trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2005-11-29:
Senterpartiet er glad for at vi her får en sterkere fokusering på bolig, beskatning av bolig og i det hele tatt boliginstituttet slik vi kjenner det i Norge. Senterpartiet står klippefast på den tradisjonen at det er et mål at alle skal kunne skaffe seg sin egen bolig. Den aktiviteten som skjer innenfor rammen bolig, er noe flott i den norske tradisjonen som vi må ivareta. Hvis en da legger opp til en beskatning basert på markedsverdien av boligen, bryter vi fundamentalt med den tradisjonen, for boligen har for de aller fleste – for langt over 90 pst. – sin verdi i form av at en bor der, ikke for å være et kapitalobjekt eller for at en skal tjene penger ved kjøp og salg. Her har vi en viktig tradisjon å ivareta, samtidig som det er noe sentralt at vi også ser på det når vi er i en situasjon hvor vi får fradrag for gjeldsrenter til bolig. Det kan føre til skjevheter på andre områder, som det kan være nyttig å justere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2005-11-29:
Partiet Venstre er i opposisjon i det nåværende stortinget, og Regjeringen og regjeringspartiene ønsker en god dialog med opposisjonspartiene. Det som er et av de uklare spørsmålene for oss i Senterpartiet nå, er hva som er partiet Venstres prioritering i politikken framover? I Bondevik II-regjeringen gikk de inn for å ta vekk formuesskatten. Og jeg vil gjenta spørsmålet til Venstre, som jeg stilte til Kristelig Folkeparti: Er det en posisjon som vil ha prioritet i tiden framover, også prioritet framfor at en ser på lettelser i inntektsbeskatningen for lave inntekter? Og i tilfelle en tar vekk formuesskatten: Har partiet Venstre noe alternativ, eller ønsker en å gå inn i den nye epoken – som vi aldri tidligere har vært i i landet – med ikke å ha noen form for skatt på akkumulert kapital?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2005-11-29:
I de siste årene har vi opplevd større vekst i privat sektor enn i offentlig sektor. Dette har ført til større privat velstand og større og bredere deltakelse i arbeidslivet. Representanten Holmås har i dag og ved tidligere anledninger fra denne talerstolen hevdet at veksten i privat sektor og veksten i offentlig sektor bør utjevnes. Talspersoner for Regjeringen har påpekt at det nå er offentlig sektor som skal prioriteres. Dette skal bl.a. skje ved økt skattlegging av arbeid og av kapital. Mine spørsmål er følgende: Innser representanten Holmås at det er en sammenheng mellom økt privat vekst og økt forbruk og redusert behov for vekst i offentlig sektor, eller mener han at offentlig sektor har like stort behov for å vokse, til tross for at veksten i privat sektor er høy? I så fall: Er representanten Holmås tilhenger av vekst i privatøkonomien, eller mener han at vekst i offentlig sektor kan erstatte veksten i privat sektor?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2005-11-29:
SV hadde før valget tre profilerte saker når det gjaldt skatt. Det var lavere avskrivningssats, fritak for dokumentavgift for nyetablerte og lavere skatt for dem som har lav inntekt. Snuoperasjonen er derfor ganske påtakelig når man leser dagens innstilling. Ingen av disse løftene innfris. Derimot får høytlønte arbeidstakere fjerning av kakseskatt og lavere toppskatt. Man kunne registrere at ansatte i meglerhusene i Oslo nærmest var vantro da de så dette i forslaget til statsbudsjett. Kuttene i toppskatt er selvfølgelig en konsekvens av skattereformen. Det har vært kjent helt siden Skauge la fram sin rapport i 2003. Likevel benektet SV og Arbeiderpartiet at reformen måtte medføre at toppskattesatsene måtte kuttes. Det benektet de hele veien fram til valgdagen. Så kom Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti i posisjon, og da gjorde de det stikk motsatte. Det er ingen tvil om at de rød-grønne har seilt under falsk flagg når det gjelder skatt på arbeid. Synes representanten Holmås at kritikken fra LO, fra ledende senterpartipolitikere og fra fylkeslagene i Sosialistisk Venstreparti er urimelig?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-11-29:
Da det ble gjennomført regjeringsskifte, var det flere sysselsatte i Norge enn noen gang før. En hovedforklaring på at flere er i arbeid enn noen gang før, er at det er lagt et grunnlag for at det kan startes opp nye bedrifter, og at det kan være vekst i eksisterende virksomheter. Denne politikken ønsket Samarbeidsregjeringen å videreføre. Den nye regjeringen har lagt om kursen på et område som har fungert og gitt lavere ledighet. Det som mangler hos Regjeringen, og spesielt hos SV, er forståelsen av sammenhengen mellom den verdiskapingen som skjer i næringslivet, og de felleskapsoppgavene som kan gjennomføres som et resultat av de skatteinntekter og den utviklingen en får på bakgrunn av det som skjer i næringslivet. Det som nå betegnes av Bedriftsforbundet som et slag mot små og mellomstore bedrifter, er også på lang sikt et anslag mot velferdssamfunnet og finansieringen av det.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-11-29:
Da regjeringen Bondevik II overtok, var utviklingen negativ når det gjaldt sysselsetting. Det var økt antall ledige, og det rådet pessimisme. Dette ble endret til en optimistisk utvikling med rekordhøy sysselsetting, og det er sammenheng mellom den endringen og den politikken som ble ført i den perioden Bondevik II-regjeringen satt. Det var den politikken Samarbeidsregjeringen hadde ønske om å videreføre. Når det gjelder formuesbeskatningen, er en av svakhetene med den at den diskriminerer aktivt eierskap, norsk eierskap, og dermed bidrar til en utvikling på arbeidsmarkedet når det gjelder eierskap, som jeg trodde var det motsatte av den Arbeiderpartiet ønsket.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-11-29:
De nåværende regjeringspartiene forsøker å lage en framstilling av Samarbeidsregjeringens politikk som at en styrket næringslivets rammevilkår og bygde ned velferden. Det er ikke rett! Det har aldri vært brukt mer på velferdsoppgaver i Norge, på kommunesektoren osv. enn det som ble gjort i Samarbeidsregjeringens år. Det viser at det er mulig å kombinere en god næringspolitikk med en god velferdspolitikk. Det er Venstres prioritering i tiden framover, å legge til rette for et aktivt næringsliv som skaper verdier, som skaper arbeidsplasser, og som gir grunnlag for å trygge velferden. I dette bildet kommer også formuesskatten inn, og jeg er forundret over hvordan Senterpartiet tilnærmer seg dette når en vet hvor åpenbart de har brutt sitt løfte om å gjøre noe med formuesskatten, ikke minst den som er knyttet til arbeidende kapital, som var en fanesak for partiet i valgkampen, og som det ikke snakkes om lenger.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-11-29:
Ifølge dagens VG ønsker SVs nestleder å fjerne børsen for å sikre menneskehetens overlevelse. Formålet synes å være det beste, virkemidlet helt håpløst. Lysbakken ønsker å stoppe urett og gjøre noe med eiendomsretten, og han vil lage et samfunn hvor det ikke er behov for børs der arbeidsplasser spekuleres bort. Nå forstår jeg på finansministeren at hun ikke deler målsetningen til sin nestleder når det gjelder børsen. Men kan vi få noen synspunkter fra finansministeren på den retningen som SVs nestleder beskriver det er behov for når det gjelder eierskap og samfunnsutvikling? Vil finansministeren bruke skatte- og avgiftspolitikken til å dra samfunnet i den retningen Lysbakken mener det er så akutt behov for å gå i?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-29:
Jeg kan forsikre Stortinget om at det verken står i SVs program eller i Soria Moria-erklæringen at den private eiendomsretten skal avskaffes, eller at børsen skal nedlegges. Denne regjeringen jobber ikke med noen hemmelige planer om dette. Men det er veldig viktig å være klar over hvor skjevt fordelt de store formuene i Norge egentlig er. Det er bakgrunnen for Regjeringens forslag til skatteopplegg. Både når det gjelder kapitalinntekter og når det gjelder formue, er det de 10 pst. rikeste i Norge som virkelig har akkumulert store verdier, og disse verdiene kommer nå til beskatning på en mer rettferdig måte enn før. Det er en villet og ønsket politikk, og det er en rettferdig fordelingspolitikk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-29:
Bakgrunnen for at SV i mange sammenhenger i Stortinget har tatt opp forslag om å endre avskrivningssatsene for maskiner og utstyr i industrien, har vært et ønske om å stimulere til moderne og miljøvennlig produksjon, og det er ett argument for å gjennomføre nettopp en slik skatteendring. Men det er også viktig å se det i sammenheng med den økonomiske situasjonen, fordi det er klart at dagens situasjon er slik at storparten av disse bedriftene går bra, med betydelig overskudd, og i grunnen har krefter til selv å investere i det utstyret som er nødvendig for å ha en moderne produksjon. Dette er et forslag som vi kommer tilbake til, fordi det er en betydelig utgiftspost knyttet til det, og det er bakgrunnen for at det ikke er fremmet i denne innstillingen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-29:
Til det siste kan jeg si at Regjeringen har ingen planer om å endre den beløpsgrensen som nå gjelder, og vi har videreført satsen fra 2005 i 2006. Det er også slik at alle budsjetter behandles som de budsjettene de er når de framlegges, men vi har ingen planer om å endre beløpet for gavefradrag. Så til formuesbeskatningen og boligenes del av formuesbeskatningen. Man må legge klart merke til at de endringene som er gjort når det gjelder verdsettelse av boliger og aksjer, har en veldig klar og tydelig fordelingsprofil. Det er flere som nå slipper unna å betale formuesskatt, og det er en tydeligere skjerpelse i forhold til de største formuene, enten det gjelder boliger eller aksjer. Når det gjelder verdsettelsen av boliger, må man også være klar over at det finnes en skjermingsmetode som gjør at i det øyeblikket en bolig når over 30 pst. av det som er markedsverdien, kan det settes inn tiltak mot det. Dette er rett og slett for å sørge for at man har en rettferdig beskatning av boliger, men ikke en urimelig beskatning av boliger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-29:
Så urettferdig som verdens ressurser er fordelt, og så mye makt som de store markedsaktørene har, er ikke problemet i norsk politisk debatt at det er for mange som stiller spørsmål ved hvordan dette kan organiseres annerledes for framtiden, det er for få. Vi ønsker jo å ha en diskusjon om på hvilken måte en kan sikre at en i større grad tar hensyn til arbeidsplasser, til produksjon, til folks arbeidsliv, til folks rettigheter i arbeidslivet – alle slike spørsmål – så den debatten tåler vi veldig godt. Når det så kommer til Regjeringens politikk – det som skal gjennomføres fra år til år, og forslag som skal fremmes i Stortinget – er vi opptatt av at to ting. Det ene er at vi skal ha et næringsliv som har skikkelige rammebetingelser, og som ikke har noen unnskyldninger for å flytte deler av produksjonen ut. Det andre er at vi skal ha et rettferdig skattesystem. Hvis en skal ha et rettferdig skattesystem, kan man ikke som Venstre nå har begynt med, hoppe over de formuene som er akkumulert gjennom år. Da må man også sørge for en rettferdig beskatning.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-29:
De som virkelig har dårlig råd i Norge, har i liten grad lønnsinntekt overhodet – det er i veldig stor grad de som lever på lave trygder, eller de som ikke har trygderettigheter i det hele tatt og lever på sosialhjelp eller må ha supplerende sosialhjelp. Hvis man virkelig skal gi et håndslag til dem som har minst i Norge, er det ikke skattesystemet som det i utgangspunktet er mest effektivt å ta for seg. Men vi ønsker oss jo en rettferdig beskatning, og det er derfor man må se alle de forslagene som vi har lagt fram om dette, i sammenheng. Denne regjeringen har jo sagt at vi skal tilbake til 2004-nivå når det gjelder skattenivået, og at vi først og fremst skal bruke det fellesskapet har, til å styrke den delen av samfunnsøkonomien som har lidd overlast under den forrige borgerlige regjeringen – det er hele kunnskapssektoren, hele utdanningssektoren, som vi vet er viktig næringspolitikk, og det er hele omsorgssektoren. Og det er viktig både for fattig og rik.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
På vegne av representantene Per Sandberg, Ulf Erik Knudsen og meg selv vil jeg sette frem forslag om lov om endring i lov av 5. mars 2004 nr. 12 om konkurranse mellom foretak og kontroll med foretakssammenslutninger, konkurranseloven, med ny bestemmelse om kontroll og opplysningsplikt for viktige aktører i dagligvaremarkedet.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2005-02-01:
Jeg følte behov for å ta ordet etter representanten Ellingsens første innlegg, hvor han framstilte det som om saksordfører drev en form for svartmaling av dagens rettshjelpsordning. Det er bra at vi har en rettshjelpsordning, og på mange områder er den veldig bra. Men Arbeiderpartiet mener fremdeles at det er store mangler i rettshjelpsordningen, og at det også blir dokumentert i de rettshjelpsundersøkelsene som har vært de siste årene, og også gjennom den jobben som gatejuristen til Kirkens Bymisjon nå gjør. Undersøkelsene viser at de som er lavest på rangstigen, ikke kjenner sine rettigheter og heller ikke får hjelp til å finne fram i den jungelen av rettigheter som de har i en velferdsstat. Vi er nødt til å finne ordninger, enten gjennom rettshjelpsloven eller på andre måter, som gjør at de som er lavest på rangstigen, får den hjelpen de trenger. Det kan være gjennom å gi en gratis time rettshjelp til landets befolkning. Det kan være gjennom å ha rettshjelpsordninger ved offentlige servicekontorer eller andre lavterskeltilbud, som bl.a. Juss-Buss og det som Kirkens Bymisjons gatejurist nå tilbyr. Men jeg vil poengtere at dagens ordning på ingen måte er god nok. Arbeiderpartiet og SV har fremmet forslag om en full gjennomgang av rettshjelpsordningen med sikte på å få den bedre. Så tok representanten Ellingsen også opp noe som jeg syntes var litt underlig, for han begynte å nevne egenandeler og vårt budsjettsamarbeid med regjeringspartiene høsten 2003. Det var aldri aktuelt å diskutere egenandeler for vår del, for det var ikke egenandeler på fri rettshjelp på det tidspunktet. Egenandelene ble gjeninnført da Fremskrittspartiet ble budsjettpartner med Regjeringen. Det som vi ser når det gjelder egenandeler, er at det er blitt dyrere å få rett, og vi mener at folk som har rett, skal ha råd til å få rett. Når vi nå ser at stadig flere samfunnsområder blir rettsliggjort, er det en utfordring å gi folk muligheter til juridisk bistand gratis. Med den gjeninnføring av egenandeler som vi nå får, kan vi for fri rettergang få egenandeler opp i 25 pst. av de totale kostnader som foreligger. Regjeringen og Fremskrittspartiet har altså med sitt usosiale budsjett fjernet en veldig viktig ordning for alle dem som skal få sin rettssikkerhet ivaretatt. Det har økt terskelen for å få juridisk hjelp. Arbeiderpartiet mener at det er både urettferdig, usosialt og uklokt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2005-02-01:
Denne saken handler om en enklere lov om fri rettshjelp for dem som har behov for slik rettshjelp i en vanskelig situasjon. Samarbeidsregjeringen har siden den tiltrådte, hatt som mål å modernisere og forenkle lover og forskrifter for å gjøre det enklere for den enkelte bruker. Dette er også formålet med endringene i loven om fri rettshjelp, nemlig å gjøre rettshjelpsloven lettere tilgjengelig for folk flest, øke forutsigbarheten og ikke minst forenkle saksbehandlingen, dernest å få et mer oversiktlig regelverk, mer presis og samlet angivelse av vilkårene som må være oppfylt for å kunne få fri rettshjelp – og mindre behov for skjønnsmessige avgjørelser. Slik blir behandlingen av søknadene enklere, og dermed vil folk også kunne få en raskere saksbehandling. En enstemmig komite slutter seg til å forenkle regelverket. Komiteen går i tillegg inn for å utvide dekningsområdet utover det som departementet har foreslått i proposisjonen. Ofre for tvangsekteskap har i dag rett til bistandsadvokat når de anmelder et slikt forhold. Det kan imidlertid være vanskelig å anmelde foreldre eller nære slektninger. De som er utsatt for en trussel om tvangsekteskap, vil som regel ha behov for både praktisk og juridisk bistand også før de eventuelt velger å gå til en anmeldelse. Ofrene er ofte unge jenter i en veldig sårbar og vanskelig situasjon, og komiteen mener disse har et særlig behov for hjelp til å finne frem i et offentlig hjelpetilbud. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti ber Regjeringen vurdere å innføre maksimalpris for advokaters timehonorar i utvalgte saker. La det ikke være noen tvil om Høyres syn: Det er mye som tyder på at markedet ikke fungerer tilfredsstillende på dette området. Problemet er ofte at klientene ikke vet hva de trenger, eller hva de til syvende og sist betaler for. I denne delen av markedet kan enhver advokat øke inntektene ved å trekke saker ut i det vide og det brede, uten at klientene har mulighet til å kontrollere det. Arbeiderpartiets løsning er som vanlig å foreslå nye reguleringer. Deres grunnleggende holdning er at dersom det er noe vi ikke liker, vedtar vi bare en regulering eller en ny lov, så blir problemet løst. Regjeringen er i gang med et arbeid som vil senke terskelen for å komme inn i markedet som tilbyr rettshjelp. Dette er etter vårt syn en mye bedre løsning, som vil bidra til å senke prisene på slike tjenester, bl.a. ved å gi rettshjelpere større adgang til å gi rettslig bistand.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
Det er mulig at hukommelsen ikke bestandig er så god som den burde ha vært, men det var en del av innlegget fra representanten Thorkildsen som gjorde at jeg måtte ta ordet for å prøve å få avklart noe. Hvis ikke jeg hørte feil, sa representanten nå at SV har fått gjennomslag for sitt forslag om fri rettshjelp i saken om tvangsekteskap. Det er mulig at jeg husker feil, men jeg tror da visselig at komiteen allerede har gitt et klarsignal om dette. I så fall er det faktisk SV som kommer etter Stortinget, og ikke omvendt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
Kun en kort kommentar til saksordfører, representanten Gjul, som sier at ting er for dårlig. Ja, det er vi skjønt enige om, og det skal vi gjøre noe med i fellesskap, regner jeg med. Samtidig registrerer jeg at representanten er opptatt av egenandeler, og det er det flere av oss som er. Som en kommentar i forlengelsen av det igjen hadde det vært fristende å få høre hva slags krav Arbeiderpartiet fremmet da de satt og forhandlet med Regjeringen om budsjettet for 2004, om f.eks. å øke innslagspunktet for når man kunne få fri rettshjelp. Jeg har ikke registrert at så skjedde.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-01:
Jeg prøver ikke å snike til meg en seier på vegne av SV i saken om tvangsekteskap. Det som var viktig for meg å få sagt, var at den intensjonen Heikki Holmås og Karin Andersen fra SV hadde med Dokument nr. 8-forslaget, ble ivaretatt i og med komiteens innstilling, som er enstemmig. Dermed er det ikke noen vits i å gå videre med dette Dokument nr. 8-forslaget. Grunnen til at vi fikk en innstilling som den vi fikk, var bl.a. at dette Dokument nr. 8-forslaget ble lagt fram, for det betydde at vi i vår komitebehandling tok hensyn til de innspillene. Det var bare det jeg forsøkte å si. Når det gjelder hvorvidt vi har tvunget Regjeringa eller ikke, som representanten Marthinsen var innom, vil jeg bare minne om hvordan debatten forløp den gangen vi hadde dette oppe til diskusjon, da Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet vitterlig tvang Regjeringa til å gjennomføre det vi ønsket, nemlig å heve inntektstaket og fjerne egenandelene, riktignok, skulle det vise seg, bare for en stakket stund. Jeg tror dette var i 2002. Jeg husker det ikke akkurat i øyeblikket. Men i hvert fall husker jeg at jeg var i en debatt på P3 med representanten Linda Cathrine Hofstad fra Høyre, som sa at Høyre ikke ønsket å fjerne egenandelene fordi de heller ville prioritere å heve inntektsgrensen i fri rettshjelp-saker. Men samtidig stemte de også mot forslaget om å heve denne grensen til 230 000 kr, som altså var det forslaget som disse tre partiene fremmet. Jeg registrerer at de ikke har foreslått noen ytterligere heving av grensen ved noen av de andre korsveier der vi har diskutert fri rettshjelp-ordningen. Så spørsmålet er om ikke dette var et vikarierende argument den gangen. Helleland på sin side mente at tilgangen til fri rettshjelp måtte begrenses. Høyre har altså fått gjennomslag i Regjeringa, slik vi ser det fra SVs side. Det virker ikke troverdig når man i innstillinga til budsjettet for 2005, altså i år, som begrunnelse for gjeninnføringen av egenandelene bl.a. skriver at «moderat bruk av egenandeler ved behovsprøvd fri rettshjelp ikke vil medføre at personer vil lide rettstap som følge av manglende økonomisk evne». Vi er enig med statsråden i at det er et poeng å prøve å få folk til å bli enige på utsiden av domstolsapparatet i den grad det er mulig. Men det vi er fryktelig opptatt av, er at det skal være lik tilgang til rettsapparatet, at det ikke skal være slik at fordi du har dårlig økonomi, fordi du er fattig, skal du ikke få prøvd saken din, skal du ikke få rett, som representanten Gunn Karin Gjul sa. Det er ikke akseptabelt. Da har vi et urettferdig system. Fra SVs side er vi hellig overbevist om at vi kommer til å se ganske grelle utslag av de endringene som nå dessverre er blitt gjennomført i det forliket som ble inngått. Vi har allerede fått innspill, bl.a. fra leieboerforeninger rundt omkring, som forteller at deres medlemmer, folk med dårlig råd, ikke har råd til å betale den egenandelen forskuddsvis som de skal, og sånn sett ikke får muligheten til å få prøvd om de faktisk har rettigheter.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-02-01:
La meg innledningsvis få lov til å gi uttrykk for en viss undring og forbauselse over språkbruken til representanten Thorkildsen, for ved å ha samtaler og skape flertall tvinger man vel ikke noe på noen. Er ikke det vanlig politisk forhandlingsmåte? Enhver regjering vet jo at hvis den får et flertall mot seg, tvinges man ikke til å gjøre noe, men man retter seg etter det som Stortinget sier, og så kan det være mer eller mindre klokskap i de flertallsvedtakene som gjøres. Men det er altså en helt annen sak vi debatterer. Vi er tverrpolitisk enige om målsettingen med rettshjelpstilbudet. For det første skal ingen lide rettstap på grunn av dårlige økonomiske evner eller mangelfulle opplysninger om sine rettigheter. For det andre skal rettshjelpstilbudet være et godt redskap i kampen mot fattigdom. I Ot.prp. nr. 91 for 2003-2004 er hovedformålet å gjøre loven om fri rettshjelp mer oversiktlig og brukervennlig, samtidig som endringene vil medføre mindre bruk av ressurser og raskere saksbehandling av søknader om rettshjelp. Det ligger ikke i Ot.prp. nr. 91 noen utvidelse av dekningsområdet for loven om rettshjelp. Grunnen til det er at inntektsgrensene for fri rettshjelp er hevet betydelig den senere tid. Nå faller mer enn halvparten av landets befolkning innunder inntektsgrensene for fri rettshjelp. Når det gjelder formålsbestemmelsen, mener Kristelig Folkeparti at det utvilsomt må være riktig å karakterisere fri rettshjelp som en sosial støtteordning. Det er hensikten med ordningen som begrunner det, ikke omfanget av hvor mange som har mulighet for å få denne hjelpen. Når jeg sa at det ikke ligger noen nye dekningsområder for loven i Ot.prp. nr. 91, må jeg legge til at også Kristelig Folkeparti støtter komiteens forslag med bakgrunn i den endring Stortinget gjorde i straffeprosessloven § 107 a for et godt halvår siden. Det er riktig å ta konsekvensene av den endringen inn i rettshjelpsloven, slik komiteen foreslår. Kristelig Folkeparti står sammen med Høyre i et mindretall i spørsmålet om det skal føres en svært liberal praksis for å dispensere fra inntektsgrensen når det gjelder saker om barnefordeling. Vi er ikke motstandere av jevnbyrdighet i rettshjelp, men vi mener man bør avvente virkningene av de nye reglene om behandling av barnefordelingssaker og de nye inntektsgrensene før man eventuelt vedtar en heving av inntektsgrensene i slike saker. Angående egenandeler for fri rettshjelp: Vi debatterte dette i desember, og jeg ser ingen grunn til å gjenta vår argumentasjon etter så kort tid. Jeg kan forsikre: Vi mener det samme i dag, også i forhold til vurdering av innføring av prinsippene i den finske modellen. Når det gjelder spørsmålet om folk skal kjøpe seg ussel og arm på nødvendig advokatbistand, ber vi departementet vurdere aktuelle problemstillinger i arbeidet med å følge opp Tvistemålsutvalgets innstilling og Advokatkonkurranseutvalgets innstilling.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-02-01:
Senterpartiet støtter en rekke av de merknader komiteen kommer med i den foreliggende innstillingen, og mener at innstillingen vil bidra til en lov om fri rettshjelp som innebærer klare forbedringer. Når det gjelder enkelte av de spørsmålene som er drøftet her i dag, om formål og saklig dekningsområde og også spørsmål om maksimalpris, støtter Senterpartiet forslaget fra mindretallet om at man her ikke ser det som nødvendig å påpeke at dette dreier seg om en sosial støtteordning. Det går uansett fram av formålsparagrafen at dette er en lov som har som siktemål å sikre juridisk bistand til folk som ikke har økonomiske forutsetninger for sjøl å kunne ivareta behovet for rettshjelp. Å ta inn ordet «sosial» skulle dermed i grunnen være ganske unødvendig. Men det er i og for seg også et poeng at man ved å fjerne ordet «sosial» utvider formålsparagrafen en smule. Senterpartiet deler også mindretallets oppfatning i deres forslag nr. 2 om å legge fram en sak knyttet til spørsmålet om å utvide det saklige dekningsområdet. Vi ser det som viktig at en vurderer om sosial- og trygdesaker bør kunne komme innunder ordningen, og også om en kunne favne en større del av befolkningen. Når det så gjelder spørsmålet om maksimalpris på advokaters timehonorarer, er det et ganske vanskelig spørsmål. Det er ingen tvil om at en i dag ser tilfeller av timehonorarer som er utenfor det som en må karakterisere som rimelige salærer, i en rekke saker. Om det å innføre maksimalpris alene kommer til å løse den problematikken, er Senterpartiet usikker på. Vi har imidlertid valgt å støtte forslag nr. 3, fordi forslaget legger opp til at Regjeringen skal foreta en vurdering nettopp av de spørsmålene. Vi mener at en slik vurdering nettopp burde gå gjennom argumenter for og imot en mulig maksimalpris, og at det dermed ville være naturlig at Regjeringen kom tilbake til Stortinget i en egnet form med det. Ut fra de forutsetningene velger Senterpartiet å støtte forslag nr. 3. Men vi synes det er viktig at en ikke i forkant trekker en konklusjon ut av den vurderingen en faktisk ber Regjeringen om å komme med. Når det gjelder spørsmålet om barnefordelingssaker, støtter vi flertallsforslaget om at begge parter skal gis rett til fri rettshjelp når det innvilges for den ene parten, sjølsagt forutsatt at de begge to er under den økonomiske grensen for fri rettshjelp.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-12-12:
Venstre har ikke skiftet syn når det gjelder offentliggjøring av de innspillene som kommer i forbindelse med ulike konsesjonsrunder. Vi har hele veien ment at de burde være tilgjengelige og være et grunnlag for det offentlige ordskiftet. Når vi ikke har nådd fram med vårt synspunkt, er det fordi det aldri har vært noen miljøvernminister fra Arbeiderpartiet som har offentliggjort disse dokumentene. Over lang tid er det etablert den praksis at innspill fra underliggende etater ikke skal offentliggjøres. Det var den hovedbegrunnelsen som ble brukt av Samarbeidsregjeringen da en videreførte praksisen. Men Venstre framførte at vårt syn var at det burde være åpenhet. Nå har den nye regjeringen lagt det til grunn, og jeg har sagt at det synes jeg er veldig positivt. Jeg tror at den nye praksisen har kommet for å bli og ikke vil bli endret neste gang Arbeiderpartiet får miljøvernministeren, og at en dermed ikke kommer tilbake til den politikk som Arbeiderpartiet etablerte.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-12-12:
Den omtalen av kalking av vassdrag jeg hadde i mitt innlegg, var at jeg slo fast at den nye regjeringen tross 8 milliarder kr mer på utgiftssiden ikke brukte én krone mer til kalking av vassdrag. Og så sa jeg at de samarbeidende partiene fra foregående regjering gjennom budsjettbehandlingen har funnet til sammen 5 mill. kr, så en kan styrke kalkings- og Gyro-arbeidet i forhold til det som er Regjeringens opplegg. Men det er rett at det blir krevende å gjennomføre kalkingsarbeidet innenfor den budsjettrammen som er. Jeg forutsetter derfor at departementet sørger for at pengene blir brukt optimalt i forhold til de interessene som her skal ivaretas, både i forhold til nye kalkingsoppgaver og i forhold til å ta vare på det arbeidet som er gjort over lang tid. Jeg regner med at Regjeringen vil komme tilbake hvis konsekvensen av dette er av en slik karakter at en må komme med kompenserende tiltak.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-12-12:
Når det gjelder åpenhet rundt konsesjonsrundene, var det åpenhet i én tidligere konsesjonsrunde. Det ble betegnet som en feil, så en reetablerte den gamle praksisen med å holde dette hemmelig. Så til dette med å være i klørne til Fremskrittspartiet: Der har Venstre aldri vært i miljøpolitikken. Vi var tvert imot med i en samarbeidsregjering som la fram en historisk, offensiv miljøpolitikk som gav gode resultater. Det vernede arealet i Norge ble økt med 50 pst. 50 nye vassdrag ble vernet. Det var rekordstor satsing på kollektivtransport osv. Vi løste også mange miljøsaker i Stortinget sammen med SV. Det som nå er påfallende, er at SV er i klørne til Arbeiderpartiet. De har – som det framgår av innstillingen – på rekordtid endret standpunkt i mange viktige saker, bl.a. når det gjelder petroleumsfrie soner i nord, som de ikke lenger er klare på om de ønsker å ha.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-12-12:
Representanten Nordtun var i sitt innlegg opptatt av fri ferdsel og erverv av eiendommer til allmennhetens beste. Det var Arbeiderpartiet også før valget. I Rogaland lovte en bl.a. at fyreiendommer som var lagt ut for salg, skulle stilles gratis til disposisjon for kommunene. Arbeiderpartiet lovte et fond på 1 milliard kr til erverv av områder til friluftsformål, og en sa ja til å bruke 30 mill. kr for å kjøpe 90 meter strandlinje på Huk. Etter regjeringsskiftet har vi opplevd det jeg vil betegne som en «Huk-landing», for i det budsjettet som er lagt fram nå, bruker regjeringspartiene mindre til erverv av slike områder enn de foregående regjeringspartiene. Vi ser ingenting til det milliardfondet som Arbeiderpartiet lovte. Derfor har jeg lyst til å spørre representanten Nordtun om han står ved Arbeiderpartiets løfte før valget om at fyreiendommer skal gis gratis til kommunene, og om vi kan vente at det kommer et milliardfond for å sikre erverv av områder til allmennhetens beste.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2005-12-12:
Etter klimaforhandlingene i Montreal er det klart at det blir tungt å bringe Kyoto-prosessen videre, og ikke minst å få flere land med i forpliktende avtaler. Utviklingslandene reserverer seg og viser til at de industrialiserte landene som har ansvaret for hovedtyngden av utslippene, ikke gjør jobben å kutte på hjemmebane. SV har vært tydelige på at minst 50 pst. av Kyoto-forpliktelsene skal tas nasjonalt. I Soria Moria-erklæringen heter det at «betydelige deler» skal tas nasjonalt. Kan miljøvernministeren klart bekrefte at «betydelige deler» betyr mer enn 50 pst., og at SVs miljøambisjon ikke er forlatt også på dette området?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-12-12:
Stoltenberg-regjeringen tar i Soria Moria-erklæringen til orde for størst mulig åpenhet når det gjelder de miljøfaglige vurderingene som skal gjøres i forbindelse med konsesjonsrundene på sokkelen, i motsetning til det Bondevik-regjeringen, som Venstre var en del av, stod for. På dette punktet har denne regjeringen snudd, i motsetning til det som Kvassheim påstod. I Aftenposten 6. desember ser man at tidligere statssekretær, nå opposisjonspolitiker, Gunnar Kvassheim sammen med Venstres leder plutselig er «glad for» at Regjeringen nå offentliggjør disse rapportene og ikke hemmeligholder dem, slik som den forrige regjeringen gjorde. En bedre illustrasjon på Venstres vinglepolitikk finner man knapt. Når kan vi vente at Venstre gjør en innrømmelse i en miljøsak?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-12-12:
Jeg tror det bør være unødvendig å understreke her i Stortinget hvem som bestemmer Regjeringens energipolitikk. Den bestemmes ut fra Soria Moria-erklæringen, regjeringserklæringen. Her ligger hele grunnlaget for Regjeringens energipolitikk. Denne regjeringen sitter som en flertallsregjering, og da – jeg holdt på å si – ligger makten der den skal ligge. Når det gjelder dette med CO2-rensing og hvem som skal betale, har jeg uttalt meg om det, det er riktig. Vi legger opp til en verdikjede, en industrireising på et nytt område som er framtidsrettet, som vil gi gevinster til slutt for oss alle. Denne strategien skal være innenfor Kyoto-avtalens forpliktelser. Den skal også være innenfor det internasjonale kvotesystemet. Når det gjelder betalingen eksakt, og hvem som skal inn her, er det et spørsmål man skal komme tilbake til. Men det er helt klart, slik det er nedfelt i regjeringserklæringen fra Soria Moria, at staten skal være med økonomisk, også i et selskap, for å få dette på plass.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-12-12:
Den store utfordringen vår er kraftbalansen – jeg er enig med Børge Brende her – hvordan man skal få dette til å gå i hop framover i tid. Når det gjelder spørsmålet om de ulike grepene som her skal tas, har Regjeringen – og også de som bestyrer dette – nedfelt ulike scenarioer. Denne regjeringen har nå sittet i fem–seks uker og har fått på plass en CO2-industrialiseringsplan når det gjelder de tre gasskraftverkene og konsesjonene til bygging av dem. Videre har vi sagt at vi skal legge til rette for større innenlandsk bruk av gass – med gassrørledninger til bl.a. Grenland-området. Et statlig selskap skal gå inn og finansiere dette. Den foregående regjeringen – som Børge Brende var medlem av – satt med alle disse mulighetene. Det kom ikke til noen konkret handling i det hele tatt. Denne regjeringen har sittet i fire–fem uker, og det er handlet. 20 mill. kr er ikke nok – det er en oppstart. Det har Regjeringen også sagt tydelig fra om.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-12-12:
Når det gjelder det spesielle fyret – det er kanskje ikke så spesielt, det er likt andre fyr, men det ligger i et spesielt område i Rogaland – er det et fyr som trenger å få en skikkelig, konkret eier framover i tid. Arbeiderpartiet har engasjert seg sterkt i dette. Det er noe vi vil komme tilbake til. Når det gjelder oppkjøp av friområder, når det gjelder strandsonen osv., var jeg inne på det i mitt innlegg. Vi hadde selvfølgelig ønsket oss mer penger til dette her og nå. Men med så kort tid til å jobbe med et budsjett på og gjøre de prioriteringene vi har gjort her, mener jeg at man er kommet langt. Man skal komme lenger – man skal sikre allmennheten adgang. Summen i år er kanskje ikke den vi hadde ønsket, men i en totalsammenheng vil jeg si at denne regjeringen har gjort et løft i riktig retning, samtidig som man også har sagt helt klart fra om at man skal gå inn med juridisk bistand for å legge bedre til rette.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Kvassheim snakket i sitt innlegg om hvor viktig det er med mer penger til kalking. Det må jeg si overrasker meg i stor grad. Og det første spørsmålet jeg må stille, er: Mer penger i forhold til hva? For det som er helt sikkert, er at det som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre sier i sine merknader til denne saken, at man «er enig i at behovet for kalking i norske vassdrag fortsatt er stort», ikke følges opp i forslaget fra Venstre, Høyre og Kristelig Folkeparti om å bevilge 2 mill. kr «mer» til kalking. For realiteten er at forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre er en reduksjon i kalkingsbevilgningene med 28 mill. kr i forhold til hva vi har i år. Da kunne det være interessant å høre: Hvilke kalkingsprosjekter er det Gunnar Kvassheim og de borgerlige partiene ønsker å redde med 2 mill. kr? Er det Mandalselva, er det Vossavassdraget, Suldalslågen, Jørpelandselva eller Nidelva?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Jeg får innlede med å si at det var hyggelig at Sørensen ikke gav Fremskrittspartiet skylden for sviktende optimisme rundt Kyotoprotokollen. Representanten Sørensen refererte også til Soria Moria-erklæringen, og det tar også jeg meg den frihet å gjøre. Der står det om rovdyr: «Bestandstall skal kunne vurderes utifra effekten på beiting, beitedyr og på livskvaliteten for folk i rovdyrutsatte områder.» Direktoratet for naturforvaltning har nylig avslått en søknad om ulvejakt. Forrige helg ble det telt 24 ulv i Elverums-traktene, delvis nær innmark og i hagene til folk. Dette skaper frykt hos befolkningen, i hvert fall hos den delen av befolkningen som har små barn. Det regner jeg med at representanten Sørensen kan forstå. Hvis jeg tolker Soria Moria-erklæringen rett, kan befolkningen på Elverum forvente at Regjeringen vil innvilge søknaden når den nå blir anket inn til Miljøverndepartementet. Hvis ikke, hva skal ifølge representanten Sørensen til for å få innvilget en slik søknad?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Det kunne jo være grunn til å stille spørsmål både om Gyro-satsing, eller mangel på sådan, og Regjeringens noe uavklarte forhold til ulv, men det skal jeg ikke gjøre. Jeg synes det er viktig å få klarhet i hva som skjer i Nord-Norge nå. Er det en forvaltningsplan for Barentshavet vi holder på med, eller er det en verneplan for Barentshavet, som statsråd Bjørnøy selv har kalt det for, vi holder på med, eller er det en industriplan, som representanten Tore Nordtun kaller det? Det kan jo ikke være alt på en gang, så jeg ønsker en avklaring fra statsråden på hva som egentlig kommer til behandling i Regjeringen. Er det grunn til optimisme i Nord-Norge, eller kommer vi til å få det som jeg frykter, nemlig en verneplan fra Regjeringen?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-12:
La meg først få takke komitelederen for et godt arbeid. Så må jeg få lov til å si at det er godt å høre et Venstre som er ute av klørne til Fremskrittspartiet og Høyre. Det har ført til at vi denne gang har fått en innstilling med et bredt flertall om viktige miljøpolitiske saker, som f.eks. at vi skal rense utslippene fra gasskraftverk. Jeg registrerer at representanten Kvassheim er skuffet over at den nye regjeringen bare bruker litt mer på miljøvern enn det Bondevik II-regjeringen gjorde. Det kan nok være mange av oss som ønsker at vi kunne ha styrket innsatsen der enda mer i løpet av de tre ukene det tok før man la fram budsjettet. Men er det ikke sånn at styrkingen av kommuneøkonomien betyr økt satsing på kollektivtrafikk, og ikke minst økt satsing på å ta vare på det biologiske mangfoldet i kommunene? Et ekstraspørsmål til slutt: Er det ikke riktig at den første som innførte åpenhet når det gjelder konsekvensanalyse i konsesjonsrundene, var daværende olje- og energiminister Olav Akselen? Det førte faktisk til at Lofoten ble unntatt.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-12:
Fremskrittspartiet gjør meg en smule nysgjerrig når de nå begynner å antyde at posisjonene til klimaendringer skal endres. Noen av oss har vært på klimakonferanser før og vet at et fast innslag der har vært en parlamentariker fra Fremskrittspartiet, med navn Vaksdal, som alltid har fått en hel side i VG eller i Dagbladet, og som stolt sitter på klimakonferansen og sier at dette gjør overhodet ikke inntrykk. Nå virker det som om det å ha vært en tur i Montreal kanskje har gjort litt inntrykk på representanten Solvik-Olsen, og at han nå er litt i ferd med å endre Fremskrittspartiets posisjon. Man antyder at man er på glid – kanskje er det et eller annet som skjer. Kanskje skal det bare gå to år før Fremskrittspartiet gjør som resten av verden stort sett har gjort, innse at vi opplever menneskeskapte klimaendringer. Er det riktig, eller skal Fremskrittspartiet vente til det er for sent å gjøre noe, før de snur?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-12:
Vi i SV har registrert at Fremskrittspartiet har vokst ganske kraftig i det siste og er blitt et ganske stort parti i Norge. Men global innflytelse tror jeg vi kan prise oss lykkelige over at de ikke har fått ennå, så at Fremskrittspartiet skulle ha noen skyld i at det ikke går fortere med internasjonale klimaforhandlinger, så langt har vi nok ikke kommet. Det er riktig det representanten nå siterer fra Soria Moria-erklæringen. Men der står det også at vi skal ha levende bestander av alle de store rovdyrene, og vi skal forvalte rovdyrbestanden på en slik måte at vi klarer å sikre det. Da er det ikke slik at alle som søker om fellingstillatelse, skal få det. Vi driver ikke saksbehandling fra Stortingets talerstol, men det er viktig for oss å sikre at også ulven skal ha en plass i norsk natur. Det er ifølge Soria Moria-erklæringen helt soleklart.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-12:
Jeg får takke for anledningen til å si noe om en sak jeg brenner for. Jeg vil bare ha sagt helt først: Forvaltningsplanen skal være en forvaltningsplan. Definisjonen ble gitt fra den forrige regjeringen, og det har denne regjeringen ikke endret. Men det er riktig som representanten Aspaker påpeker, at SV har ikke fått det som vi ville på alle punkter når det gjelder oljeutvikling i Barentshavet. Det er også riktig som representanten Brende sa før i dag, at det er ikke spørsmål om det blir petroleumsvirksomhet i Barentshavet eller ikke. Vi innser at Snøhvit bygges – det vil være petroleumsvirksomhet, kanskje får de til noe på russisk side også. Så det vil skje noe. Men det vi har fått til, er en åpenhet om debatten rundt de petroleumsvirksomhetsfrie områdene, og vi har fått en åpenhet rundt letekonsesjonene. Jeg må si jeg er overrasket over hvor kritisk Statens forurensningstilsyn var, og ikke minst over hvor kritisk Direktoratet for naturforvaltning var til det kunnskapsgrunnlaget vi nå inviteres til å ta en beslutning på. Jeg synes det er interessant at disse fakta kommer på bordet.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-12:
Jeg registrerte også den undersøkelsen i Aftenposten, og jeg er glad for at hele 81 pst. av Norges befolkning tar klimatrusselen på alvor og har innsett at vi er nødt til å gjøre noe. Men jeg har også registrert at viljen til handling var noe mindre enn Kristelig Folkeparti, Venstre, SV og en del andre partier helst hadde sett at den var. Etter fire år i samferdselskomiteen er det jo trist å se at vårt virke der ikke har ført til en mer positiv innstilling til å sette fra seg bilen. På dette punktet er Soria Moria-erklæringen klar. Vi ønsker en økt satsing på grønne skatter, slik at det ikke skal lønne seg å forurense. Det er de som ikke forurenser, som skal premieres. Vi har sagt at det skal vi legge fram noe offensivt om. Det handler jo også om å få til en satsing på kollektivtrafikken, ikke minst i de store byene, hvor utfordringene er størst. Jeg er derfor glad for at vi har sopt sammen så mye penger til Kommune-Norge, for var det noe vi irriterte oss over i forrige periode, så var det at det lille vi fikk til over Samferdselsdepartementets budsjett, ble spist opp ved at pengene til kommunene forsvant i det store sluket.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Representanten Tore Nordtun sa i sitt innlegg at når det gjaldt CO2-rensing av gasskraftverk, skal Regjeringen komme tilbake til hvem som skal bære kostnadene vedrørende dette. Jeg har registrert at Tore Nordtun for ikke så lenge siden uttalte at staten om nødvendig må betale alle kostnader knyttet til CO2-rensing vedrørende Kårstø. Dette er i sterk disharmoni med de signalene som vi har fått fra energiministeren, at staten ikke skal bære alle kostnadene. Nå spriker det igjen i Regjeringen. Hvem er det egentlig som bestemmer denne regjeringens energipolitikk? Er det slik at representanten Tore Nordtun vil kjempe for at staten skal bære kostnadene ved CO2-håndtering, ikke bare når det gjelder Kårstø, men alle gasskraftverk, slik jeg skjønner at han har uttalt? Det står i sterk kontrast til det statsråd Enoksen tidligere har uttalt, at staten ikke skal bære alle kostnadene. Hvem er det som bestemmer denne regjeringens energipolitikk?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Det ble mye snakk om klimaendringer, som forventet fra Høyres Børge Brende. Brende har vært en ivrig talsmann for økt bruk av gass i Norge og også økt produksjon av olje og gass i Norge basert på CO2-injisering. Nå er det slik at dersom vi skal gjøre dette, betyr det nødvendigvis økt norsk oljeproduksjon, og det er bra. Men det er også slik at denne økte produksjonen nødvendigvis vil bli brukt et annet sted i verden og derfor føre til økte CO2-utslipp der. Ser ikke Brende at det skurrer litt i hans måte å tenke på når det gjelder å øke produksjonen av gass og olje i Norge, og han samtidig har dette klimastandpunktet som han har? Jeg mener han bør redegjøre for hva han egentlig vil i dette spørsmålet. Det er litt vanskelig å få tak i hva han egentlig mener her.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Det ble sagt her at det er et paradoks at vi, energinasjonen Norge, må importere kraft. Fremskrittspartiet er så hjertens enig med Senterpartiet på dette området. Senterpartiets energipolitiske talsmann i komiteen, Ola Borten Moe, bør etter mitt syn tilkjennegi sitt syn på et svært viktig energipolitisk spørsmål som det må være veldig viktig for Senterpartiet å få en avklaring på, og det gjelder forholdet til småkraft og småkraftverk. Er det slik at Ola Borten Moe mener at småkraftverk bør inkluderes i et eventuelt framtidig pliktig elsertifikatsystem, noe som vil være av helt avgjørende betydning dersom det representanten framførte her på talerstolen, skal bli realisert? Men det var, etter det jeg kunne oppfatte, altså ikke ett ord om hva Ola Borten Moe og Senterpartiet vil gjøre for å øke kraftproduksjonen i Norge. Her er småkraft en viktig strategi. Det sitter mange interessenter land og strand rundt og venter på en avklaring på dette fra Senterpartiet. Vi bør kunne få et svar på det fra Senterpartiets talsmann her på Stortinget nå i dag.
Børge Brende (Høyre), 2005-12-12:
I et normalår har Norge en kraftbalanse som er i ubalanse. Vi må importere 4–6 TWh – ti–tolv Alta-kraftverk – kraft, energi, fra andre land. Mye er kullkraft fra Danmark. Det er også kjernekraft fra Russland. Derfor har det vært enighet i Stortinget om at kraftbalansen må vi gjøre noe med. En viktig forutsetning for å få dette på plass er at vi får en bedre utnyttelse av naturgassen i Norge. Og en forutsetning for at vi skal kunne utnytte denne naturgassen, er at vi får realisert gasskraftverk – nå med CO2-håndtering, som Regjeringen legger opp til. Tore Nordtun har sagt til Stavanger Aftenblad – vi må åpenbart følge godt med der om dagen – at «staten vil gå inn med betydelige summer til forskning og utvikling av CO2-renseteknologi». Og videre: «Dette vil komme til uttrykk i regjeringens budsjettforslag neste uke.» Det kom 20 mill. kr. Var dette den betydelige summen Nordtun antydet?
Børge Brende (Høyre), 2005-12-12:
Jeg lurer på om representanten Solvik-Olsen kan hjelpe meg litt med å lese merknader knyttet til de pågående klimaendringene. Fremskrittspartiet sier nå ved sin fraksjonsleder at det er for tidlig å konkludere. Isen på Grønland smelter, New Orléans er lagt i ruiner. Vi ser at isbreene smelter på Svalbard og vi ser at det pågår trolig klimaendringer som har sin årsak i menneskeskapte klimagassutslipp. Så gav man i Rio i 1992 sin tilslutning til føre var-prinsippet, at når det er grunn til å tro at man står overfor store miljøutfordringer, skal man ta tak i dem før det er for sent. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er: Er det slik at Fremskrittspartiet er tilhenger av føre var-prinsippet fra Rio? Hvis Fremskrittspartiet er tilhenger av føre var-prinsippet i miljøpolitikken, er det ikke slik nå at det er så mange indikasjoner på at også CO2-utslipp som er menneskeskapte, bidrar til en endring i klimaet, at også Fremskrittspartiet bør gå inn for en politikk som har basis i dette?