Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-05-21:
Det er viktig ikke å bli selvtilfreds. Det er mye som gjøres gjennom Yrkesfagløftet, men vi må gjøre mye mer. Målet er selvfølgelig at fag- og yrkesopplæringen skal være en attraktiv og relevant utdanning for alle elever, og at vi gjennom fagutdanningene skal bidra til det arbeidslivet trenger. Det tror jeg er et mål som forener alle i salen. Arbeiderpartiet har foreslått ikke mindre enn 33 tiltak som skal styrke yrkesfagene, og jeg mener at mange av forslagene er gode. Men så ser jeg i innstillingen at komiteen har merket seg det som jeg også har merket meg, nemlig at ganske mange av disse forslagene allerede er iverksatt. Det er bra å kunne levere også. La meg ta et eksempel: Representanten Henriksen nevnte i sitt innlegg at man trenger mer fleksibilitet på timefordelingen, sånn at det blir lettere å ha vekslingsmodeller. Den endringen har vært på høring. Det kommer til å tre i kraft fra 1. august, og da er en av de formelle barrierene mot å ha vekslingsmodeller fjernet. Enigheten om hva som skal til for å styrke yrkesfagene virker å være ganske stor. Høyre foreslo f.eks. i to representantforslag, i 2010 og 2012, å legge til rette for at fagfolk uten lærerutdanning skulle få mulighet til å kvalifisere seg for en jobb i skolen, øke lærlingtilskuddet, legge til rette for fleksible opplæringsmodeller, yrkesretting av fellesfag og gi bedre tilbud til elever som ikke får læreplass. I løpet av våre første år i regjering har vi satt i gang eller styrket alle disse tiltakene. Så når det kommer forslag om å gjøre det samme igjen – fem år senere enn i hvert fall det første representantforslaget fra Høyre kom – kan jeg heldigvis si at det er godt ivaretatt. Dessuten har vi gjort andre ting som ikke sto beskrevet i Meld. St. 20 for 2012–2013, På rett vei, f.eks. en skjerpet lærlingklausul, som er på vei. Jeg skal ikke bruke opp tiden på å gå gjennom alle forslagene som jeg er enig i. Mange av forslagene er gode, og jeg vil også si at mange av de andre forslagene er spennende, og flere av dem er verdt å jobbe videre med, men jeg mener at de må jobbes videre med. Jeg har også lyst til å gi honnør til Arbeiderpartiet for at de legger vekt på at vi trenger en helhetlig satsing på fag- og yrkesopplæringen. Det kan være alvorlig for norsk økonomi og for konkurransekraft hvis vi ikke får flere unge til å fullføre yrkesfaglige utdanninger, for da vil vi ikke få dekket helt avgjørende arbeidskraftsbehov innenfor både privat sektor og de grunnleggende velferdsyrkene våre. Elevene må også ha et godt grunnlag fra grunnskolen, slik at de har de nødvendige forutsetningene for å fullføre. Da er det viktig med en stor satsing på kunnskapsskolen, lærernes kompetanse og – gjennom bevilgningene som flertallspartiene ble enige om – forsøk med økt lærertetthet og flere lærerstillinger i skolen. Det er avgjørende at det finnes nok læreplasser. Det er et ansvar som det offentlige ikke kan ta alene, men det offentlige kan gi viktige bidrag. Vi vet at hvis man ikke får lærlingplass, er det mange som faller fra. Det må også finnes muligheter for videreutdanning i fagene, og arbeidslivet må etterspørre kompetansen til fagarbeideren. Det er en av grunnene til at vi nå går gjennom alle yrkesfagprogrammene sammen med partene i arbeidslivet, med sikte på å gjøre dem enda mer relevante for arbeidslivet. Det er altså dette vi jobber for i Yrkesfagløftet. Vi skal fortsette å bedre vilkårene for bedrifter som bruker lærlingordningen, vi skal fortsette å øke kvalitet og relevans i opplæringen, og vi skal satse på yrkesfaglæreren. Samtidig vet vi at det ikke er nok å satse på opplæring alene. Vi må også, som representanten Henriksen var inne på, skule til arbeidslivet. Derfor har regjeringen også lagt frem en strategi mot arbeidslivskriminalitet, for å bidra til at et seriøst og ryddig arbeidsliv venter på dem som fullfører en fagutdanning. Da er det viktig å slå ned på skurkene. Et veldig viktig tiltak er også kravet om at virksomheter som får oppdrag fra det offentlige, skal ha lærlinger. Et tydeligere krav vil kunne ha store positive konsekvenser for rekruttering til fag- og yrkesopplæringen og for kompetanseutviklingen for fagarbeidere og bedrifter, særlig i bygg- og anleggsbransjen, som har vært spesielt utsatt. Det foregår altså mye positivt, både direkte knyttet til fag- og yrkesopplæringen og knyttet til fag- og yrkesopplæringen ute i arbeidslivet. Men vi har fortsatt utfordringer som vi ikke er helt sikre på hvordan vi skal løse. Vi vet f.eks. at vi kommer til å slite med å finne læreplasser. I den forbindelse er det viktige bidrag – som jeg sa – som staten kan og må gi, men vi er ikke i mål. Hvis man ser på samfunnskontrakten, hvor man forpliktet seg til en 20 pst. økning i antallet lærlingplasser, har vi ikke oppfylt det – på langt nær. Vi vet også at mange fortsatt kommer til å slite hvis vi ikke klarer å sikre at alle får det grunnlaget de trenger gjennom grunnskolen. Jeg ser frem til en stor, bred og grundig debatt i dag om Yrkesfagløftet, og jeg setter pris på Stortingets utålmodighet.