Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Uten kunst og kultur blir Norge et fattig land. Uten mer midler til kultur blir kunsten og kulturen fattig. Hvordan kan vi legge til rette for en offensiv kulturpolitikk som skaper enda større mangfold og kunstnerisk kreativitet i framtiden? Det finner jeg ikke gode svar på i meldingen, men jeg finner mange svar på hvordan Kultur-Norge ser ut i dag. Arbeiderpartiet ønsker utvikling i kulturlivet i takt med samfunnsutviklingen, og da må vi ta noen store grep, og ta dem nå. Vi har teaterfolkene, danserne, filmskaperne, sangerne, kor og korps, kulturminnevern osv., men vi mangler de økonomiske ressursene for å realisere en nasjonal kultursatsing. Norge tar mål av seg til å være en kulturnasjon, og da må budsjettet for kultur økes i årene framover. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet tar utfordringen, og ønsker å øke kulturbudsjettet med 1 pst. av statsbudsjettet. Dette vil sette spor etter seg i framtidens Kultur-Norge, og jeg håper det kan bli en realitet etter 2005. Da håper jeg også at verdien av kultur som næringsgrunnlag er satt ordentlig på kartet. Her forventer jeg at Innovasjon Norge ser med nye øyne på verdien av å satse på kultur og næring. Fylkeskommunen skal være kultur- og næringsutvikler, og da er det nødvendig at departementet finner fylkeskommunenes og kommunenes framtidige rolle i utviklingen av det regionale og lokale Kultur-Norge. Det er lokalt og regionalt at det meste av kulturen skapes og utøves. Fylkeskommunene har i mange år påpekt at regelverket for fordeling av tilskudd til regionale og lokale kulturhus har vært for sentralstyrt. Dette gjorde et flertall på Stortinget noe med da reglene for tippemidlene ble endret. Dessverre har Fremskrittspartiet gått ut av forliket og ønsker fortsatt å ha en sentralstyrt fordeling, som betyr mindre til lokale og regionale kulturhus. Hvorfor Fremskrittspartiet har valgt å støtte regjeringspartiene i fordelingen til lokale kulturhus, er vel ikke så vanskelig å forstå når man leser en bestemt setning i merknaden fra de tre partiene, som lyder: «Flertallet mener at investeringer på seilskutene også kan falle inn under denne ordningen.» Seilskuter har jeg ingenting imot, men investeringer til disse må finansieres på andre måter enn ved at penger tas fra møteplasser for barn og unge. Norge er inne i en prosess med å konsolidere museene til mindre enheter. Denne prosessen er for mange fylker ganske krevende. For Nordland har denne prosessen skapt både delaktighet og entusiasme. Både kommunene og fylkeskommunene har tatt del i prosessen, og også bidratt til finansieringen. I Nordland har vi fått 3 mill. kr fra staten til konsolideringsarbeidet. Dette har resultert i et grunnlag for faglig styring og konsentrasjon av ressursbruken, som kommer de fleste kommunene til gode. Tre store museer i Nordland er offentlig finansiert og er med indirekte, og vil sannsynligvis slutte seg til når staten har avklart sine planer angående de rent statlige museene. Jeg håper også at hurtigruteskipet «Gamle Finnmarken» i Stokmarknes kan bli en del av dette nettverket. Museene er en viktig arena for barn. Gjennom Den kulturelle skolesekken får alle skolebarn kjennskap til, og blir glad i, vår historie og kultur. Mye kulturhistorie ligger det også i satsing på kirkemusikk. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet går inn for å etablere et kirkemusikalsk senter for Nord-Norge i Bodø. Det fikk vi dessverre ikke flertall for, fordi Høyre, og ikke minst Kristelig Folkeparti, ikke ville støtte dette. Til slutt vil jeg si noen få ord om dans. Endelig kan vi håpe på at dansen kan få ordentlige muligheter til å stå fram som et eget kulturuttrykk. Gjennom kulturskolen og Den kulturelle skolesekken vil flere ønske å bli utøvende dansere i framtiden. Det er vel å gå for langt å se for seg at man kan få dans inn i et kirkemusikalsk senter, men da får vi heller bygge scener både i nord og sør, og gi dansen en sjanse.