Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
For kort tid siden markerte vi toårsjubileet for den rød-grønne flertallsregjeringen – riktignok på en veldig nøktern måte, med pølser og lomper. Oppsummeringen så langt er at vi holder det vi lover: mindre skattelette til dem som har mest fra før, for derigjennom å kunne bruke mer på fellesskapet. Dette skjer ikke minst gjennom en kraftig forbedring av kommuneøkonomien, derigjennom flere ressurser til helse- og omsorgstjenester, til barnehager og til tiltak for mennesker med et bistandsbehov. Flere enn 50 000 er blitt løftet ut av ledighetskøen og til arbeid mens dagens regjering har sittet ved makten. Det gir mening for veldig mange mennesker i det norske samfunnet. Vi har store mål og ambisjoner på dette feltet, og vi kan aldri bli for gode. Gjennom tidene har vi altfor ofte kommet i skade for å definere folk som varig arbeidsuføre, som ikke er det. Selv lærte jeg en kraftig lekse da jeg hadde gleden av å arbeide på en institusjon for såkalte varig alkoholskadde, som det het den gang. Det viste seg å være mulig å få over 65 pst. av dem som var oppgitt i arbeidsmarkedet, til å arbeide stabilt fem dager i uken året gjennom, innenfor fiskeindustrien, i parkvesenet og med vedlikehold i kommunen. En stoltere arbeidsgjeng har jeg sjelden sett. Dagens regjering har samlet forbedret kommuneøkonomien med bortimot 21 milliarder kr målt i 2008-priser. Av det er hele 10,2 milliarder kr vekst i frie inntekter. Nå ser jeg at Høyre i sitt alternative budsjett har et kutt på 250 mill. kr i rammetilskuddet til fylkeskommunen, et kutt på 250 mill. kr til regional utvikling og et kutt på 119 mill. kr til gratis lærebøker. Jeg har hatt gleden av å sitte som ordfører både under det forrige regimet og under dagens regjering. Forskjellen er formidabel når det gjelder satsingen på kommunesektoren. Vi fikk beskjed om at vi hadde penger nok fra ledende statsråder i den høyredominerte Bondevik-regjeringen, og at vi hadde oss selv å takke for den skrale økonomien. Gjennomgangsmelodien fra kommunalministeren var at vi brukte pengene feil, at vi ikke var flinke nok til effektivisering, og ikke minst at vi hadde for liten fokusering på konkurranseutsetting eller privatisering. Det er nå optimisme i kommunesektoren, og kommunene leverer gode tjenester til innbyggerne. Det fins og det har til enhver tid vært mulig å finne enkelteksempler der det beklageligvis er mennesker som faller mellom flere stoler. Det bør vi, uansett regjering og ståsted, ta tak i for å gjøre bedre. Vi skal være ydmyke, og vi må alle ha som mål å bli bedre. Selv om vi er i ferd med å oppfylle målet om 10 000 nye årsverk i pleie- og omsorgssektoren tidligere enn forutsatt, innen utgangen av 2009, skal vi ikke være blinde for at det er mange utfordringer i eldreomsorgen. Det er ikke akseptabelt at vi har mennesker som må ligge i korridorer, på lagre og bad. Når det gjelder opposisjonspartienes alternative budsjetter, er det interessant å se det fortsatte spriket mellom «regjeringskameratene» Fremskrittspartiet og Høyre. De ligger på en rekke områder langt fra hverandre og ikke minst langt fra de sentrumspartiene de frir til. Ja, jeg vil påstå at Fremskrittspartiet befinner seg på en helt annen planet. Vi ser en tendens til at Høyre i teorien strammer inn i forhold til Regjeringens forslag. Går vi inn i de ulike elementene i forslaget, kan det med rette stilles spørsmål om inndekningen er reell eller ikke. Et eksempel er at Høyre foreslår kutt i jordbruksavtalen. Det problematiske er imidlertid at jordbruksavtalen allerede er inngått for 2008. Andre kuttforslag er etter min mening også «luftige antagelser» i forhold til innsparing, når en ser at dette dreier seg om antatte effektiviseringsgevinster og saldering gjennom bl.a. bedre samordning mellom helseforetak. Jeg er «skinnflat forfær», som de sier i Nordkapp når de er aldri så lite overrasket, over at Høyres invitt til Kristelig Folkeparti er å kutte i bistand. Jeg kan heller ikke forstå at et kutt i landbruksstøtten og utviklingsfond på over 1,8 milliarder kr skal medvirke til noe bredt samarbeid, der det forutsettes at sentrumspartiene eller deler av disse partiene skal være med. Når vi ser på Fremskrittspartiets pengebruk og også formidable kutt i bistand og landbruksstøtte, er det vanskelig å se at det ligger an til en samlende allianse innenfor opposisjonen. Med den beste velvilje er det umulig å ane konturene av en regjeringsflørt, langt mindre av et frieri for å inngå ekteskap i neste stortingsperiode. Jeg tror ikke det er behov for verken en eller to ektesenger, slik de forskjellige standpunktene avtegner seg i dag. Enkle brisker ser ut til å greie seg lenge dersom kurtisen ikke blir mer intens enn den er i dag.