Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Stadige teknologiske nyvinninger gir mange muligheter, men det skaper i høy grad også utfordringer, ikke minst innenfor justis- og beredskapsfeltet. Det er bra at vi diskuterer dette i Stortinget, og det blir garantert ikke siste gangen vi gjør det. Alle skjønner hvor viktig det er med kunnskap, innsats og beredskap her hjemme og over landegrensene for å håndtere disse digitale truslene. Her må alle gode krefter gå sammen, så honnør til både interpellanten, som tar opp dette, og til statsråden for et godt svar. Regjeringa har både offensive strategier og mer enn det, mange gode tiltak. Cyber- og nettkriminaliteten er særlig viktig å bekjempe fordi den rammer så bredt, handler om så mye og kan få svært alvorlige følger. Denne formen for kriminalitet utgjør en trussel overfor oss som privatpersoner, for små og store bedrifter, organisasjoner, infrastruktur, statsadministrasjonen – og nasjonen. I en tid der pc, mobiltelefon og nettbrett både er arbeidsverktøy og en integrert del av vår fritid, er vi alle potensielle ofre. Jeg vil benytte denne anledningen til særlig å fokusere på de digitale truslene overfor oss som enkeltmennesker. Det er i høy grad også en viktig del av strategien i kampen mot denne kriminaliteten. Nettopp fordi vi både som enkeltmennesker og som samfunn er så utsatt, er det viktig at vi er bevisst på farene og hvilke forholdsregler vi må ta – på jobben og privat. Vi må være på vakt og skjønne at risikoen faktisk er der, at det finnes noen som virkelig vil lage skikkelig trøbbel for oss, loppe oss for penger, overvåke oss eller stjele sensitiv informasjon, endog sette ut av spill, skade eller styre maskiner, verktøy, basale samfunnsfunksjoner osv. Datasystemene med beskyttelse mot virus klarer å beskytte oss mot mye, men ikke mot alt. Vi må først og fremst beskytte oss sjøl gjennom kunnskap og bevissthet, f.eks. ved noe så enkelt som å bruke ulike passord til forskjellige tjenester og ikke la duppedingsene huske passordene, og vi må være kritiske til hvilke e-poster som virker mistenkelige. Rett før jul fikk jeg en grundig demonstrasjon og gjennomgang ved Norsk senter for informasjonssikring, NorSIS, av hvordan vi enkelt kan bli angrepet av dem som virkelig kan dette – mange har også skaffet seg kommersielle programmer som finnes på markedet. Noen gir seg også ut for å være oss – deg eller meg, bedrifter eller norske tjenestemenn – for å skade oss. Jeg ble skremt av det jeg fikk presentert ved NorSIS, men det er godt vi har kunnskap om hva som faktisk skjer der ute, og hva vi kan gjøre for å begrense denne kriminaliteten. Mitt inntrykk er at vi egentlig ikke kan være for forsiktige. Jeg er glad for at justisministeren i sitt innlegg redegjorde for og forsikret at datakriminaliteten i sin fulle bredde er et område som Justis- og beredskapsdepartementet følger meget tett med på. Jeg er også veldig enig når hun understreker betydningen av forebygging, og at gode systemer og rutiner i politiet og andre etater er helt avgjørende. Jeg er sterkt opptatt av at vi sørger for å gi god bistand til dem som blir offer for denne typen kriminalitet. Her mener jeg at vi kan gjøre mer. Når en som privatperson blir utsatt for et angrep fra en ukjent og ansiktsløs gjerningsmann, kan følelsen av avmakt være stor. Mange har heller ikke den teknologiske kompetansen til fullt ut å forstå hvordan og hvorfor en blir rammet, og hva som egentlig skjer eller kan komme til å skje. Et innbrudd i eget hjem er ille nok, men på en måte er det mer konkret. Et innbrudd i en datamaskin, eller at noen overtar din identitet, er det vanskelig å fatte konsekvensene av. Men konsekvensene kan være svært store – det kan være krise for den enkelte. Urovekkende mange er utsatt for ID-tyveri. Dette får langvarige og drastiske følger og kan prege livet til offeret i årevis. Med mer teknologi og stadig mer oppfinnsomme forbrytere vil behovet for oppfølging av ofre for datakriminalitet kunne vedvare og øke. En undersøkelse viser at om lag 80 000 nordmenn har vært utsatt for ID-tyveri i løpet av de to siste årene, men mye tyder på at forebyggende arbeid gir resultater, og at det nytter. Her, som ellers, er forebygging den mest effektive, billigste og beste beredskapen, og det må ha høy prioritet. Vi skal møte de digitale truslene med målrettet, effektiv og mest mulig koordinert innsats.