Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-06-17:
Jeg vil takke utenriksministeren for redegjørelsen. Selv om det er Regjeringen som forhandler i WTO, er det viktig at Stortinget får denne muligheten til å diskutere ulike aspekter ved de pågående forhandlingene. Det er forhandlinger som berører en rekke områder som er viktige for Norge. Jeg slutter meg til utenriksministeren når han i sin redegjørelse sier at et «forpliktende, multilateralt handelssystem er det beste virkemiddelet mot vilkårlighet, proteksjonisme og den sterkestes rett». WTO-regelverket beskytter mot diskriminering, og tvisteløsningsmekanismen sikrer etterlevelse av regelverket. Ikke minst har et slikt regelverk stor betydning for de små landene, og særlig for et lite land som Norge som ikke er medlem i EU. WTO er selvsagt heller ikke en perfekt organisasjon, men som andre internasjonale organisasjoner er den hva medlemslandene gjør den til. Og alternativet er altså den sterkestes rett. Doha-runden har blitt kalt for utviklingsrunden, der hensynet til utviklingslandenes interesser har stått sentralt. Det er viktig at dette også gjenspeiles i sluttresultatet. Jeg tror knapt det er tenkelig at det blir noe sluttresultat uten at utviklingslandenes røst har fått betydelig gjennomslag. Det viktigste for disse landene er at de får forbedret markedsadgang for sine varer. Norge har jo besluttet å innføre toll- og kvotefri markedsadgang for alle varer unntatt våpen fra de minst utviklede landene. Men kanskje enda viktigere: Disse landene må sikres reell markedsadgang for sine produkter. For det er et problem at Norge nesten ikke handler varer fra disse landene. Det må derfor gjøres mer for utviklingslandene i form av teknisk bistand for å gjøre disse landene i stand til å produsere varer som kan være konkurransedyktige i møte med de kvalitetskrav som finnes på markedet. Det kan også være grunn til å se på andre bestemmelser som kan hindre import. Vi kan ikke i det uendelige slå oss på brystet og si at vi har åpnet for full markedsadgang fra MUL-landene dersom vi har mekanismer som effektivt hindrer denne adgangen. Jeg vil også peke på at eksportsubsidier på jordbruksvarer medfører dumpingeksport og er spesielt skadelig for utvikling av jordbruket i fattige land. Her bør det skje reelle og store framskritt i forhandlingene. UNDP har nylig gitt ut en bok som heter «Making Global Trade Work for People», av hovedforfatter Kamal Malhotra. I boken tas det til orde for at utviklingslandene må få muligheten til å beskytte sine produkter i en fase hvor landbruket bygges opp, slik mange industriland, ikke minst Norge, har gjort det. Vi er kjent med at denne rapporten har blitt trukket fram som viktig i de pågående forhandlingene. I WTO har Norge både offensive og defensive interesser. Det er nå, som tidligere, på landbruksområdet man har de største utfordringene i forhold til å nå fram til enighet. I Norge har vi, som i en rekke andre land, et sterkt ønske om å opprettholde et levedyktig landbruk, med levende bygder og spredt bosetting. Det er likevel et dilemma for oss, slik også utenriksministeren påpekte i sin redegjørelse, at dette behovet står i kontrast til kravet om økt markedsadgang fra majoriteten av WTOs medlemsland. Jeg har merket meg utenriksministerens påpekning av at vi må være forberedt på et resultat som vil kunne få betydelige konsekvenser for norsk landbruk. Jeg vil understreke at forslaget fra forhandlingsleder Harbinson var helt uakseptabelt ut fra et norsk synspunkt. Arbeiderpartiet står fast på landbrukets betydning for matproduksjon, bosetting i distriktene og for å ivareta et levende kulturlandskap i hele landet. Vi må finne samarbeidspartnere i WTO-sammenheng som sikrer dette. I global sammenheng står EU oss nær i synet på landbrukets rolle i samfunnet og er også en tung aktør i forhandlingene. Sammen med debatten om utenriksministerens redegjørelse behandler vi i dag et Dokument nr. 8-forslag fra representantene Bjørlo Lysbakken og Jacobsen om å trekke Norges anmodninger og krav til utviklingsland om å liberalisere handelen med tjenester. Stortingsflertallet bifaller ikke dette forslaget. Fra Arbeiderpartiets side er vi opptatt av å ta hensyn til utviklingslandene, og vi legger vekt på en liberalisering av handelen som vil bidra til økonomisk vekst og utvikling i de fattige landene. Samtidig er vi opptatt av at det ikke stilles krav som undergraver effektive og gode tjenester på nøkkelsektorer som utdanning, helse, energi og vannforsyning. Vi er derfor glad for at flertallet i komiteen legg til grunn at nasjonale myndigheter fortsatt skal bestemme om tjenestene på slike områder skal være offentlige eller private. WTO-forhandlingene favner også flere andre områder. Markedsadgang for industrivarer, inkludert fisk og fiskeprodukter, er ikke minst også et område hvor Norge har klare offensive interesser. Det er verdt å merke seg at gode resultater her også har stor betydning for distriktspolitikk, bosetting og sysselsetting. Når det gjelder antidumping, er det åpenbart at det er behov for å få gjort noe med regelverket for å unngå at det misbrukes for å ramme import som kan utkonkurrere nasjonale produkter. I forhold til miljø, er jeg enig med Regjeringen i at vi må sikre likeverdighet mellom WTO-regelverket og multilaterale miljøavtaler. Samtidig er det viktig at miljøkrav ikke stilles på en slik måte at det blir umulig for utviklingslandene å leve opp til dem. På området TRIPS-avtalen og folkehelse er det helt klart behov for å komme fram til en enighet, slik at de aller fattigste landene kan få tilgang på legemidler til lave priser. Når vi vet at det i fjor døde hele 2,4 millioner mennesker bare sør for Sahara i Afrika av aidsrelaterte årsaker, er det svært viktig å komme fram til enighet om hvilke sykdommer som skal omfattes av ordningen, og hvilke land som skal kunne benytte seg av den. Jeg håper, til tross for at mange vanskelige spørsmål fortsatt gjenstår, at man på ministermøtet i Cancún i Mexico til høsten kan komme til enighet, og ikke minst at utfallet av møtet blir slik at man også reelt kan se tilbake på denne runden som utviklingsrunden. Det er også viktig at vi kan få et resultat som sikrer et fortsatt livskraftig landbruk i hele Norge. Vi ønsker Regjeringen lykke til i sluttfasen av forhandlingene og imøteser at Regjeringen konsulterer Stortingets organer om WTO-forhandlingene i tiden framover.