Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2013-04-29:
Innstillinga og debatten så langt viser at Stortinget er samlet om et helt sentralt premiss: Asylpolitikken skal være rettferdig, rettssikker og human. Dette er helt grunnleggende også for Senterpartiet. Ethvert individ som søker asyl i Norge, eller opphold på andre grunnlag, skal ha trygghet for at rettssikkerheten og menneskerettigheter ivaretas. Spørsmålet om barns beste i asylpolitikken har blitt grundig debattert i det året som har gått siden regjeringa la fram stortingsmeldinga om barn på flukt – og før det også. Det er ikke uten grunn. Asylpolitikk er et komplisert politikkområde, med vanskelige dilemmaer mellom hensynet til enkeltmennesker i sårbare situasjoner og hensynet til en konsekvent, helhetlig og rettferdig politikk. Ekstra viktige og vanskelige blir disse avveiningene når de gjelder unger, enten de kommer alene eller sammen med familie. Uansett bakgrunn vil barnemigranter være i en særlig sårbar situasjon – og derfor skal det tas ekstra hensyn i disse sakene. Det gjelder helt fra søkeprosessen og til barnet eventuelt har fått opphold og skal bli integrert i det norske samfunnet. Det må også tas ekstra hensyn til barn i de tilfellene de blir omfattet av et avslag og skal returnere til – eller sammen med – familie eller andre omsorgspersoner. De senere åra har andelen unger som søker beskyttelse i Norge, utgjort i underkant av 30 pst. av det totale tallet på asylsøkere. Av ulike årsaker har for mange av disse ungene og deres familier blitt ventende for lenge i en situasjon de opplever som uavklart. Sjøl om dette i mange tilfeller skyldes at foreldrene ikke innretter seg etter endelige avslag, vil det uansett være en belastning for unger å få sin barndom satt på vent. Et asylmottak er ingen god ramme for et barns oppvekst. I den offentlige debatten om barn på flukt er det særlig situasjonen for lengeværende unger som har vært i fokus. Tolkningen av FNs barnekonvensjon om at ungers beste skal være et grunnleggende hensyn i alle typer saker som handler om unger, er sentral og har vært omdiskutert. I stortingsmeldinga om barn på flukt vurderte regjeringa det slik at senere tids praksis i Utlendingsnemndas behandling av klagesaker tydet på at det i en del saker ble lagt mer vekt på innvandringspolitiske hensyn enn hva som ble forutsatt da regelverket ble vedtatt, og at praksis samtidig framsto som lite entydig. I stortingsmeldinga ble derfor en del av de momentene som skal være med i vurderinga av barns beste, tydeliggjort. Det gjaldt bl.a. alder, samlet oppholdstid i Norge, om ungen har gått på skole eller i barnehage, prater norsk, deltar i fritidsaktiviteter, har venner eller ellers er særlig knyttet til det norske samfunnet. En annen viktig presisering var at både oppholdstid som asylsøker og oppholdstid etter endelig avslag skal telle med. Dette var viktige presiseringer, men framfor alt er det viktig å forebygge at unger kommer i en slik situasjon at de blir værende lenge i en situasjon som oppleves som uavklart. Meldinga fokuserte derfor på kortere saksbehandlingstid, raskere retur og raskere bosetting av dem som får opphold. Forslagsstillerne ønsker nå å endre utlendingsforskriften slik at den tydeliggjør at hensynet til barnets beste må vektlegges i større grad. Vi mener stortingsmeldinga nettopp har bidratt til en slik tydeliggjøring. Regjeringa skal dessuten følge praksisutviklinga framover, og UNE er bedt om å redegjøre for sin praksis i slike saker innen 14. juni i år, som har vært nevnt allerede. Senterpartiet legger til grunn at regjeringa på bakgrunn av denne rapporten vil ta stilling til om det kreves ytterligere tiltak for å sørge for at praksis er i tråd med lovgivers intensjon.