Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 1999-11-17:
Statsbyggs innsigelse til Bærum kommunes kommunedelplan 2 for Fornebu har flere begrunnelser, og jeg vil i mitt svar til representanten Sanner gå inn på de viktigste. La meg først si at jeg har full tillit til Statsbyggs faglige vurderinger i denne saken, og at jeg i hovedsak deler det syn etaten har gitt uttrykk for gjennom innsigelsen til kommunedelplan 2 og i meklingen hos fylkesmannen i Akershus. Det er grunn til å minne om at innsigelsen er i tråd med nåværende og tidligere regjeringers syn på etterbruken av Fornebu. Jeg gjør oppmerksom på at de rikspolitiske retningslinjer for hovedflyplassen på Gardermoen og for samordnet areal- og transportplanlegging begge fremhever betydningen av en bærekraftig utvikling gjennom best mulig utnyttelse av byggeområdene på Fornebu. Statsbygg har sett det som nødvendig med et rammetall for arbeidsplasser på 20 000. Da er det tatt hensyn til Stortingets vedtak om nasjonalt IT- og kunnskapssenter, samt det antall arbeidsplasser som Telenor og lokal service vil utgjøre. Et rammetall på 20 000 arbeidsplasser vil også gi et viktig bidrag til et godt trafikkgrunnlag for miljømessig kollektivbetjening av Fornebu-området. Statsbygg mener på faglig grunnlag at boligtallet minst bør være 6 000, og at Fornebu som utbyggingsområde har gode miljømessige muligheter til enda høyere boligtall. Det regionale boligbehovet er stort, og selv om utbyggingen av Fornebu ikke vil løse dette problemet, er det viktig å utnytte de muligheter som finnes for boligbygging. Erfaringsmessig er det enklere å legge til rette for flere boliger i nybyggingsområder enn ved fortetting og/eller omregulering av andre områder. Det er riktig at Bærum kommune ved meklingen mellom partene hos fylkesmannen fremsatte forslag til kompromissløsning. Bærum kommunes forslag innebar i korte trekk at kommunen var villig til å øke boligtallet til 5 500 på helt bestemte vilkår og til subsidierte priser, mot en reduksjon i antall arbeidsplasser til 14 000. Den marginale økningen i boligtallet gir et resultat som ligger for langt unna statens utgangspunkt til at Statsbygg kunne akseptere forslaget. Reduksjonen i antall arbeidsplasser gir et urealistisk lavt tall i forhold til de foreliggende planer for Fornebu. Også dette bidrog sterkt til at Bærum kommunes utspill ikke kunne aksepteres. Statsbygg gav imidlertid Bærum kommune signaler om at staten kunne være villig til å fire på rammetallet for antall arbeidsplasser hvis statens forslag til boligtall ble godtatt. Bærum kommune valgte imidlertid ikke å imøtekomme statens forhandlingsutspill. Regjeringen er opptatt av lokalt selvstyre som et viktig fundament i vårt demokratiske samfunn. I enkelte saker er det imidlertid nødvendig med statlig styring der det legges avgjørende vekt på forhold som får virkning utover det den enkelte kommunes grense tilsier. I denne saken er det etter min mening sterke hensyn som taler for at både tallet på boliger og arbeidsplasser bør økes i forhold til rammetallene i kommunedelplan 2. Til slutt vil jeg presisere at det ikke er aktuelt for departementet å intervenere i forhold til Statsbyggs beslutning om å opprettholde innsigelsen mot rammetallene for utbyggingen av Fornebu slik de nå foreligger. Innsigelsen skal først behandles av Akershus fylkesting, forhåpentligvis vil det skje i inneværende år. Hvis fylkestinget ved behandlingen stadfester Bærum kommunes kommunedelplan 2, vil jeg i samråd med Regjeringen vurdere om saken skal bringes videre inn for Miljøverndepartementet til endelig avgjørelse der.