Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg vil begynne mitt innlegg der det forrige innlegget ble avsluttet. Arbeiderpartiet har ikke noen familiepolitisk framtid. Trond Helleland fra Høyre brukte uttrykket «politisk teater». Arbeiderpartiet driver politisk narrespill. Arbeiderpartiet fremstiller denne voldsplanen sin som det viktigste i sitt familiepolitiske arbeid. Det er også et narrespill, for i Arbeiderpartiets merknader står det klart og tydelig hva som er Arbeiderpartiets viktigste familiepolitiske tiltak i framtiden: Det er å skaffe alle barn barnehageplass. Fremskrittspartiet har vært med på et forlik som har kutt på forskjellige områder. I vårt alternative budsjett reduserer vi bevilgningene enda mer på forskjellige kapitler. Jeg forstår godt at det provoserer, men totalt øker vi rammen på rammeområde 2 med nesten 700 mill. kr, rett og slett fordi vi ville bevare barnetrygden slik den er. Men når vi kutter på disse områdene, på barnevern, likestilling og forskning, er det ut fra at vi registrerer hvilke tilstander vi har fått i samfunnet under et arbeiderpartistyre. Jeg tenker da på familieoppløsning, barnevernsproblemer, ungdomskriminalitet osv. Da er det ganske enkelt for meg å spørre hvorvidt de siste 20 års familiepolitikk, med store ressurser til forskning og likestilling, statlig overtakelse av barneoppdragelse, foreldreveiledning, samlivstiltak, tiltak i barne- og ungdomsvernet og forskjellige andre barne- og ungdomstiltak, har virket i forhold til hensikt og målsetting. Jeg mener at dagens situasjon bekrefter at de ikke har nådd målet. Og nå kan vi i hvert fall ikke sitte og vente lenger på at Arbeiderpartiets medisin for forebygging skal virke. Det er for mange skjebner til det. Jeg må få lov å etterlyse kreativitet – eller kanskje jeg skal etterlyse vilje – til å innse at enda flere ressurser til de samme tiltakene på en måte er reparasjonsarbeid. Indirekte innrømmes det nå fra Arbeiderpartiet at deres forebyggende arbeid ikke har vært tilfredsstillende, når de over natten, og i tolvte time, forfatter en tiltaksplan mot vold, mot de negative tendensene vi har, og da plutselig, når de er i opposisjon, finner 50 mill. kr til dette. Fremskrittspartiet deler også mange av synspunktene i denne tiltaksplanen, men det at vi er blitt beskyldt for sabotasje ved å signalisere tilslutning til Arbeiderpartiets merknader, er årsaken til at Arbeiderpartiet står alene. Og kanskje er det like godt at de får stå alene, for de har jo tross alt meldt seg ut av politikken. Fremskrittspartiet ønsker ikke å bruke mer medisin av den sorten. Det eneste nye i denne planen er at det nå skal forskes på mannsrollen, og settes ned et kvinnevoldsutvalg. Jeg håper at Arbeiderpartiet gjennom forskning på menn kanskje finner svaret på hvorfor det er oppstått slike tilstander i samfunnet. Det finnes slike forskningsresultater fra før, og jeg er overbevist om at de resultatene ikke faller i Arbeiderpartiets smak. Jeg kunne ha brukt en halv time på de forskningsresultatene som foreligger fra Storbritannia og USA. Fremskrittspartiet er fornøyd med at vi har fått 200 000 kr til at Foreningen 2 Foreldre i 1999 skal få lov til å avholde en konferanse som omhandler alle de problemene som oppstår på grunn av at vi har hatt en familiepolitikk som har resultert i at vi nå har 200 000 unger som har kun en forelder. 50 000 av disse ungene har overhodet ikke kontakt med den andre biologiske forelderen, og det er stort sett far. På den konferansen håper jeg vi skal få noen svar, slik at vi kan få gjort noe med alle de problemene som oppstår i etterkant av samlivsbrudd og skilsmisser, som er økende også på grunn av den familiepolitikk som har vært ført i 20 år.