Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Den blå-blå regjeringen har lagt fram sitt første statsbudsjett. Dette er først og fremst et budsjett preget av tilbaketog og brutte valgløfter. Høyres parlamentariske leder, Helleland, sa tidligere i dag at dette utsagnet er å ta retorikken til nye høyder. Kanskje er det det, men vi må jo kunne påpeke hva regjeringspartiene lovet velgerne at de skulle gjøre når de fikk makten, og hva de faktisk kommer med, nå når virkeligheten har innhentet dem. Dette er ikke kun en retorisk øvelse, som Helleland prøver å vri det til, men en plikt vi har til å påvise, som opposisjon i det norske demokratiet, både hva de har blitt valgt på, hvorfor de har blitt valgt, og hva de gjør med det de har blitt valgt til å gjøre. Jeg skjønner at representanten Helleland synes det er ubehagelig plutselig å måtte være ansvarlig og innrømme at også for dem må to pluss to bli fire, i alle fall når en er i regjering. Vår rød-grønne regjering førte en ansvarlig og helhetlig politikk, og vi har ikke lovet mer enn vi har kunnet holde. Nå skal de nye regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, måles på sine lovnader – lovnader som vi i valgkampen påpekte at det ikke var mulig å innfri, om man skulle føre en ansvarlig økonomisk politikk. Det som er det mest alvorlige med den blå-blå regjeringens budsjett, er den tydelige retningen de velger for landet: Budsjettet gir økte forskjeller i Norge, med skattekutt til dem som har mest fra før, og kun noen få hundrelapper til folk flest, eller til vanlige folk. Regjeringen står for en umoderne familiepolitikk ved å gjøre barnehagene dyrere, de dropper løftet om flere barnehageopptak, de reduserer pappapermen, og de øker kontantstøtten. De gjør altså situasjonen vanskeligere for småbarnsfamilier. Regjeringen forsterker todelingen i norsk økonomi med tiltak som svekker arbeidslinjen, kombinert med økt oljepengebruk. Det verste av alt er at den økte oljepengebruken bruker de til skattekutt til dem som har aller mest fra før. Denne retningen er ikke vekstfremmende – som flere representanter fra de blå-blå forfekter her i dag. På samferdselsområdet vil jeg understreke at det er bra at regjeringen i avtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti har økt bevilgningene og gitt mer til vei og jernbane. Det samme gjør vi. Vi bruker 600 mill. kr mer på å styrke jernbanevedlikeholdet og planleggingen av intercity-strekningene, og det er jeg fornøyd med. Men det de blå-blå leverer på samferdsel, er ikke i nærheten av det de sa at de skulle gjøre fra dag én, hvis de kom i regjering. Det som kanskje forundrer meg mest, er at de blå-blå nå plutselig skal forholde seg til den vedtatte rød-grønne nasjonale transportplanen, og ikke til sine egne forslag til NTP. Det er nettopp her de brutte valgløftene kommer fram, for både Høyre og Fremskrittspartiet lovet mange og nye konkrete veiprosjekter utover våre rekordsatsinger i Nasjonal transportplan. Fremskrittspartiet hadde i sitt forslag til NTP en ramme som var 455 mrd. kr større enn de rød-grønnes. Hvor skal de finne pengene til dette? Det skal bli spennende å se. Når det gjelder bom og bompenger, er det lovet mye. Fremskrittspartiet har lovet å fjerne alle bommene i Norge. Bård Hoksrud sa sågar at de skulle fjernes fra dag én, hvis de kom i regjering. Da tror jeg det er viktig at vi minner hverandre om at innkrevingen av bompenger på igangsatte og planlagte prosjekter på riksveiene utgjør hele 97 mrd. kr de neste ti årene. Det er formidable summer, som skal tas fra en eller annen plass når dette skal dekkes inn. Men så skal jeg i rettferdighetens navn si at regjeringen har foreslått å fjerne og slette noen bomprosjekter, men det er bomkutt som utgjør 0,8 pst. av den totale bompengefinansieringen de neste ti årene. Én ting er at de kutter i bompengene, men samtidig som de gjør det – og det er det store paradokset – har vi her i salen foreslått veiprosjekter med delvis bompengefinansiering til det dobbelte av det de kutter. Det har en gjort bare i denne høstsesjonen, og også Fremskrittspartiet har stemt for. Jeg skal ikke dvele for lenge ved brutte valgløfter i denne omgang, men jeg er spent på hvordan regjeringen skal følge opp sine store valgløfter innen samferdselssektoren, og ikke minst finne midler til disse, for valgløftene innen denne sektoren kommer altså i tillegg til alle andre løfter på alle andre områder. Vi i Arbeiderpartiet står for vår politikk, for våre løfter. Vi lover ikke mer enn vi kan. Det har blitt sagt av flere her i dag at den regjeringen som sitter nå, har blitt valgt på grunn av sine prioriteringer, men det er nettopp det som er utfordringen, for det var ingen prioriteringer i valgkampen. Det er det de nå skal gjøre her, som de skal bli målt på etterpå.