Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2011-12-05:
22. juli etterlot et krater i vår nasjon, i vår nasjons hjerte – i hjertet til hver og en av oss og spesielt hos dem som var direkte målgruppe for terroren. Velferdsstatens modell har vist sin bærekraft i denne ekstreme situasjonen. Våre tjenester gjorde en stor innsats under krisehåndteringen og etterpå, og politi, leger og sykepleiere, militære, lærere, medlemmer av frivillige organisasjoner og folk i nærheten av terroren gjorde et viktig arbeid. Departementene har gjort stor innsats i tida etterpå. På lånte kontorer og under vanskelige forhold har ansatte sørget for å holde Norges mange hjul i gang. Jeg vil benytte denne anledningen til å rette en stor takk til ledere og ansatte i departementene. Deres innsats har bidratt til trygghet og forutsigbarhet i Norge etter 22. juli. Hjulene kom raskt i gang – det er velferd. Så vil jeg si takk til ungdommen, de unge – og spesielt AUF-ere som var på Utøya – som har bidratt til å utvikle nasjonens kulturelle kapital. De unges svar på terror, deres kloke fortellinger og åpenhet har gitt nasjonen en velferdskapital som ikke kan måles i penger. De har gjort krav om til refleksjon, de har tatt andres perspektiv inn i sine resonnementer, de har vist forskjeller og ulikheter, men framfor alt har de båret nasjonen fram på ett budskap: ikke hat, men rettferdighet – ikke gjengjeldelse, men dialog – ikke fortid, men framtid. Det er en sårsalve med stor kraft. Takk til AUF og andre ungdomspolitikere for slik klokskap. Velferdsstaten, slik vi har den i Norge, har i tillegg vist sin bærekraft i en svært krevende tid for Europa. Den politikken som er opptatt av å skape verdier, styre markedet på en klok måte, sørge for god fordeling og ta felles ansvar for hverandre, har ført til at Norge er blitt Europas Soria Moria-land. Vi kjenner ikke alle konsekvenser dette får for oss, men det er ingen grunn til å endre kurs. Regjeringen følger utviklingen nøye og har vist handlingsdyktighet tidligere og vil gjøre det igjen. Velferd er knyttet vel så mye til helhetlige løsninger i samfunnet som til enkelttiltak. Å holde orden i økonomien, omfordele og sikre den enkelte gode levekår og trygg inntekt er viktige bærebjelker i fellesskapssamfunnet. Slik solidaritet finner vi ikke i Høyres og Fremskrittspartiets budsjettforslag. Begge partiene omfordeler annerledes, og samarbeidet om denne grunnleggende politikk er ikke særlig sterk – slik representanten Eriksson fra Fremskrittspartiet hevdet i sitt innlegg. Her er det Fremskrittspartiet og Høyre som er enige. Høyre og Fremskrittspartiet gir skattelette på 400–600 kr for de absolutt lavest lønte og opp mot 70 000 kr til dem som tjener flere millioner fra før. Dette mener jeg er en usolidarisk politikk som vil svekke folks oppslutning om felles ansvar for hverandre, og som vil svekke tryggheten folk har for at samfunnet er til på lik måte for alle innbyggere. Representanten Røe Isaksen sa at velstanden ikke var avhengig av politiske vedtak, at den er avhengig av at vi har folk i arbeid. Da lurer jeg på hvor representanten har det fra. Å holde folk i arbeid er nettopp avhengig av politiske vedtak. Å svekke det samarbeidet med fagbevegelsen som Høyre gjør gjennom denne innstillingen og gjennom mange andre innstillinger, er ikke noe som tilhører framtida, det er noe som tilhører fortida. Det er nettopp den politikken sosialdemokratiet har endret gjennom mange vedtak som har ført til at makt er ført over fra arbeidsgiver til arbeidstaker. Dette vil Høyre tilbakeføre. Noen tror «mer til alle» vil løse velferdsutfordringene, sa representanten. Ja, Høyre viser tydelig at det er bedre å gi de store tiltakene til dem som har mest fra før. Høyre og Fremskrittspartiet gjør seg lekre gjennom enkelttiltak, men lar grunnmuren forvitre. Deres velferdspolitikk blir et angrep på bærebjelkene i Norges nasjonalstat. Det hjelper lite med en ekstra karnapp, glasert takstein, når hele grunnlaget for at huset står, forvitres. Arbeiderpartiet vil utvikle og forbedre både huset og grunnmuren. Derfor er Nav budsjettvinner i årets budsjett. IKT-satsingen vil sette dem i stand til å ta imot de bestemmelsene som politikerne gir. Vi skal satse på velferdsteknologi, forebygging med spesielt fokus på barn – alt dette er viktige tiltak for videre framdrift av velferdsstaten.