Bente Stein Mathisen (Høyre), 2018-05-08:
Jeg vil takke komiteens medlemmer for godt samarbeid. Saken vi nå skal behandle, er to grunnlovsforslag – forslag nr. 20, som er fremmet av Martin Kolberg, Jette F. Christensen og Gunvor Eldegard, om språklige justeringer i enkelte paragrafer i Grunnloven på nynorsk, og grunnlovsforslag nr. 15, fra Eivind Smith, vedtatt til fremsettelse av Michael Tetzschner og Sylvi Graham, om endring i §§ 17, 49, 50, 75 og 109, som er retting av språklige feil etter grunnlovsendringene i 2014. Da Stortinget vedtok Grunnloven på nynorsk i 2014, viste det seg i ettertid at den vedtatte nynorske grunnlovsteksten som forslagsstillerne forutsatte var identisk med Graver-utvalgets nynorske lovutkast, avvek fra utvalgets utkast på enkelte punkter. Ulikhetene har ingen rettslig betydning, det er kun ulikheter av språklig karakter og endrer ikke meningsinnholdet av Grunnloven. Forslagsstillerne, Martin Kolberg, Jette F. Christensen og Gunvor Eldegard, ønsker at korrekt versjon av Graver-utvalgets forslag til Grunnloven på nynorsk blir vedtatt, og de har derfor fremmet forslag til endringer i de grunnlovsbestemmelsene der det har oppstått avvik. Det vises til de språklige endringsforslagene som fremkommer i forslag nr. 20, noe komiteen enstemmig støtter. I Grunnloven § 75 b fremmer forslagsstillerne et alternativt forslag til «å ta opp lån på rikets kreditt». Forslaget er å erstatte det med bokmålsversjonens formulering, altså «å opne lån på rikets kreditt». Bakgrunnen for dette er at «å ta opp lån på rikets kreditt» innebærer en realitetsendring i forhold til «å åpne lån på rikets kreditt». Det er ikke Stortinget selv, men regjeringen, som rent praktisk tar opp de enkelte lån etter en gitt fullmaktsramme. I forslag nr. 15, fra Eivind Smith, fremsatt av Michael Tetzschner og Sylvi Graham, er det snakk om retting av språklige feil i Grunnloven §§ 17, 49, 50, 75 og 109 etter grunnlovsendringene i 2014. Det gjelder språklige rettelser i begge språkversjonene, og forslaget må ses i sammenheng med forslagene nr. 11 og 20. Forslagsstillerne inviterer Stortinget til å fullføre 2014-reformen ved å rette opp grunnlovsteksten på noen punkter der meningsinnholdet i de to språkversjonene ikke helt stemmer overens, eller der språklige feil avspeiler et annet meningsinnhold enn det som lå i den eldre teksten. Komiteens medlemmer fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti anbefaler at grunnlovsteksten rettes opp på de foreslåtte punktene. Det er ikke snakk om å endre det tilsiktede meningsinnholdet i dagens tekst. Forslagene kan sammenlignes med endringer for å bringe grunnlovsteksten i samsvar med språknormen fra 1903, som ble vedtatt i flere omganger før 2014. Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, bifaller ikke forslaget til endringer i forslag nr. 15. De viser til sine merknader i Innst. 249 S, som vi nettopp har behandlet, og mener det er nødvendig med en full harmonisering av de to tekstene i Grunnloven, dvs. at de ønsker en omkamp av vedtaket som ble gjort i 2014, for de vil ha Grunnlovsspråkutvalgets, eller Graver-utvalgets, bokmålsversjon i stedet for Vinjes versjon og vil ikke støtte forslag som er i motstrid til forslagene fra Grunnlovsspråkutvalget. Avslutningsvis vil jeg si at jeg synes det er leit at vi ikke kan forholde oss til og respektere det vedtaket som et overveldende flertall gjorde i 2014. Grunnloven er, som jeg har sagt før, ikke noe vi bør gjøre store endringer i og forandre i tide og utide. Den er, som sagt, et nasjonalt klenodium, og vi bør behandle den med varsomhet og respekt. Derfor er det etter min mening beklagelig at vi ikke kan fullføre 2014-reformen ved å rette opp grunnlovsteksten der det er skjemmende språklige feil, der grunnlovsteksten – i strid med formålet med den språklige moderniseringen – avspeiler et annet meningsinnhold enn det som lå i den eldre teksten, eller der det naturlige meningsinnholdet i de to språkversjonene ikke stemmer overens. Jeg tar opp forslaget fra mindretallet.