Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-04:
Jeg vil også få takke interpellanten for et veldig viktig spørsmål. Jeg vil takke statsråden for den redegjørelsen som kom, men jeg er nok enig med representanten fra Senterpartiet som er litt forundret over at vi ikke har fått denne informasjonen før. Det har vært en helt uforståelig sendrektighet fra regjeringen i å håndtere det som alle måtte se ville komme. Da får vi være glade for at både helsevesenet og frivillig sektor – som er «gira inn» på å lindre nød og hindre død – har reagert veldig raskt og etisk høyverdig og gjort at dette har gått såpass bra som det har gjort. Det er jeg glad for. Jeg er også veldig glad for mange av de tiltakene som statsråden nå nevner, fordi de er viktige og riktige. Det er veldig viktig med et samspill nå mellom kommunehelsetjenesten, spesialisthelsetjenesten og de som skal ta imot flyktninger. Derfor er det også viktig at vi nå får på plass flere kommunale mottak – ikke så mange private og ikke slike store mottak, men små, desentraliserte mottak – slik at man kan dra på den kunnskapen og kompetansen som allerede er i kommunene. Det oppfordrer UDI til, det er det mange kommuner som gjør, og det bør regjeringen jobbe sterkt for. Det er utrolig viktig at man tør å tenke nytt og får på plass en ny bosettingsordning, for er det noe som virkelig gjør folk sjuke, er det å sitte og stirre i veggen i årevis uten å ha noe å gjøre. En annen negativ virkning som jeg i hvert fall hadde håpet regjeringen hadde latt seg merke litt av, er at det heller ikke er noen tvil om at vi lærer folk å ligge på sofaen, stirre på tv-en og ta imot trygd. Det er i hvert fall noe man ikke har lært i de landene man kommer fra. Dette må vi få en slutt på fordi det også gjør folk alvorlig psykisk syke – folk som – de fleste av dem – i utgangspunktet har opplevd veldig alvorlige traumer. Den styrkingen som ble gjort av dette i tilleggsproposisjonen i vår, var bra, men jeg tror vi må se videre på dette – og kanskje spesielt på barna. Jeg er spesielt bekymret for barna. Noen kommer med foreldrene – det er alvorlig nok – men mange kommer alene. De har opplevd ting som ikke engang er til å tenke på. Sjøl traff jeg en av disse guttene for ikke mange uker siden. Han hadde vært med på å begrave sin egen familie som var skutt i filler. Da blir jeg også ganske forferdet når både statsministeren og barneministeren sier at disse ungdommene har mindre utfordringer enn de ungdommene vi har i barnevernet, og at de derfor trenger færre voksne til å ta vare på seg. Disse ungdommene tror jeg trenger flere voksne. De trenger mange voksne å snakke med, gråte hos, være sint på – å kunne føle en viss tilhørighet til. De trenger voksne som kan passe på dem når de kriminelle – som er ufattelig flinke til å integrere – ser dem og fanger dem opp. Dette er ungdom som er så utsatt at det nesten ikke er til å tenke på. De trenger voksne som kan hanke dem inn, og de trenger «en bessfar i livet». Jeg håper at vi nå kan få opp tilskuddsordninger til f.eks. Røde Kors, slik at de kan utvide flyktningguideordningen sin til en bestefar-ordning, for disse guttene – det er i hovedsak gutter – trenger voksne mannfolk som kan veilede dem inn i en mannsrolle i Norge og være bestefar i livet. For dette kan gå veldig galt for mange av dem, og det kan også skade integreringen veldig mye. Traumene som mange av disse barna har med seg, er ille nok. Noen av dem har til og med opplevd å bli splittet når de kommer til Norge. Man fant jo en åtteåring sittende alene på Tøyen etter at storebroren var sendt til et annet sted. Det er ting som skjer her som er så alvorlige at vi vet at det vil kunne få alvorlige helsemessige konsekvenser. Så her har vi veldig store utfordringer foran oss. Det som gjør meg optimistisk, er at jeg ser at de aller fleste kommunene – ikke alle, men de aller fleste – legger seg i selen og gjør så godt de kan. Helsevesenet gjør virkelig også så godt de kan. De skal ha stor ros. Frivillig sektor skal også ha stor ros. Jeg håper vi kan komme tilbake til dette og få løpende orienteringer fra helseministeren om det arbeidet som foregår.