Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Regjeringa har fremmet forslag om endringer i yrkestransportloven og jernbaneloven. Framlegget inneholder regler om ansattes rettigheter ved bruk av konkurranse i kollektivtransporten, forbud mot sosial dumping, heving av aldersgrensen for kjøreseddel fra 70 til 75 år, adgang til å ilegge gebyr for mindre alvorlige lovbrudd, fjerning av ordningen med egentransporterklæring, innføring av løyveplikt for visse kjøretøykombinasjoner samt noen endringer som jeg må kunne si er uten materielle konsekvenser. Etter framlegget skal reglene i arbeidsmiljøloven kapittel 16 om overdragelse av virksomhet gjelde ved bruk av konkurranse om tildeling av kontrakt om plikt til offentlig tjeneste. Framlegget gjelder for innenlands kollektivtransport på vei, til sjøs og med jernbane. Framlegget ble gjort på bakgrunn av uttalelsen i Soria Moria-erklæringa om at arbeidstakere hos leverandører som driver kollektivtransport, skal sikres samme rettigheter ved anbudsoverdragelse som ved overdragelse av virksomhet. Målet med framlegget er å styrke de ansattes rettigheter i kollektivtransportsektoren og hindre at innsparinger gjennom bruk av konkurranse skjer som følge av at en svekker lønns- og arbeidsvilkårene hos de ansatte. Det er spesielt viktig å hindre at eldre og syke arbeidstakere blir utstøtt av arbeidsmarkedet som følge av bruk av konkurranse. Etter avholdt konkurranse skal de ansatte få et vern mot oppsigelser som følge av anbudsoverdragelsen, rett til å kunne beholde vilkår i arbeidsavtalen m.m. Begrunnelsen for å innføre særregler for kollektivtransporten er ønsket om å motvirke uheldige virkninger av innføring av konkurranse i en sektor som tidligere har vært preget av stabile arbeidsplasser. Det ble også gjort framlegg om lovfesting av forbud mot sosial dumping ved bruk av konkurranse i kollektivtransportsektoren. Et slikt forbud gjelder allerede i vei- og sjøtransportsektoren, men har til nå vært fastsatt i forskrifter. For jernbanesektoren vil et slikt forbud være nytt. Videre gjorde Regjeringa framlegg om å heve gjeldende aldersgrense for kjøreseddel fra 70 til 75 år. Etter fylte 70 år må fører av kjøretøy i løyvepliktig persontransport ha med legeattest som ikke er eldre enn ett år. Helsekravene for kjøreseddel er de samme som i dag. Heving av aldersgrensen er rimelig på bakgrunn av at det foreligger en generell bedring i helsetilstanden i aldersgruppen opp til 75 år i forhold til tidlig på 1970-tallet, da aldersgrensen sist ble vurdert. Det blir gjort framlegg om å innføre hjemmel til å kunne ilegge gebyr i de tilfeller fører av motorvogn i løyvepliktig virksomhet ikke har med de legitimasjonene man i henhold til yrkestransportloven er pålagt å ha med. Framlegget om å fjerne ordninga med egentransporterklæring er begrunnet i at de kontrollhensyn som opprinnelig begrunnet ordninga, i dag er ivaretatt på andre måter. De andre delene av framlegget har små eller ingen materielle virkninger. Jeg har med glede merket meg at det er brei enighet i Stortinget om framlegget. Viljen til å sikre de ansattes rettigheter ved anbudsoverdraging i kollektivsektoren og til å hindre at anbudskonkurranser i kollektivtransportsektoren svekker de ansattes rettigheter, er stor, hvilket vi bl.a. hørte i foregående innlegg. Når det gjelder tidspunktet for iverksettelse av loven, 1. januar 2010, har jeg merket meg at flertallet på Stortinget ønsker at regelen om ansattes rettigheter ved anbud skal gjelde allerede fra 1. september 2009. Jeg har også merket meg at flertallet på Stortinget ber Regjeringa vurdere om det er mulig for staten å praktisere de nye reglene om ansattes rettigheter på et tidligere tidspunkt enn ved ikrafttredelse av den nye loven ved bruk av konkurranse på de ferjesamband som staten har ansvar for. Jeg vil sjølsagt følge opp dette. Et mindretall fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ber Regjeringa om å sørge for nødvendig lov- og forskriftsendring, slik at den øvre aldersgrensa på 70 år for å inneha drosjeløyve blir endret, i tråd med aldersgrensa for alle de andre gruppene som har løyve for transport i yrkesmessig sammenheng. Det er en grunnleggende forskjell mellom reguleringa av drosjeløyver, som er behovsprøvde, og reguleringa av buss- og godsløyver, der alle som oppfyller visse kvalifikasjonskrav, fritt kan etablere transportvirksomhet. Innehaver av buss- eller godsløyver kan likeledes overdra virksomheten til tredjemann bare denne skaffer seg nødvendig løyve. Systemet med personlige, tidsavgrensede løyver er således en særordning begrunnet i den spesielle løyvereguleringa for drosjer, hvor løyvemyndigheten fastsetter antallet løyver i et kjøredistrikt. Tidsavgrensinga på løyver er en kjent forutsetning for dem som har sitt virke i drosjenæringa, og en grunnleggende faktor for å sikre rekrutteringa både til sjåføryrket og dermed et yrke som løyvehaver. Jeg viser til at bakgrunnen for den behovsprøvde løyveordninga er hensynet til publikum. Den ordninga vi har i dag, med fortrinnsrett til ledig drosjeløyve for fulltidssjåfører, er et avgjørende element i sjølve behovsprøvinga for å sikre rekrutteringa og dermed kunne sikre brukerne av drosjetjenester et tjenlig tilbud over tid.