trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Lønning (Høyre), 2001-03-29:
Det som fikk meg til å be om ordet, var den interessante lille debatt mellom representantene Svendsen og Rudihagen. Hr. Svendsen pekte på at et av de store folkehelseproblem i dagens Norge er at gjennomsnittsvekten i befolkningen i alle årsklasser øker faretruende. Det kan presiseres. De tre siste årene er norske mannfolk blitt nøyaktig tre kilo tyngre – hver.(Munterhet i salen) Representanten Rudihagen svarte, hvis jeg oppfattet det riktig, at han prinsipielt synes det er uriktig at man bruker avgiftspolitikken til å endre folks atferd. (Munterhet i salen) Men nå var jo en del av den budsjettavtalen som Regjeringen og sentrumspartiene inngikk i høst, som kjent at man nedsatte momsen til det halve på matvarer. Man må vel anta at det har en viss effekt på folks atferd, og at den effekten i hvert fall ikke går i retning av å dempe den omtalte vektøkningen i merkbar grad. Så jeg har litt problemer med å skjønne logikken i hr. Rudihagens resonnement. For det er jo nettopp denne eiendommelige koblingen: I en situasjon hvor folkehelseutfordringen nettopp ligger i at en stadig større del av befolkningen lider av overvekt, finner man at det egnede svar på dette er å senke matmomsen til det halve og innføre full moms på treningsstudioer. Hvis det er en dypere visdom bak dette fra budsjettkameratenes side, ville jeg sette pris på å få rede på den, for den må ligge meget dypt.
Inge Lønning (Høyre), 2001-03-29:
Ja, det samme resonnement som hr. Lyngstad gjorde gjeldende når det gjelder subsidiær stemmegivning, gjelder også for Høyres vedkommende, så jeg anbefaler Høyres gruppe å stemme på samme måten.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-29:
En kort stemmeforklaring. Det gjelder innstillingens III. Jeg vil anbefale Kristelig Folkepartis og Venstres representanter å stemme for dette når forslag nr. 2 fra oss faller. Vi synes da at vi subsidiært kan støtte III. Vi vil også støtte IV. Vi stemmer mot V.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
Vi hadde en forholdsvis kort debatt om denne saken, og av den grunn vil jeg gjøre forslagene om til oversendelsesforslag.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen og Oddbjørg Ausdal Starrfelt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Det er overraskande, men like fullt gledeleg, at Arbeidarpartiet i dag viser omsorg for dei minste kommunane. Der er langt mellom slike perler som den frå Signe Øye no på det punktet, for det er verkeleg slik at Arbeidarpartiet og Høgre står saman. Arbeidarpartiet og Regjeringa har ikkje ulike rammer no når det gjeld kommuneøkonomien. Dersom dette er eit signal om at Arbeidarpartiet no innser at dei må demma opp for statsråd Solberg sin kjempeiver etter å omfordela i inntektssystemet til fordel for dei store byane, er det eit gledeleg signal. For Senterpartiet sin del ynskjer vi rammer som er i samsvar med dei oppgåvene kommunane skal utføra, både for dei største kommunane, som openbert har for lite midlar i dag, og for dei mindre kommunane. Vi gjekk ikkje til val for betre skule berre i dei store byane. Så vil vi gjera det mogleg for kommunane, både store og små – men vi innser at det er mest aktuelt i dei minste kommunane – å invitera til ein felles dugnad innimellom. Det kan vera eit kulturbygg, det kan vera andre tiltak som skal på beina. Eg synest faktisk at å argumentera for ein slik lokal dugnad, ein eigen skattøyre i periodar, har mykje meir for seg enn å seia nei til det. Til øyremerkte tilskot: Ja, det er viktig å sikra lokal handlefridom og sikra objektive kriterium i inntektssystemet, men ikkje på ein måte som gjer at kommunar som omtrent ikkje har landbruk, etter denne omlegginga får fleirfaldige millionar kroner meir, mens openberre landbrukskommunar mistar 70–80 pst. av dei tilskota dei har i dag.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Eg kan stadfesta at Senterpartiet er opptatt av rettferdig fordeling. Vi er opptatt av å ta vare på ein fellesskapssektor som sikrar likeverdige tilbod, same kor ein bur i dette landet, og uavhengig av personleg økonomi. Då Senterpartiet var i regjering, klarte vi faktisk – òg i det vanskelege året 1998, då det skulle lagast eit budsjett for 1999 – å styrkja kommuneøkonomien. I tillegg var vi opptatt av å få fram samanhengen mellom oppgåver og midlar, og tok initiativ til ei konsultasjonsordning med KS, som skiftande regjeringar no etterpå har ført vidare, og som vi meiner bør gjerast forpliktande. Eg ser fram til den oversikta som skal koma når det gjeld storbyane og deira situasjon, men eg har registrert at det er fagfolk som åtvarar svært sterkt mot å tru at ein kan leggja inn både rus og psykiatri som eige kriterium. Eg trur at eit eige storbytilskot ville vera ein variant som kunne koma dette i møte. Vi skal vera opne og konstruktive i det som måtte koma frå statsråd Solberg på det området, men på eitt vilkår: Vi er djupt ueinige i det som så langt er flagga frå denne regjeringa, og som dessverre òg har fått støtte frå Kristeleg Folkeparti, og som går ut på at ein skal ta frå dei mindre kommunane og gi til dei store, for vi reknar faktisk med at alle kommunar i dag slit med for mange oppgåver i høve til dei midlane dei har. Når det gjeld vår distriktspolitikk, har vi lytta til distriktsbedriftene og til dei som bur i distrikta, ved våre prioriteringar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Eg kan ikkje minnast at eg i mitt innlegg viste noka særleg merksemd i høve til kva Framstegspartiet støtta og ikkje støtta. Eg kunne, viss eg hadde hatt betre tid, gitt ros til Framstegspartiet fordi dei er einige med SV og Senterpartiet når det gjeld behovsprøvd norskopplæring for innvandrarar, og fordi dei støtta oss i synet på at einslege mindreårige asylsøkjarar skal høyra inn under barnevernet, og at institusjonar som mottar denne gruppa, òg skal ha status som barnevernsinstitusjon. Eg kunne òg sagt at det er nok eit gledeleg poeng i denne innstillinga, og det er at det i alle fall er nokre parti som står fast ved det dei har sagt før. Blant dei er både Framstegspartiet og Senterpartiet gjenkjennelege før og etter valet. Men når det gjeld distriktspolitikken, er ikkje poenget frå Senterpartiet at norske distrikt går dukken. For oss betyr 350 mill. kr i distriktsretta tiltak svært mykje, for vi veit at berre dei kommunale næringsfonda aleine, med sine 30 000 pr. arbeidsplass, har medverka til fleire tusen nye arbeidsplassar. Poenget er altså ikkje at dei går dukken, men vi trur at det er ein stor feil av det norske storting å ikkje leggja endå meir til rette for tilbakeføring av midlar til dei lokalsamfunna som står for svære ressursar til storsamfunnet. Vi trur det er ein fordel, både for by og land. Og Arbeidarpartiet fekk vel eitt einaste takkens ord frå meg, og det er for at dei faktisk har skjerpa distrikts- og fordelingsprofilen, og det står eg fast ved.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Berre aller fyrst til den replikkvekslinga som var no. Det er mi oppriktige meining at der det er vilje, er det veg på dette området. Det var då Bondevik I la inn midlar til dei største byane, at det fyrste prosjektet såg dagens lys. Det må kunne gå an å leggja inn fleire midlar, styrkja dette området endå meir, slik at det samarbeidet som no har begynt, kan gjelda endå fleire. Så til det som eigenleg min replikk skulle handla om. Det er slik at det ekstraordinære skjønnstilskotet, altså denne tapskompensasjonen ifølgje Rattsø, gradvis skal avviklast over fem år frå 2002. Det utgjer i 2001 1 472 mill. kr og i 2002 1 190 mill. kr. Av dette får fylka Oslo, Akershus og Rogaland 670 mill. kr, mens dei andre fylka mottar vel 500 mill. kr. I kommuneproposisjonen for i år er det gitt ei oversikt over verknadene etter fem år. Det går her fram at i alle fylka får dei minste distriktskommunane sine rammetilskot reduserte, mens større og meir sentrale kommunar vinn. Dette er ei utvikling som Erna Solberg har jubla høgt over. No har ho altså varsla ytterlegare omfordeling til fordel for storbyane. Ho kan ikkje endra geografien, ho må føreta seg noko anna. Ho vil attpåtil ikkje gå imot tvangssamanslåing av kommunar. Men er det ikkje slik at det eigenleg er tvang å tvinge kommunane til å måtta redusera skule, velferd og oppgåver som dei i dag må ha òg i dei minste kommunane for at folk skal bu der?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Det er bra at statsråden på kort tid har følgt opp med eit ryddig, enkelt og handterleg regelverk for arbeidsmarknadsbedriftene, slik at det blir mogleg for dei til å ha endå fleire enn i dag i arbeid. No framgår det av Arbeids- og administrasjonsdepartementets budsjettproposisjon at det òg er andre tiltak for yrkeshemma. For eksempel er det når det gjeld lønstilskotsordninga, sagt at nesten 60 pst. av dei yrkeshemma deltakarane som prøvde seg i arbeidslivet med den ordninga, kom tilbake til arbeidslivet. Om ordninga med fleksibel jobb, som er meint å vera spesielt innretta mot folk som i periodar av livet har god arbeidsevne og tilsvarande redusert arbeidsevne i andre periodar, er det sagt at måltala ikkje er nådde. Mitt spørsmål er: Er det arbeidsgivarsida som her er ei hindring, eller er det andre hindringar? Eg synest særleg det er nødvendig å få dette bekrefta eller avkrefta i dag når eg ser at arbeidsgivarsida så sterkt er ute og flaggar sjukelønsordninga som eit hinder for å få fleire inn i arbeidslivet. Så til modernisering og fornying av offentleg sektor. Eg er glad for at statsråden så nøye presiserer at det går an å leggja inn ulike element ved privatisering og konkurranseutsetjing. Er han, med bakgrunn i det han innleidde sitt innlegg med når det gjaldt distriktspolitikk, oppteken av å ta omsyn slik at ikkje den konkurranseutsetjinga og privatiseringa som han no måtte planleggja, verkar sentraliserande og verkar ulikt landet rundt når det gjeld det som til i dag har vore likeverdige tilbod?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Høgres kommunalpolitiske talsmann sa i dag i sitt innlegg at ingen kommune får ei krone for mykje. Eg deler hans vurdering. Så seier statsråd Solberg med reine ord at det er kommunar som pr. dato får tilført for mykje midlar. Eg ber om ei konkretisering i forhold til eit bilete av Kommune-Noreg, teikna av statsråden, som eg ikkje kjenner meg igjen i. Så nokre få ord om bustadsektoren. Det er nødvendig å byggja opp ein skjerma marknad med utleigebustader og låginnskotsbustader for dei som skal inn på bustadmarknaden for fyrste gong, eller som av andre grunnar har problem med å skaffa seg bustad på den opne marknaden. Senterpartiet meiner at inntektene frå dokumentavgifta bør øyremerkjast med eit program for bygging av allmennyttige utleigebustader, låginnskotsbustader og andre subsidierte bustader under prisregulering. Det går òg an å la ungdom under 30 år få unntak frå å betala dokumentavgift. Vi vil i vårt alternative budsjett nytta 150 mill. kr til tiltak for bustadlause. I det inngår det høgst nødvendige samspelet som skal vera mellom bustad og oppfølging, f.eks. etterverntiltak for rusmiddelmisbrukarar. Vi set søkjelyset på dei einslege sin situasjon, ei gruppe der somme har langt høgare buutgifter pr. person enn andre hushald, samtidig som dei òg kjem dårleg ut på andre område. Vi ynskjer ei eiga sak til Stortinget med ei vurdering av bustadpolitiske tiltak. Eg ber om statsråden si vurdering i forhold til det. Så til slutt til dette som gjeld Husbanken. Av ei total bustadfinansiering i Noreg legg Husbanken beslag på mellom 13 og 14 pst. Det er det vi snakkar om. Det er òg slik – vert det sagt i Husbanken – at det er søkt om 39 pst. meir i lån i år enn i fjor. Det betyr at ein allereie no kan vera i ein situasjon der ein begynner å trekkja av neste års lånerammer. For oss er det viktig å understreka at Husbanken medverkar til at det kvart år kjem eit stort tal nøkterne bustader på marknaden og medverkar til nøktern ressursbruk. Og Husbanken er ein svært viktig reiskap for å driva mot konjunkturpolitikk og sikra at bustadbygginga held fram, òg i nedgangstider. Det er ikkje tvil om at det kan bli vanskelegare å finansiera bustadbygging i distrikta utan Husbanken sine generelle bustadlån. Husbanken finansierer mellom 60 og 70 pst. av nybygg, f.eks. i Nord-Noreg, mot berre 10 pst. i Oslo.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-12-06:
Her har vore oppsiktsvekkjande taust i dag når det gjeld avslutninga av eldreplanen. Det må vera samsvar mellom det Stortinget seier, og det Stortinget gjer, òg på dette området. Forslag nr. 22 set søkjelyset nettopp på det. Forslaget inneber eit signal til dei av kommunane som har brukt år på å utarbeida planar for si eldresatsing. Dei har søkt råd frå fylkesmannen, fylkeslegen og i Husbanken. Dei har inngått avtalar, og dei har stolt på Stortinget. For nokre betyr det openbert stor uvisse og auka kostnader. Framstegspartiet har i dag varsla støtte til dette forslaget. Eg ber alle andre parti òg å vurdera det. Det betyr at det er føreseieleg og trygt for dei kommunane som no endeleg får ta del i eldresatsinga, som andre har fått ta del i tidlegare, og det betyr ei sak om ei grundigare vurdering av resten av søknadene til våren.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Senterpartiet har et forslag i innstillingen om at det skal legges til rette for forsøk med friere lokal skattøre, slik at kommuner i perioder kan øke skatten lokalt. Mitt spørsmål til representanten er: Vil det ikke være slik at et slikt system kan slå negativt ut for småkommuner med få innbyggere, og at dette kan føre til at man i disse kommunene må betale høyere skatt enn i en kommune som har f.eks. et distriktssenter med mange innbyggere? Og vil ikke dette, om det blir satt i verk, føre til at folk vil flytte fra de små distriktskommunene og inn til distriktssentraene? Så til et annet punkt: Senterpartiet og Arbeiderpartiet er for å innlemme øremerkede tilskudd i rammene, for det gir kommunene makt, og det gir større frihet for lokalpolitikerne. Men når det gjelder innlemming av øremerkede tilskudd for landbrukskontorene, sier et flertall i komiteen at det er grunn til å se på hvordan dette slår ut en gang til, og vil at Regjeringen skal komme tilbake med det. Senterpartiet er også enig i det. Likevel sier Senterpartiet i sin egen merknad at de vil ha det samme øremerkede tilskuddet som før. Er ikke representanten enig i at det blir litt rart at først er man for at øremerking skal fjernes og legges inn i rammene for at det skal gi lokalpolitikerne mer frihet og større makt, men når det kommer til den enkelte kommune, da er man plutselig imot? Hvilke signaler sender egentlig Stortinget da ut?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Statsråden har gjennom en rekke utsagn gått inn for å omgjøre Husbanken til en førstehjemsbank, selv om hun nå modererer det noe, og det er bra. Husbanken har siden den ble opprettet i 1946, vært et hovedinstrument i norsk boligpolitikk, og siden starten er mer enn 1 mill. boliger finansiert gjennom lån i Husbanken. Det er mer enn halvparten av alle. Dette vil i så tilfelle være den største omleggingen av norsk boligpolitikk på over 50 år. Sist Høyre prøvde seg på en slik omlegging, i vår, var det bare Høyre som gikk inn for det. Mitt første spørsmål er: Vil Stortinget få seg forelagt en så stor og prinsipiell sak? Statsråden har hevdet at Husbanken ikke har noen sosial effekt, kun at staten involverer seg i virksomhet som andre banker kan ta seg av. Men jeg vil spørre: Er nå det sant? De fleste kan sikkert få boliglån, men til hvilket rentenivå? Husbankens lån er jo ikke lenger subsidiert, men de er likevel rimeligere. Årsaken er ganske enkel, og det er at staten får billigere lån, og låntakerne får rimeligere lån. Sammenligner vi rentene i Husbanken for et lån på f.eks. 800 000 kr innenfor 80 pst. sikkerhet og en nedbetalingstid på over 25 år med rentene i den billigste storbanken i Norge, viser det seg faktisk at Husbankens lån er ca. 4 100 kr billigere pr. år, eller samlet over hele låneperioden 102 000 kr billigere. Da spør jeg statsråden: Har statsråden tenkt å påføre de mange som kunne fått husbanklån, en slik utgift? Regjeringen er også opptatt av å få konkurranse og styrke konkurransen mellom bankene. Langt på vei har hun også forskottert dette.(Presidenten klubber.) Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvor fornuftig blir det da å redusere Husbankens lånevirksomhet, hvor det allerede i utgangspunktet er billigst? (Presidenten klubber.)
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2001-12-06:
Senterpartiet skriver i sine merknader at partiet er opptatt av rettferdig fordeling. Det ønsker partiet å oppnå ved utstrakt bruk av oljepenger og meget høye skatter. Når det gjelder Senterpartiets økonomiske politikk, er det påfallende hvor mye bedre råd Senterpartiet har fått etter at de kom ut av regjeringskontorene. Har Senterpartiet endret syn etter sentrumsregjeringens brudd og deres avgang fra regjeringskontorene når det gjelder den økonomiske politikken? I kommuneproposisjonen som kommer nå, vil Regjeringen ta hensyn til storbyenes utfordringer, bl.a. med tanke på rus og psykiatri. Er dette en omlegging Senterpartiet kommer til å støtte? Så til slutt distriktspolitikk: Problemet med Senterpartiets distriktssatsing er at den baseres på selektive tiltak og få bedringer i generelle rammevilkår, bl.a. til næringslivet i distriktene. Flypassasjeravgiften er et slikt eksempel. Hvordan kan det såkalte distriktspartiet Senterpartiet gå imot fjerning av flypassasjeravgiften når de som rammes hardest av avgiften, nettopp er næringslivet i distriktene?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2001-12-06:
Representanten Andersen og SV har i hele partiets historie vært opptatt av boligpolitikk. De skriver sågar i sine egne merknader under kap. 581 om bolig og bomiljøtiltak at det er for få utleieboliger for ungdom og vanskeligstilte. SV har vært høyt på banen når det gjelder kritikk av Samarbeidsregjeringen for reduksjon i boligtilskuddet, selv om 26 mill. kr går til økt satsing på studentboliger. Denne kritikken finner jeg paradoksal, fordi SV i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen – som er den eneste komiteen der SV er i posisjon – kutter hele Samarbeidsregjeringens økning til studentboliger. Har SV en politikk som er forskjellig fra opposisjon til posisjon? Videre i sitt innlegg i dag snakket Karin Andersen om integrering. Men nok en gang tilbake til kirke-, utdannings- og forskningskomiteen, hvor SV kutter tilskuddene til språklige minoriteter i grunnskolen med 12,8 mill. kr. Jeg vil igjen spørre Karin Andersen: Har SV en forskjellig politikk i opposisjon og i posisjon, og hva skyldes disse motstridende standpunktene?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2001-12-06:
Det er oppsiktsvekkende når representanten Schjøtt-Pedersen, tidligere finansminister og tidligere leder av finanskomiteen, meddeler at Arbeiderpartiet ikke kan ta ansvar for rammen på område 6 og ønsker å stemme mot hele budsjettet på rammeområde 6. Flere ganger de siste fem årene som budsjettreformen har vart, har opposisjonen vært svært uenig med Regjeringen, men uten å ta det skrittet å stemme mot hele rammen. Jeg håper dette er siste gang Arbeiderpartiet demonstrerer en så stor uvilje som de har gjort nå. Så vil jeg gjerne kommentere representanten Karin Andersens svar på min replikk tidligere i dag. Jeg er sjokkert når SV sier at det er greit at overføringer til studentboliger kan kuttes så lenge stipendet går opp. Det er sågar bare fra 1. november stipendandelen går opp – to måneder før Samarbeidsregjeringen ville ha satt den opp. Når vi vet at de andre motpostene er månedlige utbetalinger av stipend og studielån og også en konverteringsordning, spør jeg meg selv: Hva har skjedd med SVs prinsipper? Jeg priser meg lykkelig, også på SVs vegne, over at SV ikke er med i flere flertallsinnstillinger enn den ene. Da tror jeg virkelig SV hadde gitt sine prinsipper på båten.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Det var vel ikke noe nytt og særlig oppsiktsvekkende i innlegget fra senterpartirepresentant Meltveit Kleppa – kanskje bare det at hun skryter av Arbeiderpartiets distriktspolitikk, for det er det ikke alltid de har gjort i det partiet. Nå er det slik at et flertall i komiteen bestående av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet klager høylydt over at de foreslåtte rammene avviker vesentlig fra hva som er nødvendig for å sikre hovedtrekkene i bosettingsmønsteret i distriktene. Denne mangelen på distriktssatsing er visstnok så ille at det bare er Fremskrittspartiet som kan tenke seg å støtte noe slikt, hører vi fra Senterpartiet. Men hvor i all verden har de dette fra? For det første: Meg bekjent finnes det ikke noe land i verden som fra før av bruker så store økonomiske ressurser på distriktspolitikk som nettopp Norge. De kuttene det her vises til, er så pass beskjedne at de kan regnes i promiller og prosenter i den store sammenheng. Er det slik at representanten Kleppa tror at norske distrikter er så lite robuste at de går dukken av noen høyst marginale reduksjoner på enkelte områder – jf. de reduksjonene det her er snakk om? En slik oppfattelse av virkeligheten er uforståelig, og jeg vil gjerne vite hvordan det kan ha seg at bosettingen i Distrikts-Norge er truet ved at det bare kuttes noen prosenter og promiller på enkelte områder. Det er ingen store radikale endringer i forhold til hva Stoltenberg-regjeringen foreslo, så hvis det er så ille, må det altså ha vært snakk om de forslagene som kom nettopp fra Stoltenberg-regjeringen. Det var der grunnlaget lå(presidenten klubber)(Presidenten klubber.) (presidenten klubber) (Presidenten klubber.)
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Representanten Hans Kristian Hogsnes fra Høyre holdt et glimrende innlegg som jeg gjerne kunne ha holdt selv. Høyre og Fremskrittspartiet har på flere områder sammenfallende politiske synspunkter. Det kom også godt frem i representantens innlegg. Det gjelder den økonomiske politikken, skatter og avgifter, det gjelder distriktspolitikken, det gjelder fylkeskommunen, og det gjelder også konkurransepolitikken. Vi vet alle at med det flertall som er til stede i Det norske storting i dag, er det store muligheter for å drive gjennom reformer i den offentlige forvaltning à la dem representanten Hogsnes var inne på. Høyre har, vil jeg si, fått to utmerkede statsråder i arbeids- og administrasjonsminister Victor D. Norman og kommunal- og regionalminister Erna Solberg. Disse er sentrale i arbeidet med å reformere den offentlige sektor. Konkurransepolitikken var et sentralt tema i representanten Hogsnes innlegg, og det er et sentralt element når det gjelder reformering av den offentlige sektor. De offentlige velferdsmonopol trenger fornyelse gjennom økt konkurranse fra private aktører når det gjelder å tilby innbyggerne offentlig finansierte velferdstjenester som skole, helse, eldreomsorg osv. Derfor må alle hindre for fri konkurranse mellom private og offentlige aktører i velferdsmarkedet fjernes så fort som mulig. Fremskrittspartiet har et forslag, nr. 9, om å gjøre momskompensasjonsordningen generell. Representanten var i sitt innlegg inne på at momsnøytralitet var viktig å få på plass. Mitt spørsmålet er derfor til representanten: Kommer Høyre til å støtte forslag nr. 9, fra Fremskrittspartiet, om å gjøre momskompensasjonsordningen generell?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Representanten Anita Apelthun Sæles innlegg var balansert. Det var lite jeg kunne finne her å ta en saftig replikk på, for å si det slik. Men jeg vil komme inn på en sak, og det er at det er flere bedrifter og ansatte som i dag etterlyser økt fleksibilitet når det gjelder arbeidstid, og som mener at arbeidsmiljøloven må oppmykes. Nå er det slik at det foretas en bredere gjennomgang av arbeidsmiljøloven. Men jeg mener likevel at en endring som går på det brede, vil ta for lang tid i forhold til en del andre mindre endringer som det er behov for, og som man ikke kan vente med til man har foretatt en bred gjennomgang av loven. Jeg minner også om at dette var en sak der Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet var enige i forrige sesjon om at en slik oppmykning av arbeidsmiljøloven på dette området måtte gjøres, men da var vi ikke i flertall. Dette flertallet har vi her i salen i dag, og vi kan altså sammen nå sørge for at våre intensjoner på dette området blir vedtatt her i dag. Jeg vil da gjerne spørre representanten Apelthun Sæle om ikke i hvert fall hennes parti og regjeringspartiene vil vurdere å støtte Fremskrittspartiets forslag, slik at de nødvendige endringene i arbeidsmiljølovens bestemmelser om overtidsarbeid blir tatt ut av den brede behandlingen som jeg skjønner det er lagt opp til, og som jeg mener vil ta for lang tid. Det å få vurdert dette med overtidsarbeid må vi gjøre raskt. Det er noe som jeg mener vi ikke har tid til å vente på. Statsråden sitter her. Jeg mener også at statsråden bør kunne si noe om dette. Vi ønsker en raskere behandling enn det som det er mulig å få til gjennom en slik bred gjennomgang av loven.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Jeg merket meg at statsråd Victor D. Norman viet en del av sitt innlegg til behovet for økt arbeidsinnvandring, og her er vel kanskje et av de områdene der Høyre og Fremskrittspartiet har et noe ulikt syn. Jeg vil stille meg undrende til de partier som fortsatt synes å mene at økt arbeidsinnvandring av sågar ufaglært arbeidskraft fra land utenfor EØS-området, er nødvendig for Norge. Vi er inne i en periode der det er noe økende ledighet. Det finnes for tiden noe sånt som 60 000–70 000 ledige i Norge. Vi har hundretusener som arbeider i halv eller annen brøkdels stilling. Vi har oversysselsetting i landbruket og offentlig forvaltning. Så vi har – det er mitt poeng – en arbeidskraftreserve i Norge totalt som burde overflødiggjøre arbeidsimport fra land utenfor EØS. En annen ting som jeg vil inn på, er noe annet som statsråden omtalte i sitt innlegg, og som jeg selv har vært opptatt av i mine innlegg, og det er en gjennomgang av de offentlige reguleringer, av konkurransepolitikk. Jeg oppfattet statsråden dit hen at han legger opp til å være en pådriver for å få dette viktige arbeidet igjennom i den offentlige virksomheten. Jeg ser fram til de resultatene som vil komme som en følge av det moderniseringsarbeidet som bl.a. statsråd Victor D. Norman legger opp til, og som han synes å ivre nødvendig for. Vi har for mye konkurransebegrensende i norsk offentlig forvaltning. Her er det et kjempearbeid å gjøre, så jeg respekterer at det tar tid, men jeg vil gjerne spørre: Hvor lang tid må vi vente før vi får se noen resultater av det statsråden har satt i gang?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg skal gi representanten Sandberg rett i én ting: at det er opprør i distriktene. Det er ganske mange år siden vi har sett et slikt engasjement i forhold til budsjettbehandlingen i Stortinget som det vi ser nå, og til dels fra uventet hold. Den kjente bedriftslederen og Høyre-mannen Jens Petter Ekornes sier i Sunnmørsposten: «Forslaget fra regjeringa om å kutte kraftig i bevilgningene til SND er kort og godt en katastrofe.» Han uttaler videre: «Jeg frykter for at dette bare er begynnelsen på en rasering av SND som drivkraft i næringsutviklinga på landsbygda». Høyres ordførere i mitt eget hjemfylke, Finnmark, slakter forslaget om å fjerne fraktutjamninga, og mener at det er helt urimelig at man skal fjerne tilskudd som sikrer mest mulig like priser over hele landet. Jeg mener fraktutjamninga har en betydning. Jeg registrerer at ordførerne i østre region i Aust-Agder, som jo ikke akkurat er arbeiderpartiordførere alle sammen, sender skriv til kommunalkomiteen, til næringskomiteen, til finanskomiteen, hvor de sier at de vil uttrykke sterk bekymring for den mangel på distriktspolitikk Regjeringen legger opp til gjennom sitt forslag til statsbudsjett. Og slik kan vi fortsette fra fylke til fylke. Det innebærer selvfølgelig to ting. Det innebærer for det første at det er en dyp bekymring for de virkningene som følger av de kutt som foreslås i dette budsjettet. Men det innebærer også en dyp bekymring blant befolkningen i distriktene for det linjeskiftet og den kursendring som dette budsjettet representerer, og for den mangelen på vilje til å opprettholde den distriktspolitikk som vi til nå har hatt, som dette budsjettet representerer. Og den bekymringen deler jeg fullt ut.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg registrerer at presidenten ikke har glemt kunstene fra sin tid som bygningsarbeider. La meg først gripe fatt i det representanten Andersen sier om at Arbeiderpartiet har en «ny realisme». Arbeiderpartiet har hatt denne realismen hele tiden, men jeg tror at den budsjettbehandlingen vi nå ser, illustrerer forskjellene i norsk politikk mye bedre enn det vi tidligere har sett – forskjellene hvor Arbeiderpartiet og tradisjonelt sentrum, nå Senterpartiet/SV, har stått sammen om en aktiv distriktspolitikk, og der Høyre på den andre siden har stått for en mindre aktiv distriktspolitikk, mens vi i dag klart får kastet lys på virkningene av de ulike retningene som Arbeiderpartiet og Høyre her representerer, og det gjør også at forskjellene kommer fram. Når det gjelder situasjonen i fylkeskommunene, gav den grunnlag for uro også i arbeiderpartiregjeringen. Man traff bl.a. tiltak i forhold til regionsykehus og fylkeskommunene. Men samtidig er det viktig å peke på at vi den siste tiden har fått stadig nye rapporter om utviklingen i underskuddet i fylkeskommunene som er urovekkende, ikke minst underskuddet i 2001, og det er avdekket at flere fylkeskommuner har vanskelige tilpasninger av økonomien etter overdragelsen av sykehusene til staten. Det er slik at eventuelle underskudd fra sykehusdriften, som må dekkes av fylkeskommunene etter at staten har overtatt ansvaret for sykehusene, vil kunne få negative virkninger bl.a. for opplæringssektoren, slik representanten pekte på. Det er også bakgrunnen for at Arbeiderpartiet sammen med Senterpartiet og SV har lagt fram forslag om at Regjeringen snarest, og senest i revidert nasjonalbudsjett, må legge fram forslag til et sluttoppgjør, og vi fremmer også i dagens innstilling forslag i samsvar med det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Arbeiderpartiet ser alvorlig på at vi ikke finner grunnlag for å fremme forslag om disponeringen av budsjettrammen. Det er ikke noe vi gjør med lett hjerte, delvis på grunn av at vi mener det er et tiltak som vi bruker i spesielle situasjoner, og delvis på grunn av grunnlaget for at vi har måttet trekke en slik konklusjon. Grunnlaget for at vi har måttet trekke en slik konklusjon, er at den ramme som Kristelig Folkeparti har tvunget igjennom i Stortinget ved et kabinettsspørsmål, er en ramme som ikke gjør det mulig å føre den aktive distriktspolitikken som vi mener er nødvendig. Det er en ramme som ikke gjør det mulig å føre den aktive boligpolitikken som vi mener er nødvendig. Det er en ramme som ikke gjør det mulig å føre den aktive arbeidsmarkedspolitikken som vi mener er nødvendig. Det er en ramme som ikke gjør det mulig å føre den aktive politikk i forhold til økonomisk svakstilte grupper som vi mener er nødvendig. Dette er en ramme som bare har kunnet få flertall i denne sal på grunn av at Kristelig Folkeparti fundamentalt har endret syn i både distriktspolitikken og boligpolitikken, og som bare kan få flertall gjennom støtte fra Fremskrittspartiet. Arbeiderpartiet, og også Senterpartiet, har under budsjettprosessen strukket ut en åpen hånd til Regjeringen med sikte på å vurdere løsninger på budsjettsituasjonen i Stortinget. En slik løsning kunne aldri innebære den type rammer som det kommunalkomiteen har fått til disposisjon innenfor dette området. Derfor må vi konstatere at dette er en ramme som bare kan få flertall med Fremskrittspartiet. Det er en ramme som innebærer en politikk som bare får flertall på grunn av at Kristelig Folkeparti fundamentalt har endret syn fra det man representerte ved behandlingen av distriktsmeldingen og andre viktige velferdspolitiske dokumenter, til å gi støtte til det som tidligere var mindretallets, Høyre og Fremskrittspartiets, syn. Det må man ta konsekvensen av. Da er det regjeringspartiene og Fremskrittspartiet som må finne løsningen på det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
La meg først be statsråden om å sammenlikne likt med likt – det er vitterlig en forskjell når Bondevik-regjeringen stiller 2 milliarder kr mer til disposisjon – og spørsmålet er: Hva disponerer man dem til? Bondevik-regjeringen disponerer det til skattelette. Arbeiderpartiet prioriterer det til å øke botilskuddet til dem som er bostedsløse, øke bostøtten til unge familier som ikke har husbanklån mv. Men det dramatiske kursskiftet i boligpolitikken knytter seg først og fremst til avviklingen av Husbanken som en allmenn boligbank. Det vil ha en dramatisk virkning. Men det som har skapt størst debatt i tilknytning til budsjettet, er utvilsomt distriktspolitikken. Jeg registerer at det i organet til statens eget virkemiddelapparat, SND skrives: «Grovt regnet vil dermed 5 milliarder kroner forsvinne fra nødvendige og risikofylte utviklingsprosjekter, ofte i bedrifter som har mange år foran seg før skatteincentiver og andre strukturtiltak vil ha effekt.» Da regner SNDs direktør også med ringvirkningene av de tiltak som SND skal iverksette. Jeg registrerer at fire kunnskapsbedrifter i Tromsø skriver: «Regjeringen vifter med skattelettelser for bedrifter som et slags substitutt for et utarmet SND. Som virkemiddel for nyetablerte bedrifter? Glem det! Vi ringer når vi er i skatteposisjon!» Og statsministerens egen fylkeskommune sier: «Det som på makronivå kan sjå ut som små statsbudsjettendringar, har dramatiske verknader for næringslivet i vår region.» Og en som statsråden kanskje føler seg nærmere, generalsekretæren i Bedriftsforbundet, sier: «Det virker som Regjeringen ikke er klar over konsekvensene av det den har foreslått». Han får støtte av sjeføkonomen i NHO, som sier at: «Regjeringen bør bruke mer tid på å legge om næringspolitikken …». Er det slik at alle disse har tatt fullstendig feil, og at stort sett bare Regjeringen og noen spede røster i Prosessindustriens Landsforening har hatt rett? Eller er det slik at vi nå har fått en dramatisk omlegging av distriktspolitikken?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg har med interesse merket meg at statsråd Solberg i debatten har sagt nei til sitt eget utspill i NRK–radio forleden om at Husbanken nå skal bli førstehjemsbank. Hvis jeg forstår statsråden rett, skal det knapt bli noen svekkelse av noen av de eksisterende tiltak og rammer. Men dersom statsråden står fast ved at antallet etableringslån skal økes til det nivå arbeiderpartiregjeringen foreslo, mens utlånsrammen settes 2 milliarder kr lavere, så betyr det at rundt 1 500 færre boliger kan oppføres med husbanklån neste år. Jeg har ellers merket meg statsråd Normans understrekning av viljen til utlokalisering av statlig virksomhet. Det er jeg glad for. Jeg håper statsråden også vil følge opp merknaden fra flertallet i komiteen, som forutsetter at den nye regjeringen følger opp den forrige regjeringens arbeid om å etablere 30–50 nye statlige arbeidsplasser i Vardø. Dette er antakelig den kommunen som er hardest rammet av omstilling i statlig virksomhet. Representanten Hoddevik tok opp spørsmålet om grenserevisjonen mellom Sande og Vanylven kommuner. Den merknaden som står her, må for Arbeiderpartiets del ikke forstås slik at Arbeiderpartiet gir Regjeringen en generell tilslutning til det Regjeringen måtte ønske, men dersom Regjeringen mener at den har nye opplysninger som den vil legge fram for Stortinget til en vurdering, vil vi selvfølgelig vurdere saken. Men som sagt, ikke en generell tilslutning fra vår side. Regjeringen Bondevik har lagt fram nye anslag for arbeidsledigheten neste år. Disse anslagene bygger på analyser som er kommet etter at regjeringen Stoltenberg la fram sitt budsjettforslag, og som fanger opp den økte usikkerheten i internasjonal økonomi. Regjeringen anslår nå økt arbeidsledighet neste år, og det ville forsterkes gjennom ledighetstallene for november, som ble lagt fram mandag, og de nyeste analysene som også kom fra andre steder. Økningen i ledigheten siste måned er den største på nær ti år, og det bør uroe oss alle. Arbeiderpartiet mener for sin del at Regjeringen er for passiv når den nå bare øker bevilgningene til arbeidsledighetstrygd. Vi mener at de nye opplysningene gjør det nødvendig å styrke arbeidsmarkedstiltakene, og har derfor foreslått det. Jeg forutsetter imidlertid at Regjeringen nøye følger utviklingen, og jeg er glad for at statsråden understreket det. Jeg forutsetter at Regjeringen eventuelt kommer tilbake til Stortinget med forslag til tiltak. Ellers vil jeg vise til at Arbeiderpartiet også mener at det er behov for en grundig gjennomgang av kommuneøkonomien – én ting er pensjonskostnadene, en annen ting er underskuddene som følge av aktiviteten i sykehussektoren. Her viser jeg til det private forslag som er fremmet av representanter for Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, og til behandlingen av det i Stortinget.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Det var statsråd Solberg som bad om veiledning til komiteens merknad om Åram krets. La meg da presisere følgende: Arbeiderpartiet har ikke bedt om å få saken til Stortinget. Jeg oppfatter det heller ikke slik at komiteen ber om det. Hvis Regjeringen står fast ved nåværende beslutning, så har Arbeiderpartiet ikke merknader til det. Hvis Regjeringen ønsker å komme til Stortinget med nye vurderinger, vil vi selvsagt vurdere spørsmålet da. Da vil vi også ta standpunkt etter å ha sett Regjeringens eventuelle nye vurderinger. Men la meg presisere: Arbeiderpartiet har ikke bedt om å få saken til Stortinget, og jeg oppfatter heller ikke at komiteen som sådan har bedt om det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Jeg deler presidentens vurdering når det gjelder voteringsopplegget. V har i sin ordlyd «selv om det medfører et bevilgningsmessig merbehov under kap. 520» Det innebærer at satsspørsmålet har økonomisk konsekvens og derfor er en del av rammebeslutningen. Jeg er derfor helt enig i presidentens vurdering.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
President! Presidenten refererte VIII.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Arbeiderpartiet har varslet at vi stemmer mot disponering av rammen, og med det følger også at vi stemmer mot de rammeavhengige forslag. Dersom presidenten definerer romertall V som et rammeuavhengig forslag, så vil jeg råde Arbeiderpartiets gruppe til å stemme for det forslaget.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Det var interessant å høre på representanten Schjøtt-Pedersen. Hele innledningen i hans innlegg gikk på at Arbeiderpartiet har stått sammen med sentrumspartiene i en meget offensiv distriktspolitikk, og hva den har inneholdt i både 10 og 15 og 20 år. Og så avsluttet han den sekvensen med å si at nå må vi gjøre noe annet. Det som er interessant å utfordre Arbeiderpartiet og Schjøtt-Pedersen på, er at nå opplever vi opprør i distriktene. Aldri har vi sett så stor fraflytting fra distriktene. Aldri har vi sett så lite næringsutvikling og etablering av nye arbeidsplasser i distriktene. Dette er et resultat av at Arbeiderpartiet har stått sammen med sentrumspartiene i en offensiv distriktspolitikk. Så snakker Schjøtt-Pedersen om at vi må ha levende bygder og mangfold i kommunene. Da er mitt spørsmål: Er det mangfoldet som Schjøtt-Pedersen peker på, det at det er store forskjeller mellom kommunene – at innbyggerne i den ene kommunen mottar et elendig tilbud, mens innbyggerne i andre kommuner mottar et meget bra tilbud? Er det det mangfoldet Arbeiderpartiet og Schjøtt-Pedersen peker på? Så vil jeg også bare rette opp én ting. Det er et flertall i komiteen, sier Schjøtt-Pedersen. Men det skal jo bli morsomt å se i dag hvorvidt det samme flertallet eksisterer her i salen. Vi håper og tror at det kanskje blir litt annerledes. Så vil jeg også utfordre Schjøtt-Pedersen på én ting, og det gjelder fraktutjamning. Vi fjernet det en liten periode, fordi Konkurransetilsynet gikk inn og sa at denne fraktutjamininga ikke hadde noe utslag overhodet. Deler Schjøtt-Pedersen Konkurransetilsynets syn?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Til det siste først: Jeg beklager at fraksjonen har vært uklar når det gjelder den flertallsmerknaden. I utgangspunktet var vi inne med et obs. på den merknaden. Vi gikk på ett tidspunkt inn. Det var den feilen undertegnede gjorde, for det skulle vi ikke ha gjort. Det beklager jeg. Når representanten er veldig opptatt av Fremskrittspartiets politikk overfor dem som har minst, vil jeg bare vise til Fremskrittspartiets alternative budsjett, som faktisk gir skattelette til dem som har minst, i motsetning til det budsjettet Stoltenberg la fram, som ville ha gitt skattelette bare til dem som har mest. Et eksempel her er Stoltenbergs forslag til reduksjon av toppskatt, som bare skulle gjelde dem som har to inntekter, og bare dem som tjener over et visst beløp. Det er Stoltenbergs framlegg. Fremskrittspartiet ønsker å øke innslaget på toppskatten for alle, også for dem som har kun én inntekt, samtidig som vi ønsker å foreta reduksjoner i bunnen, som når alle. Samtidig vil jeg vise til Fremskrittspartiets avgiftspolitikk, som generelt vil slå best ut for de som har minst. For det er klart at det er strømavgiftene til Arbeiderpartiet, det er de kommunale avgiftene til Arbeiderpartiet, og det er de kommunale eiendomsskattene til Arbeiderpartiet som er utslagsgivende for de som har minst. Her har vi en generell reduksjon. Det vil nå ikke minst barnefamilier med lave inntekter, pensjonister og enslige. Så her tror jeg at Fremskrittspartiet har en meget, meget god samvittighet. Så til arbeidsmarkedet. Nå har vi åpnet for at private skal få komme ut i markedet og jobbe i forhold til arbeidsmarkedstiltak. Da må vi også tro at de greier den jobben. Det etableres nå flere og flere selskap for å drive med ansettelser og salg og leie av arbeidskraft. Da må vi tro at det vil avlaste Aetat. Dermed kan vi også redusere bevilgningene til den etaten.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Nå var ikke Hogsnes den første jeg tenkte på da jeg foreslo videotimer i julen. Jeg tror det er en rekke andre som kanskje har mer behov for å sitte og se på video. Men jeg tror ikke det gjør noe om også Hogsnes tar en time eller to, hvis han har noen ledige stunder i julen. Når det gjelder selskapsskatten, er det helt klart. Det er enkelt for meg å svare at vi ikke bare vil tilbakeføre deler av selskapsskatten, vi vil tilbakeføre hele selskapsskatten. Det foreslo Fremskrittspartiet også i forrige periode en rekke ganger. De gangene vi gjorde det, var det liten støtte å få fra Høyre. Men nå er det nye toner, og jeg ser virkelig fram til at de signalene også kommer fra Regjeringen. Når det generelt gjelder inntektssystemet til kommunene, beskrev jeg litt av det i mitt hovedinnlegg. Jeg tror ikke at Høyre og regjeringspartiene er på riktig vei for å skape en større rettferdighet når de i merknadene faktisk slår fast at enkelte tilskudd skal videreføres på samme måte som nå. Jeg tror regjeringspartiene også må være villig til å vurdere alle de andre tilskuddene som ligger i dagens virkemidler, og da tenker jeg på Nord-Norge-tilskuddet, som regjeringspartiene i sine merknader slår fast at de ønsker å videreføre. Ellers ser jeg, som Hogsnes, fram til en videre dialog med regjeringspartiene i Stortinget, og håper at vi sammen skal få løse mange ting opp mot modernisering av offentlig sektor, og da særlig opp mot kommunesektoren.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Jeg må si at når representanten Holmås tar replikk, skaper det bare mer og mer forvirring. Når det gjelder det siste minuttet av denne replikken, tror jeg at jeg må få referatet og lese det om og om igjen, for jeg skjønte i hvert fall ikke hva representanten Holmås var ute etter. Det Holmås helt klart unnlot å nevne i forhold til Fremskrittspartiets merknader – for øvrig er det første som representanten Holmås leste opp, en programerklæring fra Fremskrittspartiet – var at vi lever etter et prinsipp om at den enes frihet ikke går lenger enn til der den andres starter. Og det er også veldig vesentlig i forhold til at vi aksepterer mangfoldet og friheten til det enkelte individ, så lenge det ikke er til belastning for andre mennesker. Det gjelder innvandrere, det gjelder nordmenn, det gjelder meg, og det gjelder Holmås. Så enkelt er det. Men jeg registrerer at vi er i ferd med å få en debatt om asyl- og innvandringspolitikken i Norge. Denne debatten kommer nå på grunn av at resultatene av de siste tiårs politikk nå for alvor har gått opp for flere. Det er på tide, for nå er det etter min påstand krisetilstander. I år tar vi imot 16 000 asylsøkere. Vi har nettopp omfordelt 300 mill. kr for å møte utfordringene. Det står flere tusen mennesker i kø for å få behandling av sine asylsøknader, det står flere tusen mennesker uregistrert hos politiet, kommunene tvinges til å ta imot flyktningene, kommunene tvinges til å åpne asylmottak og asylleire, barn sitter innelukket i flere år, mindreårige asylsøkere får ikke den oppfølgingen de krever, arbeidsledigheten blant innvandrerne er enorm. Nå kreves det tiltak, og Fremskrittspartiet har medisinen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
La meg først få lov å si til representanten Andersen at det hun sier om private skoler, faktisk sier mye mer om SVs representanter og deres fordommer og mangel på toleranse overfor andre mennesker. Jeg er ikke langt fra å si at representanten Andersen er injurierende når det kommer en påstand om at barn i private skoler dyrker fordommer mot hverandre. Men det er vel ikke noe nytt fra SV. Så registrerer jeg at representanten Andersen igjen bruker veldig mye tid i sitt innlegg på Fremskrittspartiet – som om dagens situasjon er skapt gjennom at Fremskrittspartiet har hatt makt. Det er jo ikke tilfellet. Det er jo nærmere SV og Arbeiderpartiet som har skapt den situasjonen som eksisterer i dag. Og med all respekt å melde må vi få lov å ha oss frabedt å bli satt til ansvar for at vi har en kritisk situasjon både innenfor flyktning- og asylpolitikken og innenfor offentlig sektor. SV vil jo bare videreføre de gamle virkemiddeltiltakene. De vil styrke de gamle tiltakene innenfor offentlig sektor. De vil også styrke og videreføre den gamle snillistiske asyl- og innvandringspolitikken. Nå har til og med deres egne tatt ett oppgjør med at den snillistiske asyl- og innvandringspolitikken til venstresiden har slått feil. Likevel ser vi også noen positive ting i SV. Nestleder Inge Ryan er ute i Trønder-Avisa i dag og sier at enten må fylkeskommunen nå avvikles eller så må den tilføres nye oppgaver. Mitt spørsmål til Andersen er: Hvis vi nå ikke lykkes med å tilføre fylkeskommunen nye oppgaver, vil da SV være med og legge ned fylkeskommunen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Teknisk beregningsutvalg for kommunesektoren er nevnt mange ganger i dag. Fakta som kommer ut, er at det er store forskjeller på tilbudene i kommunene – enorme forskjeller. Konklusjonene på dette står i Aftenposten den 7. november 2001: «Disse beregningene viser at Nord-Norge har den høyeste samlede produksjonen av kommunale tjenester.» Og det sies faktisk videre: «Nord-Norge har derfor lite å klage på når det gjelder kommunal standard i forhold til resten av landet.» Det er Borge som sier dette. Avslutningsvis i den samme artikkelen står det: «Utvalgets tall viser at den korrigerte inntekten pr. innbygger i Nord-Norge ligger 25 prosent over Hedmark og Oppland. Dette skyldes særskilte tilskudd til Nord-Norge.» I innstillingen i dag står Høyre sammen med en rekke andre partier i en merknad som går på å frede Nord-Norge-tilskuddet. Mitt spørsmål til statsråden er da: Deler statsråden det synspunktet at Nord-Norge-tilskuddet nå skal fredes i all framtid? Min andre utfordring til statsråden kommer som en følge av at statsråden nå håper at Regjeringen vil spre «glede og lykke» rundt omkring i landet. Det håper da inderlig alle sammen, og jeg håper at Regjeringen skal gjøre det hånd i hånd med Fremskrittspartiet. Det vises også til dette utvalget, hvor Rune J. Sørensen, som er professor ved Handelshøyskolen BI, sier at 100 kommuner er nok. Dagens kommuner og fylkeskommuner bør erstattes av ett lokalt forvaltningsnivå med omtrent 100 kommuner. En slik reform vil gi både mer vitalt lokaldemokrati og en mer effektiv tjenesteproduksjon. Deler statsråden disse synspunkter fra Rune Sørensen?