Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-02-04:
Komiteen har behandlet representantforslaget fra SV om tidsbruk og bemanning i eldreomsorgen i Norge. Bakgrunnen for forslaget er at det blir stadig flere eldre i Norge, og at andelen som blir syke og pleietrengende, i fremtiden vil øke. Helse- og omsorgskomiteen er opptatt av norsk eldreomsorg, og viser i denne saken og mange andre saker vi behandler, at hele komiteen har et varmt og viktig engasjement for bedre helsetjenester til pleietrengende og syke eldre. Det er et godt utgangspunkt for viktige diskusjoner, men også for at det skjer utvikling, nytenking og forbedring på dette viktige området i årene fremover. Høyre og Fremskrittspartiet er, i et veldig godt samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, i ferd med å gjennomføre store, viktige løft i eldreomsorgen, bl.a. gjennom å lovfeste rett til heldøgns pleie og omsorg og i arbeidet med en trygghetsstandard for sykehjem. Og til det siste: Heldigvis er det mange engasjerte og dyktige medarbeidere i de kommunale helse- og omsorgstjenestene, men de mangler et verktøy for å sikre god kvalitet og profesjonell praksis. Vi trenger antakeligvis ikke nødvendigvis altfor mange flere lover og forskrifter, men et bedre system for å etterleve det lovverket vi allerede har. Trygghetsstandard skal være et konkret verktøy for ansatte for å operasjonalisere de lovkravene og standardene vi har for kvalitet på sykehjem. Det er ikke flertall i komiteen for å be regjeringen utrede en nasjonal bemanningsnorm for sykehjem. I Høyre mener vi at kvalitet i tjenestene ikke kun handler om flere hender, men at vi sikrer at kommunene arbeider systematisk og målrettet med kompetanseheving og kvalitet. Derfor har regjeringen satt kompetanseheving høyt på dagsordenen, både gjennom grunn-, videre- og etterutdanning av helsepersonell og gjennom lederutdanning i kommunal omsorgstjeneste. Samtidig er det å sikre tilstrekkelig og kompetent bemanning som møter beboernes behov, også en sentral del av arbeidet med trygghetsstandard for sykehjem. En samlet komité deler det grunnleggende synet at alle mennesker har behov for frihet til å ta egne valg og bestemme over egen hverdag, og at dette også gjelder pleietrengende eldre. Det er derimot ikke flertall i komiteen for å innføre det SV kaller «klippekort» i hjemmetjenesten. For Høyre er valgfrihet i eldreomsorgen et avgjørende verdispørsmål. I dag er det slik at den enkelte pleietrengende må tilpasse seg systemet, i stedet for at systemet tilpasser seg den som trenger bistand. I Høyre mener vi hvordan vi organiserer tjenestene fremover, og på hvilken måte vi involverer brukere og pårørende i større grad, vil være avgjørende for om eldre oppnår reell valgfrihet. Slik valgfrihet lar seg vanskelig realisere i et system hvor det er kommunene som tildeler hjelp etter vedtak, og hvor brukeren har lite innflytelse på hvem som utfører oppgavene. I Høyre tror vi derfor at fremtidens eldreomsorg vil måtte preges av mye mer reell pasient- og pårørendemakt enn det som er tilfellet i dag. Vi mener stortingsmeldingen Fremtidens primærhelsetjeneste viser hvordan nye måter å organisere arbeidet på kan bidra til mer kontinuitet, større pasientinnflytelse og bedre helsetjenester til eldre i kommunene – en stortingsmelding og et retningsvalg i eldreomsorgen som fikk stor tilslutning her i Stortinget. Slik jeg kjenner SVs ideologi, er de opptatt av rettferdig fordeling. Da skurrer det for meg at partiet bruker et begrep som «stoppeklokkeomsorg» i norsk eldreomsorg og angriper viktige styringsparametere som tidsbruk, skjemaer og standarder. I Høyre mener vi at åpenhet om kvalitet og resultater i norsk eldreomsorg er viktig og avgjørende både for gode beslutninger i kommunene og for befolkningens behov for innsyn, en åpenhet som vil sikre at ressursene fordeles rettferdig, og at vi evner å ta bedre vare på dem som trenger det aller mest. Da må vi ha et sett av verktøy for å måle hvor og hvordan pengene i helse- og omsorgstjenestene benyttes, og hvilket resultat de gir. Men samtidig er det stort rom – og helt sikkert et forbedringspotensial – for å bruke godt faglig skjønn i møtet mellom pasient og pleier. Det viktigste arbeidet vi gjør i denne sammenheng, er å styrke kompetansen i sektoren. I dag er omtrent 35 000 av dem som jobber i pleie og omsorg, helt uten helsefaglig utdanning. De gjør garantert en flott innsats. Samtidig er det helt avgjørende at vi hever kompetansen for å sikre god kvalitet og riktige beslutninger i pleiesituasjoner. Her har regjeringen lansert en rekke tiltak gjennom Kompetanseløft 2020 og ved at vi nå skal innføre kompetansekrav i helse- og omsorgstjenesteloven. En styrking av kompetansen er en forutsetning for at ansatte i de kommunale helse- og omsorgstjenestene skal kunne utøve godt faglig skjønn.