Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-01-13:
Det er et helt klart behov for en opprydding i og forenkling av bestemmelsene om byggesaker i plan- og bygningsloven. Derfor er Arbeiderpartiet positiv til at Regjeringen har fulgt opp mye av det arbeidet som tidligere kommunalminister Brustad og Stoltenberg-regjeringen satte i gang med dokumentet «En bygningspolitikk i framtida» for å få enklere og raskere byggesaksbehandling. Men Arbeiderpartiet synes ikke Regjeringens forslag i Ot.prp. nr. 112 går langt nok for å få til en vesentlig forenkling og effektivisering av behandlingen av byggesaker. Det viser også innstillingen der kommunalkomiteens flertall på veldig mange områder går lenger enn Regjeringens forslag, med kortere tidsfrister og sanksjoner. For Arbeiderpartiet er det et overordnet mål å få fart på boligbyggingen her i landet. Plan- og bygningsloven er et viktig grep for å få dette til, og det er behov for endringer slik at en ikke forsinker boligbyggingen mer enn absolutt nødvendig. Derfor går Arbeiderpartiet også lenger enn Regjeringen på en god del punkter i innstillingen. Mange forteller nemlig om lange, fordyrende saksbehandlingsprosedyrer som går over måneder og år før byggetillatelse blir gitt. Slik kan vi ikke ha det. Proposisjonen bygger også på Dokument nr. 8:59 for 2000-2001, som ble framsatt av bl.a. nåværende statsråd Solberg, og innstilling S. nr. 199 for 2000-2001. Jeg har merket meg at flere av de forslagene som ble fremmet den gang, nå er glemt. Bare Fremskrittspartiet tar opp igjen alle forslagene fra den gang, så tidene forandrer seg. Byggesaksbehandlingen tar mange steder for lang tid og er for lite forutsigbar. Det må vi gjøre noe med. Tid er som oftest penger. Lang saksbehandlingstid fordyrer byggeprosjektene og går som oftest ut over byggherren. Det er byggherren som må betale. Det er lenge siden lønnen til byggesaksbehandlerne i kommunene ble betalt med innkomne skattepenger. I dag er dette, som på mange andre områder i kommunen, drevet etter selvkostprinsippet. Enklere regler og kortere saksbehandlingstid kan være med på å forhindre at gebyrene øker vesentlig i den nærmeste framtid. Derfor mener Arbeiderpartiet at det er helt nødvendig å gjøre grep på mange områder. Ett vesentlig grep er å innføre tidsfrister. Det vil Stortinget også gjøre i dag. Men Arbeiderpartiet mener at tidsfrister får liten effekt dersom det ikke følges opp av sanksjoner som motiverer kommunene til å holde fristene. Derfor vil Arbeiderpartiet gå inn for at sanksjoner innføres på samme tid som tidsfristene settes. Det vil være ryddig overfor kommunene. Vi går inn for at ved overskridelser av de tidsfrister for saksbehandlingen som er fastsatt, skal byggesaksgebyret reduseres med 5 pst. for hver uke fristen oversittes. Det vil gi kommunene et større press for å behandle ferdig søknaden innen fristen, men samtidig er ikke kuttet større enn at kommunene skal kunne håndtere dette. Det var meget overraskende at Regjeringen kun gikk inn for å skaffe seg en hjemmel for å kunne gi forskrifter om sanksjoner på et senere tidspunkt, og så vil vente og se på utviklingen. Erfaringsmessig ville det da gå flere år før dette ble vurdert og iverksatt. Derfor er det dog bra at et flertall i komiteen bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti, SV og Senterpartiet ønsker å innføre sanksjoner fra 1. juli 2004. Men Arbeiderpartiet forstår ikke begrunnelsen for at man ikke innfører sanksjonene fra samme dag som tidsfristene innføres. Regjeringen mener at to ukers frist for midlertidig brukstillatelse er rimelig, og at dette bør ha samme frist som ferdigattest. Arbeiderpartiet er uenig i begge deler. Midlertidig brukstillatelse går ut på å ta bygget i bruk. Det haster alltid. Det koster å la et ferdig bygg stå ubrukt. Det haster fordi man dermed kan få konvertert byggelånet, som er et dyrt lån, til det permanente lånet som har lavere rente. Renteberegninger bransjen har foretatt, kan dokumentere at redusert tid i forhold til å få utstedt brukstillatelse vil kunne føre til betydelige samfunnsøkonomiske besparelser. Det gir billigere byggekostnader. Derfor er det meget bra at alle med unntak av SV i Stortinget nå går inn for en frist på kun én uke. Dersom fristen ikke overholdes fra kommunen, kan bygget likevel tas i bruk og konvertering av byggelånet skal kunne skje. Klagesaker tar ofte lang tid, og det kan være akseptabelt. Men at kommunen skal ha åtte uker for å oversende en klagesak til fylkeskommunen, slik Regjeringen foreslår, kan ikke forsvares dersom vi ønsker å effektivisere og få en raskere saksbehandlingstid. Der hadde jeg trodd statsråden hadde hatt større ambisjoner. Men igjen: Stortinget kutter i den tiden kommunen skal ha til rådighet, fra åtte til seks uker. Det bør være mer enn nok. At Fremskrittspartiet ikke vil ha mer enn to uker, mener Arbeiderpartiet er å gå for langt, og at det ikke vil være gjennomførbart. Arbeiderpartiet er enig i at forhåndskonferansen fortsatt skal være frivillig for den private part, men at det skal gjøres mer avklarende og forpliktende for kommunen, og at det settes en maksimalfrist på to uker for å avholde konferansen. Vi tror forberedte forhåndskonferanser kan spare mye tid og penger i ettertid. Det spennende er jo at dersom det legges fram en fullstendig søknad til forhåndskonferansen, skal det kunne gis byggetillatelse i møtet. Det skjerper jo forberedelsene for tiltakshaver og/eller ansvarlig søker også. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vil at enkle tiltak etter § 95 b skal fremgå direkte av loven og ikke fastsettes i forskrift, slik de øvrige partiene går inn for. Vår begrunnelse for det er at det tidligere har vært uklart hva som defineres som enkle tiltak. Ved at det fremgår direkte av loven, vil det være helt klart hva som skal defineres som dette, og Arbeiderpartiet vil støtte forslag nr. 10, fra Fremskrittspartiet. Ordningen med enkle tiltak har tre kriterier, nemlig at reguleringsplanen følgesat arbeidet utføres av ansvarlig selskapat naboer ikke klager Eksempler på enkle tiltak er eneboliger, rekkehus og småblokker. Dermed skulle det være mange byggesaker i landet som faller inn under ordningen med enkle tiltak. På ett område er Arbeiderpartiet uenig med regjeringspartiene. Det gjelder forslaget om at ansvarlig søker skal være mottaker av naboprotester. Arbeiderpartiet mener det vil bli forvirrende å ha to systemer med nabovarsler, ett for meldingssaker og ett for søknadspliktige tiltak, slik Regjeringen foreslår. Vi mener det er viktig at kommunen, som nøytral part i klagesaker, er mottaker. Vi mener også at dagens ordning fungerer godt med hensyn til rettssikkerhet og partenes interesser. Interessen for den profesjonelle medhjelperen for å fremme tiltakshavers sak er større enn for kommunens mann. Det kan føre til at naboen får mindre korrekte opplysninger om rettigheter mv. enn hva kommunen ville ha gjort. Naboen kan også føle seg mer presset til ikke å klage. Hvorfor endre en ordning som virker tilfredsstillende i dag? I tillegg vil den nye ordningen ikke være mindre byråkratisk og dermed heller ikke tidsbesparende. Arbeiderpartiet mener at kommunen er en god garantist for åpenhet og ryddighet og vil holde fast ved dagens ordning. Til slutt: Målet med endringene i plan- og bygningsloven må være at brukerne skal få det enklere og billigere når de kommer i kontakt med plan- og bygningsloven. Samtidig skal det ikke gå ut over behovet for økt boligbygging, høy standard på bygningsmassen og trygghet for den enkelte boligbygger eller boligkjøper. Med de vedtakene som blir fattet her i salen i dag, er vi et godt stykke på vei til å få til en enklere og mer effektiv byggesaksbehandling. Jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet.