André Oktay Dahl (Høyre), 2004-06-07:
Jeg og Høyre har respekt for at Senterpartiet er opptatt av Grunnlovens ånd. Grunnlovens opprinnelige ånd var altså et maktfordelingsprinsipp som alle jurister sa det ville være et brudd med da man innførte parlamentarismen. Så jeg vil anta at når en jurist som Smith uttaler seg, har han de tilsvarende juridiske prinsippene i behold. Men det er ikke slik at Grunnlovens ånd sier klart ifra om det skal være 3/4 flertall eller 2/3 flertall for å endre Grunnloven. Det den sier med det opprinnelige 2/3 flertall, er at det faktisk er i Grunnlovens ånd, men vi endret det i forbindelse med EU-spørsmålet i sin tid. Så den nærmere utformingen av mindretallsvernet er ikke statisk bestemt for enhver tid. Det eneste grunnlovsånden er klar på, er at det skal være et mindretallsvern, og det tar Erna Solbergs forslag opp i seg. Når det gjelder grunnlovskonservatisme, ble det tradisjonelt etablert i en tid da Norge og nordmenn flest var veldig redde for at kong Carl Johan skulle komme og ta oss. Stortinget utviklet en praksis for at det ikke skulle endres en tøddel i Grunnloven. Denne læren har vi da utviklet slik at det ikke er mulig å endre på et komma eller et punktum, og bl.a. på grunn av det har Grunnloven fått en mengde språklige feil. Det er en grunnlovskonservatisme som noen vil si kanskje ville fordre en total grunnlovsrevisjon, men det er et annet spørsmål. Jeg synes det mest spesielle for så vidt er at Senterpartiet har lagt seg på 1800-tallets grunnlovskonservative tilnærming også når det gjelder spørsmålet om legitimiteten av en folkeavstemning. Det er derfor man skal ha det inn i Grunnloven. Det er derfor det er et stort poeng å få det inn i Grunnloven. Da må jeg si at spørsmålet om legitimiteten av en folkeavstemning gjelder i hvilken grad man følger flertallet i en folkeavstemning eller ikke. Så det synes jeg er et oppkonstruert argument. Så er det denne enorme forbauselsen over at Høyre eventuelt skulle behandle et mindretall på en spesiell måte. Jeg synes det er god grunn til å bli forbauset over hvordan enkelte vil behandle et stort flertall. Det er egnet til forbauselse. Når det gjelder forslaget om å utvide adgangen til å ha folkeavstemninger, fatter Stortinget i dag en rekke vedtak etter forutgående konsultasjoner i både EØS-komiteen, utenrikskomiteen og den utvidede utenrikskomiteen. Jeg har respekt for at man ønsker bruk av folkeavstemning i EU-spørsmålet. Det mener vi er nødvendig. Det er etablert en praksis for det. Men slik jeg ser det, er det svært tvilsomt om en utvidet bruk av folkeavstemning i prinsipielt alle spørsmål og saker som har med en suverenitetsavgjørelse å gjøre, vil bidra til stor demokratisk deltakelse. EU-spørsmålet som sådant er i dag særdeles velegnet til en folkeavstemning, men jeg er sterkt i tvil om hvorvidt ganske mange av de enkelttraktatene som vi vedtar her i Stortinget, er spesielt godt egnet til folkeavstemning, noe et forslag om en utvidet bruk av folkeavstemning, som foreligger her, vil kunne legge opp til. Det tror jeg faktisk vil medføre stor tretthet blant folk flest når det gjelder folkeavstemning, og vil antakeligvis være en vesentlig svekkelse av folkeavstemningsinstituttet som sådant.