Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-12-02:
Før årets statsbudsjett ble fremlagt var det et krav fra konkurranseutsatt næringsliv at budsjettet måtte være stramt. Dette var for å legge forholdene til rette for en rente- og kronekursnedgang som kunne sikre arbeidsplassene i mange bedrifter. En høy rente ute av kontroll rammer blindt, og den rammer usosialt. Familier og bedrifter med store lån er de som må betale prisen dersom vi politikere ikke evner å holde de offentlige utgiftene i sjakk. Det offentlige tilbudet er også avhengig av at renten holdes nede. Bare 1 pst. økning vil koste Kommune-Norge 800 mill. kr. Det vil selvsagt ha konsekvenser for det offentlige tilbudet. Målet for Regjeringen var derfor å legge frem et stramt budsjett som var tilpasset den økonomiske situasjonen, men som samtidig kunne ruste Norge mot de utfordringer vi har som nasjon. Regjeringen har maktet det. Innenfor de stramme rammene har Regjeringen fått flertall for et fremtidsrettet budsjett, hvor bl.a. kvalitetsreform i høyere utdanning og økt satsing på forskning vil bidra til å legge grunnlaget for fremtidige arbeidsplasser. Regjeringen har også lagt frem et godt sosialt budsjett. Samarbeidsregjeringen er den første regjering som etter krigen setter i verk en målrettet satsing på fattigdomsbekjempelsen. Samtidig økes bistandsbudsjettet, og dermed rekker vi en hånd til de fattigste i denne verden. Vi er glad for at Fremskrittspartiet støttet, og støtter, budsjettet slik som det nå fremstår. Det medførte selvsagt at Fremskrittspartiet også fikk gjennomslag for noen av sine viktige saker. Det er bare rett og riktig. Et budsjettforlik innebærer at en må gi og ta. Det er det forhandlinger dreier seg om. Arbeiderpartiet hadde også en mulighet til å ta ansvar. Det måtte selvsagt også gitt Arbeiderpartiet noen gevinster. Men Arbeiderpartiet takket nei. De var langt mer opptatt av å spille enn av å ta ansvar. Det var viktigere for Arbeiderpartiet å forsøke å splitte Samarbeidsregjeringen enn å søke konstruktive løsninger. Arbeiderpartiets leder, Stoltenberg, har konsekvent angrepet Høyre. Han har snakket om en Høyre-regjering og et Høyre-budsjett. I parentes bemerket: Venstre har han ikke nevnt med ett eneste ord. Men i sitt alternative budsjett syner Arbeiderpartiet sine kort. Her syner de en tydelig avstand fra alle regjeringspartiene. Her går de til angrep på kontantstøtten, på private skoler, på små og mellomstore bedrifter, for å nevne noe. Dette viser hva som var Arbeiderpartiets virkelige intensjoner. Det var et taktisk spill med sikte på å splitte regjeringspartiene. De satte aldri som mål å komme i en reell forhandlingssituasjon, fordi de på mange måter ikke ønsket dette. De ønsket å spille, de ønsket å splitte. Jeg må si at det skuffer meg. Og hvis det noen gang f.eks. er sagt at Arbeiderpartiet skulle være ørnen i norsk politikk – om det skulle være riktig – har den nå definitivt landet! Stoltenberg må nok finne seg i at Samarbeidsregjeringen har fått et mandat til en annen politikk enn det Arbeiderpartiet står for. Det har vi presentert i dette budsjettet. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har fått gjennomslag for viktige hjertesaker. Hovedmålet for Regjeringen er å trygge arbeidsplassene gjennom et stramt budsjett som bidrar til å dempe presset mot rente og krone, skape ny vekst og utvikling gjennom reduserte skatter og satse på høyere utdanning og forskning. Samtidig har vi maktet å foreta klare politiske prioriteringer innenfor stramme rammer. Vi har prioritert fattigdomsbekjempelsen hjemme og ute, omsorg for eldre, psykiatri og helse. Det er et godt budsjett – et meget godt budsjett – vi i dag kommer til å vedta.