Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-06-02:
Som nevnt her tidligere, er det stor enighet om at faste ansettelser og gode arbeidsvilkår skal være hovedregelen i norsk arbeidsliv. Innleie og midlertidige ansettelser skal være et supplement, og det kan bare brukes når særskilte vilkår er oppfylt. Samtidig betyr det at selv om det var gode grunner til å foreslå innstramninger i regelverket, som denne regjeringen – eller i hvert fall en variant av denne regjeringen – og forrige statsråd gjorde, er det også sånn at bemanningsbransjen som sådan er en både legitim og relevant del av det norske næringslivet. For veldig mange virksomheter, ikke minst for eksportrettet industri, er det å kunne ta inn folk, f.eks. for å ta unna arbeidstopper, helt avgjørende. Og det er nødvendig for dem å ha den fleksibiliteten. Samtidig har det over lengre tid vært en økende bruk av innleid arbeidskraft i enkelte bransjer. Spesielt har det vært tilfellet i byggenæringen. Om lag 1,5–2 pst. av årsverkene i norsk arbeidsliv utføres av arbeidsmottakere som leies inn fra bemanningsforetak. Innen bygge- og anleggsnæringen var andelen om lag 6 pst. ved Fafos beregninger i 2018. Det var en mye større innleieandel i Oslo. Samtidig er det fra både arbeidstaker- og arbeidsgiversiden kommet signaler om at det forekommer en god del ulovlig innleie. Også de kartlegginger som til nå er utført, tyder på at det er utfordringer knyttet til etterlevelsen av reglene. En mye omtalt Fafo-rapport fra 2019 indikerte at mellom 23 og 36 pst. av virksomhetene benyttet begrunnelser for bruk av innleie som kan synes å være i strid med loven. I dag er det sånn at den innleide selv må følge opp brudd på innleiereglene. Det er det få som faktisk gjør, så vidt vi vet. Det kan ha sammenheng med mye, f.eks. at den innleide arbeidstakeren kun arbeider hos innleier kort tid, ofte har fremmedspråklig bakgrunn, i liten grad er organisert, osv. Dersom reglene brytes, innleie benyttes i stort omfang, og håndheving uteblir, vil vi kunne få negative konsekvenser for seriøse virksomheters konkurransevilkår, sikkerhet og arbeidsmiljø, rekruttering, produktivitet og kvalitet, for å nevne noe. Derfor foreslår regjeringen styrket offentlig kontroll ved at Arbeidstilsynet gis myndighet til å føre tilsyn med reglene. De skal kunne gi pålegg til virksomheter om å stanse ulovlig innleie. Det kommer i tillegg til den muligheten den enkelte arbeidstaker selv har til å følge opp saken og reise krav om fast ansettelse. Petroleumstilsynet og Luftfartstilsynet får samme myndighet overfor sine myndighetsområder. Tilsynet gjelder også likebehandlingsreglene, der regelen om innleie og likebehandling og dermed også brudd på regelsettene henger tett sammen. Arbeidstilsynet skal også kunne ilegge sanksjoner dersom virksomhetene ikke gir tilsynet de nødvendige opplysninger de trenger, eller der virksomheten ikke retter seg etter et stansingsvedtak. Det vil styrke og effektivisere kontrollene. Innleieforslaget innebærer noe nytt i den forstand at mer skjønnsmessige regler som hittil er blitt håndhevet privatrettslig ved hjelp av domstolene, nå blir underlagt offentlige tilsyn. Et sentralt poeng med forslaget er at det gir grunnlag for å avdekke de systematiske bruddene og dermed ta nye skritt i kampen mot arbeidslivskriminalitet. For øvrig har regjeringen i revidert nasjonalbudsjett foreslått å styrke Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet med til sammen 15 mill. kr i 2020, slik at etatene kan begynne å forberede denne nye og viktige innsatsen.