Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-12-10:
Politikk bygges gradvis. Familiepolitikken er et veldig godt eksempel på det – man har bygd og bygd og bygd. Når man ser på norsk familiepolitikk, ser man at det har vært et vellykket prosjekt. Man ser at fødselsraten i Norge er relativt sett høy til å være et vestlig land, et velutviklet land med god økonomi. Mange velger å få barn og kombinere det med karriere. Det har vært et felles politisk prosjekt. I den siste åtteårsperioden var barnehageløftet det største prosjektet vi hadde. Det kom også med utgangspunkt i et felles ønske i Stortinget om at vi skulle gjøre det. Vi klarte, takket være kraftfull politisk vilje, å bygge over 60 000 nye barnehageplasser. Det kostet mye penger, men vi har bygd det i fellesskap. I samme perioden klarte vi å holde prisene på bruk av barnehager nede gjennom at vi hadde en makspris. Det har også vært et vellykket prosjekt. Jeg synes det er synd at regjeringen og flertallet nå går bort fra den maksprispolitikken vi har hatt, for jeg mener det har vært en klok og god prioritering at vi har klart gradvis å gjøre det billigere. Nå blir det litt dyrere, man vil gradvis gjøre det dyrere. Jeg synes det har vært lurt at vi har klart å gjøre det gradvis billigere. Så var det neste prosjektet vi hadde på barnehagepolitikken, at en skulle få to opptak i året. Det kunne man forvente at den nye regjeringen også ville støtte når man så uttalelsene til finansminister Siv Jensen i valgkampen, der hun var en sterk talskvinne for løpende opptak, og man har hørt Høyres debatt tidligere, der de har vært sterke talspersoner for løpende opptak. Da er det forunderlig, med de valgløftene man ga, at man går bort fra det og går tilbake igjen til ett årlig opptak. Det er det motsatte av det man lovet. Så er det kontantstøtten, som også flere og flere partier begynner å få eierskap til. Den kom under sentrumsregjeringen – Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – som var arkitekten for kontantstøtten. Da det ble rød-grønn regjering, ble det spådd at da kom kontantstøtten til å bli borte – det var veldig mange sterke dommedagsprofetier rundt kontantstøtten. Jeg og Senterpartiet mener at vi gjennomførte en vellykket reform når det gjaldt kontantstøtten, at vi målrettet den mot de minste barna. For det er der behovet har vært størst, og vi så etter at vi endret innretningen av kontantstøtten, at bruken av kontantstøtte økte, at flere ønsket å bruke mer tid med de minste barna da vi økte beløpet. Vi i Senterpartiet er fortrolig med det som skjer på kontantstøtte nå, når det er målrettet mot ettåringer, for da ser vi at man ikke får mange av de negative sideeffektene man også vet at kontantstøtten har bidratt til. Så den målrettingen og den modellen som egentlig den rød-grønne regjeringen la opp til, er jo den som nå blir videreført. Men vi mener at det er uklokt å innføre kontantstøtte for to- og treåringer, for vi ser at kontantstøtten, som all annen politikk, har flere sider. Vi mener at den løsningen vi har, er en relativt sett god løsning. Så har det vært fokus i familiepolitikken vår, og også i den rød-grønne regjeringen, på hvordan en kan få bruke mer tid med de minste barna. Jeg synes det blir litt mye skyttergrav her, for når man diskuterer foreldrepermisjon, bør man også ta med at vi utvidet den totale lengden på foreldrepermisjonen. Èn ting var at vi styrket fedrenes rettigheter, men vi økte også den totale lengden for familien, hvis jeg ikke husker feil, med seks uker. Det gjør at flere har hatt mulighet til å være lenger hjemme, og vi hadde også en kontantstøtteløsning, slik at de som hadde behov for det, kunne være litt lenger hjemme når barnet var som minst. Det har vært en politisk prioritering. Derfor er jeg selvfølgelig glad for at dagens regjering ikke går tilbake på den prioriteringen. Jeg er også glad for at det som ble sett på som veldig uklokt, at vi økte fedrekvoten, nå er felles politikk. Når du ser hva Fremskrittspartiet egentlig mente om fedrekvoten, er det med ti uker helt forkastelig, når du leser en del av de uttalelsene Fremskrittspartiet har hatt før. Men nå er den doblingen som blir neste år i forhold til 2005, felles politikk. Det viser hvordan politikk bygges gradvis, hvordan vi har gjort mange forbedringer på mange områder som kommer til å stå, selv med de justeringene som er nå. For hovedlinjene i familiepolitikken etter dette budsjettet er de linjene som den rød-grønne prioriteringen har fulgt gjennom åtte år. Og så fikk vi også med oss en arv, selvfølgelig, som vi bygger videre på. Men familiepolitikk er blant de områdene som virkelig har blitt prioritert, og det er brukt store penger på det gjennom barnehagereformen. Det har vært en virkelig stor og tung reform, som jeg mener har vært vellykket. Så håper jeg, for i år har man egentlig saldert budsjettet litt med at man ikke har hatt noen særlig satsing i familiepolitikken, at vi framover fortsatt kommer til å prioritere satsing på familiepolitikk. Det er en veldig god framtidsinvestering, og det er en veldig god investering at mange ønsker å kombinere familieliv med arbeid, og at vi har gode ordninger for de aller, aller minste barna.