trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Innledningsvis vil jeg si at dette har vært en god debatt. Det er dog lite selvkritikk å spore fra de sittende regjeringspartiene i forhold til den politikken og de virkemidlene som de har stått for i landbruket, i forhold til om den har vært så vellykket som de ønsker å tro. Flere talere har sagt at Fremskrittspartiet ikke ønsker å ha en matproduksjon basert på matsikkerhet og lokale tradisjoner og naturgrunnlaget. Fremskrittspartiet har valgt ikke å gå inn på noen av de merknadene som flertallet har, fordi vi har våre egne merknader som står godt, og som forklarer vår politikk godt. Representanten Gunn Berit Gjerde fra Venstre vil ha seg frabedt at det er likhet mellom Fremskrittspartiets og Venstres landbrukspolitikk. Da må jeg sitere fra en av Venstres merknader i innstillingen: «Skal vi lukkast med dette, må moderniseringa av det norske landbruket halde fram. Denne medlemen ser på gardbrukaren som ein sjølvstendig næringsdrivande med eit spesielt forvaltaransvar. Difor er det viktig at gründermentaliteten får ein viktig plass innanfor landbruket. Ressursgrunnlaget på bygdene må i større grad utnyttast til næringsutvikling og til busetting også for folk utan direkte tilknyting til primærnæringane. Det må bli meir mangfald i landbruket. Lokale styremakter må få betre høve til lokal tilpassing og til å sjå landbrukspolitikken i samanheng med annan næringspolitikk. Landbruket må få mindre øyremerking, færre skjema, færre og enklare retningsliner.» Dette er som musikk i mine ører. Fremskrittspartiet kunne ha sluttet seg til mye i Venstres merknader, men på grunn av at det var enighet i komiteen om at disse merknadene skulle stå for seg selv, gjorde vi ikke det. Men dersom Venstre fortsetter denne kritikken av Fremskrittspartiets landbrukspolitikk, vil vi vurdere å gjøre det i et senere år. I tillegg er Venstre og Fremskrittspartiet veldig enige når det gjelder samdriftsproblematikken. Når det gjelder samdriftsproblematikken, synes jeg statsråden gav dårlige svar. Det har kommet mye kritikk både mot statsråden og mot Bondelaget for den holdningen som de har til dette, og det kunne være interessant å høre om statsråden mener at tidligere økning i deltakerantall og antall liter har vært uheldig. I tillegg kommer spørsmålet om vi kan vente oss en reversering av de rammevilkår som samdriften har, slik Bondelaget ønsker. Samdrifter bidrar til samarbeid, det bidrar til å gi optimisme, og det bidrar til å gi unge bønder som ønsker å satse, en mulighet til å gjøre det i samarbeid med andre unge bønder som også ønsker å satse.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Fremskrittspartiet fører en aktiv og offensiv industripolitikk. Når det gjelder næringsmiddelindustrien, er råvareprisen et ledd i dette. Fremskrittspartiet er et industriparti, for vi vil gjøre det som er riktig for å beholde industrien i Norge. Hvis man snakker med næringsmiddelindustrien selv, påpeker man der dette med råvareprisen. Det er noe industrien selv ønsker. Representanten Borten Moe nevnte i sitt første innlegg dette med at det blir mindre beiting. Spørsmålet er også hvordan Senterpartiet med sin nye rovdyrpolitikk vil kunne opprettholde dette og koble det sammen, for rovdyrpolitikken er et svært viktig rammevilkår for landbruket. Jeg kunne tenke meg at Borten Moe svarte på dette spørsmålet, slik at vi kan få se hvordan man skal koble mer beiting sammen med rovdyrpolitikken.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Innledningsvis vil jeg si at jeg synes det er synd at saksordføreren valgte å kritisere Fremskrittspartiet i denne saken. Jeg opplever egentlig at det i bunn og grunn er ganske stor enighet i komiteen om at norsk reindriftspolitikk må endres. Det var også saksordføreren en del inne på i sitt innlegg. Reindriftsavtalen er et eksempel på hvor feilslått en politikk kan være og på politikernes manglende evne til å innse dette og foreta et kursskifte. Jeg vil stille spørsmålet: Hva er det som har vært vellykket i norsk reindriftspolitikk, når man ser hvilke konsekvenser den førte reindriftspolitikken har fått? Det er overproduksjon, det er blitt en økologisk katastrofe i deler av reindriftsområdet, og det er også tvilsomme tilstander innen dyrevernet. Det er blitt et altfor høyt reintall. Det er usikkerhet om hva det reelle reintallet er, og det er sannsynlig at reintallet er betydelig høyere enn de offisielle tallene viser. Spesielt er situasjonen i Vest-Finnmark vanskelig. Når man har denne typen fakta å beskrive en politikk på, er det på tide å snu og finne en ny kurs ut av det uføret som man er kommet i. Det er behov for en ny politikk. Det kan være smertefullt, men det kreves handling. Det er da ingen grunn til å fortsette i samme spor. Som jeg sa innledningsvis, synes det som om flertallet ser dette, både ut fra det som saksordføreren sa i sitt innlegg, og ut fra flertallets merknader. Men det er en manglende vilje til å ta tak i dette også når man har reindriftsavtalen til behandling – til det beste for samene, for Finnmark og for resten av landet. Slik sett opptrer flertallet som reindriftssamenes verste fiende. Saksordføreren, Haugen, sa i sitt innlegg at det i den kommende behandlingen av reindriftsloven er viktig å sikre et juridisk grunnlag, slik at myndighetene kan sette inn nødvendige tiltak. Jeg forstår det slik at flertallet ønsker en hjemmel om tvangstiltak for reindriftsnæringen. Det synes jeg er positivt. Vi i Fremskrittspartiet skal være positive medspillere når reindriftsloven kommer til behandling i Stortinget til høsten. Det har vært vanskelig å kommunisere med reindriftsnæringen om de utfordringene som er i næringen. Jeg håper at det kan bli bedre, og at komiteen i forbindelse med behandlingen av reindriftsloven tar en tur til Finnmark for å se nærmere på situasjonen. I forbindelse med behandlingen av reindriftsloven er det viktig at det tas nødvendige grep. Det er nødvendig at Regjeringen viser handlekraft. Jeg var for ikke så lenge siden i et replikkordskifte i Stortingets spørretime med landbruksministeren om denne problematikken. Jeg forstod det slik at han ser at det er behov for betydelige endringer, og at man må ha økologisk balanse som en viktig ledestjerne i reindriftspolitikken. Jeg tror vi skal ta den store og grunnleggende debatten når vi får reindriftsloven til behandling. Vi må stole på at Regjeringen kommer med en lovproposisjon til høsten. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
President! Denne voteringen er litt merkelig fordi forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, og forslag nr. 6, fra Høyre, er identiske. Det vil være ganske merkelig hvis Fremskrittspartiet skulle stemme imot. Jeg ber om at det blir særskilt votering på dem, eller om det kan voteres over forslag nr. 2 og 6 samlet.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, og forslag nr. 6, fra Høyre, er etter hva jeg kan se, helt identiske. Derfor bør de forslagene kunne slås sammen, eventuelt at Fremskrittspartiet og Høyre får mulighet til å stemme for forslagene fra partiene.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Det er i så fall en veldig merkelig fremgangsmåte.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-06-15:
Saken er alvorlig fordi mange ble syke, én døde, og mange begynte å stille spørsmål om den maten vi spiser, er trygg. Usikkerhet omkring disse tingene som skjedde i befolkningen vår, er ikke bra. Hvis vi husker tilbake, husker vi at det var veldig kaotisk. Det kom stadig nye opplysninger, og en var raskt ute med opplysningene fordi en ønsket at vi som forbrukere skulle ta forholdsregler. Så det ble gitt opplysninger som kanskje ikke var de rette, men de ble gitt i den tro at dette skulle hjelpe oss som forbrukere. Representanten fra Fremskrittspartiet etterlyste i sitt innlegg handling fra Regjeringen. Jeg synes det som Regjeringen har gjort, nemlig å nedsette et bredt sammensatt evalueringsutvalg som skal være uhildet i forhold til de miljøene vi snakker om her i Norge, er veldig betryggende. Så mener jeg det er viktig at vi gir oss tid til å vente på hva dette evalueringsutvalget kommer fram til ut fra det mandatet de har fått, som det, etter det jeg hører, er stor enighet om er et godt mandat, et bredt mandat. Vi må ha såpass is i magen at vi venter på resultatet fra evalueringsutvalget før Regjeringen vurderer om det skal settes i verk tiltak, eventuelt hva slags tiltak som skal settes i verk. På forhånd å fremme forslag om at en skal sette i gang det ene og det andre, synes jeg er lite klokt. Jeg har stor tiltro til at dette evalueringsutvalget vil gjøre et viktig og nødvendig arbeid, og så får Regjeringen ta stilling til hvordan saken videre skal behandles.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Eg skjønar at statsråden ikkje vil forplikta seg til å leggja fram ei stortingsmelding om mattryggleik, men at ho vil avventa evalueringsutvalets rapport. Når Kristeleg Folkeparti har stressa ei stortingsmelding så sterkt, er det for å kunna diskutera dette i samanheng, for både å evaluera og sjå på erfaringane med matskandalane, sjå på organiseringa av Mattilsynet og kontrollorgana, sjå på dei utfordringane som er knytte til miljø, endra global handel, forbrukarendringar osv. og å diskutera strategiar for korleis ein skal møta desse utfordringane. Vår hensikt er å koma på offensiven, slik at me, om nye saker kjem, ikkje igjen skal koma halsande etter ballen. No oppfattar eg både i innlegget og i svaret på den førre replikken ein viss positiv klang. Det kunne vore greitt om statsråden bekrefta at ho ikkje utelukkar ei stortingsmelding når ho har fått sett på evalueringsutvalets rapport.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Representanten sa at jordbruksoppgjeret var starten på ei kursendring. Eg må innrømma at eg kanskje ser ei lita kursjustering – det kan sjølvsagt ha si årsak i at eg har litt vanskeleg for å få auge på denne kursendringa – og ei lita kursjustering, det er noko anna. Eg ser at omtrent halvparten av jordbruksoppgjeret er gjeve i form av skattelette, og dersom kursendringa går i retning av at skattelette skal verta hovudverkemiddelet i jordbruksoppgjeret, ser eg at det kan vera ei kursendring. Men ei kursendring er ikkje eit mål i seg sjølv. Det er eit verkemiddel for å nå eit mål. Så eg er litt nysgjerrig når det gjeld denne omtalte kursendringa – som eg ikkje har fått auge på enno. Kor hen har regjeringspartia tenkt seg? Kva hamn har dei tenkt å føra oss til, med denne kursendringa som dei ser for seg?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Kristeleg Folkeparti er oppteke av at norsk landbruk skal få gode vilkår, for me treng norsk landbruk, og me søkjer alliansar der det er mogleg for å få ein så god landbrukspolitikk som mogleg. Det er rett at me støttar avtalen. Me synest at når det er inngått ein avtale, så er det rett å støtta han. Samtidig har me prøvd å peika på at han har visse svakheiter. Det er nok rett som representanten seier, at Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti av og til har funne saman, men dersom ikkje minnet mitt er heilt på villspor, meiner eg òg at det ikkje har vore så uvanleg at Høgre og Arbeidarpartiet har funne saman under behandlinga av landbrukspolitikken i Stortinget. Så det er eit mangfaldig og brokete kart me har sett opp gjennom tidene når det gjeld alliansar i landbrukspolitikken.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Nei, dette har ikkje vore og er ikkje noko problem. Me har aldri lagt skjul på at Kristeleg Folkeparti og Høgre, og for så vidt òg Venstre, er forskjellige parti som har ulik politikk på mange område. Men i regjering hadde me ikkje problem med å finna saman. Eg minner òg om at i alle dei jordbruksoppgjera som me hadde i den fireårsperioden me hadde Samarbeidsregjeringa, var det einigheit med Bondelaget om oppgjera. Så eg kjenner det ikkje på noko vis som ei lette. Eg vil berre gjenta det eg sa til den førre replikanten, at for oss i Kristeleg Folkeparti er det genuint viktig at me kan medverka, uansett om me er i posisjon eller i opposisjon, til at me får så gode rammevilkår som mogleg for norsk landbruk. Me treng norsk landbruk for å ta vare på heile landet, og dette kjem me til å fortsetja med.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Eg har to spørsmål til statsråden. Det første: Det er eit omgrep som har gått mykje igjen i jordbruksoppgjeret, nemleg familiebruk. Det er lagt vekt på familiebruk. Men det er ikkje eit eintydig omgrep, så ein liten definisjon av det kunne vore greitt. Det andre spørsmålet er knytt til nisjeproduksjon og volumproduksjon, for like tilbake til St.meld. nr. 19 for 1999-2000, som Kåre Gjønnes la fram, har det multifunksjonelle landbruket vore understreka – fleire bein å stå på osv. Det har aldri vore snakk om anten–eller, men både–og – både nisje og volum for å få ein variert bruksstruktur. Mitt spørsmål til statsråden er då: Vil han bekrefta at han vil halda fram med denne linja, at det ikkje vert brot på den linja?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Dette er ei så viktig sak at ho hadde fortent å verta behandla på eit litt meir gunstig tidspunkt på døgnet. Eg registrerer at regjeringspartia ikkje ønskjer å setja ned ei styringsgruppe for koordinering av forenklingsarbeidet for næringslivet og offentleg sektor. Me er skuffa over dette, men fleirtalet bestemmer, så det ser helst mørkt ut for forslaget som Kristeleg Folkeparti òg er medforslagsstillar til. Men eg håper likevel at statsråden kan stadfesta at han vil takka ja til invitasjonen frå NHO om samarbeid for å følgja opp det grundige forarbeidet som NHO har gjort gjennom rapporten «En enklere hverdag for bedriftene».
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Eg har nesten lyst til å begynne med å seie at vi er på kvar vår planet når det gjeld den landbrukspolitikken Framstegspartiet står for, og den Arbeidarpartiet står for – og regjeringspartia, for den sakas skuld. Når Framstegspartiet er veldig oppteke av å oppheve reguleringar, er det fordi dei plukkar landbruket ut av heilskapen. For oss er det viktig å sjå landbruk saman med at vi òg skal bruke det som ei distriktsnæring. Vi vil ha nokre fleire formål med målsetjinga for landbruket vårt. Vi vil ikkje tømme bygdene og la dei gro att for at nokre store bruk på det sentrale austlandet, eventuelt på Jæren, skal få lov til å blomstre fram – og så ha import på resten. Vi skal ha matproduksjon i heile landet. Vi har heilt andre formuleringar og heilt andre tilnærmingar til det som er landbrukspolitikk, og der er vi så fundamentalt usamde at eg trur faktisk ikkje at det er nødvendig å kommentere noko meir.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Til det siste spørsmålet: Eg håpar iallfall at det ikkje skal vere 4 pst. nedgang når vi har hatt fire år med Soria Moria-politikk – berre så det er sagt. Ja, landbruket har behov for omstilling, og det vil vere omstilling i landbruket. Det vil òg vere effektivisering, og det vil vere slik at maskinar tek over. Eg skal ikkje bruke dei orda som statsråden har brukt – eg er ikkje sikker på om eg klarer å følgje han fullt ut der – men vi ser vel kvar dag at det blir borte nokre bruk. Det er nokså alvorleg når det er slik at bruk for 20–30 år sidan hadde 100 mål i snitt og no har 200 mål. Det blir atskilleg fleire brukarar. Og vi er snart på tur til å setje av pengar i budsjettet til krattrydding fordi dyra blir borte. Kva skal vi bruke landbrukspolitikken til? Vi må snart ha nokre drøftingar som er om – nær sagt – det heilt elementære: Kva vil vi med landbruket? Det trur eg vi bør ta ein debatt om i fellesskap.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Dersom eg fyrst gir meg til å kommentere skattelette, er sikkert representanten Sørfonn og eg einige om at det var ei god ordning denne gongen å gi nokre signal om at dette var noko ein kunne putte inn i den grøne boksen. Vi står altså framfor nokre store utfordringar i forhold til WTO. Det blir nok ikkje det store framover. Vi må nok finne nokre andre verkemiddel. Vi synest at vi allereie har gitt nokre signal i den retninga. Eg har lyst til å kommentere f.eks. noko som i seg sjølv er lite, men som betyr veldig mykje: beitetilskot. Vi ynskjer eit distriktslandbruk. Vi aukar overføringane til distrikta. Vi gir tilskot til smådyrhald – sau og geit – som betyr mykje meir enn det: Det betyr at vi får nokon som gneg – noko vi sannsynlegvis er opptekne av begge to – og ikkje dei store sentrale mastodontane, der dyra knapt nok skal kome ut og trekkje frisk luft. Vi vil sjå mange kursendringar, men som eg òg sa i innlegget mitt – som representanten kanskje la merke til: Ein kan ikkje snu alt over ende over natta. Dette er ei næring som ber om at ein er litt langsiktig.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Det er eitt parti som skil seg sterkt ut i denne innstillinga, og det partiet er – ikkje overraskande – representanten Kielland Asmyhr sitt, Framstegspartiet. Dersom Framstegspartiet hadde fått gjennomslag for sin politikk, ville det ikkje ha vore mykje landbruk att i dette landet, med den konsekvensen det ville fått. Framstegspartiet hevdar at talet på bruk og aktive bønder avskalar raskare med dagens landbrukspolitikk enn om dei hadde fått sleppt til. Ja, det er rett at omstilling og rasjonalisering skjer i landbruket, men det er jo forskjell på å barbere seg og å skjere av seg heile hovudet. Framstegspartiet vil modernisere landbrukspolitikken ved ikkje lenger å innlemme landbruket i distriktspolitikken. Har Framstegspartiet tenkt på kva slags konsekvensar dette ville få for busetjingsmønsteret og kulturlandskapet?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Landbruks- og matministeren har gitt uttrykk for at hvert bruk som blir nedlagt, er et nederlag for landbrukspolitikken. Vi har altså nå en situasjon hvor vi har en nedgang i antall bruk og årsverk hvert eneste år på 3–4 pst. Mitt spørsmål er om Arbeiderpartiets landbrukspolitiske talskvinne deler statsrådens syn, at hvert bruk nedlagt er et nederlag. Eller ser også Arbeiderpartiet at landbruket fortsatt har et behov for omstilling, at utviklingen når det gjelder antall bruk, vil fortsette, og at det er en nødvendig utvikling for landbruket? Kan vi se for oss at Regjeringens politikk i slutten av perioden vil ha medført at man faktisk ser at nedgangen stopper opp, og at man ikke får disse «nederlagene», som statsråden definerer det som?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Fremskrittspartiet stemmer mot årets jordbruksoppgjør og har begrunnet det i sin innstilling. Der viser de til et spørsmål til landbruksministeren hvor det av svaret framgår at det ikke er noe annet land i OECD-området som har en slik jordbruksavtale som fastsettelsesordning for rammevilkår for jordbruket. Men av det samme svar framgår det at både EU og USA har høringsprosesser og konsultasjonsordninger som gjør at landbruket har en mulighet til å påvirke sine rammevilkår og til å gi innspill før dette kommer i statsbudsjettet. Det vil jeg tro er ganske viktig, fordi det er veldig mange enkeltparametre her som vil påvirke landbruket i stor grad. Ser ikke også Fremskrittspartiet at hvis vi skal gå bort fra jordbruksoppgjøret som en form for landbrukspolitikk, må man ha en konsultasjonsordning eller en høringsprosess i forkant av at disse rammevilkårene kommer i statsbudsjettet?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Jeg vil innledningsvis si til representanten Arnesen at det å fjerne fiskeriavtalen har jo gått aldeles utmerket. Jeg har ikke registrert mange i næringen som savner den i særlig stor grad. Hvis det skal være grunnlaget for å beholde jordbruksoppgjøret som rammevilkår for landbruket, tror jeg ikke dette er noe stort problem. Men vi ser også at utviklingen i landbruket går raskt nedover, uten at dagens innretning av disse oppgjørene har nevneverdig effekt. Vi mener at man må gjennomføre en avregulering av bransjen. Vi tror at det er fornuftig at dette blir gjort i budsjettmessig sammenheng, slik at man får sett disse virkemidlene i sammenheng med andre næringspolitiske virkemidler. Vi tror at en slik konsultasjonsordning og en slik høringsprosess som vi ser at mange land, både i EU og USA, tar i bruk, er virkemidler som gir landbruket gode muligheter til å påvirke sine rammevilkår. Det tror vi er en bedre løsning enn dagens ordning, som vi mener har gått ut på dato.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Jeg synes det står mye fornuftig i Kristelig Folkepartis og Venstres merknader, men vi har skrevet våre egne merknader og har valgt å legge vekt på dem. Jeg ser derfor ikke noen grunn til å gi ytterligere kommentarer til det som Kristelig Folkeparti og Venstre har sagt. Vi har ikke planer pr. i dag om å fjerne reindriftsavtalen, men den er jo en avtale som er av et format på rundt 100 mill. kr, mens jordbruksoppgjøret utgjør over 11 milliarder kr hvert år. Det er jo et virkemiddel av en slik dimensjon at det i en budsjettmessig sammenheng er naturlig å se jordbruksoppgjøret i sammenheng med de andre næringspolitiske virkemidlene. Som sagt er det ikke en brå fjerning av hele muligheten til å få jordbruket til å spille inn sine synspunkter på rammevilkårene. Vi ønsker en konsultasjonsordning som gir en mulighet til å påvirke, slik at man ikke får uønskede effekter av en slik ordning.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Jeg vil gjøre representanten Slagsvold Vedum oppmerksom på at det er ingen andre bransjer i dette landet, og sannsynligvis ingen andre land i verden, som har en slik ordning for landbruket. Etter vårt syn vil en konsultasjonsordning være en helt naturlig modernisering av rammevilkårene for landbruket og vil fortsatt gi store muligheter for demokratiske innspill i den prosessen. Så vil jeg også gjøre representanten oppmerksom på at Stortinget er demokratisk valgt, og at Regjeringen som regel er demokratisk utnevnt. Så det at storting og regjering fastsetter rammevilkår for en næring, er en demokratisk og naturlig prosess. Det som gjør landbruket spesielt, er at den næringen pr. i dag er så til de grader detaljregulert at man er nødt til å ha en prosess for å sørge for at virkemidlene ikke får uønskede effekter dersom man gjør endringer. Så lenge næringen er såpass detaljregulert som den er, må vi ha mekanismer som sikrer næringen god innflytelse.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-06-15:
Jeg synes saksordføreren på en god måte la fram innstillingen og gjorde rede for flertallets oppfatninger når det gjelder årets reindriftsavtale. Høyre står bak innstillingen og flertallsmerknadene på samtlige punkt. Jeg har derfor ikke noe behov for å gå igjennom dette på nytt. Jeg vil nøye meg med et par korte kommentarer til det som vi tror er en av de store utfordringene for reindriftsnæringen framover for å få på plass en mer økonomisk og økologisk bærekraftig utvikling. Jeg tror at hovedutfordringen ligger i at reinkjøtt, som en eksklusiv vare av høy kvalitet, knapt er tilgjengelig i norske dagligvarebutikker. Bortsett fra frossen finnbiff er det knapt mulig å finne vanlig reinkjøtt i butikkene, selv her i hovedstaden. Det er et paradoks, når vi kjenner et produktutvalg som bl.a. inkluderer indrefilet fra Brasil. Utfordringen er altså å få gjort noe med prosessen som bringer kjøttet fra vidda og ut i markedet. Høyre mener derfor at en økt bruk av ressurser på markeds- og logistikkleddet innenfor reindriftsavtalens rammer bør være en retning å orientere seg mot i tiden framover. Bondevik II-regjeringen brukte penger innenfor avtalen på bl.a. TV-markedsføring av reinkjøtt. Jeg vil anta at det norske markedet er fullt ut i stand til å ta imot et større volum dersom man legger opp til en produksjonskjede som gir en forutsigbar leveranse til matvarekjedene, kombinert med innsats når det gjelder markedsføring. Behovet for en økt innsats innen markedsarbeid er også framhevet i et avsnitt i en flertallsmerknad i innstillingen. Jeg håper at dette er signaler som statsråden og Regjeringen tar med seg i det videre arbeidet.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
I sine alternative budsjetter har Fremskrittspartiet alltid foretatt dramatiske kutt i støtten til landbruket. I forrige periode hadde Fremskrittspartiet anledning til å påvirke landbrukspolitikken. Realiteten var at de årene de gjorde opp budsjettene med regjeringen, ble det vedtatt 40 milliarder kr til bøndene. Det er et betydelig gap mellom de kuttene som ble foreslått, og det faktiske resultatet. 14 milliarder kr ble foreslått i kutt over tre år, og 20 mill. kr ble oppnådd – og kuttene på 20 mill. kr var til overmål på Mattilsynet og Veterinærinstituttet, som i dag begge er viktige kompetansemiljøer med tanke på jakten på farlige matbakterier. Da mener jeg det er grunn til å spørre om Fremskrittspartiet egentlig tror at de kuttene de ønsker seg, er mulige å gjennomføre når det kommer til stykket.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
På side 14 i innstillingen hevder de tidligere regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre, at den landbrukspolitikken som ble ført i perioden 2001–2005, skapte ny optimisme i næringen og dannet grunnlag for satsing for dem som vil skape et levebrød innenfor den utvidede landbrukspolitikken. For det første kunne det være interessant å høre hvorfor ikke Høyre har sluttet seg til denne virkelighetsbeskrivelsen fra sine tidligere kolleger. Er Høyre uenig? Det er mulig at forklaringen ligger nettopp i at Høyre ønsker å avvikle forhandlingsinstituttet – selve grunnpilaren i norsk landbrukspolitikk, ja i norsk forhandlingsøkonomi. Det kunne være interessant å høre om det også er andre områder hvor Høyre ønsker å avvikle forhandlingsinstituttet. Hvis ikke, kan representanten Hansen forklare hvorfor det derimot er riktig å beholde forhandlingsinstituttet innenfor reindriftsnæringen, som jo er neste sak på programmet?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Til det første spørsmålet: Jeg synes naturligvis, som jeg også gav uttrykk for fra talerstolen, at det er trist at Bonde- og Småbrukarlaget valgte å bryte forhandlingene. Men jeg mente også det jeg sa fra talerstolen, at i forbindelse med kommende års jordbruksoppgjør er det viktig at små og mellomstore bruk og familiebruk blir prioritert, på grunn av strukturen i landbruket. I den sammenheng vil jeg også vise til det strukturutvalget som er satt ned som en oppfølging av årets jordbruksoppgjør. Når det gjelder skatt som virkemiddel, er det en fundamental misforståelse at SV er imot å bruke skatt som virkemiddel. Tvert imot er SV veldig for å bruke skatt som virkemiddel i bl.a. fordelingspolitikken. Når det gjelder jordbrukspolitikken, ser vi på skatt som ett av flere virkemidler som i en helhet kan danne grunnlag for et livskraftig landbruk.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
I utgangspunktet vil jeg vise til det nevnte strukturutvalget som er satt ned som en oppfølging av årets jordbruksoppgjør. Jeg regner med at dette er et av de spørsmålene som strukturutvalget kommer til å drøfte. Samdrift vil ha konsekvenser for struktur på sikt. Det vet vi skjer når bønder går sammen i samdrift. I første generasjon kan det drives som samdrift, men framtiden er uviss i forhold til om det kan få konsekvenser for størrelsen på norske bruk dersom denne driftsformen i framtiden en gang skulle bli endret. Det er en bekymring som vi har, i forhold til hvilke enheter vi skal ha innenfor jordbruket i framtiden. Dette spørsmålet er noe som man naturligvis må komme tilbake til.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Jeg har med glede merket meg at det som partene i landbruket fremmet som sine forslag i forhandlingene, var preget av Bonde- og Småbrukarlagets interesser. Det mener jeg også er mulig å finne igjen i det endelige forhandlingsresultatet, og det er kanskje ikke overraskende, gitt at Bonde- og Småbrukarlaget gikk ut veldig sent i forhandlingsrunden. De klarte faktisk å sette et preg på forhandlingene selv om de brøt i siste omgang. Jeg vil gjenta det som jeg sa innledningsvis, at jeg synes det er trist at Bonde- og Småbrukarlaget valgte å bryte. Men jeg tror vi har et utgangspunkt for kommende års jordbruksoppgjør, og vi har fortsatt tre igjen i denne stortingsperioden. Jeg tror at med satsing på små og mellomstore bruk og familiebruk, med det signalet som er gitt i forhold til privatisering av kvoterettigheter, og signalet som er gitt i forhold til økologisering av landbruket, har vi mye å samarbeide med Bonde- og Småbrukarlaget om i de videre oppgjørene.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Innstillingen spriker jo i alle retninger når det gjelder de tidligere regjeringspartiene. Jeg har merket meg at Kristelig Folkeparti ikke har noen egne forslag i innstillingen, og at de har funnet årets jordbruksoppgjør godt nok til at de vil stemme for innstillingen. Dette er gledelig. Samtidig er det jo ikke overraskende at de tidligere regjeringspartiene skiller lag i synet på årets oppgjør. Avstanden er nokså stor mellom på den ene siden Høyre og Fremskrittspartiet, som ønsker å avvikle forhandlingsinstituttet, og på den andre siden Kristelig Folkeparti og Venstre, som uttrykker tilfredshet med den landbrukspolitikken som har vært ført de siste årene. Det kunne ha vært interessant å høre om Kristelig Folkeparti i grunnen ikke er nokså lettet over å slippe å diskutere jordbruksoppgjøret med sin gamle regjeringskollega Høyre, for ikke å snakke om å forhandle og gjøre opp budsjetter med tidligere budsjettkamerat Fremskrittspartiet?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Reindriftsavtalen er et av de viktigste operative virkemidlene vi har for å nå de reindriftspolitiske målene. Reindriften skal være bærekraftig både i økologisk, økonomisk og kulturell forstand. Dette er ingen liten ambisjon, og mange vil nok si at det er en umulig oppgave å forene disse målene. Jeg kan i hvert fall støtte at om det ikke akkurat er mulig, så har det historisk vært en stor utfordring å finne løsninger hvor disse tre hensynene blir balansert på en rimelig måte. Jeg vil understreke det som en nesten samlet komite skriver i innstillingen, at «økologisk bærekraft forutsetter at det legges avgjørende vekt på å forvalte beitegrunnlaget slik at beitebalansen sikres». Der er vi ikke i dag. Det er for mange rein i forhold til beitegrunnlaget på Finnmarksvidda. Det hersker det ikke noen tvil om. Det må skapes en bedre balanse mellom beitetrykk og ressurser enn det som er tilfellet i dag. Stortinget har gjentatte ganger kommentert og diskutert dette at det er en ubalanse mellom reintall og beitegrunnlaget på Finnmarksvidda. Forholdet er altså kommentert og understreket, til og med i en egen rapport fra Riksrevisjonen. Det er svært viktig at arbeidet med å få ned reintallet på Finnmarksvidda blir prioritert, fordi det nettopp er av avgjørende betydning for å få en god balanse mellom reintall og beitegrunnlag i Vest-Finnmark. Dette må også reflekteres i det lovarbeidet som Regjeringen nå foretar. Den nye reindriftsloven må utformes på en slik måte at hensynet til økologisk bærekraft blir ivaretatt. Jeg er fornøyd med at verdiskapingsprogrammet for reindrift er videreført. Verdiskapingsprogrammet er et viktig tiltak for å sikre en positiv økonomisk og økologisk utvikling i næringen. I likhet med programmer for skog, for mat og for fiskeri er et slikt program en viktig måte å utvikle økt lønnsomhet i nye produkter og prosesser på. Til slutt vil jeg få lov til å understreke at jeg er svært glad for at Fremskrittspartiet i denne innstillingen står alene om forslaget om å avvikle hele reindriftsavtalen. Det håper jeg de vil gjøre også når det gjelder kommende reindriftsoppgjør.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
For nøyaktig to år siden i dag vedtok de daværende regjeringspartiene, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, sammen med Fremskrittspartiet å fjerne hovedavtalen for fiskerinæringen, den såkalte fiskeriavtalen. Denne nesten 40 år gamle viktige samfunnsavtalen ble fjernet uten noen forutgående drøfting med fiskerinæringen, og i en innstilling som gjaldt en helt annen sak. Jeg tillot meg den gangen å stille spørsmål ved når jordbruksavtalen ville gå samme vei. Den gangen fikk jeg sterke reaksjoner fra Høyre, med beskjed om at dette ikke var en aktuell politikk. Jeg hørte ikke noe om det i representanten Hansens innlegg her i dag. Hva er det som har skjedd i disse to årene som gjør at Høyre nå fremmer et forslag som betyr en fjerning av jordbruksavtalen? Har Høyre denne gangen hatt kontakt med de berørte næringene om hva de mener om dette forslaget, før det ble fremmet?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Vi kan se av innstillingen at Høyre er enig med Fremskrittspartiet i å fjerne jordbruksavtalen. Dette gjør de gjennom å stemme mot årets avtale med den begrunnelse at partiet er prinsipielt mot avtalen. Jordbruksavtalen ble vedtatt av Stortinget i 1950, og er noe langt mer enn en økonomisk avtale. Den er i høyeste grad også en samfunnsavtale. For nøyaktig to år siden i dag vedtok Stortinget å si opp den 40 år gamle hovedavtalen for fiskerinæringen. Også dette var i høy grad en samfunnsavtale. Dette ble gjort med stemmene fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Regjeringen Bondevik II kom med dette forslaget som lyn fra klar himmel, og det ble lagt inn i innstillingen om en helt annen sak. Fiskerinæringens representanter var helt uforberedt på dette og fikk ingen mulighet til å komme med sine motargumenter. Dette vakte meget sterke reaksjoner i fiskerinæringen, og i ettertid har det også vist seg hvor feil dette vedtaket var. Jeg har merket meg at verken Høyre eller Fremskrittspartiet har fått med seg virkningen av det. I dag prøver Høyre og Fremskrittspartiet å gjenta dette, ved at de nå vil fjerne jordbruksavtalen. Også denne gangen fremmes forslaget uten at det har vært noen forutgående kontakt med de berørte i næringen. Igjen viser disse to høyrepartiene sitt sanne ansikt. Denne gangen er det heldigvis slik at vi har et annet flertall på Stortinget, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Gledelig er det også at Kristelig Folkeparti og Venstre nå, i motsetning til da fiskeriavtalen ble vraket, står sammen med de rød-grønne partiene. Jordbruksavtalen er, som jeg sa, noe langt mer enn en økonomisk avtale. Den er også i høyeste grad en samfunnsavtale, hvor en meget viktig næring forhandler med staten om hvordan næringen skal videreføres, og hvordan samfunnets interesser gjennom en slik avtale kan ivaretas. Høyrepartiene vil i kjent stil også overlate dette til markedet. Dette gir ikke et landbruk over hele landet, og det skaper heller ikke bosetting på bygdene. Det har vi faktisk fortsatt her til lands, uansett hva man måtte si om det. Velgerne satte sist høst inn et nytt flertall og en ny regjering. Derfor berger vi jordbruksavtalen i dag, mens fiskeriavtalen måtte vike for to år siden, under et annet flertall.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-15:
Høyre ønsker fortsatt at det skal være overføringer til landbruket. Høyre ønsker også at det skal være diverse virkemidler som er tilrettelagt fra det offentlige, for en så viktig næring, og Høyre hevder at de er et parti som tar næringslivet på alvor. I årets jordbruksoppgjør vil Høyre ta fra næringsorganisasjonene forhandlingsretten med staten, ett av de virkemidler Høyre selv sier de er opptatt av. Ser Høyre at det er et paradoks at Høyre som parti legger til rette for mer statsstyre uten å ta næringsorganisasjonene med på råd og umyndiggjør viktige organisasjoner når det gjelder utvikling av norsk landbruk?
Petter Løvik (Høyre), 2006-06-15:
Representanten brukte uttrykk som «historisk sus», SV sitt bankande hjarte for landbruket og, ikkje minst, arbeidsplassar i heile landet – høg retorikk, fine ord, som for så vidt er positivt ladde på alle måtar. Men så er det dette med realitetane, altså frå retorikk til realitetar. Eit av dei store problema som dei små bruka slit med, iallfall på Vestlandet, som eg kjenner best, er dette med moglegheiter til å organisere drifta på ein slik måte at dei familiane som driv bruka, både kan få fritid og ha moglegheiter til å investere på ein skikkelig måte gjennom samdrift. Der er eit regelverk i dag som gjer at små bruk ikkje har moglegheiter til å kome opp i det volum som skal til, fordi det er sett eit tak. Vi foreslår no å fjerne eller iallfall å auke dette taket, slik at også små bønder kan kome med. Alternativet er at mange av dei legg ned. Korleis ser SV på dette?
Petter Løvik (Høyre), 2006-06-15:
Sjølv om talet på bønder går nedover, og har gjort det i mange år, er det ein god del ungdom som har lyst til å satse på landbruket og jordbruket i åra framover, men dei vil ikkje ha dei same forholda som forfedrane. Dei krev ordna fritid, dei krev ei organisering av bruket som gjer at dei kan klare å få både fritid og ei rimeleg inntekt. Då må vi igjen inn på dei organiseringsmåtane som ligg i samdrift, og som har vore eit stort tema på Vestlandet i lang tid. Vi må forstå dei avgrensingane som ligg når det gjeld samdrift, seier representanten Brekk. Det er mogleg at Senterpartiet forstår dette, men det er svært vanskeleg å få dei små gardsbruka og bøndene som driv dei, til å forstå at dei skal nektast å gjere dette. Alternativet er ikkje at dei held fram som besteforeldra og foreldra gjorde, men rett og slett ei nedlegging. Korleis ser Senterpartiet på dette?
Petter Løvik (Høyre), 2006-06-15:
Statsråden sa nettopp at han er gründer av natur, og det synest eg er ein veldig god eigenskap. Men kva med alle dei gründerane i landbruket som prøver å organisere drifta på ein ny måte for å kunne skaffe seg ei betre inntekt og ei rimeleg fritid, ved samdrift? Eg stilte for få veker sidan spørsmål til statsråden om den saka, og fekk som svar at han ikkje kunne svare fordi saka var ein del av landbruksforhandlingane. No er landbruksforhandlingane i Stortinget, og eg håpar statsråden vil kunne seie litt om dette. Det har vore sagt her no tidlegare i kveld av representanten frå SV, som svar på replikk frå meg, at dette vil bli vurdert. Men det hjelper lite dei bruka som no blir nedlagde i påvente av desse vurderingane. Frykta for industrielt landbruk og færre bruk har vore framtredande i to av svara eg har fått på dette tidlegare, men å frykte framtidig nedlegging når alternativet er nedlegging i dag, er vel ein dårleg strategi for norsk landbruk.
Petter Løvik (Høyre), 2006-06-15:
Skjemabelastning er eit av dei største hindra for utvikling i norske bedrifter i dag. Norske bedriftsleiarar vil produsere. Dei vil ikkje fylle ut skjema. Derfor har det òg gjennom fleire år og i mange storting og i mange regjeringar vore lagt veldig stor vekt på å prøve å redusere belastninga. Det er vel brei semje om at ein til ein viss grad har lykkast i det. Det har gått rette vegen, men framleis er det ein lang veg å gå. Dei hovudinnvendingane vi har fått frå næringslivet når det gjeld arbeidet med dette, går spesielt på to forhold. Det eine er at arbeidet er for fragmentert, altså for lite koordinert. Det andre går på at dette arbeidet heile tida må forserast. Det må bli betre enn det har vore så langt, og ein er òg nøydd å trekkje inn bedriftene i dette arbeidet for å få det betre. Det vil seie at bedriftene føler at dei kjem inn på eit litt for seint tidspunkt til å ha reell påverknad. Derfor har næringslivet, det gjeld NHO og fleire av dei andre organisasjonane, teke initiativ til å få til ei meir koordinert framdrift i dette arbeidet. Det er det mindretalsforslaget går ut på i dag, nemleg å få til ei styringsgruppe som kan koordinere arbeidet vidare. Eg vil ta opp det forslaget som ligg frå mindretalet, og anbefaler det vidare.
Petter Løvik (Høyre), 2006-06-15:
Som saksordførar konstaterer eg at det er brei einigheit om at dette er ei viktig problemstilling, og at vi må arbeide vidare med saka. Den reelle ueinigheita går i måten å organisere den vidare framdrifta på, og det blei sagt både frå statsråden og frå representantar frå regjeringspartia at vi har nok organ, vi har nok organisering som det er, når det gjeld dette arbeidet. Det er tvert imot det motsette synet som ligg til grunn i eit brev frå NHO av 6. juni, som også andre organisasjonar sluttar seg til, der dei seier at det nettopp er det som er poenget at dei eksisterande organisasjonane ikkje klarer å ta opp i seg desse problemstillingane. Det er bakgrunnen for forslaget. Her ligg skiljelinjene, og eg anbefaler det forslaget som mindretalet i komiteen har lagt fram.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet har ofte stått sammen i landbrukspolitikken, og vi i Arbeiderpartiet merker oss at vi ved årets oppgjør fant sammen med Kristelig Folkeparti i forbindelse med mange sentrale og viktige merknader i innstillingen. Det er vi glad for, for det vil si at vi har et breiere og mer solide flertall bak denne avtalen. Så jeg vil spørre representanten Sørfonn om dette betyr at Kristelig Folkeparti er enig i den retningen jordbrukspolitikken nå tar.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Når næringskomiteen i dag legger fram reindriftsavtalen, står alle partiene med unntak av Fremskrittspartiet bak den. Med de kjempestore utfordringene som denne næringen og mange som er knyttet til den, står overfor, er det etter mitt syn betydningsfullt at et bredt flertall i denne sal slutter opp om den avtalen som er framforhandlet. Reindriftsavtalen 2006/2007 innebærer økonomiske tiltak i reindriftsnæringen på i alt 92,5 mill. kr, eksklusiv tiltak mot radioaktivitet. Dette er tilsvarende bevilgning som for inneværende avtale. Reindriftsavtalens viktigste mål er å legge til rette for økt omsetning av reinkjøtt samt stimulere næringen til størst mulig slakteuttak og verdiskaping innenfor gitte rammer. Utover selve avtalen foreslår Regjeringen og flertallet en disposisjonsbevilgning på 3 mill. kr i 2006 til tiltak mot radioaktivitet i reindriften. Videre foreslås det en omdisponering innenfor gjeldende budsjett for å dekke utgifter i forbindelse med at norske reinbeitedistrikter er blitt forhindret fra å utnytte vinterbeiter i Sverige. Det er ingen grunn til å legge skjul på at deler av reindriftsnæringen sliter med store utfordringer. En samlet komite gav ved behandlingen av fjorårets avtale også uttrykk for dette ved at den uttalte: «Komiteen påpeker at mulighetene for en reintallstilpasning gjennom økonomiske stimuleringstiltak alene, nå i all hovedsak må anses som uttømt. På den bakgrunn mener komiteen at den videre oppfølging for å få redusert reintallet må ta sitt utgangspunkt i reindriftslovens bestemmelser.» Dagens lov er ikke et hensiktsmessig verktøy, verken for aktørene i næringen eller for myndighetene, for at utviklingen i næringen kan komme over på et mer bærekraftig spor. Derfor henvises det til nytt lovverk, og det kommer til høsten. Den nye reindriftsloven blir det viktigste virkemiddel for å sikre forsvarlige, ryddige og sunne forhold i næringen. Staten må ta ansvar for at områder, distrikter og sidaer får et bærekraftig reintall. Den nye reindriftsloven må sikre det juridiske grunnlaget for at de grep som må tas, kan gjennomføres på en effektiv og ryddig måte. Jeg tror at med et robust og godt lovverk vil også næringens utøvere selv, i samspill med myndighetene, være mye bedre i stand til å utvikle reindriftsnæringen på en framtidsrettet og god måte. Men nettopp fordi det er behov for samarbeid og felles holdninger i forhold til disse store utfordringene, synes jeg det er trist at Fremskrittspartiet velger å hoppe av. Et halvår før vi får nytt lovverk på plass, velger de å avvise avtalen og konstruere et nytt opplegg for å håndtere de økonomiske overføringene, hvis det da i det hele skal være noe. Jeg synes dette bare er et trist utspill som åpenbart ikke bidrar til noe positivt framover. Jeg er likevel tilfreds med at det er et bredt flertall som står bak den innstillingen og tilrådingen jeg med dette anbefaler.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-06-15:
Det er riktig at vi er opptatt av å utnytte alle ressurser på gården. Det er viktig for inntektsnivået til dem som driver gårdsbrukene, det er viktig for å videreutvikle gårdsbrukene, og det er ikke minst viktig for at bygdene der gårdene ligger, skal få en positiv utvikling. Men det er også slik at noen ganger må en veie selvstendig styring av gårdens ressurser opp mot det langsiktige formålet med driften av gården. Det å selge ut tomter kan bety at en på sikt bygger ned muligheten til å videreutvikle en god næring på gården, bygger ned muligheten til at gårdsbruket kan utvikles positivt og langsiktig, bygger ned muligheten for at neste generasjon kan overta og drive på et fornuftig vis. Så det å fradele tomter for å øke inntekten kan være å skjære seg selv i foten – en oppnår ikke mye. Vi ser det ikke slik at det er et problem i forhold til eiendomsretten at man har et langsiktig forhold til utnyttelsen av gårdens ressurser.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-06-15:
Spørsmålet om strukturutvikling har vært et av de viktigste temaene i forbindelse med landbruksforhandlingene som har vært gjennomført, og samdriftsproblematikken er selvsagt en bit av det temaet. Det skal vurderes videre hvordan man skal utvikle en positiv struktur i næringen. Det skal næringens organisasjoner være med på. Jeg håper det skal gi gode signaler for oss før neste landbruksoppgjør. Når det gjelder samdrift og størrelse, vil det bestandig være slik at når en velger å ha noen begrensninger, medfører det problemer. Landbrukets organisasjoner har valgt å sette begrensninger på antall bruk med samdrift og avstanden mellom brukene. Jeg tror det er riktig, selv om det dermed oppstår problemer for enkelte som ønsker å slå seg sammen, slik som representanten Løvik nevner i forbindelse med situasjonen i Ørsta kommune. Det er viktig at vi ser på grenseproblematikken, men samtidig må vi sikre at vi fortsatt har samdriftsorganisering som ikke fører til et industrialisert landbruk.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-06-15:
Samdriftsproblematikken er viktig å jobbe videre med, slik jeg påpekte i mitt tidligere svar på replikk. Når det gjelder situasjonen i de kommunene, er det tilsvarende også andre steder. Men det kommer av at vi er nødt til å sette grenser for hvor stor samdriften skal være. Vi ønsker ikke å videreutvikle et industrialisert jordbruk, og vi ønsker ikke at vi skal drive strukturutviklingen slik at en tar bort for mange bruk fra bygdene rundt omkring. Det er den grensegangen vi må gå, og som man kommer opp i i de områdene representanten Gjerde nevner.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Vi har tidligere i dag hørt at Fremskrittspartiet og Høyre faktisk går inn for å avvikle forhandlingene mellom frie parter i jordbruket. Jeg merket meg at Venstres representant nå gikk et skritt på samme vei ved å ta til orde for at man nå skal ha en såkalt rendyrket inntektsavtale mellom gårdbrukere og staten, mens da andre ordninger som påvirker bønders inntekter og inntektsevne, skal avgjøres i denne salen. Jeg må nesten be representanten Gjerde utdype dette noe nærmere.
Ole-Anton Teigen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Venstre har skrevet i sine merknader: «Landbruket må få mindre øyremerking, færre skjema, færre og enklere retningsliner.»I tillegg skal det være«ein full gjennomgang av lov- og regelverk med sikte på ei kraftig modernisering». Venstres Lars Sponheim var landbruksminister helt til i fjor høst. Hvorfor gjorde ikke Venstre noe med dette da de satt i maktens korridorer og hadde mulighet til å gjøre noe av det representanten etterspør? Er ordene «kraftig modernisering» et ønske om mer liberalisering og tro på markedets frie spill?