Olemic Thommessen (Høyre), 2007-11-13:
Det er riktig som det er hevdet, at det er alvorlige situasjoner tidligere i år som har forårsaket det forslaget som bl.a. jeg har vært med på å fremsette. Det er ikke bare sikkerhetsaspektet som ligger bak. Det dreier seg også om kvalitet – om forutsigbare rammer og trygge grensesettinger, som vil skape ro, en bedre atmosfære og bedre forutsetninger for å drive de institusjonene vi snakker om. De barn og unge som er inne i bildet her, utgjør selvfølgelig en sammensatt gruppe. Man skal ikke skjære alle over én kam, men vi vet jo at en betydelig del av dem, i tillegg til å ha en hardt belastet bakgrunn, med sviktende familieforhold, også er ganske durkdrevne kriminelle som har en lang løpebane ikke bare når det gjelder barnevernet, men også når det gjelder politi og – litt avhengig av alder – påtalemyndighet. Jeg er litt forbauset over tilbakemeldingen fra regjeringshold i denne saken, som på mange måter viser at man ikke er villig til å lytte til de mange innspillene fra dem som jobber i barnevernet, og fra politiet. Det er innspill vi har fått gjennom dagspresse, på høringene og direkte til partiene, og som jeg er ganske sikker på at også regjeringspartiene har fått. La meg konkretisere hva som har vært ønsket. Vi snakker om en liste som er satt opp av Organisasjonen for Private Barneverntiltak. Der ønsker man, under gitte forutsetninger, en mulighet til å nekte ungdommer å være sammen på rommene. Man har tatt opp retten til å ransake ved mistanke om tyvegods. Man har tatt opp spørsmålet om å styre ungdommene utenfor skolen, altså i fritiden. Det dreier seg om mulighet til å ta med ungdom på tur utenfor institusjonen uten deres samtykke. Det dreier seg om å ta hånd om økonomiske midler for en periode. Det dreier seg f.eks. også om å nekte mobiltelefonbruk for å hindre kontakt med gammelt nettverk. Det å ha kollektive regler på disse områdene, det å stramme inn mulighetene for skjønn i noen grad, tror jeg først og fremst vil gi et regelverk som er lettere å forholde seg til for alle parter, ikke minst for dem det angår. Vi snakker selvfølgelig om et regelverk som må ligge godt innenfor de rammer som har vært nevnt i tidligere innlegg her. Jeg viser f.eks. til saksordfører Karin S. Woldseths innlegg, hvor hun sa at menneskerettighetene og FNs barnekonvensjon selvsagt skal overholdes. Vi har gjennom høringene fått veldig klare signaler, særlig fra folk som arbeider i dette systemet, om at de forskriftene vi i dag har, gir et rom for skjønn som skaper usikkerhet. Det skaper et klima for forhandlinger og treneringer av viktige spørsmål som handler om grensesetting i institusjon. Det er alvorlige innspill som jeg synes vi burde ta litt mer alvorlig enn bare å vise til at her skal man legge opp til noen flere kurs. Vi snakker om et barnevern som generelt sliter i motbakke, som tar tunge tak på mange områder. Da er det viktig å lytte til grasrota i systemet. Det er viktig å lytte til dem som jobber der. Her må det være rom for å gå inn og i alle fall gjøre en nærmere vurdering av en del av de konkrete ønskene som er fremsatt. Omfanget av en forskriftsendring vil vi alltid kunne komme tilbake til, men at man avviser å gå inn i dette, synes jeg er overraskende.