Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-03-08:
Jeg er glad for at denne omfattende saken har fått en slik behandling og fokusering som den har fått av komiteen. På område etter område har norske politiske myndigheter åpnet for utenlandsk overtakelse av norske bedrifter og naturressurser. De mest omfattende begrensningene i norske myndigheters muligheter til å sikre nasjonalt eierskap er foretatt i forbindelse med tilpasningen til EØS-avtalen. Dette bekreftes i Fiskeridepartementets brev til Stortingets næringskomite om saken. EØS omfatter ikke EUs felles fiskeripolitikk. EØS-avtalen gjør unntak for eierskap til norske fiskefartøy i forhold til de alminnelige bestemmelser om fri etableringsrett og fri kapitalbevegelse som gjelder i EØS-området. Likevel viser det seg nå at EØS-tilpasningen prøves gjennomført også på fiskerisektoren. Dette skaper en helt ny og dramatisk situasjon for Norge, da fiskerinæringen baserer seg på fornybare ressurser som vil kunne utgjøre en stadig viktigere del av inntektsgrunnlaget for hele Norges befolkning og gi grunnlag for sysselsettingen i distriktene spesielt i fremtiden. I forbindelse med forberedelsene til kompensasjonsavtalen med EU ved utvidelsen østover er det fra EU-hold kommet ønske om å endre eller avvikle den norske deltakerloven. Denne loven sikrer lokalt, norsk eierskap til fiskeflåten og derved også til flåtens fiskekvoter. ESA-domstolen har uttalt at den anser vilkåret om lokal tilknytning i oppdrettsloven for å være i strid med EØS-avtalen. Dette bestrider norske myndigheter. Akvakultur er for øvrig en del av EUs felles fiskeripolitikk. Et eventuelt pålegg fra EU om å avvikle bestemmelsen om lokal tilknytning i oppdrettsloven bør møtes med et bastant norsk veto. ESA har foreløpig ikke kommentert havbeiteloven, som er en omstridt sak. Her bør norske myndigheter markere et klart standpunkt mot innblanding fra ESA. I tillegg til de lovene som er berørt i komiteinnstillingen, vil Kystpartiet spesielt vise til problemene med nasjonalt eierskap i forbindelse med mineralloven og vannressursloven. For å sikre både lokalt, regionalt og nasjonalt eierskap til vannkraften må hjemfallsretten opprettholdes. Det er en unik fornybar, ikke forurensende ressurs som Norge har i store mengder, som representanten Arnstad påpekte i stad. Hensikten med å sikre nasjonal kontroll over våre rike naturressurser er at utbyttet fra disse ressursene skal komme oss og våre etterkommere til gode. Men for å kunne gjenvinne en slik kontroll må Norge melde seg ut av EØS og gå tilbake til den gamle handelsavtalen med EU. Vi vil derfor foreslå at Regjeringen i sin orientering til Stortinget om eierskap til norske naturressurser gir en oversikt over hva vi kan oppnå både innenfor EØS og etter en eventuell utmeldelse av EØS. Vi vil videre presisere at Regjeringen ikke bør begrense seg til å orientere om statlig eierskap, men også muligheten for å opprettholde fylkeskommunalt, kommunalt og privat norsk eierskap til naturressursene og nøkkelbedriftene. Jeg er innforstått med at flertallet ønsker dette som et oversendelsesforslag, og er i og for seg enig i det, for dette er en omfattende sak som trenger grundigere behandling fremover. Så jeg støtter også at man gjør dette til et oversendelsesforslag.