trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Innst. S. nr. 203 om visse organisasjonsendringer mv. i Forsvaret dreier seg om de regionale organisasjonene i Sjøforsvaret. Innstillingen kan ikke peke ut noen vinner. Ikke noen har fått det som de vil, verken Forsvaret, departementet, regionene eller de politiske partiene. Nå er det oppnådd noen viktige omstillingstiltak som vil gi økonomiske gevinster. Antall sjøforsvarsdistrikt blir redusert fra sju til tre, og antall årsverk i den nye organisasjonen blir redusert med ca. 200 årsverk. Avstemningen senere i kveld vil vise hvor store de økonomiske gevinstene blir, men utgangspunktet som var i POSEIDON, vil nok neppe bli oppfylt. Det er jo slik i lokaliseringssaker at representantene ofte vil legge vekt på de argumenter som passer for egen landsdel. Når det gjelder plassering av Sjøforsvarsdistrikt sør, er det fra mitt ståsted klare argumenter for at sjøforsvarsdistriktet bør legges til Kristiansand. Det er i Skagerrak og i Nordsjøen at aktiviteten er stor. Det er til Kristiansand NATO legger sine besøk av fartøyer og ubåter. Det er ikke noe annet sjøforsvarsdistrikt som har så mange besøk, og nesten alle uttalelser fra operativt militærpersonell anbefaler Kristiansand. Samarbeid med Totalforsvaret er viktig, og i Kristiansand er som kjent Distriktskommando Sør- og Vestlandet, DKSV, landsdelspolitimesteren osv. Jeg vil derfor anbefale at Sjøforsvarsdistrikt sør blir lagt til Marvika i Kristiansand. Til slutt vil jeg fremheve – og be statsråden merke seg – den enstemmige merknaden fra komiteen om at Marvika orlogsstasjon sikres et tilstrekkelig antall årsverk, slik at stasjonen kan løse sine oppgaver tilfredsstillende.
Svein Ludvigsen (Høyre), 1999-06-07:
Stortinget stiller krav til Forsvaret om effektivisering, kostnadsreduksjoner og kvalitet i styrkeproduksjonen. Til gjengjeld bør Forsvaret kunne forvente at Stortinget lar det være samsvar mellom mål og virkemidler, enten vi snakker om driftsmidler og investeringer eller om strukturer. For Høyre er forsvarspolitiske argumenter og prioriteringer overordnet de distriktspolitiske. Hvis Stortinget velger kostnadskrevende løsninger ut fra regionale ikkeforsvarspolitiske prioriteringer, trekkes ressurser ut av de samlede forsvarsbudsjettene og øker et allerede altfor stort misforhold mellom mål og virkemidler. Det er det Arbeiderpartiet gjør når de kutter både i forsvarsbudsjettet og velger Ramsund framfor Olavsvern. Det blir ikke bedre forsvar av den slags politikk. Forsvarsdepartementet foreslår at Olavsvern skal bli sete for Sjøforsvarsdistrikt nord, og Arbeiderpartiet velger den dårligste og dyreste løsningen ved å foreslå Ramsund, slik representanten Bjørn Tore Godal foreslo. For Høyres vedkommende legger vi avgjørende vekt på faglige og økonomiske vurderinger, og Olavsvern er det beste valget, det er ingen tvil om det, og ingen har ført forsvarspolitiske argumenter til fordel for Ramsund. Høyre går inn for å velge Olavsvern også fordi vi her allerede har infrastruktur knyttet til Olavsvern orlogsstasjon og operative enheter i Marinen. Ved en slik løsning er innsparingen for Forsvaret 80 årsverk, og ca. 144 mill. kr over en tiårsperiode, og ved å si nei til Olavsvern må disse 144 millionene tas fra andre trange forsvarsbudsjett. Når saksordfører Rui fra Arbeiderpartiet gjør valget mellom Ramsund og Olavsvern til et spørsmål om 15 stillinger i distriktet eller i Tromsø, ser Arbeiderpartiet helt bort fra de forsvarspolitiske argumentene. Forsvaret selv sier jo at både Ramsund og Lødingen er lite tilfredsstillende ut fra deres behov, og da nytter det ikke at Arbeiderpartiet skjøtter seg inn under noe som de kaller en helhetsvurdering – hva nå det enn måtte bety. Flere burde ha gjort som Høyre, lagt avgjørende vekt på Forsvarets behov og evne til styrkeproduksjon. Etter mitt skjønn blir Arbeiderpartiets forslag om Ramsund ytterligere anskueliggjort som relativt søkt når Forsvaret selv sier at Harstad er vurdert som det nestbeste alternativet etter Olavsvern. I så måte kan man undres over at Arbeiderpartiet argumenterer mot Olavsvern og for Ramsund med at i Tromsø er det en pressituasjon. Hvis man gjør dette til et distriktspolitisk spørsmål, har man samtidig gjort det helt klart at man har forlatt en linje hvor man legger vekt på de forsvarspolitiske argumentene. La meg også si at jeg syns det blir litt underlig når det samme Arbeiderpartiet sammen med Senterpartiet nå foreslår å videreføre Hysnes. Innsparingspotensialet ved å legge ned Hysnes og videreføre Trondenes er jo betydelig, og hvis Hysnes nå blir vedtatt, oppfatter jeg at det må være en trussel for Trondenes i tiden fremover. Da har man i to konkrete tilfeller fra Arbeiderpartiets side valgt distriktspolitikk og kostnadsdyre løsninger.
Morten Lund (Senterpartiet), 1999-06-07:
Det er et stort omstillingsbehov og en stor omstillingsvilje i Forsvaret, og det er helt nødvendig for å nå det overordnede mål, som dreier seg om å beholde vår forsvarsevne og helst forbedre den innenfor en begrenset økonomisk ramme. Blant de vurderingene som må gjøres i en slik omlegging, er å beholde befolkningens velvilje til Forsvaret. I en vurdering av totalforsvaret tror jeg ikke det er tvil om at den velviljen ikke kan overvurderes. Der jeg kommer fra, Fosen, merker jeg at velviljen lokalt bare vokser. På tross av mye flystøy og skyting og arealbruk på land og på havet som virker begrensende for folk vokser velviljen. Det har sammenheng med stabile og gode arbeidsplasser som Forsvaret byr på, i tillegg til at Forsvaret etter hvert har vist større vilje til samarbeid. Vi har i vårt område opplevd det enestående at det har blitt tatt lokalt initiativ for å etablere et skytefelt for fly. I andre steder i landet er det protester mot slike ting. I Rissa, der Hysnes øvingsavdeling ligger, har kommunen og innbyggerne lagt alt til rette for Forsvaret. Forsvarets aktivitet har blitt integrert i bygdas og kommunens virke. Det er også slik at barna i barnehagen bryr seg om det som nå skjer. Forsvaret har etter min mening ikke råd til å legge ned Hysnes, bl.a. ut fra dette med velvilje til Forsvaret, men også av forsvarshensyn. Totalforsvarsnemnd Trøndelag har bl.a. uttalt: «TNT vil derfor sterkt frarå en modell som måtte innebære en ytterligere svekkelse av Forsvarets stilling i landsdelen.» De har, som det tidligere har vært nevnt, måttet ta hensyn til forhåndslagringen og til kystfortet på Kråkvåg, der sikringen på og rundt anlegget både i fredstid og i en krisesituasjon er helt avgjørende. Og mange vil si at hvis Hysnes blir nedlagt, vil investeringen i kystfortet på Kråkvåg være bortkastede penger. Det er ikke et problem for Forsvaret å beholde Hysnes. Storsamfunnet har ikke råd til å legge ned Hysnes. Det er en betydelig svekkelse av et utsatt område hvis det skjer. Stortinget må etter min mening vektlegge verdien av lokalsamfunn og de arbeidsplassene som bærer disse lokalsamfunnene. Norsk institutt for by- og regionforskning har beregnet et tap på totalt 70-90 arbeidsplasser som følge av en eventuell nedleggelse på Hysnes. Asplan Viak har pekt på at de angitte økonomiske innsparingene ikke er sikret nok. Det er ikke grunnlag for å trekke konklusjoner på økonomisk grunnlag, sier de i en rapport laget på oppdrag fra Forsvarsdepartementet. Transport til øvingsområdet er bl.a. ikke vektlagt i de beregningene. Aktiviteten ved Hysnes øvingsavdeling vil være tilpasningsdyktige til også i framtida. De vil ikke insistere på å gjøre akkurat det som de gjør i dag, men for å være med på en videre omstilling, trenger de trygghet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Flere av representantene har vært inne på at omstilling er vanskelig, og det skal jeg underskrive på. La oss gå noen år tilbake og se på hva Stortinget vedtok under behandlingen av langtidsmeldingen for Forsvaret 1994-98, der man skulle ha et snittnedtrekk blant de langtidsansatte i størrelsesorden 25 pst. Dette gjaldt også Forsvarets overkommando på Huseby. Jeg tror at statsråden kan skaffe seg interessant informasjon ved å se på i hvor stor grad man på dette område har jobbet for å innfri Stortingets krav om nedbemanning. Det er i alle fall ikke minus 25 pst., sannsynligvis er sannheten nærmere pluss 25 pst. Så sa statsråden at ordførere må tenke mer mot et variert næringsliv. Det er min erfaring gjennom arbeidet med omstillingen av landforsvaret i Hæren at de små og mellomstore kommunene i Distrikts-Norge er veldig opptatt av å tenke positivt i forhold til omstilling og variert næringsliv. I denne sammenhengen vil jeg si at støyen fra Lødingen, som blir sterkt berørt av omstillingen i Sjøforsvaret, er vesentlig mindre enn støyen var fra Bergen, da vi flyttet en general fra Bergen til Kristiansand ved opprettelsen av Distriktskommando Sør- og Vestlandet. Så det er ikke i de små og mellomstore kommunene man har hatt problemer med å få gehør for behovet for omstilling i Forsvaret, det er nok mer de områdene av landet med høyt antall innbyggere som ikke ser det helt store behovet for omstilling. Så til Sjøforsvarsdistrikt nord, med anbefalinger knyttet til Tromsø. Begrunnelsen for at man skal velge Tromsø kan nok være på mange måter relevant, men på andre områder er det en merkelig begrunnelse. I proposisjonen er en av begrunnelsene for lokalisering til Tromsø nærhet til sivile og militære myndigheter. Hvor er så de militære og sivile myndighetene i Nord-Norge? Jo, Forsvarskommando Nord-Norge ligger i Bodø! De som har det samordnede beredskapsansvaret for sivilt beredskap for hele Nord-Norge – fylkesmannen i Nordland – ligger i Bodø. Det er ubegripelig at argumentet for lokalisering til Tromsø liksom skulle være nærhet til sivil og militær myndighet, når avstanden fra Tromsø til Bodø visstnok er lengre enn f.eks. avstanden fra Ramsund til Bodø. Så var representanten Width, tror jeg, inne på hva som er forskjellen på sjøforsvarsdistrikt og orlogsstasjon. Det vi snakker om, er et planelement i Forsvarets fredsorganisasjon, hvor de operative hensyn som sådan er såkalt underordnede. Statsråden begrunnet lokalisering til Tromsø med interesser i Nord-Troms og Finnmark, men det er altså sånn at Sjøforsvarsdistrikt nord har ansvaret fra grensen i Trøndelag/Nordland til grensen mot Russland. Da blir det litt lite bare å konsentrere seg om Nord-Troms og Finnmark. Så jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet og SV samlet går inn for lokalisering av Sjøforsvarsdistrikt nord til Ramsund.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1999-06-07:
Et av de mest kontroversielle forslagene i St.prp. nr. 33 er naturlig nok at man vil legge ned Hysnes øvingsavdeling. Dersom dette skulle bli vedtatt, betyr det ikke bare en styrt nedbygging av Sjøforsvarets utdanningskapasitet, men at man også fjerner en viktig base for nærforsvaret av Midt-Norge, som av forsvarssjefen er definert som et geografisk område av avgjørende betydning for forsvaret av Norge i krise og krig. Trøndelag er samtidig lokaliseringssted, som andre også har nevnt, for store allierte forsterkningslagre, og det er viktig å understreke den betydning Sjøforsvaret har når det gjelder sikring og vakthold av disse lagrene. Vi skal være oppmerksom på at mannskapene ved Hysnes har årlige øvinger nettopp med sikte på å ivareta denne viktige sikringsfunksjonen. Dersom Hysnes legges ned, betyr det at andre instanser må overta dette ansvaret. Det er, så vidt jeg har registrert, ikke antydet andre løsninger, og da er politiet den nærliggende instans å sette til denne oppgaven. Men det sier seg selv at politiet ikke kan overta dette uten betydelige forsterkninger. Hysnes øvingsavdeling har vært kontinuerlig opprustet og vedlikeholdt, og består i dag av et tidsmessig anlegg med bygningsmasse, skytebaner og idrettsanlegg. Det har vært sådd tvil om omfanget av det reelle investeringsbehovet ved Hysnes. Asplan Viak AS, som har vært engasjert for å gå gjennom dette, har konkludert med at det materialet som ligger til grunn for utredningen, ikke er godt nok til å fatte beslutning på et økonomisk grunnlag. Det forundrer meg på denne bakgrunn at nettopp de økonomiske aspektene synes å kunne være de dominerende i saken. Det faktum at en nedleggelse av Hysnes vil ramme 70-90 arbeidsplasser i et sårbart landdistrikt, burde også telle med i vurderingen. Jeg har for øvrig registrert Kystartilleriinspektørens uttalelse om at en fortsatt delt løsning mellom Hysnes øvingsavdeling og Trondenes øvingsavdeling tilfredsstiller alle ufravikelige krav. Jeg er kommet til at jeg ikke kan dele min egen partigruppes syn når det gjelder Hysnes-saken og vil derfor gå imot en nedleggelse.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Det en ser i alle slike saker som den vi behandler nå, om organisasjonsendringer i Forsvaret, er at alle er enige om at noe må gjøres fordi en må utnytte ressursene på en best mulig måte og koordinere det arbeidet som skal gjøres. Men når det er snakk om lokalisering oppe i det hele, ser vi at representanter fra samtlige politiske partier plutselig blir uenige hvis saken omfatter og berører deres egen hjemkommune. Slik er det kanskje ofte, en har et nærmere forhold til det stedet en bor og der en ferdes i det daglige. Når det gjelder denne innstillingen fra forsvarskomiteen, om omorganiseringer i Forsvaret, syns jeg at det har tatt altfor lang tid. I 1996 startet en dette arbeidet, og en har hatt som et mål å spare inn 350 mill. kr – 220 årsverk! Men når en ser på alt som blir smuldret vekk i løpet av den tiden arbeidet pågår – når politikerne kommer inn i det – forstår en at overordnede mål og distriktspolitikk er blitt en viktig del av forsvarspolitikken i Norge. Det kan en like eller mislike. Fra Fremskrittspartiets side har vi hele tiden i forsvarsdebatter understreket viktigheten av at Forsvaret må få økonomiske rammer som medfører at vi klarer å utføre de oppgavene vi har pålagt hverandre. Så til realitetene – og oppfølgingen av Regjeringens forslag – i den innstillingen som foreligger. Jeg tar det som en selvfølge at det en enstemmig komite har sagt i sine merknader, blir fulgt opp, bl.a. når det gjelder Marvika, og oppfølgingen og vektleggingen av våre allierte og den servicen de skal ha. Ellers må jeg si at jeg er enig med min partikollega hr. Width, som sa at når det gjelder denne saken, organisasjonsendringer i Forsvaret, må vi ikke oppleve at vi får trenering av vedtak og nye utredninger. Det som blir vedtatt her i dag, må følges opp, for vi er helt avhengig av å ha et best mulig forsvar, som kan utnyttes til å gi folket det forsvar av landet som de har krav på. Når en ser på innstillingen samlet sett, tror jeg nok at det er en del symbolpolitikk i det som gjelder lokalisering. Men tross alt tror jeg at Forsvaret kommer ned på beina hvis en jobber videre med å følge opp det som ligger i disse vedtakene her. Til slutt må jeg si at jeg også reagerer på den måten en her legger fram sakene på. Jeg reagerer også på en del av de kommentarene og den dokumentasjonen som har kommet fram når det gjelder enkelte av disse lokaliseringene. Og når det gjelder Sjøforsvarsdistrikt sør, er det vel kanskje ikke så rart at det blir lagt til Horten, når en ser på den forhistorien den byen har med forskjellige forsvarsministere som bor i byen, og når en også ser på den oppfølgingen og de hyggelige møtene de har hatt i Forsvarsforeningen i Horten med flotte torskemiddager og andre ting.
Bjørn Hernæs (Høyre), 1999-06-07:
Jeg merket meg at representanten Aud Blattmann var bekymret for sin objektivitet i saken. Jeg går ut fra at jeg, med nedslagsfelt fra Mjøsa og Glomma, ikke behøver å ha en tilsvarende bekymring i anledning plasseringen av sjøforsvarsdistriktene. Men jeg er villig til som et kompromiss å tilby en plassering i Hamar. Jeg har lyst til å henvise til en komitemerknad fra flertallet, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre, hvor vi påpeker at proposisjonens begrunnelser for en del av forslagene er svært knappe og «gir et svakere beslutningsgrunnlag enn ønskelig». Jeg synes det er grunn til å merke seg det. Dette er noe vi har påpekt, i hvert fall fra Høyres side, gjentatte ganger. Jeg synes at den eneste naturlige konklusjon av flertallets merknad ville ha vært at man hadde sendt hele proposisjonen tilbake til Regjeringen, slik at man kunne fått et bedre grunnlag å fatte et vedtak på. Denne saken om plasseringen av Sjøforsvarsdistrikt sør har hatt en lang forhistorie, helt fra den forrige forsvarskomiteen. Jeg har særlig lyst til å henge meg litt opp i den snuoperasjonen som Fremskrittspartiet har foretatt i forhold til plassering i Kristiansand. Forsvarskomiteens leder har flere ganger hatt høy sigarføring i forhold til plassering i Kristiansand. Jeg må bare konstatere at det er representantene i Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet med tilknytning til Vestfold som har vunnet denne saken. Når jeg såpass sterkt fastholder og går inn for at Sjøforsvarsdistrikt sør burde vært lagt til Marvika, er det ikke minst av hensyn til, og kanskje hovedårsaken for en innlandsbonde – en militær tilstedeværelse langs hele kysten fra svenskegrensen til – Haugesund. Det synes jeg vektlegges altfor dårlig. Det var et argument som vi også konsekvent brukte i forbindelse med behandlingen av Heimevernet, hvor nettopp den militære tilstedeværelsen på viktige områder ble brukt som en begrunnelse for det standpunktet vi inntok. Det er ikke bare representanten Aud Blattmann som kan ha problemer med objektiviteten. Det gjelder tydeligvis også flere. Da er det betryggende å kunne stå her og vite at det neppe kan reises tvil om min objektivitet i forhold til lokaliseringen.
Bjørn Hernæs (Høyre), 1999-06-07:
Denne debatten kunne stort sett tjene på å bli avsluttet. Jeg syntes bare at jeg måtte ta ordet i forhold til Widths argumentasjon. Har ikke representanten fått med seg at Regjeringen går inn for Marvika? Det er jo tatt hensyn til de anbefalingene som har kommet fra sjømilitært hold, så det er stikk motsatt av det han sa i sitt innlegg. Når jeg først har tatt ordet, kan jeg kanskje også kommentere i hvert fall en liten ting av det som Røsjorde var så elskverdig å ta opp. Det var, punkt 1, ikke noen salvelse han fikk, i hvert fall ikke fra min side. Hvis jeg skal bruke noe som ligner, var det en salve, eller i hvert fall et forsøk på en. Og dette med objektivitet var fra min side forsøkt konkretisert til akkurat denne saken. Ellers vedkjenner jeg meg, med den lærdom som man har fått fra komitelederens kateter i en fireårsperiode, at det nok av og til kan være så som så med objektiviteten. Det gjelder sannsynligvis ikke bare for de menige medlemmene av komiteen, enten det nå er tidligere eller nåværende medlemmer. Ellers var det hyggelig at representanten Width kom med denne strålende attesten til komitelederen på ikke uvesentlige områder, så den kan jeg støtte og slutte meg til. Men det som jeg mente med min påpeking av den meget høye sigarføring – jeg gjentar ordet – som komite-lederen førte til fordel for Marvika i forrige periode, er at det er greit: Noen hver kan oppleve at det kan komme avstemninger som kan bli vanskelige, men jeg har lyst til å understreke at om man overhodet ikke har dekning i egen gruppe, så kunne det kanskje være en idé å være noe mer tilbakeholden når man uttaler seg. Men jeg innser selvfølgelig at i forhold til et stortingsvalg kan det kanskje ha en annen interesse enn i forhold til et lokalvalg. Da blir det mer et spørsmål om hvor man vektlegger interessene.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-06-07:
Jeg skal i mitt lille innlegg bare si noen få ord i forhold til det som går på lokaliseringen av Sjøforsvarsdistrikt sør – Horten kontra Marvika. Det er klart at når en skal foreta den slags endringer i Forsvaret, er det alltid vanskelig. Enhver endring er vanskelig. Det viser at vi alle er konservative. Men det er enkelte ting i denne saken som skuffer meg mer enn andre forhold. Og det ene er den måten Forsvaret selv, dets ledelse, har håndtert dette på – argumentasjonen, både det som står skrevet og det som står mellom linjene. Nå skal ikke jeg i så sterk grad komme inn på torskemiddagene og andre ting som er blitt antydet, men skulle alt det vi har hørt i korridorene og rundt bordene, vært fremført fra denne talerstol, så hadde det blitt en selsom seanse. Fra en som har den lavest mulige befalsutdannelse det vel går an å ta i dette landet, men som allikevel stolte blindt – inntil han kom på Stortinget – på hva som kom fra dem med flest stjerner og bredest gullbånd, må det sies at det er ingenting igjen av illusjonene. Det må jeg virkelig ha lov til å si. Og når ledende forsvarspolitikere entydig argumenterer for en merbesparelse på 3 mill. kr pr. år for det ene alternativet fremfor det andre, kan man jo lure på om anbud blir det neste. De økonomiberegningene som til det kjedsommelige er understreket at vi må ta med en klype salt – selv om ikke det er den formuleringen man bruker i Forsvaret, så er det det som står – er de som allikevel fremføres som det avgjørende argument. Vi har sett disse regnestykkene før. Vi så dem da det var snakk om Krigsskolen på Gimlemoen og Linderud. Det gikk bare noen uker før man kom tilbake og måtte ha titalls, for ikke å si hundretalls millioner, og man måtte sette det ene regnestykket helt til side. Når jeg ser hva dagens forsvarssjef, og han er tross alt Norges øverste operative leder i krig, skrev mens han var øverstkommanderende i Sør-Norge, at slike ting kan underkjennes, så må jeg si at det er mer enn underlig. Det andre som forundrer meg i denne saken, er nettopp komitelederen i forsvarskomiteen og hans sigarføring som Hernæs refererte til. Det er for meg komplett uforståelig at Fremskrittspartiets stortingsgruppe så til de grader skulle ydmyke sin leder av komiteen, som har stor integritet, som har stor troverdighet på området, og som blir hørt på både av sivile og av Forsvaret, av fremskrittspartipolitikere og andre. Jeg kan ikke med min beste vilje skjønne at det skal være slik at når vi for fremtiden skal diskutere disse sakene, er det postadressen som blir avgjørende, og makkeren til forsvarskomiteens leder som egentlig skal ha det avgjørende ordet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Når vi kommer til avstemning i denne saken i kveld, håper jeg det er en del representanter som har tenkt igjennom alvoret. Når Forsvaret må gjøre visse organisasjonsendringer, er det mange hensyn å ta. Følgende faktorer har vært vektlagt med hensyn til valg av lokalisering for de nye sjøforsvarsdistriktene: militærfaglige forhold, herunder forsvarssjefens operative og geografiske prioriteringer, oppgaver i totalforsvaret i regionen og utnyttelse av eksisterende infrastruktur og selvsagt også økonomisk gunstighet. Med andre ord: Det er militærfaglige og nødvendigvis økonomiske grunner som ligger bak når det blir foreslått at Sjøforsvarsdistrikt nord blir lagt til Olavsvern ved Tromsø. I vurderingen som er gjort fra fagmilitært hold, har det vært lagt vekt på at den eksisterende infrastrukturen utnyttes ved en samlokalisering med Olavsvern orlogsstasjon, og at man også vil ha en nærhet til de operative enhetene i Marinen som opererer fra Olavsvern, samt at samferdsel og kommunikasjon også er godt utbygd i dette distriktet. Den økonomiske gevinsten er beregnet å gi en innsparing på ca. 80 årsverk og ca. 144 mill. kr over en tiårsperiode. Det å legge Sjøforsvarsdistrikt nord til Olavsvern har også mange andre fordeler, og da tenker jeg spesielt på nærheten til Tromsø by og de mulighetene av sivil karakter som tilbys dem som skal jobbe ved Olavsvern, og også familie som de har med seg, eventuelt etablerer når de kommer dit. Av de fagmilitære blir Harstad vurdert som det beste alternativet etter Tromsø, men Harstad gir mindre reduksjon i innsparte årsverk og også en mindre økonomisk besparelse enn Tromsø. Av de samme fagmilitære blir Ramsund vurdert som mindre tilfredsstillende. Ramsund mangler infrastruktur i forhold til både Tromsø og Harstad og mangler også nærhet til militære og sivile samarbeidspartnere. Jeg må si at det er med forundring jeg ser at Arbeiderpartiet går inn for å legge Sjøforsvarsdistrikt nord til Ramsund. Her klarer Arbeiderpartiet det kunststykket å blande sammen forsvarspolitikk og distriktspolitikk, med det resultat at Ramsund støttes fremfor Olavsvern. Begrunnelsen for å støtte Ramsund er distriktspolitisk: Grisgrendte strøk skal tilføres offentlige arbeidsplasser, selv om det er langt mer gunstig å bruke Olavsvern både militærfaglig og økonomisk. Jeg blir ganske betenkt når forsvarspolitikk blir en form for distriktspolitikk, og når Arbeiderpartiet helt klart går imot de økonomiske og militærfaglige grunnene det er for å velge Olavsvern. Til slutt: Når Arbeiderpartiet skal føre distriktspolitikk nærmest under mottoet «koste hva det koste vil», så håper jeg ikke prisen blir for høy for kommende generasjoner.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Det var litt merkelig å høre representanten Langeland argumentere mot en utbygging av Øvre Otta. Det er et faktum at å gå imot en utbygging av Øvre Otta er å si ja til utslipp av CO2 fra danske kullkraftverk, 800 000 tonn. Det er også det samme som å si ja til svensk atomkraft. Når man vet hvordan SV tidligere har kjørt i saker som går på utslipp og atomkraft, blir det en underlig form for moral, for ikke å si kanskje litt dobbeltmoral. Jeg registrerer også at SV ønsker å overkjøre lokaldemokratiet. Man forhindrer en kommune i å utvikle sine egne ressurser. Riktignok medfører en utbygging av Øvre Otta, enten full eller delvis, naturinngrep, men de er i realiteten relativt små i forhold til de ressursene man klarer å produsere. Jeg har tidligere merket meg at SV i andre saker har hatt problemer med å forholde seg til virkeligheten. Man lever i en drømmeverden og drømmer om at man skal kunne øke prisen på elavgift for dermed å få ned strømbruken. De som blir rammet av det, er de som har minst i samfunnet, pensjonister og småbarnsfamilier som sliter med å få endene til å møtes. Jeg har lyst til å spørre representanten Langeland om det er en ny politikk fra SVs side å si ja til atomkraft, si ja til forurensende kullkraft for dermed å si nei til det som er ren energi, og som er en utvikling av de lokale ressursene i de enkelte kommunene.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Arbeiderpartiets forslag og for så vidt også deler av innlegget er verken fugl eller fisk, men snarere noe midt imellom. Men det er for så vidt også ganske typisk Arbeiderpartiet. Jeg registrerte at for en 14 dagers tid siden var Grete Knudsen ute i media og ville ha en utsettelse av Øvre Otta-saken til etter valget. Nå er det ikke slik at det vil ha endret seg noe i de faktiske forholdene etter valget, men det er vel mer ment som indremedisin for Arbeiderpartiet. Det er vel nettopp det som er problemet for partiet: Man må ta hensyn til sin egen protestindustri internt i partiet. Jeg stiller meg undrende til hvorfor Arbeiderpartiet ønsker å overkjøre lokaldemokratiet og utviklingen i distriktene. Men spørsmålet mitt til representanten Hegna er om forslaget om halv utbygging også er et signal i fremtiden om at de det gjelder, dersom det blir søkt om utbyggingsprosjekter, vil få halvert sine ønsker. Er dette også en siste intern seier til AUF før man forhåpentligvis kommer i gang med bygging av gasskraftverk?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Representanten Gjul syntes det for så vidt var uinteressant hva vi i Fremskrittspartiet mente i denne saken, i og med at Høyre i dag har bestemt seg. Det er mulig at det kan være uinteressant for Arbeiderpartiet hva vi mener, men jeg har iallfall registrert at for dem som bor i Skjåk og i distriktene rundt Øvre Otta, er det svært interessant hva vi i Fremskrittspartiet mener. Vi har fått mye skryt for den holdningen vi har tatt når det gjelder Øvre Otta-saken, og jeg må få minne representanten Gunn Karin Gjul om at Fremskrittspartiet var det første partiet – muligens med unntak av SV – som bestemte seg i Øvre Otta-saken. Den 25. februar bestemte Fremskrittspartiets stortingsgruppe enstemmig å gå inn for full utbygging av Øvre Otta. Jeg tror nok det er andre partier i denne salen som har hatt mye større problemer med å bestemme seg i denne saken. Jeg kan jo bare minne representanten Gunn Karin Gjul om at Høyre i dag har bestemt seg for hva de skal gjøre. Når det så gjelder klimapolitikken, er det helt riktig at vi har et veldig avslappet forhold til det hysteriet som en del har i forhold til CO2-utslipp og påvirkning av klimaet, men vi registrerer at det er et flertall som ønsker å følge denne hysterilinjen, og det tar vi høyde for når vi fører vår politikk. Og her hadde man altså muligheten til å redusere med betydelige mengder CO2-utslipp, men jeg registrerer at Arbeiderpartiet og et stort flertall ikke ønsker å gjøre det.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Når det gjelder svensk atomkraft, vil jeg for så vidt bare vise til det jeg svarte representanten Gjul, at vi registrerer at det er et flertall som har en redsel både for atomkraft og for CO2-utslipp. Det som er viktig for oss, er at man legger forholdene til rette i Norge for å videreutvikle norsk industri. Som jeg sa i mitt innlegg, vil jeg gjerne vise til at hvis man legger sammen Norge og EU, har vi 30 pst. av vannkraftproduksjonen, vi har 45 pst. av gassreservene, vi har 75 pst. av oljereservene, og vi utgjør 1 pst. av befolkningen. Og når man da fortsatt må importere kraft og energi fra andre land, vitner det om at man har mangel på politiske beslutninger som en utfordring, og ikke mangel på energi.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-06-07:
Representanten Solheim snakket om at naturområdene rundt Øvre Otta er av de flotteste i Norge. Da er jeg ganske sikker på at representanten Solheim ikke har sett mye av norsk natur, muligens er den naturen han har sett, den som har passert forbi bilvinduet når han har kjørt bil. Jeg kan opplyse hr. Solheim om at jeg har ferdes mye i norsk natur. Jeg har også gleden av å fly fra Tromsø til Oslo to ganger i uken. Det hender faktisk av og til at det er klarvær hele veien, både opp og ned, og da får man virkelig se de store områdene med uberørt natur vi har her i Norge. Men det gjelder å bevege seg litt bort fra veien, så vil man oppdage at det også er mye fin uberørt natur på baksiden av de fjellene man ser når man kjører bil. Det er klart at vi bryr oss om lokalt selvstyre, det har vi i Fremskrittspartiet bestandig brydd oss om. Men å avvikle fylkeskommunen er jo rett og slett bare å avvikle et ekstra byråkrati – og det ser vi ikke noen grunn til å beholde. Jeg har merket meg at det er flere og flere som tar til orde for akkurat det. Som jeg har nevnt i de to foregående replikkene, er altså Norge en energinasjon. Vi bør satse på å være en energinasjon, slik at vi kan produsere så mye energi i dette landet at vi kan være selvforsynt og gjerne sende gass nedover til Europa for å erstatte dansk kullkraft. Det har vi ingen problemer med.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1999-06-07:
Eg vil koma inn på fregattprosjektet og omsynet til norske arbeidsplassar i den samanhengen. Det er klart at dette prosjektet er eit av dei største industriprosjekta me har hatt, med ei ramme på heile 12,2 milliardar kr. Men like interessant er det at det har med svært høg kompetanse og avansert teknologi å gjera. Eg har merka meg at Arbeidarpartiet sine medlemer kritiserer Regjeringa her, og i innstillinga seier dei: «Disse medlemmer mener derfor at det er beklagelig at hensynene til norske arbeidsplasser og utviklingen av teknologisk og industriell kompetanse i Norge ikke ble tillagt større vekt i Regjeringens vurderinger av de ulike tilbudene.» Dette kjem i eit merkeleg lys når me veit at det var nettopp den tidlegare regjeringa, regjeringa Jagland, som la ut tilbodskriteria, der m.a. krav om prisgaranti stod sentralt. Dette veit me var unødvendig ved prosjekt som dette. Derfor har me nå kome i denne situasjonen når det gjeld denne saka. Senterpartiet ville nemleg ikkje hatt dette ut på tilbod, men fått det utført mest mogleg i Noreg av norske verft med underleverandørar. I tillegg ville me då ha brukt og utvikla norsk kompetanse som òg kunne vorte brukt i framtida. I dei komande fregattforhandlingane med spanske eller tyske leverandørar er det viktig å få til ein partnarskapsavtale mellom norske leverandørar og bedrifter og utanlandske interesser. Dette ligg nå inne i komitemerknadene, og er etter mi meining kanskje den viktigaste merknaden av alle som finst om dette. På denne måten kan dei viktigaste norske leverandørane nå verta med på utvikling av prosjekt, og ein unngår ein situasjon der pris vert pressa til eit minimum gjennom intern konkurranse mellom norske underleverandørar. Heile situasjonen ville òg kunne ha gitt norsk maritim næring eit stempel som annanrangs. Dette kunne på sikt verta like negativt som tap av arbeidsplassar. Ved danning av partnarskap, eller samarbeidsavtale, må aktørane i den tidlegare Nor-Eskort Gruppen, i tillegg til Fosen Mek Verksteder A/S og Mjellem & Karlsen i Bergen, vera med som aktuelle deltakarar. Vedlikehaldsoppdraga må i tillegg vurderast på same måte som sjølve utbygginga. Fregattprosjektet er altså svært viktig for både kompetanseoppbygging og sysselsetjing, ikkje minst langs heile vestlandskysten. Det er nå viktig å få mest mogleg av arbeid og utvikling lagt til Noreg, på vilkår som norske leverandørar kan ha nytte av. Eg reknar nå med at Regjeringa vil fylgja dette opp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-07:
Det har vært sagt fra flere her at de investeringene som vi inviteres til å gjøre i dag, er strukturuavhengige. Nei, jeg tror ikke de er det, og jeg er ikke alene om å mene det. I hovedsak er de ikke det, bortsett fra Kystvakten og muligens at MTB-ene bør bygges, ut fra vår geografi og våre store interesser i Nordsjøen. Det har vært referert til hva sjefen for Forsvarets Forskningsinstitutt, Nils Holme, mener om det investeringsdokumentet og de andre dokumentene vi har fått oss forelagt. Jeg har aldri prøvd å innbille noen at Holme er enig med meg i hvordan Forsvaret skal være, men vi er enige om det viktige i denne saken, nemlig at Forsvaret ikke har råd til både fregatter og å bestille jagerfly og MTB-er og hele pakka på en gang. Holme sier til Dagens Næringsliv den 13. januar: «Det er en uberettiget optimisme i de dokumentene som er sendt Stortinget, der man ser bort fra en rekke påregnelige kostnader. … … planene om å iverksette begge gigantprosjektene vil ende i en stor ulykke, der Forsvaret ender opp uten penger til andre helt avgjørende investeringer. … I dag har vi et konsept der vi vil ha i både pose og sekk: Et godt invasjonsforsvar, høy aktivitet i internasjonale operasjoner og annen virksomhet. Vi må vurdere dette konseptet på nytt», sier Holme, og jeg er enig. Det nye strategiske konseptet til NATO har det vært liten diskusjon om, og det bør det bli. Det har åpenbare svakheter i forhold til folkeretten som vi ikke kan leve med. Men det ville være interessant å se om de landene som har sluttet seg til det, også kunne slutte seg til et forsvar av verdier og ikke bare territorier og «out of area», og forsvare slike verdier ikke bare med våpen, men gjennom økonomisk politikk og handelspolitikk. Det er det som kunne bety noe, istedenfor en militær strategi for å løse disse problemene. Så til strukturen. Forsvarets overkommando trekker nå opp linjer for full omstrukturering av Forsvaret. Enten kan man ende opp i nord, eller så kan man ende opp i sør. Et mindre forsvar vil uansett bli mindre et sted. Da er kanskje den minst gjennomtenkte investeringen – og den investeringen jeg tror vi alle etter hvert vil innrømme er minst god – skytefeltet. I en slik strategi, enten man plasserer det i nord eller sør, vil det være fullstendig feil. Hvis det er slik, som også noen antyder nå, at skytefeltet vil være nødvendig i forhold til å samøve som forberedelse til internasjonale operasjoner, vil jeg igjen minne om det som Stortinget har sagt ved behandlingen av «Nordisk samarbeid»: Slike oppdrag skal løses i nordisk samarbeid. Da må man nødvendigvis øve i et av de nordiske land, og da må man krysse grensene for forsvarsallianser. Derfor tror jeg at dette investeringsprosjektet er det som bør komme nederst på rangstigen.
Jan Johnsen (Høyre), 1999-06-07:
Jeg vil berømme saksordfører Langeland for den iherdige jobben han har gjort for det synet han står for. Han legger aldri skjul på hva han mener, og det setter jeg pris på. Nå er det slik at jeg har jobbet innenfor turistbransjen i hele mitt liv, og jeg har aldri sett at det har vært noe problem for turismen at vi har utbygging av kraft i dette landet. Jeg kan bare nevne at når en passerer Hallingdal og kommer over Hardangervidda, passeres det 27 kraftverk på veien, og det ser ikke ut til at turismen har lidd av det. Dessuten skal vi være klar over at hvis vi skal erstatte en sak som Øvre Otta med eksempelvis vindmøller, snakker vi om 800 stykker på 60 meter. Det er ganske svære greier og svære naturinngrep. Det er ting som iallfall jeg setter et stort spørsmålstegn ved. Men det som er mitt spørsmål til Hallgeir Langeland, er: Synes ikke Hallgeir Langeland at det er i orden at vi bygger ut, når vi kan verne mot å ta imot kullkraft? Vi bruker altså over 100 mill. kr, bevilget over vårt budsjett, på å rense opp i vassdragene for det som denne kullbaserte kraften fører over til dette landet. Vi er altså et av de land i verden som har det reneste energiforbruket. Det burde vi markedsført overfor turistene ute i verden at de kunne komme og kikke på, istedenfor å gjøre det negativt. Mener Hallgeir Langeland at det er OK at vi fortsatt importerer kullkraft istedenfor at vi lager mer ren vannkraft?
Jan Johnsen (Høyre), 1999-06-07:
Nå er det slik at vi har ikke hatt avstemning ennå, og jeg får si som andre har sagt fra denne talerstolen: Det er von i hengende snøre. Jeg har et spørsmål til representanten Hegna: Er det helt umulig for Arbeiderpartiet å støtte Høyres forslag om en utbygging på ca. 700 GWh?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Representanten hevdet at dette var verken fugl eller fisk. Jo, det er nettopp det det er, det er faktisk både fugl og fisk, og det er mer rein energi – og det trenger vi. Det er all grunn til å ta problemene i kraftbalansen i Norge på alvor. Vi kan komme opp i store problemer. Men spørsmålet om utbygging i Øvre Otta er ikke et spørsmål i forhold til kraftbalansen. Dette er et spørsmål først og fremst for å utnytte et vassdrag, utnytte energien som ligger der, fordi det kan gjøres uten å berøre store naturområder, og det trenger Skjåk, det trenger området. I motsetning til Fremskrittspartiet ønsker altså Arbeiderpartiet også å prøve å ivareta de hensynene som går på natur og miljø.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Jeg går ut fra at representanten Rise har lest papirene som Stortinget har fått til behandling. I stortingsmeldingen står det svart på hvitt at aksjonen Vern Øvre Otta anbefaler det alternativet som Arbeiderpartiet går inn for. To ganger i høringen som komiteen hadde, ble det sagt fra aksjonen Vern Øvre Otta at det alternativet er et godt alternativ. Vi kan ikke noe annet enn forholde oss til de papirene vi får framlagt og det vi får høre gjennom høringer. Og det er det vi har hørt. Den lange lista over dårlige miljøsaker som Rise nevnte – jeg kan ikke gå inn på alle, men jeg kan kanskje minne om at når det gjelder Lofast, gikk Kristelig Folkeparti inn for det samme som Arbeiderpartiet. Av gode miljøsaker – ja, jeg oppfatter at bygging av gasskraftverk er en god miljøsak. Alternativene er dårligere. Alternativet til gasskraft er import av kullkraft. Alternativet til utbygging i Øvre Otta er import av kullkraft. Jeg mener at når vi nå kan få en såpass stor utbygging i Øvre Otta samtidig som vi verner alle de vakre elvene, så er det en god miljøsak.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Å ta opp debatten om 700 GWh eller 550 GWh synes jeg i denne sammenheng nesten blir meningsløst. 150 GWh fra eller til betyr svært lite i spørsmålet om verdiskapingen i regionen, i spørsmålet om kraftmengder som produseres. Utvilsomt er det slik at dersom vi skal gå inn på 700-alternativet til Høyre, berører det vassdrag mer enn det som Arbeiderpartiet har landet på. Rett og slett av hensyn til elve- og vassdragsnaturen er 550-alternativet det beste alternativet. Og jeg er takknemlig for det jeg leser i avisene i dag, at Høyre også vil støtte det når det kommer opp.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-07:
Dette er en trist dag, og det er drøyt å høre representanten Hegna ta aksjonen Vern Øvre Otta nå til inntekt for Arbeiderpartiets forslag her i dag. I Arbeiderpartiets gruppe er man altså villig til å ødelegge noe av det siste vi har av urørt natur for å dekke opp kun to måneders økning av kraftforbruket, og Øvre Otta stanser overhodet ikke importen av kullkraft. Hvordan vil representanten Hegna beskrive Arbeiderpartiets miljøprofil etter at man nå vil bygge ut Øvre Otta? Arbeiderpartiet gikk inn for å bygge ut skytefeltet Regionfelt Østlandet. Arbeiderpartiet valgte det minst miljøvennlige alternativet for Lofast. Arbeiderpartiet sier nei til CO2-avgift og ja til gasskraft før kvotehandelsystemet er på plass, og står altså uten løsning på hvordan Norge skal oppfylle Kyotoprotokollen. Arbeiderpartiet har gått imot økt satsing på alternativ energi, sier nei til økning av elavgiften og nei til ytterligere enøk, og i forrige uke sa partiet utrolig nok nei til en egen miljøforskrift for skogforvaltningen. Arbeiderpartiet sier også nei til en egen flyseteavgift, noe som bidrar til en kraftig økning av CO2-utslippene. Hva er igjen av Arbeiderpartiets miljøprofil? Og jeg må også få spørre representanten Hegna om han kan nevne en eneste miljøsak Arbeiderpartiet har gått inn for i denne perioden, og jeg vil også gjerne ha en opplisting av de miljøsaker Arbeiderpartiet har fått igjennom.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-07:
Jeg registrerer at representanten Korsberg argumenterer ganske friskt for full utbygging av Øvre Otta med behovet for å unngå importen av svensk atomkraft. Jeg lurer på hva tid representanten Korsberg begynte å bekymre seg over svensk atomkraft. Hva tid skjedde det? Og hva tid begynte han å bekymre seg over importen av det han kalte «sterkt forurensende dansk kullkraft»? Representanten Korsberg sa at han har et avslappet forhold til klimahysteriet, men vi vet at Fremskrittspartiet har totalt avvist hele grunnlaget for den ene av de to internasjonalt bindende miljøkonvensjoner vi har, nemlig Klimakonvensjonen, som ble oppfulgt av Kyotoprotokollen. Hva er da så bekymringsfullt med dansk kullkraft? Jeg registrerte også her at Fremskrittspartiet har fått mye skryt i Skjåk kommune. Har det vært tilsvarende mye skryt i Lom kommune eller i Vågå kommune?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-07:
Det tydeligste i Korsbergs innlegg var det totalt manglende perspektivet om at her ødelegger man noe av den flotteste urørte natur vi har i Norge, og han gikk overhodet ikke inn i avveiningen mellom et eventuelt økt kraftbehov og en slik ødeleggelse av natur. Det har nå i det minste Arbeiderpartiet og flertallet i Høyre vært villig til. Så må jeg få påpeke at det er sjelden å høre et så prinsippløst innlegg fra Stortingets talerstol. Korsberg argumenterer sterkt for det lokale selvstyret. Det kommer altså fra det partiet som bare for en uke siden ville avvikle fylketingsvalget og overføre en serie med oppgaver fra kommune og fylke til den sentrale stat. Når man da kan ta argumentet om det lokale selvstyret ut av lufta, gjør man det – men det er jo ikke noe prinsipp. Så argumenterer Korsberg med at han er mot at Norge skal importere kraft, vi bør så å si bli selvforsynt med kraft. Men når var det et prinsipp for Fremskrittspartiet da? Det er jo det motsatte Fremskrittspartiet argumenterer for i alle sammenhenger, nemlig at varer bør flyte fritt, og at man bør ha maksimal internasjonal frihandel. Hvorfor i all verden skal vi arbeide ut fra Fremskrittspartiets ideer om norsk selvforsyning når det gjelder kraft? Så er han mot svensk atomkraft. Men Fremskrittspartiet er jo det eneste partiet som gang på gang har leflet med tanken om norsk atomkraft! Betyr det at Korsberg nå vil skrive under på opprop, som mange andre i denne salen har gjort, mot svensk atomkraft og for avvikling av svenske atomkraftverk? Og så er han bekymret for dansk kullkraft. Hvorfor det, når oppvarming av kloden likevel bare er et problem vi miljøhysterikere har funnet på, og som det ikke er grunn til å ta alvorlig overhodet? I det hele tatt: Hva er det prinsipielle i Fremskrittspartiets syn? Eksisterer det overhodet, utover det at Fremskrittspartiet er for alle de kraftkilder som er maksimalt miljøskadelige, og mot alle de kraftkilder som er maksimalt miljøvennlige?
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-06-07:
Det er kanskje ikke behov for å si så mye, men jeg vil iallfall få takke for den brede støtten som Regjeringen har fått fra Stortinget. Som jeg sa i mitt innlegg, og som også er blitt bekreftet gjennom flere av innleggene i dag, er det viktig at vi også nå, eller kanskje ikke minst nå, i denne fasen står samlet, slik at vi ikke – når vi er så nær målet – vil oppleve en splittelse som president Milosevic kan utnytte. Jeg har lyst til i den sammenheng å vise til det som ligger av planverk i forbindelse med det representanten Halvorsen sa, nemlig den ti-punktsplanen som ble overrakt president Milosevic, og som også Tsjernomyrdin var enig i, hvor det heter at man skal stanse den militære aktiviteten når denne planen er akseptert slik at Russland i utgangspunktet også har vært enig i at en stans i de militære aksjonene overfor Jugoslavia forutsetter en aksept og gjennomføring av denne ti-punktsplanen. Vi ønsker ikke i dag en pause, vi ønsker i dag at dette skal slutte omgående. Vi har en plan klar for å stanse dette omgående, og for både å sikre returen for flyktninger og for å begynne gjenoppbygging. I den sammenheng har jeg lyst til å understreke på nytt det jeg selv sa, som representanten Jagland var inne på, og som også andre har nevnt, nemlig at man må se regionen i sammenheng, ikke bare drøfte en innsats i Kosovo, men også i området for øvrig, og at dette også må omfatte Serbia. Jeg tror det er viktig. Vi må finne måter å støtte den serbiske befolkningen på uten at det innebærer en støtte til Milosevic. Det har vi for så vidt erfaring for fra tidligere gjennom internasjonale organisasjoner og frivillige organisasjoner, så det burde ikke være umulig. Det er viktig at vi nå viser det vi tidligere har sagt, at dette ikke er en krig mot det serbiske folk, men det er krig mot et regime som undertrykker deler av sin befolkning. Dette tror jeg det internasjonale samfunn også vil stå sammen om å gjøre en innsats for. Men det gjenstår altså at vi fortsetter presset, slik at vi får en gjennomføring av den planen som ligger på bordet, at Milosevic forstår at vi mener alvor, og at vi dermed kan sette i gang med gjennomføringen av gjenoppbyggingen.