Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg begynner med å vise til det innlegget som representanten Sivertsen hadde her i starten av debatten, og slutter meg til alle hovedsynspunkter som han redegjorde for i sitt innlegg. Som veldig mange har vært inne på, har strukturen vært behandlet tidligere, men det er helt nødvendig, selvfølgelig, å diskutere struktur sammen med oppgaver, slik som denne diskusjonen går. Når vi har hatt tre runder med strukturbehandling, er det bare et uttrykk for hvor stor tvil det er i det norske storting om denne reformens strukturelle organisering. Saksordfører Bransdal, statsråden og Skjelstad sier at dette er en demokratireform. Om det vil jeg si: Det kunne det blitt, men det blir det ikke. Det kunne blitt det hvis man faktisk ikke hadde ironisert om at man kunne gått inn i en bred prosess og diskutert oppgavene først, og man hadde fått en bred diskusjon i hele det norske politiske miljøet om strukturen. Da kunne det blitt en bred demokratireform. Det kunne blitt en styrking av det norske folkestyret. Men det er ikke det som har skjedd. Oppgavene kommer etterpå, og strukturene blir ikke forsvart. Jeg kommer – og nå snakker jeg gjennom presidenten til Bransdal – fra Viken. Jeg har ikke hørt én representant fra regjeringspartiene som aktivt går opp og forklarer hva det er som er bra med en region som skal dekke 1,2 millioner mennesker. Jeg vet at regjeringspartiene i området er mot, men de vil ikke si det. Men det skal igjennom. Hvis det hadde vært slik at vi skulle vedtatt oppgaver som trenger så store regioner som Viken, hvorfor aksepterer da Stortinget Møre og Romsdal og Rogaland? Er man med andre ord ikke i stand til å håndtere de oppgavene som nå skal vedtas, ettersom man mener at man må ha større regioner, men lar noen fylker stå igjen? Selv om dette er vedtatt tidligere, mener jeg at noen som har ansvaret for dette, må gå opp og forklare det, for det er uforklart gjennom alle de prosessene vi har hatt. Det er uforklart, og det er veldig nødvendig å diskutere det. Så får vi informasjon om at man i valglovkommisjonen diskuterer at man må dele Viken i to ved stortingsvalg. Det viser hvor store problemer vi egentlig strukturelt står overfor i forbindelse med denne behandlingen som vi har her i dag. Så er det selvfølgelig det med avstand til velgerne. Den blir kortere, sier de. Ja, mon det. Det vi opplever nå, er at man i alle regioner bygger opp store byråkratier. Antallet folkevalgte blir betydelig redusert. Mange gode partifeller i alle partier går ut av rekken og mister sin politiske plattform. Folkestyret blir svekket, det blir ikke styrket. Det er det som egentlig foregår. At man så kan påberope seg dette og si at det er en demokratireform som kommer nærmere befolkningen, forstår ikke jeg. Jeg har tross alt vært med noen år i denne politiske prosessen, og jeg forstår ikke det. Det kunne blitt det, men det blir det ikke med denne oppgaven vi nå har. Så er det dette spørsmålet jeg for så vidt har vært inne på, men som jeg gjerne vil at både Bransdal, som saksordfører, og statsråden svarer på: Hvilke oppgaver er det nå som skal bli overført, som er så store at vi trenger så store regioner som Viken? Hvilke oppgaver er det, og hvordan mener Bransdal at dette skal kunne videreføres når enkelte fylker som er sånn som de er i dag, skal kunne greie å håndtere de samme oppgavene, når hun har den prinsipielle argumentasjonen som hun har? Det er spørsmål som Stortinget bør få svar på før denne diskusjonen er slutt. Til sist: Det var representanten Kjønaas Kjos som sa at vi bare vil ha større stat. Om det er å si: Hva gjør vi med direktoratene? Skal de bygges ned, eller skal de ikke bygges ned?