Heidi Greni (Senterpartiet), 2011-12-09:
Jeg har lyst til å si noe overordnet først, noe om det store bildet og litt om verdier. Integrering er et spørsmål om arbeidsdeltakelse og skolegang. Det er et spørsmål om å ta sine plikter på alvor og om å bruke rettighetene sine etter behov. En integrert innvandrer deltar aktivt på samfunnslivets ulike arenaer, ikke minst på lokalt nivå – i arbeid, på skole, i frivillighet og på dugnad. Senterpartiet er også, som alle vet, glad i nasjonalstaten. Mer enn på lenge viser nasjonalstaten sin styrke i disse dagene med turbulente tider i Europa. Vi er garantisten i norsk politikk mot et EU-medlemskap. Vi bygger samfunnet nedenifra. Vi er partiet for sterke og levende lokalsamfunn, og vi mener at den tryggeste rammen for folks hverdag fremdeles er nasjonalstaten. Den har ikke gått ut på dato. En nasjonalstat er noe annet enn en løs forsamling med folk som tilfeldigvis befinner seg på samme område på et gitt tidspunkt. Dette fellesskapet må ikke defineres for snevert. Det er særlig viktig i vår tid, i innvandringens tid, i en verden som er mer mobil og global enn noensinne. Fellesskap kan huse stor uenighet og mye krangel, men i et fellesskap snakker alle sammen. Vi forstår hverandres synspunkter, vi snakker samme språk, og vi søker kompromisser. Norge skal ikke stenge seg inne i en liten boble. Vi skal være en naturlig del av en pulserende og hektisk verden, men samtidig bevare vår egenart. Et nasjonalt verdifellesskap må avgrenses til grunnleggende verdier: demokrati, likestilling, likeverd, toleranse, ytringsfrihet og de andre menneskerettighetene. I tillegg er det selvsagt avgjørende at de som ønsker å bli norske borgere, lærer seg norsk. Der er utvidelsen av antallet norsktimer i introduksjonsprogrammet et viktig virkemiddel. Vi har en integreringspolitikk som tar sikte på å videreutvikle det verdifellesskapet som preger det norske samfunnet i dag, et verdifellesskap som er dypt nok til å bevare tilliten til enkeltpersoner og mellom grupper. Uten tillit på tvers av både gamle og nye skillelinjer i det norske samfunn tror jeg effektiviteten i samfunnet går ned, trivselen går ned, og det blir vanskeligere å forsvare og videreutvikle en omfordelende velferdsstat. For en rød-grønn regjering som ønsker å slå ring om og videreutvikle fellesskapsløsninger, blir det dermed viktig å legge til rette for at tilliten bevares og videreutvikles på tvers. Innvandringen til Norge er en integrert del av vår historie, fra langt tilbake – hanseatene i Bergen, og tyske bergverksingeniører i mine hjemtrakter i Røros-området. Og fra 1970 har vi den nye innvandringen, som i antall og omformingskraft setter andre perioder helt i skyggen. Som andre har understreket, er norsk integreringspolitikk i stort en suksesshistorie. Én grunn til det er at regjeringen følger utviklingen tett og setter inn tiltak der det er nødvendig og fornuftig – ikke minst med tre NOU-er om dette temaet levert i år, og neste år kommer regjeringens integreringsmelding. Målsettingen er å fortsette en helhetlig, kunnskapsbasert og bærekraftig politikk. Det er svært gledelig at antall restanser i UDI har gått ned, og at saksbehandlingstiden er redusert. Regjeringens ressursbruk gir effekt. Vi har grunn til å tro at effektiviseringen også vil bidra til å redusere antall asylsøkere som ikke har behov for individuell beskyttelse. En høyere innvilgelsesprosent kan tyde på at problemet med grunnløse asylsøknader allerede er redusert. Jeg vil peke på at etableringen av Nasjonalt identitets- og dokumentasjonssenter hjelper politiet og utlendingsforvaltningen med å avklare identiteten til utlendinger som av ulike grunner oppholder seg i Norge. Dette er nok et eksempel på at denne regjeringen jobber godt med å takle de utfordringene som innvandrings- og integreringsfeltet til enhver tid gir.