Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-10-13:
Det er gjennom arbeidet vi skaper verdier. Det er åpenbart for hver enkelt at inntektene kommer gjennom arbeid. Men slik er det også for samfunnet. Det er gjennom de verdiene som skapes gjennom arbeid, at vi kan bygge ut landet videre, dels ved at det skapes realverdier som murstein og sement, men også dels ved at staten får skatteinntekter som gjør det mulig å løse nye velferdsoppgaver. På vei inn i et nytt århundre er det viktig å peke på to sentrale utfordringer vi som nasjon står foran. For det første er vi i den lykkelige situasjonen at stadig flere opplever å bli stadig eldre. Det stiller imidlertid samfunnet overfor store utfordringer i form av økte pensjonsutbetalinger og økt behov for velferdstjenester for eldre. Dette vil skje samtidig som petroleumsinntektene ventes å avta. Vi må ruste oss til å møte denne utfordringen bl.a. ved å legge til side vesentlige deler av de store petroleumsinntektene som vi nå har. Vi kan imidlertid bare klare denne utfordringen dersom vi greier å skape vekst i de deler av norsk næringsliv som ikke er basert på petroleum. Dette faller sammen med den andre utfordringen: Vi står overfor en verden med store endringer, raske endringer, stadige endringer, en verden hvor avstand betyr mindre enn før, hvor handelen er global, en verden hvor tradisjonelle fortrinn som tilgang på arealer betyr mindre enn før, og hvor menneskelig kunnskap betyr stadig mer – ny kunnskap, stadig ny kunnskap. Vi må ruste oss til å møte disse utfordringene. Vi må styrke vår evne til å møte en ny tid. For det første må vi skape stabile og bærekraftige økonomiske rammevilkår for langsiktig verdiskaping og full sysselsetting. Solidaritetsalternativet la grunnlaget for en styrking av norsk økonomi, for lavere prisstigning, høyere sysselsetting og lavere ledighet. Solidaritetsalternativet må utvikles videre gjennom forpliktende samhandlinger mellom arbeidsgiverne, arbeidstakerne og staten. Ikke minst er det viktig å styrke de lediges kvalifikasjoner i forhold til jobbmuligheter. For det andre må vi satse på kunnskap. Arbeiderpartiets regjeringer har gjennomført store løft for bedre utdanning: utbygging av førskoletilbudet, tidligere skolestart, tiårig grunnskole, rett til tre års videregående utdanning og kraftig styrking av universitets- og høgskoletilbudet. Nå er det tid for å sette kvaliteten i skolen mer i fokus. Samtidig må vi ta et nytt stort utdanningsløft gjennom en bred etter- og videreutdanningsreform som gir større mulighet for å møte kravene til ny og endret kunnskap. En slik reform må være et sentralt element i en utvikling av solidaritetsalternativet. Vi må styrke forskningsinnsatsen, vi må ta i bruk ny teknologi, men vi må også tilføre ny kunnskap til tradisjonelle næringer. Husk at havbruksnæringen kanskje er vår mest forskningsbaserte næring. Et tredje viktig element er at vi må søke å redusere de ulempene som følger av å ligge i utkanten av markedene. Det krever innsats for å redusere næringslivets transportkostnader. Arbeiderpartiet mener at det er grunn til å øke statens investeringer både i veier og i havner. Her åpner imidlertid ny teknologi for nye muligheter. Utviklingen av informasjons- og kommunikasjonsteknologien bringer oss inn i en ny tid, hvor avstander betyr mindre, hvor det umulige er blitt mulig og hvor samfunnet forandres. Dette reiser minst to utfordringer. For det første: En viktig rammebetingelse for utvikling av og investering i informasjons- og kommunikasjonsteknologinæringen er at reguleringen av telemarkedet innrettes slik at det stimulerer til innovasjon, til nyskaping og til framtidsrettede investeringer i Norge. En regulering som for sent åpner for nye teknologiske løsninger, vil også hindre tidlige investeringer i ny teknologi, mens en regulering som er framtidsrettet og som åpner for det nyeste i teknologi, gjør at investeringer og kompetanse søker dit hvor nye muligheter tas i bruk. Telereguleringen blir derfor i seg selv en viktig konkurransefaktor mellom land som ønsker å trekke til seg framtidsrettet virksomhet. Arbeiderpartiet er bekymret for at norsk teleregulering i dag ikke gir den nødvendige stimulans til teknologisk utvikling. Arbeiderpartiet ser det som et mål for norske myndigheter å legge til rette for en framtidsrettet teleregulering og derved stimulere teleoperatørene til innovasjon, utvikling og investering i Norge. Vi ber derfor om at Regjeringen følger dette opp gjennom snarlig tilpasning av reguleringsregimet. I den forbindelse er det selvfølgelig viktig at forvaltningen hele tiden er på høyde med den framtidige teknologiske utviklingen og har et aktivt samspill med aktørene. For det andre: Arbeiderpartiet vil at Norge skal ligge helt fremst i den teknologiske utviklingen, og vi vil at alle skal få ta del i utviklingen. Vi vil bruke de nye teknologiske nyvinningene til å bedre menneskenes velferd. Vi vil utnytte teknologien til å styrke norsk næringslivs konkurransekraft. Vi vil bruke teknologien til å redusere avstander, til å redusere de avstandsulempene som ikke minst Distriks-Norge alltid har slitt med. Da må Norge være i forkant av utviklingen. Arbeiderpartiregjeringens statssekretærutvalg for informasjonsteknologi slo fast at Norge skal være i første rekke internasjonalt i bruken av informasjonsteknologi for å øke verdiskapingen. Det gjelder både offentlig sektor, privat sektor og samhandlingen mellom dem. Vår velstand vil i økende grad avhenge av vår evne til å skape og produsere innholdet i informasjonssamfunnets produkter og tjenester, sammen med vår evne til å utnytte informasjonsteknologi til å utvikle eksisterende næringer og produkter. Arbeiderpartiet vil sikre alle kunnskap om informasjons- og kommunikasjonsteknologien. Vi vil ruste opp dataopplæringen i skolen. Alle som ønsker det skal få kunnskap om bruk av informasjonsteknologi. Derfor vil vi sikre alle tilgang til maskinene, vi vil stimulere til innkjøp av datamaskiner i grunnskolen, vi vil ruste opp folkebibliotekene som informasjonsbanker for alle i lokalsamfunnet. Arbeiderpartiet vil sikre alle likeverdig tilgang til det nettverket som binder maskiner og informasjon sammen. Arbeiderpartiet mener at alle husstander og virksomheter over hele landet skal sikres mulighet til tilknytning til et telenettverk som har stor nok kapasitet til å gjøre bruk av stadig nye muligheter til elektronisk kommunikasjon. Kort sagt: Alle må ha mulighet for å knytte seg til et høyhastighetsnett. Desto mer overraskende var det at Regjeringen under behandlingen av en sak vedrørende dette i Stortinget for kort tid siden uttalte at den ikke så behov for noe eget statlig tiltak for forsert utbygging. Etter Regjeringens syn var tilbyderne i telemarkedet i stand til å tilby den nødvendige kapasitet på kommersielt grunnlag. Det er Arbeiderpartiet ikke enig i. Arbeiderpartiet mener derfor at vi må ha et klarere samfunnsmessig engasjement, en klarere samfunnsmessig styring for å sikre at alle husstander og virksomheter over hele landet får tilgang til de nye mulighetene. Dette er en av de viktigste utbyggingsoppgavene som det norske samfunnet står overfor. Arbeiderpartiet mener derfor at vi må innføre former for leveringsplikt gjennom vilkårene for konsesjon til nettilbydere med sterk markedsstilling, og vi mener at tilbudet må gis til priser som i størst mulig grad er like i alle deler av landet. Derfor mener vi at det må innføres en ordning med maksimalpriser også på høyhastighetstjenester. Jeg legger ikke skjul på at vi i Arbeiderpartiet var overrasket og skuffet over at sentrumspartiene og Høyre i juni stemte imot Arbeiderpartiets og SVs forslag om å ta slike virkemidler i bruk. Vi har imidlertid med interesse merket oss at den nye visestatsministeren synes å ha et mer offensivt syn på disse spørsmålene enn hans kolleger i Samferdselsdepartementet. Arbeiderpartiet vil derfor bidra til at dette spørsmålet blir vurdert på nytt og i en bredere sammenheng. I debatten tidligere i dag har Sosialistisk Venstreparti gjort det klart at de stiller seg bak et slikt ønske. Det er derfor mitt håp at Senterpartiets leder fortsatt står ved sine vyer og visjoner fra valgkampen. I så fall er det håp om å få flertall i Stortinget for et løft som er av overmåte stor betydning for å møte de utfordringene vi står foran ved inngangen til det nye hundreåret.