trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Jeg skal prøve å svare representanten Børge Brende på de to spørsmålene. Som representanten Brende fremstilte det, gikk Arbeiderpartiet inn for sterke skatteøkninger. Er det egentlig noe som har blitt lagt merke til denne høsten med fremleggelsen av Arbeiderpartiets alternative budsjett, så er det nettopp dette at skatteøkningen ikke har vært gjennomgangsmelodien. På personbeskatningssiden ser vi det helt klart. Der har jo Høyre gått inn for en skatteøkning bl.a. for de arbeidstakerne som betaler fagforeningskontingent osv. Høyre var jo det partiet som skulle gå inn for null skatteøkning. Det vi har gått inn for, som er den økningen Børge Brende viser til, er å tette de åpenbare smutthullene i skattesystemet vårt, og de trodde jeg alle var opptatt av å tette. Det var derfor jeg også gikk inn på tre områder spesielt og brukte en del tid på det i mitt innlegg, nemlig delingsmodellen, aksjerabattene og rederibeskatningen. På de tre områdene er det skattesmutthull som vi har gått inn for å tette. Der fikk vi faktisk også en god del medhold av Regjeringen, for i Regjeringens første utkast til statsbudsjett påpekte man i aller høyeste grad disse skattesmutthullene. Vi står jo på Regjeringens forslag på flere av disse punktene, men de er nå forandret– etter disse turneringene vi har hatt i denne salen. Når det så gjelder dobbeltbeskatningen, vil jeg bare kort si at vi har hatt en debatt i partiet over lengre tid om disse spørsmålene, bl.a. om kapitalbeskatning på 28 pst. Vi står fast på at vi ikke skal ha den dobbeltbeskatningen. Jeg er fullstendig klar over hva jeg sa til en herværende avis i sommer – en meningsytring på det punktet.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Jeg brukte, som sagt, en del tid i mitt innlegg på disse tre hovedpunktene: delingsmodellen, aksjerabattene og rederibeskatningen, fordi jeg, som jeg sa, ble noe skuffet da jeg så at sentrumspartiene, spesielt når det gjaldt rederibeskatningen, forandret standpunkt her i Stortinget da vi begynte å behandle saken i finanskomiteen. Jeg syns finansministeren kom med et godt innspill til Stortinget i forbindelse med statsbudsjettet, der han påpekte fire-fem områder i det nye rederibeskatningssystemet som man burde gjøre noe med. Jeg går ut fra at det ikke var for ingenting at finansministeren skrev at innstrammingsforslagene fra Regjeringen ble foreslått å tre i kraft fra 5. oktober 1998. Det var faktisk den samme dagen budsjettet ble offentliggjort. I lovproposisjonen fra departementet er det presisert at det ikke er noe til hinder for at lovendringen kan ha et slikt ikrafttredelsestidspunkt. Det jeg sa jeg var skuffet over Senterpartiet og Kristelig Folkeparti for, var at de ikke ville være med og tette åpenbare smutthull. Når det gjelder identifikasjonsreglene, tok vi veldig alvorlig det som fremkom, når de blir så sterkt utvidet, og de uttalelsene som kom fra sentrumspartiene om at vi her måtte gjøre noe, og slik oppfattet vi brevet fra finansministeren til Stortinget. Men ingenting er skjedd. Man er her med på en bølge som går i én retning, og det er mer liberalisering. Når det så gjelder denne høyesterettsdommen, er det i denne sal og dette ting vi vedtar lover, og da får vi også justere lovene hvis de ikke er så presise som de burde være. Jeg ser at tiden har løpt ut. Holte hadde et spørsmål til, og det skal jeg komme tilbake til.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Tallet 2 milliarder kr som Børge Brende stadig vekk viser til, skal vi nok kunne diskutere. Men det som var poenget i innlegget, og som jeg understreker nå, er smutthullene som vi vil til livs. Det har jeg sagt gang på gang. Jeg viste også til identifikasjonsreglene og også til rederibeskatningen, for det var ikke forslag om omlegging av rederibeskatningen finansministeren kom til Stortinget med, men det gikk på tetting av åpenbare hull. Børge Brende har også sin hukommelse meget godt på plass. Han vet godt hva Arbeiderpartiet sa om konkurranseavgiften, om elavgiften og om CO2 –avgiften, som vi har vært meget fast på hele tiden. Dette har også betydning for bedriftene i det norske samfunn. Når det så gjelder næringspolitikken, som Holte spurte om – jeg vet utmerket godt hvor lenge Arbeiderpartiet har vært i regjering før den nye regjeringen overtok – hadde ikke Arbeiderpartiet flertall i denne sal, og det er ingen unnskyldning. Men det jeg er ute etter, er at det er langsiktighet og forutsigbarhet i vår skattepolitikk, og da må vi samarbeide om å få det til, som vi gjorde i 1992. Da er det ikke den riktige retningen sentrum nå har gitt seg inn på ved å gå til Høyre og Fremskrittspartiet for å invitere til det samarbeidet. Det var også derfor jeg også avslutningsvis i mitt innlegg sa at jeg så fram til 1999, når Regjeringen kommer med en vurdering av ulike skatteinnretninger, for da kan vi ta en bredere skattedebatt.
Børge Brende (Høyre), 1998-12-03:
To spørsmål til representanten Nordtun: I likhet med sin partileder Thorbjørn Jagland sier representanten Nordtun her i dag at han ikke er tilhenger av at skattenivået skal økes i forbindelse med årets statsbudsjett. Hvorfor har da Arbeiderpartiet forslag som bidrar til å øke skattenivået med 2 milliarder kr i sitt alternative budsjett, i forhold til det som nå blir vedtatt i Odelstinget? Det andre spørsmålet er knyttet til forutsigbarheten – skatt og Arbeiderpartiet. Det har vært mange utspill den senere tiden, noen av dem har også Tore Nordtun stått for. I august gikk han i Dagsavisen ut og sa at Arbeiderpartiet nå måtte gå inn for dobbeltbeskatning av utbyttet. Nå ser jeg at SV foreslår det i den innstillingen vi har på bordet i dag. Hva er det som har ført til at Tore Nordtun har ombestemt seg i forhold til dobbeltbeskatningen av aksjeutbytte i forhold til sine tidligere standpunkter? Det var da også snakk om at her måtte vi tette igjen smutthull, og dette var urettferdig. Er det slik at han har endret oppfatning av at dobbeltbeskatning er et smutthull? Tore Nordtun var i sitt innlegg også inne på rederibeskatningen, og sa at vi ikke kan se rederne uavhengig av selskapet. Han har kanskje et poeng der, men det er ikke slik at en kan se eierne av en bedrift uavhengig av bedriften. Hvis man forverrer skatteopplegget, slik Tore Nordtun foreslår, er det klart at det vil bli veldig lett for bedriftslederne å kompensere gjennom å ta ut mer fra bedriftene, slik at bedriftene blir rammet. Jeg trodde det var et overordnet mål for Arbeiderpartiet ikke å øke skattene og avgiftene, fordi det kan føre til ledighet. Hva er poenget? Er man for å øke skattenivået med 2 milliarder, eller er man mot det?
Børge Brende (Høyre), 1998-12-03:
Jeg lyttet til Tore Nordtuns innlegg, og der var det mange fornuftige betraktninger knyttet til virkningene av skatte- og avgiftsøkninger i økonomien i dag. Representanten Nordtun understreket at skatte- og avgiftsøkninger nå er feil medisin for norsk økonomi: Skatteøkninger bidrar til at det er vanskeligere å få i havn et moderat lønnsoppgjør til våren, de nominelle tilleggene blir høyere, avgiftsøkninger fører til at prisene øker unødvendig, og det er også slik at når veksten i økonomien avtar, er det dumt å lansere store skatte- og avgiftsøkninger – man må stimulere vekstkraften i økonomien. Så langt synes jeg det var god musikk. Det er derfor jeg har litt vanskeligheter med å forstå at svaret på dette skulle være 2 milliarder kr i skatte- og avgiftsøkninger, for det er jo det Arbeiderpartiet foreslår. Jeg har et spørsmål til Tore Nordtun. Det er selvsagt fint om han samtidig besvarer spørsmålet fra representanten Holte, men jeg håper at det også blir noe tid til å besvare spørsmålet: Når det er slik at skatte- og avgiftsøkninger er negativt for norsk økonomi i dag, er det slik at de 2 milliarder kr som Arbeiderpartiet foreslår i skatte- og avgiftsøkninger i sitt alternative budsjett, ikke virker negativt på norsk økonomi, men hvis noen andre hadde foreslått 2 milliarder kr i skatte- og avgiftsøkninger, hadde det virket negativt på norsk økonomi? Den logikken har jeg litt vanskeligheter med å få tak i, så hvis Tore Nordtun kunne hjelpe meg å klare opp litt her, vil jeg være takknemlig for det.
Børge Brende (Høyre), 1998-12-03:
Jeg hadde ikke tenkt å blande meg inn i den diskusjonen som nå pågår mellom Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti om fordelingspolitiske virkninger av det budsjettforlik som foreligger – jeg har da også merket meg at Arbeiderpartiet ikke var tilhenger av skatte- og avgiftsøkninger i forbindelse med årets budsjett, iallfall var det signaler om at man kunne ha endt der, og det var jo godt! Men det var ikke det som var poenget mitt, det var en ting jeg reagerte litt på i det representanten Sørfonn tok opp. Han hevdet nemlig at særfradraget for eldre ikke lå i forliket. Poenget er at i fjor høst tvang Regjeringen i forhandlingene mellom Fremskrittspartiet og Høyre gjennom en nedgang, en senking i særfradraget for eldre, fra 17 640 kr ned til 12 000 kr – en skatteskjerpelse på en tusenlapp. I forbindelse med årets forhandlinger krevde også Fremskrittspartiet og Høyre at det skulle gå opp til 17 640 kr igjen. Og så får representanten Sørfonn seg til å si at på grunn av at dette ble lagt inn i sentrums justerte opplegg, var det ikke en del av forliket! Poenget er at det vi ble enige om til slutt, var jo at man skulle legge sentrums justerte opplegg, som var å komme Høyre og Fremskrittspartiet delvis i møte, til grunn. Det var det som var grunnlaget for forhandlingene videre, og så fikk man til andre justeringer som man også ble enig om. Jeg vil bare ha klarlagt at det som ligger i pakken, er en del av forliket. Når sentrum f.eks. frafalt økningen av arbeidsgivers ansvarsperiode for sykelønn i sitt budsjett, men gikk tilbake på det i det justerte, er det da slik at heller ikke det er en del av pakken, eller er det en del av pakken? Det vil jeg gjerne ha presisert. Jeg har også forstått det slik at Fremskrittspartiet syns det ville være nyttig å få et par ord om dette.
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1998-12-03:
Representanten Nordtun brukte mykje tid i innlegget sitt til eit angrep på sentrumspartia, i dette tilfellet avgrensa til Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti, fordi vi har den haldninga at vi vil stimulere til ein bedriftskultur med aktive eigarar i norsk næringsliv. Eg blir litt undren over at Tore Nordtun som faktisk sa at han gjekk inn for eit skattesystem som skulle fremme verdiskaping, går til angrep på Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti fordi ein vil ta vare på eit system i bedriftsskattlegginga som har som hovudintensjon å stimulere til aktive eigarar. For Senterpartiet sin del er det forankra i eit syn om at vi vil spreie makt og kapital. Det er grunnfesta. Det trur eg også er representativt for dei andre sentrumspartia sitt syn. Men eg ser då at på dette punktet når det gjeld å spreie makt og kapital, får vi altså ikkje støtte av Arbeidarpartiet sin representant Tore Nordtun. Eg er samd i at det å tette urimelege hol i skattesystemet må vere ei oppgåve for ei regjering, same kva. Det høyrdest faktisk ut på Tore Nordtun som om hans parti dei siste ti åra ikkje hadde vore i nærleiken av regjeringskontora. Han brukte mykje tid på identifikasjonsregelen. Det er faktisk ein høgsterettsdom som har gitt medhald i dei identifikasjonsreglane som er – det har Høgsterett sagt noko om. Eg registrerer at Tore Nordtun er usamd i det. Mitt spørsmål er: På kva måte vil Tore Nordtun stimulere til aktive eigarar, og er han imot at t.d. arbeidande kapital må få lov å vere i ei bedrift?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Det var mange spørsmål og vurderingar i innlegget her. Som eg sa, er dette skatteopplegget resultatet av ein avtale ved eit kompromiss, men me har òg konstatert at eit fleirtal på Stortinget var imot ein skattesats på 29 pst. – det var òg Arbeidarpartiet imot. Så til reaksjonar på skatteauken. Det høyrdest nesten ut som det her var gjort radikale nedskjeringar på bistandsbudsjettet. Det er direkte feil. Når det gjeld bistand, er den framleis halden ved lag på 0,88 pst. Vidare gjorde Andersen den «feilen» å blanda uttrykka reiar og reiarlag. Me må skilja mellom desse to omgrepa. Det som ligg i reiarlagsskatteordninga, gjeld skattlegging i reiarlag, i selskap og i firma. I den augneblinken ein tek ut midlar som reiar, skal dei skattleggjast. Dersom me ikkje greier å halda desse to omgrepa frå kvarandre, får me ein debatt som vert veldig vanskeleg å følgja, spesielt for dei som står på utsida. Eg gjentek det som eg sa: Reiarlaga betyr veldig mykje for næringslivet vårt og for sysselsetjinga, både langs kysten og i andre strok. Det resultatet som no ligg føre når det gjeld reiarlagsskattlegginga, trur me det skal vera råd å leva med.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Først til fordelingsprofilen. Eg er litt usikker på kva spørsmålsstillaren meinte med fordelingsprofil, om det galdt dei ulike tema i budsjettet, eller om det var fordelingsprofilen i skatteopplegget, som me diskuterer i dag. Når det gjeld det første, svarte eg på det i mitt førre innlegg, derfor vil eg no ta for meg fordelingsprofilen i skatteopplegget. Ja, me er nøgde med fordelingsprofilen som ligg i dette. Det forslaget som vart lagt fram frå Regjeringa, hadde ein veldig god fordelingsprofil. Me har framleis ein bra fordelingsprofil i dette, eg nemner bl.a. at særfrådraget for eldre er lyfta opp. Representanten Svendsen sa vel i innlegget sitt at det var ein del av forliket. Det er ikkje korrekt, det låg i det forslaget frå sentrumspartia som vart lagt fram tidlegare. Vidare er frikortgrensa for ungdom auka, og når me ser på resultatet f.eks. for ein familie med to middels inntekter, vil det utgjera ein skattelette på ca. 1 500 kr etter opplegget her. Så litt om reiarlagsskattlegginga. Me har jo denne tidsperioden på ti år, men ti år er ganske lang tid. Så var det eit direkte spørsmål om ikkje reiarlagsskatten ville ha noko å seia for reiarane. Når det gjeld evaluering av heile reiarlagsskatteordninga, er det veldig tidleg å gjera den no, den har vel berre vart eit par år. Men det som er viktig å skilja på, er at reiarlagsskatteordninga er inga skattlegging for reiarane som personar. Når inntekta vert teken ut, skal ho skattleggjast. Det må stå uomtvisteleg fast. Eg håpar eg då har vore innom dei fleste spørsmåla som vart stilte her.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Eg er glad for at eg fekk akkurat det spørsmålet, så får eg høve til å presisera litt nærmare det som eg kanskje litt upresist sa i stad. For det er korrekt som representanten Brende her seier, at det justerte opplegget frå sentrumspartia låg i botnen og danna grunnlaget for forliket. Så på den måten er det heilt korrekt at det å heva særfrådraget frå 12 000 kr til 17 640 kr er ein del av forliket, eller avtalen. Men det som eg prøvde å få fram, var at dette, sjølv om det for så vidt har vore tema i tidlegare forhandlingar, var noko som sentrumspartia hadde lagt inn i det budsjettforslaget som vart fremja, og som var finanskomiteens innstilling. Det var det eg prøvde å seia.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Det skal innrømmes at med de avtaler som er inngått, kommer vi fra Arbeiderpartiets side til å få noe begrenset innflytelse på skatteopplegget dette året. Men det må en vel kanskje også si om sentrumsregjeringen når en ser på forskjellen fra det som Regjeringen foreslo og det som er blitt resultatet av avtalen. Skatteopplegget er et av de viktigste fordelingspolitiske instrumentene vi har, i tillegg til at det selvfølgelig skal skaffe inntekter som vi skal bruke til mange gode formål. Det ble lagt merke til da statsministeren 10. august i år i VG var ute og refset den norske befolkning generelt fordi det var en del folk som reagerte på signaler om at det skulle bli skatteøkninger. Han brukte en sammenlikning. Jeg tror det ble nevnt at det var en smålig debatt når man diskuterte relativt små skatteøkninger i Norge og samtidig visste hvilken situasjon barna i Sudan var i på det tidspunktet. Nå har budsjettavtalen endt opp med at det ikke blir noen skatteøkning. Rederne får beholde nullskattregimet sitt. De høyeste inntektene får ikke noen skatteskjerpelse, som Regjeringen hadde foreslått, men derimot endte kompromisset opp med at det ble kutt på bistand – noe kamuflert, fordi penger har blitt flyttet fra Kommunaldepartementet til Utenriksdepartementet, men et betydelig reelt kutt på bistand. Da blir spørsmålet mitt til en representant fra et parti som står bak den såkalte verdiregjeringen: Er det Kristelig Folkepartis verdiprofil når Sørfonn nå sier at opplegget har blitt godt?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Det som jeg først og fremst spurte om, og som jeg ikke fikk svar på, var fordelingspolitikken i dette, om Kristelig Folkeparti er fornøyd med resultatet der, og utgangspunktet var de klare fordelingspolitiske signalene som statsministeren gav i august. Som eksempel var brukt skatteøkning kontra situasjonen i andre land i verden. Sudan ble brukt som ett eksempel. Når en ser at den stikk motsatte profilen har blitt resultatet, må det være lov til å stille det spørsmålet. Den eneste grunnen til at bistandsprosenten er opprettholdt på 0,88 pst., er at Regjeringen har gjort et taktisk bokføringsgrep ved å flytte 35 mill. kr i siste runde fra Kommunaldepartementets budsjett til Utenriksdepartementets budsjett som betaling for ODA-godkjente flyktninger i Norge. Når det gjelder rederibeskatningen, er det litt overraskende at representanten Sørfonn nå påstår at den ikke har betydning for rederne. Det hadde vi grundige runder på i fjor, og finansministeren måtte til slutt innrømme at det i praksis kunne bli en skattelette for rederne ved skatteutsettelsen som ligger i rederibeskatningen. Det stod klart i nasjonalbudsjettet, og vi hadde mange runder på det her i salen. Da blir spørsmålene mine: Ble fordelingsprofilen god? Vil representanten Sørfonn påstå at rederne som privatpersoner ikke har fordel av rederibeskatningen når de f.eks. gjennom det skatteregimet vi har i dag, oppnår en skatteutsettelse på mange år? Det blir en nettogevinst for rederne. Vil Sørfonn benekte det?
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg vil vise til den grundige og saklige debatt som ble ført i Odelstinget i forhold til de forslag jeg nå vil referere, men som der beklageligvis ikke fikk flertall. Med bakgrunn i det vil jeg også i Lagtinget fremme følgende forslag på vegne av Arbeiderparitet og Sosialistisk Venstreparti: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
På vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil jeg ta opp vårt forslag fra Odelstinget når det gjelder revisorloven. Forslaget lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Jeg vil også henvise til debatten i Odelstinget om denne viktige, store saken. I og med at dette ikke har omfattet det kompromisset vi har inngått med mellompartiene, ser vi det nødvendig å ta opp forslag på vegne av Fremskrittspartiet. Derfor vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Jeg vil henvise til debatten om denne saken i Odelstinget og den gode innsatsen som ble gjort fra Fremskrittspartiets side. På en rekke områder hadde vi sammenfallende syn med partiet Høyre. Derfor vil jeg på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Jeg har stor forståelse for at hr. Røsjorde, som også er medlem av forsvarskomiteen, føler et behov for å si noen ord i denne saken her i Lagtinget. Jeg kan bare si på Høyres vegne at innlegget her var et både godt og dekkende sammendrag av den argumentasjon som også fra Høyres side ble fremført i Odelstinget da man der behandlet denne saken, så her er vi fullt ut på linje. Jeg har derfor heller ikke noe å tilføye – vil bare vise til den debatten som var i Odelstinget om denne saken.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Jeg vil på vegne av Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre vise til debatten i Odelstinget, der det var fremmet forslag fra vår side. Men siden det ble forkastet, tar vi det ikke opp her i Lagtinget.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-08:
Det er uttrykkelig sagt fra Regjeringens side at man forventer at Bedriftsrådgivningstjenesten blir ivaretatt innenfor de tradisjonelle SND-ordningene. Jeg forutsetter at det blir gjort, og bl.a. av denne grunn er det lagt inn betydelige økninger på bevilgningen til SND i forhold til det som har vært gjort tidligere år. Jeg har ikke noe problem med å snakke om det som er foreslått av distriktspolitiske tiltak av denne Regjeringen. Det som legges fram fra denne Regjeringen, er den sterkeste satsingen på målrettede distriktspolitiske tiltak som har vært gjort i dette tiåret, med en økning på nærmere 900 mill. kr i forhold til fjorårets budsjett, hvis man tar med alle områder. Heri inngår selvfølgelig SND som en stor del av dette, men også på andre viktige områder har man lagt til rette for en betydelig økning. Så til verftsstøtten. Jeg er selvfølgelig enig i at norske skipsverft utgjør en vesentlig del av sysselsettingen og næringslivet i Distrikts-Norge. Det er derfor viktig å ta vare på denne næringen. Vi skal ikke være med og legge til rette for en rasering av arbeidsplasser ved norske skipsverft. Men vi må ikke glemme at denne næringen hadde en ordretilgang i 1997 som var dobbelt så stor som det de noen gang tidligere har hatt, og som førte til at Stortinget måtte etterbevilge nærmere 1,4 milliarder kr – hvis jeg ikke husker feil – i verftsstøtten for inneværende år. Denne næringen har i en periode dette året rett og slett hatt problemer med å få tak i kvalifisert arbeidskraft. Man har hatt problemer med å få gjort unna de oppdrag man har hatt. Og så har vi sett et ganske sterkt fall i aktiviteten. Dette har vi også sett i andre land. Vi ser det ved flere europeiske verft, vi ser det ved asiatiske verft, og vi ser det ved norske verft. Men som sentrumspartiene har sagt: Dette er det viktig å overvåke og komme tilbake til, dersom det viser seg at det er reduksjonen i støttesatsene som først og fremst har vært årsak til at vi nå har et fall i aktiviteten ved norske verft.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-08:
Ja, jeg mener faktisk at såkornfondet sammen med den øvrige satsingen på distriktspolitiske tiltak, på SNDs virkemiddelordninger, er særdeles viktige bidrag når det gjelder å bygge opp under det eksisterende næringsliv, sørge for knoppskyting, sørge for nyetableringer. Og jeg må ganske kort få lov å si at det forundrer meg at dette spørsmålet kommer fra Fremskrittspartiet, som foreslår å avvikle alle disse målrettede ordningene som er innrettet med tanke på å ivareta og utvikle norsk næringsliv. Jeg mener at det er viktig at også staten er med og tar ansvar for denne biten, også med økonomiske midler. Jeg mener at det som her er gjort, er et særdeles viktig bidrag. Jeg setter selvfølgelig stor pris på at Fremskrittspartiet er blant dem som subsidiært velger å støtte disse forslagene, men det blir forunderlig når representanten for det samme parti som ønsker å avvikle hele ordningen, spør om man mener at man har bevilget nok. Selvfølgelig kunne alle ønske mer penger, men det er dette som det har vært mulig å få til innenfor de budsjettrammer vi har å forholde oss til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-08:
Det som har skjedd de siste årene, har sannsynligvis til fulle vist at Per Olaf Lundteigen den gang hadde rett. Men ta med at Per Olaf Lundteigen aldri har snakket om et rentenivå på 10 pst. Per Olaf Lundteigen snakket om det høye aktivitetsnivået som vi hadde i norsk økonomi for et års tid siden, med en utlånsvekst på 140 milliarder kr. Vi diskuterer nå innstramming over statsbudsjettet på 8–10 milliarder kr, og det skal gjøre forskjellen på om man skal få gjenopprettet tiltroen til norsk økonomi, få kjølt ned økonomien for å få kostnadsutviklingen og renteutviklingen under kontroll. Så hadde vi altså en utlånsvekst i 1998 på 140 mill. kr som en konsekvens bl.a. av at renten var på et av de laveste nivå som den historisk sett har vært. Lundteigen mente at dette var noe for lavt, og jeg tror faktisk at de aller fleste i dag er enig med ham. Vi ser nå at vi har fått en bråstopp i økonomien, og det er selvfølgelig ingen som har ønsket et rentenivå på 10 pst. Det er drepende i forhold til både privathusholdninger, i forhold til utviklingen i næringslivet og i forhold til offentlig sektor, som også har store, økte renteutgifter. Men jeg tror faktisk ikke det er noen her, heller ikke Ivar Kristiansen, som på kort sikt forventer at renten skal komme ned på det nivået som den var på begynnelsen av 1998. Jeg nekter å tro at det kan ha gått representanten Kristiansen hus forbi at hele budsjettet er innrettet mot at man skal få kontroll med norsk økonomi, at renten skal kunne gå ned som en konsekvens av at tiltroen til norsk økonomi gjenopprettes. Rent saklig er det vel ingen grunn til at man skal ha fått det presset mot kronen som man har hatt med derpå stigende renter. Men selvfølgelig skal man ta med i dette bildet at vi i dag har en oljepris som er lavere enn den har vært på mange år, en oljepris som i særdeles sterk grad påvirker både kronekurs, norsk økonomi i sin helhet og dermed også rentenivået. Også Høyre har sluttet seg til det økonomiske opplegget og ønsker innstramminger som skal medføre at tiltroen til norsk økonomi blir gjenopprettet. Jeg konstaterer også at det faktisk er en del økonomer som mener at man strammer inn for mye. Det tror jeg ikke. Jeg tror det man har gjort, er nødvendig, men det burde være tilstrekkelig.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-08:
Vi har fått høre et engasjert innlegg fra representanten Hedstrøm om behovet for å redusere og fjerne skatter og avgifter. Jeg har et ganske kort spørsmål til representanten Hedstrøm, for han gir inntrykk av å være prinsippfast på dette kravet. Det forundrer meg at det måtte en subsidiær stemmegivning til fra Fremskrittspartiet for at man skulle få oppfylt et av sine ønsker om å fjerne avgifter. Jeg tenker da selvsagt på investeringsavgiften for landbruk, som utgjør 400 mill. kr for den næringen, – og der bortfall er et resultat av jordbruksforhandlingene. Fremskrittspartiet går altså primært imot og ønsker å beholde denne avgiften i stedet for å være med på å få gjennomført sitt prinsipielle og primære syn om å fjerne avgifter. Det kunne være interessant på bakgrunn av det innlegget vi nå har hørt fra representanten Hedstrøm, å få litt nærmere belyst hvorfor det er så viktig å beholde avgifter som man vitterlig er imot, og som man ikke ønsker å fjerne i landbruket, mens man for andre næringer kan fjerne den samme type avgift.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Eg registrerer at komiteleiaren, representanten Enoksen, i hovudsak er godt nøgd med det framlagde budsjettet og den tilslutnaden det har fått i Stortinget. No vil det nok vera mange som meiner at det ikkje er ein full tilslutnad, for det er ganske mange ting som er endra på i Stortinget. Senterpartiet seier at dei er opptekne av distrikta og distriktspolitikk, og då vert ofte ulike støtteordningar drøfta. I den samanhengen er det viktig å tenkja på den store distriktspolitikken, at det i distrikta vert skapt og halde oppe arbeidsplassar som det er naturleg skal vera i distrikta. Skipsverftindustrien er ei næring der dette er tilfellet. No høyrer eg at Enoksen igjen refererer til stortingsproposisjonen frå i fjor, men det må vera grenser for kor mange år ein kan visa til den. Arbeidarpartiet avviste ein reduksjon i støttesatsane i Stortinget i fjor, me har halde på det sidan, og me kjem framleis til å halda på det. Tykkjer Enoksen det er god distriktspolitikk å gjera norske skipsverft mindre konkurransedyktige i ein situasjon der konkurransen om oppdraga er større enn nokon gong? I tillegg har eg lyst til å høyra om Enoksen er nøgd med at det vert redusert ein del på vesentlege postar til institusjonar, tiltak, som støttar og hjelper næringslivet, kanskje særleg i etableringsfasen. Dette er tiltak som, anten dei vert kalla NORTRA, Teknologisk Institutt eller Bedriftsrettleiingstenesta, gjev store ringverknader. Kan Enoksen forsikra oss om at Bedriftsrettleiingstenesta i ei eller anna form vert halden oppe når no pengane til dette formålet vert nulla ut?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Eg merka meg at representanten Gabrielsen sa at det var betre å la bedriftene sleppa med å betala mindre skatt enn først å ta inn pengar for så å dela dei ut igjen. Trur verkeleg representanten Gabrielsen at det er dei same bedriftene som betalar inn, som får noko ut? Ser ikkje representanten Gabrielsen at det er ein svær fordelingsverknad i dette? Det er faktisk ikkje bedrifter i etableringsfasen, dei nyetablerte bedriftene eller dei som er komne i problemer lenger ut i prosessen, som får glede av skattelette. I grunnen stadfesta han det han vart spurt om, at det Høgre er oppteke av, er å gje skattelette til dei som har noko som kan skattleggjast, medan dei vil redusera støtta til dei som ikkje er komne så langt. Så registrerte eg at representanten Gabrielsen sa at han er noko i tvil om verftsstøtta. Han er i tvil om kven han så å seia skal tru på, om det er statsråden eller næringa sjølv. Betyr det at representanten Gabrielsen i neste sving vil snu på dette punktet om det viser seg at næringa har rett og ikkje statsråden? Betyr det at ein vil vurdera å gå opp til dei same prosentsatsane som ein har i dei landa vi konkurrerer med, om det viser seg at dette er ein svært medverkande faktor til at vi no får permitteringar i verftsindustrien langs kysten?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Av og til når eg høyrer representantar kanskje særleg frå sentrumspartia halda innlegg, får eg ei kjensle av at me ikkje er i den same verda. Eg kan ikkje dy meg for å kommentera «alle dei gode sakene» som har kome frå næringsministeren. Det er jamen ikkje mange sakene som har kome frå Næringsdepartementet denne perioden! Den fyrste vart send tilbake, og i eit seinare innlegg skal eg seia litt om kva eg synest om den me har til handsaming no, nemleg næringsmeldinga. Så forferdeleg nøgde trur eg det er feil å seia at me er. Så til verftsstøtta. Eg lurar på om representanten Kongshaug søv godt om nettene og synest det er hyggeleg å koma heim på handelslaget og bensinstasjonen og treffa sine sambygdingar som jobbar i verftsindustrien, som er redde for arbeidsplassane sine. Eg lurar på om dei er nøgde med at ein vil sjå på det til våren, dersom det går galt nok. Eller skulle representanten Kongshaug ynskt at han kunne vore i allianse med Arbeidarpartiet og sagt at me må slå ring om ei av dei aller, aller viktigaste distriktsnæringane me har? Så vidt eg veit, er det bortimot 3 000 arbeidsplassar knytte til verftsindustrien i Møre og Romsdal. I tillegg til dei kjem det to arbeidsplassar pr. arbeidsplass hos underleverandørar. No er det ikkje sikkert alle dei er i Møre og Romsdal. Men totalt er det 9 000 arbeidsplassar, stort sett i Distrikts-Noreg. Og så får dette òg ringverknader for offentleg sektor. Eg må verkeleg spørja representanten Kongshaug om han er nøgd med at Noreg no skal ha dårlegare rammevilkår enn dei me konkurrerer med.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Eg registrerer at sentrumspartia sitt einaste argument for å gå inn for redusert verftsstøtte er at Thorbjørn Jagland også føreslo det for litt over eit år sidan. Ja, men Arbeiderpartiet endra det i Stortinget. Det skjedde ting i løpet av hausten, og me gjorde nye vurderingar som tilsa at det var feil å la Noreg få dårlegare rammevilkår enn andre land har. Det har me halde fast på etterpå. Eg synest nok at representanten Kongshaug gjer seg skuldig i eit slags dobbelt bokhald. No forlanger representanten Kongshaug å verta teken på alvor på at det var med smerte dei tok vekk refusjonsordninga for sjøfolka. Me kan òg halda på i fem år framover og seia at det var eigentleg det regjeringa Bondevik ville, for dei føreslo jo å ta den vekk, sjølv om ein no har kome til eit kompromiss. Eg håpar verkeleg at regjeringspartia og Venstre spesielt byggjer sine vurderingar på litt meir gjennomtenkte argument enn å skulda på at regjeringa Jagland la fram dette forslaget for lenge sidan. Eg kunne ha tenkt meg å høyra om representanten Kongshaug framleis meiner at det beste budsjettet som er lagt fram for Stortinget i haust, er det budsjettalternativet som Regjeringa la fram fyrst, eller om ein brukar dei ulike alternative budsjetta litt ettersom det passar i den forsamlinga ein er i.
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Såkornfond er en del av Regjeringens og dermed Senterpartiets langsiktige strategi. For tiden er det under etablering et investeringsfond for Indre Østlandet fordi START-fondet ikke fyller sin rolle som regionalt fond. Ifølge opplysninger foreligger det tilsagn om tegning av en kapital på vel 70 mill. kr, og for å få til et slagkraftig fond er det anslått et kapitalbehov på minimum 100 mill. kr. Komiteens flertall, som Senterpartiet er en del av, ber derfor om at det blir vurdert å opprette et såkalt såkornfond for Indre Østlandet. Er det såkornfond som skal være substansen i Regjeringens næringslivspakke, og er det det Enoksen mener skal løse næringslivsproblemene i Norge i lavkonjunkturperiodene?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Kristelig Folkeparti sier klart fra at de ønsker å ha en fiskereid flåte og likeledes lokalt eierskap i fiskeindustrien, men partiet slår også fast at en ikke er tjent med vide dispensasjonsordninger for industrien med hensyn til eierskap i flåten. Ser da Kristelig Folkeparti bort fra at det for en rekke områders vedkommende er helt nødvendig at industrien eier sine egne båter for å få tilstrekkelig tilgang på råstoff? Kristelig Folkeparti peker også på at gjennomsnittsalderen i flåten har økt gjennom mange år, og at hensynet til næringens konkurransevilkår og fiskernes sikkerhet på sin arbeidsplass tilsier at denne trenden må snus. Så langt er Fremskrittspartiet enig. Og det pekes på at fiskerne kan benytte seg av en rekke ordninger, både lån og tilskudd, for å modernisere eller bygge nytt. Men Regjeringen sier klart fra om at satsing på risikolån og distriktsutviklingstilskudd først og fremst skal prioriteres i virkeområde A, Nord-Troms og Finnmark. Skal Regjeringen permanent legge seg på en politikk som betyr forskjellsbehandling? Er det ikke nå snart viktigere for Regjeringen å legge opp til varige virkemidler som evner å omgjøre fiskeriene i Nord-Norge fra å være distriktspolitikk til å bli en lønnsom næring?
Ivar Kristiansen (Høyre), 1998-12-08:
Enoksens partifelle Lundteigen, hadde for vel et års tid siden som kortsiktig tiltak å øke rentene for å møte datidens økonomiske utfordring. Det har nå fått Enoksen til å snakke om det særnorske rentenivået. Det har han helt rett i. Det er faktisk opp imot tre ganger høyere enn det er i våre viktigste konkurrentland. Gudmund Restad uttalte i går til Dagens Næringsliv helt korrekt at hadde Norge vært EU-medlem, ville antakelig rentenivået i Norge vært på 3 pst. Uten å overdrive betyr det for en husstand at den betaler en ekstrakostnad på opp mot 50 000 kr pr. år hvis en har 1 mill. kr i gjeld. Er man småbedriftseier eller sitter med ansvaret og har – for ikke å ta for hardt i – en gjeldsbyrde på rundt 10 mill. kr, som ikke er helt uvanlig, blir differansen fort ½ mill. kr, og det er svært mye penger. Jeg har med min beste vilje prøvd å lese sentrumspartienes særmerknader i forbindelse med dagens budsjettbehandling, og jeg kan ikke finne en eneste anvisning fra sentrum om hvordan man på kort sikt skal få rentenivået ned. Men tar jeg helt feil, og er det ting jeg ikke har oppdaget, ber jeg Enoksen om å fortelle hvor man finner anvisningen som kan være budskapet til det norske folk og til småbedriftene i særdeleshet. Eller er det slik at rentenivået nå er kommet på et nivå som for Lundteigen og Senterpartiet er på et komfortabelt leie?
Ivar Kristiansen (Høyre), 1998-12-08:
Det er et kjent faktum at veksten i sysselsettingen i Norge i dag først og fremst skjer i de små og mellomstore bedriftene. Da er det et paradoks for meg, når jeg lytter til Arbeiderpartiets hovedtalsmann i næringspolitikken om all den velvillighet man i opposisjon ønsker å utøve for disse bedriftene at man samtidig gyver løs på dem, f.eks. de personlige og familieeide selskap, at man ønsker eksempelvis å fjerne taket på delingsmodellen. Man ønsker innstramming på identifikasjonsreglene, man foreslår økt arveavgift, og man gir ikke opp å øke formuesbeskatning, osv. Med andre ord: Man forverrer vilkårene til det som er underskogen, som forestår sysselsettingsveksten i landet, mens gigantene forbigås i taushet. Statoil leverer i dag halvt utbytte og bruker heller pengene til et – slik jeg ser det – uvennlig oppkjøp av en nasjonal konkurrent, det går dårlig økonomisk for tiden, hvor de lærde strides om verdisetting av selskapet med en differanse på flere titalls milliarder, og man har gigantkostnadssprekk på diverse utbyggingsfelt, ta Åsgard f.eks., med en sprekk på 10 milliarder – uten at det får konsekvenser. Noe slikt ville selvfølgelig ikke ha gått upåaktet hen i et aksjeselskap. Tror noen at dette ville gått bra i Hydro eller Saga? Jeg er også fristet til å nevne Kværner i denne forbindelse, men det skal jeg ikke gjøre. Spørsmålet til Opseth er da: Er Arbeiderpartiet i dag på denne bakgrunn moden til å drøfte en omorganisering av landets største selskap? Det ville gi inntektsvekst i gigantklassen til staten. Og kan eksempelvis Hydro-modellen være et bidrag til å øke tilliten til selskapet?
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Nytenking i Arbeidarpartiet medfører at ein vil ta det steg for steg. Nytenking i Framstegspartiet er stort sett å skjere av seg haka, og det fører aldri til noko godt. Eg kan forsikre representanten Hedstrøm om at nytenkinga innafor Arbeidarpartiet på jordbrukspolitikkens område vil halde fram i god ånd og i samsvar med det som vart trekt opp i St.prp. nr. 8 for 1992-93. Men eg gjentek: Det er stor skilnad på å rasere norske landbruk, slik Framstegspartiet og representanten Hedstrøm legg opp til også i den innstillinga vi drøftar i dag, og det å ta dei nødvendige stega for å tilpasse næringa ei ny tid. Eg er overtydd om at representanten Hedstrøm har registrert at den prosessen er i gang i Arbeidarpartiet, og vi inviterer for så vidt også Framstegspartiet og representanten Hedstrøm til å vere med i den, men då må ein leggje bort ideen om å rasere landbruksnæringa før ein har tenkt tankane heilt ut.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Det er ikkje vanskeleg å dra fram mange raritetar når det gjeld investeringsavgift, anten det no er innafor landbruket eller innafor andre næringar. Men investeringsavgifta er der no eingong. Og når det er slik at Stortinget har slått fast at det ikkje skal forhandlast om skatt og avgift, er det opp til regjeringane å avgjera om dei vil følgje Stortinget eller ikkje. Men dei tek ein sjanse når dei vel å gjere noko som er stikk imot det Stortinget har sagt, og det er det denne Regjeringa har gjort. Arbeidarpartiet tok atterhald allereie då vi handsama jordbruksoppgjeret. Det må ikkje kome som noka overrasking på representanten Aukan og Kristeleg Folkeparti at vi no i denne omgangen går imot å ta bort investeringsavgifta. Kjem Regjeringa med eit forslag i budsjettsamanheng om å ta bort investeringsavgifta for landbruk og skogbruk, ja, då skal vi sjå fordomsfritt på det i forhold til dei andre elementa i eit budsjett. Men å bake det inn i ei forhandling, det kan vi av prinsipielle grunnar ikkje være med på. Kva ville være det neste området der ein drar inn skattar og avgifter, dersom vi først skulle forlate dette prinsippet? Det burde først og fremst Regjeringa ha tenkt på, men også regjeringspartia burde gitt det rådet at det gjer Regjeringa ikkje.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Eg kan forsikre representanten Kristiansen om at vi er opptekne av små og mellomstore verksemder. Eg har sjølv bakgrunn frå ei avdeling i ei verksemd som var relativt liten, og då var det ikkje skatt som var den store otta vi hadde gjennom året, men det var om vi greidde å bringe fram noko som vi kunne betale skatt av. Det viktigaste for alle verksemder er å ha rammevilkår som gjer at ein greier å frambringe eit overskot slik at ein kan betale skatt og då betalar ein fordundre meg skatt med glede. Eg er sikker på at det er svært mange bedriftsleiarar som har det på den måten. Så kan vi vere usamde om korleis vi skal skattleggje overskotet, og det er vi tydeleg. Det er ikkje noko nytt at Høgre helst ser at ein ikkje skal betale skatt i det heile, men korleis dei då vil finansiere fellesskapet sine utgifter, seier dei lite om. Så angrip han Statoil. Ja, eg vil no seie at det er ikkje berre Statoil som har hatt overskridingar på sine prosjekt, det har også private selskap hatt, så der er det ikkje noka særstilling. Og Arbeidarpartiet ser ingen grunn til å selje eigendelar i selskap som går godt, og som bringar utbytte til staten, som vi i neste omgang kan bruke. Det private gjer, er å selje unna det som går dårleg, men staten skal på død og liv i følgje Høgre selje ut det som går godt – og ikkje berre ifølgje Høgre, eg ser også at Regjeringa går med slike tankar.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Representanten Gabrielsen og Høgre er tydeleg opptekne av næringslivet og næringslivet sine rammevilkår. Og det er bra. Men når det kjem til stykket, sit ein igjen med det inntrykket at det viktigaste rammevilkåret relaterer seg til skatt. Det å betale skatt er tydelegvis noko som næringslivet ikkje burde gjere. Eg skal vere den første til å vedgå at tilbakehalde overskot også er med på å styrkje grunnlaget for næringslivet og dei ulike bedriftene, men det er trass i alt noko som er endå viktigare, som eg har vore inne på tidlegare, nemleg å frambringe eit overskot. Der må eg seie at Høgre sviktar. Når det gjeld å leggje grunnlaget for at ein nyetablering skal kome i gang og stå på eigne bein, er ikkje Høgre med. 350 mill. kr i kutt på SND er eit tydeleg teikn på at dei ikkje er opptekne av det nye som skal skapast og vekse inn i framtida. Det er heller ikkje så viktig når ein forhandlar med Regjeringa om eit budsjett, å ta omsyn til norsk offshore- og verftsindustri. Det blir det ikkje prioritert å få ei ordning på i dette forliket. Det er heilt andre ting som er viktigare for Høgre. Eg spør representanten Gabrielsen: Kva er årsaka til at det er først når bedriftene begynner å gå godt, at Høgre har omsut for dei?
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Det kan ikkje herske tvil om at næringsminister Sponheim veit å flagge dei små, positive blomane som er i Næringsdepartementet sitt budsjett, og han veit viseleg å halde seg unna det som er negativt. Og slik skal det vel i og for seg vere. Eg kan likevel ikkje la vere å ha litt malurt i begeret når næringsministeren seier at næringslivet står overfor store utfordringar, ikkje minst når det gjeld nyskaping og kompetanse. Då er det jo litt forunderleg, for å seie det mildt, at den næringsretta forskinga er nedprioritert, forskings- og utviklingskontrakter er nedprioriterte, Eksportrådet er nedprioritert, Teknologisk Institutt er nedprioritert, NORTRA er nedprioritert og bedriftsrådgjevinga er borte. Då må eg jo seie at det blir smått det som er igjen. Ein handlingsplan for små og mellomstore bedrifter er i og for seg viktig nok, men dei konkrete tiltaka er relativt moderate, sjølv om statsråd Sponheims gamle blomar om å redusere skjemaveldet framleis er i live. Så får vi sjå kor lenge dei er det. Vi får vente spent på dei konkrete resultata. Men spørsmålet mitt til næringsministeren er: Er næringsministeren verkeleg så tilfreds med det budsjettet som no blir vedteke, som han nettopp gav inntrykk av? Bedriftene og næringslivet er tydelegvis ikkje det, etter alle dei høyringane komiteen har hatt i den seinare tida.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1998-12-08:
Eg vil be Arbeidarpartiet om å stemme imot forslaga nr. 4 til og med 15. Når det gjeld forslag nr. 16, frå representanten Andersen, vil eg be om at det blir gjort om til eit oversendingsforslag. Dersom ikkje det skjer, ber eg Arbeidarpartiet stemme imot. Når det gjeld forslaga nr. 17 og 18, ber eg Arbeidarpartiet sine medlemmer å stemme imot dei også.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Representanten Opseth kom i sitt innlegg inn på nytenkning og prøvde å spille på forskjellen mellom den nåværende regjering og Arbeiderpartiet. Jeg får en følelse av, med de små tallstørrelsene som utgjør differansen mellom Arbeiderpartiets alternativ og den sittende regjerings, at representanten Opseth forsøker å mane fram en kunstig eller imaginær fiende for å ha noen å kjempe imot. Men forskjellene er veldig små, og det måtte han også innrømme. Han nevnte så vidt landbrukspolitikken, og at man nå måtte være villig til å drøfte landbruksnæringen. For noen år siden hadde vi en arbeiderpartiregjering med Gunhild Øyangen som landbruksminister. Nettopp fra Arbeiderpartiet kom det et gryende alternativ da hun satt på sin gård i Sør-Trøndelag og snakket om effektiv og konkurransedyktig produksjon, og vi fikk St.prp. nr. 8 for 1992-93 Landbruk i utvikling. Gunhild Øyangen begynte å ta dette med forbruker og matvarepriser i sin munn, men nå etterlyser jeg dette hos Arbeiderpartiet. Hvor er det blitt av den nye, fine tankegangen som vi opplevde i Gunhild Øyangens tid. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiet blir: Hva har vi egentlig å vente oss fra det største partiet i landet når det gjelder landbrukspolitikk og muligheten for mange forbrukere til å få lavere matvarepriser?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1998-12-08:
Jeg synes det er grunnlag for å gjenta og berømme Gunhild Øyangen, som var såpass modig at hun torde å stake opp en ny kurs – i hvert fall en begynnende kurs fra Arbeiderpartiets side. Vi vet at hun fikk mye motbør fra Distrikts-Norge og bøndene. Hun hadde det vanskelig, men hun torde å starte den utviklingen med små skritt. Jeg får håpe, ut fra hva representanten Opseth sa, at man nå ønsker å se videre på dette. Men vi må ikke gå for langsomt, slik at vi tapper Olje-Norge og skattebetalerne for store beløp før også Arbeiderpartiet kommer inn på rett kurs. Så til det representanten Rudihagen var inne på. Fremskrittspartiets primære forslag er én ting, med markante kutt i mangemilliarderklassen til landbrukssektoren, for vi mener at dette området må drives langt mer rasjonelt og effektivt, og kanskje med en god del færre bønder. For hvis et næringsgrunnlag svinner hen, mener vi også at grunnlaget for bosetting kan svinne hen. Det er en fleksibilitet vi må ha i ethvert moderne samfunn, vi må ikke sementere et samfunn slik at det blir dyrt og dårlig. Men det er klart at i det budsjettkompromisset vi har inngått med Bondevik-regjeringen, holder vi oss for nesa, men vi godtar dette subsidiært. Vi fremmer i finansinnstillingen våre primære forslag, men når de er nedstemt der, har vi godtatt forlik på grunn av at vi da først og fremst ikke får noen skatte- og avgiftsøkning i Norge. Det er faktisk første gang i Fremskrittspartiets 25-årige historie at vi ikke har fått det.(Presidenten klubber.) Det har forekommet at skattene har blitt redusert, men det samme året har avgiftene økt desto mer. Så vi er med og skriver historie i dagens Norge(Presidenten klubber) ved at skatte- og avgiftstrykket ikke har økt nå i 1998. (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber)