Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-03-16:
Den rød-grønne regjeringen har varslet en offensiv språkpolitikk. Vi har varslet at vi vil starte arbeidet med en stortingsmelding som tar for seg den totale språksituasjonen i landet. Hovedperspektivet vil være hvordan vi skal sikre det norske språkets posisjon som komplett og samfunnsbærende språk i Norge. I dette inngår også nynorskens posisjon og situasjon. Alle små språk i verden er under press. Gjennom TV og filmer, Internett, næringsliv, kulturliv og massemedia ser vi hvordan engelsken tar stadig større plass på bekostning av de små språkene. Slik også i Norge. Det er viktig med en aktiv politikk for å ta vare på tradisjoner og kulturuttrykk rundt omkring i verden, ikke for å stenge resten av verden ute, men for å ta vare på sin egen identitet og kultur nettopp i møtet med en levende global tidsalder. I denne politikken må vi også ha klare språkpolitiske målsettinger. Her står hensynet til nynorsken og nynorskbrukerne sentralt. For på samme måte som norsken er utsatt i en verden med mer og mer engelsk, er også nynorsken utsatt i en situasjon hvor bokmålet har et klart overtak. Kravet om minst 25 pst. av hver målform i informasjonstilfang fra sentrale statsorganer er et grunnleggende virkemiddel i norsk språkpolitikk. Jeg er glad for at innstillingen viser at dette har solid flertall i Stortinget. Dessverre er vi fortsatt et godt stykke unna å nå det målet. Meldingen viser at av det var 17,3 pst. på nynorsk, altså nesten 8 prosentpoeng lavere enn det forskriftsfestede minstekravet. Dette er likevel en økning fra perioden før, men det går for sakte. Vi trenger en forsterket innsats. Alle statsorgan skal etterleve reglene i lov om målbruk i offentlig tjeneste. I den framlagte meldingen har vi understreket at målbruksreglene er en del av de grunnleggende saksbehandlingsreglene som hviler på hvert enkelt statsorgan, og vi har uttrykt en klar forventning til at alle statlige ledere gir klar beskjed internt om at målbruksreglene heretter skal følges til punkt og prikke. Dette vil departementet nå følge opp i et rundskriv til alle sentrale statsorganer, der vi vil informere nærmere om innholdet i meldingen. Vi satser også på å bygge opp den statlige språkkonsulenttjenesten som ble foreslått for fire år siden, men som Bondevik-regjeringen ikke fulgte opp. Dette er kanskje det aller viktigste tiltaket på litt sikt, og det er et virkemiddel med positivt fortegn. Det betyr at det i regi av Språkrådet vil komme tilbud om hjelp og støtte, slik at vi også kan bidra til bedre kvalitet i det offentlige språket, enten det er bokmål eller nynorsk. Et bedre offentlig språk generelt vil også være et viktig delmål i den helhetlige språkpolitikken som vi vil komme tilbake til i den nye meldingen vi nå går i gang med. Det er et bredt politisk flertall bak hovedtrekkene i meldingen. Likevel er det noen alternative forslag. Fremskrittspartiet skriver i sine merknader: «Disse medlemmer mener at man i altfor lang tid har satt de to målformene opp mot hverandre – dette tjener ingen hensikt.» Det er jeg hjertens enig i, og jeg vil legge til: Vi trenger å dyrke og ta vare på begge våre målformer. Bokmål og nynorsk er umistelige bestanddeler av norsk språk og kultur. Fremskrittspartiet sier videre: «Det synes klart at nynorsk skriftkultur har tilført den norske kulturarv verdifulle skatter.» Igjen er jeg hjertens enig. Der vi skiller lag, er når det gjelder viljen til å ta i bruk offentlige virkemidler for å nå disse målene og for å støtte og stimulere nynorsk for å sikre nynorsk skriftkultur gode vekstvilkår også i framtiden. Enkeltmenneskers engasjement er selvsagt viktig, men vi må også ha en felles politikk, felles mål og felles tiltak for å sikre at vi faktisk klarer det vi har som ambisjon. Hvor fritt står f.eks. skoleeleven med nynorskbakgrunn når han skal ut i en verden dominert av bokmål? Hvor fritt står man når man på alle kanter bare møter bokmål? Hvor fritt står man hvis alle offentlige etater bare bruker bokmål? Det er sagt her i debatten og også nevnt i et av forslagene at man skal myke opp reglene slik at man skal kunne svare på begge målformer. Men stikkprøver i offentlig administrasjon viser at det er bare 3 pst. av de ansatte i sentraladministrasjonen som har nynorsk som hovedmål. Dersom vi overlater til det frie valget å svare, vil vi dermed få en så å si nynorskfri sentraladministrasjon, og nynorsken vil bli ytterligere marginalisert. Jeg vil i så måte vise til det den forrige regjeringen, der Høyre satt, sa, at man kan ikke bruke hensynet til minoritetene som påskudd for å svekke de nynorske tiltakene. Her er jeg og den forrige regjeringen helt på linje.