trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Det er et grundig og gjennomarbeidet forslag representantene Tenden og Skei Grande har lagt fram. Forslaget tar opp mange av de ulike problemstillingene rundt å utforme effektive virkemidler for å fremme etablering og utvikling av oppstartsselskaper med stort vekstpotensial. Det hører vel med til sjeldenhetene at Stortinget går så detaljert til verks i forslag i denne sal. Det betyr at det er et stort engasjement bak det, det betyr antakelig at det er gjort et godt forarbeid med kontakt med folk som har erfaring på dette området, og jeg oppfatter forslaget som et konstruktivt innspill til hvordan de ordningene vi har, kan bli enda bedre. Inntrykket av forslaget er at det ikke er noe som skal komme i tillegg til de virkemidlene som allerede eksisterer, men at det går på hvordan de virkemidlene vi har, enda bedre kan vris inn mot hva bedriftene faktisk trenger. Vi er, som i en tidligere debatt her nevnt, inne i en stor gjennomgang av de virkemidlene vi har. Behovet for kapital i ulike bedrifter er noe vi følger i den prosessen, og vi jobber løpende med å se hvordan de systemene vi har, passer til de ulike fasene i en bedrifts etablering og vekst. Som regjeringen varslet i sin politiske plattform, vil vi gjøre en samlet vurdering av ordningene med statlig kapitaltilførsel til små og mellomstore bedrifter i en tidlig fase. Siktemålet er at vi kommer fram til et system som sørger for at bedrifter med gode og lønnsomme ideer kan få finansiering. Jeg er glad for det underliggende premiss som egentlig ligger i forslaget, nemlig at staten og det offentlige har en viktig rolle å spille i næringslivet. Det er ikke alle som mener det, men det skinner veldig godt gjennom i forslaget fra representantene at man mener at det offentlige med et godt virkemiddelapparat kan bidra til vekst- og næringsutvikling. Så er det slik at Innovasjon Norges ordninger er på et rekordnivå. Riktignok har vi tatt ned noen av de midlertidige innsatsene i finanskrisetider, det varslet vi da vi kom med dem, men fortsatt er altså de virkemidlene Innovasjon Norge har, på et veldig høyt nivå. Det vil de fortsette å være i årene framover, og så får vi jobbe sammen for å gjøre dem mest mulig effektive.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Nå ga jeg nettopp uforbeholden ros til partiet Venstres innstilling til at staten kan spille en meget aktiv rolle i næringsutvikling. Jeg kan nok kanskje ikke gi den samme uforbeholdne hyllest til replikantens parti. Jeg mener at vi gjennom de ulike offentlige kapitalordninger kan bidra til innovasjonslån, etablererstipend, innovasjonstilskudd, tapsavsetninger osv., som vi har 213 mill. kr til i budsjettet for 2011, og jeg mener at staten også spiller en stor rolle gjennom det eierskapet vi har i mange bedrifter. Så jeg tror vi har mye midler til disposisjon. Det jeg oppfatter at Venstre foreslår i dette forslaget, er forbedringer på hvordan dette skal være mer målrettet mot de behovene bedriftene har. Det er en innfallsvinkel jeg synes er konstruktiv, og det er et spor jeg ønsker å følge i det arbeidet vi har framover, bl.a. i den helhetlige gjennomgangen etter evalueringen av Innovasjon Norge.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Det er vel en replikk som ligger litt på siden av saken vi behandler, men jeg vil likevel si at jeg er åpen for alle endringer som bidrar til at næringslivet går bedre. Men jeg har sagt at det er noen forutsetninger for å få til en slik endring, bl.a. må vi sørge for at vi opprettholder de offentlige inntektene. Vi trenger penger til helse, eldreomsorg og skole. Vi kan ikke la skattekutt gå ut over viktige velferdsordninger. Vi må opprettholde fordelingsprofilen. Det vil ikke være bærbart å gi skattelette i millionklassen til de aller rikeste i Norge. Vi må ha en fordelingsprofil som folk flest forstår og godtar. Da må man vri skatten over på andre ting, og der har jeg oppfattet at opposisjonsledere har vært ganske avvisende. Men vi har gjort endringer i formuesskatten. En halv million færre mennesker betaler formuesskatt i dag sammenlignet med slik situasjonen var under Bondevik II-regjeringen. Dette har skjedd under den rød-grønne regjeringen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Som jeg sa i mitt innlegg, så synes jeg forslaget er interessant, særlig premisset for forslaget, nemlig at vi må se på om de virkemidlene vi har, er innrettet fornuftig i forhold til de ulike fasene et selskap befinner seg i. De tilbakemeldingene jeg får når jeg reiser rundt til bedriftene i Norge – noe jeg bruker mye tid på – er at det ikke nødvendigvis er helt innstilt mot der behovene er størst. Formålet med de offentlige ordningene er på en måte å prøve å tette de hullene som det private markedet skaper, nemlig at de kanskje ikke i tilstrekkelig grad tar risikoen og er til stede for de bedriftene som likevel har et vekstpotensial. Hvis det private markedet løste dette, hadde det ikke vært behov for de offentlige ordningene. Men det er nok kanskje i grenselandet for hvor detaljert Stortinget skal gå inn i de enkelte ordningene i Innovasjon Norge – i hvert fall har det ikke vært tradisjon at vi har vært så detaljert. Men det er et godt innspill som vi tar med oss når vi skal jobbe med dette videre.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Jeg tror nok at i hvert fall de aller fleste som har fulgt debatter og saker forut for dette, har sett for seg at evalueringen av Innovasjon Norge vil komme som en egen sak med en bred debatt og med forslag til vedtak, til endringer av vedtak etc. Det bekymrer meg litt når statsråden sier at det kan hende at litt av det vil komme i forbindelse med budsjettet til høsten, dvs. at det ikke er sikkert at evalueringen kommer til høsten i det hele tatt. Statsråden bør i hvert fall ta med seg at det bør komme som en egen sak, for dette er et svært virkemiddelapparat. Det er veldig viktig at det ikke drukner i en rekke andre ting og at man dermed mister en del av den debatten. Jeg håper i hvert fall at statsråden kan ta det med seg. Jeg ber også om statsråden kan utdype litt mer hva han mener med «på egnet måte». Har statsråden, i hvert fall som et utgangspunkt, tenkt å komme med en egen sak om evaluering av Innovasjon Norge?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Litt i forlengelsen av det representanten Flåtten var inne på. Virkeligheten er at det som Holmelid påpeker, er jo hans tolkning av Soria Moria-erklæringen. Det er nærmest den kollektivistiske tankegangen han ser hen til der, og til samvirkebedrifter, som han sa. Jeg kunne også tenkt meg en forklaring fra statsråden om han ser det på samme måte. Gjelder dette også overfor bedrifter der en lavere andel av medarbeiderne er på eiersiden? Jeg synes det er veldig positivt at man endelig skal få et mål om reduksjon i skjemaveldet. EU har jo innført det, så vi blir da et av de siste landene i Europa som faktisk setter et slikt mål. Det er veldig fint at det kommer på plass. Men mitt spørsmål til statsråden blir: I forbindelse med at vi behandlet en sak her i salen om å få en egen stortingsmelding om små og mellomstore bedrifter, så var regjeringspartienes svar kategorisk nei, men statsråden åpnet for at man kanskje kunne få en egen sak til Stortinget om det. Kan statsråden si om han har bestemt seg nå? Kommer det en egen stortingsmelding? Eller blir dette også en strategi på regjeringskontorene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Den saken som representantene fra Høyre har tatt opp i dette representantforslaget, er svært viktig. Men dessverre viser debatten at det er en viss forskjell her på opposisjonens utgangspunkt og posisjonens utgangspunkt. Jeg blir litt skuffet også når jeg nok en gang hører at et viktig tema skal komme som en strategi. Ja, vi må jo for Guds skyld – unnskyld uttrykket, president – passe oss for at vi ikke får for mange debatter i Stortinget, og at Stortinget skal engasjere seg i saker som regjeringen selv mener er for viktige til at andre skal ha noen mening om. Men vi skal nok få mer enn nok tid til å komme tilbake til hver enkelt av de tingene som kommer. Jeg skal prøve å illustrere med et enkelt tilfelle som viser hvor vanskelig et eierskifte kan være, et generasjonsskifte særlig. Hvis man tar f.eks. en fiskeribedrift, gjerne et rederi, der man har en familie og man ønsker å overlate bedriften til neste generasjon, og disse tilfeldigvis ikke står på fisker blad B, og ei heller bor i kommunen, men kan være advokat eller regnskapsfører etc. og bo et annet sted, melder problemene seg med en gang. Da er det flere regler og lover som kommer inn i bildet. Vi har selvfølgelig det som gjelder for formuesskatt og arveavgift når den tid kommer, men det andre problemet er nettopp knyttet til det regelverket at ved et generasjonsskifte innenfor et rederi som har med fiskebåter å gjøre, må man til og med ha vært bosatt i den rette kommunen for å kunne overta din egen families bedrift. Heldigvis har fiskeriministeren sagt at hun skal se litt på dette. Bakgrunnen for min utfordring til statsråden om å få en melding til Stortinget knyttet til små og mellomstore bedrifter er jo nettopp at Stortinget skal få være med og diskutere alle rammevilkårene, ikke bare for den fragmenterte biten som statsråden helt åpenbart har tenkt å komme med hvis man skal endre noe i aksjeloven, og hvis man skal se på formuesskatten – noe jeg ikke tror man kommer til å gjøre, i hvert fall ikke i riktig retning. Men det som skremmer meg mest, er representanten Holmelids innlegg. Med henvisning til Soria Moria-erklæringen når det gjelder medeierskap i bedriftene, skulle man fokusere på de heleide, nærmest det kollektivistiske, og samvirkebedriftene, men man unntar da nettopp de bedriftene som er med på å løfte opp de ansatte til å være med og drive bedriftene sine, kanskje med en 10–15–20 pst., kanskje enda mer. Det skal man da altså se bort fra. Jeg håper statsråden har en annen innstilling, og det tror jeg faktisk også statsråden har.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Jeg synes representanten Torgeir Dahl på en fortreffelig måte i sin replikk fortalte oss at statsråden til tider var tindrende klar, og i andre perioder var svært uklar, nærmest slørete. Jeg må si at svarene til Elvestuen i dag, og også til Torgeir Dahl og til Bredvold, vel var av den relativt uklare arten. Og sånt må vi vel venne oss til etter hvert. Komiteens mindretall gir, gjennom det forslaget som ligger der, støtte til Venstres forslag. Samtidig sier mindretallet at vi ikke bare kan se isolert på dette. Vi må også se litt videre. Det er på mange måter det forslaget fra mindretallet tar opp i seg. Dessverre støtter ikke komiteens flertall dette forslaget. Og forslaget er svært viktig nettopp med tanke på å se på virkemiddelapparatet. Jeg må jo si at jeg blir litt provosert når statsråden i sitt svar til representanten Elvestuen i replikkordskiftet her henviser til de hullene de private skaper når det gjelder finansiering av bedriftene. Det kan jo hende at det nettopp er skatteregimet som gjør at man har problemer med å få på plass tilstrekkelig med risikokapital, at man har problemer med å få tilstrekkelig kapital i den mest innovative fasen, særlig i såkornfasen, der du skal prøve ut ideen din, og der sannsynligheten for å lykkes faktisk kan være relativt liten. Det er nettopp sånne ting som vi inviterte til at vi burde få en debatt om i Stortinget. Men regjeringen har fortalt oss i dag at dette ikke er en sak som passer i Stortinget. Nå har vi til og med hørt at det ikke er vanlig at Stortinget diskuterer virkemidlene til Innovasjon Norge. Statsråden sier at det i hvert fall ikke har vært praksis tidligere. Jo, det har vært praksis tidligere, for etter hvert som de forskjellige pakkene har blitt presentert, etter hvert som endringene har kommet, er det nettopp Stortinget som har vært med og behandlet det – og til tider også vært pådriver for å få det. Og når statsråden i replikkordskiftet med representanten Bredvold sier at man ikke kan gi samme ros når det gjelder bruken av offentlige midler, til Fremskrittspartiet som til Venstre, ja da er det på tide at statsråden begynner å lese innstillingen. Da er det på tide at statsråden begynner å følge med på hva som skjer i denne sal. Fremskrittspartiet har gitt støtte til hele den pakken som han kom med i forbindelse med finanskrisen. Når det gjelder alle de offentlige virkemidlene, var Fremskrittspartiet med på å støtte statsråden, fordi det var viktig i den fasen. Men nå er det på tide at vi drar oss videre og ser på andre typer virkemidler. Derfor burde denne sal ha fått seg forelagt en gjennomgang av hele Innovasjon Norge, og ikke bare få høre at det er regjeringen som skal utarbeide en strategi. Det ville vært et viktig signal, og da kunne vi sett nettopp disse tingene i sammenheng. Jeg håper at statsråden benytter anledningen til nettopp å vurdere Venstres forslag og mindretallets forslag i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det er snarest mulig.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-10:
Det er ei viktig sak som blir teken opp av forslagsstillarane. Små og mellomstore bedrifter er ryggrada i norsk næringsliv, og eigarskifte kan vere ein kritisk fase i utviklinga av slike bedrifter. Undersøkingar som fleire har vore inne på her i dag, viser omfattande eigarskifte i norsk næringsliv og at små og mellomstore bedrifter i nær framtid vil få eit ganske stort renn av eigarskifte. Derfor er det viktig å leggje til rette for at dette kan skje på ein god måte, slik at vi sikrar arbeidsplassar og verdiskaping i små og mellomstore bedrifter. Næringsministeren har i brev til komiteen orientert om kva regjeringa gjer for å leggje til rette for eigarskifte. Næringsministeren har også informert om at det er sett i gang eit arbeid med ein næringspolitisk strategi for små og mellomstore bedrifter. Det vil vere naturleg at eigarskifte er ein rimeleg sentral del i strategien for små og mellomstore bedrifter, ut frå at eigarskifte skjer relativt hyppig i denne type bedrifter. Forslagsstillarane etterlyser informasjon og støtte frå det offentlege. Noreg ligg langt framme når det gjeld å gi informasjon over Internett og annan elektronisk informasjon. Det som er antyda frå forslagsstillarane, at det kan vere aktuelt å gi meir informasjon om eigarskifte på Altinn, synest vi i SV er eit interessant forslag som det er grunn til å følgje opp. Det er også eit poeng å gi god rettleiing i samband med eigarskifte. Noreg har eit ganske omfattande rettleiingsapparat for små og mellomstore bedrifter, men det rettleiingsapparatet har hovudfokus på etablering av bedrifter. Det er altså eit hovudfokus på å støtte gründerar og støtte innovasjon i startfasen av bedrifter. Det kan godt vere at det rettleiingsapparatet også skulle få ei større oppgåve i retning av å rettleie i samband med eigarskifte, som på mange måtar kan vere ein innovativ fase i ei bedrift. Ei problemstilling som vi bør sjå på, i tillegg til det som har med dei økonomiske forholda å gjere, er om det er eit større behov for kompetent rettleiing i samband med eigarskifte. Forslagsstillarane, og for så vidt også representanten Flåtten, var inne på det med dei tilsettes eigarskap i bedriftene. SV er oppteke av bedrifter som er heileigde av dei tilsette. Det er også skrive i Soria Moria, i regjeringserklæringa, at regjeringa vil sjå på forholda for bedrifter som er eigde av dei tilsette, og det står også at ein vil sjå på samvirkebedrifter. Eit av dei forholda som er krevjande i bedrifter som er heleigde av dei tilsette, og også for samvirkebedrifter, er tilgangen på kapital. I dei bedriftene vil eigenkapitalen vere avgrensa, og det er også krevjande å få inn tilstrekkeleg framand kapital. Så det å sjå på situasjonen i lånemarknaden for dei bedriftene som er heileigde av de tilsette, eller som er av samvirketypen, synest SV er ei viktig sak som vi bør følgje opp. Det er også grunn til å sjå på om det finst organisasjonsmodellar for bedrifter eigde av tilsette som kan gjere organiseringa av denne type bedrifter lettare enn i dag.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-10:
I matematikken har vi noko som skil mellom å vere eksklusivt og ikkje eksklusivt, og eg trur vi skal bruke det i denne saka. Det eg la vekt på i innlegget mitt, var at SV er oppteke av å leggje til rette for heileigde, tilsetteeigde bedrifter og samvirkebedrifter, og det er vi stolte av. Men sjølvsagt hindrar ikkje det at vi også kan sjå på andre måtar som tilsette kan vere medeigarar i bedriftene på – så det er måten ein lyttar på!
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-10:
Det er viktig både å byggje vidare på det næringslivet vi har, og å sørgje for at nye bedrifter etablerer seg. Det beste verktøyet som kan brukast til dette, er å sørgje for gode og stabile rammevilkår over lengre tid. Gode eigarskifte i næringslivet er ein viktig premiss for auka verdiskaping og skaper ein dynamikk i verksemd og utvikling i kvar enkelt bedrift. Såleis er det eit viktig tema vi diskuterer her i kveld. Regjeringa arbeider med å utarbeide ein strategi for små og mellomstore bedrifter, og det er bl.a. etablert eit strategisk råd som skal komme med innspel til dette arbeidet. Eit aktivt næringsliv er grunnleggjande for vidareføring og utvikling av velferdssamfunnet. Eit næringsliv med mange små og mellomstore bedrifter gir breidde og variasjon i næringslivet og sikrar arbeidsplassar og verdiskaping også i framtida. Dette inneber eit breitt spekter av verkemiddel, som satsing på forsking, kompetanseheving, tilgang på kapital, forenkling og avbyråkratisering. Investering i infrastruktur er ein grunnleggjande del av ein heilskapleg næringspolitikk. Denne regjeringa har allereie teke nokre viktige grep for å betre rammevilkåra for små og mellomstore bedrifter. Endringane i arveavgifta vil f.eks. medføre at mellom 90 og 95 pst. av alle avgiftspliktige får lågare arveavgift. For å leggje til rette for gjennomføring av generasjonsskifte i mindre familieføretak bevarte regjeringa delar av aksjerabatten for ikkje børsnoterte aksjar og delen ved berekning av arveavgifta. Regjeringa har òg utvida den rentefrie avdragsordninga for generasjonsskifte i familiebedrifter frå sju til tolv år, og slik at ho omfattar alle bedrifter. Regjeringa har bl.a. gjort formuesskatten meir rettferdig ved at dei som har dei største formuane, no betaler ein større del enn før. Botnfrådraget er auka frå 151 000 kr i 2005 til 700 000 kr i 2010. Resultatet er at mange som betalte formuesskatt i 2005 på heilt normale formuar, om lag 500 000 personar, no slepp formuesskatt heilt. Dei små og mellomstore bedriftene har bl.a. ikkje eigne forskingsavdelingar, og den offentlege innsatsen mot næringslivet i forskingsaugeméd må først og fremst rettast mot denne målgruppa. SkatteFUNN har vist seg å vere eit godt verkemiddel, og Senterpartiet meiner at denne ordninga må vidareførast som ei skatteordning og vidareutviklast slik at fleire tek ho i bruk. SkatteFUNN må innrettast slik at også mindre bedrifter greier å nyttiggjere seg forskarkompetanse for nyskaping og kompetanseutvikling i bedrifta og lokalsamfunnet. Universitet og høgskular må premierast for fruktbart samarbeid med næringslivet, og det må finnast gode og sterke forskingsmiljø i alle delar av landet kor det blir stimulert til samarbeid med bedriftene.
Ola Elvestuen (Venstre), 2011-03-10:
Jeg vet ikke helt hvordan jeg skal beskrive det brevet som statsråden leverte til komiteen den 19. januar vedrørende Venstres forslag. I brevet nøyer statsråden seg med, på fem linjer, å fortelle at han følger utviklingen, og det er det. Det er ingen argumentasjon for forslaget, det er ingen argumentasjon imot forslaget, og det er overhodet ikke problematisert. Dette er på grensen av hva Stortinget med rimelighet bør kunne forvente seg av svar på et seriøst og gjennomarbeidet forslag. Jeg vil imidlertid gi statsråden en anledning til å bruke det neste minuttet på å forklare hva han faktisk mener om forslaget fra Venstre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Jeg tror jeg skal starte med å si at det er greit å konstatere at generasjonsskifte i mange bedrifter er krevende. En bør ikke bruke for store ord når en erkjenner det. Det har vi sett, og erfarer mange eksempler på. Men det er også slik at systemet i det norske samfunnet ikke er svart-hvitt. Når jeg erkjenner det, vil jeg også erkjenne at både arveavgiften og formuesskatten har en fordelingsmessig virkning og en stor betydning, tror jeg, i forhold til legitimiteten i det norske skattesystemet. Jeg tror det er ganske grunnleggende. Jeg blir litt skremt når opposisjonen også i denne sak i velkjent stil hopper bukk over den erkjennelsen. De er ikke villige til å trekke erkjennelser begge veier, men maler det litt sånn svart-hvitt. Jeg er veldig tilfreds med det næringsministeren har sagt i sitt svarbrev til komiteen. Det tar opp i seg en del av de utfordringene som ligger der, og som det er viktig å fokusere videre på. Men jeg synes den debatten som Stortinget har hatt en rekke ganger når det gjelder forhold knyttet til små og mellomstore bedrifter, veldig fort blir svart-hvitt, og det er litt synd på en måte. For å fortsette retorikken litt har jeg lyst til å understreke: Det er lov å tjene penger. Det er lov å drive næringsvirksomhet. Ja, det er sågar lov å bli rik i det landet her. Ja, det er faktisk sånn at vi er ganske takknemlige for det. De investerer, og de opprettholder aktiviteten. Mange små og mellomstore bedrifter er særdeles avhengige av høy aktivitet i Norge. Det er der de har sitt marked, det er der de fungerer, og det er det som er noe av et helhetlig system. Lav ledighet – høy sysselsetting – er viktig for små og mellomstore bedrifter. Så skal ikke jeg fortsette retorikken inn i hva som er gjort og ikke gjort fra 2005 og fram til nå, og det som skjedde i perioden før, men bare konstatere at etableringen av antall arbeidsplasser er historisk høy. Den har vel aldri vært så høy som fra 2005 og fram til 2009. Arbeidsledigheten i perioden 2005 til 2010, inkludert finanskrisen, har ikke vært høyere enn den var de fire foregående årene. For sysselsetting og aktivitet har Norge vært inne i en glimrende posisjon. Det er utvilsomt et faktum. Forleden kveld var næringskomiteen på treff med Bergen Næringsråd. 14 000 medlemmer hadde de hatt på over 100 møter i den siste tiden. Den største utfordringen som ble nevnt, var tilgangen på kvalifisert arbeidskraft. Denne problemstillingen var ikke nevnt med ett ord.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Som saksordfører har jeg gleden av å legge fram denne saken som omhandler en frihandelsavtale mellom EFTA-statene og Serbia, som ble undertegnet under EFTAs ministermøte i Genève 17. desember 2009. Utgangspunktet for avtalen er å sikre norske bedrifter like gode vilkår som det konkurrenter fra EU-stater har, og bidra til prosesser av mer politisk karakter, som Barcelona-prosessen og stabiliseringsarbeidet på Vest-Balkan. Gjennom frihandelsavtalen med Serbia ønsker EFTA å bidra til økt stabilitet i regionen og styrke den økonomiske utviklingen i Serbia. Denne frihandelsavtalen omfatter handel med industrivarer, herunder fisk og andre marine produkter, bearbeidede landbruksvarer, konkurransespørsmål og immaterielle rettigheter. Avtalen inneholder også basisbestemmelser for investeringer, offentlige anskaffelser og tjenester. Det er også inngått egne avtaler mellom hver av EFTA-statene og Serbia om handel med landbruksprodukter som inngår som del av frihandelsavtalen. Gjennom avtalen har Norge fått forbedret markedsadgang for industrivarer, landbruksvarer og fisk. Dette reguleres bl.a. ved å fjerne toll for industrivarer senest fire år etter avtalens ikrafttredelse. En samlet komité er opptatt av at frihandelsavtalen også fokuserer på menneskerettighetene, og er i den forbindelse positiv til at dette er tatt opp som et tema i avtalen. Menneskerettighetssituasjonen i Serbia har bedret seg betydelig, men det er fortsatt en vei å gå når det gjelder disse utfordringene. Men også miljøhensyn og næringslivets samfunnsansvar bekreftes som viktige fortalebestemmelser fra partenes side. Næringskomiteens utkast til innstilling har vært oversendt utenriks- og forsvarskomiteen, som har sluttet seg til en samlet næringskomité, som samtykker i ratifikasjon av denne frihandelsavtalen.
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-05-02:
Vi skal nå behandle kostnadsramme for prosjektet rv. 70 Oppdølstranda i Møre og Romsdal. Transportkomiteen fremmer en enstemmig innstilling som foreslår at «Stortinget samtykkjer i at prosjektet rv. 70 Oppdølstranda i Møre og Romsdal blir gjennomført med ei kostnadsramme på 945 mill. kroner». Prosjektet omfatter bygging av en vei på om lag 9 km, inkludert en tunnel på ca. 7,6 km i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Prosjektet vil gi en rassikker vei på den rasfarlige strekningen mellom Sunndalsøra og Oppdøl. Oppdølstranda er vurdert som den mest rasfarlige strekningen i Møre og Romsdal. Derfor er det viktig å komme i gang med prosjektet snarest mulig. Det er gjennomført en ekstern kvalitetssikring som har gitt en styringsramme for prosjektet på 880 mill. kr og en kostnadsramme på 945 mill. kr, 2011-nivå. Det er lagt opp til anleggsstart på prosjektet våren 2011, og den nye veien forventes åpnet for trafikk ved årsskiftet 2013–2014. Vi sier ofte når vi behandler veiprosjekt at dette er en gledens dag i en bygd, i en by eller for lokalsamfunn. Men sjelden er det vel mer på sin plass å bruke disse ordene enn nå. Det må være – og er – en gledens dag i Sunndal kommune i Møre og Romsdal når Stortinget gir sin tilslutning til bevilgning, og prosjektet kan settes i gang. Et lite søk på NRK Møre og Romsdals internettsider viser følgende om de utfordringer denne veistrekningen har gitt de siste årene: 11. september 2006: «Ras på Oppdølsstranda Riksvegen mellom Sunndalsøra og Ålvundeid var stengd i fleire timar etter eit ras søndag morgon. Fleire store steinar lausna frå fjellsida og fall ned på vegen.» Den 24. august 2008 kan NRK Møre og Romsdal melde: «Steinskred på Oppdølsstranda. To bilar vart treft av steinmasser i Oppdølsstranda. Ein person er teken hand om av ambulansepersonell.» 5. juni 2009: «30 meter bredt steinras. Det har gått et steinras på Oppdølsstranda i Sunndal – Store steiner, opplyser politiet.» 17. juni 2009: «Storras på Oppdølsstranda. Et 100 meter bredt ras sperrer nå riksveg 70 ved Oppdølsstranda i Sunndal.(…) Steinblokker store som biler.» (…) Rv. 70 er altså hovedvei mellom Sunndalsøra og Kristiansund og har mye lokaltrafikk internt i Sunndal kommune. Rv. 70 er også veien som forbinder Trøndelag og Kristiansund via Oppdal. Denne veien, som altså per dato er den mest rasutsatte veien i Møre og Romsdal og ifølge Statens vegvesen den mest rasutsatte i hele Region midt, er også skolevei for en rekke unger. Nå sørger vi for at disse skoleungene også får en rassikker vei å ferdes på når de skal til skolen.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-05-02:
Man kunne kanskje la være å ta ordet i en sak der komiteen er så enig. Men som representant for Møre og Romsdal er det helt umulig å sitte stille og ikke ta ordet i en så viktig sak som det har vært så stort fokus på, så stort engasjement ifra både lokalbefolkningen, lokale politikere og fylkespolitikere og ikke minst her på Stortinget at vi har denne saken til behandling i dag. Utbyggingen som vedtas her i dag, vil bety veldig mye for mange. Dessverre har vi hatt tragiske ulykker på denne strekningen, noe som også er noe av bakteppet og årsaken til at vi nå får på plass en betydelig sikrere vei. I Møre og Romsdal er vi dessverre så altfor vant til rasfarlige veier og dårlig fremkommelighet. Vi har et stort etterslep å ta igjen. Ras på veiene koster samfunnet og næringslivet store ressurser, og usikkerheten går på helsa løs, som vi hørte i forrige innlegg, både for bilister og befolkningen, de som ferdes på disse strekningene. Sikring av rasutsatte veier er fornuftig samfunnsøkonomi, og det er en voldsom stressfaktor og psykisk belastning for dem som daglig må ferdes i rasutsatte strøk. Staten har en plikt til å ordne opp i dette. Kristelig Folkeparti har prioritert rassikring i sine alternative budsjett nettopp fordi situasjonen er så akutt, og jeg forventer at det satses betydelig på rassikring videre i kommende Nasjonal transportplan, slik at vi får sikret langt flere veier, bl.a. i Møre og Romsdal. Raske og store menneskeskapte klimaendringer er en av de største samfunnstruslene vi står overfor i dag. Med de ventede klimaendringene er det god grunn til å tro at rasutfordringen er økende. Naturlige og menneskeskapte klimaendringer skaper vær som er varmere, våtere og villere. Temperaturøkninger, mer nedbør og mer ekstremvær gjør at Norge i fremtiden kan få flere ras enn vi trodde før, andre typer ras og ras på nye steder. Det er liten grunn til å tvile på at klimaendringene skaper behov for ny kartlegging og økt kunnskap om forebygging av ras. Raskartlegging og -sikring er ett av flere viktige og nødvendige klimatilpasningstiltak. En gledens dag, ja! I Møre og Romsdal får vi i 2013 eller 2014 en betydelig sikrere og mer robust vei, som er langt mer sikret mot ras. Dette er fremtidsrettet og helt nødvendig. Jeg vil berømme de lokale kreftene som har stått på og fått dette til, og som gjør at Stortinget nå kan vedta denne utbyggingen – ja, faktisk tidligere enn opprinnelig planlagt. Jeg vil også gi regjeringen en blomst for det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Eg har merka meg rosen frå Framstegspartiet og det ynsket som dei her framfører. Og lat meg seia: Det er uvanleg med ei saksframstilling som får plass på ei side, og som gjeld 1 mrd. kr. Men så er det heller ikkje eit kva som helst prosjekt. Det er eit prosjekt som det er veldig stor semje om må setjast i gang så raskt som mogleg. Så vil eg òg seia at årsdøgnstrafikken i 2010 på denne vegstrekninga var 2 010 køyretøy. I opningsåret reknar ein det til 2 300. Dimensjonerande årsdøgn 20 år frå opningsåret er rekna til 3 000. Eg vil merka meg for ettertida det som elles vart sagt om saksframstillinga.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Eg er fyrst og fremst oppteken av å realisera så mange prosjekt som mogleg av dei som ligg i dagens Nasjonal transportplan. Lat meg minna om at den handlingsplanen som Statens vegvesen har utarbeidd, òg er grundig omtalt i Nasjonal transportplan, så det er ikkje slik at trafikktryggleik er lausriven frå det som Stortinget elles driv med. Når det dreier seg om store prosjekt, kjem dei i tur og orden til Stortinget, slik det gjer her. I dette tilfellet og elles blir òg prosjekta nemnde i statsbudsjettet år for år. Det vart òg Oppdølstranda. Eg ser det ikkje føremålstenleg for å få realisert så mykje rassikring som mogleg, no å setja i gang ein omfattande prosess med ein handlingsplan – som vi faktisk allereie har.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Ja, det var ei naturleg oppfølging for meg i mitt korte svar til Halleraker nettopp å peika på våren 2013, så eg takkar for høvet til det no. Eg ser det heilt klart slik at rassikring må lyftast endå meir fram. Men lat meg òg seia at eg var til stades på eit møte i Møre og Romsdal, der det frå fylkeshald vart sagt at Møre og Romsdal får no så mykje til rassikring i denne fireårsperioden som det ville ha teke den førre regjeringa 50 år å få til. Eg skal ikkje skulda på førre regjering – eg skal skunda meg ikkje å gjera det – men eg skal berre seia at det fortel noko om at når det gjeld det behovet som no er lyfta opp og fram, har vi følgt opp det til punkt og prikke med 1 mrd. kr, noko som for kort tid sidan vart rekna som urealistisk. Og ein skal ikkje sjå vekk frå at talet blir høgare i komande periode.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Eg er ein smule overraska over reaksjonen frå Halleraker. Det er fordi eg i mitt innlegg ikkje sa noko om den førre regjeringa i replikkvekslinga – eg skulda ikkje den førre regjeringa for dette. No får eg moglegheit til å understreka endå tydelegare at eg fyrst og fremst er glad for den oppmerksemda som no er på rassikring, og den breie forståinga som det er for å sikra dei mest rasutsette vegane våre. Vi skal ikkje så mange år tilbake før forståinga ikkje var så stor. Det viser med all tydelegheit den auken som er på løyvingane. Så kom Nasjonal rassikringsgruppe for få år sidan med behovet for éin milliard. Det var det nok fleire som kommenterte som rimeleg urealistisk. Det gjorde ikkje vi frå Senterpartiet, men det var det nok fleire andre som gjorde. Men den milliarden har jo vorte grei, akseptabel og brei sams politikk. Det er jo det som har gjort det mogleg å sikra så mange vegar som vi har gjort no dei siste åra. Men samtidig som vi gjennomfører prosjekt etter prosjekt, må vi lyfta blikket framover. Det er heilt rett at eg ikkje kan lova to milliardar neste periode. Det kan eg heller ikkje gjera no. Men det eg kan lova Halleraker, er for det fyrste at han skal få den same moglegheita som han har hatt til no, til å vurdera budsjettet i 2012 og 2013. Han skal få forsterka moglegheit til å engasjera seg i rassikring og dei planane som der måtte koma, fordi vi har sett i gang eit arbeid med ein ny Nasjonal transportplan, og rassikring blir eit viktig tema i den stortingsmeldinga som skal fram om to år. Det er ikkje meir enn to år til – våren 2013. Og så må eg nok be Halleraker om at han ikkje framstiller det som om regjeringa her kjem trekkjande med prosjekt som ingen veit noko om og etter eige «forgodtbefinnende». Det er jo nettopp denne moglegheita til fleksibilitet som no har gjeve høve til å få fram Oppdølstranda, som altså sto seint i perioden, fordi Oppdølstranda no har vorte vurdert som den mest rasutsette strekninga i heile Midt-Noreg – difor opp på lista og realisert og påbegynt allereie i 2011. Lat oss no fryda oss over akkurat det alle saman!
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Svaret på det fyrste spørsmålet er ja. Eg er utolmodig. 30 år er så lang tid at eg mest ikkje kan sjå det for meg. Det som er mitt poeng, er ikkje å ta oss god tid med planane, og det var heller ikkje slik eg sa det. Eg sa at vi må ta oss tid til å laga gode og heilskaplege planar. Eg synest nok vi har sett nokre eksempel i den seinare tida på at dette å ha heilskaplege planar faktisk er svært viktig for å få realisert prosjekt raskare. Så til organisering og finansiering. For denne fireårsperioden er det nok ikkje håp om dei store endringane, men dei vedtaka som blir gjorde i 2013, har både statsministeren og eg tidlegare peika mot – og det gjeld både planlegging, organisering og finansiering. Men vi må greia ut konsekvensane der òg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Eg skal forsikra representanten Schou om at det som verkeleg er artig, er å vera ansvarleg for jernbanen i ei tid der det er pengar, for pengar gjev nokre moglegheiter. Det er òg veldig artig å ha ansvaret for jernbanen i ei tid der det er så brei politisk semje om at jernbanen skal styrkjast, og der det faktisk føregår viktig planarbeid. Det er heilt rett som representanten Schou seier: Planarbeidet har ikkje begynt i dag. Det er tvert om sett i gang. Det sit ei lang rekkje med kompetente folk og planlegg intercity, gjer ei høgfartsutgreiing og utgreiing av andre banar. Fristen dei fleste har fått, er 1. februar 2012. Det er fordi vi òg skal ha ein artig periode neste år, altså i 2012, med å gå igjennom og drøfta desse planane. Så kjem dei store debattane i Stortinget våren 2013. Eg gler meg til dette arbeidet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Svaret er ja. Eg ser sjølvsagt behovet, og eg meiner absolutt – som eg òg sa i mitt innlegg – at våren 2013, i den debatten som vi skal ha om både tidfesting og kva dette vil kosta, er det heilt avgjerande å få det på plass. Vi kan ikkje halda på med denne ynsketenkinga, med alle forslaga om å dra dette ut i tid til 2042, og eg veit ikkje kva andre årstal. Det er heilt avgjerande å få fram ei utgreiing no. Det er difor vi har ho – ei utgreiing om ein intercitystrategi som gjer det mogleg å gjera vedtak om både tid og kostnader.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Lat meg seia på tampen av denne debatten at eg gler meg over det felles engasjementet som er i Stortinget for å styrkja jernbanen. Så trur eg at det må vera ei viss forståing for at det trengst gode planar for å få ting til. Lat meg då berre utdjupa at av dei arbeida som er sette i gang, i tillegg til dei konseptvalutgreiingane som allereie er nemnde, er det eit eige prosjekt der vi ser på erfaringar frå andre land med andre typar finansiering. Det er òg ei utgreiing som vurderer det kost–nytte-omgrepet som vi opererer med i dag. Så synest eg det gjerne var ei litt overdriven tru på statleg plan. Men eg er fleksibel til å bruka det når det er nødvendig, og det viste seg jo at det på Oslo–Ski, for å halda den prosessen i gang, vart einigheit med kommunane om delvis bruk av statleg plan. Så der kom vi raskt vidare. Men normalt, dersom det ikkje er spesielle hindrande element, går statlege og kommunale planar eigentleg like fort, eller like seint, alt etter som. Det betyr at uansett er det her behov for å sjå på måten vi planlegg på for å få planleggingstida til å gå raskare. Den store forskjellen på no og før må vi jo få lov til å gleda oss over, og det er at no blir det faktisk bygd jernbane. Så er kompetanse òg eit hindrande element til tider. Eg skal ikkje brodera det ut utover å seia at eg er glad for både at Jernbaneverket sjølv føretek seg noko der for å utdanna eigne folk der det er nødvendig, og for det engasjementet som vi har for å innhenta internasjonal kompetanse, som vi kan koma tilbake til i annan samanheng her i Stortinget. Det trur eg er vel kjent, både frå ulike avisartiklar og på annan måte. Men det er tilfellet, det er stadig fleire med internasjonal kompetanse av ulikt slag som deltek både i vedlikehald og fornying og i planlegging og bygging av meir norsk jernbane. Så seier vi av og til om folk som høyrer lite, litt nonchalant og humoristisk at dei høyrer det dei vil høyre. Dersom det er nokon som ikkje har fått med seg at utgreiinga i samband med intercitystrategien er ferdig 1. februar 2012: Den store debatten i Stortinget kjem våren 2013(presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-05-02:
Representanten Hoksrud understreka kva fleire parti seier. Då slår det meg: Ja, her er det veldig mykje snakk, om jernbane. Men mens ein snakkar, blir det òg utført arbeid. For det er nokon som har eit spesielt ansvar for det. Det blir heile tida, kvar dag, utført viktig vedlikehald, viktig fornying. Ein byggjer, og ein planlegg for ny bane. Med det felles engasjementet som no er i denne salen – ikkje berre for å snakka, men òg for at meir må gjerast – lover det veldig godt for den debatten som må koma på eit seinare tidspunkt, og som gjeld tidfesting av desse viktige intercitystrekningane, som betyr mykje for Austlandet og for folk som bur der, men som òg betyr mykje for resten av landet. Regjeringa kjem altså til å invitera til vedtak, med tidfesting, våren 2013. Det blir ikkje ein debatt om tidfesting basert på synsing, men basert på ei utgreiing som skal vera ferdig 1. februar 2012.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-05-02:
Det er veldig bra at regjeringen med full statlig finansiering griper fatt i en av de mest rasutsatte veistrekningene vi har. Veien som nå skal bli en sikker vei, har i mange år vært skammelig usikker. Og det er bra at regjeringen øker satsingen på rassikring. Det er likevel grunn til å understreke at behovet er langt større enn det de midlene som foreløpig er lagt inn i Nasjonal transportplan, tilsier. Selv om det er kommet en økning, er det mange som føler utrygghet. Det eneste i grunnen, bortsett fra å skryte av regjeringen med disse innledende merknader og å si at Fremskrittspartiet er med i flaggheisingen, er å understreke at saksfremstillingen er ganske minimalistisk. Det er en veldig knapp omtale av prosjektet. Og det vises til tre andre dokumenter, hvor det også er ganske knapp omtale av prosjektet. Selv om vi er unisone i begeistringen, ber jeg om at vi får en litt mer utfyllende saksfremstilling, både om trafikkdimensjonering og om trafikksikringstiltak, av alle prosjekter som kommer til Stortinget.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-05-02:
Når vi nå betror oss til hverandre om hva vi mener om jernbanen, kan det jo være greit å minne om at i forrige transportplan ble rammene både for jernbane og veibevilgning økt kraftig av dagens regjeringspartier og Fremskrittspartiet. Den gangen var Kristelig Folkeparti litt tilbakeholdne. Men det har jo endret seg. Da skal jeg samtidig benytte anledningen til å gratulere representanten Hareide med ledervervet i Kristelig Folkeparti, og minne om at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet har et betydelig trosfellesskap på mange sentrale områder i norsk politikk, også på dette, også på samferdsel og på jernbane. Vi har det trosfellesskapet at vi tror det kan gå mye fortere. Vi har det trosfellesskapet at vi faktisk mener det bør være mulig å stille opp en plan som kanskje er ferdigstilt før 2025, og ikke minst at det går an å bruke nye finansielle virkemidler hvis man vil. Så har jeg behov for å minne om at investeringsbudsjettet for Jernbaneverket i inneværende år – hvis jeg ikke husker feil – er på ca. 4 mrd. kr. Når man da vet at det er langt frem for å få ferdig intercityutvidelsen, slik vi kjenner den i dag, med dobbeltspor, så er det behov for mye midler. Når vi også vet at Jernbaneverket i sin perspektivmelding frem mot 2040, som kom i april, peker på at intercitytriangelet med fordel kan utvides både til Kongsberg, Kongsvinger, Gjøvik og Hønefoss med dobbeltspor, er det behov for betydelige midler utover de årlige 4 mrd. kr. Og når man i tillegg øker usikkerheten om når man blir ferdig med å drive høyhastighetsutredning uten avklart finansiering, tiltar usikkerheten. I alle fall tror jeg det er riktig å si at det oppleves som ganske uklart for dem som bruker toget. Når jeg da hører statsråden snakke om at det er godt å ha ansvar for jernbanen i en tid hvor det er penger, tror jeg akkurat det oppleves ganske annerledes av dem som bruker toget, de som fortsatt må stå og vente, men kanskje først og fremst for alle brukerne som er usikre på når det blir betydelig bedring, når dobbeltsporet i intercitytriangelet virkelig vil være på plass for brukerne, om det istedenfor skal brukes penger til et helt nytt jernbanekonsept, og, om det skal det, om man kan bruke samme finansverktøy på høyhastighetstog, hvis man skulle ønske å bygge det, om man kan bruke det verktøyet også på andre typer jernbane, dagens jernbane og for den saks skyld også på veinettet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-02:
Høyre støtter regjeringen i dette prosjektet, men vi opplever altså at veier vi trodde var trygge, ikke er det allikevel. Vi har ved flere anledninger påpekt at dette er det viktig å arbeide videre med, og vi ba også om en handlingsplan for trafikksikkerhet i budsjettet for 2009, noe regjeringen fulgte opp våren etter. Det var bra. Så vi støtter altså ikke BI-professoren som sa det ikke ville være regningssvarende å bygge rassikringsprosjekter i Distrikts-Norge. Jeg har lyst til å spørre statsråden om noe. Når det gjelder denne handlingsplanen som Statens vegvesen la fram, som ikke har vært i Stortinget, kunne statsråden tenke seg at en slik plan også burde vært behandlet i Stortinget? Nå ser vi at prosjektene blir større og større, og Nasjonal rassikringsgruppe ber nå om ytterligere 1 mrd. kr i året. Så dette reiser ganske store utfordringer for oss alle sammen.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-05-02:
Jeg trodde faktisk at vi var bortimot ferdige med denne korte debatten om en sak vi er enige om, men når denne statsråden nok en gang holder sitt innlegg fra denne talerstolen og må snakke om en regjering som gikk av for seks år siden, må jeg si at det begynner å bli nokså patetisk, for å bruke kanskje et ikke-parlamentarisk uttrykk. Hun unnlater jo å snakke om regjeringene før den regjeringen. Kanskje de hadde enda mindre til rassikring – hva vet jeg. Antakelig hadde de det. Men det jeg vet, er at de partiene som satt i den regjeringen, hvert eneste budsjettår etterpå har hatt rassikring som prioritert oppgave i sine budsjetter. Jeg syns at vi nå kanskje bør se litt framover. Det var også mitt spørsmål til statsråden i replikkvekslingen, som hun svarte svært dårlig på. Mitt spørsmål var om det ikke var på tide med en handlingsplan som også Stortinget forpliktet seg på, ikke bare å få enkeltvise prosjekter i størrelsesorden helt opp mot én milliard når det passer statsråden. Det er jo det saken dreier seg om. Nå har vi også fått et ønske fra en nasjonal rassikringsgruppe på bordet, som gjerne ser at det er behov for to milliarder i året – ikke én. Men løftet opp til én milliard var jo stort for hele Stortinget, og så opplever vi altså at klimaendringer og mye annet gjør at det behovet blir doblet, hvis dette er riktig. Jeg har ingen grunn til å mistro at det er riktig, men jeg registrerte at den samme statsråden på en rassikringskonferanse hvor også hun var til stede, sa: Jeg kan ikke love to milliarder. Da sier jeg at det kan være greit å få en handlingsplan som Stortinget forplikter seg på, slik at Stortinget i alle fall får anledning til å veie prosjektene opp mot hverandre, ikke bare at det skjer etter regjeringens forgodtbefinnende og statsrådens ønske. Det var mitt ønske, å få til en forpliktende handlingsplan, som jeg skjønner at regjeringen ikke ønsker å ha.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2011-05-02:
Eg sluttar meg til gratulasjonane til befolkninga i Sunndal og òg til dei gode orda regjeringa får for behandlinga av denne saka. Ein av grunnane til at Kristeleg Folkeparti har vore positive òg til regjeringas satsing på rassikring, er at det er i tråd med det ein har lovt i Nasjonal transportplan for denne perioden. Men som òg representanten Halleraker var inne på: Behova er så betydeleg mykje større. Når vi no òg nærmar oss ei behandling av ein ny Nasjonal transportplan, er mi utfordring til statsråden: Ser statsråden behov for ein større auke i neste Nasjonal transportplan? Kan det givast eit signal allereie no om at dette blir eit tema som regjeringa faktisk vil gi enda større prioritet – òg fordi det no er eit stort arbeid som skal gå føre, det er store prosjekt, og det kunne vere eit gunstig tidspunkt å kome med denne typen signal på.