Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-10-09:
Vårt samfunn er i en rivende utvikling. Kunnskap vi tilegnet oss i grunnskolen, og som vi trodde var evige sannheter, er ikke engang en del av pensumet lenger. Det påvirker selvsagt også arbeidslivet. Utdanningen til en grad eller profesjon gir en basiskunnskap, men du er helt avhengig av å oppdatere deg på kunnskap gjennom hele livet for å kunne henge med i arbeidslivet og i faget ditt. Det er en samlet komité som er opptatt av at det legges godt til rette for både formell og uformell læring gjennom hele livet. Voksenopplæringen er bygd på tre hovedpilarer: læring i arbeidslivet, formell opplæring og læring i frivillig sektor. Jeg er glad for at en samlet komité også vektlegger den læringen som skjer hver eneste dag i ulike frivillige lag og organisasjoner. Den utdanningsarenaen har ofte blitt sett på som litt på siden av utdanningssystemet. Viktigheten av voksenopplæring blir ofte begrunnet økonomisk. Vi ønsker best mulig kvalifiserte arbeidstakere. Det gir et konkurransefortrinn også globalt. Det er ikke feil å begrunne voksenopplæringen økonomisk, men vi må aldri glemme at kunnskap er mer enn økonomi. Kunnskap har også egenverdi. Det å lære mer, få ny innsikt, øke sin kunnskap, selv om en ikke får penger ut av det, er viktig, fordi kunnskap øker livskvaliteten og gjør livet rikere for den enkelte. Kunnskap øker undringen og gjør oss mer nysgjerrige, den øker vår fantasi og kreativitet. Kunnskap øker også selvtilliten vår, en selvtillit vi virkelig trenger i en tid med mange omstillinger, økt mobilitet og nye krav til hva vi som mennesker skal levere. Livslang læring som bare legger vekt på formell kompetanse og ikke anerkjenner livserfaring og praktiske erfaringer, gjør kunnskapsbegrepet fattig. Vi bør alle også kunne ta med oss dette perspektivet, og ikke bare snakke om økonomisk velstand, men også om livskvalitet når vi diskuterer dette temaet. La meg også benytte muligheten til å si noe om forventningene og behovet som fantes f.eks. i studieforbundene etter at vi fikk den nye voksenopplæringsloven. Det har nok etter hvert oppstått en stor skuffelse over at man etter at loven kom, ikke er blitt satt verken økonomisk i stand til å gjennomføre det som ligger i den, eller har fått det man trenger av menneskelige ressurser for å kunne oppfylle det som voksenopplæringsloven faktisk legger til grunn. Jeg har også lyst til å benytte denne sjansen til å si noe om at Kristelig Folkeparti ønsker at flere videregående skoler skal kunne få lov til å gi et tilbud til voksne uten rett. Når vi snakker om voksenopplæring og formell kompetanse, er kanskje det noe av det viktigste som gjøres i dag. Det er noen private skoler som får lov til å gjøre det. Det kunne vi ha klart å få flere til å gjøre, som ville bidratt veldig i forhold til voksenopplæring. Kristelig Folkeparti støtter forslaget om å be regjeringen utarbeide en nasjonal tverrdepartemental plan for voksnes læring som skal synliggjøre og gi et bedre tilbud av relevant og god etter- og videreutdanning. Når jeg hører regjeringspartnernes – og også Høyres – begrunnelse for hvorfor de ikke støtter dette, at de ikke synes dette forslaget var strømlinjeformet nok eller brukte de riktige begrepene, hadde jeg nok kanskje ønsket at regjeringspartiene da hadde kommet med noen forslag til å endre dette forslaget, hvis det var et par ord i forslaget man ikke syntes om. Temaet er for viktig til at dette skal bli stoppet av en uenighet som kanskje kunne vært løst, for jeg synes det står så mye felles fra hele komiteen om hvor viktig dette feltet er. Vi er enige med forslagsstillerne i at det må legges til rette for bedre og enklere overføringer mellom ulike læringsarenaer. En nasjonal strategi for livslang læring, selv om en hadde tatt vekk noen av ordene i forslaget, vil kunne vise hvordan formelle og uformelle utdanningsløp kan virke sammen på en best mulig måte. Slik vil vi få understreket at begge deler er viktige virkemidler, og at de sammen utgjør en integrert helhet i livslang læring.