Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-02-04:
Jeg vil starte med å si at selv har jeg vært brannmann og utrykningsleder i et deltidskorps i Hemnes. Vi hadde samme diskusjoner der. Der har vi en stor tunnel, Korgfjelltunnelen, som er en ettløpstunnel på E6 på 8,5 km. Det var samme diskusjon om beredskapsløsning og sikkerhet da denne skulle settes i drift. Der har det heldigvis ikke vært de store ulykkene så langt, men vi vet alle at det kan skje når som helst, både her og i de andre tusen tunnelene som vi har i landet. Det verste scenarioet er brann i et vogntog i disse lange tunnelene. Det er ikke minst en brannmanns mareritt. Som brannmann er man innstilt på å gjøre det man kan for å berge både liv og materiell. Men man skal heller ikke utsette seg selv eller andre for ytterligere skader eller farer. Derfor er jeg glad for at interpellanten, Lise Christoffersen, tar opp denne problemstillingen i dag. Dette gjelder som sagt mange plasser i Norge, og det er ikke gitt at man har et godt utrustet brannkorps der man skal bygge disse tunnelene, eller der man har dem i dag. Vi håper alle at vi skal finne løsninger. Statens havarikommisjon for transport laget en rapport, som det også er vist til i debatten her i dag, etter brannen i Oslofjordtunnelen, som ble avgitt i oktober 2013. Gjennom denne undersøkelsen har Havarikommisjonen avdekket fem viktige sikkerhetsproblemer som har bidratt til å svekke systemsikkerheten omkring Oslofjordtunnelen, og som medførte at trafikanter ble fanget i røyken – og jeg har lyst til å sitere: «Oslofjordtunnelens sikkerhetsnivå gjennom beredskapsløsning og sikkerhetsutrustning var ikke tilfredsstillende sett opp mot trafikkveksten og -sammensetningen. Oslofjordtunnelens brann- og redningsberedskap var ikke dimensjonert, utrustet eller organisert i forhold til hva som kan forventes hva gjelder lokalisering og størrelse av branner i tunnelen. Det foreligger ikke tilstrekkelig dokumentasjon for bruk av langsgående ventilasjon ved tunnelbranner og hvordan evakuering skal gjennomføres når tunnelen fylles med røyk. Forutsetningene for selvredningsprinsippet var ikke tilstrekkelig ivaretatt gjennom Oslofjordtunnelens sikkerhetsutrustning og beredskapsløsning. Statens vegvesens sikkerhetsstyring av Oslofjordtunnelen hadde ikke fanget opp det aktuelle risikobildet, og den risikobaserte tilnærming til sikkerheten og beredskapen var mangelfull.» Brannen i Oslofjordtunnelen, og noe senere brannen i Gudvangatunnelen, vitner om et katastrofepotensial ved brann i tunge kjøretøy i lange ettløpstunneler, med påfølgende røykutvikling. Med bakgrunn i denne undersøkelsen bekymrer det meg at brannrisikoen i ettløpstunneler møtes med prioriteringer som kun sikrer minimumssikkerhetsnivået. Det er her vi kommer inn på sakens kjerne med hensyn til utrustning og utstyr. Det bør være sånn at risikobildet for slike særskilte tunneler tar for seg hva som kan skje, og at man ut fra det ruster opp utstyr ved de lokale brannvesenene, men ikke sånn som i dag, at man gjør det på et minimumsnivå. Så registrerer jeg at man sier at man ikke har åpning for å gå inn og være med på slik opprustning av utstyr. Det harmonerer i hvert fall ikke helt med «retningslinjer for saksbehandling og ivaretakelse av brann- og elsikkerhet i vegtunneler», som Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, Statens vegvesen og Vegdirektoratet ga ut i 2011, for der står det under kapittel 6, «drift av tunneler», 6.2, «bidrag til lokale brannvesen fra tunneleier», at tunneleier skal være med på «å etablere en egen brann- og ulykkesberedskap, eller bekoste og vedlikeholde en nødvendig oppgradering av det kommunale brannvesen.» Leser man det, burde det være uproblematisk å være med på det utstyrskravet som man ser i denne saken. Det er klart at man for framtida bør iverksette tiltak der man stiller nødvendige midler til rådighet for at lokale brannvesen nær disse risikotunnelene får investert i nødvendig utstyr og opplæring for å kunne håndtere slike situasjoner bedre enn tilfellet er i dag. Jeg mener at man i framtida må ta kostnadene til et nivå som er over minimum sikkerhetsnivå, sånn at utstyr og opplæring når man bygger slike tunneler, er tilfredsstillende. Man må i tillegg til det ha en ordning med fornying av utstyret når dette er gått ut på dato. Så jeg utfordrer ministeren: Hvis det nå er slik at regelverket må endres, vil ministeren være med på å se på muligheten for å tilpasse regelverket sånn at man kan få økte midler til brannberedskap i norske tunneler?