Svein Harberg (Høyre), 2011-05-30:
Det er spennende å ha to interpellasjoner i salen om fagskoletilbudet, interpellasjoner som man, når man leser dem i hvert fall, kan tro bygger på den samme problematikken som vi har tatt opp flere ganger. Den neste gjelder finansiering, og hovedsakene i den skal vi ta da. Denne handler om private og offentlige fagskoler forvaltet av den ene skoleeieren og er en blanding av prinsipiell debatt og praktisk debatt. Jeg la merke til at interpellanten brukte uttrykket «forvaltinga bør kunne fungera». Det tror jeg vi for så vidt kan være enige om, at en kunne tenke seg at det kunne fungere. Men virkeligheten forteller jo noe helt annet. Det er underlig å registrere at der en ikke greier å gjøre nok i det offentlige, der har en bruk for det private, spesielt hvis andre kan betale, men ellers er det det offentlige som skal gjøre det. Den delen av debatten blir vi ikke enige om, og den tror jeg vi ikke skal bruke tid på heller, for der har vi så vidt forskjellige utgangspunkt at det blir ganske nytteløst å bruke energi på det her i denne salen. Jeg synes interpellasjonen understreker det som Høyre flere ganger har tatt opp: Denne utdanningen hører hjemme under høyere utdanning og bør behandles der den hører hjemme, og ikke hos en av skoleeierne, slik det er nå. Interpellanten sa at fylkeskommunene hadde god kompetanse og oversikt, og derfor var det greit at de styrte dette. Hordaland fylkeskommune la fram en sak om fordeling av midlene til fagskoler. I oversikten som de hadde laget, manglet 800 fagskoleplasser i eget fylket – det manglet 800 fagskoleplasser, selvfølgelig i privat regi, i eget fylke i saksframstillingen. Jeg kan lage en liste over fylkeskommuner som har laget en saksframstilling der mange av fagskoleplassene mangler. De har ikke oversikt, og de har ikke kompetanse – ganske forunderlig og ganske skremmende når de skal forvalte dette skoletilbudet. Så til dette med rollene. For oss er det ganske åpenbart at det blir vanskelig når den ene skoleeieren skal få et tilskudd basert på det som skjer på alle skolene – og så fordele det ut. Fylkeskommunene har også vist at de ikke kan håndtere dette. Den ene fylkeskommunen satte sågar en av skolene til å fordele disse pengene mellom seg selv og de andre. Nå ble det heldigvis stoppet av departementet. Men det er altså sånn dette profesjonelle leddet opererer i disse sakene. Hvis vi skal følge logikken om at her skal vi ha et offentlig tilbud, og så skal vi ha et privat tilbud som tar det som trengs mer enn det, hva da hvis det er et tilbud både i offentlig og privat regi i et fylke, og markedet går ned? Tror statsråden og interpellanten virkelig at da vil fylkeskommunen sette seg ned og vurdere kvaliteten og resultater, og så si: Nei, i dette tilfellet er det de private som er best, så vi legger ned vårt eget tilbud og overfører pengene til de private. Jeg tror ikke det. Jeg har sittet i fylkeskommunen og kjempet for fagskolens eksistens, og jeg vet hvilke krefter som virker. Da vil det ikke bli sånn. Jeg tror at det viktigste her er at statsråden sa hun vil komme tilbake til dette med organisering av fagskolen. Hun sa riktignok «på sikt» – jeg håper det betyr på kort sikt, eller i hvert fall kortest mulig sikt. Det er viktig at vi griper fatt i dette, for ellers tappes landet for kompetansemiljøer, som er meget dyktige og som kan bidra veldig godt, på grunn av usikre forhold og ingen forutsigbarhet, avhengig av budsjetter fra år til år – men de må leve. Dermed forsvinner kompetansemiljøet. Det er vi ikke tjent med. Det som var utgangspunktet i interpellasjonen, var problematiseringen omkring helsefag. Da har jeg bare lyst til å avslutte med å peke på at der er det store utfordringer nå. Der kan vi ikke vente. Der er det altså store utfordringer nå. Forrige taler var inne på det, her er det behov for langt flere med fagutdanning. Samhandlingsreformen kommer til å aktualisere dette veldig, og ikke minst har mange ufaglærte som nå er i arbeid i kommunene, vært der så lenge at de nå har rett på fast jobb. De trenger å få hjelp med å få løftet kompetansen sin, når de ønsker det. Det bør vi sette alle krefter inn på – privat eller offentlig. Det er ikke navnet på toppen av brevhodet som betyr noe, men det er hvilken kompetanse vi har i tjenestene.