Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Jeg har fulgt debatten om endringene i hundeloven utenfor dette huset. Faren for at jeg ikke har fått med meg alt, er absolutt til stede. Mitt inntrykk er at det i all hovedsak har dreid seg om raseforbudet. I første rekke har det dreid seg om farlige hunder, og kanskje lite om hvordan de utvikler seg til farlige hunder. Etter min oppfatning er lovendringene kanskje kommet på et noe spedt grunnlag. Lovendringene burde kanskje vært gjenstand for en bredere høringsrunde før de ble fremmet for Stortinget. Det knytter seg stor og viktig interesse for hundehold i forbindelse med jakt og frilufts- og fritidsaktiviteter. Dette synes jeg har kommet lite fram i den offentlige debatten rundt endringene. Fra mitt ståsted har hundehold mange positive sider som har sin naturlige plass i det norske samfunn. Jeg har vokst opp med jakthunder, og jeg har hatt jakthunder i hele mitt voksne liv. Kan du se for deg en vakker høstdag med fjellvidder i sin vakreste fargeprakt, en fuglehund i intenst søk og påfølgende sitrende stand før den får kommandoen om å reise fuglene? Et vakrere syn skal det letes lenge etter. Eller en klar høstdag hvor du sitter og lytter til harehundens klokkeklang i liene. For mange av oss er dette de store høydepunktene i året. Vi ser fram til det og trener våre hunder for at disse dagene skal bli minnerike og helsebringende for kropp og sjel. Jeg vil påstå at de aller fleste hundeholdere er ansvarsbevisste. Jeg er klar over hvor vanskelig det er å ta en avgjørelse om at en hund må avlives, dersom den er en fare for sine omgivelser. Men dette er et ansvar enhver hundeeier må ta. Dette følger ubønnhørlig med når en anskaffer seg hund. Jeg har selv måttet ta slike avgjørelser. Her er det føre var-prinsippet som gjelder. Jeg er enig med flertallet i at det er viktig at vi får en lovtekst som ikke skaper forvirring ute blant folk. Derfor er det viktig med de presiseringene som er gjort fra komiteen og flertallets side. Jeg finner grunn til noen bemerkninger rundt bruken av båndtvang. Det er viktig at kommunene selv får muligheten til å definere og avgrense områder for bruk av båndtvang. Samtidig er det viktig at jakt- og friluftsinteressene blir ivaretatt. Under ekstraordinære forhold som gjør båndtvang påkrevd for å beskytte viltet, er det viktig at båndtvang fastsettes bare for de områdene hvor viltet en ønsker å beskytte, har sitt leveområde. Vi har i vinter sett at det enkelte steder ble innført båndtvang for å beskytte rådyr også i høyfjellet, hvor det naturlig nok ikke finnes rådyr. I slike tilfeller ville det være naturlig å gjøre unntak for områder over tregrensen. Derfor er det viktig, som flertallet legger opp til, at det når det innføres båndtvang etter bokstav f § 6, innføres en mulighet for bl.a. en viltfaglig vurdering av kommunens vedtak gjennom en ankemulighet til fylkesmannen. Det er videre positivt at komiteen fokuserer på mulighetene for å drive jakthundtrening, dressur og prøver. Det er riktig som det vises til, at fjellstyrene må ha den nødvendige kompetansen til å gi samtykke til trening av jakthunder innenfor allmenningens område. Dette er viktige aktiviteter for mange jakthundeiere som er med og utvikler et godt og positivt hundehold. Til slutt vil jeg si at jeg virkelig håper at den debatten vi nå har hatt bl.a. i media, fører til at vi får en hundelov som forener og ikke splitter.