trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Denne regjeringen har i samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre løftet Det grønne klimafondet betydelig, også langt utover det klimaforliket forutsatte, i tråd med det vi faktisk lovet vi skulle gjøre. Det betyr at vi har mer penger disponibelt til denne typen teknologiutviklingstiltak. Med de endringene som ligger i Enovas mandat nå, vil mer av disse pengene være rettet mot det. Vi har styrket alle innovasjonstiltakene, og vi gjennomfører en skattereform. Jeg vil bare understreke at alt dette henger sammen. For hvis man skal virkelig bygge ut ny teknologi, hvis man skal lage ny teknologi, må noen investere i de selskapene. Man må sørge for at de har vekstpotensial og skaper arbeidsplasser. I tillegg til det har vi målrettede tiltak, som f.eks. Demo 2020, som vi økte bevilgningene til, og som vi ser at mange av disse bedriftene nå snur seg mot for å hente mer penger hos, fordi de ser at de kan bruke teknologien sin, enten til å være mer effektive og mer miljøvennlige i sin egen oljeproduksjon eller på nye områder.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Regjeringen har sikret at vi får bedre planleggingsgrep fremover som ser boligarealer og utvikling av infrastruktur i sammenheng. Det er jeg glad for at SV også synes er fint. Det gjør vi fordi vi vil ha en balansert utvikling av byene våre og sikre at vi har gode løsninger for både kollektivtrafikk, infrastruktur og boliger, som ses i sammenheng. Vi har ikke instruert noen om E18-størrelsen eller -utviklingen. Vi er veldig bekymret for tempoet i det som skal være finansieringspakken for Fornebubanen. De endringene som har skjedd i Oslo-byrådet, og den tiden det nå tar å finne frem til løsninger, forskyver for øyeblikket sannsynligvis prosjektet. Det synes jeg er veldig leit. Staten har vært tydelig. Vi har gått inn på områder vi ikke har gjort det på før, vi har vært med når det gjelder planleggingsmidler, vi har vært med på å finansiere, vi er tydelig og klart med for å delta. Nå er det viktig at man finner felles løsninger, og dette synes jeg er blant de viktigste prosjektene, som jeg nå er veldig bekymret for. Vi kommer til å følge opp Oslo og Akershus’ felles løsninger for E18.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Det er et spennende prosjekt. Det jobbes nå med gjennomgangen av hvordan man skal gjennomføre CCS. Jeg kan ikke kortslutte den prosessen med å si at det og det prosjektet skal være det riktige. Men regjeringen har fortsatt en ambisjon om å gjennomføre CCS-prosjekter. Så må vi passe oss for at vi ikke gjør det samme som det som var det store nederlaget knyttet til Mongstad, nemlig at man hadde investert så mye fra statens side at man fikk en kontrakt som ikke holdt reduksjoner på kostnader opp i det hele tatt. Derfor har vi valgt en prosess hvor vi ikke velger prosjektene før vi faktisk har analysen og vet hvordan virkemidlene skal være fremover, men det jobber Olje- og energidepartementet med. Men det er et spennende prosjekt.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Skal vi bekjempe ISIL, er vi også nødt til å bekjempe ISIL i det området de faktisk styrer ut fra. Det må vi da gjøre henholdsvis i Irak og Syria. Regjeringen har vært veldig opptatt av å ha et folkerettslig godt grunnlag. Siden høsten 2014 har jeg vært opptatt av én ting, og det er at dette ikke skal være en kamp fra Vesten mot ISIL, for det mener jeg ville være negativt. Det gjorde også at vi fikk kritikk i begynnelsen da de første kom, fordi vi ikke var rask på labben og skulle delta, men tvert imot sa at vi er nødt til å se en koalisjon til stede, og vi er nødt til å se at denne kampen skal føres av styrker, ikke av vestlige styrker, men primært av lokale styrker, mot ISIL. Det er det vi nå går inn i, og bidrar til at lar seg realisere. Vi har et folkerettslig grunnlag som jeg mener er tydelig og klart. Det er det samme som gjør at andre land deltar der: Det er forsvaret av Irak, det er forsyningslinjene mellom Syria og Irak til ISIL, som er hovedlinjen i det området vi går inn i, og oppdraget vi går inn på. Hvem som har spurt oss, er helt tydelig og klart: Frankrike og USA har hver for seg henvendt seg og bedt om at vi bidrar sammen med andre land, og vi går inn i et samarbeid med Frankrike, USA og Storbritannia, der vi trener i Jordan. Så til spørsmålet om hvem vi skal trene: Det er lokale sunni-arabiske grupper, som det skal gjøres en god og grundig vurdering av. Det vi skal bidra til, er den kampen de har mot ISIL. Er det uproblematisk? Nei, men det er ingenting i denne regionen for øyeblikket som er uproblematisk eller enkelt. Men hvis vi skal slå tilbake ISIL, er det faktisk sånn at noen må slåss på bakken i Syria og Irak. Det skal ikke være våre tropper. Det skal det være andre tropper som gjør, men de trenger trening for å kunne gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Fortidens feil er i og for seg mange. Fortidens feil er også å unnlate å gjøre noe. En av grunnene til at det er mange fremmedkrigere i Syria, er jo at veldig mange opplevde at de vestlige landene som burde støttet opp under den arabiske våren, ikke var tydelige og til stede tidlig. Det gjorde at ISIL fikk en attraktivitet. Det å ikke gjøre noe er også et valg med virkning. Det å gjøre noe er et valg, og det å ikke gjøre noe er et valg. Vi trener med ett formål, og det er å slå ISIL. Det betyr at hvis det skulle vise seg at det endrer seg, så har vi full mulighet til å slutte å gjøre dette. En del av den treningen vi gir, er jo nettopp i folkeretten, hva man i en sånn situasjon må ta hensyn til internasjonalt. Det er jo bedre at vi er til stede og gir opplæring i denne type spørsmål, enn at denne krigføringen føres uten noen som vet hva de internasjonale spillereglene for denne type krigføring er.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Vi har trent med spesialstyrken i Bagdad, vi har trent i Erbil med andre soldater, og nå skal vi trene i Jordan, med det samme formålet: å bekjempe ISIL i Irak – og forsvaret av Irak. Det har vi gjort fordi vi mener at den kampen er viktig også av terrorhensyn her hjemme. Den kampen er viktig av hensyn til verdensutviklingen i årene framover, flyktningsituasjonen og annet. Det er ikke slik at alle svarene er klare og enkle, for det er ikke slik i denne konflikten at alle svarene er klare og enkle. Men det vi går inn i, er å trene for en kamp mot ISIL, og vi har mulighet til å trekke oss ut og si at dette er vi ikke med på, hvis dette skulle vise seg å være noe annet. Amerikanerne og andre har hatt også andre objekter i Syria, hvor de har trent grupper for bl.a. å støtte opp under opposisjonen. Det er ikke det vi er med i, det er ikke vårt folkerettslige grunnlag, og det er ikke der vi kommer til å delta.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Vi går jo inn i en operasjon som allerede har begynt, og det vi har gjort, er at vi har hatt folk i planleggingsfasen for å følge med. Og vi har gjort det valget å delta her, fordi deltakelser andre steder kunne være vanskeligere, bl.a. fordi vi har prioritert vår hjemlige sikkerhet knyttet til fly, og det at vi har et mer spent forhold i nord og behov for overvåking og tilstedeværelse der, har gjort at vi ikke har valgt det. Det vi gjør, er at vi går inn og deltar også i denne screening-prosessen, og vi vil se hvordan disse soldatene fungerer. Vi vil ha offiserer til stede med et rødt kort som gjør det mulig å trekke det og si at dette går ikke, for dette vil ikke være i tråd med det de personene mener som har tillit til at vi kan gjøre det oppdraget. Det vil alltid være fullmakten til de offiserene og til det støtteapparatet som er i Norge, for dem som er der.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
For det første er dette et bidrag som tilleggsfinansieres. Det betyr at det inngår ikke i de allerede allokerte ressursene til Forsvaret. Det vil Stortinget får muligheten til å ta stilling til når revidert nasjonalbudsjett kommer, men det kommer til å være regjeringens forslag. Vi har gjort vurderinger av beredskapen. Det er jo slik at regjeringen har økt beredskapen vår i nord, vi har flere seilingsdøgn i nord, vi har økt etterretningens budsjetter for å bidra til informasjonsinnhenting. Marietta er nå på plass i nordområdene for å bidra med den delen av arbeidet. Vi har valgt f.eks. å ikke stille med fly i denne operasjonen, fordi vi trenger de flyene i nordområdene, både fordi vi har for få fly for øyeblikket som er operative, og fordi vi har et oppdrag der. Men vi mener at det å bruke spesialsoldater i denne operasjonen dermed ikke påvirker vår egen beredskap her hjemme. De spesialsoldatene vil derimot også bidra til å være mer operative sammen med andre og bidra til at vi er enda bedre samtrente i fremtiden med soldater som kommer til hjelp i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Norges forsvarsevne mellom 2014 og 2015 ble svekket bl.a. ved at F-16-flyene våre var i dårligere stand og hadde sprekker. Det var en ikke forutsatt utgift, som da er tatt inn. Finansieringskostnadene knyttet til innkjøp av nye kampfly gjør at man – etter den langtidsplanen som var lagt av den forrige regjeringen – kommer til å kreve mer effektivisering internt i egen organisasjon. I 2015 økte vi forsvarsbudsjettet betydelig, og i 2016 har vi lagt opp til 9,4 pst. økning. I fjor økte vi antallet seilingsdøgn, vi økte etterretningens budsjetter – vi har økt betydelig også for 2016. Det som vil være summen etter denne fireårsperioden, er at vi har styrket Forsvarets budsjetter utover det som var opplegget i langtidsplanen fra bl.a. Arbeiderpartiet. Det interessante med langtidsplanen fra bl.a. Arbeiderpartiet er at den la opp til en svekkelse av andre deler av Forsvaret enn av flysiden, på grunn av flykjøpet. Nå har vi på grunn av sikkerhetssituasjonen sett at vi har måttet øke på enkelte områder. Det er mange års etterslep i Forsvaret. Vi kommer til å legge frem en ambisiøs langtidsplan, en langtidsplan som er tydelig på at vi er nødt til å ha mer utholdenhet i vårt forsvar. Det som har skjedd over mange år og under flere regjeringer – ikke bare under den rød-grønne, men også under flere regjeringer før det – er at man har fått mindre og mindre utholdenhet, slik at i det øyeblikket noe skjer som svekker et område, har man ikke reservemateriell eller reserveutstyr til å bruke det godt nok. Jeg tror dommen over fire år – og forhåpentligvis også fire til – med denne regjeringen kommer til å være at vi har styrket forsvarsbudsjettene betydelig i forhold til det som ble lagt inn i langtidsplanen. 9,4 pst. i år er en solid styrking.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Den sikkerhetspolitiske situasjonen rundt oss har forandret seg betydelig de siste årene. Jeg har forståelse for at både statsministeren og forsvarsministeren i den forrige regjeringen sa da de la frem sin langtidsplan, at nå var omstillingenes tid over for Forsvaret. Sannheten er at det er de ikke. Det er det vi har avdekket i denne prosessen. Det er behov for betydelige omstillinger. Det er behov for betydelige satsinger fremover – satsinger som ikke har vært i nærheten av det vi så langt har hatt for å veie opp for den uttynningen av Forsvaret som har skjedd de siste ti årene. Det er en krevende prosess og et krevende puslespill. Regjeringen bruker sin tid til å lage en utmerket og god langtidsplan som Stortinget vil få seg forelagt og kan bruke god tid på å behandle. Men det viktige er jo at vi sørger for at den behandlingen ender opp i en forutsigbarhet for et styrket forsvar, og det gleder jeg meg til å se at Arbeiderpartiet også er med på. Vi kommer til å legge opp til betydelige prioriteringer i årene fremover, ikke en nullvekst, som lå inne i den forrige langtidsplanen, men en betydelig vekst.
Erna Solberg (Høyre), 2016-05-04:
Med det budsjettet vi har for 2016, har vi gått betydelig over langtidsplanen. Vi har flere seilingsdøgn, vi har snudd ressursene våre mer nordover for å være til stede, vi har 9,4 pst. vekst i år, og vi bidrar altså til oppjustering av etterretning, til tilstedeværelsen vår der, vi bidrar til oppbygging og vedlikehold av marinefartøyene våre, og vi forserer de store kjøpene av fly i budsjettet. Så jeg er helt uenig i at vi ligger etter langtidsplanen når man ser totaliteten i det budsjettet. Så går det for noen av spørsmålene opp og ned avhengig av utgiftene. Men det som er blitt avdekket, og som var mye diskutert da langtidsplanen ble behandlet, er spørsmålet om den langtidsplanen vi behandlet i forrige periode, faktisk tok innover seg den ubalansen som var. Det er betydelig dokumentert at den ikke gjorde det. Derfor er det behov for både omstillinger og betydelige satsinger fremover.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Vi er opptatt av arbeidsledighet, og ett av stedene jeg har besøkt i det siste, var Haugesund forrige mandag. Og hvis en da bruker Nav-tall, som statsministeren åpenbart ønsker å bruke, er brutto ledighet 6,5 pst. Det har skjedd, akkurat det vi har advart mot helt siden høsten 2013, at når vi ikke setter inn kraftige mottiltak mot en voksende ledighet, sprer den seg. Nå er det byggebransjen som virkelig merker økning i ledigheten. I Haugesund er de fortvilte over at regjeringens tiltakspakke ble borte, for der var det foreslått noen kroner til kommunene. Vi foreslo det i vårt budsjett. Det er nå helt klart at kommunene har prosjekter som kan gjennomføres, og det er folk som ikke har noe å gjøre. Derfor er spørsmålet mitt: Når arbeidsledige ønsker noe å gjøre, og når kommuner har ting som burde vært gjort – hvorfor vil ikke statsministeren være med på å hjelpe dem til å gjøre det?
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Det er ingen tvil om at vi er inne i ei svært krevjande tid på heile Sør-Vestlandet, og vi ser at talet på unge generelt som er arbeidslause, er urovekkjande stigande. For dei som er midt oppe i dette, er det ei krise. Ungdomane er hardt råka, mange misser lærlingplassen sin, og nokre lurar på om dei har ein lærlingplass til hausten. Alle godkjende lærebedrifter, anten dei er offentlege eller private, treng no å satsa på lærlingar som aldri før. Det er viktig at dei offentlege òg yter sin skjerv, og då meiner Kristeleg Folkeparti at lærlingtilskotet må aukast for å hjelpa fleire unge med yrkesfag inn i arbeidslivet, og det er ein vinn-vinn-situasjon. Saman med Høgre, Framstegspartiet og Venstre har vi jo fått til ein auke tidlegare, men no treng vi å ta endå fleire og nye steg. Mitt spørsmål er: Vil regjeringa føreslå ytterlegare ein auke i lærlingtilskotet i revidert nasjonalbudsjett?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-05-04:
Nå er det viktig å skape nye arbeidsplasser. Men det er like viktig å trygge den industrien vi har. Næringsmiddelindustrien er Norges største fastlandsindustri, den rekrutterer bredt, og mange unge får sin debut i arbeidslivet i denne industrien. Det pågår nå to viktige prosesser som gjelder denne industrien, nemlig jordbruksoppgjøret og forhandlingene med EU om handel med landbruksvarer. Høyre og Fremskrittspartiet har tidligere ikke vist særlig vilje til å stå opp for norske interesser og norske arbeidsplasser i den prosessen. Mitt spørsmål er: Når man vet at en trenger disse arbeidsplassene og denne industrien, og med den situasjonen som er i arbeidsmarkedet i Norge i dag – kan statsministeren garantere at regjeringen faktisk står opp for norske interesser og norske arbeidsplasser også i forhandlingene med EU?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-05-04:
Når regjeringens medlemmer er på Sør- og Vestlandet, er et av de viktigste talepunktene å snakke om investeringer i samferdsel. En skryter uhemmet, men det er ikke mulig å finne dette igjen i statsbudsjettet. For hvis en ser på jernbaneinvesteringene, er de i vedtatt statsbudsjett for 2016 faktisk lavere enn det de var i det siste budsjettet som den forrige regjeringen la fram. Når en ser på riksveiinvesteringene, ligger en der milevis bak den nasjonale transportplanen som Stortinget har vedtatt. Regjeringen skriver selv at det er i første rekke riksveiinvesteringer som ligger under den økonomiske planrammen i Nasjonal transportplan, så her er det store ord uten at realitetene finnes igjen i investeringsbudsjetter. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hva vil en gjøre for å øke investeringene i samferdsel, ikke bare snakke om investeringer i samferdsel?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Et stort skille i samfunnet går mellom dem som har fullført videregående opplæring, og dem som ikke har det. Det er ofte det som avgjør muligheten for å stå med begge beina trygt plantet i arbeidslivet, framfor å ha en veldig løs tilknytning til arbeidslivet. Vi vet at 60 pst. av dem som ramler ut av videregående opplæring, står helt uten tiltak – 60 pst. Og vi vet at ungdomsledigheten stiger. Statsministeren viser til at sosialklienter møtes med aktivitetsplikt. Jeg vil peke på at det er et problem at ungdom i praksis står uten aktivitetsrett. Jeg lurer på hvorfor i all verden regjeringen ikke gjør mer for ungdom som har ramlet ut av videregående skole, og ungdom som i dag står uten arbeid?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Fortidens feil er kanskje det å ikke gjøre noe, men fortidens feil er også å invadere Irak. Vi ser en del konsekvenser av det i dag. USA brukte om lag 3 mrd. kr på å trene opp rundt hundre syriske opprørere i fjor. Ifølge en artikkel man kan lese i Aftenposten i dag, er det bare en håndfull av dem som bidrar i kampen mot IS i dag. Nå skal USA starte en ny runde med opplæring av syriske grupper, ingen vet helt hvem, og Norge har sagt seg villig til å bidra med 60 personer, inkludert spesialsoldater. Mitt spørsmål er: Har regjeringen egentlig en troverdig plan for at denne opplæringen skal virke og være hensiktsmessig, eller handler deltakelsen egentlig om Høyres behov for å plante flagget på bordet hos amerikanerne?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Kristelig Folkeparti vil fortsette å ha fokus på det største samfunnsproblemet vi har nå, som er arbeidsledigheten. Det betyr noe for den enkelte, det betyr noe for livskvalitet, det betyr noe for fellesskap, det betyr noe for de familiene som rammes, og for de ungene som hører at mor og far snakker om dette, og det betyr noe for samfunnet, fordi vi ikke får bruke de ressursene vi egentlig har. Det er alvorlig at arbeidsledigheten er så høy som 4,6 pst. Sysselsettingen har falt mest i oljenæringen, men også i industri rundt. Mange bedrifter melder at de fortsatt har nedskjæringsbehov, og mange enkeltfamilier lever med denne trusselen over seg hver dag. Tradisjonell industri har nytt godt av en lav kronekurs, men selv om næringslivet noen plasser ser ut til å klare seg godt, er det deler av landet som ikke greier seg så godt, og hvor ledigheten rammer ekstra hardt, og det er Sør-Vestlandet. Årsaken er betydelige nedbemanninger i oljeindustrien, som er en av de avgjørende hovedarbeidsplassene i regionen. Boligbyggingen går ned fordi arbeidsledigheten går opp. Hvis vi ikke setter inn dedikerte tiltak mot arbeidsledigheten på Sør-Vestlandet, vil den feste seg, og vi vil senere ha større behov for å sette inn nye tiltak. Mitt spørsmål til statsministeren er: Vil regjeringen komme med strakstiltak dedikert til Sør-Vestlandet, og ikke minst til de unge, i revidert nasjonalbudsjett?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Jeg takker for svaret. Kristelig Folkeparti er enig i en langsiktig omstilling. Samtidig er vi opptatt av strakstiltak for dem som har utfordringer akkurat her og nå – tiltak som ikke nødvendigvis skal hindre den omstillingen vi snakker om på lang sikt, og som vi kan reversere så fort man ser at man faktisk har fått flere i arbeid. Ekstraordinært vedlikehold, oppgradering av bygninger, infrastruktur i kommunene osv. er noe KS har meldt inn til Stortinget kan gjøres på kort sikt. Det kan faktisk hjelpe den enkelte på kort sikt, og det kan stoppes hvis man ser at arbeidsledigheten synker igjen. Kristelig Folkeparti ønsker å prioritere dette i revidert nasjonalbudsjett. Vi ønsker å bruke 1 mrd. kr på akkurat slike strakstiltak, i tillegg til lærlingtilskudd for å øke arbeidsevnen til de unge. Hvordan stiller statsministeren seg til å prioritere kortsiktige tiltak samtidig som vi har langsiktige?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Eg ser at statsministeren blir meir og meir oppgjeven over at vi i opposisjonen ikkje berre kan slå oss til ro med talepunkta frå regjeringshald om at dette er eit budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling. Men så lenge arbeidsløysa held fram med å stige og trugar med å spreie seg til andre næringar, så lenge oljepengebruken aukar og forskjellane mellom folk blir større, kan ikkje Arbeidarpartiet stillteiande akseptere den politikken som no blir ført. Kristiansund er ein av dei byane langs kysten som er hardast ramma, med høgare arbeidsløysetal enn Stavanger, og opplever no å bli nærast tappa for arbeidsplassar. Når dei arbeidsledige i Kristiansund vender seg til styresmaktene og etterlyser politisk draghjelp, ser dei følgjande: Den såkalla tiltakspakka for Vestlandet vart aldri noko av. Dei regionale verkemidla er skorne ned til beinet, og milliardane i skattekutt skapte ikkje nye jobbar. Då er det freistande å spørje: Har eigentleg regjeringa noko å tilby dei arbeidsledige langs kysten, bortsett frå ein venleg klapp på skuldra og nokre trøystande ord frå statsministeren?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Den tredje store kuttrunden starter i disse dager innenfor oljeleverandørindustrien på Sørlandet. Eksempelvis kan nevnes at i National Oilwell i Kristiansand vil antall ansatte gå fra 5 000 i 2015 til i underkant av 2 000 nå. Dette er dramatiske tall, og mange berøres sterkt av krisen. I 2015 tildelte Innovasjon Norge omstillingsmidler uten konkurranse til klyngene på Kongsberg, Raufoss og i Halden. Sørlandet fikk ikke støtte til denne typen tiltak fra Innovasjon Norge, til tross for at regjeringen påpekte behovet for omstilling i landsdelen. Det er heller ikke omstillingsmidler til bedriftsnettverk for 2016 i Innovasjon Norge. Dette ville vært midler som kunne bidratt til at bedrifter gikk sammen om viktige effektiviserings- og kompetansebyggende tiltak, med sikte på økt konkurranseevne og kompetanse på nye markeder. Hvordan vil regjeringen bidra til at kompetanse og teknologi på Sørlandet kan beholdes og tas i bruk på nye markeder?
Terje Breivik (Venstre), 2016-05-04:
Krisa på Vestlandet betyr krise for Noreg. Det er høgkompetente folk som no er eller vert arbeidsledige i vest. Det er fagarbeidarar, ingeniørar, som er i verdsklasse på sine felt. Vestlendingen, og kanskje særleg kystvestlendingen, er òg eit folk som nærast genetisk ser moglegheiter og forretningspotensial der mange andre hadde meldt pass for lengst. Så tersklane for å skapa nye arbeidsplassar er veldig låge. Eg er heilt samd med statsministeren, og eg vil gje honnør for at regjeringa utan tvil har bidrege til å dempa dei verste biverknadene av krisa. Venstre stiller seg ikkje i koret som kritiserer, tvert imot har me lansert ein eigen tiltakspakke på heile 4,5 mrd. kr, der stikkordet nettopp er å senka tersklane for innovasjon i eksisterande bedrifter og nye bedrifter og å bruka marknadskreftene aktivt for å laga marknader for grøn teknologi. Eg reknar med at statsministeren har studert denne tiltakspakken til Venstre nøye og alt no kan stadfesta at ho proaktivt(presidenten klubber) og i tett samarbeid med Venstre vil sikra fleirtal for at dette vert effektuert. (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
I NRKs Politisk kvarter på mandag sa finansminister Siv Jensen: «Det er derfor vi bruker de store pengene på å bekjempe ledigheten i tillegg til at vi legger til rette for lavere skatt, så vi kan få bedre investeringer.» Det er et glansnummer fra denne regjeringen å påstå at de store pengene går til andre ting enn det de store pengene faktisk går til. Stavanger Aftenblad har avslørt at ikke bare er tiltakspakken langt mindre enn skattekuttene, det er også bare ca. halvparten av pengene i tiltakspakken som går til Sørlandet og Vestlandet. I tillegg gjentar regjeringen hele tiden at de store pengene går til noe annet enn skattekutt, til tross for at vi kan lese i regjeringens egne budsjetter at regjeringen har kuttet i inntektsskatt og formuesskatt med 15,4 mrd. kr og bruker nesten fire ganger mer på skattekutt enn de bruker – under tvil, vil jeg si – til tiltakspakken sin. Skal vi nå få høre statsministeren si det vi alle kan lese, nemlig at denne regjeringen bruker mye mer penger på skattekutt enn på tiltak mot arbeidsløshet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Hele Stortinget stiller seg bak intensjonen om å bekjempe terrorbevegelsen ISIL, men fra SVs side er vi veldig bekymret for det konkrete oppdraget regjeringen er i ferd med å påta Norge når det gjelder trening av syriske soldater. Alt ved dette oppdraget ser ut til å være uklart. Vi vet at de amerikanske treningsoppdragene som er gjennomført allerede, har vært en dundrende fiasko. Det er veldig vanskelig å få en tydelig beskjed fra regjeringen om hvordan dette norske militære bidraget skal kunne gjøre en forskjell, og det gjør at det er naturlig å tro at regjeringen nok en gang først og fremst agerer for å få det norske flagget på bordet hos amerikanerne, uten å ha en tydelig strategi for hvordan dette skal kunne bidra til en bedre utvikling i Syria. Det er uklart hvem vi skal trene, det er uklart hvem vi skal arbeide sammen med, det er uklart hvem som har invitert oss, det er uklart hvorfor regjeringen tror at dette kan gjøre en forskjell nå. Og når ingen av disse spørsmålene er besvart, er det vanskelig å forstå at regjeringen og stortingsflertallet allerede nå kan si ja til å bruke av våre knappe militære ressurser på dette oppdraget. Mitt spørsmål er: Hvordan i all verden kan regjeringen si ja til et militært oppdrag som det er åpenbart at regjeringen vet veldig lite om hvordan vil bli seende ut i praksis?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Alle er enige om at ISIL må bekjempes militært. Det fritar likevel ikke Norge fra å gjøre en selvstendig vurdering av om det vi er i ferd med å gjøre, er klokt, om det vil virke, og om det er riktig bruk av våre knappe ressurser. Det vi vet, er at de som i praksis er våre allierte i krigen i Irak, som kjemper mot ISIL der, også har gjort seg skyldig i grove brudd på menneskerettighetene. Det siste eksemplet er beleiringen av Fallujah, der medisiner og mat ikke slippes inn til sivilbefolkningen. Vi ser at de kurdiske og irakiske styrkene som Norge har trent hver for seg, risikerer å havne i konflikt med hverandre. Vi ser avsløringer om at ISIL og Assad i praksis samarbeider, og vi vet at for veldig mange syriske opprørssoldater, vil interessen i hovedsak med god grunn handle om å bekjempe Assad-regimet. Vi risikerer å gjenta fortidens feil ved nok en gang å gå inn i en militærkonflikt uten å være godt nok forberedt og uten å ha en klar nok plan for hvordan det skal virke. Da er mitt spørsmål: Hvordan vil regjeringen garantere at de vi trener opp, ikke blir brukt til noe helt annet enn det hensikten er, og eventuelt gjør seg skyldig i overgrep, sånn som våre allierte i Irak?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-04:
Mange kommuner drøfter kommunereform. Noen steder sier de ja, andre steder sier de nei. Mange har folkeavstemning, andre steder har de innbyggerundersøkelse. Med andre ord: Vi er midt oppe i en viktig lokaldemokratisk prosess. I et svar til meg i spørretimen den 16. mars sa statsministeren: «Vi baserer oss på den reformen som er behandlet i Stortinget. Den har frivillighet som grunnlag.» Hun vektla i samme spørretime at hun har stor respekt for folkeavstemninger, stor respekt for folket og for lokale folkevalgte. Med de krumspring som regjeringen har gjort i inntektssystemet for kommunene, kan en jo spørre seg hvor frivillig reformen føles for mange. Så mange som sju av ti ordførere sier til NRK at de føler seg presset i sammenslåingsdebatten. Likevel fortsetter en å si at dette skal være frivillig. Så opplever vi at en såkalt prosessveileder fra Fylkesmannen i Vest-Agder skal være med Høyre-ordføreren i Lindesnes for å prøve å overtale det flertallet i kommunestyret som vil respektere folkeavstemningen, til allikevel ikke å respektere folkeavstemningen og forandre mening. Og i Buskerud presenterer Fylkesmannen nå egne kommunekart som uten videre fjerner to tredjedeler av kommunene i fylket, lenge før de lokale prosessene er gjennomført. Med den respekten som statsministeren sier at hun har for lokale folkevalgte, antar jeg at hun reagerer sterkt på det. Er det fortsatt regjeringens mål at dette skal være en frivillig reform? Og på hvilken måte vil statsministeren sørge for at statlige embetsmenn ikke overstyrer lokaldemokratiet og de lokale prosessene som vi er midt oppe i?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-05-04:
Senterpartiet mener at lokaldemokratiet bør få lov til å avgjøre dette. Vi mener sjølsagt at alle må få lov til å argumentere for sitt syn, men det er ikke å argumentere fylkesmannen i Buskerud gjør. Hun er så nidkjær i sin tjeneste at hun lenge før de lokale prosessene er ferdig, tegner et kart over kommunene i Buskerud der hun fjerner to tredjedeler av kommunene. Det er ikke i tråd med det Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre vedtok i fjor vår, der det heter at fylkesmennene skal komme med sin tilråding «etter at» kommunene har gjort vedtak. Det er vanskelig å se på dette som noe annet enn et utilbørlig forsøk fra statlige byråkrater på å overstyre lokale demokratiske prosesser. Fylkesmennenes rapporter skal bygge på de vedtakene som er gjort lokalt. Det er meningsløst at de legger fram en rapport før de lokale vedtakene er gjort. Er det slik at Høyre og Fremskrittspartiet nå har blitt så redde for utfallet av de lokale prosessene at de har tenkt å bruke sine embetsmenn i fylkene til en ren utpressing av lokalpolitikere?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-05-04:
Statsministeren kommer ikke utenom at Fylkesmannen her ordner en rapport før de vet hvordan de lokale vedtakene som de skal bygge rapporten på, ser ut. Det er mildt sagt ganske sært. Nå er vi midt oppe i de lokale prosessene, som statsministeren har sagt hun har respekt for. Da må de faktisk respekteres. Jeg kan ikke se noen annen grunn til et slikt forsøk på overstyring enn at en er redd for at de lokale prosessene ikke skal få det utfallet en ønsker, og at en prøver å skremme lokalpolitikerne på plass. Det er ikke frivillighet, det er ikke gode lokale prosesser – det er et angrep på lokaldemokratiet. Fylkesmannen i Buskerud er statens øverste tjenestemann i fylket, hun er regjeringens representant. Fra hennes side ble det foreslått 6 storkommuner i Buskerud til erstatning for dagens 21. Det er et forslag til forveksling lik det kartet som NHO foreslo for Buskerud. Mener statsministeren det samme som NHO og sin embetsmann, at seks kommuner er nok i Buskerud?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
For et par uker siden presenterte regjeringspartiene og Venstre en avtale om endringer i det kommunale inntektssystemet. Et av avtalepunktene er at kommunene skal få halvert sitt basistilskudd for at de skal stimuleres til kommunesammenslåing, og en av konsekvensene av denne avtalen er at kommuner med mellom 10 000 og 20 000 innbyggere mister inntekter og er den gruppen kommuner som rammes hardest. Det er den størrelsen som regjeringens eget ekspertutvalg mente burde være minimumsstørrelsen på norske kommuner. Samtidig vil regjeringen og Venstre innføre et nytt tilskudd til kommuner som slår seg sammen og får mer enn 10 000 innbyggere. Kan statsministeren forklare logikken i at kommuner som blir store nok, skal premieres, mens kommuner som allerede er store nok, skal straffes økonomisk?
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Et av de dokumentene som legger føringer i kommunereformen, er oppgavemeldingen, og der kunne vi lese at tannhelsetjenesten «skal» overføres til kommunene. Men gjennom de politiske forhandlingene med Venstre og Kristelig Folkeparti ble hjelpeverbet endret til at den «bør» flyttes til kommunene. Dette har ført til litt uro. Dette er sterke fagmiljø. Tannhelsetjenesten er utviklet med en betydelig kompetanse på regionnivå siden 1985, så det er et godt tjenestetilbud i dag, og i dag ligger det i fylkeskommunene. Så kom regionmeldingen, og der kan vi på side 25 lese at større kommuner «kan» få ansvar for tannhelse, slik at det har vært en utvikling i hjelpeverb fra «skal» til «bør», men i dag er det redusert helt ned til «kan», og det gleder jo oss i Kristelig Folkeparti. Men hva tenker statsministeren? Kan tannhelsetjenesten nå fortsette som et regionalt organisert tjenestetilbud, der en ikke flytter oppgaver fra fylkeskommunen og nedover til kommunene(presidenten klubber) når regionreformen går motsatt vei? (presidenten klubber)
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-05-04:
Det er jo en litt underlig debatt når det er slik at hvis man har et system der de som selvvalgt er små, blir premiert, da er det demokratisk, men hvis valget har noen konsekvenser, er det udemokratisk, og når det er veldig viktig å stoppe enhver som har en annen mening enn en selv, i å delta i den offentlige debatten, i hvert fall når det også kommer fra de partiene som er ivrigst etter å sende stortingsrepresentanter ut til de ulike regionene for å fortelle dem hva de skal være imot. Det som bekymrer meg, er alle som ikke syns dette er et relevant spørsmål for dem, som ikke deltar i folkeavstemningene, og som ikke syns at politikere faktisk klarer å løse de utfordringene man oppfatter som relevant. Mitt spørsmål til statsministeren er hvordan vi skal klare å få disse prosessene til også å initiere alle dem som passivt henger med, og som ikke syns kommunegrenser er relevant for tjenestetilbudet de faktisk får.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-05-04:
Det er en fare for at jeg har stilt dette spørsmålet før. Derfor er sikkert statsministeren godt forberedt og kan svare ja eller nei. I statsbudsjettenigheten med Venstre for 2016 står følgende merknad: «Stortinget ber regjeringen i statsbudsjettet for 2017 fremme forslag om et grønt skatteskift som en del av oppfølgingen av innstillingen fra grønn skattekommisjon. Et slikt skift skal innebære en økning av avgifter på utslipp av CO2, motsvart av en sektorvis reduksjon av andre skatter og avgifter. Avgifts- og skatteomleggingen skal være av en størrelse som forsterker klimaforliket og gir betydelig reduksjoner i klimautslippene.» Så spørsmålet mitt er: Er statsministeren klar for å legge fram et budsjett der skatte- og avgiftsomlegginga skal være av en størrelse som forsterker klimaforliket og gir en betydelig reduksjon i klimagassutslippene?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-04:
Paris-avtalen ble inngått i desember i fjor, og vi er snart gjennom det første halve året da vi skal måles på hvordan vi følger opp avtalen og våre forpliktelser – det gjelder også for Norge. Det er riktig og viktig at sammenlignet med i forrige periode utøver et borgerlig flertall på Stortinget en betydelig mer ambisiøs klimapolitikk. Vi styrker forskning og ulike støtteordninger, enten det er miljøteknologiordninger, det er Enova, det er ved å styrke jernbane, eller det er ved bedre kollektivsatsing – og vi går inn for at man skal ta Statens pensjonsfond utland ut av kull. Det er avgiftsomlegginger som gjør at biogass og biodrivstoff blir mer konkurransedyktig, og man delegerer miljømyndighet. Senest i går ble saker om miljøsoner delegert til kommunene. Likevel: Er det ett område hvor vi virkelig har behov for en mer tydelig politikk, så er det i klimapolitikken, der vi trenger en mye tydeligere ledelse og systematisk arbeid, ikke minst for næringslivet, slik at man skal vite hva man skal forholde seg til med den omleggingen og omstillingen vi må ha i årene framover når vi skal nå vårt mål om å redusere våre utslipp med 40 pst. sammen med EU fram mot 2030. Da er det sånn at alle saker som kommer fra regjeringen, må henge sammen og ha det samme målet, enten det er Nasjonal transportplan, statsbudsjettene eller – nå sist – energimeldingen, for slik er det ikke i dag. Energimeldingen er veldig tydelig med hensyn til hva som er målene i EU, men ikke til hvordan vi skal nå våre egne mål. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Er statsministeren enig i beskrivelsen, og hva vil statsministeren gjøre for at alle saker som regjeringen legger fram, forholder seg til klimamålet i 2030? Og kan hun fortelle hvordan disse skal nås?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-04:
Jeg takker for svaret, også for den siste presiseringen om Enova, for det er et veldig godt eksempel på at energimeldingen ikke er god nok. Ja, den endrer mandatet i forhold til hva de ønsker å oppnå, men den har ingen tydelige målsettinger eller hvilke mål Enova skal jobbe etter for å oppnå dette. Hvilke målsettinger skal vi ha innenfor transportsektoren? Hvor store kutt skal vi ha? Når må personbiltransporten og salg av kjøretøy bare være nullutslippskjøretøy? Hvordan skal vi nå målene om at tungtransporten må være fossilfri innen 2030? Alt dette må vi gjøre i henhold til Miljødirektoratet for å nå målene i 2030. Derfor er det vi trenger, mye tydeligere målsettinger som de kan utøve sin politikk ut fra. I dag er miljøpolitikken og klimapolitikken altfor mye resultat av ulike krefters kamp, og så får vi resultater. Venstre er i høyeste grad sterkt med på å drive fram politikken, men vi forholder oss ikke til 2020-målet om at vi skal ned til 47 mill. tonn utslipp i 2020. Det er klimaforliket. Hva vil statsministeren gjøre for å konkretisere arbeidet med konkrete tiltak både mot 2030 og ikke minst mot 2020?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Vi kan godt diskutere hvor mye f.eks. energimeldingen kommer til å bety når det gjelder klimapolitikken i Norge. Jeg tror i hvert fall at det som er lagt fram fra regjeringen, er forholdsvis uvesentlig når en tenker på klima ut fra energimeldingen. Den 12. april holdt statsråd Helgesen en redegjørelse om Paris-avtalen i Stortinget. Det er jo en viktig avtale, det tror jeg vi er veldig enige om. Det haster med tiltak, og det er ingen tvil om at en må komme med veldig tydelige, konkrete tiltak i tiden framover, nettopp for å nå de målene og de forpliktelsene som vi er pålagt. Men i klimaforliket i 2011 var alle forlikspartnerne enige om at dersom det ble en ambisiøs, forpliktende avtale på klimaområdet internasjonalt, så skulle Norge gå foran og vise at vi vil påta oss et ansvar om å være karbonnøytrale i 2030. Er statsministeren enig i at karbonnøytralitet fra 2030 nå er en forpliktelse Norge bør påta seg som et resultat av Paris-avtalen?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-05-04:
Grønn innovasjon er en del av løsninga på klimaspørsmålet. Vi står nå i en situasjon der mange godt kvalifiserte i oljebransjen blir arbeidsledige. Mange omskolerer seg fra ingeniør til f.eks. lærer, og det er selvsagt positivt for skolen, men ingeniørkompetansen er i stor grad den samme som trengs for å utvikle nye fornybare energikilder som offshore vind, bølgekraft og tidevannskraft – og løsninger vi ikke kjenner til i dag, men kanskje bare ser konturene av. Mener statsministeren at Norge tenker offensivt nok når det kommer til å ta i bruk den ledige hjernekraften og utvikle alternative løsninger for framtiden?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Oslo og Akershus har etter pålegg fra Stortinget sammen laget en regional plan for areal og transport. Planen er et betydelig bidrag til å følge opp forpliktelsene i Paris-avtalen fordi de slår fast 50 pst. klimakutt innen 2030. Staten er forpliktet til å følge planen og derfor også forpliktet til å sørge for at alle statens samferdselsprosjekter er i tråd med de nye klimamålene. Helt konkret står det at det forventes at en eventuell videreføring av prosjekter begrunnes. Staten planlegger likevel å bygge ut E18 Vestkorridoren selv om fagetatene slår fast at det er samfunnsøkonomisk svært ulønnsomt, og selv om det ikke bidrar til bilreduksjon. Flertallet i Akershus har etter valget vedtatt å begrense prosjektet. Tilsvarende har et bredt flertall i Oslo, inklusive statsministerens eget parti, gjort det samme. Likevel satt Statens vegvesen på møter i går og sa at de ikke klarer å nedskalere prosjektet. Er det fordi de er instruert av regjeringen til å gjøre dette, eller fordi de ikke er i stand til å følge opp den samlede arealplanen som Oslo og Akershus har vedtatt?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til klima- og miljøministeren: «Kva er grunngjevinga for at statsråden valde å instruere Miljødirektoratet til å gje løyve til ekstraordinær felling av bjørn på eigedommen til leiaren av Nord-Trøndelag Høgre, Anders Kiær?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Jeg vil gjerne understreke at det mangler en skriftlig vurdering i vedtaket, og det må jo være i strid med naturmangfoldloven. I fjor ble det tatt tre sau i dette området, av bjørn. Den bjørnen ble skutt i fjor sommer. Den bjørnen som nå ble skutt, har ikke gjort noe kjent skade, og det var ikke historisk grunnlag i beiteområdet på at denne bjørnen kom til å gjøre noe skade. Erfaring tilsier tvert imot med stor sannsynlighet at bjørnen etter oppvåkning ville vandret langt fra området der den lå i hi. Statsråden nevnte beiteområde. Men det aller meste av utmarksarealet i Norge er beiteområde. Betyr det nå at all bjørn som oppholder seg i beiteområder fra nå av, er «avfredet» uavhengig av hva slags skadepotensial det er ved bjørnen, eller er de bare «avfredet» dersom de befinner seg på beiteområdet til et høyremedlem som er god på å lobbe i baren på landsmøtet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-04:
Det ble gitt en instruks, men det ble jo ikke gitt noen skriftlig, faglig vurdering i vedtaket. Derfor er spørsmålet mitt: Når nye saker av denne typen kommer, vil statsråden da tillate Miljødirektoratet å få gjøre en egen faglig vurdering før vedtaket fattes? For det er grunn til å stille spørsmål ved hva slags saksbehandlingspraksis som egentlig gjelder nå. Statsråden har et ansvar for å følge opp Stortingets mål om 13 årlige ynglinger av bjørn i Norge. Det er noe nedgang i bjørnebestanden, fra 166 dyr i 2010 til 128 bjørn i 2015. Den årlige ynglingen for 2015 er estimert til under seks, med andre ord langt under Stortingets mål. Hva er sannsynligheten for at statsråden klarer å nå Stortingets bjørnemål, dersom statsråden har tenkt å skyte bjørn som ikke gjør skade, men som er i beiteområde?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-05-04:
Både det avgåtte borgerlige byrådet i Oslo og det sittende byrådet har gitt uttrykk for høye ambisjoner om å få realisert karbonfangst og -lagring på avfallsanlegget på Klemetsrud. Regjeringen har slått fast at man skal ha karbonfangst og -lagring på plass på minst ett anlegg innen 2020 – hvis de norske klimamålene som man hadde på det tidspunktet, skulle nås. Skal man nå de målene som vi nødvendigvis står overfor etter Paris-avtalen, må flere store norske utslippskilder få karbonfangst og -lagring svært fort. Men anlegget på Klemetsrud i Oslo er helt avhengig av statlig finansieringshjelp, og spørsmålet til statsministeren er: Er statsministeren innstilt på å bidra til en finansiering av et anlegg som også hennes eget parti i Oslo ønsker, slik at det blir mulig å realisere karbonfangst og -lagring på Klemetsrud-anlegget innen 2020?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Arbeiderpartiet støtter det bidraget som regjeringa ønsker å sende til Jordan, ut fra argumentasjonen om at folk må kjempe sin egen krig. Vi kan ikke kjempe en krig, men vi kan bidra til å styrke og støtte, slik vi i dag gjør i de kurdiske områdene. Men det er klart, som representanten Lysbakken er inne på, at det er et veldig uoversiktlig landskap. I et slikt uoversiktlig landskap er det nærmest umulig å kunne garantere noe, slik Lysbakken er inne på. Men det er viktig at vi, overfor våre allierte, sikrer at vi trener de rette menneskene, og at de får relevant opplæring. Hva vil statsministeren gjøre overfor våre allierte for å forsikre oss om at amerikanerne og vi gjør alt som kan gjøres for å sikre at det er de rette folkene vi trener?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Før stortingsvalget i 2013 var Erna Solberg klokkeklar: Norges militære evne måtte styrkes, langtidsplanen var ikke godt nok finansiert – det måtte mer penger til. Høyre var helt klare: De ville bruke mer penger enn Arbeiderpartiet – mye mer. Mange i Forsvaret så da fram til at Høyre skulle komme inn i regjeringskontorene og gjennomføre dette, for det var nettopp gjennomføringskraft som skulle være selve varemerket til denne regjeringa. Men så kom forsvarssjefens dom etter to år med høyrebudsjetter. Han sier klart: Norges forsvarsevne ble svekket fra 2014 til 2015. Sjøforsvaret seilte mindre i 2015 enn det som var planlagt, Luftforsvaret øvde mindre, og Hæren trente mindre. Høyre kunne valgt annerledes, brukt mer på forsvar, men til alt overmål brukte regjeringa mindre penger på forsvar i 2015 enn det det lå an til i den rød-grønne langtidsplanen. Det som før valget var altfor dårlig, var etter valget umulig å oppnå. Samtidig vet vi at den sikkerhetspolitiske situasjonen i verden har endret seg. Vi har sett endringer i Russland, ISIL har vært på frammarsj, vi har sett terrorangrep mot flere europeiske byer. Det burde tilsi mer penger til forsvar. Mitt spørsmål er: Tar statsministeren ansvar for at Norges forsvarsevne er svekket på hennes vakt?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Forsvaret er mer enn noen andre sektorer avhengig av langtidsplaner, for det skaper forutsigbarhet for dem som skal planlegge i Forsvaret. Den skal legges fram hvert fjerde år, og den skal binde opp det enkelte forsvarsbudsjett. Fredag var siste frist for levering av saker som skal vedtas før ferien. Vi ventet, men det kom ingen langtidsplan. Dette er første gang siden vi begynte med den type langtidsplanlegging i Forsvaret, i 1991, at regjeringa ikke leverer dette. Ulempen for Forsvaret er ganske åpenbar: De vet ikke hvilke rammer de skal forholde seg til, og det regjeringen sannsynligvis kommer til å gjøre, er å skyve på problemene. Vi hører jo en statsminister her som peker bakover for å analysere hva som er galt, og som peker langt framover på dem som skal løse problemene. Hva er grunnen til at langtidsplanen er forsinket?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-05-04:
Då statsministeren drog forsvarspolitikk som eit av hovudelementa i sin landsmøtetale i fjor, trudde mange av oss at me kunne forvente oss ein offensiv langtidsplan som ville komme tidleg, og som me skulle få god tid til å handsame. No er den skoten ut i det blå. I føredraget sitt i Oslo Militære Samfund i januar gjorde forsvarssjefen det klart at Noreg bør redusere talet på oppdrag i utlandet for å styrkje vår nasjonale forsvarsevne. På det tidspunktet hadde Noreg 113 soldatar i 13 ulike oppdrag. Noreg utgjer i dag NATO sin nordlege flanke mot Atlanterhavet, og det er knapt noko land som har større land og havareal per innbyggjar å forsvare. I ein slik situasjon sender altså regjeringa soldatar i eit temmeleg usikkert oppdrag, og mitt spørsmål er: Meiner statsministeren at det ei forsvarleg prioritering av Forsvaret sine svært knappe ressursar, når vil ho eventuelt setje ned foten og seie at nok er nok, og at me no må prioritere høgare vår nasjonale forsvarsevne?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Vi lever i en tid da jeg tror veldig mange føler utrygghet. Vi har rekordhøy arbeidsløshet, vi har en opplevelse av større forskjeller mellom folk, og vi har en sikkerhetssituasjon, uro i verden, terror og konflikter, som folk føler er utrygt. Det å sørge for at folk føler trygget, må være en regjerings fremste oppgave. Ikke så mange hadde kanskje forventninger til det med arbeidsløshet og fordeling, men når det gjelder forsvar, tror jeg mange tenkte at Høyre kanskje ville holde løftene. Nå hører vi forsvarssjefen si at forsvarsevnen er svekket. Statsministeren innrømmer i spørretimen i dag at den er svekket. Hun sier at det skyldes uforutsette utgifter, men da er det uforståelig at Høyre altså ligger etter den langtidsplanen som de før valget mente var for dårlig. Hvorfor sørger ikke statsministeren i hvert fall for å følge langtidsplanen hvis hun er enig med forsvarssjefen i at forsvarsevnen faktisk er blitt svekket mens hun har vært statsminister?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-05-04:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det er tverrpolitisk enighet om å transportere mest mulig gods sjøveien. Hvilke grep har statsråden tatt, og hvilke grep vil han ta for å få fortgang i arbeidet med å øke andelen gods som fraktes med båt?»