Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-29:
Jeg slutter meg fullt og helt til de innledende betraktningene til representanten Kristiansen fra Høyre. Selv om presselosjen nok er tom, er dette både en viktig debatt og en viktig stortingsmelding. Jeg synes det er bra at regjeringen har lagt fram en stortingsmelding med tydelige prioriteringer: for det første å mobilisere for kvinners og barns rettigheter og helse, for det andre å redusere sykdomsbyrden, med vekt på forebygging, og for det tredje å fremme menneskelig sikkerhet gjennom helse. Representanten Eva Kristin Hansen redegjorde godt for dette. Jeg skal ikke gjenta hennes poenger. Verden er preget av en grunnleggende skjevfordeling av både makt og ressurser. Helse og fordeling er nært knyttet til hverandre. Når vi arbeider for å utjevne sosiale forskjeller, er det også veldig viktig helsearbeid i det. Utjevning både mellom land og innad i land er viktig for å forbedre global helse. Derfor er det så viktig med en rettighetsbasert tilnærming til helse. Menneskers helse kan aldri først og fremst være et individuelt gode og ansvar. Tvert imot er menneskerettighetene og det felles ansvaret og ikke minst universell tilgang til gode offentlige helsetjenester viktig. Dette er en av de diskusjonene man finner anspor til uenighet om i komiteens behandling. Det er greit å merke seg, og det er en viktig debatt å ta. Jeg mener at det er kun ved en slik tilnærming at man kan sørge for utjevning i land. Og forskjellene i mange mellominntektsland er formidable. Veldig mange mennesker dør i dag av sykdommer som det er enkelt å gjøre noe med. Menneskers helse globalt er derfor et felles ansvar, det er et kollektivt ansvar, og tilgang på helsehjelp skal være et kollektivt gode. Da må vi også klare å styrke nasjonale helsesystemer. Det kan først og fremst kun landet selv klare. Det innebærer økt tilgang til helsepersonell – og det er en sentral prioritering for regjeringens arbeid med global helse. I en del debatter under siste valgkamp ble det diskusjon på tv om bruken av ordet «eldrebølgen». Det ble diskusjon om det voldsomme behovet vi kommer til å ha i løpet av de neste tiårene for mer helse- og omsorgspersonell i Norge. Dette er ikke er særegen norsk krise, tvert imot er det i størst grad en global krise. Ifølge FNs generalsekretær mangler verden om lag 3,5 millioner helsearbeidere. Det å arbeide for å dekke dette behovet er helt avgjørende, spesielt med hensyn til mor og barn. Svært mange dødsfall hos mor og barn kunne vært unngått med kompetent helsepersonell og forholdsvis billige medisiner. Nå skal jeg være dagens festbrems. Like utenfor stortingssalen – nå mens vi diskuterer denne viktige saken – er det samlet en stor mengde ungdommer utenfor Grand Hotel. Vi hørte hylene i stad, og det er fordi Justin Bieber, popstjernen fra USA, sannsynligvis befinner seg på det hotellet. Han skal holde en konsert i Oslo i dag, og man kan ikke unngå å få med seg oppstyret. Justin Bieber er ikke bare kjent for sine poplåter som bedårer fjortiser over hele verden, han er også kjent for å være en profilert motstander av selvbestemt abort. Det er ikke noe spesielt for USA. Der er selvbestemt abort en valgkampsak i hver eneste presidentvalgkamp. Det er ikke noe særegent amerikansk fenomen. Tvert imot er kvinners reproduktive rettigheter under press i hele verden, i fattige og i rike land, i nord og i sør, fra reaksjonære krefter og religiøse krefter som vil frata kvinner råderetten over egen kropp. Norge skal være en kompromissløs forsvarer og forkjemper for seksuelle og reproduktive rettigheter internasjonalt, og det skal vi legge stolthet i. Vi burde ikke se tilbakegang i kvinners rettigheter i vår tid, men det gjør vi. Det er i mange tilfeller politisk villet, med dramatiske konsekvenser for kvinners helse. At kvinner spiller en sentral rolle for økonomisk utvikling, burde også si seg selv, og Norge er jo med sin svært høye sysselsetting et veldig godt eksempel på det. Arbeidet for seksuelle rettigheter og kvinners rettigheter er derfor ikke bare et arbeid for kvinner og for rettighetene, men også for demokrati, for samfunnsutvikling og for økonomisk vekst. Jeg er veldig glad for at kvinners og barns rettigheter er regjeringens fremste prioritering. Det betyr også at vi framover må holde en høy profil på dette saksfeltet i FN, og vi må ta opp dette i våre samtaler med andre land, spesielt i land der disse rettighetene er under press – og dem blir det stadig flere av, dessverre. Så vil jeg innom én ting til før jeg runder av, og det er klimatrusselen. Det er kanskje vår tids største trussel mot menneskeheten og vil uunngåelig føre til store globale helseutfordringer. Det er fordi verden vil forandre seg helt grunnleggende om vi ikke klarer å stoppe de menneskeskapte klimaendringene. En temperaturøkning på bare 2 °C, som er det vi prøver å begrense oppvarmingen til nå, vil endre vårt økosystem, og det vil endre store landområder. Temperaturøkningen vil for det meste være konsentrert om land, altså der mennesker oppholder seg, og det vil bety redusert tilgang på mat. Det vil bety at tilgangen på drikkevann vil bli mye vanskeligere tilgjengelig for millioner av mennesker. Det vil sannsynligvis gi flere millioner klimaflyktninger allerede i vår levetid, og det vil i seg selv være en helseutfordring. I tillegg vil smitterisikoen øke i store deler av verden, og sykdomsbildet vil kunne endre seg. Derfor er det viktig å holde fokus på helseaspektet og de humanitære sidene ved klimaarbeidet framover nå som vi beveger oss inn i en tid der klimatilpasning dessverre blir vel så viktig som klimatiltak – og klimatilpasning blir en viktig del av det globale helsearbeidet framover. Vi kunne ønske at det ikke var slik, men slik blir det. Til slutt vil jeg løfte fram sivilsamfunnets rolle, som er av helt uvurderlig betydning både som pådrivere her i Norge for å påvirke norsk politikk og for å sikre folks rett til helsetjenester i mange land verden over. Norske frivillige organisasjoner har kommet med veldig mange gode innspill i arbeidet med denne meldingen, og det vil være lurt av regjeringen å inkludere også organisasjonene i det videre arbeidet med meldingen. Så vil også jeg legge til at saksordføreren har gjort en veldig god jobb i komiteens behandling.