trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Jeg er av den allmenne oppfatning at helsetjenesten, både på spesialisert nivå og på primærnivå, bør ta et større og tydeligere ansvar for helsetjenester til rusmiddelmisbrukere. Når det gjelder opplegget rundt legemiddelassistert rehabilitering, er det bygd opp gjennom regionsentrene i løpet av relativt kort tid. Det har vært en relativt rask oppbygging, og jeg har sett et klart behov for nå å få evaluert måten dette fungerer på, og jeg ønsker at det skal være en ekstern evaluering. I den forbindelse vil jeg ta med meg de tilbakemeldinger som også jeg har fått, om ulik praksis, om hvordan skjønnsutøvelsen fungerer i forhold til rusmiddelmisbrukerne når det gjelder spørsmål om utskriving, som representanten Alvheim her er inne på. Men jeg kan ikke trekke konklusjonen på den evalueringen her og nå.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-01-29:
Jeg må minne om at hensikten med de kontrollrutiner som er etablert, er å sørge for at pasienten, i dette tilfellet rusmiddelmisbrukeren, har størst mulig effekt og nytte av rehabiliteringsopplegget. I den grad det gir seg utslag i løsninger som ensidig oppleves som sten til byrden for dem det gjelder, er det klart at man bør se nærmere på det. Det jeg er spesielt opptatt av, er at i den grad det kan påvises at det er en ulik håndtering av dette regelverket, bør det rettes på, og det vil vi ha en spesiell fokusering på i evalueringen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-29:
Jeg har et spørsmål til helseministeren: «Det har pga. de siste tiders ulykker vært fokusert på at mange av dagens ambulansehelikoptre mangler heis. Dette fører til at man ikke på en tilfredsstillende måte kan benytte disse som supplement til redningshelikoptrene ved ulykker. Kostnadene til montering av og opplæring i bruk av heis er ikke store. Vil statsråden sette krav om at alle ambulanse- og legehelikoptre skal ha heis, for å sette disse i stand til å supplere redningstjenesten ved ulykker?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-29:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål. Vi hadde nettopp et forlis utenfor Brønnøysund. Grunnen til at forliset ikke fikk et uheldigere utfall enn hva det fikk, at én mann mistet livet, var at de raskt fikk hjelp. Størstedelen av besetningen hadde mistet livet hvis de hadde måttet vente på redningshelikopter fra Bodø eller sørfra. Grunnen til at de berget livet, var at det var et helikopter fra Norne-feltet med heis som kunne fly direkte ut til båten og dermed berge folk. Er det slik å forstå at det settes en pris på hva et menneskeliv vil koste, når man har enkle midler og statsråden kan kreve at ambulansehelikoptre skal ha heis og kunne bidra med å hjelpe til til redningshelikoptret kommer?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-01-29:
Jeg godtar overhodet ikke svaret. Det er et langt fylke jeg representerer, og som jeg bor i, og det tar ca. en time med helikopter fra Bodø til Brønnøysund – og det samme sørover. Det minste statsråden kunne gjøre, var å utplassere ambulansehelikoptre med heis på steder som ligger mellom redningshelikopterbasene. Det må ikke bli slik at det er prisen som skal bestemme om man skal berge liv eller ikke. Vi vet utmerket godt at Stortinget har pålagt at reaksjonstiden for redningshelikoptrene skal settes ned. Men flytiden er vesentlig, og tiden fra en ulykke finner sted og til berging kan skje, er vesentlig. Et ambulansehelikopter med heis stasjonert mellom basene for redningshelikoptrene ville avhjelpe problemet.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Det er flere viktige momenter som taler for en stasjonering av ambulansehelikopter i Mjøs-området med 250 000 innbyggere, men det viktigste argumentet er flytiden. Man vet at det er de første 10 til 20 minuttene som er kritiske. Med dagens tilbud må man rekvirere helikopter fra Dombås eller Lørenskog. Hadde helikopteret vært i Mjøs-området, så hadde man hatt en flytid på maks 15 minutter, som er halv tid av dagens ordning. Vil statsråden opprette en base i Mjøs-området for å redde liv?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg var for så vidt veldig godt fornøyd med at det blir foretatt en gjennomgang av strukturen, og at den skal legges fram allerede innen utgangen av mars. Det må jeg si er hurtig og bra gjort, og jeg er veldig fornøyd med det. Så tar statsråden opp at det er en veldig bra bilambulansetjeneste her. Nå er det nettopp bilambulansen som har satt dette på dagsordenen, pluss Gjøvik sykehus. De sier at det ikke er tilfredsstillende som det er, for flytiden fra Dombås er på 45 minutter og vel en halv time fra Lørenskog. På Lørenskog har man i et halvt års tid hatt et helikopter nr. 2 i drift som en forsøksordning. Kunne statsråden tenke seg at det helikopteret, som sannsynligvis blir på Lørenskog etter de planene som er i dag, i stedet blir plassert i Mjøs-området, slik at vi får en fast base der?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker for svaret. Nå er jeg òg klar over at det er kostbart å anlegge en ny base, men tross alt er det flere av sykehusene i Mjøs-området som allerede har en helikopterlandingsplass. De har også folk på sykehusene, og de har en dyktig bilambulansetjeneste som gjerne vil bli avlastet. Men jeg synes det statsråden sier, er lite grann betenkelig og vil spørre om han vil sette et mindre pengebeløp, som det eventuelt koster å opprette en sånn base, opp mot det at man kan spare noen menneskeliv. Jeg synes den var lite grann drøy, for å si det. Mente ærlig talt statsråden det på den måten?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
«Vi har fått mange henvendelser fra folk som er på attføring og medisinsk rehabilitering. De er fra nyttår kommet i en fortvilet økonomisk situasjon og må gå en tung vei til sosialkontoret. Noen gir opp sitt opplegg og søker varig uføretrygd. Allerede i april 2002 bad et enstemmig storting om en gjennomgang av ordningene for å sikre at ingen kom i en uholdbar situasjon. Hvor langt er evalueringen kommet, og når kan disse fortvilede menneskene forvente forslag som kan hjelpe dem?»
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg takker for svaret. Det er riktig at det var et flertall for omlegging av disse reglene, og at dette ble fremmet av regjeringen Stoltenberg. Det som imidlertid ble avdekket da disse reglene skulle settes i verk, var at de hadde en rekke uforutsette konsekvenser. Det er jo på bakgrunn av det at vi bad om en gjennomgang og en ytterligere gjennomgang i forbindelse med budsjettet. Det viser seg at vi igjen får de samme typer henvendelser når reglene nå trer i kraft, og at det er flere søkere som ber om uføretrygd istedenfor å følge et opplegg for attføring og rehabilitering. Sett på bakgrunn av vår politikk når det gjelder et inkluderende arbeidsliv, er dette nærmest en fallitterklæring. Og spørsmålet er: Hvor raskt vil sosialministeren få en tenkning omkring det inkluderende arbeidsliv på plass så man ikke opplever at folk som gjerne vil ha et attføringsopplegg, faktisk blir tvunget til å gå på uføretrygd?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg forstår at en har planer om å komme tilbake med en slik evaluering «så snart den foreligger». Jeg har lyst til å understreke betydningen av at dette skjer veldig raskt. Dette er mennesker som daglig opplever en forferdelig vanskelig situasjon, og en kan ikke ha for stor tålmodighet på vegne av dem. Den utålmodigheten som disse som er i en vanskelig situasjon, føler, håper jeg at statsråden tar på alvor, og at en derfor veldig raskt kommer tilbake til Stortinget.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Fra 1. januar 2002 ble det foretatt en omfattende omlegging av beregningsreglene for rehabiliterings- og attføringspenger. Forslaget til omlegging ble lagt frem under Stoltenberg-regjeringen. Tidligere ble disse ytelsene beregnet som pensjoner. På bakgrunn av at det er kortidsytelser som gis i en periode før man kan vende tilbake til arbeidslivet, ble de nye reglene utformet slik at det ble større likhetstrekk med folketrygdens øvrige korttidsytelser. Hovedtrekkene er at ytelsen utmåles på bakgrunn av pensjonsgivende inntekt året før inntektsevnen ble nedsatt, eller gjennomsnittet av de siste tre årene dersom dette gir et høyere beløp. Det er blitt lagt stor vekt på god informasjon til mottakerne. Alle løpende tilfeller ble ved innføringen av reformen informert om det nye regelverket og overgangsreglene. Personer som fremdeles var inne i rehabiliteringsordningen før årsskiftet 2002/2003, og skulle fortsette å motta ytelsen etter unntaksbestemmelsen, fikk personlig informasjon fra Rikstrygdeverket, slik at den enkelte kunne planlegge sin økonomi fremover. De nye reglene har nå virket i ett år for nye tilfeller etter 1. januar 2002. De øvrige tilfellene har vært omfattet av overgangsreglene og vil gjelde for attføringspengemottakere ut attføringsperioden. For de eldre rehabiliteringspengesakene har de nye reglene virket i fire uker, og de fleste sakene antas å avsluttes i løpet av året. Arbeids- og administrasjonsdepartementet gjennomgikk våren 2002 en evaluering av de nye beregningsreglene for ytelser under yrkesrettet attføring i overensstemmelse med Stortingets vedtak. Evalueringen er oppsummert i St.prp. nr. 1 for 2002-2003, og viser at de fleste kom positivt ut. Det ble gitt en overgangsperiode, og det pågår et arbeid med å vurdere barnetilleggene. Overgangsperioden innebærer at det er mulig å ha noe arbeid uten at attføringspengene graderes, og dessuten fortsatt motta husholdsstønad ut attføringsperioden. I Ot.prp. nr. 102 for 2001-2002 er det også foreslått at minstebeløpet heves til 1,8 G. Da statsbudsjettet for 2003 ble behandlet like før jul, bad stortingsflertallet om en ny evaluering av attføringsreglene. Dette vil Regjeringen følge opp.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, har vi allerede hatt én evaluering. Den kom i St.prp. nr.1. Der ble det også påpekt at vi skulle ha et arbeid hvor man vurderer bl.a. barnetilleggene. Nå har jo budsjettet bare virket i fire uker. Vi kommer selvfølgelig til å følge opp det som ble vedtatt under budsjettbehandlingen før jul. Det er for tidlig nå å tidfeste når evalueringen kommer, men vi kommer tilbake til Stortinget så snart den foreligger. Jeg forstår representantens uro i forhold til ordninger som virker mot at man skal ha arbeid som førsteprioritet, at man skal legge til rette for at man blir inkludert i arbeidslivet – der deler jeg representantens tenkning fullt ut. Jeg har også merket meg de synspunktene som representanten har, for det vil være naturlig at vi tar med dem i evalueringen som vi kommer tilbake til.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget så snart evalueringen foreligger. Jeg minner om at budsjettet har virket i fire uker. Arbeidet skal vi gjøre snarest mulig.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Jeg vil bare få uttrykke at jeg er glad for at representanten Holmås har funnet tilbake til spørretimen denne onsdagen. En trygg og god bolig er ikke kun et gode i seg selv, men også en forutsetning for å ta del i andre velferdsgoder som utdanning, deltakelse i arbeidsmarkedet og sosial omgang. Kampen mot bostedsløshet står derfor høyt på Regjeringens dagsorden. Regjeringen er sammen med sju av landets storbykommuner og tre frivillige organisasjoner i gang med et fireårig utviklingsarbeid som gjennom utprøving av ulike bo- og oppfølgingstiltak skal gi et grunnlag for nasjonal handlingsplan for å forebygge og bekjempe bostedsløshet. Regjeringen vil gi en foreløpig presentasjon av dette grunnlaget i boligmeldingen som legges frem for Stortinget til høsten. Utfordringen er å få til helhetlige løsninger der bolig- og tjenestetilbud kobles sammen. Vi må bidra både til å skaffe den enkelte en tilfredsstillende og permanent bolig og på samme tid legge grunnlaget for en oppfølging som setter den enkelte i stand til å beholde boligen sin. Når det gjelder fremskaffelse av boliger, har Husbanken de siste årene ved tildeling av lån og tilskudd gitt førsteprioritet innenfor tilgjengelige rammer til gode prosjekter for bostedsløse. Husbanken finansierte i fjor 223 boliger, og det fremgår direkte av statistikken at bostedsløse var målgruppen. I tillegg finansierte Husbanken over 500 nye boliger til sosiale formål. Det er rimelig å anta at en stor del av disse boligene også tildeles bostedsløse. Hovedtyngden av arbeidet med å skaffe bostedsløse en bolig foregår likevel langt på vei innenfor eksisterende boligmasse i kommunene. Vi har ikke eksakte tall på antall bostedsløse som hvert år tildeles en bolig innenfor den eksisterende boligmassen. Det arbeides med å bedre rapporteringen på nettopp dette området. Bostedsløse er også en av hovedmålgruppene i tiltaksplanen mot fattigdom, som Regjeringen la frem i oktober sist høst. Det foreslås her bl.a. å styrke og utvikle oppfølgingstjenester i bolig for bostedsløse i storbykommunene. Stortingsflertallet sluttet seg til Regjeringens forslag til tiltak for 2003 i forbindelse med budsjettbehandlingen i høst.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Regjeringen har en plan. Det kan synes som om representanten er mer opptatt av planen enn av innholdet. Regjeringen har altså en plan hvor vi arbeider systematisk, bredt og helhetlig med å sikre at bostedsløse får bolig. Vi har Prosjekt bostedsløse i samarbeid med Husbanken. Der blir det tildelt midler. Vi har et samarbeid med sju av landets største kommuner hvor nettopp dette er hovedtemaet. Og det er bevilget og finansiert helt konkret flere hundre boliger, som jeg nevnte i svaret mitt innledningsvis. I tillegg er det en del av de bostedsløse som trenger hjelp til å bo. Her har Regjeringen styrket oppfølgingstjenesten. Vi kommer også tilbake i stortingsmeldingen om boligpolitikken til høsten for å summere opp hva som har skjedd innenfor dette området. Videre har vi sett på det som går på standarder i forhold til hospits, for å sikre at kvaliteten holder.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-01-29:
Jeg hører at representanten Holmås har flere betraktninger og flere spørsmål. Så langt jeg kjenner til, er det ikke noen kommuner som har fått avslag på søknader om å bygge boliger for bostedsløse. Etter de opplysningene jeg har, har rammene når det gjelder både lån og boligtilskudd, faktisk vært tilstrekkelige. Som jeg sa i mitt hovedsvar, er Regjeringen opptatt av denne problemstillingen både gjennom Prosjekt bostedsløse og gjennom fattigdomsplanen. Og så vidt jeg husker, har også SV sluttet seg til disse forslagene.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg stiller følgende spørsmål til den ærende helseminister: «Narkomane som er under medikamentell rehabilitering med metadon, Subutex eller andre medikamenter, opplever et regelverk når det gjelder oppfølging, som firkantet og ofte ugjennomførlig. Det er store variasjoner i de reaksjonene som gis i forhold til den enkelte misbruker ved manglende oppfølging av kontrolltiltak. Finnes det et standardisert regelverk for kontrollrutiner ved medikamentelt assistert behandling av narkomane, og hvis ikke, kan statsråden tenke seg å utarbeide et ens regelverk?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker helseministeren for svaret. Jeg mottar relativt ofte tilbakemeldinger fra narkomane under medikamentelt assistert rehabilitering som klager på tungvinte kontrollrutiner, som mange har problemer med å følge opp. Særlig gjelder det avlevering av urinprøver, som skal skje på spesielle steder, ofte svært langt fra den narkomanes bosted. Et annet problem er den ulike praksis som føres når det gjelder reaksjoner fra behandlere mot brudd på kontrolltiltak. Noen får ett varsel, noen får to varsler, noen får tre varsler og noen får ikke varsel i det hele tatt før de kastes ut av behandlingsopplegget. Det er også stor forskjell på hvor lenge man antas å være ute av behandlingsopplegget før man gjeninntas til behandling. Mitt spørsmål til helseministeren er: Bør ikke den medikamentelt assisterte rehabiliteringen nå overføres til pasientens fastlege, som på vanlig måte tar ansvar for sin pasient også i denne behandlingssammenheng?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret. Jeg er klar over at noe av denne problematikken vil en komme tilbake til når Stortinget får seg forelagt rusmelding 2, den praktiske oppfølgingen av rusreformen. Men inntil så skjer bør en så langt som mulig tilrettelegge kontrolltiltak som for de narkomane pasientene er mulig å overholde, slik at disse pasientene ikke påføres ekstra belastning i tillegg til den belastningen de allerede har som menneske og pasient, med eksempelvis for lang transport for å avlevere urinprøve. Og kastes de ut av opplegget, kan motivasjonen for å gå tilbake bli alvorlig svekket med en slik tilfeldig praksis av ordningen. Jeg vil igjen henstille til helseministeren at man så langt det er praktisk mulig, ser på disse ordningene som gjelder i forhold til den enkelte pasient, i forhold til den behandlingen vedkommende følger, og oppfølgingen av behandlingen, slik at man blir imøtekommet på en noe mer menneskelig måte i behandlingsapparatet, også fra disse pasientenes ståsted.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
«Regjeringen har varslet at de prioriterer kampen mot bostedsløshet. Likevel finnes det ingen plan for når målet om ingen bostedsløse skal være oppnådd. Kan statsråden garantere at alle kommuner som søker om støtte til å bygge boliger eller gjennomføre andre prosjekter mot bostedsløshet, får innvilget sine søknader?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Takk for svaret. Det er jo slik at vi får med oss hva Regjeringen holder på med på dette området. Det er derfor jeg spør. Som statsråden sier, så rapporteres det, og det jobbes med Prosjekt bostedsløse. Dette kjenner vi til. Men til spørsmålet mitt. Det er jo fornuftig – og Regjeringen snakker om at de synes det er viktig – å arbeide for en mer effektiv ressursbruk i offentlig sektor. Ifølge Boligutvalgets innstilling brukes det årlig 2,4 milliarder kr i sosialstøtte for at folk skal bo. Mye av dette går til døgnovernattingsplasser, fordi det kun er midlertidige boliger sosialtjenesten i de enkelte kommunene har plikt til å skaffe til folk. Mitt spørsmål er: Ville det ikke være bedre å investere mer penger i faste boliger, i varige boliger, for på den måten å spare penger og samtidig redusere utgiftene for kommunene? Og ville det ikke være lurt å lage en plan for å få til akkurat dette?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg merket meg at statsråden ikke svarte skikkelig på spørsmålet mitt. Slik oppfattet jeg det. Jeg er absolutt opptatt av innholdet, og ikke bare av å lage en plan. Men poenget er at da man laget f.eks. eldreplanen for utbygging av boliger, hadde man helt konkrete måltall for hvor mange boliger man skulle oppnå. Det ene oppfølgingsspørsmålet mitt til statsråden er da: Hvorfor vil man ikke ha helt konkrete måltall når det gjelder å oppnå et tilstrekkelig antall boliger, for å løse dette problemet på en skikkelig måte? Det er det ene. Det andre er: Fra enkelte byer meldes det nå at saksbehandlingstiden i Husbanken er for lang. Fra Tønsberg meldes det at kommunen ikke raskt nok får behandlet søknadene sine om kjøp av boliger som man ønsker å bruke til akkurat dette formålet. En av grunnene kan være at det er for lite penger. En annen grunn er at Husbankens ordninger ikke er godt nok innrettet på annet enn å bygge boliger, og ikke godt nok innrettet for kommunene til å kjøpe boliger på et privat boligmarked, som det faktisk er rimeligere å benytte seg av.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-29:
Representanten Klungland uttrykker bekymring for den kraftkrevende industrien og peker på at en av de aller største utfordringene for fremtidig eksistens i Norge er en bedre innenlands kraftbalanse. Klungland ber om min vurdering av fremtidig utvikling for den kraftkrevende industrien. Kraftkrevende industri har, har hatt og vil få en sentral posisjon i norsk næringsliv og bygger på solid teknologisk kompetanse. Denne industrien ble bygd opp i en tid da Stortinget og ikke markedet fastsatte strømprisen. Industrien har siden den gang blitt tilbudt kraftavtaler på myndighetsbestemte vilkår flere ganger. Siste gang var i mars 1999 i forbindelse med St.prp. nr. 52 for 1998-99, Om Statkrafts industrikontrakter og leieavtaler. Disse kraftavtalene var basert på markedsvilkår, bl.a. som følge av EØS-regelverket. De tidligere inngåtte Statkraftkontraktene fases ut i årene frem til 2010. Så over til dagens situasjon. Fyllingsgraden i magasinene i sommer lå over normalen. Tilsigene til kraftmagasinene høsten 2002 ble imidlertid de laveste som er registrert noensinne. Samtidig fikk vi en tidlig vinter med kaldere vær enn normalt i de største forbruksområdene. Dette har ført til at prisene til dels har ligget på et svært høyt nivå. Mens kraftforbruket i kraftkrevende industri er relativt stabilt, øker det øvrige strømforbruket i Norge. I et normalår er Norge i dag avhengig av en import på om lag 6 TWh pr. år. NVE forventer at importbehovet vil dobles frem mot 2010 selv med Regjeringens mål om 3 TWh vindkraft innen dette året. Norske selskaper har planer om overføringskabler for kraft fra Nederland og Storbritannia. Økt integrering mellom et norsk vannkraftbasert system og det europeiske systemet basert på varmekraft vil øke forsyningssikkerheten. Det er videre gitt konsesjon til utbygging av gasskraftverk som til sammen vil kunne gi 12 TWh ny kraft. Med dagens prognoser for de nordiske strømprisene de nærmeste årene er foreløpig ingen av disse prosjektene bedriftsøkonomisk lønnsomme. Regjeringen ønsker å legge til rette for lønnsom kraftutbygging enten dette gjelder gasskraft, ny fornybar energi eller vannkraft. Det er viktig at kraftmarkedet og prisdannelsen fungerer effektivt for at vi skal få frem korrekt informasjon om samfunnsøkonomisk og bedriftsøkonomisk lønnsomme kraftprosjekter. For kraftkrevende industri gjelder det å sikre seg langsiktige og gode markedsbaserte kontrakter i et integrert nordisk og etter hvert europeisk marked. Flere av de største aktørene har allerede inngått kommersielle kraftkontrakter, som synes å gi et godt grunnlag for videre industrivirksomhet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-29:
Representanten Klungland innledet med å si at han var overrasket. Nå vet jeg av erfaring at det ikke skal så mye til før Klungland blir overrasket, men jeg trodde ikke dette svaret skulle være så veldig overraskende. Det er et faktum at vi har en underbalanse på 6 TWh. Vi har definitivt en ambisjon om å ha en kraftbalanse i det norske markedet, og jeg vil føye til det nordiske markedet, i realiteten til enhver tid. Det er klart at det i enkelte spesielle tørrår vil kunne oppstå underskudd, som betyr at prisen går i været. Jeg er klar over at mangel på kraft vil kunne påvirke prisdannelsen også for norsk kraftkrevende industri. Jeg kan ikke se at det er noe i dagens situasjon som skulle tilsi at norsk næringsliv ikke får de kontraktene som de bør få i forhold til pris. Jeg tror det er viktig å bygge kabler for å ha den muligheten, men jeg ser definitivt at det er behov for videre utbygging av kraft også i Norge. Det føler jeg meg ganske sikker på vil komme. Det er flere prosjekter til vurdering, og det forundrer meg om ikke noen av dem vil kunne bli realisert, bl.a. for å bedre kraftbalansen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-29:
Jeg har sett uttalelsene til de forskjellige som er engasjert på dette området, og det er en riktig beskrivelse Klungland kommer med hva gjelder eget partis forhistorie om vår holdning til å skaffe kraftbalanse. Når det gjelder gasskraftverk, som altså har fått konsesjon for utbygging som til sammen kan gi 12 TWh, kan jeg ikke forstå at det skal være behov for såkalte politiske signaler. Det er ikke på bakgrunn av politiske signaler man setter i gang den byggingen. Det er på bakgrunn av nøkterne realiteter, som er basert på kommersielt fornuftige, funderte kalkyler og analyser. Og det er så vidt jeg har forstått, ikke kommersielt interessant å bygge gasskraftverk pr. i dag. Det har med antatt prisutvikling i den nærmeste tid å gjøre. Jeg kan ikke se at det er politiske signaler som skal utløse den byggingen, men at eierne som skal stå bak og finansiere dette, skal finne det kommersielt interessant å sette det i gang.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg har følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Ifølge Aftenposten 16. januar 2003 har Tyskland og Østerrike, som en overgangsordning, fått syv års unntak for EU-regler om fri bevegelse av arbeidskraft innenfor EØS-området etter utvidelsen av EU. Finland har gjort det klart at de vil be om en lignende ordning, og nå ser det ut til at også Sverige følger etter. Hva vil Regjeringen gjøre på dette området?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret, som for så vidt er blitt kjent gjennom VG de siste dagene. Når statsråden viser til at Stoltenberg-regjeringen også mente at det skulle være fri arbeidsinnvandring innenfor EØS-området, er det riktig. Norge og Sverige har hittil stått sammen om åpne grenser for de nye EU-medlemmene fra øst. Men nå er det slik at kanskje flere land i Norden og mange store kontinentale EU-land, som Tyskland, Frankrike, Italia og Østerrike, vil kreve fem års overgangstid, noe som er mulig i henhold til Romatraktaten. Dette er nytt, og det er ganske vesentlig i denne saken. Derfor må det også være lov til å kreve at Regjeringen kommer på banen. Spørsmålet mitt til statsråden er: Hvordan har Regjeringen tenkt å orientere Stortinget om denne saken, og når kommer den?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil litt over til det den svenske komiteen nå har lagt fram, bl.a. i forhold til at de er redd for at det kan være muligheter for nye former for organisert kriminalitet på grunn av de store forskjellene det er på velferdsordninger og inntekter mellom kanskje de nordiske landene spesielt og mange av de nye søkerlandene. Jeg vil spørre statsråden: Hvordan mener statsråden at vi allerede i forkant kan forhindre at slik kriminalitet også rammer oss, for vi kan ikke være så blinde at vi ikke ser at det kan skje? Jeg regner med at alle som skal jobbe her, også skal forholde seg til de samme arbeidsavtaler, de samme tariffavtaler og øvrige rettigheter som nordmenn har. Vil statsråden også bekrefte at det her ikke er snakk om noen sosial dumping, men at man må forholde seg til norske arbeidsvilkår?
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-29:
I utkastet til tiltredelsestraktat mellom EU og de nye medlemslandene er det enighet om en overgangsperiode på inntil sju år, hvor EU-landene har mulighet til å begrense adgangen til sine arbeidsmarkeder gjennom nasjonal lovgivning og bilaterale avtaler. Tyskland, Østerrike, Frankrike og Finland har signalisert at de vil ta i bruk særskilte overgangsordninger, mens andre, bl.a. Danmark og Sverige, så langt har signalisert at de vil åpne arbeidsmarkedet fra første dag. Både den foregående og den nåværende regjering har sagt at Norge ikke forutsetter å ta i bruk særskilte overgangsordninger når det gjelder fri personbevegelse i forbindelse med EU-utvidelsen og en ny EØS-avtale. EØS-avtalens rettigheter og plikter bør anvendes overfor det utvidede EU, med de tilpasninger som er avtalt mellom EU og tiltredelseslandene. Dette synet stilte vi som land oss bak gjennom en uttalelse fra EØS/EFTA-landene til EU-kommisjonen i mars 2001. I lys av behovet for arbeidskraft i flere sektorer har vi sett det som positivt at utvidelsen vil gjøre det lettere å rekruttere arbeidskraft som ikke kan skaffes innenlands. Selv om vi åpner opp fra første dag, kan vi innenfor overgangsperioden på inntil sju år sette i verk tiltak mot ny arbeidsinnvandring dersom det skulle oppstå en alvorlig ubalanse i arbeidsmarkedet. En nordisk arbeidsgruppe som Norge deltar i, ser nærmere på hvordan kriteriene for bruk av en slik sikkerhetsmekanisme kan utformes. Jeg vil også minne om at spørsmål om fri bevegelse av personer i forhold til tiltredelseslandene vil være en del av en samlet forhandlingsløsning som Stortinget i sin tid vil måtte ta stilling til. Jeg har merket meg at en svensk utredning som ble lagt frem nylig, foreslår at Sverige bruker muligheten for overgangsordninger når det gjelder fri personbevegelse. Begrunnelsen er ikke frykt for økt arbeidsinnvandring, men for økt tilstrømming av personer som vil utnytte svenske velferdsordninger eller begå kriminelle handlinger. Det er viktig å være oppmerksom på at den svenske regjeringen ikke har tatt stilling til forslagene. Utredningen skal først på alminnelig høring. Talsmenn for regjeringen har imidlertid sagt seg enig i utrederens vurdering av at det ikke kommer til å oppstå noen forstyrrelser på det svenske arbeidsmarkedet i forbindelse med utvidelsen. Forslagene har for øvrig blitt skarpt kritisert av arbeidslivets parter i Sverige, bl.a. fra LO. Vi vil fra vår side vurdere om noen av momentene i den svenske utredningen har relevans for oss. Til slutt vil jeg for ordens skyld gjøre oppmerksom på at Norge ved å åpne arbeidsmarkedet for de nye EU-landene ikke gir slipp på kontrollmulighetene i forhold til ulovlig innvandring. Grensekontrollene mellom dagens Schengen-land og de nye EU-landene vil bli opprettholdt inntil disse har oppfylt alle krav til gjennomføring av Schengen-reglene. De vil bli underkastet samme grundige evaluering som bl.a. Norge opplevde, før de kan bli med i Schengen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-29:
Dette er en del av EØS-avtalen som det for øyeblikket forhandles om i forhandlinger mellom EU og tiltredelseslandene og EU/EFTA-landene. Stortinget er blitt orientert om prinsippene som er lagt til grunn for EØS-avtalen, og de forhandlinger som har skjedd i de organer som det har vært naturlig å orientere om de forhandlingene i. I så måte har Stortinget vært informert om at det ikke har vært tatt noen særskilte forbehold. Begrunnelsen for at det ikke har vært tatt særskilte forbehold, har vært at det har vært en stående del av norsk politikk siden vi ved innledningen av arbeidet med utvidelsen rapporterte at vi ikke skulle ha særskilte overgangsordninger. Det er heller ikke nytt at en del store land i Europa har bedt om overgangsordninger. Det har vært kjent i svært mange år, og det var også kjent i 2001 at noen av landene fryktet nettopp den frie bevegelsen av personer og ville komme til å bruke overgangsordninger.
Erna Solberg (Høyre), 2003-01-29:
Når vi får fri innvandring i form av at det er fri personbevegelse innenfor et utvidet EU og et utvidet EØS, vil det bety at det er et potensial for at det kan bli flere forsøk på å utnytte systemer. Det ser Regjeringen veldig klart. Vi har derfor tenkt å nedsette en arbeidsgruppe som skal gå gjennom både de tingene som er kommet fra den svenske utredningen, og også andre deler av dette. Vi har allerede satt i gang et arbeid for å se på hva som er arbeidsgivernes ansvar når vi opplever at man har ansatt ulovlig arbeidskraft, nettopp for å motvirke at vi får kriminalitet knyttet til at folk blir utnyttet. Vi er klar over at dette kan være et problem. Samtidig vil jeg understreke at dette også var en del av 1994-debatten knyttet til utvidelsen av EØS, og det er store velferdsgap mellom Hellas og Norge, men det har ikke stormet inn grekere til Norge i løpet av denne perioden. Så har jeg lyst til å minne om at vi også har en lov om allmenngjøring av tariffavtaler. Skulle det vise seg at det er sosial dumping, har vi et instrument som kan brukes av arbeidslivets parter for å gjøre noe med det.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren: «I Kristiansand-området har seks forsvarsforeninger(ca. 1 500 medlemmer) gått sammen i Kristiansand Forsvarsstiftelse Gimlemoen(KFSG) (ca. 1 500 medlemmer) (KFSG) Vil statsråden ta noen initiativ slik at KFSG er sikret et lokale, og at deres viktige arbeid for forsvarssaken kan fortsette også i framtida?»
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Jeg vil først takke for svaret. Jeg oppfatter statsråden som positiv. Statsråden er sikkert like klar over det som meg, at forsvarsstiftelsen primært sett ønsker å være på Gimlemoen, men innenfor en akseptabel pris. Det snakkes vel her om 100 000 kr, mens jeg har forstått at de har fått et tilbud som er opp mot 200 000 kr. Nå kan vi ikke drive forhandlinger om pris her, det er ikke det, men de mener at de som frivillig organisasjon ikke makter å betale et så stort beløp. Jeg håper at vi kan finne en løsning innenfor den rammen som de kan akseptere. Hvis ikke ønsker de, slik jeg oppfatter det, å være i nærheten av Kristiansand sentrum, f.eks. på Odderøya eller Marvika, som er gamle militære områder der det kanskje kunne finnes muligheter. Tredje og siste alternativ oppfatter jeg er Kjevik. Jeg lurer på om statsråden sammen med sin kollega, Victor D. Norman, vil arbeide for en slik prioritering?
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-01-29:
Takk. Jeg vil gjøre det siste spørsmålet til et litt mer prinsipielt spørsmål. Som stortingsrepresentanter får vi veldig mange henvendelser om avhending av bygg og anlegg, fra f.eks. Oscarsborg og Fredrikstad, fra kommuner ute i distriktene som er opptatt av bygg og anlegg. Jeg vil bare spørre: Er statsråden fornøyd med det arbeidet som Forsvarsbygg gjør overfor kommunene i den avhendingsprosessen som pågår? Overfor oss her i Stortinget er det iallfall en veldig stor pågang fra kommunene på dette feltet. Kan statsråden eventuelt på en høvelig måte komme tilbake til Stortinget med en melding om dette?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Jeg takker presidenten for velvillig håndtering og statsråden for at hun ventet, og beklager på det sterkeste forsinkelsen. Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «Alnabru er det mest belastede området i byen når det gjelder helsefarlig luftforurensning. Planer om utvidelse av Alnabruterminalen vil medføre økt trailertrafikk i dette området. Godsterminalen på Alnabru har ingen havnetilknytning, og mye omlasting skjer fra tog til trailer og omvendt. Hvordan vurderer statsråden utvidelsen av og framtiden for Alnabruterminalen, sett i lys av luftforurensningssituasjonen i Groruddalen og målsettingen om bedre samkjøring mellom frakt av gods på skip og tog?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Det er to forhold jeg har lyst til å spørre om videre. Jeg er enig i at dette er en vanskelig sak, og jeg vil få understreke at heller ikke vårt parti har konkludert, fordi dette berører planer som strekker seg langt fram i tid, ikke minst når det gjelder håndtering av gods. Men statsråden er også sikkert klar over vedtaket i Oslo bystyre, og det som byrådet i Oslo jobber hardt for, Fjordbyvedtaket, om at det fra 2011 ikke skal være noen containerhavn på Sørenga. Da mister Alnabruterminalen sin havnetilknytning. Jeg vil gjerne høre statsrådens vurderinger av terminalen i lys av det. Det skal lages en miljøplan for Groruddalen, som plankontoret i Groruddalen har ansvaret for. Er det ikke da litt uheldig hvis man konkluderer med utvidelse av Alnabruterminalen uten at dette inngår i det totale planarbeidet?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-29:
Da må jeg gjenta spørsmålet mitt om Fjordbyvedtaket og Alnabruterminalen sett i lys av det. Så vil jeg også si at det pr. dato ikke eksisterer, i hvert fall ikke som jeg kan se, noen gode, helhetlige planer for å få mer transport fra trailer og over på båt og tog. Vi har en uavklart havnesituasjon i Oslofjorden, og vi har også en uavklart terminalsituasjon i Stavanger. Det å tenke på jernbane og havn når det gjelder dette, blir en viktig jobb i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan. I forbindelse med kollektivmeldingen foreslo SV at vi skulle få en egen melding om kollektivt gods, men det avviste flertallet. Jeg nærer en viss frykt for at denne svært viktige godsproblematikken vil drukne i Nasjonal transportplan. Jeg kjenner vel medlemmene i komiteen såpass godt at jeg tror det vil være ting som står dem nærmere enn den framtidige godshåndtering. Hvordan har statsråden tenkt å håndtere dette?
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-29:
Representanten Sørensen tar opp et viktig og vanskelig spørsmål – avveiningen mellom storsamfunnets behov for miljøvennlig og effektiv transport av varer, og de negative virkningene av slik transport for miljø, helse og trivsel i nærområdet til Alnabru. For å oppnå nasjonale målsettinger om effektiv og miljøvennlig godstransport må Norge ha et velfungerende knutepunkt for gods med gode utviklingsmuligheter for kombinerte transporter. Ikke minst gjelder det for å kunne styrke jernbanens rolle i godstransport. Alnabruterminalen har en transportmessig svært god plassering for et slikt knutepunkt, og økt bruk av kombinerte transporter og containerfrakt har gitt sterk vekst i behandlingen av gods på Alnabru. Terminalen har havnetilknytning til Oslo Havn, ved et eget godstogspor fra Alnabru til Sørenga. Forholdene er derfor lagt godt til rette for å samkjøre gods mellom skip og tog. Store transportaktører har vist stor interesse for å øke bruken av jernbanetransport. Flere store terminalanlegg er derfor bygd ut i området, og det er planer for ytterligere utbygging. Det er stort behov for miljøforbedring i Groruddalen. Derfor er det nå etablert et bredt samarbeid mellom staten og Oslo kommune om bedre miljø i Groruddalen, hvor miljøvennlig transport og forbedring av uteområdene er et viktig tema, og næringslivet og lokale organisasjoner blir invitert til samarbeid. En samarbeidsgruppe der også samferdselsmyndighetene deltar, vil før påske legge fram et konkret program for dette arbeidet. For å bidra til å bedre helse- og miljøsituasjonen i Groruddalen har jeg bedt Vegdirektoratet, i samarbeid med Oslo kommune, utarbeide en beredskapsplan for lokale akuttiltak på dager med stor forurensning av nitrogendioksid og svevestøv. Beredskapsplanen skal inneholde tiltak som kan settes i verk fra og med neste vinter. Jeg har også bedt om at Vegdirektoratet ser på mer langvarige tiltak og virkemidler som kan bidra til å oppfylle nasjonale og lokale mål om reduksjon av forurensningen. Her er det også et sterkt lokalt engasjement i Oslo, og staten og Oslo kommune samarbeider bl.a. sterkere enn noen gang om å framskynde opprustning og utbygging av T-banesystemet og andre deler av kollektivtransporten i Oslo-området, slik at flere velger bort bilen og miljøutslippene fra transportsektoren reduseres. Flytting av dagens godsterminal vil føre til dårligere forhold for jernbanen og økte miljøproblemer i Oslo-området, bl.a. i form av mer trafikk på veg gjennom Groruddalen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-29:
I forhold til det aller siste som representanten var inne på. vil jeg si at jeg er opptatt av at vi har et godt samarbeid mellom staten og kommunen nettopp for å ivareta de hensynene som vi bør og skal ta i forhold til de lokale miljøforholdene, både på kort og på lang sikt. Det er klart at det ligger en del usikkerhet fram i tid, og ikke så veldig langt fram i tid. De investeringene man eventuelt gjør, det være seg på jernbanesporet eller i forhold til havn og terminaler, er gjerne litt langsiktige investeringer. Derfor er det viktig at alle berørte parter setter seg ned og går gjennom hva resultatet vil være, på hvilke måter vi kan imøtekomme både krav og ønsker om at det skal være gode bomiljø, og at vi totalt sett skal ha gode miljøløsninger. Og når jeg sier gode miljøløsninger, mener jeg også gode transportløsninger som gir gode miljøresultater.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-01-29:
Aller først vil jeg si at jeg er veldig glad for at det ikke ble en felles kollektiv- og godsmelding. Det er to atskilte spørsmål, selv om begge deler i stor grad er myntet på å skape bedre miljø lokalt så vel som nasjonalt. Når det gjelder jernbane og havn, viser det seg at transportovergangen mellom sjø og jernbane ikke er så stor. Den skulle gjerne vært større, men den er ikke så stor. Det viser seg nok i praksis at den største gevinsten kan vi hente ved å utnytte mulighetene for overgang mellom veg og jernbane. Det er selvfølgelig en utfordring nettopp å ta vare på alle de tre sektorene, overgang både fra veg til jernbane og, i den grad det er mulig, fra havn til jernbane. Det skal vi prøve å ivareta når vi jobber med transportplanen, i den grad det er mulig. Det er nettopp den prosessen man har satt i gang på jernbanesiden nå, og man har hatt en høring om hvilke muligheter det på lang sikt er for gods på jernbane.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg vil stille følgende spørsmål: «I Dagsavisen 11. januar avviser statsråden å endre avskrivingsregler eller gi avgiftslettelser for å sørge for bygging av gasskraftverk. Dette begrunnes med konkurransevridning og EØS-reglene. Samtidig forsvares CO2-håndtering fordi EØS åpner for å støtte miljøtiltak. I forhold til økende import av dansk kullkraft er oppgradering og justering av norske vannkraftverk utvilsomt meget miljøvennlig. Kan vi regne med at statsråden kommer med tiltak som vil gi incentiver til å få fortgang i dette arbeidet?»
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Det finnes allerede i dag støtteordninger for vindkraft på grunn av dens såkalte miljøvennlighet. Mange mener, også med rette, at vindmøller medfører store naturinngrep, og enkelte hevder til og med at dette er visuell forsøpling. Det er derfor grunn til å tro at det bare er vannkraft som bør være den eneste fornybare energikilde som er miljøvennlig nok til å komme inn under ordningen med grønne sertifikater. I motsetning til vindkraft er også vannkraft samfunnsøkonomisk lønnsomt. Tilsier ikke dette at vannkraft burde likestilles med vindkraft i energi- og miljøpolitikken?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-01-29:
Jeg takker igjen for svaret. Ved den planlagte Sauda-utbyggingen er det vel en reell fare for at Regjeringen og Arbeiderpartiet også denne gangen gir etter for symbolpolitikk og reduserer kraftpotensialet i likhet med det vi så under behandlingen av Øvre Otta. Dersom dette potensialet eksempelvis skulle bli halvert, ville en trenge vindkraftanlegg på om lag 64 vindmøller, 80 meter høye, for å erstatte denne kraftmengden. Anser statsråden 64 vindmøller, med anleggsveier og utsprengte kabelgrøfter over et svært stort område, for å være en bedre miljøpolitikk enn en miljøtilpasset utbygging av vannkraft i henhold til NVEs innstilling?
Børge Brende (Høyre), 2003-01-29:
Den senere tids utvikling på kraftmarkedet har vist at Norges vannkraftbaserte kraftforsyning er sårbar i et tørrår som vi opplevde i fjor. Vi har vært gjennom en periode med høye priser samtidig som vannfyllingen i våre kraftmagasiner er på et svært lavt nivå. Denne utviklingen er også bekymringsfull med tanke på forsyningssikkerheten. Regjeringen har iverksatt en rekke tiltak for å avhjelpe følgene av situasjonen i kraftmarkedet for den enkelte forbruker. Regjeringen har bl.a. foreslått for Stortinget å bevilge 50 mill. kr til en støtteordning for husstander som investerer i alternative oppvarmingsløsninger eller andre fornuftige sparetiltak. Regjeringen vil følge opp dette med ytterligere tiltak for å bedre situasjonen i kraftforsyningen både på kort og lang sikt. Representanten Vaksdal peker på et viktig område i den sammenheng. Opprusting og utvidelse av eksisterende vannkraftanlegg kan være interessant med tanke på å bedre krafttilgangen på sikt. Dette kan også i mange tilfeller gjøres på en miljøvennlig og rimelig måte. Denne tanken er heller ikke ny. Potensialet for å utnytte mer vannkraft gjennom mikro-, mini- og småkraftverk ble omtalt i NOU 1998: 11, Energi- og kraftbalansen mot 2020. Regjeringen drøftet dette i St.meld . nr. 29 for 1998-1999, Om energipolitikken. I Innst. S. nr. 122 for 1999-2000 fremmet energi- og miljøkomiteen bl.a. forslag om at Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om incentiver slik at det store potensialet av opprusting og utvidelse av eksisterende vannkraftverk kan utløses. Det er mange opprustings- og utvidelsesprosjekter som er aktuelle i dag, men som ennå ikke er bedriftsøkonomisk lønnsomme. En har relativt gode erfaringer med en tidligere støtteordning på begynnelsen av 1990-tallet som gav investeringsstøtte til opprustings- og utvidelsesprosjekter, O/U-prosjekter. Støtten ble finansiert av Olje- og energidepartementet og administrert av NVE. Ut fra visse kriterier ble det gitt støtte til et stort antall prosjekter. Bakgrunnen for støtteordningen var et ønske om en raskere utnyttelse av potensialet for å få mer kraft ut av eksisterende anlegg. Den bekymringsfulle kraftsituasjonen viser behovet for å styrke energiforsyningen. Samtidig vil jeg understreke at vannkraftutbygging ikke løser problemet med tørrår, slik vi opplevde det i fjor, og som er årsaken til kraftsituasjonen i år. Vi ser potensialet i å effektivisere de anlegg vi har, men en hovedutfordring fremover består i å redusere den ensidige avhengigheten av vannkraft og å redusere bruken av strøm til oppvarming. Regjeringen arbeider derfor også for å stimulere energiøkonomisering gjennom Enova og for at Norge innen 2010 skal ha fornybare energikilder tilsvarende produksjon av minst 3 TWh fra vindkraftanlegg og minst 4 TWh fra vannbåren varme basert på fornybare energikilder. For øvrig vurderes alle gode forslag til tiltak fortløpende av Olje- og energidepartementet.
Børge Brende (Høyre), 2003-01-29:
Som et utgangspunkt bør det være slik at de investeringene som foretas på vannkraftsiden, er bedriftsøkonomisk lønnsomme. Men som jeg også sa i mitt svar, har man tidligere gått inn med støtteordninger i forbindelse med opprustingstiltak i allerede utbygde vassdrag. Det finnes et potensial der på hele 11 TWh, hvis man utnytter hele det. Regjeringen har nå tenkt å gjennomgå hvilke muligheter som ligger der, og så vurdere om det er naturlig å gå inn med støttetiltak for å forsere denne opprustingen og ta ut det energipotensialet. Men som jeg også understreket, er det slik at den vanskelige kraftbalansesituasjonen vi nå har hatt, skyldes at det i fjor var et ekstremt tørrår. Fra høsten av og utover har det aldri regnet så lite – det har i hvert fall ikke regnet så lite på veldig, veldig mange år. Og den situasjonen hadde ikke vært mye lettere hvis vi fortsatt bare hadde gjort oss avhengig av vannkraft.
Børge Brende (Høyre), 2003-01-29:
Det jeg sa i mitt forrige svar, var at 97 pst. av den elektrisiteten vi bruker i Norge i dag, kommer fra vannkraft. Det er et veldig høyt tall. Vi bør også satse på en del andre alternative energikilder. Representanten er opptatt av vindkraft. Stortinget har vedtatt en målsetting om 3 TWh, som Regjeringen forholder seg til. I vårt naboland Danmark har man en mye større utbygging, og man har greid å kombinere den med miljøhensyn og å skåne landskapet. Det er noen dilemmaer der som representanten også tar opp. Så har vi et potensial på 4 TWh i forhold til vannbåren varme. Det er et stort potensial som det er lønnsomt for den enkelte å gå inn i hvis man ser det over en tiårsperiode. Det er noen kapitalkostnader i den innledende fase som gjør at den ikke er helt sammenlignbar. Når det gjelder Sauda-utbyggingen, vil Regjeringen gå gjennom den konsesjonssøknaden og komme tilbake til Stortinget med en sak knyttet til Sauda.