Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-05-08:
Det kanskje aller viktigste argumentet for å endre lovgivningen er forskjellsbehandlingen som dagens lover legger til rette for. Det er rett og slett ikke lett å forstå hvorfor det er greit å selge hagemøbler på hagesenteret, samtidig som møbelbutikken et stenkast unna blir tvunget til å gjemme hagemøblene bak blendingsgardinene. Like lite gir det mening at en matbutikk i turistkommunen Tjøme får holde åpent, mens kjøpmannen noen kjappe svømmetak unna, på sommerøya Nøtterøy, tvinges til å stenge. Historikken bak dagens lovgivning kjenner vi til, men samfunnet har forandret seg, og dagens mer eller mindre tilfeldige forskjellsbehandling virker komisk og uforklarlig i 2014 – ikke bare fordi man kan kjøpe melk og det daglige brød i Brustad-bua, mens en ung butikkansatt løper mellom den store butikken og den innebygde lille bua for å fylle opp hyllene underveis, men også fordi søndager ikke lenger er den ene eksklusive dagen. Det er to grunner til det. Den ene grunnen er at stadig flere jobber på søndager, både i nødvendig tjenesteproduksjon og i attraktive servicebedrifter. Den andre er at det ikke lenger i et flerkulturelt samfunn utelukkende er søndag som er den ene litt mer spesielle dagen for alle i Norge. Vi må rett og slett tørre å skille på folks personlige valg av fridag eller hellig dag, om man vil. Folk innretter livene sine selv og velger i større grad hvilken dag de vil gå til et gudshus, ta en tur i skogen, eller bare ligge på sofaen. Det kan være smertelig for noen å ta dette inn, men å tviholde på at et tilfeldig utvalg butikker skal tvinges til å holde stengt i noen timer, er det som er løsningen, blir å stikke hodet i sanden og nekte å se at samfunnet endrer seg. Det er tvangen til å stenge butikkene vi nå skal fjerne. Det blir ingen tvang til å holde åpent – hver enkelt butikkeier bestemmer selvfølgelig det selv. Ja, deler av bransjen er negativ. Hvorfor er de det? Overraskende mange av dem har allerede en god andel av den eksisterende søndagshandelen. Det er også slik at det ikke lenger er uglesett å jobbe på en søndag. Mange ønsker det i et mer fleksibelt samfunn. En tredel jobber utenfor normalarbeidstid, altså utenfor det tradisjonelle mønsteret mandag–fredag og fri i helgene – en tredel! Det pekes også på at søndagsåpent vil drive matvareprisene i været. Vel, dagens melk og brød på bensinstasjonen er jo ikke akkurat preget av normale dagligvarepriser rundt omkring, så det kan hende at jeg som forbruker faktisk også vil oppleve det motsatte. Mange har pekt på at det er en belastning å jobbe på søndager, andre har sågar pekt på at det er en belastning å jobbe i det hele tatt. Det er ikke slik at folk skal arbeide mer, det blir i stedet mer arbeid til flere. Med dagens situasjon har man i tillegg den utfordringen at man får topper i handelen som stresser butikkansatte og kunder. Måneden vi er inne i akkurat nå, er et veldig godt eksempel. Ta en tur i butikken rett før en av de lange helgene vi står foran, så ser du det ganske tydelig: lange køer, magert i hyllene og høye skuldre – også hos de ansatte. Til slutt vil jeg gjerne peke på et viktig miljøaspekt som også burde kunne finne klangbunn hos interpellanten Hjemdal og hennes parti. Det handler ikke bare om kjøring til og fra butikken. I Norge kastes vanvittig mye mat, tall som 40 pst. har vært oppgitt. En stor del av dette er mat som går ut på dato og ikke lenger er salgbar for matvarebutikkene. Med en jevnere varestrøm vil logistikken bedres, og mengden matvarer som kastes av kjedene, vil gå betydelig ned. Å tillate søndagsåpne butikker er å fjerne en forskjellsbehandling, samtidig som vi oppnår betydelig positive effekter for miljøet og verdiskaping.