Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Vi lever i en verden preget av økonomisk usikkerhet. Krisen i Europa er alvorlig. I disse dager diskuteres det intenst hvordan vi skal komme oss ut av den vanskelige situasjonen vi er oppe i. Norge har klart seg bedre enn de fleste andre i denne vanskelige tiden, og det er ikke tilfeldig. Partiene på høyresiden har prøvd å peke på at dette handler om oljeinntekter og flaks mer enn om hva politikerne har gjort. Dette er selvfølgelig feil. Men det kan være vanskelig. I kaosteori er f.eks. The Butterfly Effect uttrykket for et system som er svært følsomt for startbetingelsen, hvor små endringer på ett sted i et ikke-lineært system kan resultere i store forskjeller i en senere tilstand – litt sånn som høyrepartienes usosiale kutt tipper systemet i feil retning og gir store studentdemonstrasjoner i England. Kaosteorien spår også at komplekse ikke-lineære systemer er iboende uforutsigbare. Samtidig sikrer teorien måter å uttrykke og håndtere et slikt uforutsigbart system på gjennom ligninger – litt sånn som sosialdemokratiet i en uforutsigbar verden gir en solid økonomi med gratisprinsipp i høyere utdanning. Vi vet alle som driver med politikk, at politikk har noe å si. Det er derfor vi driver med det. Erfaringen vår fra de fleste land i verden er at plutselige funn av store naturressurser, slik Norge fant olje og gass, heller blir et problem enn en velsignelse. Vår velstand og vår velferdsutvikling handler om politikken og samfunnsmodellen vi har valgt. Den norske modellen er et solidarisk spleiselag som sikrer velferd, omsorg, helse og utdanning, uavhengig av inntekt. Vårt samfunn gir mennesker overskudd til å tenke framover og mot til å ta sjanser som nyskapere og gründere. Utdanning til alle er selve grunnplanken som muliggjør dette spleiselaget, og i framtida – som nå – skal vi leve av hverandres, og ikke andres, arbeid. Vi skal lykkes. Skal vi lykkes i den globaliserte økonomien, trenger vi for det første et kunnskapsrikt, omstillingsdyktig samfunn. For det andre trenger vi en ansvarlig økonomisk politikk. Jeg har lest Mette Hanekamhaugs blogg, og jeg vet at hun ikke liker det, men vi trenger faktisk en ansvarlig politikk. Omstilling er viktig. Da må man kunne velge feil og fortsatt prøve på nytt. Eller man må kunne ta utdanning hvis man mister jobben. Høyre skriver i innstillingen at de mener at en av årsakene til frafall er at elever på yrkesfag tilbys å gå videre med studieforberedende påbygning. Dette er en feilslutning. Høyre skriver videre at de vil tilby disse elevene et annet løp, men jeg kan ikke finne forslag om dette i innstillingen. I dette regnestykket ender vi dermed helt klart opp med negativt fortegn på svaret. Disse elevene prioriteres ikke av Høyre. Fagarbeidere i Norge skal være blant de beste i verden. Gjennom det siste året har regjeringen satt i gang mange tiltak for å øke relevansen og kvaliteten på Vg1 og Vg2. Vi har endret læreplaner for at det ikke hindrer yrkesretting, vi har forskriftsfestet at fellesfag skal yrkesrettes, vi bevilger 10 mill. kr til utvikling av undervisningsopplegg for yrkesretting, og vi skal se på praksisen med å slå sammen mange undervisningsprogram i fellesfagene. Regjeringen har også vedtatt en plan som sier at vi skal ha 10 pst. økning i antall lærlinger i virksomheter direkte under statsforvaltningen. Som noen var inne på her, er det likevel ikke nok. Jeg er derfor glad for at det er stor enighet i komiteen om at vi trenger flere læreplasser. Jeg er glad for at alle partier utenom Fremskrittspartiet har samlet seg bak en merknad som vektlegger at alle gjør det vi kan på ulike nivåer, at vi bruker den forbrukermakten vi har som innkjøpere, enten om vi er departement, underliggende etat, kommune, fylkeskommune eller andre store innkjøpere i Norge for å sikre at det er godkjente lærebedrifter med lærlinger som får anbud og oppdrag. Det er svært skuffende at Fremskrittspartiet ikke slutter opp om dette. Jeg synes også det er litt rart at Fremskrittspartiet, som kutter i landbruk og distriktsutviklingsfond, her bruker hensynet til distriktene som argument for ikke å være med på dette. Det å få gjennomført videregående opplæring er første forutsetning for å komme inn i arbeidslivet, men det er også grunnlaget for å bli værende der. Det er derfor ikke tilfredsstillende at så mange som det vi ser i dag, ikke gjennomfører videregående opplæring. Jeg mener at det sporet og den politikken som regjeringen nå fører, vil føre til at flere gjennomfører. Arbeiderpartiets utdanningspolitikk har alltid handlet om å gi flere adgang til mer utdanning. Det er ikke bare en politikk for å gi alle muligheten til å bli den beste versjonen av seg selv. Det er et framtidsrettet samfunnsbyggingsprosjekt.