Hårek Elvenes (Høyre), 2017-05-29:
Vi lever i en mer usikker verden, og vi ser også at Europa har blitt mer usikkert. Dessverre ser vi en usikkerhet mellom de europeiske landene når det gjelder å stå sammen. Viljen til samhold, internt og mellom landene, er satt på prøve. Dypest sett er det Europas vilje og evne til å stille opp for oss som er avgjørende for vår forsvarsevne og krisehåndtering, og det betinger også et Norge som stiller opp for Europa. På den bakgrunn har regjeringen lagt fram en langtidsplan for Forsvaret, der Forsvaret vil bli styrket med 180 mrd. kr over de neste 20 år. Våre NATO-forpliktelser står fast, og NATO er den eneste alliansen i Europa som har kollektive forsvarsforpliktelser. Meldingen gir et godt innblikk i og en god redegjørelse for samfunnssikkerheten og individets sikkerhet, men den dveler også ved statssikkerheten og de forhold som kan utfordre den gjennom et militært angrep. 22. juli-kommisjonen felte en hard dom over norsk beredskap og myndighetenes evne til å lede beredskapsapparatet. Angrepet mot regjeringskvartalet kunne ha vært avverget, terroristen kunne ha vært stoppet på sin vei mot Utøya – men ressursene fant ikke hverandre. Denne rapporten har vært en tung bør for regjeringen å bære. Arbeidet med beredskap, og en forbedret beredskap, har vært regjeringens høyest prioriterte oppgave. Som det går fram av meldingen, er terrorisme, organisert kriminalitet og cyberkriminalitet nye kriminalitetsformer som vi nå står overfor, og som har kommet veldig raskt på vårt land. Det er nettopp dette som er bakgrunnen for at politiet nå omorganiseres. Ved å sette politiet i stand til å kunne håndtere disse truslene vil også samfunnet ha en bedre beredskap og innbyggerne en bedre trygghet. For eksempel er det 150 000 mennesker som utsettes for svindel gjennom datakriminalitet i løpet av et år, og 30 pst. av anmeldelsene er knyttet til datakriminalitet. Da sier det seg selv at man må kraftsamle ressursene og få bedre etterforskningsmiljø og kompetanse på disse områdene. Jeg ble en smule forundret da jeg leste merknadene fra Arbeiderpartiet og forslaget fra Arbeiderpartiet, der det står at støtte og bistand til politiet skal være avgjørende for dimensjonering av Heimevernet, spesialstyrkene, cyberforsvaret og helikoptrene. Det er en helt ny tankegang. Riktig nok er det viktig å utnytte samfunnets samlede beredskapsressurser best mulig, men dette er altså militære kapasiteter som har militære formål som sin oppgave og krigsinnsatsen som sin prioriterte jobb. Er det slik å forstå at Arbeiderpartiet nå ser på disse viktige militære kapasitetene primært som kapasiteter som skal støtte politi og det sivile samfunn? I så tilfelle er det en helt ny tankegang. Så mitt spørsmål til Arbeiderpartiets justisfraksjon er: Er dette en justisfraksjon som har vært ute med fritenkning på det forsvars- og utenrikspolitiske området? Er dette forankret og drøftet med forsvars- og utenriksfraksjonen i Arbeiderpartiet? Eller er det kanskje i verste fall en politisk rådgiver som har vært på frigang uten at justisfraksjonen har fulgt med på hva som er skrevet? Dette er ganske oppsiktsvekkende, og jeg regner med at Arbeiderpartiets representanter vil klargjøre i løpet av debatten hva som menes med dette punktet. Er det slik å forstå at disse viktige militære kapasitetene nå primært skal være til sivil anvendelse? Det er i så fall et taktskifte og en betydelig endring i Arbeiderpartiets forsvarspolitikk.