trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Som eg trur representanten Hernæs forstår, vil eg ikkje diskutere enkeltsaker. Generelt vil eg sjølvsagt seie meg heilt einig med representanten Hernæs i at når det skjer at nokon rømmer, er klart det må setjast krefter inn på å få dei tilbake til soning, og det må sjølvsagt få konsekvensar. Det er vi heilt einige om. Uttrykket «liberal kriminalpolitikk», som representanten Hernæs hadde i sitt spørsmål, vart ikkje brukt i dagsrevyinnslaget. Der var poenget at når open soning vart nytta som rehabiliteringsføremål, har ein ingen garantiar for at svikt ikkje skjer. Eg synest det er klokt sagt det Høgre i ein særmerknad i den nemnde innstillinga har sagt: «… har merket seg at innsatte som gjennom utslusing er overført for å sone slutten av en lengre dom i åpen anstalt står bare for en liten andel rømninger. Dette tyder på at fengselsvesenet foretar gode sikkerhets- og egnethetsvurderinger.» Det meiner eg er den totale attesten, som Høgre på ein god måte har formulert her. Men representanten Hernæs og eg er einige om at når det skjer glipp, er det viktig å få retta dei opp.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Det medfører riktighet at man i prosjekteringen opprinnelig ikke tok med toaletter på de eksisterende cellene, fordi dette ville medføre høyere kostnad for prosjektet. Departementet valgte å prioritere helt nødvendig rehabilitering av de nedslitte tekniske anleggene, inklusiv en nødvendig heving av brannsikkerheten i Stavanger kretsfengsel. Dernest var det viktig å utvide arealet i fengselet, som har vært tilnærmet uendret siden det ble tatt i bruk i 1963. Innholdet i soningen har endret seg, og økte krav i forhold til arbeidsmiljøloven gjør at det er helt nødvendig å prioritere denne type utvidelser. Til sist vil jeg også nevne hensynet til å heve den fengselsmessige sikkerheten, hvor det i denne typen anstalt stilles strengere krav i dag. Det vil alltid være vanskelig å prioritere i byggeprosjekter, fordi det nødvendigvis vil være forbundet med hensynet til kostnadene. Jeg kan imidlertid opplyse at departementet har gjort en henvendelse til Statsbygg med forespørsel om det innenfor kostnadsrammen lar seg gjøre å foreta omprioriteringer til fordel for toaletter på en del av cellene. Departementet vil følge opp dette etter hvert som prosjektet går fremover.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Det hadde sjølvsagt vore ynskjeleg at det frå starten hadde vore prosjektert ei fullgod løysing for alle delar av fengselet. Samstundes vil eg nok seie at eg meiner representanten her dramatiserer vel mykje. Sjølvsagt vil fangane i framtida, som dei har fått hittil, få god assistanse i forhold til dei hygieniske behova som dei til kvar tid vil ha. I forhold til diskusjonen vi har hatt om tryggleik i fengsla, om tilstrekkeleg med plassar for eit godt ettervern, om det som vi var inne på i eit tidlegare spørsmål, open soning osv. og måten å rehabilitere på, vil eg nok seie at ting skal sjåast i ein samanheng. Som eg sa, hadde det vore ynskjeleg at alt var med frå starten, men eg synest nok òg at det er teke vel hardt i her. Men eg skal ta med representanten si oppfordring tilbake, så får vi sjå kva som kan gjerast.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg er heilt samd med representanten Tingelstad i at vi får ein del døme, slik som det som det vart referert til i Aftenposten, og det frå ein skule, nemleg Gran, som har gjort særs mykje for å få dette til. Det viser seg derfor at det er nødvendig heile tida å arbeide for å gjere det betre. Då trur eg at noko av nøkkelen er, som representanten Tingelstad seier, kompetansereforma. Eg har sjølv for ikkje så lenge sidan hatt eit møte med Skolenes Landsforbund, som er oppteke av det spørsmålet, og Høgskolen i Oslo, som er ein av dei store på dette området, kor eg sa at så langt vi innafor lovverket kan gje dispensasjonar i forhold til både studiekompetansedelen og anna, er vi innstilte på å prøve å få det til. Det vil heilt opplagt, etter innstillinga som Stortinget har i høve til kompetansereforma, verte endå betre. Når vi får laga lovverk i tilknyting til reforma, vil vi ha endå betre moglegheiter. Det er heilt rett at vi har altfor mange slike eksempel som det representanten Tingelstad viste til. Målet må vere å få dei eksempla vekk.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Dette er ei viktig sak. Dei endringane som IT-utviklinga fører med seg, har følgjer ikkje berre for det indre liv i bibliotekinstitusjonane, men også for funksjonsmåte og samspel i utdannings-, forskings- og kulturinstitusjonane. Dessverre har denne saka teke noko meir tid enn venta. Kyrkje-, utdannings- og forskingsdepartementet er saman med Kulturdepartementet no godt i gang med oppnemningsprosessen. Arbeidsgruppa vil bli oppnemnd i næraste framtid.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Fyrst vil eg gje representanten Oppebøen Hansen heilt rett i at det har teke over eit år – og det er bortimot eit år for lenge. Det er spesielle årsaker som ligg til grunn for det, men det endrar ikkje den realiteten at det burde ha vore gjort noko før. Dermed vil eg då berre seie, som sant er, at ved ein inkurie har ikkje det vorte gjort som burde ha vorte gjort. Men det vil no verte gjort, og eg kan då stadfeste det meir presist for representanten Oppebøen Hansen: Det vil verte gjort før påske.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
§ 20-kandidatar går opp til fag-/sveineprøve etter lov om fagopplæring i arbeidslivet. Dette er ei dokumentasjonsordning. Fag/sveineprøvene inneheld ein teoretisk og ein praktisk del. I ein del tilhøve vert den teoretiske delen rekna avlagd gjennom tidlegare avlagd eksamen i skule, i andre tilhøve må teorikunnskapen visast ved prøve. Både den teoretiske og den praktiske delen av fag-/sveineprøvene inneber kostnader for fylkeskommunane. Prøveavgift for kandidatar som melder seg til fag-/sveineprøver etter lov om fagopplæring i arbeidslivet § 20, vart innført i 1997. Motivasjonen for dette var omsynet til prinsippet om lik handsaming av § 20-kandidatar og privatistar etter lov om vidaregåande opplæring. Avgifta skal dekkje noko av fylkeskommunane sine utgifter i samband med prøvene. Slik avgiftene er no, etter siste budsjettvedtak, kostar det den einskilde § 20-kandidat 500 kr å gå opp til praktisk fag-/sveineprøve fyrste gong. Dette gjev kandidaten fag-/sveinebrev og dokumentert fagkompetanse. Ein privatist må etter lov om vidaregåande opplæring betale 250 kr pr. eksamen fyrste gong. Om privatisten skal ta alle fag som må til for å nå studiekompetanse, må han/ho ut med monaleg større summar enn § 20-kandidaten. Eg har notert meg merknadene frå Arbeidarpartiet, Framstegspartiet, Høgre og Sosialistisk Venstreparti i kyrkje-, utdannings- og forskingskomiteen i samband med handsaminga av stortingsmeldinga om kompetansereforma. Eg vil framheve at prøveavgifta for § 20-kandidatane må sjåast i samband med prøveavgifta for privatistar ut frå eit likehandsamingsperspektiv. Å fjerne prøveavgifta for § 20-kandidatane vil føre til at avgifta for privatistar etter lov om vidaregåande opplæring også må vurderast. Prøveavgifta for § 20-kandidatane må òg sjåast i samband med fylkeskommunane sine utgifter til vidaregåande opplæring. Ei fjerning av denne avgifta vil påverke fylkeskommunane sin økonomi. Det vil innebere ei omfordeling av utgifter frå brukarane av ordninga til fylkeskommunane sine budsjett. Fylkeskommunane ville måtte kompenserast for utgiftsauken. Som nemnt har eg merka meg synspunkta og tek dei med i utarbeidinga av statsbudsjettet for år 2000.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Sjølvsagt skal det som Stortingets fleirtal seier, vurderast, og det på ein skikkeleg måte. Men no er det slik at det her ligg føre to typar saker som er behandla i Stortinget. Den eine er eit budsjett som er vedteke, med økonomiske føresetnader, og då snakkar vi om vedtak. Etter det har Stortinget behandla kompetansemeldinga, kor ein har ytra seg i merknads form, som sjølvsagt òg skal takast omsyn til, men som likevel i vekt vil telje på ein annan måte enn eit vedtak. Derfor er det mi klare oppfatning at det i inneverande år er rett å styre ut frå det som er Stortingets vedtak, men når ein førebur neste år, bør ein grundig vurdere både det Stortinget har sagt om § 20-ordningane og prinsippet om likebehandling og kome med framlegg til konklusjonar i budsjettproposisjonen for neste år.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg vil fyrst gjere merksam på at det berre er stikkprøver NRK Radio har teke. Skulesjefens kontor i Oslo har dessutan opplyst til departementet at reduksjonen i skulefritidsordninga i Oslo er på 605 plassar, og ikkje 1 300 plassar, som NRK kunne melde – altså langt under halvparten. Rapportar frå kommunane med tal på barn i skulefritidsordninga pr. 1. mars 1999 vert sende utdanningskontora innan 31. mars i år. Desse rapportane vil gje informasjon om talet på plassar i skulefritidsordninga våren 1999, og om reduksjonen er større enn vanleg. Kvart år sidan hausten 1995 har det vore nedgang i barnetalet i skulefritidsordninga frå haust til vår. På landsbasis har denne årlege nedgangen vore om lag 4 pst., men dette talet varierer frå år til år og mellom fylka. Det er med andre ord vanleg at det er ein viss reduksjon i talet på plassar i skulefritidsordninga frå haustrapporteringa til vårrapporteringa. Under føresetnad av at kommunane sitt totale kostnadsnivå, og deira del av kostnadene, ikkje vert endra, vil reduksjonen i dei statlege satsane medføre ein auke i foreldrebetalinga på om lag 92 kr pr. månad for opphaldstid på 6 – 14 timar pr. veke, og om lag 131 kr pr. månad for opphaldstid på 15 timar eller meir pr. veke. Kommunane står elles fritt til å finansiere skulefritidsordninga utover det dei er pålagde gjennom forskrifta. Ny § 42 i grunnskulelova om skulefritidsordninga med forskrifter vart sett i kraft 1. januar 1999. Denne er meint å medverke til å gje skulefritidstilbodet trygg forankring i kommunane og sikre kvaliteten på tilbodet. Eg understrekar òg at departementet vil fylgje situasjonen i skulefritidsordninga nøye i tida som kjem, men gjer merksam på at alle budsjett er handsama og gjeld eitt år om gongen.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg trur eg vil prøve å supplere den forståinga representanten Reikvam hadde av mitt svar: Det er heilt rett at eg vil fylgje situasjonen. Det andre eg vil seie, er at tala, som er stikkprøver, viser seg å vere ganske dårleg kvalitetssikra – eg nemnde Oslo som det eine eksemplet. Reikvam prøvde å seie at statsråden ikkje har teke med heile biletet når det gjeld prisauken. Til det vil eg svare: Det som kjem av 130 mill. kr, er dei tala eg nemnde. Men eg erkjenner, som representanten Reikvam, at fylka og kommunane har ein tøff økonomi, og det kan òg gje ein del andre utslag. Som eg sa: Budsjettet er vedteke for det året vi er inne i. Samstundes har vi spesielt bede om å få tal som viser utviklinga, tal som vi vil ha på vårt bord 31. mars. Det er klart at alle rapportar vil måtte vurderast ut frå om det er behov i forhold til revidert nasjonalbudsjett, men i utgangspunktet er det ikkje grunnlag for tilleggsløyvingar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg registrerer at representanten Norvoll har vist stor kreativitet i å finne nye innfallsvinklar til måtar å stille spørsmål om denne saka på, og sjølvsagt skal han få svar: Det er rett at FNs barnekonvensjon sikrar barn rett til å motta idear og informasjon. Det er derfor også rett at det er viktig for barna å ha kontakt med sitt eige lokalmiljø. Desse rettane tek eg på alvor, og det er derfor vi i godkjenninga av Guds Menighets Grunnskole har stilt ein del krav. Mellom anna er det understreka at skulen skal hente impulsar og stimulans frå lokalsamfunnet, medverke til at elevane kan delta i eige lokalmiljø og stimulere til samarbeid og dialog med eit mangfald at lokale instansar og organisasjonar som arbeider med tiltak for barn og unge i kommunen. For å sikre at desse krava vert oppfylte, skal Statens Utdanningskontor i Nordland føre tilsyn med skulen. Det står klart i privatskulelova, og vi har gjenteke det i godkjenningsbrevet: Dersom krava ikkje vert oppfylte, kan godkjenninga trekkjast tilbake. Som representanten Norvoll veit, er klagen frå Vågan kommune no til behandling i departementet, og eg kan love grundig vurdering.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Ettersom saka er til klagebehandling, vil eg ikkje gå detaljert inn i den, men berre replisere at i samband med det tilsynsbesøket vi har hatt i den skulen som dette trussamfunnet driv, har det ikkje vore noko å utsetje på måten skulen har vorte driven på. Når det gjeld anken frå Vågan kommune, kan eg opplyse at eg har ein avtale om eit møte med ordføraren i Vågan kommune. Eg kan derfor stadfeste det som representanten no ber om, at saka skal vurderast grundig ein gong til.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg trur ikkje representanten Andersen og eg er ueinige om at kommunane har ganske tøff økonomi, og at det ville ha vore enklare om dei hadde betre økonomi, men dei må prioritere ut frå den økonomien dei har. Når dei likevel finn å kunne setje i gang ein del tiltak, som eg har nemnt, seier det noko om at dei satsar på å dekkje det behovet som er der. Eg sa at Regjeringa hadde auka talet på studentar ganske dramatisk i fjor. Vi skal leggje fram ei ny melding i vår. Kva vi klarer da, må vi sjå på, og vi må sjå det i forhold til den kapasiteten som finst. Det er eg innstilt på. Til slutt vil eg stadfeste at det sjølvsagt er vesentleg at folk vert verande i yrket, og det er heilt naturleg å sjå på om det å stimulere til ei spennande utfordring og til fornying, kan få fleire til å verte verande i yrket. Derfor vil kompetansereforma verte viktig.(Presidenten klubber.) Men vi treng ei stund før vi har funne måtane og metodane(presidenten klubber) til å få det til å verke. (Presidenten klubber.) (presidenten klubber) Orsak, president!
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Eg er einig med representanten Karin Andersen i at vi treng fleire lærarar med framandspråkleg bakgrunn. Dette er òg ei medverkande årsak til at det er innført ei ordning med fritak for norsk sidemål i allmennlærarutdanninga for framandspråklege studentar som har vitnemål frå vidaregåande opplæring utan sidemål. Desse studentane må sjølvsagt følgje all undervisning i norsk, men dei kan velje å svare på ei målform ved begge dei skriftlege prøvene i faget. Denne ordninga er gjord gjeldande med den nye rammeplanen som er sett i verk frå hausten 1998. Eg vil leggje til rette for at tilsvarande prinsipp skal gjelde for dei studentane som er inne i eit utdanningsløp, og som dermed fylgjer den gamle rammeplanen. Dei som tidlegare har avslutta allmennlærarutdanning utan å ha bestått eksamen i norsk på begge målformer, må vende seg til departementet for å få vurdert ein eventuell dispensasjon frå kravet etter gammal ordning. Eg er innstilt på at departementet kan vurdere å lempe på eksamenskravet i norsk for denne gruppa.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Med atterhald om at minnet strekk til her, gjeld det nok ikkje automatisk for dei som begynte før lærarutdanninga vart fire år, for det har den vore nokre år. Det kom ny rammeplan frå 1998, men det var fire år òg i den gamle rammeplanen då vi endra den med ny reform. Derimot er eg innstilt på at dei som har teke treårig lærarutdanning, og som kjem i den situasjonen, skal kunne søkje departementet, og vi skal finne løysingar. Det som her er problemet og utfordringa heile tida, er at det av og til vil vere vanskeleg å få ut informasjon. Vi må klare å gjere kjent at vi er innstilte på å finne løysingar. På sikt må vi òg passe på at vi ikkje svekkjer kvalitetskravet generelt. Men det er heilt klart at for desse gruppene vil det å skulle lære to norske språk vere eit hinder.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til fungerende justisminister: «Mener statsråden at det er forsvarlig at den høyst påkrevde renoveringen/ombyggingen av Stavanger kretsfengsel er planlagt uten at det er prosjektert med toaletter på cellene?»
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Jeg takker for svaret, selv om det var svært lite tilfredsstillende, for ikke å ta for hardt i. Egentlig er jeg bort imot sjokkert over at det er nødvendig å stille et spørsmål som dette. Vi befinner oss i 1999, og da tok jeg det som en selvfølge at toaletter på cellene lå inne i selve prosjektet. Det er ikke blitt bygd/ombygd fengsler i Norge på 1990-tallet uten at det har vært tilfelle, og vi bygger nå for det 21. århundret. Vi snakker ikke om luksus, vi snakker om det som går på hygieniske forhold, både i forhold til enkeltfanger på de cellene det dreier seg om, og til fanger i sin helhet i fengselet, og ikke minst om arbeidsforholdene til de ansatte i fengselet. Jeg er helt enig i de nødvendige prioriteringene som statsråden nevnte, men når han nå sier at en vurderer toaletter i «en del av cellene», er det høyst utilfredsstillende. Jeg anmoder statsråden sterkt om å gå tilbake til departementet og sørge for at dette blir omgjort før skandalen er et faktum. Hvis det ikke skjer noe med dette, vil jeg gjennom komiteen eller på annen måte ut fra de mulighetene vi har i Stortinget, vurdere å ta dette opp og følge det videre.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
I forbindelse med utbyggingen av Rv 827 gjennom Kjøpsvik sentrum utførte Statens vegvesen grunnundersøkelser for alle områder hvor det kunne forventes å oppstå noen geotekniske problemer. Særlig gjelder dette områdene ved Kjøpsvikvågen, hvor det både er utført grunnundersøkelser for ombyggingen og utvidelsen av ferjekaiområdet og en fylling inn mot tunnelpåhugget på den andre siden av Kjøpsvikvågen. Statens vegvesen har i alt utgitt tre geotekniske rapporter som omhandler disse områdene, og har gjennomført anleggsarbeidene etter de forholdsregler som disse beskriver. Tysfjord kommune har ikke tatt kontakt med Vegvesenet i Nordland angående skader på sykehjemmet i Kjøpsvik. Jeg er derfor ikke kjent med hva slags skader det eventuelt dreier seg om, eller omfanget av disse. Avstanden mellom sykehjemmet og den nye vegen er ca. 80 meter på det minste. Mellom sykehjemmet og den mest omfattende fyllingen til ny rundkjøring vil man finne fjell i dagen. Ut fra dette og ut fra sin samlede geotekniske kunnskap om området antar Vegvesenet at det er svært lite sannsynlig at det skal være noen sammenheng mellom eventuelle skader på sykehjemmet og veganlegget fra 1992. Statens vegvesen Nordland vil for øvrig ta kontakt med Tysfjord kommune for at de i fellesskap kan se på forholdene i Kjøpsvik. Vegdirektoratet er av den oppfatning at de grunnundersøkelser som utføres i regi av Statens vegvesen, er tilfredsstillende og dekker behovet for å kunne planlegge og bygge veger med tilfredsstillende sikkerhet. Når det gjelder større løsmasseskred som er gått i de senere år, er det ikke påvist entydig sammenheng mellom eventuelle mangler ved utførte grunnundersøkelser og mulige årsaker til skredene. Jeg har for egen del ikke grunnlag til å trekke denne vurderingen i tvil.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
Selv om Tysfjord kommune ikke har tatt kontakt med Nordland vegkontor, og selv om vegkontoret for sin del mener at de har gjort et godt arbeid og ikke kan se noen sammenheng, vil de likevel ta kontakt med kommunen for å se på forholdene i Kjøpsvik, så får man se hva de finner ut av. Når det gjelder generelle utredninger, er det min oppfatning at Vegvesenet tar med seg erfaringer fortløpende for å se hva de har å lære, og at arbeidene er slik som jeg gav uttrykk for i mitt første svar, så jeg har ingen grunn til å trekke Vegvesenets vurdering i tvil.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
I forbindelse med de omfattende sporarbeidene på Skøyen stasjon i 1998 og innfasing av flytoget mellom Oslo S og Asker ble kjøringen av lokaltogene på Østfoldbanens østre linje og Gjøvikbanen gjennom Oslotunnelen innstilt fra og med 30. november 1997. Forutsetningen var at de nevnte lokaltog skulle snu på Oslo S inntil de nye stasjonene på Nationaltheatret og Skøyen var ferdig utbygd med fire spor og kapasiteten i Oslotunnelen kunne økes med ca. 50 pst. I henhold til planene vil denne kapasitetsøkningen være tilgjengelig fra og med rutetermin R.00.1, som skal gjelde fra begynnelsen av år 2000. Jernbaneverket vil starte prosessen for fordeling av ruter til denne ruteterminen i mai 1999. NSB BA opplyser at det foreløpig ikke er tatt endelig stilling til om og når gjennomkjøringen av Gjøvikbanens og østre linjes lokaltog skal gjenopptas. NSB vil imidlertid vurdere dette i forbindelse med sitt innspill til planleggingen av rutetermin R.00.1.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
Jeg verken kan eller vil være mer presis på det nåværende tidspunkt – av to grunner. For det første må vi fysisk sett vite at alle anleggsarbeidene kommer i gang, og at de blir ferdige. Nå ser det ut til at det vil bli oppfylt, men vi skal altså ha alt endelig på plass på Nationaltheatret stasjon. For det andre knytter ruteplanleggingen seg selvfølgelig til hvordan NSB tenker seg hele opplegget sitt, og jeg vil derfor ikke gå inn på enkeltheter nå. Men jeg er kjent med behovet for å se kollektivtransporten i Oslo-området i en større sammenheng, og at den sammenhengen bør ha med seg alle elementene som representanten tok opp. Så representanten kan regne med at jeg tar med meg de forhold som hun har fremmet i sitt spørsmål, i mitt videre arbeid med saken.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
I tråd med ansvarsfordelingen mellom forvaltningsnivåene har staten det overordnede ansvar for å utvikle og fastsette rammebetingelser for kollektivtransporten. Det er imidlertid fylkeskommunene som har ansvaret for prioritering av kollektivtransporten i fylkesplanleggingen. Staten tar ansvar for den lokale kollektivtransporten på en rekke måter, bl.a. ved overføring av midler til fylkeskommunene gjennom det generelle rammetilskuddet, alternativ bruk av riksvegmidler og bompenger til investeringer i infrastruktur for kollektivtransporten, og tilskudd til slik infrastruktur i og rundt de større byene – de såkalte storbymidlene. I St.meld. nr. 37 for 1996-97, Norsk veg- og vegtrafikkplan 1998-2007, foreslo Samferdselsdepartementet at Statens vegvesen skulle få et økt planansvar også for kollektivtransporten, særlig i tilknytning til de store byområdene. Det ble i stortingsmeldingen også understreket at Samferdselsdepartementet tar sikte på å videreføre og styrke innsatsen for kollektivtransporten innenfor investeringsrammen i vegbudsjettet. Samferdselsdepartementet har i brev som gikk ut til alle fylkeskommunene og Oslo kommune våren 1998, oppfordret til at det settes i gang lokalt arbeid med kollektivplanlegging, og at myndighetene i dette arbeidet kan nyttiggjøre seg plan- og utredningskompetansen i Statens vegvesen. For våre største byområder arbeides det med konkrete planer for helhetlig utbygging av kollektivtrafikken, der planer om bybaner inngår i ulik grad. Mest omfattende er planleggingen for forsert utbygging av kollektivtrafikken i Oslo og Akershus, den såkalte Oslo-pakke II, som vil bli lagt fram for Stortinget. Et annet viktig eksempel gjelder forslaget om transportplan for Nord-Jæren. Som kjent er denne saken fremmet for Stortinget. I samsvar med fylkestingets vedtak inngår en såkalt realiseringsstudie for bybane i tiltakene som vurderes. Jeg vil understreke betydningen av at det foreligger et godt helhetlig plangrunnlag for aktuelle kollektivtiltak, herunder bybaner. Staten har flere muligheter til å bidra til finansieringen. Det er viktig at kollektivtiltak blir prioritert lokalt i samband med de ordinære prosesser for fordeling av statlige midler, og ikke minst at det samtidig også vises lokal vilje til å prioritere og finansiere kollektivtiltak innenfor de lokale myndigheters ansvarsområde.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
Når jeg var generell i det første svaret, var det fordi det var grunn til å minne om at for å få til løsninger må det faktisk samarbeides på tvers av forvaltningsnivå. Da kan ikke en statsråd oppføre seg på Stortingets talerstol som om det ikke eksisterer ulike forvaltningsnivå. Men når det først er slik, får jeg for det første nok en gang rose kommunene på Nord-Jæren og Rogaland fylkeskommune for Nord-Jærplanen, som ligger til behandling i Stortinget, fordi de viser en slik vilje til både helhetlig planlegging og finansiering. Dernest vil jeg vise til at jeg før jul tok initiativet til en utredning om styrking av samarbeidet på tvers av forvaltningsnivå når det gjaldt kollektivtrafikk. Den er sendt på høring med høringsfrist ved utgangen av januar måned. Jeg vil i tillegg gjennomføre nok en reiserunde til de fire største byområdene for å se på hvordan disse prosessene går, og forvisse meg om at de faktisk skjer i samsvar med det brevet som gikk ut fra departementet i fjor vår. Så jeg har en sterk interesse av dette, men for å få til spleis og dugnad på tvers av forvaltningsnivå må man være sikker på at det samarbeides. Derfor måtte jeg, når jeg representerer staten og departementet her, også understreke at det må være en slik vilje til stede lokalt. Er det en slik vilje, har man noe å snakke om.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
Reisende fra Arendal har i dag et godt kollektivt reisetilbud bl.a. til Oslo med både ekspressbuss og tog, i tillegg til privatbil. Det er ikke en målsetting i seg selv at reisende må bruke fly, men at flytransport benyttes der dette representerer det mest effektive transportmidlet. En samlet vurdering av transportstandarden i området tilsier etter min oppfatning derfor at statlige midler ikke bør brukes til oppgradering av Gullknapp flyplass. Jeg vil også peke på at innenfor de relativt stramme økonomiske rammer som staten avsetter til flyplassinvesteringer av ulik karakter, anser jeg heller ikke statlige investeringer på Gullknapp flyplass som aktuelt, da det er langt mer presserende oppgaver å løse ved andre lufthavner. Jeg vil til slutt henvise til prosesser i forbindelse med utarbeidelsen av Nasjonal Transportplan, der lokale vurderinger og prioriteringer for neste planperiode skal danne grunnlag for vurderinger av framtidig fordeling av samferdselsmidler. I den grad Gullknapp flyplass av lokale krefter i denne prosessen blir framholdt som et prioritert satsingsområde framfor andre samferdselsformål, vil jeg komme tilbake til problemstillingen ved framleggelsen av Nasjonal Transportplan.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-02-17:
De 55 mill. kr som representanten snakket om, var det som var forutsatt avsatt for å dekke behovet for småfly som hadde tilhold på Fornebu, ved nedleggelsen av Fornebu. De er forutsatt disponert til det formålet. I den sammenheng var Gullknapp flyplass ikke vurdert av helt saklige og åpenbare grunner, for den var ikke vurdert til å tilfredsstille de krav som forelå i den sammenheng. Når det gjelder de generelle spørsmålene som representanten tar opp, vil fylkeskommunen og senere også Stortinget få en enestående sjanse til å se samferdselsinvesteringer i sammenheng når Nasjonal Transportplan behandles. Her er det lagt opp til at man skal se sammenhenger mellom transport på vei, på bane, på sjøen og i lufta. Aust-Agder fylkeskommune har selvfølgelig den muligheten, har hatt den nå og vil få den på nytt igjen til høsten, og representanten vil få den når saken kommer til Stortinget neste vår. Jeg ser ikke for meg at Gullknapp flyplass blir en del av det norske kortbanenettet i den nærmere del av framtiden som jeg med rimelighet kan ha noen som helst oversikt over.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Togene på østre linje har i dag endestasjon på Oslo Sentralstasjon på grunn av arbeidet med Oslotunnelen. Når vil østre linje begynne å gå gjennom tunnelen igjen?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg syns det var veldig lite konkret. Vi vet at når togene tidligere gikk gjennom Oslotunnelen og videre vestover, betydde det veldig mye for alle som pendler på østre linje hver dag. Det som skjer nå, er at de får over en halv time lengre reisetid pr. dag. Mange har da måttet benytte bil for å komme til jobb i Oslo og videre vestover. Derfor er dette ganske presserende, og også samferdselsministeren bør være opptatt av at det med den veien vi har inn til Oslo på E18, er veldig viktig at østre linje begynner å gå gjennom tunnelen igjen, slik at flere kan kjøre kollektivt. Jeg vil oppfordre statsråden til å være litt mer presis med hensyn til når dette vil skje.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-02-17:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Det er i dag stor mangel på faglært arbeidskraft i grunnskolen. Samtidig vet vi at det er mange av våre nye landsmenn som har gode lærerkvalifikasjoner hjemmefra, men som ikke får godkjent sine utdannelser. Hva vil departementet gjøre for at denne verdifulle kompetansen skal kunne nyttes i skolen?»
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-02-17:
Jeg takker statsråden for det fyldige og positive svaret. Det beviser jo at vi har systemer i dag slik at det kan skje godkjenninger, men praksis viser at det ikke er så enkelt likevel. Og da tillater jeg meg å referere fra Aftenposten den 8. februar, der rektor ved Gran skole, Signe Marie Natvig Andreassen sier: «Jeg er oppgitt og opprørt over at det er så vanskelig å få utenlandsk utdannelse godkjent.» Så sier hun videre: «Vi har lærere med masse kvalifikasjoner fra sine hjemland, men vårt skolesystem er ikke villig til å anerkjenne dem som bra nok. Vi risikerer at godt kvalifiserte utenlandske lærere som ikke får godkjent utdannelsen, forlater skolen.» Hun sier videre i artikkelen at hun synes det er veldig uheldig, da de har så god innvirkning på læringsmiljøet. Og da spør jeg statsråden – når vi nå nettopp har vedtatt kompetansereformen: Vil statsråden gripe denne sjansen og gå inn og se på dette i forhold til den realkompetanse som den enkelte besitter?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Eg tillèt meg å stille kyrkje-, utdannings- og forskingsministeren følgjande spørsmål: «Regjeringa Jagland foreslo i St.prp. nr. 1(1997-98) for Kyrkje-, utdannings- og forskingsdepartementet å opprette ei arbeidsgruppe for IT og andre sektorovergripande spørsmål på mellom anna bibliotekområdet(jf. kap. 0280) (1997-98) (jf. kap. 0280) Når vil statsråden sørgje for at arbeidsgruppa blir oppnemnd?»
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Eg takkar statsråden for svaret, og eg er glad for statsråden si utsegn om at dette er ei viktig sak. Nå er det berre det at denne saka faktisk har tatt over eit år. Statsråden seier nå at arbeidsgruppa vil bli oppnemnd i næraste framtid, og sidan alt er relativt – sjølvsagt – blir spørsmålet mitt kva som ligg i omgrepet «næraste framtid». Vil det seie neste månad, i løpet av våren eller i løpet av året?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til kyrkje-, utdannings- og forskingsministeren: «Departementet har i rundskriv F-06-99 lagt opp til at prøveavgifta for § 20-kandidatar skal endrast i tråd med budsjettvedtak i Stortinget. Etter dette har Stortinget handsama St.meld. nr. 42(1997-98) Kompetansereformen. Der meiner eit stort fleirtal at prøveavgifta for § 20-kandidatar skal fjernast. (1997-98) Vil statsråden ta omsyn til dette i samband med revidert nasjonalbudsjett til våren?»
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Eg takkar statsråden for svaret. Det er rett at Stortinget i samband med behandlinga av budsjettet for 1999 slutta seg til prinsippet om lik behandling av § 20-kandidatar og privatistar, at ein skulle sjå det i samanheng. Da komiteen og Stortinget behandla kompetansereforma, blei dette vurdert også i den samanhengen. Det blei da ikkje noko fleirtal for å fjerne avgifta for privatistar, men derimot ligg det føre ein ganske solid fleirtalsmerknad om å fjerne avgifta for § 20-kandidatar. Når det gjeld kostnadene og mangel på inntekt for fylkeskommunane, er det klart at det er ei sak som må vurderast, og også ei sak som ein måtte vurdera før 1997. Mitt spørsmål til statsråden blir : Ville det likevel ikkje vere fornuftig å vurdere desse spørsmåla i samband med revidert budsjett nå til våren?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-17:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «NRK Radio kan melde at mange foreldre nå tar barn ut av skolefritidsordninger etter kraftige prishopp i mange kommuner. Økte priser skyldes delvis redusert statstilskudd og delvis en anstrengt kommuneøkonomi. Var dette en forventet utvikling som følge av redusert statstilskudd, eller vil statsråden ta initiativ til tiltak for å sikre at flere barn kan nyttiggjøre seg tilbudet om skolefritidsordning?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-17:
En oppsummering av dette svaret er at statsråden vil følge utviklingen nøye – det var på mange måter konklusjonen. Jeg syns nok at situasjonen er mer dramatisk enn som så. Det faktiske forhold er jo at regjeringspartiene sammen med Høyre og Fremskrittspartiet kuttet ca. 130 mill. kr på skolefritidsordningen fra 1998 til 1999. Vi antydet allerede den gangen at dette ville føre til en dramatisk prisøkning. Det prøvde Regjeringen, iallfall en del av Regjeringen, å bagatellisere, og jeg føler at statsråden gjør noe av det samme nå, ved å si at prisøkningen vil være på 92 kr/131 kr, avhengig av at det bare er statstilskuddet som blir borte. Situasjonen er – helt åpenbart, selv om vi mangler en fullstendig statistikk – at det har vært en dramatisk prisøkning. Flertallet i Stortinget gav i det øyeblikket de kuttet 30 pst. på de øremerkede tilskudd et signal til kommunene om at de også måtte kutte – det er ikke så rart om de tok signalet på den måten. Så mitt tilleggsspørsmål er: Vil statsråden i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett vurdere den situasjonen som er oppstått og eventuelt komme tilbake med forslag til tilleggsbevilgninger?
Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Etter at departementet har godkjent Guds Menighets søknad om støtte til privatskole på Ørsnes i Vågan, har Barneombudet uttalt seg skeptisk til skolen. FNs barnekonvensjon slår fast at barn har rett til å søke, motta og utbre informasjon og ideer av ethvert slag. Dette vil bli hindret når barna ikke får kontakt med det øvrige miljøet. Hvordan vil statsråden sikre barnas rettigheter og sørge for at det blir ført kontroll med virksomheten til menigheten?»
Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 1999-02-17:
Det er mulig at jeg er kreativ når det gjelder å finne nye måter å stille spørsmål på. Men poenget er at det skjer veldig mye i denne saken, det har vært et veldig stort lokalt engasjement, og det nye er altså at Barneombudet har uttalt seg skeptisk til dette. Det er for så vidt greit at man skriver at skolen skal hente impulser og stimulans fra det øvrige miljøet og fra samarbeidet med organisasjoner og institusjoner. Problemet er at det ikke skjer, fordi de barna vi snakker om her, ikke får lov til å være med i organisasjoner og institusjoner utenfor menigheten. Jeg er glad for at statsråden vil trekke godkjenningen tilbake hvis det viser seg at dette ikke skjer. Jeg vil få lov til å understreke at selv om man er veldig for foreldreretten og synes at den er hellig, som statssekretæren sa i en avis i Nordland tidligere, så er det lov til å ta andre hensyn. Privatskoleloven åpner for at man kan ta andre overordnede hensyn. Hvis statsråden mener at totaltilbudet blir utilfredsstillende, så har han myndighet og makt til å si nei. Jeg vil oppfordre ham til å se på denne saken en gang til.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 1999-02-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvaret ønsker å disponere Nils Stenbro, Årnes, sin private Chevrolet Suburban ved beredskap eller når mobilisering er iverksatt. Dette er selvfølgelig greit fra eiers side, men Forsvaret krever også at bilen skal leveres med piggdekk, noe Stenbro verken har eller ønsker å kjøpe, da han ikke har dette behovet selv. Synes statsråden det er riktig av Forsvaret å kreve denne investeringen av privatpersoner som må låne ut sin bil gratis?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 1999-02-17:
Jeg takker forsvarsministeren for svaret. Jeg er glad for at Forsvaret nå vil jobbe med å fornye rekvisisjonsblanketten, slik at den blir mer tidsmessig. Når det gjelder meldingen som forsvarsministeren viser til, sier han at teksten endres til at kjøretøy skal leveres med vinterdekk med kjettinger. Men dette gjør ikke situasjonen noe særlig bedre for en del av dem som har denne typen kjøretøy. De fleste kjører på helårsdekk, eventuelt bare med gode sommerdekk, da de har firehjulstrekk. Hvem skal da betale for fire felger med vinterdekk samt kjettinger? Bare originale felger til omtalte biltype koster nye 7 000 kr pr. stk., pluss vinterdekk, pluss kjettinger. Vi sitter da fortsatt igjen med et økonomisk spørsmål, som også er et prinsippspørsmål. Hva vil statsråden gjøre med dette?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-17:
Dette spørsmålet er da til helseministeren: «I Aftenposten 11. februar 1999 beskrives situasjonen for barn med atferdsproblemer. Det er lange køer både i PP-tjenesten og innen barne- og ungdomspsykiatrien for barn og unge som trenger hjelp. Situasjonen er slik mange steder i landet, og det er behov for raske og gode tiltak som kan bedre situasjonen for alle disse barna og ungdommene det her gjelder. Hva vil statsråden gjøre for å bidra til at disse får den hjelpen de har krav på?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-17:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at det foreligger en mengde planer for å gi disse ungene, disse ungdommene og familiene deres hjelp, men jeg er ganske sikker på at også helseministeren er klar over at den dårlige kommuneøkonomien vil gjøre dette i hvert fall tyngre å få til. Det er et samfunnsproblem, og det er et individuelt problem når unger står i kø for å få hjelp. Det er et kjempeproblem når unger med lærevansker eller konsentrasjonsvansker, eller unger som er hyperaktive, ikke får hjelp i tide. Hver dag som går uten at de får hjelp og de blir nødt til å stå i kø, er en dag for mye, fordi tapsopplevelsene nesten daglig for disse ungene fører til dårlig sjøltillit, utrygghet og psykiske påleiringer. Derfor er jeg enig i at disse må få hjelp tidligst mulig. Men da kommer jeg inn på barne- og ungdomspsykiatrien, for det er slik – det har jeg faktisk opplevd – at barne- og ungdomspsykiatrien blir veldig eksklusiv i forhold til hvem vi vil gi hjelp.(Presidenten klubber.) Og da blir det altså 1.-linjen som må ta seg av det. (Presidenten klubber.)
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-17:
Ja, har helseministeren noen kommentarer til det?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Atferdsforstyrrelser representerer den vanligste psykiske forstyrrelse hos barn og unge i Norge i dag. Anslagsvis har 5 pst. av barne- og ungdomsbefolkningen denne forstyrrelsen, og atferdsforstyrrelser forekommer hyppigere i byene enn på landsbygda. I Sosial- og helsedepartementets «Opptrappingsplan for psykisk helse 1999-2006» er det lagt opp til en kraftig styrking av tiltak for barn og unge med psykiske lidelser, både i form av kommunale tiltak og ved utbygging av de barne- og ungdomspsykiatriske tjenestene i fylkeskommunene. Alle kommunene skal i sine psykiatriplaner inkludere en styrking av psykososiale tjenester, støttekontakter og kultur- og fritidstiltak og utbygging av helsestasjoner og skolehelsetjeneste. Det generelle tilbudet til barn og ungdom når det gjelder rådgivende og forebyggende arbeid, skal styrkes ved å opprette stillinger for psykologer og andre relevante faggrupper ved kommunale helse- og sosialsentre, helsestasjoner, barnevernet og oppsøkende virksomhet. Den fylkeskommunale barne- og ungdomspsykiatrien skal bygge ut sitt tilbud fra å gi et tilbud til 2 pst. av barne- og ungdomsbefolkningen, til 5 pst. Opptrappingsplanen ble som kjent vedtatt av Stortinget i juni 1998, og blir fulgt opp i budsjettsammenheng. Det er nå gjort registreringer om ventetid i PP-tjenesten i enkelte kommuner, bl.a. i Oslo. Fra Oslo er det gitt tilbakemelding om til dels lang ventetid, inntil halvannet år for enkelte grupper. Men ventetiden er vesentlig lavere de fleste andre steder i landet. For å få en oversikt over faktisk ventetid i PP-tjenesten har Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet nylig gitt Faglig enhet for PP-tjenesten i oppdrag å gjøre en tilsvarende undersøkelse ved samtlige PP-kontor. Denne undersøkelsen pågår nå, og resultatet vil foreligge om relativt kort tid. Ellers kan jeg informere om at PP-tjenesten i kommuner og fylkeskommuner – som følge av Stortingets behandling av St.meld. nr. 23 for 1997-98 om opplæring for barn, unge og voksne med spesielle behov – skal styrkes med midler tilsvarende anslagsvis 250 årsverk. Selv om denne økningen er finansiert ved en nedbygging av statlige, spesialpedagogiske kompetansesentra, forventes det at omleggingen vil føre til en bedre utnyttelse av det spesialpedagogiske hjelpeapparatet totalt sett, til beste for brukerne. På en ekspertkonferanse om barn og unge med alvorlige atferdsvansker høsten 1997 ble det bekreftet at all erfaring tilsier at for å lykkes med de tiltakene som settes inn, er det nødvendig å nå ut til barna så tidlig som mulig. Barne- og familiedepartementet vil på bakgrunn av dette fremdeles støtte utvikling av tiltak som kan hjelpe foreldre i utvikling av foreldrerollen. Herunder kan jeg nevne foreldreveiledningsprogrammet som pågår i kommunene, og ulike samlivsopplegg for par i etableringsfasen eller for par som ønsker å få nye perspektiv på familie og samliv. Jeg håper med dette å ha vist at det er igangsatt en rekke ulike tiltak for å bedre tilbudet til barn og unge med atferdsvansker, både på statlig, fylkeskommunalt og kommunalt nivå, og jeg for min del vil gjøre mitt for at tiltakene blir fulgt opp.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Jeg er enig med representanten Ågot Valle i at det er både et samfunnsproblem og et individuelt problem vi står overfor, og at for dem det gjelder, er hver dag man ikke får hjelp, en dag for mye. Når det gjelder barne- og ungdomspsykiatrien og psykiatrien generelt, står vi overfor opprettelse av mange års forsømmelser. Jeg vil ikke og har heller ikke prøvd å gi inntrykk av at de planer vi har vedtatt, og den forpliktende opptrapping som skal komme, vil endre dette over natten. Ting vil ta tid. Men vi setter inn tiltak for å øke kapasiteten både i 2.-linjetjenesten og i 1.-linjetjenesten, slik at vi får en bedre balanse mellom både det primærforebyggende og 1.-linjetjenesten og det spesialiserte tilbud i barne- og ungdomspsykiatrien i fylkeskommunene. Jeg tror at denne bedrede balanse vil endre bildet av at barne- og ungdomspsykiatri av kapasitetsgrunner fremstår mer eksklusivt enn det den bør.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Det er en meget viktig problemstilling representanten Gløtvold tar opp i sitt spørsmål. Problemet innen primærlegetjenesten er sammensatt og krever derfor bruk av ulike virkemidler. Jeg vil forsikre om at helsemyndighetene prioriterer dette feltet høyt. I tillegg til iverksettelse av ulike stimuleringstiltak legges det opp til en økning i utdanningskapasiteten i medisin, rekruttering av leger fra EØS-området og forenkling av godkjenningsordninger for utenlandske leger utenfor EØS-området. Et annet sentralt virkemiddel er lovregulering av ny nasjonal legefordeling som trådte i kraft 1. januar i år. Lovreguleringen erstatter den tidligere avtalebaserte ordningen mellom partene – de såkalte ULS-avtalene. Den nye ordningen innebærer at departementet skal fastsette årlige rammer for hvor mange nye legestillinger som kan opprettes i kommunehelsetjenesten og innen spesialisthelsetjenesten, inklusive statens egne sykehus. Det nyopprettede Nasjonalt råd for spesialistutdanning av leger og legefordeling skal gi departementet råd om denne fordelingsrammen. Det er lagt opp til at fordelingen vil skje i april/mai. Før denne fordelingsrammen er fastsatt, er det ikke adgang til å opprette nye stillinger. For primærlegetjenesten har jeg imidlertid sett det som helt nødvendig å etablere en overgangsordning fram til 1. mai 1999. Ordningen innebærer at sekretariatet for Nasjonalt råd har fått delegert myndighet fra departementet til fortløpende å behandle kurante søknader og fordele inntil 24 stillinger og avtalehjemler til primærlegetjenesten. Jeg håper med dette at igangsatte rekrutteringstiltak, bl.a. fra kommunene, derfor kan fortsette. I den mangelsituasjon vi nå opplever på legemarkedet, er det klart at markedskreftene ikke kan få fritt spillerom. For å belyse konsekvensene av dette kan jeg opplyse at det i 1998 ble fordelt 33 hjemler til kommunehelsetjenesten og 310 hjemler til spesialisthelsetjenesten. I tillegg har det innen spesialisthelsetjenesten og uten godkjenning fra det tidligere ULS-sekretariatet blitt opprettet til sammen 1 030 legeårsverk i løpet av de siste 2 – 4 årene. Jeg vil legge vekt på dette når departementet skal fastsette rammen for fordeling til primærlegetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Dette viser at det er behov for at staten går inn og styrer legefordelingen strammere i tiden fremover. Prioriterte satsingsområder skal være kreft, psykiatri og primærlegetjenesten. Prioritering av primærlegetjenesten er spesielt viktig av hensyn til innføringen av fastlegeordningen fra 1. januar 2001. Sykehusene vil derfor måtte vise moderasjon i sine krav.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-02-17:
Det er grunn til bekymring for utviklingen når det gjelder legedekning i de mindre kommunene i distriktene. Derfor har Regjeringen, med støtte fra flertallet her i denne sal, forsterket de nasjonale stimuleringstiltakene i forhold til legedekning i distriktene. 20 mill. kr er bevilget for 1999, og pengene vil bl.a. gå til tiltak som har med veiledning av turnuskandidater å gjøre, slik at disse ikke må veilede seg selv i sin turnustjeneste, tilskudd til videre- og etterutdanning av leger som er i tjeneste i distriktene, forsøk med nye modeller for legevaktsamarbeid og vikarordninger, støtte til kurs i nasjonale fag for leger som er rekruttert i EØS-området, i og for seg også utenfor EØS-området, for å nevne noen av de tiltak som skal møte nettopp det problemet representanten Ola D. Gløtvold nå påpekte.