trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-07:
Takk til interpellanten, som har tatt opp eit veldig viktig tema. Det er ei kjensgjerning at sikker tilgang til legemiddel er eit viktig helsepolitisk ansvar, og det har med beredskapen å gjera. Vi har for ikkje så lenge sidan behandla ei legemiddelmelding. I den legemiddelmeldinga var det veldig tydelege målsetjingar for legemiddelpolitikken, nettopp om at vi skal ha stabil og sikker legemiddelforsyning i Noreg, både i normalsituasjonar og når vi tar omsyn til at vi òg skal ha beredskap for legemiddel dersom landet kjem ut for ulykker, katastrofar, osv. Vi har i all hovudsak god forsyningssikkerheit, men eg er bekymra for alle tilbakemeldingane om at vi i aukande grad opplever leveringssvikt på viktige legemiddel. Da tenkjer eg at dette er i fredstid, og kva skjer dersom det verkeleg skjer eit eller anna i Noreg? Det er lite som skal til før det kan setja eit heilt land ut. Har vi mangel på anestesimedisin, og får vi ikkje antibiotika, er det ikkje så mykje som skal til før legemiddelmangel kan verta eit viktig våpen. Det som er min frustrasjon, er at når vi har behandla nettopp ei legemiddelmelding, opplever eg at dette med legemiddelberedskap ikkje var godt nok drøfta i den meldinga. Det tok Senterpartiet opp i merknadene, der vi sa at vi er bekymra for den nasjonale og globale situasjonen med legemiddelmangel, og vi viste til erfaringane dei siste ti åra med manglar på viktige legemiddel – anestesilegemiddel, generiske kreftlegemiddel, antibiotika. Korleis legemiddeltilgangen i ein krisesituasjon vil vera, er eit spørsmål som legemiddelmeldinga ikkje gir eit godt svar på. Det skreiv vi òg i innstillinga. Vi meinte at Stortinget burde bli informert om kva utfordringar og strategiar for nasjonal legemiddelberedskap som i dag er i helsevesenet. Det kom òg opp i høyringar i samband med legemiddelmeldinga, da Norges Farmaceutiske Forening foreslo at vi måtte ha ei uavhengig utgreiing av legemiddelmangelsituasjonen – at det var nødvendig – og dei var spesielt opptatte av konkrete tiltak som måtte setjast i verk for at legemiddel og råvarer skulle vera tilgjengelege, også på den norske marknaden, og at det måtte utarbeidast ein konkret plan for korleis ein skal halda oppe produksjonskompetanse og produksjonsstader i Noreg. Senterpartiet fremja eit forslag under behandlinga av legemiddelmeldinga som var sånn: «Stortinget ber regjeringen gjennomføre en uavhengig utredning av legemiddelmangelsituasjonen og komme tilbake til Stortinget med en konkret tiltaksplan for å sikre beredskap for legemiddelmangel i Norge.» Dette veldig gode forslaget fekk berre Senterpartiets stemmer, men eg er glad for at Venstre no er veldig opptatt av denne problemstillinga – for all del, det vert sagt mykje frå talarstolen. Eg saknar at Stortinget får behandla dette på ordentleg vis, at vi på ein eller annan måte får ei sak vi kan lesa og gå gjennom, kanskje ha ei høyring, og få visse om at vi gjer det vi kan for å sikra beredskapen av legemiddel i Noreg. Eg er ikkje trygg på det, så det håpar eg iallfall at statsråden tar med seg frå denne interpellasjonsdebatten og kan vurdera.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-12-07:
Jeg takker statsråden for et grundig svar. Som statsråden er inne på, handler dette mye om marked, handel og regulering, og jeg har tillit til at dette i all hovedsak er et marked som fungerer. For Norge, som et lite land, er det viktig at et slikt stort globalt marked fungerer. Som statsråden sier, har vi lite produksjon i Norge og er helt avhengig av andre aktører. Den lille bekymringen er knyttet til de få som av og til mangler, som er alvorlige, at noen av dem mangler over noe tid, at vi får handelsmekanismene til å fungere, og at vi vet det er noen som stiller opp for oss når vi er i mangelsituasjoner. I og med at vi er et lite land, er det ikke alltid at det er vi som nødvendigvis blir vinneren. Vi er heldig stilt som har mye penger, men dette innebærer også å ha gode avtaler for å sikre seg at en blir prioritert. Når en ser på anbudskriteriene, varierer lagerholdet noe. Noe er satt til to måneder, noe er fire måneder og noe er seks måneder. Forsvaret kan for sin del operere med litt andre kriterier for dette. Både for industrien og for beredskapen er dette noe vi kan se på, og som kan være vinn-vinn. Er det noe vi kan gjøre bedre? Men også produksjonsvilkårene og betingelsene i Norge synes jeg det er verdt å se på. Statsråden nevnte et legemiddelberedskapsråd som nylig er oppnevnt. Det er bra. Men vi har også et helseberedskapsråd, som ser på sivilt–militært samarbeid og hvilken rolle det kan spille. Den europeiske situasjonen er viktig, for de fleste legemidlene godkjennes jo av EU. Så det samarbeidet er viktig. Men til det nordiske samarbeidet: I og med at Norge har formannskapet i Nordisk ministerråd i 2017, håper jeg at statsråden bruker det til å skape noen muligheter fra den plattformen vi har i Norge, til å bidra på ulike vis, enten det er innenfor forskning, produksjon eller om det er med det kompetansemiljøet vi er i ferd med å bygge opp i Norge knyttet til det globale aspektet, og å bidra med andre aktører. Det synes jeg er et lovende arbeid som Norge gjør. Når det gjelder fond: Vi ser Gates Foundation og andre som vil ta et ansvar, men jeg synes også det er viktig at vi bidrar politisk og fra det offentlige Norge, og ikke tenker at fordi de tar ansvar, skal ikke vi bidra. Ta med slike betraktninger fra Norge.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-12-07:
Jeg tar opp tråden litt fra representanten Toppes nylige innlegg. Politikere kommer og går – jeg for min del har vært medlem av helse- og omsorgskomiteen i drøyt tre år, Toppe meg bekjent i to perioder, altså snart sju år. Vi føler litt av det samme behovet med tanke på at her er tilflyten av informasjon kanskje ikke tilstrekkelig systematisert. Det er ikke sikkert det er nå det er tidspunktet for å ha den saken Toppe etterlyser, men det kan også være nå. Men den årlige redegjørelsen kunne jeg i hvert fall tenke meg at vi setter mer i system. Statsråden har nevnt stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet, som jeg synes er det beste av to alternativer som er nevnt i salen. Statsbudsjettet er selvfølgelig også en anledning, men som vi alle kjenner til, det er mye informasjon, og det er mange forhandlinger. Det tar kanskje oppmerksomheten litt bort. Så til representanten Sveinung Stensland, som har tydelige meninger om dette – det er jeg glad for – som også er en fagperson, og det at risikobildet har endret seg. Det er ikke nødvendigvis krig nå, men vi ser at etter Berlinmurens fall, falt også litt av folkehelsearbeidet i en del land i tidligere Sovjetunionen. Det kan til tider være et press mot vår norske folkehelse. Tuberkulosesituasjonen i nabolaget vårt – for å si det sånn – er noe vi skal følge med på, og det kan vi løse på flere måter. Det er ikke et akutt press på Norge nå, men vi kan bruke vår kompetanse – samarbeide på den måten – overføre kompetanse. Vi kan også bidra når det gjelder vaksiner og medisiner. Det er et arbeid jeg håper at statsråden tar med inn i Nordisk ministerråd. Situasjonen på helsesektoren i – for å kalle det det – nordområdene er noe vi bør ha et blikk på. Det kan av og til være en likeså stor trussel som andre trusler vi snakker om fra øst. Når det gjelder det nordiske samarbeidet, var representanten Ruth Grung inne på noe av det. Danmark har regioner som styrer sykehusene, dvs. fylker i Norge, Sverige bruker lenene. I Norge har vi foretak. Jeg tror vi har blitt litt for innadvendte med foretaksmodellen – vi finner ikke helt samarbeidsmønsteret i Norden og utover i Europa med den modellen. Særlig for oss politikere er noen organer borte. Det er litt vanskelig å komme fra Stortinget og skulle møte en regionrepresentant fra Danmark, det er på en måte ikke alltid de føler at det helt passer. Det er tid for å utvikle også det samhandlingsmønsteret.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Jeg tenkte jeg skulle forsøke å gi en liten oppsummering av debatten og noen kommentarer. Det er helt klart at det er bred enighet om at noe må gjøres. Det avspeilet seg også i det enstemmige anmodningsvedtaket der man ba om en sak hvor man eventuelt også inkluderte kombinert flomtunnel og kraftverk. Det å bruke de store pasjonene på å fordømme at det kommer et forslag i tråd med det som Stortinget har bedt om, er kanskje litt kontraproduktivt. Jeg tror vi skulle vært mer oppøst om det ikke ble gjort som Stortinget enstemmig ba om. Jeg har all respekt for de politiske motsetningene som ligger i dette, men jeg tenker at vi skal avstemme oss litt opp mot hva vi har gjort før også – fra alle sider. Det er sagt at denne elven var trygg fram til oktober 2014. Det er en sannhet med modifikasjoner. I området rundt Sandvinvatnet har man, som jeg sa, flomproblemer årlig. Dette er ikke noe nytt, dette er noe som har vedvart lenge, og som det har vært jobbet og gjort forskjellige tiltak med opp gjennom tidene – og noen har faktisk forverret tilstanden. Jeg synes det er viktig å ha klart for seg at det vi gjør i dag, ikke er å vedta at det skal bygges kraftverk i Opovassdraget. Vi vedtar at det skal åpnes for en konsesjonsbehandling av dette. Vi sier samtidig at mulighetsstudien fra Multiconsult skal legges ved, vi sier at verneverdiene skal ivaretas, og vi sier at laksens plass i vassdraget skal ivaretas. Det ligger altså noen rammer rundt det som skal gjøres – som følger saken i dette. Da er det en grundig saksbehandling, ut fra hvordan vi driver saksbehandling om vannkraftutbygging, som kommer til å gi et resultat til slutt. Så får vi se hvilket resultat det er. Jeg klarer ikke å øse meg opp over at vi noen steder gjør flomtiltak så kostnadseffektivt som mulig. Hvis det er mulig å få gjort effektive flomtiltak som ivaretar de hensynene jeg har pekt på, og som samtidig finansieres av en kraftutbygging, er det bra. Mange steder vil ikke det være mulig i det hele tatt, og storsamfunnet må gå inn. Vi må minne hverandre på at vi har et voldsomt etterslep når det gjelder flom- og skredtiltak rundt omkring i hele landet, et etterslep som bare venter på rause politikere som vil gi penger til det. Jeg mener at innstillingen slik den foreligger, er både fornuftig, god og balansert i sin form.
Odd Henriksen (Høyre), 2016-12-07:
Jeg vil også takke sakens ordfører for en rask og god saksbehandling. Det er en viktig sak vi skal behandle, og det er viktig at man har en framdrift i disse sakene. Et lokalsamfunn har bedt storsamfunnet om hjelp fordi det ikke føles trygt å ha sitt virke i lokalsamfunnet når det meldes om store nedbørsmengder. Opovassdraget ble vernet, som vi vet, tidlig på 1970-tallet, og lokalsamfunnet har selvfølgelig forholdt seg til det. Men i oktober 2014 inntraff en betydelig flom i vassdraget, som medførte store skader sentralt i Odda og rundt Sandvinvatnet. Det første lokalsamfunnet gjorde etter at de ble utsatt for flommen, var å ta vare på sine innbyggere og starte arbeidet med å sikre samfunnet. Utover i 2015, da man fikk kontroll og oversikt over skadene, var det tid for å se framover. Hvordan kan man sikre seg best mulig for framtiden? Det ble tatt kontakt med oss på Stortinget i forbindelse med framleggelsen av statsbudsjettet for 2016, og et enstemmig storting har i anmodningsvedtak bedt regjeringen om å legge fram en sak om varig flomvern i Opovassdraget i løpet av 2016, hvor alle aktuelle tiltak, inkludert konsesjonsbehandling i nedre del av vassdraget, vurderes. Det er det vi er invitert til å gjøre. Det er i dag igangsatt tiltak langs elvestrekningen gjennom tettstedet Odda, og de tiltakene som er igangsatt, er dimensjonert for å kunne sikre mot en 200-årsflom, med et klimapåslag på 40 pst. Flomsikringstiltakene vil dog ikke begrense flomvannstanden oppstrøms i Sandvinvatnet. Det å åpne for konsesjonsbehandling i vernede vassdrag er krevende og må gjøres kun i ekstraordinære tilfeller. Det er ingen enkel sak for oss å røre de elvene som et flertall har bestemt at man skal verne. Men i ekstraordinære tilfeller tror vi at det er nødvendig, og det er tilfellet i denne saken. Det er videre slik at skulle man få konsesjon, ville man likevel opprettholde store deler av vernet. NVE viser i sin gjennomgang at verneverdiene som lå til grunn for vernet, synes å bli relativt lite påvirket, ettersom aktuelle utbyggingsstrekninger mellom Sandvinvatnet og fjorden er sterkt påvirket av menneskelig aktivitet, og de største verneverdiene ligger lenger oppe i vassdraget. NVE og Odda kommunes mulighetsstudie for flomdempende tiltak i Opovassdraget skal være ferdigstilt i disse dager. Mulighetsstudiet vil gi oss noen svar på hva man kan gjøre for å sikre vassdraget så godt som mulig, og må selvfølgelig inngå som en sentral del i en konsesjonsbehandling. Tiltak i Opo kan få konsekvenser for laks og sjøørret. Fra vår side er det viktig at vi tar hensyn til dette når man skal sikre Opo mot flom i framtiden, og at man har et godt øye til og tar vare på fisk og fiskeforvaltningen på en best mulig måte. Odda-samfunnet har bedt oss om å få vurdert alle mulige tiltak i jakten på flomvern. Det er vi villig til å gi dem – også å åpne for konsesjonsbehandling.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-12-07:
Jeg fikk for så vidt litt svar på det jeg hadde tenkt å spørre om, i innlegget til statsråden, men han kan få anledning til å gjenta det. Spørsmålet mitt er: Mener statsråden at hensynet til å rekke fristen for elsertifikatordningen er viktigere enn å vurdere alle alternativer, som bl.a. kom fram i Multiconsults rapport, når man nå går inn for å åpne for inngrep i vernede vassdrag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-12-07:
Senterpartiet er en del av flertallet i komiteen og ønsker og håper på en konsesjonsbehandling av Opovassdraget, og jeg kan i det vesentlige slutte meg til de vurderingene og merknadene som saksordføreren kom med i den sammenheng. Jeg skjønner at det er flere av partiene som synes at dette ikke er noen enkel sak. Men det er nå engang slik at en av og til må gjøre noen vanskelige vurderinger knyttet til den utfordringen folk i lokalsamfunnet har år etter år når det gjelder flom og oversvømmelser og hensynet til at vassdraget er i Verneplan for vassdrag. I den vanskelige avveiningen har Senterpartiet kommet til at vi mener at det bør åpnes for det vi oppfatter som en nokså begrenset og nokså rimelig utbygging og flomtunnel knyttet til vassdraget. Det er klart at det skal tunge grunner til for å avvike en verneplan, men vi mener at i dette tilfellet foreligger det den typen tungtveiende grunner for å kunne gjøre det. Så har jeg lyst til å understreke at det ikke betyr at det er fritt fram for å åpne for konsesjonsbehandling i andre vassdrag. Det ligger ingen presedensvirkning i den saken vi i dag behandler. Som komiteen sier, er det slik at i hver sak der dette eventuelt måtte bli aktuelt, må en veie de ulike samfunnshensynene opp mot hverandre og ta stilling i hver enkelt sak. Men for Senterpartiets del har vi kommet til at i de avveiningene som er krevende, som en har vært nødt til å gjøre i denne saken, er det rimelige og gode grunner for å kunne gå inn for denne begrensede og forsvarlige utbyggingen som ligger på bordet i dag. Og jeg kan ikke forstå at en her sier at det har vært et utpreget hastverk. Vi har sjøl bedt om saken, vi har bedt om at saken skal legges fram før utgangen av 2016, og jeg synes at vi har hatt en helt forsvarlig og grundig behandling i komiteen omkring saken.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-12-07:
Ja.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-12-07:
Det som fikk meg til å ta ordet, var det statsråden sa om vannkraftutbygging innenfor en lønnsom ramme, for det er en underlig sammenblanding. Dette handler jo om flomvern i et vernet vassdrag. Flomvern er sjelden lønnsomt, det medfører store kostnader. Det gjør det også i Odda. Mitt spørsmål blir egentlig: Hvordan skal man sikre at det først og fremst er flomvernet som får en vurdering, og at alle sider ved det vurderes først – at det kun er åpning for vannkraftutbygging dersom alle andre saker er vurdert? Vurderingen må også gjelde en mulig finansiering.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-07:
Jeg er glad for det Tord Lien sa om at dette ikke var en konsesjonsbehandling, men at konsesjonsbehandlingen skulle komme etter. Det får det til å høres ut som om Tord Lien er åpen for å si ja til behandling av flomtunnel, at han er åpen for et ja til flomtunnel, men også åpen for at det kan sies nei til kraftutbyggingen dersom den har negative konsekvenser, siden den tross alt skjer i et vernet vassdrag. Derfor er mitt enkle spørsmål til Tord Lien: Er det slik at dersom man sier nei til kraftutbyggingen, eller om man til og med skulle ønske seg kraftutbyggingen, er Tord Lien villig til å stille opp med de pengene som skal til fra statens side for å få en flomtunnel på plass, sånn at folk i Odda kan være trygge?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-07:
Odda-befolkningen er vel først og fremst opptatt av å sørge for å ha det trygt og ikke av å få bygget ut et kraftverk. Jeg kan lese fra NVEs vurdering at der står det om betydningen av dette. Det må likevel igjen påpekes at en kraftutbygging slik den er skissert, vil gi elvestrekningen en totalt endret karakter med hensyn til vannføringsvariasjon og som landskapselement i Odda sentrum. I tillegg står det i denne mulighetsstudien om negative konsekvenser for de anadrome fiskeartene i elven: laks og ørret. Det er ikke slik at Odda-befolkningen er nødt til å bygge ut denne kraftstasjonen for å få på plass flomtunnel. Da er spørsmålet mitt: Kan det være slik at Tord Lien og regjeringen er villig til å åpne for å være med på å finansiere denne flomtunnelen selv om det skulle sies nei til kraftverk?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-07:
Mange representanter fra Fremskrittspartiet prioriterer å love bompengekutt til folk over hele landet. De peker på bompengestasjon etter bompengestasjon og sier: Dere skal få mindre bompenger, dere skal få mindre bompenger – og dere og dere og dere. Men når vi spør Tord Lien hvem som skal få trygge elver å bo i nærheten av, er det ikke mulig å ta med hjem noen beskjed fra ham på noen annen måte enn ved å si det Ketil Solvik-Olsen sier hver gang han blir spurt om han ønsket å gå inn for disse bompengeprosjektene, nemlig at det ikke er Fremskrittspartiets ønske å gå inn for disse bompengeprosjektene. Tilsvarende kunne en vel sagt om budsjettforliket som nå er kommet: Det var ikke Tord Liens ønske å få disse ekstra pengene til flomvern, men de kom, så det var bra at de kom i budsjettforliket. Men beskjeden fra Tord Lien er ikke mulig å ta på noen annen måte enn følgende: Den eneste måten en kan være helt sikker på å få flomvern i sitt vernede vassdrag på, er hvis en bygger ut et kraftverk. Det åpner vi for. Det er greit. Kjør på! Det er det som er konsekvensen, og som det er mulig å ta med hjem etter dagen i dag. Jeg er sikker på at hvis Tord Lien sendte en spørreundersøkelse til innbyggerne ved Opo – hvis dere får velge, vil dere ha flomtunnel og flomsikker elv med kraftverk, eller vil dere ha det uten kraftverk? – hadde det vært interessant å se på svaret. Jeg tror nemlig Oddas befolkning hadde sagt at det viktige for dem er selvfølgelig å få flomtunnel, det viktige for dem er å ha en trygg elv å bo langs, for den elven som de før oppfattet som trygg, tar nå nye elveløp og oppleves i dag som utrygg, og det kommer til å bli svære flommer i tråd med at klimaendringene forventes å gi 40 pst. påslag i nedbør. Og det er det man skal dimensjonere for når man lager dette. For Oddas innbyggere sier NVE i klartekst følgende: «Det må likevel påpekes at en kraftutbygging slik den er skissert vil gi elvestrekningen en totalt endret karakter, både med hensyn til vannføringsvariasjon og som landskapselement i Odda sentrum.» Jeg tror at hvis man hadde spurt folk, stilt det spørsmålet som jeg stilte i stad – om de vil ha flomsikring hvis staten er med på å medfinansiere, istedenfor å ta kraftutbyggingen – ville folk sagt at de selvfølgelig først og fremst vil ha flomtunnel. Det er derfor jeg kan si at jeg er stolt medlem av SV, som legger penger på bordet og sier at vi ville vært med på å finansiere flomutbedring i Odda. Vi ville vært med på å prosjektere for det, fordi vi mener at det er viktig at vi som har tjent oss steinrike på å selge olje, også må være med på å hjelpe lokalsamfunnene som nå rammes av klimaendringene.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-07:
Jeg synes det var en god oppsummering av saksordføreren. Det er helt riktig at vi er uenige om den siste avveiningen, for der legger saksordføreren og Arbeiderpartiet til grunn sitt syn, nemlig at man skal kunne akseptere det man kaller så kostnadseffektive klimaavdempinger som mulig – hvis det innebærer å bygge ut kraft. Jeg skal gå tilbake i referatet og se på de eksakte ordene, men det var nok det uttrykket Per Rune Henriksen brukte. Det er noe annet enn det Per Rune Henriksen sa i forbindelse med innstilligen i fjor. Der sier man altså veldig klart at man kun skal vurdere kraftutbygging i de tilfeller der andre flomdempende tiltak er utprøvd, der liv og helse står på spill, og der verneverdiene ikke påvirkes nevneverdig. Her er vi altså i stand til å gjøre de andre tingene uten å bygge ut kraftverket, det lempelige er bare at da finansierer man det. Det var faktisk ikke det et enstemmig storting sa i fjor. Jeg ser også at komitélederen, som forhandlet dette med Høyre, nevnte det. Jeg har til slutt et spørsmål til statsråden: Kommer denne saken, konsesjonsbehandlingen, tilbake – i tråd med det som står i merknadene til energimeldingen?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-07:
Opovassdraget er vernet av Stortinget, basert på veldig gode faglige grunner og i tråd med norsk tradisjon om at vi verner det som er aller mest verdifullt og aller viktigst. Da forutsetter jeg også at regjeringen legger til grunn som det primære premisset at dette er et vassdrag som vi har vedtatt og blitt enige om at vi ikke skal ødelegge. Så har vi en diskusjon om muligheter for å sette i gang en vassdragsutbygging med flomvern som påskudd, men fra et normalsynpunkt vil hovedmålet være å unngå å ødelegge et vassdrag. Kan statsråden bekrefte at det primære målet i denne saken er å la være å ødelegge et vernet vassdrag? Eller er statsrådens hovedmål å finne et påskudd for å bygge det ut?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-07:
På mitt spørsmål er statsråden omhyggelig uvillig til å bekrefte at det primære målet til regjeringen er å respektere det vernevedtaket som Stortinget har fattet. I stedet snakker statsråden om at dette dreier seg om å berge Odda-samfunnet fra skade. Men det er ikke en sjel på dette stortinget som er uenig i at det skal settes inn flomverntiltak i Opovassdraget. Det er en total avsporing også av representanten Grimstad å stille respekt for vernet opp mot flomvern. Spørsmålet er bare: Skal vi sette inn flomverntiltak i et vernet vassdrag uten å ødelegge vernet, eller skal vi bruke klimaendringer og behovet for flomvern som påskudd til å bygge ut et vassdrag Stortinget opprinnelig har bestemt skal vernes? Og det er helt tydelig på statsråden hvor han vil. Han presterer til og med å forklare oss at det står bedre til med vassdrag som er bygd ut, enn vassdrag som ikke er bygd ut, og det er jo en veldig effektiv måte for å forklare at vern er bare tull, naturen blir bedre når vi slår hull på den. Vi står altså i en diskusjon som har veldig stor prinsipiell betydning. Vi står i en diskusjon om hvorvidt vi skal bruke klimaendringer som et nytt påskudd til å ødelegge det vi har bestemt at vi skal verne, eller om vi skal ta det ansvaret som følger med det faktum at klimaet endrer seg, noe vi er sterkt medansvarlig for, og si at den regningen må vi betale, samtidig som vi tar vare på de naturverdiene som dette stortinget har sagt at det er så viktig at vi verner. Nå slår vi kanskje hull på det med Arbeiderpartiets, med Høyres, med Fremskrittspartiets og med Senterpartiets stemmer. Hva blir det neste? Jo, dette kommer til å skje om og om igjen. Det kommer til å komme vassdrag etter vassdrag hvor vi trenger flomvern, og hvor noen foreslår å bygge ut for å finansiere det. Det er kjempeviktig at alle i Norge nå får høre hva Stortinget driver med, nemlig at ved aller første anledning løper man baklengs ut av verneforpliktelsene og forståelsen for hva naturverdier er verdt, og så finner man opp en ny forpliktelse ved å bygge ut resten. Dette er et grovt brudd på de grunnleggende naturvernprinsippene som Stortinget har lagt til grunn, og det er et skummelt eksempel på hvor lite man forstår av forpliktelsene som følger med klimaendringene.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
La meg begynne med å takke for honnør fra flere av representantene for at vi har ekspedert dette i tråd med vedtaket i Stortinget. Jeg har lyst til å si at jeg også setter stor pris på den jobben som Stortinget har gjort med denne saken. Som flere har vært inne på, ble Opovassdraget vernet i 1973. Det innebærer at det ikke kan åpnes for konsesjonsbehandling av vannkraftverk over 1 MW med mindre Stortinget samtykker til det. Så har Stortinget, så vidt jeg husker, enstemmig bedt regjeringen og Olje- og energidepartementet om å legge fram for Stortinget en sak om varig flomvern i Opovassdraget. Stortinget sa også at det skulle gjøres i løpet av 2016, der aktuelle tiltak, inkludert konsesjonsbehandling i nedre del av vassdraget, ble vurdert. Jeg er glad for at vel alle representantene har vært inne på at det er betydelig risiko for skadeflom i nedre deler av Opovassdraget. Høy vannstand i Sandvinvannet som ligger oppstrøms Odda sentrum, går både ut over dyrket mark og driftsbygninger og boliger. Stor vannføring gjennom sentrum er en risiko både for bolighus, næringsbygg, broer og veier. Jeg var selv i Odda høsten 2014 og så de betydelige skadene som var inntruffet både i Odda sentrum og oppstrøms i vassdraget. Det gjorde sterkt inntrykk. Etter høsten 2014 har NVE igangsatt flere flomsikringstiltak i vassdraget. De er dimensjonert for å håndtere en 200-årsflom, men det er grunn til å peke på at de tiltakene vil ikke kunne begrense flomvannstanden oppstrøms i vassdraget, f.eks. i området Sandvinvannet. I den anledning har Sunnhordland Kraftlag i samarbeid med kommunen utarbeidet en forstudie av en kombinert utbygging av vannkraftverk og flomtunnel i nedre del av Opovassdraget. Et slikt tiltak vil gi god flomsikring både i sentrum og ikke minst også rundt Sandvinvannet, og i tillegg vil et kraftverk kunne bidra med en årlig produksjon på mellom 165 GWh og 185 GWh fornybar energi, ca. like mye kraft som 9 000 husstander bruker i året. Ut fra summen av disse fordelene med løsninger som er skissert, har regjeringen lagt fram forslag til Stortinget om å åpne for konsesjonsbehandling av dette konkrete prosjektet. Det betyr ikke at vern i vassdraget for øvrig blir opphevet. Så kan man gjerne kalle dette for hastebehandling. Jeg har lyst til å minne om at det ikke er en konsesjonsbehandling vi i dag diskuterer. Vi diskuterer at Stortinget er invitert til å åpne for konsesjonsbehandling, noe som ikke er det samme som å gi konsesjon. I det videre arbeidet vil selvfølgelig hensynet til både verneverdier og andre allmenne interesser bli vurdert nøye. I den samme behandlingen vil vi selvfølgelig også nøye vurdere hvilke alternative flomsikringstiltak som finnes, og den rapporten som bl.a. representanten Eidsvoll Holmås både snakket om og hadde med seg på talerstolen, som er utarbeidet på oppdrag fra NVE, vil selvfølgelig være en viktig del av det arbeidet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Jeg mener det står stor ære av at først hele energi- og miljøkomiteen og senere et betydelig flertall i energi- og miljøkomiteen har lyttet til et lokalsamfunn som er bekymret over faren som elva representerer for det lokalsamfunnet. Jeg har også merket meg at utbyggeren, Sunnhordland Kraftlag, er opptatt av at skal dette kun realiseres innenfor lønnsomme rammer, fordrer det at denne konsesjonen blir gitt, slik at man kan rekke å sette i gang produksjonen i løpet av 2021. Så betyr ikke det at saksbehandlingen blir annerledes enn den ellers ville blitt. Olje- og energidepartementet er i alle fall alltid grundig i konsesjonsbehandlingen og vurderer forskjellige hensyn opp mot hverandre. Det vil selvfølgelig være tilfellet også i denne saken.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
For det første har jeg lyst til å benytte anledningen til å si at jeg er glad for at vi med støtte fra Venstre har fått mulighet til å styrke arbeidet med å sikre norske lokalsamfunn mot flom og skred. Samtidig mener jeg bestemt å kunne erindre at én – opptil flere, gjerne – av representanten Elvestuens kolleger rett etter at budsjettforliket var et faktum, var ute og kritiserte regjeringen for å bruke for mye penger, et forlik som Venstre selv var en helt sentral del av. Dette er tøffe prioriteringer, det er mange lokalsamfunn som har utfordringer. Når det er muligheter for å identifisere prosjekter som ivaretar hensynet til både verneverdiene og lønnsom kraftproduksjon, samtidig som vi får styrket flomvernet, mener jeg det er muligheter vi skal lete etter.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Jeg er glad for at stortingsflertallet som har vedtatt budsjettene de siste vel fire årene, har styrket arbeidet med å beskytte norske lokalsamfunn mot de farene flom og skred medfører mange steder i landet. Mange steder i landet er man i den situasjonen at man har behov for at storsamfunnet stiller opp. Regelen for arbeidet med hvordan prioriteringene gjøres, har lenge vært slik at NVE gjør vurderingen av hvor denne typen tiltak bør prioriteres først. Jeg er glad for at stortingsflertallet har gjort det mulig for NVE å få til veldig mye mer på dette området enn hva man fikk til da SV satt i regjering.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
I den grad det blir sagt noe om konsesjonen – noe en naturlig nok ikke har gjort ennå – vil den typen vurderinger bli foretatt av departementet. Det har en kostnadsside. Å bygge en flomtunnel av den størrelsen som er skissert i Multiconsults rapport, er skissert til å skulle koste cirka 170 mill. kr. Lokalt har man jobbet med kostnader på 200–400 mill. kr for en noe større tunnel. Det er ikke riktig av meg å stå her, på vegne av NVE, og fortelle hvilke prioriteringer som skal gjøres i årene som ligger foran oss. Jeg er glad for at vi har fått styrket NVEs budsjett og dermed deres mulighet til å gjennomføre den typen prosjekter som representanten Eidsvoll Holmås etterspør. Men det er nok ikke slik at jeg er klar for å drive saksbehandling om dette fra Stortingets talerstol.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
La meg være helt tydelig på at det aller viktigste med dette arbeidet er å ivareta hensynet til liv og helse for innbyggere i alle deler av landet, også i Odda-samfunnet. Det tror jeg Odda-samfunnet også først og fremst er opptatt av. Jeg opplever, i motsetning til forrige replikant, at det er sterk støtte i Odda-samfunnet for det prosjektet som er skissert i denne saken. Jeg skjønner at man kan være imot vannkraftutbygging, men å sette likhetstegn mellom vannkraftutbygging og det å si at elven er ødelagt – det må jeg si at jeg ikke kjenner meg igjen i. Tvert imot er noen av de aller beste og mest artsrike norske vassdragene regulerte vassdrag: Orkla, Gaula osv.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Eg må innrømme at eg ikkje hadde tenkt å ta ordet i denne saka, men når eg høyrer argumentasjonen i ei sak der lokalsamfunnet er utsett, der liv og helse står på spel, og der vi veit at denne elva i flomår gong på gong har gjort skade, handlar dette faktisk om å beskytte lokalsamfunn og bruke dei naturverdiane som ligg i dette lokalsamfunnet, til å skape nye verdiar – faktisk til å skape noko av det mest etterspurde som er: rein energi. Det blir føreslått ein flomtunnel som i den samanhengen også kan brukast til å produsere straum. Ein kan naturlegvis velje andre alternativ. Og med tanke på den diskusjonen som har vore, både frå Arbeidarpartiet og andre – no er jo Arbeidarpartiet einig og står i lag med oss i innstillinga, og det er eg glad for – og når Venstre brukar argumentasjonen om at vi i dette statsbudsjettet brukar altfor mykje ressursar, synest eg replikken til statsråden var god, då han sa at her kan vi faktisk verne lokalsamfunn samtidig som vi skapar verdiar. Det er ein vinn-vinn-situasjon for absolutt alle. Denne strekninga bør etter mi oppfatning konsesjonsbehandlast. Det er ikkje fare for å øydeleggje vassdraget, slik det kan høyrest ut blant enkelte. Det er ei god løysing, det er ei trygg løysing, det er ei løysing som skapar fornybar energi, som eg nemnde – og sist, men ikkje minst: Det skapar tryggleik i eit lokalsamfunn som det hastar med å skape tryggleik i. Vi var vitne til øydeleggingane ved den siste flaumen, og det vil vi helst unngå å sjå igjen. Så den løysinga som er skissert no, og det forslaget til vedtak som ligg føre, er eit godt og fornuftig forslag og eit godt og fornuftig vedtak.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Eg har sjølvsagt respekt for at enkelttilfelle ikkje kan kommenterast, og det gjorde heller ikkje eg i mitt innlegg. Eg er veldig einig i det som vart sagt, at god fiskevelferd har ein eigen verdi i seg sjølv. Det kan vi gjerne vera flinkare til å seia frå Stortingets talarstol, og oftare. Men eg saknar framleis svar på forslag, altså konkrete tiltak om korleis vi skal unngå at dette kan henda igjen i framtida. Ministeren sa òg at verktøya skal verta meir treffsikre. Kunne det verta utdjupa litt meir kva ein ser for seg når ein seier at dei skal verta meir treffsikre? Så ville det vore veldig fint å få svar på når vi kan forventa dei ulike strategiane som Stortinget bad om i samband med Sjømatindustriutvalet. Havbruk er ei veldig viktig næring, og det er viktige arbeidsplassar i distrikta og over heile landet. Men det handlar òg om, som ministeren sa, at forbrukaren skal vera trygg på at norsk oppdrettslaks er både trygg og sunn å eta, og at han er produsert under tilfredsstillande forhold. Både vi som politikarar og næringa sjølv ynskjer produksjonsvekst, og det vert brukt enorme ressursar for å koma lusa til livs. Det er lagt til rette for vekst når næringa får kontroll på denne luseproblematikken. Som eg allereie har vore inne på, er det viktig at vi også utvidar indikatorane på andre kriterium enn berre lus. Her er vi kanskje ikkje heilt samde i at framdrifta er perfekt. Eg må berre vedgå at der er eg utolmodig etter å få på plass ein miljøindikator, noko eg trur ville vore til svært stor hjelp for næringa. Eg vil òg påpeika at Arbeidarpartiet i alle sine alternative budsjett har styrkt Mattilsynet utover regjeringa sine forslag, og at styrkt mattilsyn hadde vore ein god hjelp i dagens situasjon. Eg håpar på meir utdjuping, som sagt, om konkrete tiltak. Og dersom det er riktig at luseveksten på dei melde anlegga starta i vår, slik det er vist til i media, kan vi ikkje vera nøgde med at det tok såpass lang tid før det kom til utslakting, som ministeren no påpeika. Så spørsmålet er eigentleg, litt meir konkret: Er vi fornøgde med at dette vart oppdaga ved ein rutinekontroll? Så skal vi sjølvsagt ikkje døma utifrå media si beskriving, men eg må tilstå at det var eit svært ubehageleg syn, og det gjer noko med omdømet til ei heil næring som vi kunne vore forutan.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Takk til alle som har delteke i interpellasjonsdebatten. Det har vore ein mangfaldig og god debatt. Takk òg for svaret frå fiskeriministeren om når vi kan forventa utsleppsmodell og rømmingsmodell, og om kva som ligg i løypa. Eg synest det var ei viktig presisering som kom frå ministeren om at vi har mangla kunnskap om smitte, villaks og oppdrett, som han fokuserte på i stad. Det er eg heilt einig i. Dersom det er det minste tvil om utviklingskonsesjonar, meiner nok ingen i denne salen at alle skal få alt dei har søkt om. Det trur eg vi hadde hatt for lite hav til. Det har som sagt vore ein mangfaldig debatt. Eg meiner at openheita som vi har i Noreg, er veldig viktig å behalde. Eg vil rosa representanten Bakke-Jensen for presiseringa rundt Mattilsynet – kven som skal tipsa, og kven sin jobb det faktisk er. Eg er heilt einig i dei betraktningane som vart gjorde der. Det kom òg ei viktig presisering frå representanten Trellevik om at dette sannsynlegvis ikkje er representativt for dei selskapa som er omtalte, men eg og Arbeidarpartiet har korkje dømt eller konkludert i dei politimelde sakene. Tvert om sa eg klart ifrå om, i det andre innlegget mitt, at vi har respekt for at vi ikkje kan diskutera enkeltselskap – og skal heller ikkje gjera det i denne saka. Det vi ikkje har diskutert så mykje her i dag, er om produksjonsområda bør innførast i så stor skala – altså heile landet med ein gong slik som er meininga – eller om vi hadde stått oss på å innføra område litt om litt, slik at vi hadde hatt kunnskapen på plass. Det er for å sikra oss mot dei store kunnskapshola vi faktisk har, og for å sikra oss at politikken vår er bygd på kunnskap. Vi har heller ikkje diskutert kva ein bør gjera med dei som ikkje følgjer opp god fiskevelferd. Det hadde òg vore veldig greitt å få ministeren sitt syn på. Eg trur det er veldig stor einigheit om at vi skal vera i front innan forsking og utvikling – og òg med å innhenta kunnskap. Det meiner eg eg har høyrt frå alle innlegga i saken i dag, og eg støttar sjølvsagt opp om det sjølv. Målet etter denne debatten er nok framleis at Noreg skal vera verdas fremste sjømatnasjon, med verdas beste fiskevelferd, og at dette skal skje innanfor berekraftige rammer med omsyn til miljøet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-12-07:
Eg vil starta med å takka interpellanten for å ta opp eit viktig tema og vil knyta nokre kommentarar til den debatten som har vore så langt. Det er ingen tvil om at det er eit konfliktnivå mellom myndigheiter og næring. Det har det vore ei rekkje oppslag om. Me har òg sett – i alle fall periodevis – at statsråden har svinga seg i den debatten. Den første utfordringa vil vera å få eit betre samarbeid mellom myndigheiter og næring, der ein ikkje styrer berre under tilsyn og med vedtak, men der det òg er dialog for å styra næringa. På sikt trur eg det er ein langt meir effektiv måte å styra næringa på, enn med vedtak og eventuelt etterfølgjande rettsleg prosess. Det er ei problemstilling som eg håpar statsråden kan omtala litt, med omsyn til kva som er hans tankar for å løysa det. Så er det slik at ein kjem fort opp i dilemma når ein skal laga ulike modellar og rammevilkår for næringane. Ein av dei tinga eg beit meg merke i, som statsråden sa i sitt innlegg, illustrerer akkurat det dilemmaet. Statsråden sa at ein skal ta ut dei som driv dårleg, slik at det kan verta vekst for dei som driv bra. Ja, det er det veldig enkelt å vera einig i. Samtidig framhevar ein modellen med produksjonsområde, som inneber at ein vurderer å forvalta fleire av dei som driv med oppdrett, under eitt – ei slags kollektiv forvalting. Der er det fort gjort å gå i spagaten. Eg skal ikkje leggja skulda på statsråden for det, men det er ingen tvil om at den modellen som Stortinget har vedteke, gjev utfordringar, og me må sørgja for at forvaltinga byggjer på at den som driv med oppdrett, kan påverka sin eigen vekst direkte gjennom å driva bra. Eit anna element som er viktig for å sikra legitimiteten til oppdrettsnæringa, er at dei lokalsamfunna som stiller areal til rådigheit, får sin del av det. Senterpartiets prinsipielle haldning har vore at me ønskjer ei arealavgift. Så har me valt i Stortinget heller å gå inn for modellen med eit havbruksfond, for å få eit breiast mogleg politisk fleirtal for det. Dei første innbetalingane kjem i 2016. Slår veksten som er spådd, til, vil havbruksfondet vera ei gullgruve for oppdrettskommunane. Men eg vil utfordra statsråden på om han har oppdaterte forventingar utover det som er beskrive i statsbudsjettet, og utover det som er beskrive i salderingsproposisjonen for 2016, om korleis utviklinga og innbetalinga til havbruksfondet vil verta framover. Det er eit betydeleg utolmod i lokalsamfunn langs kysten etter å få dei pengane som dei meiner å ha rettmessig krav på. Ambisjonen om Noreg som verdas fremste sjømatnasjon deler òg Senterpartiet, og me er òg opptekne av at når dette skal verta verkelegheit, og når ein skal ha vekst, må dette skje med eit mangfaldig aktørbilete: store aktørar og mellomstore aktørar, men òg rom for små aktørar. Det gjeld innanfor både fiskeri og oppdrett. Det vil svekkja legitimiteten til næringa dersom det er slik at all laks er på børs. Me treng det lokale eigarskapet, me treng ei moglegheit til å kunna etablera seg som ny, både innanfor fiskeri og innanfor oppdrett.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-12-07:
Dette er ei spennande og viktig næring. 50 000 arbeidstakarar rundt om langs kysten vår arbeider anten direkte i denne næringa eller indirekte – i andre næringar som er heilt avhengige av havbruksnæringa. Det er sunn mat, og verda treng meir mat. Og me treng arbeidsplassar. Det er no slik at alle næringar set fotavtrykk. Men eg er for så vidt einig med førre talar, Rasmus Hansson, som meiner at me må løysa dei utfordringane denne næringa har. Det vert det jobba aktivt og intensivt med gjennom utviklingskonsesjonane. Når ein ser på søknadsmengda der, har eg god tru på at me skal løysa mange av dei utfordringane denne næringa har, for å kunna imøtekoma samfunnets forventningar til vekst og utvikling i denne næringa. Me kan alle vera einige om at dei bilda som interpellanten viste til, ikkje er gode. Det er stygge bilde. Då er det veldig kjekt å høyra både frå fiskeriministeren og interpellanten at dei meiner at dette ikkje er representativt for bransjen. Det er også andre som har teke til orde for det i salen. Eg vil presisera at dette heller ikkje er representativt for dei selskapa som er involverte. Det trur eg òg er grådig viktig å ta med seg. Det er heller ikkje representativt for dei lokalitetane som er involverte. No er det slik at nokre av desse lokalitetane har kanskje ei større utfordring med omsyn til miljøet enn kva andre lokalitetar har, og det trur eg òg er viktig å ta med seg når ein skal vurdera konsekvensen av dei brota som har skjedd her. Eg trur det er viktig at me skil mellom kjensler og fakta i ei sak som dette. Det er lett å hiva seg på slike bilde i media og beskrivingar frå journalistar om kor ille verda er, og å haussa opp stemninga ved å verta med på noko slikt. Eg trur det er viktig, som representanten Bakke-Jensen sa, at tilsynsmyndigheitene faktisk enno ikkje har konkludert i enkelte av desse sakene. Så me må vera litt forsiktige med å vera dømmande før me kjenner det eigentlege resultatet og konklusjonane til domsapparatet og tilsynsapparatet – før dei fattar sitt endelege vedtak. Me må vera klare over at dette er biologisk produksjon, så slike bilde som dette vil me kunna sjå i framtida òg. Det handlar om at enkelte fiskar uansett vil vera såkalla sturarar, altså dei vil vera sjuke, dei har kome til denne verda som dårleg fisk, og dei vil nødvendigvis verta lettare angripne av lus, lettare angripne av sjukdommar. Slike bilde vil me nok alltid kunna ha i framtida uansett korleis ein klarer å løysa lusproblema i merdane våre. Det handlar om ein heilt annan genetisk fisk om ein skal unngå at fisken er forskjellig i desse merdane. Ingrid Heggø seier at det finst ikkje noka unnskyldning for det som har skjedd. Det kan godt vera at det ikkje er det. Men det finst ei forklaring på kvifor det har skjedd. Eg tenkjer ein bør setja seg inn i desse selskapa sine tilsvar før ein konkluderer med at her er det noko som er hakkande gale. Det hadde det kanskje vore tenleg at ein framståande ansvarleg havbrukspolitikar frå Arbeidarpartiet hadde gjort. Då hadde ho kanskje hatt kunnskap om nettopp forklaringane på kvifor og korleis dette kunne skje.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-19:
Jeg har gleden av å framsette et representantforslag på vegne av meg selv om å sikre full behandling av trygdeoppgjøret i Stortinget slik sakens viktighet og tradisjonen tilsier. Jeg ber også om at forslaget behandles etter Stortingets forretningsorden § 39 c, hvor det står at det skal «legges ut til gjennomsyn for representantene i minst én dag og deretter føres opp på dagsordenen til behandling».
Stefan Heggelund (Høyre), 2016-05-19:
En av tingene denne regjeringen gikk til valg på, var å forenkle, forbedre og fornye Norge, og nå leverer regjeringen igjen. A-ordningen er en tverrpolitisk og god ordning. Med den etablerte man en felles ordning for arbeidsgivers innrapportering av ansettelsesforhold og inntektsopplysninger til skatteetaten, Arbeids- og velferdsetaten og Statistisk sentralbyrå. Dette var en stor forenkling. En av nøklene var at man hindret dobbeltrapportering til ulike etater. Det er bra for arbeidsgivere, og det har også ført til mer effektivitet og bedre oppgaveløsning i etatene i tillegg til at tjenestene fra det offentlige er blitt bedre. Forenkle, forbedre og fornye – det er det også med a-ordningen, som var en stor forenkling i sin tid, mulig å fortsette å gjøre. I forslaget fra regjeringen får Arbeids- og velferdsetaten bl.a. tilgang til opplysninger i forbindelse med alle de lovfestede stønadsordningene. Med nye elektroniske løsninger får vi også nye muligheter. I forslaget som ligger fra regjeringen i dag, legger man opp til at man i framtiden gjennom Navs hjemmesider kan få en simulering av framtidig ytelse. De aller fleste høringsinstansene er positive til dette forslaget. Blant annet skriver NTL Nav i sin høringsuttalelse at de ser det som et nødvendig grep for å få gjennomført en bedre og mer eksakt saksbehandling i etaten. Det er med glede jeg registrerer at forslagene får tilslutning. Så vil jeg bare si at vi ikke kommer til å stemme for forslagene fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV. Når man leser dem, kan det umiddelbart se litt rart ut, og derfor skal jeg forklare hvorfor. Forslagene går i realiteten ut på det samme, og det som skjer her, er at Arbeids- og velferdsetaten vil gjenbruke en elektronisk løsning som er utviklet i samarbeid med utlendingsforvaltningen og skatteetaten, og man skal gjøre nødvendig systemutvikling i første halvår av 2017. Dette er det også svart på i et brev fra statsråden til Stortinget. Vi er informert om det arbeidet og vet hva som pågår der, og derfor kommer vi også til å stemme imot disse forslagene. Men det er med glede jeg registrerer at forslagene om forenkling i a-ordningen får tilslutning fra et samlet storting.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-19:
Som saksordfører forholdsvis begeistret ga uttrykk for: Han sa at regjeringa forenkler, forbedrer, fornyer og leverer og tar dagens sak til inntekt for det. Men nå sier statsråden i sitt innlegg at hun ikke har sett det som hensiktsmessig å måle resultatet av de lovendringene som vi i dag vedtar, i hvert fall ikke i kroner og øre. Det jeg lurer på, er hvordan statsråden da har tenkt å se om dagens lovendringer har den tilsiktede effektiviseringseffekten?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-19:
Vi får bare ta ad notam at en ikke ønsker å frambringe resultater av de forslagene en selv fremmer for Stortinget, men klarer seg med formodninger om at det vil ha den forventede effekten. Da har jeg lyst til å stille et spørsmål som gjelder endringene som ble gjort i a-opplysningsloven i juni 2012. På det tidspunktet var det faktisk anslag på at den nye loven ville gi innsparinger på 600 mill. kr for næringslivet. Kan statsråden svare på om dette målet er nådd?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-19:
Da ser vi fram til den tilbakemeldinga. Da lurer jeg bare på: Var det det å innhente anslag om de 600 mill. kr som var så belastende for arbeidsgivere at regjeringa bestemte seg for at den ikke ville fortsette å måle resultater på dette området?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-19:
Jeg ser fram til det. Det jeg da lurer på, er hvordan statsråden har tenkt å svare på spørsmålet om en har oppnådd de innsparingene uten å innhente informasjon fra arbeidsgiver. Hadde det ikke vært mulig å innhente informasjon også når det gjelder dagens lovendringer i samme slengen?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-05-19:
Bare en liten oppklaring: Statsråden henviser hele tida til de beregningene som ble gjort av den forrige regjeringa. Men statsråden må vel også innhente ny informasjon for å kunne svare Stortinget på om målet om innsparing på 600 mill. kr faktisk er nådd. Man kan ikke bare basere seg på de beregningene som ble gjort i 2012. Man må jo faktisk ha informasjon om det som er virkeligheten per i dag. Det er da jeg ikke helt skjønner at statsråden ikke samtidig kan innhente informasjon om de endringene vi gjør i dag.