Bent Høie (Høyre), 2015-06-04:
Jeg er glad for den brede støtten som dette forslaget ser ut til å få i Stortinget. Pasienter har rett til å få dekket nødvendige utgifter til reise til og fra offentlig finansiert behandling, såkalte pasientreiser. Refusjonsordningen for pasientreiser skal nå forenkles, og jeg følger dermed opp et av punktene i Meld. St. nr. 9 for 2012–2013, Én innbygger – én journal. Dagens system er gammeldags og tidkrevende både for pasienter og for pasientreisekontorene. Pasientene må ta vare på kvitteringer og annen dokumentasjon og sende dette inn sammen med skjema per post. For pasientreisekontorene er det en stor jobb å sortere og skanne den innkommende posten. Saksbehandlingen er unødig tungvinn og veldig tidkrevende. Vi skriver nå 2015, og tiden har løpt fra denne måten å behandle saker på. Det er på tide at ordningen med pasientreiser blir brukerorientert og moderne. Dagens forslag innebærer at ordningen blir forenklet og tilpasset elektroniske prosesser. Dette er en forenkling som vil være et gode for alle pasienter, særlig eldre mennesker og andre som synes det er vanskelig å navigere i dagens system. Reglene har fått kritikk for å være vanskelige å forstå. Hovedregelen i dag er at pasienten får dekket rimeligste reisemåte med rutegående transport på den tilbakelagte strekningen. Saksbehandlingen av hvert krav blir dermed unødvendig tidkrevende og kan ofte kreve flere undersøkelser. Jeg har foreslått at en erstatter dette systemet med en enkel standardsats per kilometer. Pasientene skal få dekket en fast sats per kilometer, uavhengig av om de har reist med egen bil eller kollektivt. Dette er en ordning som er forutsigbar, og lett å forholde seg til. En ordning med standardsats er en god avveining mellom hensynet til pasientene og hensynet til en effektiv og rask saksbehandling, som også kommer pasienten til gode. For pasientreisekontorene innebærer det at saksbehandlingen i stor grad kan gjøres elektronisk. På den måten kan administrasjonen gjøres mer strømlinjeformet. Selv om standardsats blir hovedregelen, skal reiser over 300 km likevel dekkes etter billigste rutegående transportmåte – dette for å unngå at det blir for stor avstand mellom pasientens faktiske utgifter og den summen pasienten får utbetalt. Tall fra Transportøkonomisk institutt viser at pasienten bruker bil i 80 pst. av tilfellene for reiser inntil 300 km. For reiser som er lengre enn 300 km, halveres bilbruken til fordel for fly. I høringsrunden kom det innspill om at mange pasienter som reiser mellom 200 og 300 km, vil komme dårlig ut med det foreslåtte systemet. Når et helt nytt regelverk skal på plass, finnes det naturligvis usikkerhetsmomenter. Regjeringen vil derfor løpende vurdere situasjonen, slik at vi kan justere ordningen hvis det blir nødvendig. Med denne reformen gjør vi det enkelt å fremme krav om reisedekning. Pasientene kan levere søknaden via nettet. Informasjon om behandling og oppmøte skal hentes automatisk fra eksisterende registre. De som ikke vil eller kan benytte seg av denne løsningen, skal selvfølgelig fortsatt kunne fremme krav manuelt. Jeg tror likevel at det store flertallet av pasienter vil være glade for at en nå bare trenger et par minutter foran datamaskinen for å få søknaden levert. Det er på høy tid å modernisere pasientreiseordningen, og jeg er glad for at det er så stort flertall for dette. For pasientene blir det en stor forskjell fra dagens gammeldagse system. Terskelen for å fremme krav blir også lavere, og pasientene trenger minimalt med tid for å søke om reisedekning. For pasientreisekontorene innebærer dette en etterlengtet modernisering. Dagens reformforslag er moderne, det er effektivt, og det gjør det enklere for pasienten. Dette er også et tillitsbasert system, som baserer seg på at pasientene i utgangspunktet fremmer krav om det de har rett til.