trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Det er egentlig litt trist å registrere hvilken utvikling denne saken har fått i Regjeringen. Fra å ha en statsråd i 2006 som hadde noen tanker om verdens energiforsyning og om hvor viktig det var med energikilder som kunne bidra, og dermed se et potensial der Norge har spesielle ressurser, spesielle forekomster, har en nå gått over til nesten ikke i det hele tatt å bry seg om temaet, men tvert imot kun se på tiltak innenfor egne grenser. Jeg ser gjerne at vi gjør mer på fornybar energi. Regjeringens resultater så langt viser at det er gjort svært lite, så her må det absolutt gjøres et arbeid. Men det betyr jo ikke at ikke den kompetansen som tross alt eksisterer i Norge på dette, de ressursene som finnes, også bør kunne utnyttes bedre i denne sammenheng. For å opprettholde kompetansen viser en til at en jobber selektivt med Euratom på enkelte saker, men det er også viktig at vi har kompetente folk i Norge som kan være med og bidra her. I dag er det én hovedfagstudent i kjernekraftrelatert arbeid ved Universitetet i Oslo. Hvordan ser statsråden for seg at vi i framtiden skal ha kompetente folk som kan jobbe med denne type spørsmål?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Det kunne vært verdt å stille flere spørsmål også, men med en statsråd som åpenbart ikke ønsker å diskutere temaet, har det ikke noen hensikt å tvinge ham til å stå på talerstolen. Ser en på IEAs rapport om hvordan en skal nå målet på 450 ppm, er potensialet som kjernekraft representerer, viktigere enn potensialet som CCS representerer, for å kunne nå det målet. Det gjør at Norge burde ha en egen interesse for dette. Vi har miljøer i dag som er flinke, vi har miljøer som jobber for Sverige. Men det en ser bort fra, er at disse miljøene begynner å bli ganske gråhårede. Det innrømmer de selv. Da det ble lansert en bok om thorium forrige mandag, bekreftet bransjen at de trenger påfyll av unge folk som har kompetanse, som har en vilje og et ønske om å drive med dette. Det ser en når en reiser rundt på universitetene, at det er en betydelig mengde unge folk som synes dette er spennende, som vil være med og bidra, ikke fordi de har en visjon om å bygge dette i Norge, men fordi dette som en internasjonal bransje er så viktig for den totale energiforsyningen at det er viktig å få utviklet den. Fordi en i Norge har mange perspektiver på miljø, på avfallshåndtering og på sikkerhet, har vi de holdningene som også gjerne trengs for å bidra til at det går i den retningen som vi ønsker, framfor at vi setter oss til side og sier at dette ønsker vi ikke å ha fingrene borti i dette hele tatt. Det er veldig passivt og veldig trist, og det er nesten slik at en ikke kan ta de som står og snakker høyest om faren ved klimaendringer på grunn av CO2-utslipp, helt på alvor, når de skal legge ned dagens olje- og gassvirksomhet i Norge, som IEA sier bør opprettholdes, og ikke skal kikke på kjernekraft, ikke skal kikke på vannkraft i Norge av betydning, og ikke har klart å få andre fornybare energisystemer på plass som utløser investeringer. Så til Statens strålevern: Jeg snakket med dem som laget rapporten i Statens strålevern, i motsetning til andre i debatten som gjerne bare har sett på NRK. Statens strålevern tok ikke stilling verken for eller mot kjernekraft. Det var ikke slik at de sa at dette var like ille uansett om det var thorium eller uran. De sa bare at det var likt. Men det kan være like lite farlig, eller det kan være like mye farlig. Statens strålevern ser åpenbart ikke noen sikkerhetsrisiko i det som en driver på med i Finland. Derfor synes jeg det er ganske feigt av SV å tillegge Statens strålevern meninger de ikke har. Når den norske regjering ikke ser problemet med kjernekraftverk i Finland, hvorfor kan en da påstå at Statens strålevern synes det er farlig med kjernekraft i Norge, og i det hele tatt farlig å se på kjernekraft i Norge? Det er også verdt å merke seg at Statens strålevern ikke tok utgangspunkt i et moderne thoriumbasert kjernekraftverk, men de tok utgangspunkt i en vanlig reaktor, der litt uran var erstattet med thorium, men ellers var alt likt. Da er det jo ikke rart at en får de samme resultatene, for da er det akkurat den samme teknologien en bruker. Det viser at debatten trenger et kunnskapsnivå som er høyere enn det vi har hatt i dag.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Det blir retorikk når statsråden gang på gang tar æren for Norges store fornybarandel som om det er noe denne regjeringen er ansvarlig for, når en vet at svært lite av det som er realisert i dag av fornybar energi, ble realisert under denne regjeringen. Potensialet utløses ikke. I Politisk kvarter i går ble dette debattert. Der påstod statsråden at investeringsstøttesystemet som Regjeringen nå bruker, er et godt system. Samtidig vet en at både Statkraft og StatoilHydro tar sine vindkraftinvesteringer ut av landet. Kapitalen flyter ut av landet, ikke til Norge. Fred. Olsen flytter ut av landet. Da er spørsmålet: Når en så inderlig i Politisk kvarter favnet om investeringsstøtten og sa at dette var et godt system – en fikk inn det siste ordet i debatten også og sa at dette var et godt system – håper jeg ikke det betyr at vi kan tolke det som at statsråden faktisk foretrekker dette framfor grønne sertifikater. Kan han avkrefte det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Nettpolitikk er viktig, men blir ofte glemt som en del av den store energipolitiske helheten – uten nett, ingen strøm. Slik sett gav saksordføreren en god redegjørelse. Det ble vi òg påminnet om på Scan-REF-konferansen på Lillestrøm – om den fornybare energi-satsingen – der flere politikere burde ha vært til stede og hørt analytikeren fra England, som viste til de store satsingene en har hatt der borte når det gjelder fornybar energi, men at de i den sammenheng glemte å ta med nettpolitikken. Dermed ble stort sett alt fem år forsinket før man fikk kraften på nettet. Det samme har det vært fare for skulle skje her. Nettpolitikk har ikke vært noe som har opptatt storting og regjering i så stor grad som den burde. Stort sett har en kun fått politisk debatt i media om dette når en har protestert på kraftlinjer som Statnett har ønsket å bygge rundt i landet, og som i tillegg har vært svært nødvendige kraftlinjer. Energi- og miljøkomiteen har gjennom et seminar med nettbransjen fått merke at incentivsystemet ikke har vært bra. Når det gjelder vedlikehold, tilsier systemet at en tyner nettet til det uforsvarlige ved at en nærmest helst skal oppgradere nettet dagen før det krasjer. Utfordringen er at en ikke vet hvilken dag det kan skje. En har òg et incentivsystem som ikke gir gode nok signal med hensyn til å utløse nye traseer for å få på plass mer fornybar kraft. I Hordaland ser BKK-Nett et enormt potensial ved å kunne fordele kostnader og ikke minst inntekter annerledes, som vil gjøre at de kan få på plass minst 1 TWh ny fornybar småkraft – gjerne 3,5 TWh – hvis alle får ja. Det som er poenget her, er at denne småkraften i utgangspunktet er lønnsom, uten støtte. Med en kraftpris på 40 øre er det en verdiskaping på over 400 mill. kr, som en her går glipp av ved at politikken svikter. I Hordaland går en altså glipp av over 1,4 milliarder kr i verdiskaping i året, hvis en regner med 3,5 TWh, som følge av at politikken svikter ved at nettselskapene ikke har de nødvendige incentivene. Jeg synes ikke det er noen vits med en stor retorikk i denne saken. Jeg vil gi enorm honnør til regjeringspartiene, som i denne saken har gitt regjeringen sin en arbeidsordre. Den arbeidsordren, som en har etterlyst i alle de andre sakene som vi har behandlet, og i de neste to sakene som vi skal behandle, har kommet her. Det er første gang, så langt som jeg kan huske, at de rød-grønne partiene har mannet seg opp til å gjøre det, og det synes jeg det står respekt av. Da håper jeg òg at Regjeringen leverer en runde på dette i energimeldingen, som faktisk ikke bare blir en omtale av temaet, men at en kommer med konkrete forslag til endringer i og med at det er energiloven en behandler, og ikke en melding. Igjen vil jeg gi honnør til saksordfører og til de rød-grønne, som sørger for at det er en samlet komité som står bak forslaget.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
En viktig del av nettselskapenes drift blir nå behandlet gjennom en forskrift om bemanning som NVE har ute til høring. En samlet bransje og veldig mange i fagbevegelsen har protestert på dette fordi de mener det blir en unødvendig bemanningsøkning som ødelegger økonomien, og at en ikke har behov for så mange folk. En tar vekk mye av fleksibiliteten som selskapene har, og påfører dermed nettbrukerne store ekstrakostnader. De viser til at det viktigste her er at myndighetene kommer med klare krav og gir en fleksibilitet til de ulike selskapene med hensyn til hvordan de skal møte kravene. Vil statsråden kommentere dette og gjerne sikre at dette som er en såpass kontroversiell politisk sak, kommer til Stortinget hvis han faktisk planlegger å gjennomføre forskriftsendringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Innlegget fra statsråden vitner om at der selvinnsikten mangler, er selvtilfredsheten en god erstatning. Jeg har tidligere referert, og vil gjøre det igjen, Trond Ryslett, leder i Småkraftforeningen, som sier at her realiseres det vannkraft og energi i Norge på tross av og ikke på grunn av Regjeringens energipolitikk. Så forsøker statsråden å gjøre et billig poeng av at det er et mindretall i salen som ønsker en stortingsmelding om vannkraftpolitikk. Dette forslaget kom jo fordi vi ser at også i de rød-grønne partiene er det et stort antall stortingsrepresentanter som i media har gått ut og sagt at vi må ha en debatt, vi må få nye retningslinjer, vi må satse mer enn det Regjeringens politikk har lagt opp til. Og da er det jo helt naturlig at en gjerne ber om å få en stortingsmelding, slik at en får en avklaring. Er det Miljøverndepartementets bastante nei, slik som statssekretær Heidi Sørensen skrev i media i sommer, som gjelder, eller er det synspunktene til alle dem som ønsker ja? Da er en stortingsmelding naturlig å ta opp, og spørsmålet er: Hvilken av disse sidene er det statsråden lytter til? Er det regjeringsmedlemmene som sier nei, eller er det stortingsrepresentantene som sier ja?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
For å prøve å være litt mer presis i spørsmålet, sånn at jeg får et svar: Alle er enige om at en skal balansere miljøhensyn, krafthensyn og sånne ting. Dette er ikke snakk om anarki på den ene siden og fullstendig bastant nei til alle prosjekt på den andre siden. Men Miljøverndepartementet, ved statssekretær Heidi Sørensen, hadde en omfattende leserbrevrunde i sommer som reaksjon på utspillene fra Arbeiderpartiet pluss Senterpartiets representanter Erling Sande og Ola Borten Moe, der man sa at man ikke skal revurdere vannkraftpolitikken, tiden for store utbygginger er definitivt forbi, man skal være restriktive. På den andre siden står altså de som mener at man må se på dette med nye øyne, på linje med det Fremskrittspartiet sier. Og da er poenget: Hvilke signal er det bransjen skal lytte til? Er det de som kommer fra regjeringsmedlemmer, eller er det de som kommer fra stortingsrepresentanter? Man kan ikke lytte til begge to, for da har man ingen sammenhengende politikk.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Jeg skal innrømme at jeg ikke har sitat på at representanten Nordtun ble pepet ut, men reaksjonen fra Lyse Energi ville hatt den samme effekt – og det ville sannsynligvis vært det som skjedde hvis en var på en fotballkamp. Da ville en brukt anledningen til å pipe ham ut. For i Stavanger Aftenblad, 19. mai 2008, står det i en artikkel: «Stortingsrepresentant Tore Nordtun trodde han kom med gladnyheter. Men Jørpeland Kraft ble skuffet.(…) (…) Det er ikke helt det samme som å pipe ut, med mindre han har stort mellomrom mellom tennene, men det uttrykker ingen stor glede over den politikken som Regjeringen på det tidspunktet førte. Så har det blitt gjort forbedringer. Mange av oss er glade for at Jørpeland Kraft har blitt igangsatt som prosjekt. Men poenget mitt med å vise til den artikkelen var jo at Regjeringen gir inntrykk av at dette går så inderlig vel, mens industrien, bransjen, opplever så mange ulike signaler at de ofte ikke tør investere. Det har vært så mye endringer innenfor dette politikkområdet fra Regjeringens side at en har skapt betydelig usikkerhet. Og så er en heldig fordi bransjen kommer med så mange prosjekter at en del uansett blir gjennomført. Men det er altså ikke Regjeringen som har vedtatt at naturressursgrunnlaget finnes. Det er Regjeringens politikk som gjør at mange av dem ikke klarer å bli realisert. Det er det vi diskuterer og prøver å få gjort en endring på.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Investeringsbeslutning for fullskala anlegg på Mongstad skal tas senest i 2012. Så er det enkelte i debatten som gir inntrykk av at dette realiseres uansett. Men jeg tror de fleste aktørene som er med på dette, regner med at man i 2012 kan ta en vurdering av teknologi, hvor langt man har kommet med pilotanlegg, hvilke erfaringer man har og hvilke kostnader det er. Da er spørsmålet: Hvordan tolker statsråden dette med Mongstad? Vil man i 2012 ta en gjennomgang? Og er det da en mulighet for at man da sier nei, vi kan ikke nok, vi bør bruke litt mer tid på pilotanlegg for å sjekke at det funker og se om vi skal modifisere, gjerne bygge et annet pilotanlegg, for det viktigste her er å få suksess, ikke å være tidlige ute med noe som ikke virker? Eller anser han at man her skal ta en positiv investeringsbeslutning i 2012 uansett?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-12-02:
Aller først har jeg lyst til å gi uttrykk for at hvis det blir mer energieffektivisering i dette huset, blir kanskje representantene nødt til å bruke stillongs og vanter, for det er ganske lav temperatur her i dag. Men til Liens innlegg har jeg lyst til å understreke et par ting. Vi er ikke imot å få kartlagt potensialstudien. Det skriver vi sågar i vår flertallsmerknad. Det hadde vært ønskelig med bedre resultater fra Enova enn det vi har hatt fram til nå, men det er altså et faktum at Regjeringen nå har gitt Enova helt andre ressurser enn det som har vært tilfellet tidligere. Det betyr også at de tiltakene som ligger i kjølvannet av Enova – ulike programmer rettet inn mot områder som er spesielt omtalt i forslaget – mest sannsynlig vil gi bedre resultater. Vår utfordring er noe som vi ikke automatisk kan løse i denne sal, fordi mye av vurderingene knyttet til energieffektivisering henger sammen med mulighetene og vurderingene når det gjelder økonomiske forhold. I mange tilfeller er det fremdeles langt billigere å la være å foreta energieffektiviseringstiltak. Regjeringen har veldig tydelig trukket opp linjer med tanke på krav til bygninger når det gjelder energieffektivitet og energibruk. Og vi kunne selvfølgelig kanskje gått enda lenger. Men hvor går i utgangspunktet smertegrensen? Og hvor er fornuften? Det er jo der det ligger – å få utløst det potensialet. Jeg tror det er en kombinasjon av marked og styring som vil løse utfordringene. Så beklager jeg at jeg kanskje var litt overrasket over at Fremskrittspartiet denne dagen – gjennom sine forslag til de seks sakene vi skal behandle – kanskje kom til å forestå tidenes største byråkratisering opp mot Olje- og energidepartementet og i utledningen av det. Det er bare å erkjenne at situasjonen kanskje er endret litt når det gjelder Fremskrittspartiet og deres holdning til byråkratiske løsninger.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-02:
En samlet komité er helt enig om at vi trenger en helhetlig tilnærming til landets energiforsyning. Likevel er det kun opposisjonen som står sammen om forslagene. For Høyres vedkommende er det fem punkter som er viktige. Vi må få til en utvikling av norsk produksjon, vi må øke energieffektiviseringen, og vi er enige i det som er skrevet i innstillingen, nemlig at en kilowattime spart er den mest miljøvennlige kilowattimen. Vi trenger ny produksjon og ikke minst ny fornybar produksjon, og vi trenger helt andre støtteordninger enn det vi har i dag. Vi trenger å få på plass miljøkonsekvenser både i forhold til produksjonen og ny produksjon, og vi trenger å se på distribusjonen av strøm og annen kraft. Derfor er det behov for nettopp denne gjennomgangen, en potensialstudie for energieffektivisering foreslått av Kristelig Folkeparti. Regjeringen har ikke evnet å levere energimeldingen som har blitt lovet gjennom tre år. Hadde Regjeringen gjort jobben sin, hadde dette forslaget ikke vært nødvendig. Men når Regjeringen ikke gjør jobben sin, er det opp til opposisjonen å fremme forslag og muligheter for tiltak. Det er jo også grunnen til det Terje Aasland tar opp, til at det nå gjennom flere saker foreslås en rekke utredninger. Regjeringen tar ikke sin jobb på alvor og leverer ikke til Stortinget det Stortinget ønsker og ber om, og det som det er et sterkt behov for innenfor et samlet energimarked. Denne potensialstudien burde ha vært unødvendig, men forslaget ligger her, og Regjeringen har ikke levert. Og det vil øke tiltakslysten dersom vi følger opp med mulighetsstudier og ser hvilke støtteordninger som skal til for å realisere de mulighetene som ligger her. For mulighetene er enorme. Vi har store muligheter når det gjelder husholdninger, bygg, industri og transport. Vi identifiserer en rekke av dem, men likevel har vi nesten ikke sett tiltak fra Regjeringens side for å gjøre noe som helst med dem. Ikke bare trenger vi denne mulighetsstudien, men vi trenger faktisk en helt annen grobunn for å se på tiltaksordninger, og det kommer først etter september neste år.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-02:
La meg begynne med å berømme Thoriumutvalget for det arbeidet de gjorde da de pekte på muligheter og utfordringer ved å ta i bruk thorium til energiformål. Fusjonsteknologi og thorium har muligheter til å gi oss ny energi – sårt tiltrengt energi – på sikt. Det som Thoriumutvalget slår entydig fast, er at vi har behov for langt mer forskning både på kjerneenergi, på fusjonsreaktorer eller på thorium. Vi i Norge er heldige som har slike vannkraftreserver som vi har. Like fullt ser vi nå at det norske forbruket i et normalår overstiger den norske produksjonen. Vi har så langt tatt en kraftfull avstand fra bygging av kommersielle atomreaktorer i Norge, nettopp på grunn av de to hovedutfordringene, nedsmelting – og innenfor det også andre ulykker og lekkasjer – og ikke minst avfallsproblematikken. Likevel ser vi at innenfor det som Thoriumutvalget nå har gjennomgått, finnes det muligheter vi bør se videre på, uten av man konkluderer med noe annet enn det som Thoriumutvalget gjør, nemlig at Norge trenger mer kunnskap. Derfor har Høyre fremmet et forslag der vi, i likhet med Fremskrittspartiet, ber om en stortingsmelding om kjernekraftpolitikk, som samtidig ser på muligheten for et norsk medlemskap i Euratom. I tillegg til Fremskrittspartiets forslag foreslår Høyre å legge til grunn dagens gjeldende politikk om å avvise kommersiell bruk av konvensjonell kjernekraftteknologi. Med andre ord, det vi ber om, er en ren oppdatering i forhold til mulighetene ved thorium og fusjonsteknologi. Jeg fremmer dermed det forslag som Høyre står alene om i innstillingen, men ønsker også å knytte to avsluttende kommentarer til thorium generelt. Det er en kjensgjerning at atomkraft er en del av, og kommer også i framtiden til å være en svært viktig del av, verdens energiforsyning. Det som thorium så langt synes å kunne bidra med, er at det ikke kan brukes i våpenteknologi, da heller ikke til atomvåpen. Det er utelukkende positivt. La meg også knytte en avsluttende kommentar til våre to forskningsreaktorer, henholdsvis på Kjeller og i Halden. Begge reaktorene er svært gamle. Jeg legger til grunn at Høyre, og jeg antar flere, ønsker en oppdatering av situasjonen ved begge reaktorene – om man skal gå inn for en oppdatering av utstyret og en generell fornying, eller om man faktisk nå ønsker å legge ned reaktorene. Jeg ser fram til en kommentar fra statsråden til akkurat det, enten i dagens debatt eller på egnet måte.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-02:
Det er en betydelig presset statsråd som nå går bort fra forrige ukes feilaktige påstander om at denne regjeringen har gjort svært mye innenfor grønne sertifikater, og at den forrige regjeringen ikke hadde gjort noe som helst. Jeg er glad for at statsråden nå presiserer sine påstander, for saken er den at Bondevik II-regjeringen gjorde svært mye for å ha et grønt sertifikat-marked på plass, noe som ville ha gitt et helt annet støttesystem og en helt annen kraftutbygging innenfor fornybar energi. Jeg synes det er en god idé å begynne slik som representanten Kvassheim gjorde, nemlig med at klimagassutslippene i Norge øker, Norge går i feil retning, og vi ser at vi ikke gjør nok. Vi ser at store norske selskaper, som Statkraft og Fred. Olsen Renewables, faktisk investerer betydelige summer ute, men unnlater å investere like mye hjemme. Det er nettopp fordi støttesystemet i Norge er langt fra så godt som det man finner ute. Man kan sågar si at Norge har et av de dårligste støttesystemene for fornybar energi sammenlignet med resten av Europa. Regjeringens svar er utelukkende Enova. Man kommer i debatt etter debatt tilbake med Enova som svar og nærmest sier: Hva er spørsmålet? Da grønne sertifikater ble vraket av Regjeringen, ble dette storting lovet minst like gode støttesystemer som det grønne sertifikater ville ha gitt. Da er det jo pussig å se at ni av ti planlagte vindkraftprosjekter etter vrakingen av grønne sertifikater ligger i en skuff. Det er en samlet opposisjon som ivrer for grønne sertifikater, og ser at det vil være betydelig bedre enn det som så langt har kommet fra Regjeringen. Det er også grunnen til at dagens opposisjon står sammen om å foreslå et nasjonalt grønt sertifikat-marked, som vi alle er innforstått med er en overgangsordning, og som ikke er å foretrekke framfor et internasjonalt sertifikatmarked. Norge kommer til å bli innbefattet i EUs fornybardirektiv, og det vil være svært viktig at Norge allerede nå gjør seg klar til å få utnyttet det på best mulig måte. Vi har mye å gjøre nasjonalt. La meg bare avslutningsvis gi statsråden noen gode forslag, for det tror jeg statsråden trenger: Bruk penger på saksbehandling innenfor NVE – gjør også den saksbehandlingen betydelig mer ja-orientert! Fjern fylkesmannen og fylkeskommunen i saksbehandlingen, og overfør mye til lokaldemokratiet! Og: Se på avkastningskravet i Enova – også med hensyn til støtteandel!
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-02:
Det var en polemisk diskusjon til å begynne med i dagens debatt knyttet til alle opposisjonens forslag. Nå viser det seg jo gjennom debatten at det er høyst betimelig at opposisjonen setter frem forslag, fokuserer på saker og etterlyser standpunkt fra Regjeringen, ettersom Regjeringen nok en gang ikke leverer hva Stortinget ønsker og har behov for. Vi har dessverre en regjering som spesielt innenfor fornybar energi fullstendig mangler ambisjoner. Vi ser også, slik det har kommet frem i denne debatten, at når Småkraftforeningen, som burde være en av Senterpartiets nærmeste allierte, går så til de grader ut og kritiserer Regjeringen, så er det nettopp fordi man gjennom dagens politikk ikke klarer å utnytte det potensialet som ligger der for fornybar kraft, og spesielt for vannkraft. Saken gjelder egentlig hva som finnes av potensial, for så å få på plass tiltak for å utnytte det potensialet. Det mener Høyre er en god idé. Vi trenger rammevilkår, vi trenger opprustning, vi trenger utvidelse av eksisterende vannkraftinstallasjoner, og vi trenger en konsesjonsbehandling som er betydelig smidigere enn dagens. Og vi trenger ny småkraft, ikke minst. Det er spesielt skuffende, sett fra et distriktssynspunkt, at vi ikke klarer å utnytte det småkraftpotensialet som åpenbart finnes, bedre. La meg også si at verneplanen ligger fast, også for Høyre. Likevel er det et stort potensial for skånsom nyutbygging og opprustning. La meg som avslutning bruke mitt eget fylke som eksempel, som egentlig ikke er noe annet enn et småkrafteldorado: Sørlandet opplever dessverre, i likhet med resten av landet, lang saksbehandlingstid i NVE. Jeg er glad for at statsråden har tatt grep i forhold til NVE, men det kommer lovlig sent, og det er ikke gitt at dette er kraftig nok for å få ned saksbehandlingstiden betydelig. Vi ser innenfor beskatning – og la meg nevne grunnrentebeskatningen spesielt – at vi har en beskatning som gjør det lønnsomt for utbygger å bygge ut mindre kraftverk enn det det egentlig var mulighet til innenfor vassdraget, noe som også ville ha minimal betydning for miljøet. La meg også nevne at vi innenfor konsesjonsbehandling og innenfor hele søknadsprosessen finner både lokale myndigheter, fylkeskommune, fylkesmann og NVE. For Høyres del er det en selvfølge at man kutter ut fylkeskommunen, og at fylkesmannen gjøres om til en ren lovlighetskontroll. Det står og faller på politisk vilje. Foreløpig faller vi dessverre ned på «vil ikke». Men – igjen – en ny regjering vil nok se på dette med helt andre øyne, og vi trenger en helhetlig satsing for å utnytte potensialet som finnes.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-12-02:
Norske klimagassutslipp øker – i likhet med resten av verdens. Det skjer samtidig som regnskogene forsvinner og havet mettes for CO2 – og dermed også forsures. Miljøet trenger akutt hjelp. Norges fremste bidrag kan og bør være innenfor karbonfangst og -lagring. Vi må bidra fra det norske storting til å utvikle ny teknologi. Det er innenfor ny teknologi vi ser et enormt potensial både for å rense norske og ikke minst internasjonale, store utslippskilder, og for å skape en ny, norsk miljøindustri. Dette prosjektet har et enormt miljøpotensial, samtidig som vi leverer et enormt industrielt potensial til Norge. Men det gjøres bare hvis teknologien blir så billig at resten av verden er villig til å ta den i bruk, og at den også kan brukes til å rense kullkraft.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Jeg syns det er bra at vi diskuterer energieffektivisering i salen her, for vi kan ikke bare diskutere ny produksjon når det er snakk om hvordan vi skal komme klimaendringene til livs. Jeg har bare lyst til å komme med en kommentar til representanten Tord Lien. Jeg takker først for de hyggelige ordene. Dem satte jeg pris på. Jeg er også veldig enig når det gjelder plug-in hybrider, de bilene som nå kommer for fullt fra 2010, som kommer til å representere et alternativ for vanlige familier i Norge som trenger biler av en viss størrelse og ikke kan ha f.eks. en liten Buddy. Det som vi er nødt til å få gjort noe med, er infrastrukturen knyttet til transport, muligheten til å lade opp batteriene. Her foregår det masse spennende rundt omkring i byene og også i noen distrikter, bl.a. har Lærdal tatt mål av seg til å bli en distriktskommune som satser på infrastruktur for elbil, og det syns jeg er et eksempel til etterfølgelse. Det er også slik at vi har initiativer internasjonalt som f.eks. Better Place, som er veldig spennende, som etablerer seg bl.a. i Israel og i deler Danmark. De er i dialog med norske myndigheter for å se på muligheten for også å ha batteribyttestasjoner. Her kommer det til å skje en revolusjon, og det er også noe av grunnen til at SV ser det som mulig å fremme et forslag om at vi internasjonalt skal jobbe for et forbud mot nybilsalg av bensinbiler fra 2015. Det mener vi er fullt ut realistisk. Når det gjelder vannkraft, mener jeg at det viktigste på det området er opprusting og utvidelse av allerede eksisterende vannkraftutbygginger og å legge til rette for mini-, mikro- og småkraftutbygging, men hvor man har planer, slik at man ser dette i en helhet. Det er også fryktelig viktig, som jeg var inne på i mitt innlegg, å konvertere strøm fra oppvarming til elektrifisering bl.a. av transportsektoren og av sokkelen. Der har vi en betydelig jobb å gjøre. Noe av det som Regjeringa har gjort på det området, er å bevilge 100 mill. kr mer til Enova i år i revidert budsjett, hvor vi bl.a. får 10 000 kr til også å installere solfangere, i tillegg til pelletsovn og varmepumper. Det er også viktig at vi får på plass energiplaner i kommunene. Det jobber vi også aktivt med. Men der har vi en utfordring bl.a. når det gjelder kompetansen i kommunene, fordi mange kommuner ikke har miljørådgivere. Det bør vi jobbe med framover. Kanskje vi kunne fått et lokalt miljøløft. Kommunene kan spare betydelige summer hvis de iverksetter energieffektiviserings- og økonomiseringsprogrammer, men da trenger de kunnskap. Enova kan brukes, men jeg tror også vi trenger å styrke den lokale kompetansen i kommuneadministrasjonen. Veldig kort en liten merknad til Fremskrittspartiet: Det er i hvert fall på ett område de prøver å få gjort noe med det såkalte byråkratiet, og det gjelder tilsynene. De kutter bl.a. Petroleumstilsynet med en del millioner kroner. Det syns jeg er et dårlig eksempel til etterfølgelse.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
For å slutte der hvor statsråden slapp, kunne man trekke fram både elavgifta, fyringsoljeavgifta og avgiftspolitikken når det gjelder biler generelt, hvor Fremskrittspartiet kommer ut med et særdeles dårlig resultat når det gjelder energieffektivisering. Tvert imot vil resultatet bli økt forbruk av fossil energi og dårligere klimaregnskap. Men det bryr antakelig ikke partiet seg om. Så til spørsmålet om vannkraftutbygging, og småkraftutbygging i særdeleshet: Det har aldri vært slik at SV er imot småkraftutbygging. Poenget er at vi ønsker å få det inn i planer hvor man ser helheten, slik at vi ikke bygger ut litt her og litt der, og ikke ser resultatet før det er for sent og man har bygd ut for mye av norsk natur. Det har vært vårt standpunkt hele veien – og det er det fortsatt.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
Det er en skuffet statsråd som er til stede her i salen i dag, og det må han jo gjerne være – skuffet over sin egen innsats eller over hvordan vi andre debatterer denne saken. Men vi i opposisjonen prøver å ta bransjen og industrien på alvor. Når de gir oss tydelig beskjed om at man ikke vet hvor det er mest lønnsomt å drive energieffektivisering, for man vet ikke hvor energien brukes eller hvor mye som brukes på hvert enkelt sted, ber vi om en helhetlig potensialstudie, slik EU har gjort. Ja, som EU-motstander vil jeg si at de likevel gjør noe klokt i EU på dette området. Statsråden viser til Regjeringens viktigste tiltak, Enova. Men heller ikke i sitt innlegg nevner han et eneste konkret tiltak som Enova driver med når det gjelder energieffektivisering. Men de hadde en idédugnad i går i tre timer. Jeg ber om fem eksempler fra denne idédugnaden på nye energieffektiviseringstiltak som statsråden vil presentere for Stortinget når bordet er ryddet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
Jeg tror ingen i denne sal er uenig i at den mest miljøvennlige terawattimen er den vi ikke bruker. Men det påligger oss alle et stort ansvar for å bruke energi på en fornuftig måte, både som enkeltmennesker, fra industriens side, fra oss som storsamfunn og som politikere. Og det er her denne saken vi nå diskuterer, kommer inn. Det må aldri bli slik at kunnskap er farlig. Kunnskap er viktig for å ta de rette beslutninger, for å gjøre de rette tiltak og for å nå det målet som vi alle har om at vi ikke skal ha en temperaturøkning på over 2 grader. Fra 1990 til 2007 har vi hatt en økning i bruk av elektrisitet på 28,1 TWh i Norge. I Sverige har det vært en økning på 16 TWh og i Danmark 5,3 TWh. Enova er et viktig redskap, men spørsmålet er om vi kan slå oss til ro med den utviklingen når vi ser hva våre naboland har klart, kontra det vi har klart så langt. Vi vet at situasjonen er forskjellig. Vi har vannressurser på en helt annen måte enn det de har i Danmark. De har brukt vinden mye tidligere. Vi skal bruke den. Men spørsmålet som må stilles fra denne talerstol i dag, er jo om dagens energiminister synes at den økningen han her ser når det gjelder bruk av elektrisitet, er en økning som han er fornøyd med med tanke på de klimautfordringer som vi står overfor.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
Statsråden prøver å tillegge meg meninger som jeg ikke har, og som jeg heller ikke uttalte i mitt innlegg, om å ha ferdig spikrede opplegg når det gjelder grønne sertifikater. Det har aldri tidligere vært i min munn, men jeg måtte nå sitere statsråden på dette. Jeg har lyst til å gå til brevet som statsråden skrev til komiteen 28. august: «(…) høyere støttenivå for å utløse nye prosjekter». På hvilke områder har statsråden lagt til rette høyere støttenivå når det gjelder småkraft, bølgekraft, solenergi og saltkraft, i forhold til det signalet som statsråden sendte til komiteen 28. august? (…)
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
For Kristelig Folkeparti er det å være gode forvaltere å bruke de ressursene vi har. Norge har mye vannkraftressurser og de har vi brukt. Derfor har vi en høy fornybar- andel på over 60 pst. Men at vi har en høy fornybarandel på 60 pst. vil ikke si at vi i dag er ledende når det gjelder utvikling og utbygging av fornybar energi. Å trekke parallellen fra de 60 prosentene til dagens situasjon er for meg et retorisk triks som statsråden prøvde seg på i forrige uke i denne sal, og det står jeg på. I min replikk til statsråden utfordret jeg ham på det svaret han har gitt i komiteen, at han vil ha høyere støttenivå for å utløse nye prosjekter. Statsråden brukte da 45 sekunder av svarreplikken på å snakke om vindkraft. Jeg nevnte ikke vindkraft, men småkraft, bølgekraft, solenergi og saltkraft og hvilke høyere støttenivå disse fire områdene har fått som en overgangsordning til vi kommer dit vi vil alle sammen: det felles grønne sertifikat-markedet med Sverige, som forhåpentligvis bare er første start på et større sertifikatmarked sammen med andre land.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
Endelig har vi en sak hvor Regjeringen kommer opposisjonen i møte og vedtar god politikk, selv om den ikke er foreslått av den selv. Det er et faktum at vi har behov for en bredere analyse av de virkninger som har vært av nettutviklingen siden innføringen av energiloven i 1990. Klimaforliket har også satt en ny standard for norsk energipolitikk, med store krav til å endre rammebetingelsene for nettvirksomhetene. I framtiden vil vi øke produksjonen av fornybar energi betydelig, samtidig som vi skal redusere bruken av fossilt brensel og bruke energien mer effektivt. Olje- og gassvirksomheten vil kreve mer energi i framtiden etter som flere installasjoner vil måtte elektrifiseres med strøm fra land. Den nye energipolitiske dagsordenen krever en ny nettpolitikk. Når Regjeringen nå går med på å foreta en gjennomgang av nettpolitikken i forbindelse med evalueringen av energiloven, forventer Kristelig Folkeparti at en foretar tilstrekkelige grep for å møte framtidens utfordringer. Et veldig viktig overordnet område er forutsigbarhet – at det er forutsigbarhet i forhold til investeringer, at de som skal investere, vet hva de kan forvente seg. Investeringsincentivene må styrkes. Nettselskapene må ikke tape på tilknytning av gode fornybar-prosjekter eller utbygging av fjernvarme. Vi må kunne få til en sanering av gammelt nett der dette er fornuftig. Konsesjonsbehandlingen bør forenkles og effektiviseres, og kostnadsfordelingen ved utbygging av nett i regioner med mye fornybar energi bør gjennomgås med tanke på å lette nettkostnadene for forbrukerne lokalt. Kristelig Folkeparti har store forventninger til evalueringen av energiloven på dette punktet, men også på punkt som man i denne sal tidligere har vært enig om skal legges inn i energiloven. Vi ser fram til å få denne til behandling i god tid før sesjonen er ferdig, slik at vi kan få en god behandling av en så stor og viktig sak.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
I Norge har vi mellom 130 og 140 nettselskaper. I Frankrike har de ett, og i Storbritannia har de seks selskaper. Storbritannia har jo vært nevnt i andre debatter i dag. Nettleie er et av de områdene jeg tror både statsråden og undertegnede får mange henvendelser om. Forbruket kan vi gjøre noe med som forbrukere, men nettleien bare er der, og mange opplever den som ikke helt rettferdig. Det er blitt hevdet at gjennom en effektivisering og en strukturendring av nettselskapene kan nettleien gå ned til under 20 øre pr. kilowattime. Er det et ønske som statsråden har å klare å få til en lavere nettleie gjennom en effektivisering og en strukturendring?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-02:
I en kjent norsk sangstrofe heter det: «Me bur oppå ein plass der som ingen skulle tru at nokon kunne bu.» Vi har bosettinger rundt omkring i landet der vi ikke skulle tro at man kunne bo, men vannkraften har gjort det umulige mulig. Vi har store vannressurser i landet. Vi har brukt dem. Vi har brukt dem på en fornuftig måte, vi har forvaltet ressursene våre godt, og det skal vi også gjøre i framtiden. Vi skal ha vannkraftutbygging på en skånsom måte i forhold til miljøinngrep. Vi må også satse på opprustning og utbygging av eksisterende vannkraftverk. Det er det ikke tvil om. Vi har et overordnet mål når det gjelder de klimautfordringene vi står overfor: at temperaturen ikke skal stige med mer enn 2 grader. Skal vi nå dette målet, ja, så må mange tiltak på plass som er direkte rettet inn mot dette målet. Da må det være slik at de som ønsker å satse på fornybar vannkraft, møter den røde løperen og ikke spikermatten i forhold til offentligheten. Det gjelder f.eks. tilgang til nettet, som vi har diskutert tidligere i dag, det gjelder konsesjonsbehandling i NVE, som det skjer en forbedring av, det gjelder anketiden ved en eventuell anke til Olje- og energidepartementet, og det gjelder også konsesjonssøknaden – hvor detaljert denne skal være. Dem vi snakker om i forbindelse med mikro-, mini- og småkraftverk, er gründere. Det er ofte jeg møter – om det er i Valdres, Telemark eller Østfold – en bonde som sier: Jeg gjør disse investeringene fordi jeg ønsker å investere for framtiden, for neste generasjon. Skal vi klare å ha med slike mennesker – som vi må – på klimadugnaden, ja, så må de møte den røde løperen fra det offentliges side. Vi har som land en god ressurs, og den skal vi bruke på en fornuftig og effektiv måte. Fra Kristelig Folkepartis side mener vi at det er et gode som vi også skal kunne eksportere ut av landet for å kunne fase ut kullkraft eller annen forurensende kraft og slik være med på den store internasjonale klimadugnaden som vi alle må ta del i.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-12-02:
Vi menneske er innretta slik at vi har lettare for å ha eit høgt forbruk av det vi har god tilgang til – og sparar fyrst når goda er knappe. Slik er det med energi òg. Vi har den fordelen i dette landet at vi har hatt god tilgang på energi – særs god. Dette er ein stor fordel som vi gjennom tidene har brukt til folkets beste. Det skal vi framleis gjere. Samtidig veit vi at klimautfordringane som verda står overfor, og som òg Noreg har forplikta seg til å bidra til å avgrense følgjene av, fordrar at vi både reduserer CO2-utsleppa, sparar energi og produserer meir fornybar energi – for alt dette heng saman. Med det som bakteppe bør vi som forbrukarar og nasjon både prøve å redusere straumbruken vår og bruke den energien vi produserer, på ein best mogleg måte. I Noreg bruker vi t.d. store mengder straum på oppvarming. Tilgjengeleg straum og eit kaldt klima har gjort dette til eit naturleg val. Det ligg etter Senterpartiets syn eit stort potensial i i større grad å bruke bioenergi som kjelde for oppvarming, og dermed frigjere straum til å bruke på område der det gjev større effektivitet. Samtidig vil ein kunne nyttiggjere seg mykje oppvarming som i dag går til det vi heime i Nordfjord kallar å fyre for kråkene. Vi kunne bruke den energien som ligg i avfall, matrestar, gjødsel, kloakk og ikkje minst i trevirke av ulik sort til oppvarming. Det er altså ein vinn-vinn-situasjon. Den elektrisiteten som vi frigjer, bør vi bruke til å erstatte energi som er tufta på fossile energikjelder. Transport og privatbilisme er ein openberr sektor å satse tyngre på å få elektrifisert. Industri og næringsliv, som petroleumsnæringa, er andre døme på sektorar. Rett energi på rett plass er derfor eit målretta og riktig klimatiltak. Vi frå Senterpartiets side er derfor glade for den konstruktive og offensive haldninga Regjeringa har på dette feltet, og for signala om å satse endå meir offensivt i tida som kjem. Vi har eit stort potensial for energisparing i bygg, eit potensial som vi må hente ut gjennom dei krava vi stiller til energibruken i bygningar, og gjennom auka kompetanse i næringa når det gjeld energieffektive løysingar når ein byggjer. Enova er eit viktig verkemiddel for å oppnå resultat på dette området. Auka forskingsinnsats er eit anna verkemiddel, fordi ei effektiv energiomlegging og energisparing i mange tilfelle er avhengig av gode teknologiske løysingar som gjev resultat. I denne saka er opposisjonen utolmodig. Det er eit godt utolmod, for det står ikkje i kontrast til det som er Regjeringas målsetjing. Når vi i denne salen konkurrerer om å finne løysingar som er i tråd med regjeringserklæringa, er det ein situasjon som vi i Senterpartiet kan like. Men det som er endå viktigare, er at vi står samla om gode løysingar for miljøet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-12-02:
Senterpartiet er ikkje tilhengar av ei stortingsmelding om kjernekraft. For det fyrste fører kjernekraftproduksjon vesentlege miljøutfordringar med seg, all den tid avfallsspørsmålet ikkje er løyst – det er ikkje noko teikn til ei løysing med det fyrste, heller ikkje ved bruk av thorium. Den andre grunnen er tryggleiksrisikoen både ved denne typen produksjon og ved avfallshandteringa. Kort sagt meiner vi i Senterpartiet at det er feil veg å gå. Dette er ikkje eit satsingsområde, og det bør ikkje vere eit satsingsområde for Noreg. Både saksordføraren og representanten Thorkildsen har på ein grundig måte fortalt oss om dei konsekvensane ein slik produksjon kan få. Eg ser ingen grunn til å ta opp igjen det som tidlegare har vore sagt. Men eg har lyst til å leggje til eit moment til slutt, nemleg behovet for prioritering innanfor energipolitikken. For det er slik at Framstegspartiet ikkje prioriterer innanfor energipolitikken. Dei kjem med stadig nye forslag om meldingar og utgreiingar om alle område innanfor energiproduksjonen. Det er ingen kunst å vere politikar dersom doktrinen til kvar tid er: Meir til alle, alltid. Vi i Senterpartiet trur at politikk handlar om prioritering. Vi meiner at skal Noreg prioritere innanfor energipolitikken, er det den fornybare energiproduksjonen som bør vere vår nisje. Det er den rette vegen å gå for eit land som ikkje berre har sett seg som mål å forsyne eige land med rein energi, men på sikt også bidra til klimaarbeidet gjennom eksport av rein energi.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-12-02:
Vi er i denne debatten bedne om å ta stilling til eit framlegg frå representantane Elisabeth Aspaker, Elisabeth Røbekk Nørve, Øyvind Halleraker og Ivar Kristiansen om å be Regjeringa utgreie ein nasjonal marknad for grøne sertifikat. Det er eit stort engasjement frå eit breitt politisk fleirtal i denne salen om å etablere ein grønt sertifikat-marknad saman med Sverige. Ein slik marknad vil kunne gje gode stimuli til få opp ny produksjon av fornybar energi og i eit endå høgare tempo enn i dag. Samtidig er komiteen samla om at å sikre produksjon av fornybar energi til å dekkje eige forbruk og til framtidig eksport er blant dei viktigaste bidraga Noreg kan gje for å redusere dei globale klimagassutsleppa. Mange var skuffa då det fyrste forsøket på å etablere ein slik marknad ikkje førte fram i starten av denne stortingsperioden. Denne hausten melde statsråden i brev til komiteen at Regjeringa no har etablert ei forståing med Sverige om utviklinga av ein felles marknad for elsertifikat, og at ein tek sikte på å ferdigstille arbeidet innan 1. oktober neste år. Dette arbeidet har brei politisk støtte, noko som er yttarlegare understøtta i klimaforliket mellom regjeringspartia, Kristeleg Folkeparti, Venstre og Høgre. Medan mindretalet meiner ein bør starte arbeidet for ein nasjonal marknad for grøne sertifikat samstundes som ein har samtalar med den svenske regjeringa, meiner fleirtalet at vi bør halde fast på den strategien den norske regjeringa har lagt til grunn og anbefalt Stortinget for det vidare arbeidet. Eg legg til grunn at mindretalet sjølv kjem til å gjere greie for sitt syn og fremje dei forslaga som dei meiner er turvande i oppfølginga av innstillinga. Fleirtalet i komiteen gjev full støtte til Regjeringa i arbeidet med å etablere ein norsk-svensk sertifikatmarknad. Fram til denne er på plass, viser fleirtalet til at den viktigaste reiskapen for å fremje produksjon av fornybar energi er Enova. I avtala mellom staten og Enova av 2008 er det lagt til grunn at det skal utløysast 18 TWh ny miljøvenleg energiproduksjon og energisparing innan utgangen av 2011. Basisåret er 2001. Minimum 4 nye TWh vassboren varme frå fornybarkjelder og 3 TWh ny energi som følgje av vindkraft skal vere kontraktfesta innan utgangen av 2010. I komande budsjettår har Enova ei ramme på nærare 1,5 milliardar kr, noko som gjev eit vesentleg bidrag for å nå dei offensive måla ein har teke på seg. Etter Senterpartiet og resten av fleirtalet sitt syn er auka produksjon av fornybar energi både rett og viktig. Det er viktig ikkje berre for å sikre eigen produksjon, men fordi fornybar kraft frå vårt land på sikt kan erstatte ureinande kraftproduksjon i Europa, og på den måten kan vi vere med og bidra til å redusere utsleppa av CO2. Arbeidsplassar og kompetanseutvikling er viktige tilleggseffektar av ei slik satsing. Fleirtalet meiner vi når målet om auka produksjon av fornybar energi best gjennom å halde fram satsinga på Enova og arbeide vidare med etableringa av ein norsk-svensk sertifikatmarknad. På denne bakgrunn rår fleirtalet til at framlegget blir lagt ved protokollen.
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-12-02:
Lat meg begynne med å nemne at eg synest det er passeleg freidig for så vidt av Venstre, men i alle fall av Høgre å vise til dei auka CO2-utsleppa som vi no har fått, når vi veit kvar dei CO2-utsleppa kjem frå, og når vi veit kva politikk som blei ført i førre perioden når det gjaldt å avgrense utslepp. Debatten i dag handlar om fornybar energi og om grøne sertifikat. Det blir hevda at planane var lagde då den nye regjeringa tok over. Tidlegare olje- og energiminister Odd Roger Enoksen svara bekreftande då vi spurde han om det: Ja, planane var lagde – dei var lagde i ein skuff. Vi har etter kvart teke tak i mange av dei feila som den førre regjeringa gjorde i sin energipolitikk, og vi har rydda opp etter den førre regjeringa. Det gjeld også med omsyn til NVE, som var nemnt her. Så kan eg ha respekt for at vi har ulike syn når det gjeld ordninga med grøne sertifikat. Men det som eg må ta avstand frå, er den elendigheitsbeskrivinga som særleg Framstegspartiet kjem med frå talarstolen når det gjeld fornybar-produksjon. Det er altså slik at i den avtaleperioden ein er inne i når det gjeld fornybar-produksjon, er det kontraktsfesta med Enova 18 TWh. Berre for vasskraft, som vi skal snakke om seinare her i dag, var det i fjoråret gitt klarsignal for 1,2 TWh, og det er meldt inn og søkt om 7,5 nye TWh med dagens regime. Så er det sjølvsagt lov å ynskje seg meir, men eg trur det er på tide at Framstegspartiet tek ein runde rundt i landet og ser på det som skjer i dag på fornybar energi-området, og på den produksjonen som er i gang. Ein har jo frå Framstegspartiets side i denne salen til og med gjort forsøk på å prate seg vekk frå eigne programformuleringar – turbinar, rørgater, vindparkar og biovarmeanlegg kan ein ikkje snakke seg vekk frå. Ein kan reise ut og ta og kjenne på dei, og i delar av dette landet handlar faktisk debatten om nett – ein debatt som vi riktignok skal ha seinare her i dag – om å byggje ein kapasitet for nett som gjer at den nye energiproduksjonen som er under oppsegling, kan førast ut av dei områda der han blir produsert. Som sagt: Det er lov å ynskje seg meir, men eg trur det hadde tent Framstegspartiet til ære å vere noko meir nyansert med omsyn til kva som er realitetane når det gjeld produksjon av fornybar kraft i landet vårt.