Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Et sterkt FN er av stor betydning for arbeidet for fred i verden og for å ivareta interessene til et lite land som Norge. Fredsoperasjoner i land preget av konflikt er særlig viktig for å trygge en ustabil fred eller stanse en farlig utvikling i retning av krig og for å beskytte sivilbefolkningen i konfliktsituasjoner. Norge var derfor en av de tidligste deltakerne i FN-operasjoner, som flere talere har vært inne på, og fra slutten av 1940-tallet til 1990-tallet var vi sterkt involvert i flere operasjoner. Av ulike årsaker er dette endret de senere årene, med større fokus på operasjoner som har hatt et FN-mandat, men som har blitt gjennomført av andre, f.eks. NATO. Kristelig Folkeparti har tatt del i beslutningene som har preget utviklingen av norske bidrag til utenlandsoperasjoner i disse årene. Men vi har vært lite bekvemme med signalet Norge i praksis sender ved i så liten grad å være representert i FNs egne operasjoner. Ut fra et sterkt ønske om å bidra til slike operasjoner i Afrika ble det arbeidet med å kunne stille et bidrag til Darfur. På grunn av motstand fra sudanske myndigheter ble dette som kjent ikke noe av. Vi var derfor glade for at Norge kunne delta i Tsjad, i en operasjon knyttet til den samme konflikten. Operasjonen i Tsjad har vært en suksess. Den har gitt avgjørende sikkerhet til flyktninger og internt fordrevne i landet. Dyktige norske kvinner og menn som bidro med et brønnborerteam og et feltsykehus, var viktige bidrag til at styrken kunne komme på plass og fungere slik den skulle. Operasjonen går nå en usikker tid i møte, etter at feltsykehuset ble trukket tilbake for en drøy uke siden. Land som Irland og Finland trekker sine styrker ut fordi det ikke lenger finnes et feltsykehus i Tsjad. Det er tegn som tyder på at operasjonen rakner, med potensielt alvorlige konsekvenser for flyktningene som operasjonen skulle beskytte. Norsk deltakelse i FN-operasjonene er viktige av mange grunner. Vi har et moralsk ansvar som et av verdens rikeste land til å bidra i arbeidet for å sikre grunnleggende menneskerettigheter i konfliktsituasjoner. Jeg synes det kler Norge svært dårlig når ledende representanter gir uttrykk for at det blir for dyrt å være med i FN-operasjoner. Uten en egen deltakelse eller erfaring fra slike operasjoner mister Norge lett innflytelse i debattene innad i FN rundt operasjonene. Det er i dag flere FN-operasjoner i gang i Afrika enn noensinne før, men operasjonene foregår nesten uten bidrag fra vestlige land. Det er bra at Afrika selv tar ansvar, men slagordet «African solutions to African problems» kan fort bli en unnskyldning og en sovepute. Mens det i 2000 var 8 000 afrikanske FN-soldater, var tallet i fjor 37 000. Mange av dem er svært dyktige og leverer hjelp til en langt lavere pris enn mange andre er i stand til, men det er fortsatt et problem at de ofte har mindre kapasitet og langt dårligere utstyr enn vestlige land. Norge har ikke mulighet til å delta med styrker av en størrelse som vil gjøre en virkelig forskjell for å løse FNs enorme kapasitetsproblemer. Men vi kan spille en viktig rolle ved å bidra med målrettede kapasitetsbyggende tiltak. Vi kan gjøre det mulig for andre å delta og bedre deres sjanser til å lykkes. I Kristelig Folkeparti var vi glade for at regjeringen i Soria Moria I lovet å «øke deltakelsen sivilt og militært i FN-operasjoner». Og vi var oppmuntret av at Soria Moria II sa at regjeringen vil «prioritere deltakelse i FN-ledede fredsoperasjoner». Men ved siste opptelling i april hadde Norge kun 179 personer utplassert i FN-operasjoner. Når de 120 som deltok i Tsjad nå er trukket ut, vil vi være nede på et nivå som er enda lavere enn da denne regjeringen tiltrådte. Og jeg har ikke hørt noe i debatten i dag som tyder på at regjeringen har store ambisjoner om å realisere dette målet i Soria Moria II. Til sammenligning har vi i dag ca. 700 soldater i Afghanistan. Kristelig Folkeparti støtter fullt opp om Norges NATO-engasjement i Afghanistan, men det er likevel grunn til å stille spørsmål ved regjeringens prioriteringer. Det er liten tvil om at da regjeringen svarte nei på anmodningen fra Ban Ki-moon om å forlenge oppdraget i Tsjad, var beslutningen i stor grad begrunnet i økonomiske hensyn. Det virker tydelig at når budsjetthensyn framtvinger prioriteringer – og det er nødvendig fra tid til annen – er det lett FN og Afrika som taper. Det er ikke et gunstig bilde av Norge. Kristelig Folkeparti etterlyser viljen til en reell prioritering av FN, i tråd med regjeringens egne løfter. Med unntak av de innsatser som har vært nevnt her i debatten, er det nå 12 år siden sist gang Norge bidro med tropper til en FN-operasjon med blå hjelmer, og det er 17 år siden sist vi deltok i Afrika. Det er grunn til å spørre om når regjeringen ser for seg at Norge igjen vil kunne være klare til å bidra i en slik operasjon.