Kristin Krohn Devold (Høyre), 2000-02-15:
Tiltak for voldsofre har vært etterlyst helt siden den forrige justiskomiteen behandlet denne typen saker. Vi vet at vi i løpet av denne våren både får en egen sak om voldsoffererstatning og skal behandle innstilling fra Seksuallovutvalget, som ser på situasjonen for dem som har vært utsatt for seksualisert vold. Det er viktig å se ulike tiltak i sammenheng, men det er også viktig å gjøre det viktigste først. Og det viktigste er ikke å gi et eget mediebistandstilbud til ofrene. Det betyr ikke at det er galt, og jeg vil ikke harselere over et forslag som garantert er godt ment. Men det er altså viktig å se ting i sammenheng og gjøre det viktigste først. Tiltak for voldsofre begynner med mottaksapparatet. Hvordan sikrer vi bevis i helsevesenet? Hvordan kan politiet reagere raskt for å sikre bevis og foreta en pågripelse? Hvordan bruker vi varetektsordningene overfor grove voldsutøvere, slik at offeret slipper å møte overgriperen på gaten neste dag, eller i hvert fall første dag vedkommende er ute fra sykehuset? Her kommer det lovendringer i løpet av våren. Det handler om hvordan vi i rettsapparatet beskytter offer og vitner mot trusler og vold fra voldelige miljøer. Også her kommer det en sak i vår om såkalte anonyme vitner, fordi justiskomiteen har bedt om det. Det handler om hvordan vi stiller bistandsadvokat til disposisjon for offeret i et tilstrekkelig antall timer, slik at det kan balansere forholdet til overgriperen og dennes tilgang til landets beste forsvarsadvokater. Det handler om offerets plass i rettssalen, der en ofte føler å være på tiltalebenken, alene, mens en rekke overgripere og deres forsvarsadvokater kan sitte på rekke og rad som et tihodet troll, slik det ble beskrevet av et offer for barneranerne da han så utover rekken av svarte kapper som skulle angripe ham etter at han som offer hadde gitt sin forklaring. Det handler om hvor raskt polititet avslutter etterforskningen, og om i hvor kort tid offeret slipper å vente i kø på domstolen, slik at offeret kan bli ferdig med hendelsen – slippe å vente i to år på endelig dom etter en voldtekt der straffeutmålingen har vært mindre enn to år, mens offerets plager, langvarig psykiatrisk behandling, har vært en tøffere straff enn det som ble utmålt for overgriperen. Da føler ikke offeret at hans eller hennes menneskeverd er noe i forhold til overgriperens menneskeverd. Vi gjør noe i justiskomiteen på disse områdene. Vi har sagt ja til hurtigdomstoler, vi har sagt ja til tidsfrister for politiet når det gjelder deres etterforskningstidsbruk i straffesaker, og vi har sagt ja til tidsangivelser for domstolene, slik at helst ingen skal vente mer enn tre måneder på en sak. Dette handler også om hvordan domstolene gjennom straffeutmåling signaliserer at vold er uakseptabelt. Også det har justiskomiteen bedt om. Det handler om hvordan offeret får hjelp, både psykiatrisk hjelp og erstatning etter overgrepet. Og det er selvsagt helt uakseptabelt at noen må vente seks år på slik erstatning, slik vi hørte på radioen i går. Det handler om hvor lett det er å få voldsalarm etterpå, og hvor raskt politiet rykker ut når voldsalarmen ringer. Her må det stilles krav til hvert eneste politidistrikt, og resultatet må måles. Det handler også om hvordan gjentatte overgripere får innskrenket bevegelsesfrihet slik at de holdes unna offeret, og ikke minst handler det om hvordan politiet reagerer på brudd på den innskrenkede bevegelsesfriheten. Til slutt handler det om hvordan vi informerer et offer om alle rettigheter han eller hun har, og om hvordan en kan få rask og relevant hjelp. Da snakker vi om utbredelsen av rådgivningskontor for kriminalitetsofre. Disse punktene er de viktigste. Stortinget har vedtatt mesteparten av dette; resten er på vei. Nå handler det om iverksettelsen. Mediebistand er ikke det viktigste. Men den frie pressen har et ansvar, et ansvar den i dag ikke tar tilstrekkelig alvorlig. Jeg er redd for at redaktørenes ansvar kan svekkes hvis de kan dekke seg bak at offeret har fått profesjonell mediehjelp. Der ligger det i det minste en fare. Videre vil jeg si at hvis et offer får tilstrekkelig antall timer med sin bistandsadvokat, bør bistandsadvokaten være den som fronter pressen på samme måte som forsvarsadvokaten fronter pressen på vegne av tiltalte. Høyre lover å fokusere på styrking av offerets stilling, både i seksuallovutvalgssaken, i saken om voldsoffererstatning og i de andre sakene som jeg har varslet vil komme, etter forespørsel fra et flertall i justiskomiteen. Men å gjøre dette primært og isolert til en ny inntektskilde for medierådgivere er ikke å gjøre det viktigste først, selv om jeg er helt sikker på at forslaget var godt ment.