Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-11:
Jeg har lyst til å starte med å gratulere statsråden med den viktige jobben som finansminister. Selv om han har lang erfaring fra finanskomité og regjering, ser jeg for meg at det er mye nytt å sette seg inn i. Det er også delvis årsaken til at jeg har levert inn denne interpellasjonen, for jeg tenker at det kan være en god anledning for statsråden til å ta tak i et felt som er både komplekst og krevende, men kjempeviktig for den framtidige finansieringen av velferdsstaten. I dag mister verdens fellesskap hundrevis av milliarder av dollar i tapte skatteinntekter fra multinasjonale selskaper hvert eneste år. Skatteinntektene finansierer velferdstjenestene i dag og investeringer i framtidig verdiskaping. Alle nyter godt av f.eks. skattebetalernes investeringer i jernbane, flyplasser, sykehus, bredbånd, rettsstat og forsvar, både privatpersoner og bedrifter. Dette er ting som man helt åpenbart ikke kan kjøpe hver for seg. Det er utviklingen med kompliserte selskapsstrukturer fordelt over flere ulike land, digitalisering av økonomien og nye måter for et selskap eller individer å ha kontroll over andre selskaper på som gjør det vanskeligere enn før for skattemyndighetene å sikre at selskapene skattlegges riktig. Dette fører igjen til at bedrifter ikke konkurrerer på like vilkår. Vi ser eksempler på at en liten bedrift som en selvstendig butikk her i Oslo betaler mer i skatt til Norge enn giganten Google. Det anslås at Norge taper rundt 10 mrd. kr i skatteinntekter hvert år alene på grunn av selskapers overskuddsflytting. Det er høyinntektsland som mister de største inntektene, men konsekvensene er størst i lavinntektsland, fordi de tapte skatteinntektene er langt høyere i andel av BNP. Dette er store summer. Jeg er derfor glad for at en samlet finanskomité i høst understreket at «det er viktig at skattesystemet har stor tillit i befolkningen og oppleves rimelig og rettferdig. Svekket tillit vil kunne undergrave viljen til å bidra til finansiering av offentlige velferdsoppgaver. Hvis store, lønnsomme selskaper betaler betydelig lavere skatt enn konkurrenter og privatpersoner, vil mange oppleve dette som urettferdig. Det samme gjelder hvis multinasjonale selskaper over tid får hente ut verdier fra Norge med langt lavere beskatning enn norske selskaper. Komiteen mener derfor det er viktig for både bærekraften i velferdssamfunnet og tilliten til myndighetene og våre felles institusjoner at skatteomgåelse og overskuddsflytting bekjempes.» Prinsippene som ligger til grunn for dagens beskatning av selskaper, ble utarbeidet på begynnelsen av forrige århundre og er ikke tilpasset dagens digitale økonomi. Store multinasjonale selskaper har verdiskaping som er vanskelig å stedfeste. Samtidig muliggjør teknologien i seg selv mer skatteplanlegging. I tillegg har privatpersoners skatteunndragelse tett tilknytning til selskapers inntektsskifting, fordi mange av pengene de superrike gjemmer unna, nettopp kommer fra de store overskuddene de sitter igjen med som eiere eller aksjonærer i selskaper som planlegger seg til minst mulig skatt. Begge deler fører til tapte skatteinntekter for nasjonalstatene. Framover vil behovet for økte inntekter og omfordeling øke. I løpet av den neste tiårsperioden vil de store barnekullene fra etterkrigstiden nå pensjonsalder. Oljeinntektene faller for hvert år. Offentlige budsjetter kan komme under press hvis skatteinntektene faller og velferdsutgiftene øker. Innvandring og teknologisk utvikling stiller også nye krav. Videre vekst og fordeling betinger en fortsatt sterk velferdsstat, samtidig som økende velstand de siste årene også har økt forventningene til velferdstjenestene. Det er derfor helt avgjørende at man også i framtiden har et skattesystem som sikrer inntekter til å finansiere fellesskapet. Det er med jevne mellomrom behov for å rydde opp i skattesystemet. Nå er det på tide å tilpasse regelverket bedre til dagens økonomiske realiteter, der digitale forretningsmodeller er langt viktigere enn før. Her er inntektspotensialet langt høyere enn det man i dag krever inn. Også av hensyn til rettferdig konkurranse og behovet for et rettferdig system der alle bidrar etter intensjonen, er det viktig å sørge for et system som er bedre tilpasset dagens økonomiske virkelighet. Et eksempel på denne urettferdige konkurransen er Facebook. I 2017 betalte selskapet 0,5 promille av sin omsetning i skatt til Norge. Selskapet Amazon er på trappene til å etablere seg i Norden og etter hvert komme til Norge. I 2017 betalte Amazon null dollar i føderal skatt i USA. Av en omsetning på 206 mrd. kr i Europa betalte de 157 mill. kr i skatt i 2016. Det er åpenbart bred enighet om at man må skattlegge selskaper som dette bedre. Internasjonalt er det også derfor flere land som nå går foran og innfører egne skatter på digital aktivitet. I EU har flere land innført digitale omsetningsavgifter. OECD foreslår nå flere endringer for bedre å skattlegge selskaper som nettopp Google, Amazon og Facebook. Samtidig er det dessverre ingenting som foreløpig tilsier at en fullgod internasjonal løsning kommer til å være på plass med det første, og det er fortsatt et stort behov for at hvert enkelt land utnytter sitt eget handlingsrom. Jeg skal ikke konkludere før jeg har hørt finansministerens svar her i dag. Men jeg håper at han bl.a. vil se på behovet for å presse på i OECD, utrede et nasjonalt handlingsrom for å gjøre tilpasninger og endringer i det norske skattesystemet for å hindre svikt i skatteinngangen, som hans forgjenger antydet i Klassekampen tidligere i år, samt svare på når lovforslaget om kildeskatt på renter og royalties kommer.