Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-02-09:
Opposisjonen beskylder ofte oss i flertallet for å ignorere gode mindretallsforslag. Jeg kunne tenke meg å bidra med en liten vri på akkurat det, for interpellantens tanke om en egen strategi for inkludering av arbeidsinnvandrere er god. Statsråden har vist at mange viktige tiltak alt er gjennomført eller på trappene. Å synliggjøre tiltak på tvers av ulike departementer under overskriften arbeidsinnvandring kan være lurt, og statsråden har for så vidt sagt at han også kommer tilbake til det i forbindelse med integreringsmeldingen. Inkludering av arbeidsinnvandrere handler om måten vi tar imot nye innbyggere på, men det handler like mye om egennytte. Tidligere finansminister Kristin Halvorsen uttalte allerede ved framleggelsen av sitt første egne budsjett i oktober 2006 at polakker redder regjeringens løfter. I et intervju med Fædrelandsvennen viste hun bl.a. til at det skulle bygges 19 300 barnehageplasser, og sa: «Nå står det ikke på penger. Det er arbeidskraften som er utfordringen.» Et av usikkerhetsmomentene var faktisk veksten i Polen da, som kunne gjøre det mindre attraktivt for polakker å komme hit. NAV EURES viser at bruken av EU-arbeidskraft i fjor var den høyeste på tre år. Tre av ti bedrifter brukte slik arbeidskraft. 34 pst. av disse bedriftene oppga at de i stor grad var avhengige av denne arbeidskraften. Typisk er bygg og anlegg, industri og hotell- og restaurantbransjen, der henholdsvis 44, 45 og 67 pst. av bedriftene er avhengige av denne arbeidskraften. Behovet vil trolig øke framover, og ikke avta. EU-arbeidskraft er det som dominerer, men 15 pst. av bedriftene bruker også arbeidskraft fra tredjeland, med Finnmark på topp, med 28 pst. av bedriftene. De fem største rekrutteringslandene er Russland, USA, India, Thailand og Irak. Så språkopplæring er viktig, også for arbeidsinnvandrere. Arbeiderpartiets landsmøte vedtok å utvide tilbudet om norskopplæring til arbeidsinnvandrere og deres familier. Her mener jeg det må være mulig å finne gode løsninger i et samarbeid mellom offentlig og privat sektor, særlig fordi hver fjerde arbeidsgiver allerede har satt i gang egne opplegg for språkopplæring av disse arbeidstakerne. Interpellanten etterlyser også et arbeid for å sikre arbeidskraft til Distrikts-Norge. I fjor kom NOU 2011:3 Kompetansearbeidsplasser – drivkraft for vekst i hele landet, som er til oppfølging i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet. Et av hovedpoengene her er nettopp å sikre rekruttering av utenlandsk, kompetent arbeidskraft til distriktene. Men – og det er her jeg virkelig ønsker å utfordre Høyre litt – temaet arbeidsinnvandring er ikke bare en solskinnshistorie. En strategi for integrering av arbeidsinnvandrere kan aldri komme utenom temaet sosial dumping. Vi har alle sett groteske eksempler på grov utbytting av utenlandsk arbeidskraft: polakker som bygde Operaen for 62 kr timen, uten feriepenger, uten sykepenger, med falske papirer, to og fire sammen på rommet på hospits, med to dusjer på deling på 20 mann, polakker som har bodd i brannfeller, noen stuet sammen på madrasser på selve byggeplassen. Dette er altså ikke enkeltstående eksempler og ikke et godt utgangspunkt for bedre integrering av utenlandske arbeidstakere. Det er heller ikke et godt utgangspunkt at seriøse bedrifter bukker under for slik hensynsløs konkurranse. Men regjeringens handlingsplaner mot sosial dumping har altså ikke fått særlig støtte verken fra Høyre eller Fremskrittspartiet i denne salen. De har stemt mot allmenngjøring av tariffavtaler, mot tillitsvalgtes innsyn i lønns- og arbeidsvilkår, og mot opplysningsplikten ved utstedelse av id-kort, for å nevne noe. På budsjettet for 2012 kuttet Høyre i treparts bransjeprogrammer mot sosial dumping. Nå er vi så heldige at vi i tillegg til en varslet integreringsmelding også har Meld. St. 29 for 2010–2011 Felles ansvar for eit godt og anstendig arbeidsliv liggende til behandling i Stortinget. Det skal bli spennende å se hvordan Høyre stiller seg til den. Jeg mener alvorlig at uten at Høyre endrer innstilling og slutter helhjertet opp om arbeidet mot sosial dumping, har jeg vanskelig for å se hvordan tanken om en helhetlig strategi for inkludering av arbeidsinnvandrere egentlig kan ha noe for seg og føre noensteds hen.