Erna Solberg (Høyre), 2003-01-13:
Jeg skal ikke bruke tid på å gå gjennom hele lovforslaget og komiteinnstillingen. Det er jo slik at i det store og hele har komiteen sluttet seg til Regjeringens forslag, med litt andre tidsfrister på noen punkter. Man har altså fått gjennomslag for hovedprinsippene, og det synes jeg er positivt. Forslagene baserer seg på et Dokument nr. 8-forslag som ble fremmet av Per-Kristian Foss, Sverre Hoddevik og meg selv i sesjonen 2000-2001. Det er ikke slik at mange forslag derfra nå er lagt i en skuff, men kanskje fordi de har blitt bearbeidet av jurister, er de blitt betydelig bedre – betydelig mer gjennomførbare i juristenes verden, hvor altså byggesaksbehandlingen hører til. Blant annet er hele reformen med klarere å presisere forenklingen i enkle tiltak en del av oppfølgingen av det mest kontroversielle forslaget i Dokument nr. 8-forslaget, nemlig at vi kunne se for oss at en enebolig, hvis ikke naboen hadde problemer med det, kunne bygges uten at det var full byggesaksbehandling. Det husker jeg at det var få som gav oss støtte for i salen den gangen, og i alle fall ikke den daværende regjering, men nå er jeg glad for at vi alle er enige om at med de prinsippene som ligger her, kan faktisk også det skje. Det er viktig med tidsfrister, som komiteen også sier. Det er en mulighet for at tidsfrister i denne saken, og kanskje ikke minst i den saken som ligger til behandling i energi- og miljøkomiteen, som dreier seg om plansiden og tidsfristene der, vil ha betydning for utbyggingstakten og for hvor hurtig man får i gang nye prosjekter. Det er viktig å få bedre struktur, men jeg tror det vi gjør på plansiden, kan være vel så viktig som det vi gjør på byggesakssiden. Jeg har også lyst til å understreke at det vi gjør her, på en måte er strakstiltakene, i den forstand at det er det man kunne gjøre raskt. Det ble altså nedsatt et planlovutvalg under Bondevik I-regjeringen, og det er nå nedsatt et bygningslovsutvalg som har helt klart i sitt mandat å gå gjennom både forenklinger og evalueringen av den reformen som har vært for å gjøre byggesaksbehandlingen raskere, og også å se på, med ukritiske øyne, om det er deler av den reformen som eventuelt bør reverseres. Jeg har lyst til å kommentere ett punkt, fordi jeg vil at Stortinget skal være klar over det. Representanten Øye sa at det var utrolig at man skulle bruke åtte uker på å oversende en klagesak til fylkeskommunen. Intuitivt kan det også virke som lang tid, men jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på at vi selvfølgelig vil gjennomføre den reduksjonen fra åtte til seks uker som her foreslås av komiteen. Det blir vedtatt som lov. Men det vil også kreve et arbeid for å klargjøre hvilke krav det skal være til saksbehandling mellom Kommunal- og regionaldepartementet og sivilombudsmannen, fylkesmannsembetene og Oslo kommune, for det har vært et av de store tvistepunktene. Hvilke krav skal det være til saksbehandlingen? For det er også et krav etter forvaltningsloven at det organet som har besluttet at en sak skal ses på, altså besluttet det første vedtaket, f.eks. bygningslovsutvalget i kommunen, også er det organet som skal kunne se på saken på nytt i en klagebehandling før en slik oversendelse. Så der ligger det litt andre lovkrav som gjør at det tar litt tid. Jeg mener at det er fullt mulig å gjennomføre dette på seks uker, men det vil altså kreve at vi da er kritiske til hvor grundig saksbehandling som skal gjøres, og at vi får en forståelse med fylkesmannsembetene og sivilombudsmannen om retningslinjer for å opprettholde det. La meg så si to ting om dette med gebyrer. Vi bad om en hjemmel fordi vi følte at kommunene burde få tid til å få effektivisert saksbehandlingen i forhold til de nye tidsfristene. Vi syntes det ville være «upsykologisk» å slenge på med sanksjoner samme dagen som man gjennomfører et nytt forslag, fordi det tar tid i kommunesektoren å komme gjennom dette. Jeg synes derfor at flertallet i Stortinget har gjort noe klokt, når man først ønsker allerede nå å signalisere at man skal ha sanksjoner, ved at man i alle fall lar det komme en tid etter, og lar kommunene få en tilpasningstid. I tillegg til det har jeg lyst til å si at potensialet for ytterligere forenklinger og forbedringer i de forskriftene som skal utarbeides etter at lovhjemmelen nå er gitt, er stort. Regjeringen skal gjøre sitt beste for at de forskriftshjemlene vi nå får, skal bidra til forenklinger og ikke forvanskninger, som det kanskje har vært noen tilfeller av tidligere.