trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Vi innser alle at dette er veldig kompliserte sammenhenger, og det er vanskelig å håndtere denne utfordringen. Men når jeg stilte spørsmålet til miljøvernministeren, som her sitter, og jeg tror han hører etter også nå, så var det fordi det er et selvstendig ansvar for regjeringen å ta ansvar for villreinstammen i Norge. Der har vi også internasjonale forpliktelser. Den utfordringen vi kommer til å stå overfor, er: Hvordan skal vi klare å gjøre det? Det som er bakgrunnen for mitt spørsmål, er: Er det tenkelig at man bygger en lang tunnel hvis rv. 7 ikke blir stamvei? Det tror jeg ikke. Og dermed kommer vi ikke til å imøtekomme den situasjonen vi har med villreinstammen, fordi det er en kostnad som er veldig vanskelig å håndtere, og når Vegvesenet sier mindre, lokale tiltak, er jo ikke det tilfredsstillende på noe sett og vis. Det kommer ikke til å løse utfordringen vi har med villreinstammen.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det er grunn til en lavmælt samtale rundt dette, og jeg vil si at hvis vi skal lytte til fagfolk – det var derfor jeg stilte spørsmålet til miljøvernministeren – så er fagfolkenes råd helt entydige, udiskutabelt helt entydige. Det er bare tunnel som kan løse utfordringen vi har med villreinstammen på Hardangervidda. For hvis vi ikke gjør dette, vil jo veien på et eller annet vis allikevel selvfølgelig eksistere over Hardangervidda, og det vil bli en stor utfordring. Jeg sier ikke at dette er et endelig valg av stamvei for Arbeiderpartiets del når det gjelder hvilken veiføring vi skal velge, men jeg sier at det bør være et element som tillegges mye større vekt enn det har vært gjort. For jeg har ingen illusjon om at det er mulig for Stortinget å bevilge alle pengene som trengs, hvis ikke rv. 7 får den statusen den har. Dermed blir vi stående der vi står, nemlig at vi ikke greier å oppfylle våre forpliktelser når det gjelder villreinstammen på Hardangervidda, og det er det som er mitt primære anliggende i saken.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-23:
«Verden står midt oppe i den sjette masseutryddelsen av arter. Hvis utviklingen ikke snur vil 2/3 av verdens bestander av dyr, fugler, fisker og reptiler være borte innen 2020. Hovedårsaken til at denne utviklingen skjer er at arealer bygges ned stykkevis og delt. Hva har statsråden gjort for å hindre at arealer i Norge bygges ned bit for bit?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-23:
Takk for svaret. Det spørsmålet som representanten Kolberg hadde oppe her, altså forrige spørsmål, var en god illustrasjon på problemstillingen, nemlig hvordan vi håndterer god økologisk tilstand for en av Norges aller viktigste ansvarsarter, villreinen, som er delt opp i rundt 25 underbestander, som burde ha vært én sammenhengende bestand, og veier er en av årsakene til at de er delt opp. Så vet vi at omtrent like mye som halvparten av Oslo kommune – et tilsvarende areal – fortsatt blir bygd ned hvert år i Norge, og at regjeringen har avviklet hensynet til villmarkspreget natur i arealforvaltningen. Mener statsråden at dette vil bidra til mer eller til mindre nedbygging av norsk natur i årene framover mot 2020?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-11-23:
Igjen: Takk for svaret. Jeg merker meg at statsråden setter fingeren på et helt avgjørende punkt, nemlig at det stadig konkluderes med at andre hensyn er viktigere enn ivaretakelsen av natur. Det er selvfølgelig det som er årsaken til at vi får mindre og mindre av natur som vi samtidig har vedtatt at vi skal ta vare på. Så har regjeringen i det budsjettforslaget som nå diskuteres, foretatt et kraftig kutt i Miljødirektoratets driftsmidler, som fører til at kanskje 30, opptil 50, stillinger blir kuttet i en sektor som altså får større og viktigere oppgaver i årene framover. Hva er statsrådens miljøfaglige begrunnelse for å svekke miljøforvaltningen på et tidspunkt som dette?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Fremskrittspartiets nestleder Ketil Solvik-Olsen lovte foran valget i 2013 at strømkundene ikke skulle måtte betale for krafthandel med utlandet, og uttalte følgende: «FrP er altså ikke kritisk til å handle strøm med utlandet, men det skal skje på en måte som ikke gir norske strømkunder høyere strømregning.» Hvordan vil statsråden sikre at nye privateide utenlandskabler ikke vil føre til høyere nettleie for norske strømkunder?»
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Som mangeårig medlem av Fremskrittspartiets politiske elite har statsråden åpenbart lært seg verdien av utenomsnakk. For her er det ikke snakk om kraftproduksjonen, det er snakk om overføringskostnader og virkningene av at private skal kunne eie og drive utenlandskabler, noe som gir et stort, tomt hull med hensyn til regulering av inntekter. Der har regjeringen gjort – og fått stortingsflertallet med seg på – en lovendring som medfører at private kan eie og drive utenlandskabler, men man har ikke sagt noe om hvordan inntektene skal reguleres. I dag eier og driver Statnett disse kablene, og inntektene går til å redusere nettleien. Derfor er spørsmålet: Hva vil statsråden gjøre for å sikre at nye privateide utenlandskabler ikke vil føre til høyere nettleie for norske strømkunder?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
For det første skiller ikke vedtaket mellom offentlige kraftselskaper og ikke. Det sies kort og godt at det ikke lenger er et vilkår at det er Statnett som skal stå som eier, dvs. at hvem som helst kan komme inn. Tvert imot, med det skillet vi skal ha i dag mellom produksjon og distribusjon av kraft, er det heller tvilsomt om kraftselskaper skal få konsesjon på denne type virksomhet. Det var det ene. Det andre er lønnsomheten, der det er sagt at disse ekstraordinære inntektene skal komme fellesskapet til gode. Statsråd Lien sa her i debatten at én måte å gjøre det på er å innføre en eller annen form for skatt på inntektene fra denne kabelen. Nå deler ikke jeg fremskrittspartistatsrådens tro på skatt som løsning på et problem. For her handler det om at strømkundene, nettleiekundene, ikke vil få del i den superprofitten som ligger i de kablene, dersom man tar det inn over skatteseddelen, istedenfor, som i dag, at det går til betaling av kostnadene i bakenforliggende nett.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Mitt spørsmål var, som presidenten sier, rettet til olje- og energiministeren: «Høyre og Fremskrittspartiet er stadig i front for å selge og privatisere norske naturressurser. Jevnlig kommer det forslag om fjerning av hjemfallsretten og salg av vannkraften. Høyres programforslag vil delprivatisere Statkraft. I programutkastet til Fremskrittspartiet står det: «Samtidig har vi ingen motforestillinger mot at private kan eie kraftverk/kraftselskap når det er hensiktsmessig.» Statsråden er regjeringspartienes fremste talsperson på energifeltet. Hvorfor er det så viktig for Høyre og Fremskrittspartiet å privatisere og selge norske vannkraftressurser?»
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Kan Fremskrittspartiets nestleder garantere at med Fremskrittspartiet i regjering består hjemfallsretten?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
I debatten som har vært om statlig utsalg av det som er noe av det viktigste vi har her i landet, har både næringsministeren og samferdselsministeren i dag prøvd å få det til å framstå som at man ikke driver den typen utsalg som vi er bekymret for. Da har jeg lyst til å spørre statsråd Solvik-Olsen om han er enig i det som Gunnar Gundersen uttalte til NTB for en tid siden: «Ut ifra debatten som har vært om det statlige eierskapet, er det bemerkelsesverdig hvor mye regjeringen har fått gjennomslag for.» Betyr det at Gunnar Gundersen tar feil, for vi har jo hørt her i dag at både næringsministeren og samferdselsministeren snakker ned regjeringens ambisjoner om å selge seg ut i statlig eide selskaper?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg har stilt et spørsmål til olje- og energiministeren, men han er på utenlandsreise og ser kanskje på utenlandskablene. «I DN 18. oktober er tillitsvalgt Rune Krutå ved Alcoa Mosjøen sitert: «Øker strømprisen med 1 øre vil Alcoa bare i Mosjøen betale 29 millioner kroner mer i året. Øker strømprisen med 10 øre vil det utgjøre 290 millioner i økt strømregning. 290 millioner er mye penger for et selskap som hadde 319 millioner i overskudd i 2015.» Hvorfor er det viktigere for statsrådene at private skal tjene penger på utenlandskabler enn å sikre stabile rammevilkår for norske arbeidsplasser?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg registrerer at man ikke vil svare på det man konkret spør om, og man prøver å snakke seg bort med mye annet. Det som er realiteten, er at vi har en ordning i dag der de lokale kraftverkene har sine nett, man har regionalnett, og man har kabler som går til utlandet. På den måten Fremskrittspartiet nå prater, betyr det nesten at man argumenterer for at man burde ha egne kabler over alt i landet. Det ville være helt ulogisk. Det er en grunn til at man er skeptisk til dette. Det er to logiske tilnærminger til at det ikke er fornuftig med frislipp på dette. Det er ikke slik man prøver å si i svaret, at det er andre offentlige aktører. Ja, akkurat i dag er det det, men det man åpner for, er at private nær sagt kan rulle ut kabel fritt, selv om det må en behandling til. Det er vitterlig slik at når Statnett har gjort det, har det bidratt positivt økonomisk, men slipper man dette løs, taper man den inntekten, som betyr mange arbeidsplasser. Så én gang til: Synes man det er greit at private skal få rulle disse kablene ut av landet vårt?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg konstaterer at Fremskrittspartiet og regjeringen er mer for ideologien «privat» enn å legge til rette for vekst av nye arbeidsplasser i landet. Det viste de nesten allerede fra første dag i regjeringskontorene. De har ikke gjort noe for industrien. Jo, det var da de angrep CO 2 -ordningen som var på tur til å bli innført. Heldigvis ble regjeringen reddet i land av Stortinget, noe som gjorde at kompensasjonsordningen ble opprettholdt. Det er akkurat den samme næringen jeg står her og peker på, som ble berørt. Alcoa Mosjøen, som er brukt som eksempel her, er en bedrift i Mosjøen som det ville være dramatisk for når det gjelder både CO 2 -kompensasjonen og hvis man nå får økte strømpriser. Direkte berører det over 300 arbeidsplasser og indirekte over 1 100 arbeidsplasser i et så lite samfunn. Spørsmålet mitt til slutt må nesten være: Hvor stopper dette? Er det sånn at det siste grepet man gjør i forsøket på å gi kraftkrevende industri dårligere rammevilkår, er det vi har sett nå? Eller kommer det enda flere forslag fra denne regjeringen?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Fiskeriressursane tilhøyrer det norske folk i fellesskap. Likevel går regjeringa Solberg i politisk plattform inn for evigvarande kvotar. Pliktkommisjonen vil gje industrikvotar og evigvarande konsesjonar til leveringspliktige trålarar. Desse trålarane har dispensasjon frå kravet om at norske aktive fiskarar skal disponere kvotane. Kan statsråden garantere at det ikkje vert gjeve evigvarande kvotar til leveringspliktige trålarar, og at regjeringa ikkje set nasjonalitetskravet i spel med industrikvotar?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Kommisjonen viser til at vekslande regjeringar har vore med på å uthola pliktene, det er eg einig i, men dei konkluderer òg klinkande klart med at det var Svein Ludvigsen frå Høgre som endra frå leveringsplikt til tilbodsplikt, som verkeleg gav nådestøyten til leveringspliktene. Eg tolkar eigentleg svaret frå statsråden slik at det verken er vilje eller evne til å konkludera og stå opp for nasjonalitetskravet og å gravleggja evigvarande kvotar. I Arbeidarpartiet har vi konkludert med at vi står opp for nasjonalitetskravet, uansett, og vi er òg ein garantist for at fisken høyrer til fellesskapen. Det kjem ikkje til å endra seg, uansett kva som vert lagt fram for Stortinget. I forslaget frå pliktkommisjonen er det nettopp evigvarande kvotar for leveringspliktige trålarar som vert føreslått, utan noka anna form for aktivitetsplikt. Folk har grunn til å vera urolege, for i programforslaget til Framstegspartiet seier dei at deltakarlova skal moderniserast. Er dette òg utgangspunktet til fiskeriministeren?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Utgreiinga som Arbeidarpartiet fekk gjort via Stortingets utgreiingsseksjon, viste at det var stort sannsyn for at nasjonalitetskravet vart sett i spel med dei endringane som regjeringa gjekk for, eller med det som ligg i den politiske plattforma. Men eg vil litt tilbake til dette med omsetjelege kvotar for den leveringspliktige flåten, for ein føreslår jo inga tidsavgrensing – ein dreg inn delar av kvoten, men føreslår inga tidsavgrensing. Eg er veldig glad om ministeren no seier at ein meiner det absolutt skal innførast. Viss resultatet av pliktkommisjonen vert at ein går bort frå det norske kvotesystemet for fisk – frå å vera ei avtale om samfunnsansvar og ressurskontroll til å verta ei handelsvare som skal vera for kvotebaronar og milliardærar, på kostnad av fellesskapen – kan ministeren vera med på det?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Representanten Heggø tar opp viktige spørsmål som vi vil få avklaring på i løpet av 2017. Pliktkommisjonens rapport, som også representanten Heggø kjenner til, jobber jeg med nå. Og jeg jobber hardt for å følge opp Stortingets vedtak om å legge den fram for Stortinget i år. Det er mulig at jeg glipper litt på det, for det er noen juridiske vurderinger her som er veldig vanskelige. Men da får vi avklart i hvert fall dette spørsmålet. Det som er interessant med hensyn til pliktkommisjonen og det som blir sagt der, og det tror jeg vi alle skal merke oss, er at pliktkommisjonen peker på at det er vekslende regjeringer som har gjort dette problematisk, inklusiv de rød-grønne. Så pliktkommisjonen er ganske tydelig på at årsaken til at vi har store problemer nå, er at tidligere regjeringer ikke har gjort jobben sin. Jeg synes også det er litt interessant å gå lenger tilbake enn til de rød-grønnes periode på åtte år. For hvis vi går tilbake til etter krigen, da vi bygde opp en filetindustri i Norge, som ble veldig bra, var det altså Arbeiderpartiet som på tross av betydelig motstand på 1950-tallet liberaliserte både trålloven og loven om eiendomsrett til fiskerne. Det drar vi med oss ennå. På 1980- og 1990-tallet greide ikke trålerne å levere, og de fikk store økonomiske problemer fordi Arbeiderpartiet innførte en markedsorientert fiskeripolitikk uten å gjøre noe med reguleringene. Bedriftene gikk konkurs, og trålerne ble solgt. Så har vi hatt en utvikling etterpå som gjør at vi ikke er kommet på skinner. Det har jeg hatt en intensjon om å gjøre noe med. Men når det gjelder de spørsmålene som stilles om pliktkommisjonen, er det Stortinget som vil få de avgjørende svarene. Jeg skal legge fram mine forslag og mine anbefalinger til det. Når det gjelder evigvarende kvoter og nasjonalitetskravet, er det sånn at leveringsplikten er knyttet til torsketrålkonsesjonene – dette blir veldig detaljert teknisk. Disse konsesjonene er tildelt uten at det er forhåndsfastsatt noen tidsbegrensing for dem. Men her kommer altså Eidesen-utvalget, kvoteutvalget, med sin innstilling og sitt forslag 13. desember, og så skal jeg legge fram mine anbefalinger i løpet av 2017. Så får Stortinget jobbe deretter. Men å konkludere nå, som Arbeiderpartiet ønsker å gjøre, før man har fått de grundige gjennomgangene av og debattene om dette, er jeg ikke villig til å gjøre.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Jeg får et spørsmål om dette litt senere i dag også. Fremskrittspartiet ønsker forenkling og modernisering, det kan ikke overraske noen. Det skriker også næringen etter. Næringen ønsker forenkling, modernisering og forutsigbarhet, og det er det jeg prøver å få til. Og så skal jeg svare helt tydelig: Pliktkommisjonen foreslår ikke noen endringer i konsesjonsvarighet. Jeg har nå dette til behandling og skal legge fram mine anbefalinger for Stortinget. Nasjonalitetskravet – og dette vet representanten Heggø at jeg har sagt før – i deltakerloven ligger bom fast. Denne regjeringen har ikke tenkt på – og det er helt uaktuelt – å foreslå endringer i nasjonalitetskravet med hensyn til hvem som eier et fiskefartøy. Da er jeg i hvert fall tydelig på det, men jeg regner med at selv om jeg er tydelig på det nå, vil jeg få disse påstandene litt senere også.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Det representanten Heggø her viser til, er den utviklingen som har vært. Jeg har vært fiskeriminister i elleve måneder. Det at Arbeiderpartiet stresser at kapitalen har gått over til kapitalister, har jo skjedd under andre regimer. Denne utviklingen har faktisk skjedd med Arbeiderpartiet ved roret. Og det er det jeg nå prøver å finne nye typer reguleringer for. Så jeg skal igjen være tydelig – og jeg sa det i stad: De konsesjonene som er tildelt uten at det er forhåndsfastsatt tidsbegrensinger, ligger der. Det er ikke foreslått noen endringer. Dette gjelder konsesjoner som er gitt under Arbeiderpartiet, eller gitt under andre regjeringer. Det ligger fast. Så skal jeg være tydelig på én ting til, og dette har også representanten Heggø hørt før: Havressursloven § 2, som slår fast prinsippet om at de viltlevende marine ressursene tilhører fellesskapet, ligger fast. Jeg og regjeringen har ingen intensjoner om å endre dette. Da har jeg også vært tydelig på det, og jeg håper og tror i senere debatter at det ligger fast.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Med all respekt: Det står ingenting i Fremskrittspartiets program om at man skal ha modernisering, nytenkning, som går på bekostning av fellesskapet. Dette er retorikk fra Arbeiderpartiet som de prøver å få befestet. Det står ingenting i Fremskrittspartiets program om at dette skal gå på bekostning av fellesskapet. Det er noe Arbeiderpartiet har laget selv. Jeg synes det er interessant at det dukker opp noe nytt nå: ressursfordeling mellom privatkapital og fellesskapet. Hva er privatkapital? Jeg skulle gjerne visst hva Arbeiderpartiet legger i definisjonen «privatkapital». Er det alle inntektene som kystfiskeren har ved å være privat næringsdrivende? Gjelder det de som jobber i havflåten, som får en viss lott? Er det privatkapital? Gjelder det de inntektene man har i sjøbasert industri langs kysten? Er det privatkapital? For meg handler dette om en balanse, og om å nå de målene som vi politisk har om å legge igjen mer ressurser langs kysten vår. Tro meg – i løpet av elleve måneder som fiskeriminister har jeg sett så mye positivitet der ute. Jeg er så heldig at jeg får lov til å reise ut og åpne settefiskanlegg, fiskemottak og filetlinjer. Det er lenge siden det har vært så positivt på kysten som nå. Det skjer veldig mye bra. Så jeg må kanskje først finne ut hva man mener med privatkapital. For hvis det er slik at Arbeiderpartiet faktisk ønsker seg nærmest en borgerlønn – at det offentlige skal betale fiskerne og de som jobber på fiskebåtene – så må man si det. Privatkapital er for meg noe positivt – det er fordi kystfiskerne har fått økt inntekt, kanskje mer inntekt enn i bransjer man kan sammenlikne seg med på land. Men så er det viktig – og det sa jeg i sted – at ekspertgruppen, altså pliktkommisjonen, har levert sin rapport. Det var et ønske fra Arbeiderpartiet og et samlet storting at jeg skulle sette ned en ekspertgruppe for å se pliktene i denne sammenhengen. Man kan like eller ikke like det pliktkommisjonen har lagt fram, men det er Arbeiderpartiet sammen med Stortinget som har ønsket denne pliktkommisjonen. Jeg skal jobbe med det. Jeg skal legge det fram for Stortinget – kanskje det ikke skjer innenfor den fristen Stortinget har satt, for her er det veldig vanskelige vurderinger, særlig juridiske. Da skal Stortinget få lov til å legge føringer. Det jeg er opptatt av, er at vi må lage forutsigbarhet for næringen. Vi er alle sammen enige om at disse pliktene ikke har virket. Så skal jeg ikke se lenger bakover. Ulike regjeringer har sørget for at man ikke har skapt den forutsigbarheten som næringen har ønsket seg, og alle er enige om at pliktene ikke virker. Jeg håper og tror at man tverrpolitisk finner fram til løsninger som gir forutsigbarhet og vekst for næringen framover.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Jeg skal garantere at denne regjeringen og undertegnede skal sørge for å snu den trenden som Arbeiderpartiet har sørget for – at bosettingen gikk ned, at inntektene gikk ned for fiskerne, og at man la ned lokalsamfunn langs kysten vår. Jeg gjør mitt beste for å snu den trenden. Jeg ser faktisk allerede nå en positivitet der ute. Antall fiskere øker faktisk i Finnmark. Det er lenge siden vi har sett det. Det skjer utrolig mye positivt. Så er det riktig at det ikke står i Fremskrittspartiets program at vi skal gjøre noe som går på bekostning av noe. Det gjorde det heller ikke hos Arbeiderpartiet, men det er ingen som har solgt så mye av fellesskapet som Arbeiderpartiet har gjort gjennom tidene – Statoil, Telenor, Kreditkassen, Norsk Medisinaldepot, Arcus, Olivin, aksjene i DnB, fôrselskapet Ewos, 500 000 dekar skog. Det har plutselig Arbeiderpartiet glemt. Men det er jo en del av fellesskapet som de har solgt til Tyskland, til USA osv. Det har gjort at vi har tapt milliarder av kroner, som er fellesskapets eierskap.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Det har jeg svart på. Nå venter jeg på Eidesen-utvalget, som skal legge fram sin innstilling i desember. Jeg er enig med representanten Grande i at dette er viktige debatter, og jeg tror vi får en langvarig og god debatt om kvoteutvalget. Det må skapes forutsigbarhet i alt det vi foretar oss i dette. Så er det slik at det Arbeiderpartiet – de rød-grønne – har gjort siden 2001, er å innføre en bearbeidingsplikt. Det har ikke løst noen verdens ting. Det laget bare problemer for industrien. Man fikk ikke lønnsomhet i industrien på grunn av dette. Derfor foreslo regjeringen i sin sjømatmelding å fjerne det. Nå har pliktkommisjonen vurdert alle disse tre pliktene i ett og kommet fram til en løsning. Jeg sier ikke at jeg går for den løsningen som pliktkommisjonen har kommet fram til, men jeg skal legge fram noen anbefalinger for Stortinget, og min anbefaling vil være én av flere løsninger.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Igjen et meget viktig spørsmål. Det mangler regelverk – helt riktig – og potensialet er helt enormt. Årsaken til at dette ikke har kommet på bordet ennå, er at vi jobber med forskriften, fordi de rød-grønne la fram et forslag til en forskrift i 2012 som ikke var gjennomførbar. Det som de rød-grønne ønsket seg, måtte legges til side fordi høringsinnspillene som kom inn om forslaget til forskrift, ga uttrykk for betydelige bekymringer rundt negative konsekvenser. Så har vi startet på nytt, og det jobber jeg med nå, for å få på plass en forskrift som ivaretar det som handler om både naturmangfold, havressursloven og det genetiske materialet. Jeg jobber med dette nå, og det skal komme. Når det gjelder representanten Henriksens kommentar om at det offentlige står for kostnadene, og at private aktører nærmest slipper gratis unna: Det er jo ikke noe spesielt for marin sektor. Det er ikke noe spesielt for marin sektor at forskning på offentlige institusjoner skaper ideer som forskere eller andre tar seg av under kommersialiseringen. Det er derfor vi har en så betydelig innsats på forskning som regjeringen har. Det er heller ikke riktig at de private slipper gratis til. Næringen betaler en betydelig avgift, som er med på å bidra til dette. At dette er viktig, er det ingen tvil om, men det er like viktig – og det tror jeg representanten Henriksen er helt enig i – at vi her må utnytte de fortrinnene vi har, som mange land misunner oss, og det er dialogen og kontakten mellom næringen, forskningsmiljøene, myndighetene og politikerne. At vi greier å få til dette sammen, er det viktigste vi må fokusere på. Jeg jobber som sagt med å ferdigstille et forslag til forskrift for uttak og utnytting av genetisk materiale. Jeg skal også legge fram en bioøkonomistrategi nå på mandag, som jeg tror mange vil finne interessant. Det er det eneste punktet der jeg kan si at jeg beklager at det har tatt litt for lang tid. Årsaken til at det har tatt litt for lang tid å legge fram denne bioøkonomistrategien, er at det er så stort mangfold der ute. Det er et så stort potensial. Det dukker opp nye elementer hele tiden langs kysten vår når det gjelder dette med bioøkonomistrategi. Denne regjeringen har ambisjoner – sammen med Stortinget og Arbeiderpartiet – om at hvis vi ikke er best på hav, så skal vi bli best på hav. Da handler det om å gå forsiktig nedover i rekken, for det dukker opp veldig mange nye arter som vi ikke vet hvordan vi skal håndtere, og som vi ikke vet hvordan vi skal prosessere. Derfor er også den Katapult-ordningen som regjeringen har fått på plass i 2017, så viktig, der vi bistår næringslivet med å forske og utvikle prosessering av nye arter.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Å garantere innenfor politikken – det vet både jeg og representanten Henriksen at er gambling, så det gjør man ikke. Jeg kan ikke garantere, for alt dette skal også forankres i Stortinget på et eller annet tidspunkt, på ulike måter, med tanke på at vi går nedover i verdikjeden. Det er ikke enkelt. Det var ikke meningen å kritisere den forskriften som kom i 2012, det var ikke sånn jeg mente det. Jeg tror vi har tatt lærdom av den også, for det forslaget til forskrift som de rød-grønne la fram, ga så mange innspill i høringsprosessen som ga oss så store bekymringer, at vi måtte starte på nytt. Derfor har vi startet på nytt, og jeg håper og tror at denne forskriften raskt skal være på plass. Til det siste: Det er enkelt å gi en garanti om at når vi får et næringsliv som utvider seg med tanke på bioøkonomi, vil det skal skape inntekter til fellesskapet. Det er ingen som skal gå gjennom dette og få tilgang til fellesskapets ressurser uten i en eller annen form å måtte betale for det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Jeg tror vi i fellesskap skal stresse å få fram et regelverk fortest mulig. Norge er best på dette, på forvaltning, og jeg tror vi skal beholde det fortrinnet – vi skal være best! Derfor tror jeg vi skal få på plass en forskrift som ivaretar utfordringene. Det er ikke enkelt, for forskriften hjemles i naturmangfoldloven, i havressursloven, og det har nær tilknytning til det folkerettslige arbeidet innenfor «access and benefit-sharing», altså tilgang og fordeling, herunder også framforhandlingen av Nagoya-protokollen under konvensjonen om biologisk mangfold. Det er ikke bare å slå fast en forskrift. Det er utrolig mange hensyn å ta, og hvis Norge trår feil på et eller annet område her, tror jeg ikke det tjener oss. Da vil vi redusere de fortrinnene vi har når det gjelder ressursforvaltning, biomangfold og bioøkonomi, som vi har store ambisjoner på. Men selvfølgelig: Jeg er helt enig med og akkurat like utålmodig som representanten Henriksen. Nå må vi få på plass et regelverk, for her er det et enormt potensial.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Norsk Tipping gir sosialt ansvarlige spill, og overskuddet finansierer idrett, kultur og viktige organisasjoner. Vi har avvist at spill skal være kilde til privat profitt, og vil ikke slippe til kommersielle utenlandske aktører. Gjennom ulovlig tv-reklame ser vi at internasjonale selskaper satser stort på å få del i spillmarkedet. Vil statsråden følge oppfordringen fra Organisasjons-Norge og eget strategiutvalg om å legge bort ideen om at sosial ansvarlighet og norsk frivillighet må vike for internasjonal spillindustri?»
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det er godt å høre at stortingsmeldingen kommer snart. Vi har ventet en stund på den nå. Når idretten, Organisasjons-Norge for øvrig og regjeringens eget strategiutvalg har vært så klare som de har vært i spørsmålet om å åpne for en lisensordning og uthuling av enerettsmodellen, vil det bli spennende å se de vurderinger regjeringen har gjort, og hva det er som har gjort at det har tatt slik tid å konkludere. Jeg har også lagt merke til at i partiet Høyres programutkast for neste periode er det foreslått å tillate flere spillisenser. For meg er det vanskelig å se sammenhengen mellom det og en fortsatt enerettsmodell. Kanskje statsråden kan forklare hvordan et slikt forslag kan henge sammen med å sikre Norsk Tippings enerettsmodell?
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg takker for svaret. For oss som er opptatt av å bevare Norsk Tippings enerettsmodell, er det fortsatt grunn til noe bekymring for framtiden og muligheten for at det åpnes for flere spillisenser. For hver krone som blir spilt hos Norsk Tipping, går 60 øre til gode formål. Ifølge Norges idrettsforbund vil det forholdet være 15 øre per krone fra lisensselskapene. Når regjeringen vurderer enerettsmodellen og muligheten for flere spillisenser, kan statsråden kanskje si noe om konsekvenser for norsk idrett og frivillighet ved en slik overføring av midler fra fellesskapet til kommersielle aktører?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-11-23:
Regjeringen vil føre en politikk som ivaretar hensynet til spilleavhengige. Samtidig vil vi sikre at inntektene fra pengespill i Norge tilfaller ideelle formål. Det er også slått fast i Sundvolden-erklæringen. Norge er et attraktivt marked for utenlandske spillselskap. De utvikler spill som er spesialtilpasset det norske markedet. Vi vet fra undersøkelser om spilleatferd at det særlig er slike tilbud som skaper spilleproblemer. Det er forbudt å markedsføre pengespill uten norsk tillatelse. De uregulerte selskapene driver likevel sin virksomhet fra andre land. Det er vanskelig for norske myndigheter å håndheve norsk lov i utlandet, og jeg mener derfor at det er viktig å bevisstgjøre norske spillere om de sentrale delene av norsk pengespillpolitikk. Med utgangspunkt i regjeringens handlingsplan mot spilleproblemer gjennomførte Lotteritilsynet informasjonskampanjer om de uregulerte selskapenes aktiviteter. Tilsynet fokuserte bl.a. på at disse selskapene ikke har tillatelse til å drive i Norge. Derfor er de heller ikke underlagt norsk regulering. Det er særlig viktig å få frem at selskapene ikke er pålagt norske ansvarlighetstiltak, f.eks. knyttet til tapsgrenser. Spillerne har derfor ikke samme grad av beskyttelse som ved deltakelse i lovlige norske pengespill. For tiden arbeider departementet med en stortingsmelding om pengespill. Etter planen skal denne fremmes for Stortinget i desember 2016. Meldingen vil bl.a. beskrive den teknologiske utviklingen på feltet og hvordan den utviklingen skaper utfordringer for norske aktører som møter konkurransen fra utlandet, nemlig uregulerte aktører. I meldingen vil vi også drøfte ulike tiltak som kan være med på å sikre en helhetlig og ansvarlig pengespillpolitikk. Et naturlig hovedtema i meldingen vil være om enerettsmodellen skal videreføres i sin nåværende form, eller om det skal innføres en lisensordning for pengespill, men det kommer jeg altså tilbake til overfor Stortinget før jul. Jeg vil avslutningsvis gjenta at sosial ansvarlighet er hovedfundamentet i vår pengespillregulering, og det er ikke aktuelt å la slike hensyn vike for økonomiske interesser.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-11-23:
Jeg kan snakke for det regjeringen jobber med, og jeg er glad for at det er forventninger til stortingsmeldingen som kommer. Vi har jobbet veldig grundig med den. På grunn av den teknologiske utviklingen stilles vi overfor en del nye utfordringer som gjør at det er et ganske krevende felt å jobbe med – det legger jeg ikke skjul på – men i Sundvolden-erklæringen slår vi fast at vi skal ivareta hensynet til de spilleavhengige, og det er det viktigste i norsk pengespillpolitikk. Samtidig vet også representanten at i partienes programprosesser skal man utvikle politikken, og der skal nye ideer diskuteres. Så får vi se hva Høyres landsmøte vil falle ned på og ende opp med, men jeg er glad for at representanten stiller spørsmålet, for dette er en viktig debatt.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-11-23:
Jeg er enig i at det positive med enerettsmodellen og en viktig del av den nettopp er at det sikrer inntekter fra pengespill til ideelle formål. Vi har sett en formidabel økning til idretten. Det er dilemmaet vi nå står oppe i i pengespillpolitikken, at vi er veldig glad for at idretten og andre organisasjoner får økte bevilgninger, samtidig som hensynet til de spilleavhengige skal ivaretas. Heldigvis ser vi at Norsk Tipping gjør en fantastisk jobb med å ivareta de spilleavhengige, at de følges opp veldig tett. Mitt svar er at det er de spilleavhengige og hensynet til dem som skal være utgangspunktet for pengespillpolitikken. Jeg er veldig glad for at vi har en ordning som gjør at vi kan styrke de ideelle formålene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Statskog selger i høst 15 eiendommer som samlet utgjør ca. 73 000 dekar. Flere av oss har ment at arronderingssalget nå burde være ved sin grense, og at det etter kjøpet av skog fra Borregaard/Orkla nå er solgt nok av dette for arrondering. Statskog kan spille en viktig rolle i utvikling av skogbruket. Vi trenger en stor aktør som Statskog i fellesskapets eie, og som ikke svekkes. Er regjeringen nå villig til å stanse ytterligere salg av fellesskapets eiendom i Statskog?»
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det var et svar akkurat som forventet. Jeg er noe overrasket over at statsråden ikke har registrert at Arbeiderpartiet i løpet av i hvert fall de to–tre siste årene har bedt regjeringa om å gå inn i og vurdere spørsmålet om hvor hensiktsmessig det er at man selger såpass mye som man nå faktisk gjør av Statskogs grunnareal. Det er ikke noen tvil om at forrige regjering åpnet opp for et arronderingssalg – jeg tror vi kan diskutere lenge om grensen ble satt i regjering eller hos Statskogs styre – men man må jo ha en løpende vurdering knyttet til hvor hensiktsmessig slike typer salg er. Det var riktig å ha et visst arronderingssalg. Vi har i Stortinget – jeg tror det var i fjor – foreslått at man skulle stanse arronderingssalget fordi det går for langt. Vår intensjon og vårt ønske er et kraftig og potent Statskog som kan være motoren i det grønne skiftet som vi står overfor. Jeg vil i så måte spørre statsråden om han ikke nå ser behovet for nettopp å ha et Statskog av en slik størrelse som vi nå har, for bl.a. å videreutvikle mulighetene for foredling.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Jeg føler at statsråden slett ikke svarer på de utfordringene jeg legger på bordet for statsråden og regjeringa. Vi er ikke imot at arealene drives, som statsråden nå var inne på, eller at det blir avvirkning – jeg holdt på å si snarere tvert imot. Min sterke oppfordring er at man nå virkelig tenker seg om. Det å selge betydelige arealer fra Statskog, slik man nå er i ferd med å gjøre, er en irreversibel prosess, det skaper skjev fordeling, og det er egentlig ganske dårlig butikk. Mitt spørsmål er: Er statsråden villig til å revurdere den innskrenkningen man faktisk gjorde i mandatet til Statskog for muligheten for å drive annen type næring – les: energi, særlig – men også faktisk å utvikle Statskog til å bli en stor skogeier som også kan ta del i den nødvendige foredlingen? Høyresida har stadig ropt på at vi trenger kraftigere enheter for å få det til. Burde vi ikke da ta vare på den største skogeieren vi har i landet, og skape muligheter for nettopp slik virksomhet?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Svaret på det er nei, og det bør følgjast opp av eit direkte spørsmål til Arbeidarpartiet: Kva er det som gjer at Arbeidarpartiet no har snudd? Utgangspunktet for nedsal av Statskog sine eigedomar handlar om at når ein fekk lov å kjøpe Orkla/Borregaard sine eigedomar i 2010, fastsette dåverande raud-grøne regjering, der Arbeidarpartiet var ein dominerande aktør, at ein skulle selje 600 000 dekar av Statskog sine eigedomar. Hittil har ein selt 440 000 av dei dekara som Arbeidarpartiet fastsette. Så spørsmålet snarare enn om regjeringa no bør stoppe opp, burde vere: Kva er det som har endra seg for Arbeidarpartiet frå 2013 til 2016, som gjer at Arbeidarpartiet no meiner det er feil å følgje opp sitt eige vedtak om nedsal i Statskog? For meg er det viktige at dette salet no går veldig godt. I stor grad er det lokale, eksisterande skogeigarar som kjøper desse eigedomane. 70 pst. av det som er omsett, er kjøpt av lokale skogeigarar i eigen kommune. I tillegg til det er Miljødirektoratet kjøpar, kommunesektoren sjølv kjøper skogeigedomar, og skogeigarar i nærliggjande kommunar kjøper skogeigedomar. Så dette er ei betydeleg styrking av det lokale eigarskapet til skog, eit lokalt eigarskap som vil sikre god avverking, lønsam avverking og moglegheit for ein ny skogindustri. Det er det viktigaste for meg, og difor vil salet av Statskog sine eigedomar halde fram – i tråd med både den bestillinga som Statskog fekk då Arbeidarpartiet styrte, og den tilleggsbestillinga ein har fått under denne regjeringa.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Vi har, og skal ha, eit sterkt Statskog. Men vi skal ha eit Statskog som greier å forvalte eigedomane sine optimalt for at dei kan levere overskot og ressursar tilbake igjen til eigaren sin, som gjer at vi bruker pengar som vi tener på desse selskapa, på å byggje ut velferdssamfunnet vårt vidare. Men då er vi faktisk avhengige av at areal vert drivne, og at det vert tilstrekkeleg avverking i dei. Det arronderingssalet som no føregår, som Arbeidarpartiet bestilte då dei sat i regjering og ikkje berre dreiv symbolpolitikk i opposisjon, skjer som ein direkte konsekvens av at det er ting å tene på at vi får betre eigedomsstruktur i skogbruket. Då får ein samla eigedomar, får høgare avverking og lågare kostnader. Så forundrar det meg igjen at Arbeidarpartiet ikkje ser verdien av noko av det viktigaste vi har i Noreg, privat eigarskap.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Vi treng fleire kraftige einingar, og det får vi når fleire skogeigarar no kjøper nye eigedomar som dei legg til dei dei allereie har, og kan utvide hogsten sin og avverkinga si og drive skogen godt, og med det skape lønsame arbeidsplassar i Distrikts-Noreg. Då trur eg det aller viktigaste er at Statskog er eit godt og velfungerande selskap på det Statskog skal drive med: utvikling av skogeigedomar som gjev lønsam avverking, som gjev lønsam avkasting til eigaren, som gjer at vi byggjer velferda vidare ut i dette landet. Arbeidarpartiet opptrer her og argumenterer som om det er skummelt at norske private skogeigarar får eige ein noko større del av dei skogsområda vi har. Jamt over er det trass alt slik at det er dei norske skogeigarane som gjer at vi har høg avverking i dette landet. Ein burde setje meir pris på det arbeidet som dei gjer.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Det vil eg ikkje. Eg er beden av fleirtalet på Stortinget om å sende dette forslaget på høyring. Det har eg gjort. Så skal eg summere opp høyringsinnspela og melde tilbake igjen til Stortinget basert på det. Men det er heilt rett at det kan verte ein litt annan eigarstruktur i jordbruket med desse forslaga. Først og fremst er det grunnleggjande positivt, for i dag ser vi ein situasjon i norsk jordbruk der leigejorddelen stadig går opp. Berre frå 2008 og fram til det siste talet vi har i 2014, har leigejorddelen i norsk jordbruk gått opp, til 44 pst. i 2014. Han var på 38 pst. nokre få år tidlegare. Viss denne utviklinga fortset, kan Arbeidarpartiet snakke alt dei vil – på inn- og utpust – om at ein hadde ønskt sjølveigande bønder landet over. Men utfordringa er at dei bøndene som driv i norsk jordbruk i dag, i stadig mindre grad eig dei areala dei driv på. Ein av dei viktigaste tinga vi kan gjere i landbrukssektoren, er å sørgje for ein velfungerande eigedomsmarknad, som gjer at folk kan kjøpe seg eigedomar, investere der og drive jordbruk fordi dei finn ein verdi i det, fordi det gjev lønsame arbeidsplassar, og fordi ein ønskjer å drive norsk jordbruksproduksjon. Kva er det som gjer at Arbeidarpartiet meiner at 25 dekar er den rette grensa, og ikkje 20? Det vil alltid vere grenseutfordringar når ein fastset nye grenser. Det dette handlar om, er at folk som eig sine eigne gardsbruk, akkurat som alle andre folk eig sitt eige hus, i størst mogleg grad sjølve er i stand til å vurdere korleis dei eigedomane skal omsetjast. At Arbeidarpartiet vil ta makta frå grunneigar og flytte ho til forvaltingsorgana i kommunesektoren eller høgare opp, er for meg ei gåte. Alle dei bøndene eg har møtt gjennom desse elleve månadene som statsråd, har vore opptekne av å utvikle gardsbruka dei kjem frå, opptekne av å skape verdiar i bygda dei bur i. Eg er heilt sikker på at over tid gjer alle dei folka som bur ute i Distrikts-Noreg, gode vurderingar knytte til sin eigen eigedom, og dei kjem til å gjere minst like gode vurderingar som dei vi er i stand til frå kontora våre i Oslo.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Det er ingenting som tyder på at det skjer. Trass i alt har vi sett ein situasjon i norsk jordbruk og i norske distrikt over tid der folk vel å la eigedomane stå udisponerte. Det har vore ei utfordring. Arbeidarpartiets svar på det har vore å løyse det med nye reguleringar. Mitt svar er å la folk omsetje sine eigne eigedomar. Eg trur det er eit betre svar for den norske sjølveigande bonden. Eg meiner framleis at det skal vere driveplikt på desse eigedomane. Det ligg også i det høyringsforslaget som er ute i dag. At det skal sitje kapitalsterke miljø på utsida av landegrensene og eige store landbrukseigedomar – eller små landbrukseigedomar – i Noreg som dei har driveplikt på, held eg for å vere svært lite sannsynleg. Så seier Arbeidarpartiet at dette er ei utholing av lova. Då vil eg gjerne vite: Kva slags utholing av lova skjer ved å flytte arealgrensa frå 25 til 35 dekar?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Endra eigedomsstruktur, som kan vere tilfellet, gjev også nye moglegheiter. Det er få ting som er så populære når dei vert lagde ut på finn.no, som mindre gardsbruk i distrikta. Folk vil drive gardsbruk i Noreg. Mange unge bønder satsar no millionar av kroner på sine eigne bruk, anten bruka er små eller store, for å drive matproduksjon over heile landet. Eg håpar og trur at endra eigedomsstrukturar faktisk gjev nye moglegheiter, slik at fleire tør å satse på matproduksjon rundt om i heile landet . Så er eg heilt overtydd om at det viktigaste grepet, som framleis ligg fast, er at det er driveplikt på desse eigedomane. Det gjer at skal ein drive ein jordbrukseigedom, må ein faktisk vere i nærleiken av han. Den enklaste måten å vere i nærleiken av der ein driv på, er å bu på garden som areala ligg rundt. Eg er heilt sikker på at dette gjev nye moglegheiter for lys i husa i Distrikts-Noreg, og bidreg, i lag med den landbrukspolitikken vi fører, til større optimisme i norsk jordbruk.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Når eigedomane vert kjøpte av andre, kan ikkje eg garantere for at dei vil leige ut områda til jakt og fiske på same måten som Statskog tidlegare har gjort. Ettersom dei eig eigedomen, kan dei f.eks. velje å bruke den jaktretten sjølv. Så det kan eg ikkje garantere for, men eg kan garantere for at Statskog framleis vil halde trykket oppe for å levere gode tenester der dei er eigarar. Så veit vi at både på jakt og på fiske har private eigarar også i dag betydeleg utleige av slike fasilitetar, som bidreg til at mange får oppleve den fantastiske gleda av å bevege seg i utmarka og bruke utmarksressursane våre, men det gjev også grunnlag for dei bruka som ligg rundt om i heile landet. Så er det heilt rett at i 2015 – som i tidlegare år – har denne regjeringa følgt opp vedtaket som Arbeidarpartiet gjorde då dei sat i regjering, om å starte arronderingssalet i Statskog. Eg legg til grunn, på same måten som i samband med innlegget til representanten Storberget, at Arbeidarpartiet med dette har snudd i saka om utsal og arronderingssal i Statskog, og då er spørsmålet: Kva er eigentleg grunngjevinga for det, når ein sjølv valde å gjere dette fordi ein meinte at det ville gje betre eigedomsstruktur i skogbruket og nye moglegheiter for effektiv og lønsam avverking? Så spørsmålet er, igjen, til Arbeidarpartiet – og kanskje kan denne representanten svare når representanten Storberget ikkje ønskte det: Kva er årsaka til at ein har snudd – frå 2013 til 2016 – og no er imot det ein sjølv føreslo?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Eg skal svare representanten etter beste evne. Eg registrerer at Arbeidarpartiet er for effektiv skogsdrift og for arrondering av eigedomar. Det var avklarande. Men det er heilt rett at retten til jakt og fiske som har lege på Statskog sine eigedomar, framleis kjem til å liggje på Statskog sine eigedomar. Så er det slik at for dei eigedomane som vert overdregne, vert også – som eg sa i stad – retten til jakt og fiske flytta til ny eigar. Eg kan ikkje garantere for korleis dei handterer den retten, som dei kjøper når dei får eigedomane, men vi veit jo at om lag 90 pst. av norske skogar i dag er eigde av private eigarar. I desse skogane føregår det mykje fiske, mykje friluftsliv og mykje jakt, til glede for langt fleire enn berre dei som eig eigedomane. Det gjer at eg har god tru på at også nye eigarar av Statskog sine eigedomar kjem til å bidra til at det framleis vil vere gode moglegheiter for jakt, fiske og andre verdiar som ein finn i utmarka, og at dette vert stilt til rådvelde for folk flest også i tida som kjem.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-11-23:
Ja, Statskog bør utvikle dei ressursane og framleis stille dei til rådvelde, både når det gjeld jakt, fiske og friluftsliv. Det legg eg til grunn at Statskog gjer for dei eigedomane dei held fram med å vere eigarar av, og det er det viktige. Samtidig er det slik at mesteparten av skogarealet ligg andre plassar – med eller utan dette arronderingssalet, som vi har brukt tid på å diskutere her i dag. Det betyr at kva som skjer på dei eigedomane, framleis er den viktigaste faktoren, men Statskog kjem til å ha moglegheit til å prioritere jakt, fiske og friluftsliv også i tida framover. Og ein av grunnane til at dei gjer det, er at ved å gjennomføre arronderingssalet får dei meir heilskaplege eigedomar, større moglegheiter til å utvikle ting samla, og dei kan ha meir fokus på det som er kjerneoppgåvene: effektiv skogsdrift, jakt, fiske og friluftsliv.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
«Konsesjonsloven er viktig for norsk matproduksjon, lokalt eierskap og bosetting i distriktene. Regjeringen fikk ikke støtte for å fjerne hele loven, men har sendt på høring forslag om blant annet å heve arealgrensene for konsesjon, boplikt og odel fra 25 til 35 dekar. Dette vil føre til at svært mange gårder, blant annet i Vest-Agder, ikke lenger blir omfattet av loven, og vi kan få en helt annen eierstruktur i landbruket. Høringen viser at mange er negative til endringene. Vil statsråden nå skrinlegge forslaget om endringer i loven?»
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Svaret var som forventet, men jeg tenker jo at når en først har hatt en sak på høring og det blir massiv motstand, kunne en ta det inn over seg. Og det er ikke så rart at statsråden har det synet, i og med at de på ideologisk grunnlag ville ha fjernet hele lovverket her. Forslaget er en gedigen uthuling av loven. Ut fra høringsuttalelsene fra regjeringen vil en også unnta fra konsesjon kombinerte jord- og skogbrukseiendommer der dyrket areal er under 35 dekar. I Agder har vi mange slike, og vi mener at de er rimelig store. I tillegg foreslås det at også rene skogeiendommer skal unntas konsesjon og priskontroll. I dag ser vi at flere ønsker å kjøpe slike eiendommer, fordi de vektlegger at jaktinteresser har stor betydning. Frykter ikke ministeren at med disse endringene kan resultatet bli at eiendommer selges ut av landet til kapitalsterke interesser?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-11-23:
Det er ikke tvil om at i de høringene som har vært, er de aller fleste ikke enig i det synet som statsråden her forfekter. Det er også andre endringer dette medfører. Så langt jeg har forstått det, forsvinner også den lovbestemte boplikten. Dette medfører at størstedelen av eiendommene, f.eks. på Sørlandet, i praksis unntas boplikt, som igjen medfører at en mindre del av eiendommen får bli i familiens eie. Hvordan mener statsråden endret eierstruktur vil endre bosettingen i distriktene?