røyking, bar ild, elektrisitet og feil bruk av elektrisk utstyr er blant de hyppigste årsakene. Innsatsen for å forebygge boligbranner har derfor særlig vært rettet mot holdningsskapende arbeid og enkle tiltak som folk flest kan utføre selv. Fra begynnelsen av 1990-tallet har sentrale myndigheter i nært samarbeid med kommunale brannvesen, lokale eltilsyn, Norsk brannvernforening, forsikringsnæringen, omsorgspersonell i kommunene og flere andre instanser samarbeidet om holdningsskapende tiltak – dels som landsomfattende kampanjer, der man har brukt en rekke ulike virkemidler, som Røykvarslerkampanjen, Brannvernukene og Aksjon boligbrann osv. Disse har vært sterkt medvirkende til at det ikke er gått tapt enda flere liv og at vi ikke har mistet enda større verdier i boligbranner. Fortsatt gjennomføres disse kampanjene hvert år. I St.meld. nr. 41 for 2000-2001 er det satt som et overordnet nasjonalt mål at det gjennomsnittlige antall omkomne ved brann i bygning skal reduseres betydelig i forhold til gjennomsnittet for perioden 1995–1999. Med betydelig mener man i denne sammenheng minst 10 pst. For å nå dette målet må innsatsen fortsatt konsentreres om forebyggende tiltak i nært samarbeid mellom myndigheter, kommunale brannvesen, lokale eltilsyn osv. Vi registrerer at antall omkomne i boligbranner varierer noe fra år til år. Det er vanskelig å se hva som er årsakene til disse variasjonene, men vi har ikke en udelt heldig utvikling, for å si det mildt. Det er likevel grunn til å tro at systematisk og langsiktig forebyggende arbeid, med bl.a. holdningsskapende kampanjer, er et viktig virkemiddel. Vi vurderer nå, sammen med samarbeidende instanser, å forsterke innsatsen når det gjelder å forebygge boligbranner. I første omgang har jeg invitert ulike aktører til et møte i juni i år, der vi skal se nærmere på ulike tiltak som skal settes i verk fremover, og som kan gi et tettere samarbeid mellom offentlige og private instanser når det gjelder nettopp brannforebyggende arbeid. I den forbindelse vil jeg også vurdere forslaget fra representanten Kleppa om et brannvernår for boliger. Jeg vil imidlertid understreke at forholdene innen landbruket og for boliger ikke er helt sammenlignbare. For landbruket er det først og fremst aktuelt med tekniske tiltak. Når det gjelder boliger, er det altså først og fremst spørsmål om holdningsskapende arbeid. Men likevel kan det å markere et brannvernår for boliger være en idé som det er all grunn til å vurdere nærmere.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
Jeg har vært inne på de spesifikke holdningsskapende kampanjene, som i seg selv er veldig viktige. Det å ha et brannvernår tror jeg er noe som det er all grunn til å vurdere. Men vi må huske på at disse målrettede kampanjene rettet inn mot spesielle områder som det er viktig å skape bevissthet om blant folk, i seg selv må være en viktig del av dette arbeidet. Jeg tror alle former for kunnskap som folk kan få om hva de må være bevisst på, hva som er fareområder, og hva de trenger å få profesjonell bistand til – all form for kunnskap av den typen – er nødvendig hvis vi skal få ned antall boligbranner, og spesielt få ned antall dødsfall knyttet til boligbranner. Det må være et nært samarbeid mellom private og offentlige aktører, noe som illustreres veldig godt ved dette spørsmålet om de elektriske anleggene. Til syvende og sist blir det et hensiktsmessighetsspørsmål hvorvidt vi ønsker å samle alle disse aktivitetene i et særskilt brannvernår eller ikke.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
La meg avslutningsvis bare takke representanten for forslaget, som jeg synes er et veldig godt forslag, som er verdt å vurdere. Jeg synes kanskje det er enda viktigere enn selve det konkrete forslaget at oppmerksomheten rettes mot boligbranner og de tragediene det fører med seg. Det er veldig viktig at vi har en løpende bevissthet om dette, og ikke minst er det viktig at vi sørger for at folk flest har en klarere bevissthet om hva de selv må gjøre for å forebygge branner, og enda mer for å forebygge at branner skal ha katastrofale konsekvenser. Jeg tror både representanten Kleppa og jeg er enig i at vi må bruke de virkemidlene som er nødvendige for å skape den bevisstheten. Og jeg vil, som sagt, se veldig nøye på forslaget fra representanten.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
La meg først si meg enig med representanten Hagesæter i at det er viktig at kommunene også får et rent økonomisk incitament for å legge til rette for næringsvirksomhet. I Sem-erklæringen ble det derfor slått fast at Regjeringen vil arbeide for å tilføre kommunene en del av skatten fra selskapenes overskudd. La meg imidlertid presisere at en slik omlegging isolert sett ikke vil få betydning for kommunenes totale inntekter. Da den kommunale selskapsskatten ble avviklet i 1999, ble kommunene kompensert gjennom høyere personskatt. På samme måte vil en kommunal selskapsskatt bety at andre kommunale inntekter vil bli redusert. At mange kommuner sliter økonomisk, skyldes derfor neppe bortfallet av den kommunale selskapsskatten. Derimot er det at kommunene får en del av selskapsskatten, viktig som incitament til å arbeide for mer næringsvirksomhet. Det ble derfor fra årsskiftet nedsatt en interdepartemental arbeidsgruppe som skal utrede ulike modeller for å tilføre kommunene deler av overskuddsskatten. De gamle reglene for stedbunden beskatning ble ikke oppfattet som rettferdige. Arbeidsgruppen har derfor fått i oppdrag å utrede ulike modeller der skatten blir fordelt på kommunene ut fra andre regler enn dem som gjaldt under det gamle systemet. Det er ennå for tidlig å si noe om når forslag til nye regler kan legges frem, eller når kommunene økonomisk vil merke omleggingen. En slik omlegging krever grundige forberedelser, og jeg ser det derfor som svært viktig at et forslag inneholder robuste fordelingsregler. Når omleggingen kan skje, avhenger bl.a. av om en velger en modell innenfor eller utenfor skattesystemet.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
Det er helt riktig at representanten ikke fikk svar på når dette vil bli iverksatt – av den enkle grunn at jeg ikke har noe svar på når det blir iverksatt. Det er viktig, som jeg sa i det første innlegget, at dette arbeidet gjøres grundig. Det gamle systemet fungerte ikke godt i forhold til ulike kommuner. Vi må derfor utvikle et system som oppfattes som rettferdig, og som samtidig gir kommunene incitament til å drive aktiv næringsutvikling. Og vi må ta den tiden som trenges for å få det til. Når det gjelder hvor stor del av selskapsskatten som eventuelt skal tilføres kommunene, henger det sammen med spørsmålet om hva slags modell man kan finne frem til som fungerer godt. Så det kan jeg dessverre heller ikke svare på nå.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-22:
Jeg er helt sikker på at kommunalministeren står ved alt hun har sagt offentlig. Samtidig har jeg vel oppfattet spørsmålet i salen her i dag dit hen at Stortinget, eller representanten Hagesæter, ikke var interessert i en sannsynlighetsvurdering. Derfor synes jeg det er riktig å si at vi nå ikke kan si nøyaktig når forslaget kommer til å bli fremmet.
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Spørsmålet til sosialministeren er: «Ifølgje programmet Forbrukerinspektørene, sendt i NRK1 8. mai d.å., har spritprodusenten og spritimportøren Guinness UDV i mars/april i år reist rundt til fleire norske byar med ein større spesialinnreidd trailer og drive med ulovleg marknadsføring av alkoholhaldig drikk, m.a. ved gratis servering til ungdom. Kva reaksjonar rår statsråden over for å etterforske og straffe eit slikt mogleg grovt brot på alkohollova, og kva for nokre av desse moglege reaksjonane kan ho tenkje seg å gjere seg nytte av i saka?»
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-05-22:
Eg takkar statsråden for svaret. Auka alkoholbruk fører ofte til auka skade. Difor har vi dette forbodet mot reklame. Det er viktig å slå ned på dei som tråkkar over, særleg dersom det er sterke kommersielle interesser inne i biletet. Eg vil også uttrykkje at det var rosverdig av NRK å avdekkje denne saka. Det som eg er mest uroa over, er at denne reklameturen gjennom fleire byar kunne føregå over lengre tid utan at nokon reagerte. Ifølgje lista som stod i avisene, var det ganske mange dei var innom. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden er: Kva vil statsråden kunne gjere for å hindre liknande overtramp mot reklameforbodet ved ei slik spesiell marknadsføring?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Eg har då følgjande spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Mange kommunar har slitt økonomisk etter at selskapsskatten i 1998 fullt ut blei statleg. Med denne omlegginga mista kommunane nok eit incitament for å leggje til rette for næringsutvikling. Kommunalministeren har tidlegare tatt til orde for at ein større del av selskapsskatten skal bli igjen i den enkelte kommune der bedrifta er lokalisert. Framstegspartiet er samd i ei slik omlegging. Kor langt er statsråden komen i denne omlegginga, og kva tid kan kommunane forvente å få ein større del av selskapsskatten tilbake?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Eg vil innleiingsvis takke for svaret. Eg er i alle fall nøgd med at ein jobbar med saka, og at ein også er einig i at det er viktig at kommunane får eit incitament til å leggje til rette for næringsutvikling. Når det gjeld det som blei sagt, at dette ikkje har noko å seie for kommunanes totale inntekter, er nok det sikkert også riktig makroøkonomisk sett, fordelt på alle kommunane, men eg trur vel at det er enkelte kommunar som har ein del næringsutvikling, som føler at dei kjem dårlegare ut. Eg føler i grunnen ikkje at eg har fått svar på når ein planlegg å innføre at kommunane får ein del tilbake. Eg kunne også tenkt meg å få eit visst signal om kor stor prosent kommunane skal få av selskapsskatten.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-05-22:
Eg må då konstatere at statsråden er meir diffus når det gjeld å informere Stortinget enn når det gjeld å informere delar av næringslivet. I Bergens Næringsråd har kommunal- og regionalministeren i år sagt at det mest sannsynleg vil skje med verknad frå 2004. Det svaret har eg altså ikkje fått her i dag. Men i og med at dette er sagt, det er kome på trykk i eit offentleg blad, og det er ikkje tilbakevist, så reknar eg med at det Regjeringa tek sikte på, er at ein kan få ei omlegging frå og med budsjettåret 2004.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Med dagens høye kostnadsnivå og kronekurs er lønnsomheten i norsk prosessindustri gjennomgående lav. Dette kan føre til flere nedleggelser og utflagging av norsk industri. Har Regjeringen klarlagt om dette vil gi økte utslipp av klimagasser og andre forurensninger når den norske produksjonen erstattes av mindre effektiv og kullbasert industri i f.eks. Kina, India og Venezuela?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Jeg ser at miljøvernministeren har problemer med å svare på spørsmålet som faktisk var stilt, om de hadde klarlagt om de ville øke miljøutslippene hvis industrien flytter ut. Derfor har jeg lyst til å konkretisere dette litt. Tinfos Jernverk AS, Øye Smelteverk, bruker kull og koks i prosessen i sin industri, mens de bruker vannkraft som energikilde. Behovet er altså økende på verdensbasis i forhold til produktene når de også har hatt en økt vekst i sin produksjon. Dersom det verste nå skjer – det som er varslet – at vi får det klimakvotesystemet som miljøvernministeren har lagt fram, at vi får elavgiften og at den sterke kronekursen slår inn, betyr det 100 mill. kr for driftsresultatet for den bedriften på ett år. Og det er altså en av de sterkeste bedriftene i Norge. Hvis de flytter ut, vil CO2-utslippene øke til mer enn det tredoble. Er miljøvernministeren enig i en slik konklusjon?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-05-22:
Nå er det vel slik at det er spørsmålsstilleren som stiller spørsmål til statsråden. Når det gjelder Arbeiderpartiets ståsted i denne saken, har Børge Brende forhåpentligvis lest hva Arbeiderpartiet står for. Det betyr at vi selvfølgelig vil oppnå de samme kvotene som Børge Brende, men kanskje vi har andre og mer effektive måter å gjøre det på. Det som er problemet, er at denne bedriften, Øye Smelteverk, med en kvote på 80 pst. vil få en belastning på 36 mill. kr som de må betale for det de bruker i prosessen. Med elavgift vil de få det tilsvarende, og kronekursen betyr omtrent like mye. Det sier altså en bedrift som internasjonalt er lønnsom, som skaper verdier til landet, som skaffer arbeidsplasser, og det er god distriktspolitikk at denne næringen ligger der den gjør. Allikevel virker det som om miljøvernministeren ikke bryr seg så mye om at disse arbeidsplassene skal bli opprettholdt. Jeg har lyst til å stille spørsmålet: Er miljøvernministeren innstilt på at industrien faktisk skal flagge ut fra Norge?
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Jeg har med stor interesse merket meg representanten Klunglands bekymring for norsk industris konkurranseevne. Denne regjeringen er opptatt av å forbedre rammebetingelsene for næringslivet. I år opplever norske bedrifter de største skatte- og avgiftslettelsene noensinne. Investeringsavgiften fjernes helt, og avskrivningsreglene tilbakeføres. Regjeringen vil føre en ansvarlig økonomisk politikk for å holde rentenivået nede. Alt dette bidrar til å gjøre det mer gunstig å investere i Norge. Men for å unngå global oppvarming, som er den største globale miljøutfordringen vi står overfor, er det nødvendig med betydelige reduksjoner i utslippene av klimagasser. Regjeringens politikk er at en vesentlig andel av de utslippsreduksjonene Norge er forpliktet til gjennom Kyoto-avtalen, skal skje nasjonalt. Dette er bakgrunnen for at Regjeringen i tilleggsmeldingen om klimapolitikken, hvor vi for øvrig varsler en mer offensiv klimapolitikk, foreslår et tidlig nasjonalt kvotesystem i stedet for frivillige avtaler som den forrige regjeringen foreslo, og en rekke andre tiltak for å redusere klimagassutslippene før 2008. Kvotesystemet vil gi et klimavirkemiddel også overfor norsk prosessindustri som i dag ikke står overfor noen klimavirkemidler – de betaler ikke CO2-avgift som resten av industrien, de betaler ikke elektrisitetsavgift som resten av industrien. Jeg pålegger ikke noen av disse avgiftene, men sier at hvis man greier å redusere med 20 pst. før 2008, kan en bruke ressursene på å investere i miljøtiltak for å få til dette i stedet for å betale avgifter. Dette er god miljøpolitikk. Det er selvsagt vanskelig å kartlegge hvilke klimakonsekvenser det har for utslippene at industri nedlegges i et land. For det første kan årsaken være overkapasitet på verdensmarkedet – som vi har sett en del steder også i Norge så langt – slik at nedleggelsen ikke fører til ny produksjon i et annet land. Et stikkord her er magnesiumproduksjon. For det andre er det sjelden mulig å spore hvilken ny produksjon som erstatter den nedlagte. For det tredje er det også i utviklingsland muligheter for produksjon basert på ny teknologi og ikke-fossile energikilder. For det fjerde importerer også Norge i perioder kullkraft for å dekke eget kraftbehov, dvs. at omtrent 30 pst., tror jeg, av kraften i dag går til den type industri som Klungland er opptatt av. Klimaregnskapet er altså usikkert. Men norsk industri holder generelt en høy miljøstandard. Derfor er ingen tjent med unødvendige nedleggelser i norsk industri som følge av dårlige rammebetingelser. Regjeringen legger derfor opp til at kvotesystemet for klimagasser skal utformes slik at en unngår at virksomheter som er lønnsomme med en nasjonal kvotepris, i Kyoto-perioden nedlegges på grunn av særlig høye klimakostnader før 2008. Det foreslåtte kvotesystemet er skånsomt utformet, med vederlagsfri tildeling av kvoter – samt sikkerhetsventiler i form av overtredelsesgebyr, åpning for internasjonal kvotehandel og felles gjennomføring med virksomheter som ikke har kvoteplikt.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Heldigvis er det ikke Klungland som avgjør og er objektiv oppmann i forhold til om jeg besvarer spørsmålene jeg blir stilt, eller ikke. Jeg mener at jeg absolutt besvarte det som spørsmålet gikk ut på. Det at Klungland ikke likte svaret, er selvsagt noe annet. Men jeg besvarte det. Spørsmålet fra Klungland går på hvordan nedleggelser i Norge vil virke i forhold til det globale klimaregnskap. Noen nedleggelser skyldes at bedriftene ikke lenger har et marked, altså at det ikke er bedriftsøkonomisk lønnsomt å fortsette – jeg har nevnt magnesiumproduksjon. Regjeringen sier at bedrifter i prosessindustrien ikke skal stå overfor den type virkemidler før 2008, at de blir ulønnsomme hvis de vil være lønnsomme etter 2008. Men det mest oppsiktsvekkende i det spørsmålet som Klungland nå faktisk stilte, er at representanten uttalte at det verste som kan skje, er at Regjeringens forslag om et nasjonalt kvotesystem blir vedtatt. Er det slik å forstå at Arbeiderpartiet nå har konkludert med at man bare går på frivillige avtaler og ikke på et nasjonalt kvotesystem, er jeg redd partiet virkelig fremstår som klimaverstinger. Det kunne jo også være interessant å sjekke om dette er konklusjonen fra dette partiet.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Det er nesten så man må klype seg i armen her for virkelig å innse at spørsmålet som nå kom frem, ble stilt. Selvsagt er ikke jeg for at industri som i Norge i dag er lønnsom, skal bli ulønnsom på grunn av et nasjonalt kvotesystem. Det står også helt klart i tilleggsmeldingen om klimapolitikken at norsk industri skal ha gode rammebetingelser også i fortsettelsen. Det som representanten Klungland sier, er at man skal oppnå de samme klimagassreduksjonene med frivillige avtaler som man gjør med et nasjonalt kvotesystem. Han mener at et nasjonalt kvotesystem er det verst tenkelige som kan skje. Likevel sier han at det kan skje at Arbeiderpartiet også går inn for det. Det er et eller annet med logikken her jeg ikke får til å stemme. Jeg tror representanten skal være glad for at jeg ikke er i den posisjonen her akkurat nå at jeg kan stille spørsmål tilbake. Men jeg er veldig spent på å se hvor Arbeiderpartiet plasserer seg. Fra Regjeringens side er det helt klart – det er helt klart – at norsk industri ikke skal ha dårligere rammebetingelser enn næringslivet andre steder. Mye av norsk prosessindustri driver veldig bra, og de er uten CO2-avgift og uten elavgift i dag. Også i fortsettelsen kan man stole på at denne regjeringen har en helhetlig næringspolitikk. Vi driver ikke og innfører en avgift, endrer avskrivningsreglene, ombestemmer oss i forhold til viktige skatte- og avgiftsregimer – det er viktig. Renten skal holdes der den er, og vi skal ha et godt nasjonalt kvotesystem som betyr at en kan bruke ressursene på å investere i miljøtiltak istedenfor å innbetale i avgifter hvor en ikke får miljøresultater.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Jeg er kjent med at det er utarbeidet en forstudie om havnestrukturen i Oslofjorden. Forstudien er utarbeidet av en styringsgruppe med representanter for Fiskeridepartementet, Oslo Havnevesen og Grenland Havnevesen. Oslo Havnevesens handlingsplan for gjennomføringen av Fjordbyen forutsetter at containertrafikken kan flyttes ut i 2011/2012. Som følge av dette har Stortinget ved behandlingen av Nasjonal transportplan 2002–2011 pekt på at det må legges til rette for regionale havneløsninger, herunder etableringen av et interregionalt havneselskap for Oslofjordområdet. Lokalisering av en ny containerhavn for Østlandet har mange miljøaspekter. Det er viktig å legge til rette for at en større del av godstransporten flyttes fra vei til sjø. Det er av samme årsak viktig at transporten til og fra havnen i størst mulig utstrekning kan skje med bane. Hensynet til frilufts- og naturverninteresser må også tillegges betydelig vekt. I det videre arbeidet vil Miljøverndepartementet komme inn både som miljøvernmyndighet og som øverste planmyndighet etter plan- og bygningsloven. Jeg ber om forståelse for at jeg derfor ikke kan kommentere de forskjellige alternativene nærmere nå, alternativer som fiskeriministeren arbeider med, og som det er riktig å ta opp med ham. Men jeg vil legge til at ingen av de nevnte aktuelle alternativene er uproblematiske fra et miljøsynspunkt.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Som jeg sa også i mitt første svar, er det ingen av de nevnte aktuelle alternativene som er uproblematiske fra et miljøsynspunkt. Men Miljøverndepartementet kommer inn på to måter. Det ene er i forhold til miljøaspektene, og det andre er som øverste planmyndighet. Jeg har en veldig god dialog med fiskeriministeren om dette. Fiskeriministeren har også bekreftet at ingen av de tre løsningene er miljømessig uproblematiske – så får man legge i det hva man ønsker. Jeg har også merket meg det brennende engasjementet som representanten har for et flott område som Jeløya/Moss, som har veldig mange kvaliteter, og som også er et landskapsvernområde. Det er den type vurdering som også vil være med i helheten. De tre alternativene som man så langt har jobbet med, er ikke uproblematiske. Det har også fiskeriministeren understreket og faktisk bedt om at jeg skal si her i dag.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-22:
Det mener jeg at jeg svarte på i mitt første svar. Nå er det tatt opp igjen i det tredje spørsmålet fra representanten. Som jeg sa i mitt første svar, må målsettingen være at man får mer av transporten over på bane. Det er også et mål at man får mer av transporten over på sjø. Men vi ønsker ikke mer transport langs veiene. Det er Regjeringens målsetting, som også fremgår av ulike dokumenter som vi har presentert for Stortinget, kollektivmeldingen og det vi også har sagt i Nasjonal transportplan.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg vil stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Departementets forstudie om containerhavn i Oslofjorden lanserer tre lokale containerhavnløsninger. Kambo/Jeløya i Moss kommune er viktige friluftsområder for store deler av befolkningen på Østlandet. Mener statsråden det er akseptabelt at man ut fra et overordnet miljøperspektiv omlaster gods som skal til Oslo, fra kjøl til bil 6 mil fra Oslo?»
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg takker for svaret. Et av forslagene til plassering av containerhavn er Jeløya ved Moss. Dette er en øy med store landskapsvernområder og unike naturressurser. Rikspolitiske retningslinjer er fulgt opp av lokalpolitikerne. Hytteeierne har ikke fått bygge på så mye som 10 m2. Det er ikke infrastruktur på øya, og jeg vil sammenligne forslaget med å legge en containerhavn i Nordmarka, selv om jeg innrømmer at atkomsten med båt er bedre på Jeløya. Kambo og de andre foreslåtte områdene er også verdifulle natur- og friluftsområder, som miljøvernministeren var inne på. Har ikke departementene i utgangspunktet her samarbeidet om valgene? Og har man ikke i utgangspunktet vurdert miljøkonsekvensene for de foreslåtte plasseringene? Det virker som om man bare har sett et grøntareal på kartet og funnet ut at det er plass til containere, og så legger man det der.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-22:
Jeg takker igjen for svaret. Det er en stor grasrotbevegelse mot plassering av ny containerhavn i Oslofjorden. Det gjelder på begge sider av fjorden – det vet miljøvernministeren. I Moss bystyre har man hatt tre enstemmige vedtak mot plassering av en containerhavn på Kambo. Jeløya er ikke vurdert, så det kom jo som et sjokk på oss at det var foreslått. Det miljøvernministeren ikke svarer på, og som jeg syns er det viktigste spørsmålet her, er om man faktisk kan forsvare fra et miljøperspektiv å omlaste gods seks mil fra Oslo, fra kjøl til bil, på et veinett som er så belastet. Det miljøperspektivet var jeg ute etter at miljøvernministeren kunne svare meg på.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-10-01:
Dersom ingen har noko mot det, tek eg imot oppmodinga.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-10-01:
Jeg foreslår Lodve Solholm.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-10-01:
Jeg foreslår Thore A. Nistad.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2002-10-01:
Jeg har den glede å foreslå Odd Holten.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-01:
Jeg foreslår Ingvild Vaggen Malvik.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-01:
Jeg foreslår Dagrun Eriksen.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-10-01:
Jeg foreslår Elsa Skarbøvik.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2002-10-01:
Jeg foreslår Åslaug Haga.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2002-10-01:
Hvis ingen har noen innvendinger, vil jeg etterkomme anmodningen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-10-01:
Jeg har den glede å foreslå Jørgen Kosmo.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-10-01:
Jeg foreslår Signe Øye.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-10-01:
Jeg foreslår Eirin Faldet.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-10-01:
Jeg foreslår Inge Lønning.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-10-01:
Jeg foreslår Sonja Irene Sjøli.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-10-01:
Jeg foreslår Kari Lise Holmberg.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-10-01:
Jeg tillater meg å foreslå Per Erik Monsen.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-05-28:
På vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning:§ 31 tredje ledd antas å burde utgå.»
Petter Løvik (Høyre), 2002-05-28:
Eg viser til den grundige debatten om denne saka i Odelstinget og vil på vegner av Høgre og Kristeleg Folkeparti fremje følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
: Det er nå over 20 år siden ulykken utenfor Gamvik i Finnmark, og to granskingskommisjoner har forsøkt å få rede på hva som egentlig skjedde denne dramatiske dagen, 11. mars 1982. Det er viktig for oss å få brakt klarhet i denne saken, ikke minst av hensyn til de pårørende og berørte. Det har dukket opp nye forhold, og det foreligger ulike fortolkninger av de observasjoner som er gjort tidligere. Det er hovedårsaken til at man nå ønsker å ha ytterligere en gransking av denne saken. Det er grunnen til at det foreslås at Stortinget ber Presidentskapet oppnevne en ny granskingskommisjon for å gå gjennom både omstendighetene rundt selve ulykken og myndighetenes håndtering av disse granskingene. Det er forutsatt at alle sider av saken blir belyst. Det er forutsatt at den kommisjonen som nedsettes, gis full informasjonstilgang på alle områder. Det er forutsatt at kommisjonen sammensettes av mennesker med bred erfaring og høy kompetanse, naturligvis, innen alle de aktuelle fagområder, og vi antar at juridisk kompetanse på høyt nivå vil inngå i denne kommisjonen. Videre forutsettes det at sammensetning og mandat vil bli utformet i nær kontakt med de parlamentariske lederne, og – endelig – at det blir satt en rimelig frist for når dette arbeidet skal være ferdig. La meg også få si at det ikke er helt vanlig at det er Stortinget som oppnevner slike kommisjoner. Det er bare i ekstraordinære tilfeller, når tungtveiende hensyn tilsier det, at Stortinget påtar seg denne oppgaven. Terskelen for at Stortinget skal påta seg en slik rolle og en slik oppgave, bør og skal ligge svært høyt. Hovedregelen er – og må være – at det er regjeringen som oppnevner kommisjoner som skal granske forhold i forvaltningen. Men her står vi altså overfor en spesiell sak: to tidligere granskinger i tillegg til at det er stor uro og usikkerhet rundt denne saken. Så for å få ro og for å få en kvalifisert og god gransking av dette har komiteen enstemmig gått inn for at Stortinget skal oppnevne en slik kommisjon. I Dokument nr. 8-forslaget er det foreslått at det skal oppnevnes to uavhengige granskingskommisjoner – den ene for Mehamn-ulykken, og den andre for forliset til «Utvik Senior». Når det gjelder «Utvik Senior», ønsker ikke komiteen å foreslå at Stortinget oppnevner en slik granskingskommisjon nå, fordi det allerede er nedsatt en granskingskommisjon av Regjeringen. Vi anser det derfor ikke naturlig eller aktuelt å ta et slikt grep nå. Stortinget vil allikevel følge også den saken, og forutsetter at granskingskommisjonens rapport framlegges for Stortinget på en egnet måte.
Martin Engeset (Høyre), 2002-12-16:
Jeg er glad for at det nå vil bli et stort flertall, kanskje enstemmig oppslutning, for å oppnevne en ny granskingskommisjon knyttet til den tragiske ulykken for 20 år siden i Mehamn. I forbindelse med at det for noen tid tilbake dukket opp nye opplysninger knyttet til denne saken bl.a. fra personer som stod frem og fortalte om ting som ikke tidligere var allment kjent, tok Regjeringen et raskt og etter min oppfatning meget godt initiativ til oppnevning av en granskingskommisjon. I dagene som fulgte, utviklet det seg imidlertid en diskusjon om det var Stortinget eller Regjeringen som burde eller skulle oppnevne en slik kommisjon. Jeg er glad for at det i denne innstillingen ligger en så tydelig presisering av at hovedregelen må være at det er regjeringen som oppnevner granskingskommisjoner, og at hele komiteen stiller seg bak dette. Det siteres jo også fra det såkalte Frøiland-utvalgets innstilling, hvor det heter: «Som hovedregel bør Stortinget derfor bare oppnevne granskingskommisjoner der dette fremstår som absolutt nødvendig ut fra tungtveiende politiske hensyn, eller for å få avklart, bekreftet eller avvist alvorlige mistanker som har slått rot i offentligheten.» Dette er en viktig presisering, slik at vi kan legge det til grunn også i årene som kommer i forhold til andre saker. For ikke å havne i den situasjon at et så viktig arbeid skulle få en veldig dårlig start ved at man fikk en litt uverdig politisk krangel om det var Stortinget eller Regjeringen som burde og skulle oppnevne kommisjonen, ble vi enige om i komiteen at det var fornuftig i situasjonen slik den var, at man burde la dette bli en stortingsoppnevnt kommisjon. Jeg tror det er veldig viktig at Stortinget er svært tilbakeholdent med å begynne å diskutere navn i forhold til hvem som bør være med i denne kommisjonen, og det legger heller ikke innstillingen opp til. Men jeg vil i hvert fall bare gi det råd når Presidentskapet skal sette sammen kommisjonen – i tillegg til det saksordføreren, Engebretsen, gav uttrykk for i forhold til hvilken kompetanse som burde være med – at det er maktpåliggende at de pårørende sikres deltakelse i kommisjonen, slik at også de kan ha tillit til det arbeidet som gjøres.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-16:
Vi i SV er sjølsagt veldig glad for at det nå blir en stortingsoppnevnt granskingskommisjon – ikke glad på egne vegne, men på de pårørendes vegne, på de vitnenes vegne som sier de har sett ting de ikke er blitt trodd på, og på Finnmarks vegne. Så er vi også helt enig i at stortingsoppnevnte granskingskommisjoner ikke skal være noe som skjer ofte. Men det understreker jo også at det er et stort alvor bak akkurat denne saken at Stortinget oppnevner granskingskommisjon. Det er ingen tvil om at det har vært en verkebyll her over mange år. Det har vært en verkebyll hos de pårørende, hos vitnene, i Finnmark, og bakteppet kan vi også tenke oss kan være den kalde krigen. Begge de talerne som har hatt ordet til nå, har sagt at her har det kommet fram nye vitner. Derfor kan det sjølsagt ikke utelukkes at årsaken er en annen enn det flyhavarikommisjonen kom til. Det kan heller ikke utelukkes at det denne dagen var britiske Harrier-fly øst for den 24. lengdegrad. Det er derfor viktig at alle aspekter av denne ulykken og håndteringen av den granskes, at sannheten kommer fram, og at den kommer fram i denne omgangen. Det tror jeg er utrolig viktig. Derfor er det viktig at man har et bredt mandat, at man på fritt grunnlag kan vurdere de konklusjonene som tidligere flyhavarikommisjoner har kommet til, og myndighetenes eventuelle – og jeg understreker eventuelle – rolle i dette. Så gjelder det «Utvik Senior»-forliset. Vi i SV mente nok at det samme grunnlaget som for å granske Mehamn-ulykken på nytt, også var til stede her, og at Stortinget skulle oppnevne en kommisjon. Men med en granskingskommisjon i gang allerede, ville dette bli både uryddig og litt kjelkete. Derfor er jeg også veldig glad for at komiteen sier så tydelig at den gjerne vil ha rapporten tilbake igjen, så vi kan få en stortingsdebatt rundt dette, altså at Stortinget involverer seg i den rapporten, hva den nå måtte komme til.