Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-02-24:
Et vel så viktig perspektiv på Postens virksomhet som eierperspektivet er kundeperspektivet. Sett fra kundenes side er posttjenestene tilgjengelige på flere steder enn noen gang tidligere. Åpningstidene er lengre enn noen gang før – til lenge etter vanlig kontortid. Kan man ikke hente pakken på Posten, kan man få den helt hjem. Posten oppfyller konsesjonskravet om at 85 pst. av A-posten skal være framme over natten. Da kravet ble innført i 1999, var det bare 75 pst. av A-posten som var framme over natten. Samlet sett er altså Posten blitt bedre for kundene. Problemet med framføringen i Finnmark er bakgrunnen for forslaget om å vurdere krav om framføringstid for A-post også i og mellom regionene. Det ville bidra til å oppfylle kravet om likeverdige posttjenester i hele landet. Det ville styrke Postens konkurransesituasjon overfor andre aktører når også det siste monopolet faller. Samtidig må vi være oss bevisst at et slikt krav vil stille større krav til Postens inntjening, og snarere skjerpe behovet for effektivisering og omstilling eller behovet for økte bevilgninger over statsbudsjettet. Det er bred enighet om at Posten fyller en viktig samfunnsoppgave. Posten bringer brev og pakker fra avsender til mottaker rimelig raskt og pålitelig. Men vi må ikke glemme at Posten, heldigvis for kundene, ikke er alene om å fylle denne oppgaven. På pakkesiden har det vel alltid vært alternativer for kundene. Nå er det også kommet et alternativ på brevsiden, med alt fra sykkelbud til bilbud. Men viktigere er det at vi i mange år har hatt telefaks som mulighet. De siste årene har e-mail kommet som et raskt og billig alternativ, noe som ikke minst kommer distriktene til gode. Avstand og tid er borte som et problem når det gjelder disse kommunikasjonsformene. Dette er bra for kundene, men en utfordring for Posten. Derfor er det så viktig at Posten er i stand til å omstille seg til denne nye situasjonen og møte konkurransen. Hvis Posten ikke makter dette, blir det langt vanskeligere å opprettholde Posten som den sentrale aktøren med hensyn til disse oppgavene for folk og bedrifter. Skal Posten lykkes videre, er det helt nødvendig at de har evne til og gis muligheter til å omstille seg i forhold til den teknologiske utviklingen og i forhold til den økende konkurransen om kundene. Som saksordføreren pekte på, er ikke formålet med Posten å være en inntektskilde for staten. Men det betyr ikke at Posten kan se bort fra lønnsomhet i sin drift. Derfor blir det et farlig signal når SV i innstillingen sier at det ikke er så farlig om ikke Posten går med store overskudd, bare de gjør jobben. Det kan høres ut som et festlig slagord: Postens oppgave er å gå med post, ikke med overskudd. Men det er et farlig slagord for en bedrift som må leve i konkurranse med andre. Uten overskudd mister Posten mulighet til å investere i ny teknologi, og de får ikke mulighet til f.eks. å kjøpe opp andre aktører for å styrke konkurranseevnen. Posten har en omsetning på 15 milliarder kr. I 2002 ble det et underskudd på 106 mill. kr. Etter tredje kvartal i fjor var det 60 mill. kr i pluss. Det er ubehagelig lite, ikke bare for å møte eiernes avkastningskrav – det er ikke det viktigste – men for å ha en drift som generer midler til nødvendige investeringer og omstillinger. 15 milliarder kr i omsetning og et overskudd på selv 400–500 mill. kr er – for å si det på et politisk språk – som et liv under sperregrensen. Det ubehagelige perspektivet for Posten er at over halvparten av inntektene kommer fra brev, som er mest sårbare for konkurranse fra e-mail og andre aktører. Det skal ikke mye svikt til her før Posten er et underskuddsforetak. Og hvem skal da dekke det? Hva vil Konkurransetilsynet si om staten må inn med midler utover kjøp av samfunnsmessig ulønnsomme tjenester, i forhold til den konkurransevridning det vil gi mot andre aktører? Geir-Ketil Hansen ønsket å begrense Postens mulighet til å konkurrere om reklamesendinger. Det utgjør altså nær 1 milliard kr på inntektssiden. Jeg tror ikke at dette vil føre til mindre reklame i postkassene, bare til mindre inntekter for Posten. Og da vil ikke bekymringen være om overskuddet blir for stort, men om ikke underskuddet blir ubehagelig stort. Et liv som er avhengig av bevilgninger over statsbudsjettet, kan fort bli en risikabel tilværelse, også for Postens ansatte, i kamp med voksende behov i helseforetakene, eldreomsorgen, barnehager, skoler eller økte veibevilgninger. Representanten Bastesen mente at det var aksjeloven som styrte Posten. Med all respekt for denne sal, denne forsamlingen er neppe den best egnede i landet til å bestemme hvor det bør være postkontor eller sorteringsterminaler for at Posten skal fylle sin samfunnsmessige rolle og oppfylle sine konsesjonskrav.