Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er en relativt rolig budsjettdebatt i det norske stortinget. Slik er det ikke i parlamenter ellers i Europa. Jeg tror det er viktig når vi i dag diskuterer statsbudsjettet for 2011 i Stortinget i Norge, at vi faktisk ser oss omkring og ser på det som skjer i en lang rekke land ute i Europa, og samtidig ser litt på hvordan Norge framstår i den sammenhengen. Vi har kommet gjennom finanskrisen på en god måte. Vi har den laveste arbeidsledigheten i Europa. Vi har en god vekst i økonomien, og veksten vil ta seg opp i 2011. Vi skal være stolte over det vi har fått til. Det er også viktig at vi sier til oss selv at vi har gjort riktige valg ved vanskelige korsveier. Noe av det som folk i utlandet legger merke til, er den norske modellen for hvordan vi ordner den økonomiske politikken. De både lurer på og spør hvordan vi får dette til. Vår budsjettdebatt i dag foregår i dramatiske internasjonale omgivelser. Vi ser også at det er en del lange utfordringer for norsk økonomi – økningen i antall eldre, som kommer – men samtidig er det slik at Norge har flere muligheter enn mange andre land. Derfor er det viktig at vi klarer å oppfylle generasjonskontrakten, og derfor er det viktig at vi klarer å styrke produksjonsgrunnlaget i fastlandsøkonomien i Norge i årene framover. Vi ser at finanskrisen, som jeg sa, har ført til betydelige problemer i mange land. Nå diskuterer Irland hvordan de skal komme ut av den økonomiske krisen. Det blir nå arbeidet med et økonomisk stabiliseringsprogram for Irland. I tillegg til Det internasjonale pengefondet og eurolandene har Danmark, Storbritannia og Sverige signalisert at de er villige til å stille med lånefinansiering. Norge skal bidra gjennom de midler som vi stiller til rådighet for Det internasjonale pengefondet. Dersom vi i tillegg får en direkte henvendelse fra Irland om norsk bistand, vil vi selvsagt på en god og samvittighetsfull måte vurdere det. Vi skal være glade for at Norge er i en helt annen situasjon enn det mange land rundt oss er i. Det gjelder arbeidsledighet, statsfinanser, inntektsfordeling og utenriksøkonomi. Det er mange som gjerne ville ha byttet med Norge. Som jeg sa, skal vi være stolte av de resultatene vi har fått til. Evnen til å samarbeide og ta felles løft når det kreves, er en god norsk holdning. Og så er det slik at som politikere vil vi alltid være opptatt av at ting kan bli bedre, og at det er ting som bør endres. Kanskje er vi i mange tilfeller så opptatt av det, at vi faktisk glemmer det som går bra i dette landet, og at de aller fleste av oss har det bra. Den oppbyggende samfunnskritikken er en viktig drivkraft i politikken, svartmaling er egentlig noe som fører lite godt med seg. Som politikere har vi selvsagt en oppgave når det gjelder å påpeke det som ikke fungerer, men vi har også en viktig oppgave når det gjelder å påpeke det som går bra, og som fungerer. Å finne gode løsninger for framtiden handler om å se det som ikke er godt nok nå, men det handler i like stor grad om å se det vi har lyktes med, og videreutvikle det vi har lyktes med. De siste ti årene har Norge gang på gang blitt kåret som verdens beste land å bo i. Det er ikke bare inntekt som teller med i den kåringen. En måler levealder, utdanningsnivå, utjamning og likestilling, og Norge scorer stort på alle disse områdene. I tillegg er det slik at den samfunnsmodellen som vi bygger på for å ivareta den enkeltes trygghet som følge av inntektssvikt ved sykdom, uførhet og alder, er et viktig trekk ved denne modellen. De sentrale velferdstjenestene som skole og helsestell er universelle og fellesfinansierte. Det er så mye folk i Norge slipper å tenke på – som er der når vi har behov for det, og som er der når vi har behov for den store tryggheten. Tilgang til velferdstjenester skal ikke avhenge av den enkeltes økonomi. Å sikre muligheter til en god utdannelse og tilby alle et godt helsestell er viktige tiltak for å redusere ulikheter. Jeg er opptatt av å verne denne samfunnsmodellen. I det budsjettet vi legger fram for 2011, prioriterer vi arbeid og velferd, nettopp fordi det er så viktig å ta vare på velferdsstaten. Jeg tror det ville være vanskelig å opprettholde og utvikle velferdsstaten over tid dersom vi skulle kutte så mye i skattene som det som nå foreligger av forslag fra enkelte partier i Stortinget. Skattekutt betyr over tid velferdskutt, og det vil gå ut over mange mennesker i landet vårt. Som jeg sa, mange land går nå gjennom en vanskelig økonomisk tid. Norge har også vært gjennom det tidligere, og vi har vært gjennom tider der vi har hatt svake statsfinanser og høy ledighet, og vi har vært gjennom en bankkrise i Norge for en god del år siden. Det var noen lærdommer som vi trakk av dette. Vi lærte hvor viktig det var å ha en levedyktig konkurranseutsatt sektor for en balansert økonomisk utvikling. Det behovet som på en måte kanskje er det viktigste for den sektoren, er de krav som stilles ved lønnsoppgjørene, slik at vi kan få en god utvikling i konkurranseevnen, og at lønnsveksten ikke kommer ut av kurs i forhold til andre land. Samtidig må vi også passe på at vi ikke bruker mer av våre felles inntekter over statsbudsjettet enn at vi klarer å holde en renteøkning i Norge på avstand, for det i sin tur vil ramme konkurranseutsatte virksomheter særlig hardt. Vi lærte at vi må spare i gode tider for å ha noe å bruke i dårlige tider. Å holde orden i økonomien er det beste vern mot rystelser som kriser i verdensøkonomien kan påføre et land. Jeg tror det er mange rundt omkring nå som sier til seg selv at vi skulle ha holdt bedre orden i en tid da mange piler pekte oppover. Mange land får smertelig erfare dette nå. Det økonomiske rammeverk som vi har lagt rundt den økonomiske politikken med Statens pensjonsfond og handlingsregelen, er i denne sammenhengen særdeles viktig. Og det er en betydelig forskjell som går tvers igjennom denne salen, hvor det er ett parti som vil skrote handlingsregelen. Alle de andre er enige om hvor viktig den er for den økonomiske utviklingen framover. Jeg vil anta at om det skulle bli regjeringsforhandlinger mellom Fremskrittspartiet og Høyre, ville det være et av de vanskeligste punktene en vil ha å håndtere. Hvor vanskelig det vil bli, vil selvsagt også avhenge av hvor store de partiene blir i forhold til hverandre. Ser vi framover, står Norge framfor store utfordringer. Den ene er aldringen av befolkningen. Men det er samtidig en glad nyhet, fordi vi får gleden av å leve lenger enn tidligere generasjoner. Det har jo sammenheng med både velstands- og velferdsutviklingen, utviklingen i økonomien og andre viktige ting i det norske samfunnet. Det viktigste svaret på denne utfordringen er at folk har jobb. Flere må ha jobb, og flere må stå lenger i arbeid. Pensjonsreformen er viktig i den sammenhengen, og jeg er glad for at et bredt flertall i Stortinget har stilt seg bak den. Det er arbeid som bærer velferden på ryggen. Å fokusere på arbeid og velferd er det viktigste vi kan gjøre, og det er også det viktigste i dette budsjettet. Så kan det for enkelte kanskje synes litt kjedelig at vi gjør det – det er liksom ikke de spreke utgiftsforslagene – men holder vi ikke orden i dette, går det også dårlig med det andre. Det å holde orden i økonomien, sørge for at folk har jobb og skape trygghet for velferden er det viktigste vi kan drive med. Det er slik at det vi har skapt gjennom dette sterke fellesskapet, i samspill i det norske samfunnet, er ryggraden i den norske velferdsmodellen. De sterke fellesskap er de grunnmurer som folk skal bygge sine liv på, det er der de skal finne trygghet, og det er der vi også kan skape større frihet for den enkelte. Budsjettet for 2011 handler om det. Budsjettene framover skal også handle om det.