Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-06-17:
Høyres Jan Tore Sanner forsvarte i sitt innlegg mindretallsregjeringens fortreffelighet, og sa at man skal lete lenge etter en stortingsperiode med «mindre dramatikk». Det har ikke helt sett slik ut når vi har sett Jan Tore Sanner komme ut av forhandlingsmøtene med Siv Jensen, men det var nå hans påstand i dag. I denne perioden har det ved hver budsjettbehandling vært snakk om et mulig kabinettsspørsmål for å få budsjettet vedtatt, slik det skjedde første høsten. Arbeiderpartiet har hatt mindretallsregjeringer fra 1986 og i nesten ti år, og hvis Høyre sjekker sitt utmerkede klipparkiv, tror jeg ikke de kan finne et eneste eksempel på at den daværende statsministeren måtte ut og spekulere i om man måtte ty til kabinettsspørsmål for å få vedtatt budsjettet. Det skjedde aldri. Men når statsministeren sa som en del av oppsummeringen av denne perioden at man hver høst har fått «vedtatt budsjetter i tide», må jeg si at hvis det er det som er kriteriet på lite dramatikk, legger man lista ganske lavt. Det blir i dag fattet et vedtak som Regjeringen selv sier ikke er holdbart, og som vil sette hundrevis av arbeidsplasser i bryggeri- og mineralvannbransjen i fare. I fjor fikk Arbeiderpartiet stoppet dette forslaget, avviklingen av denne miljøavgiften. Nå kommer det som et resultat av budsjettavtalen med Fremskrittspartiet. Grunnavgiften fjernes for engangsemballasje i plast, men skal bestå for kartong og boks. Dette er altså ikke å skape like konkurransevilkår, slik Siv Jensen forsvarte dette med i sitt innlegg, men det er konkurransevridende – en favoriserer plast framfor kartong og boks. Dette skillet er det ikke noe saklig grunnlag for, noe også Regjeringen sier i brev til komiteen. Skillet mellom engangsemballasje og gjenbruksemballasje er det derimot et saklig grunnlag for. Det er fortsatt miljømessige begrunnelser for denne avgiften. Ingen av de undersøkelser som er gjort, er brede nok til å underbygge en konklusjon om det motsatte. Flertallet er ikke villig til å etterkomme det en samlet treforedlingsindustri og silde- og fiskemelindustri ber om, nemlig å komme inn under kvotehandelsprinsippet i stedet for å fortsette med CO2-avgiften. Det er et mysterium at det ikke er mulig å få flertall for å gi viktig industri i Norge samme rammebetingelser på dette området som konkurrentene i utlandet har. Bortfallet av avgiftsinntekter i år som et resultat av et slikt vedtak utgjør om lag det samme som ved fjerningen av grunnavgiften på PET-flasker. Så det var altså ikke det at de ikke hadde penger til det. Dette er en næringspolitisk prioritering som i hvert fall ikke er til å forstå for «folk flest», som Regjeringens støtteparti ynder å snakke så mye om. Det er heller ikke lett å bli klok på hvorfor regjeringspartiene, som gjerne framhever næringsnøytraliteten som et viktig prinsipp, når det gjelder arbeidet for å få ned CO2-utslipp, skal tviholde på en særordning for en så konkurranseutsatt næring som treforedlingsindustrien. Det går mot en ny sommer, og jeg lurer på om vi også denne sommeren vil få oppleve friske utspill fra Høyre om lavere alkoholavgifter og/eller romsligere kvoter. Slike velgeragn har til nå fordunstet når budsjettet kommer i oktober, men hver sommer har jeg hatt gleden av å måtte kommentere det og bli spurt om hva Arbeiderpartiet mener om dette forslaget. I det hele tatt framstår regjeringspartienes og Fremskrittspartiets «record» når det gjelder særavgifter, ganske stikk i strid med det velgerne ble forespeilet foran forrige valg, og som Høyre har forespeilet skal skje i neste periode, for da er det visstnok avgiftene som skal settes ned. Ja, de må mye ned hvis det skal veie opp for de økningene som er skjedd i denne perioden. Rett nok ble flyseteavgiften fjernet, og avgiften på sprit satt ned med 25 pst., mens reduksjonen på øl og vin knapt nok ble merkbar. Men tobakksavgiften gikk merkbart opp, og fra i år økte altså momsen på alt annet enn mat. «Folk flest» har i sum fått en avgiftsregning på rundt 4 milliarder kr av dette stortingsflertallet. Jeg har ikke gått tilbake og sjekket, men det ville ikke forundre meg om dette kvalifiserer i hvert fall til en god plass i Guinness rekordbok over avgiftsøkninger gjennomført i en og samme stortingsperiode. Den hittil siste arbeiderpartiregjeringen reduserte bensin- og dieselavgiftene med 2,5–3 milliarder kr, og de satt ikke engang en halv periode. Så får vi håpe at velgerne til høsten gir disse avgiftspartiene avløsning i regjeringskontorene. For hvis det skal fortsette i denne retningen en periode til, blir det dyrt å være forbruker i Norge.