Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-15:
Stortinget ga i 2013 sin tilslutning til forskriften om land-for-land-rapportering. Forskriften angir regler om land-for-land-rapportering for foretak innen utvinningsindustrien og skogsdrift innen ikke-beplantet skog. Rapporteringen skal inneholde opplysninger om betalinger til myndigheter og andre virksomhetsrelaterte opplysninger, og skal bidra til å belyse foretakenes økonomiske virksomhet. De rapporteringsreglene som ble innført for et par år siden, bidro til større åpenhet rundt utvinningsindustriens virksomhet. Det er en industri med store globale utfordringer når det kommer til gjennomsiktighet og bekjempelse av korrupsjon og frarøvelse av fattige lands verdier. Forslagsstillerne den gangen var svært opptatt av at loven skulle kunne virke, at den skulle kunne bli mest mulig formålstjenlig, og at den skulle kunne skape minst mulig kostnader for selskapene – selv om det siste hensynet er noe underordnet i denne sammenhengen. Siden den gang har det ikke skjedd så mye. Norske sivilsamfunnsorganisasjoner har bidratt med betydelig kunnskap, som har belyst både saken og prosessen. Gjennom en rekke medieoppslag de siste åra har det blitt avdekket store samfunnskostnader ved et utilstrekkelig rapporteringslovverk. Forskriften som i sin tid ble lagt fram av Finansdepartementet, var et viktig steg for å redusere samfunnskostnadene ved manglende åpenhet. Men samtidig er det blitt påpekt av flere aktører at de forskriftene vi har i dag, har hull som vil være til hinder for en effektiv oppfylling av hensikten med dette regelverket, nemlig å bekjempe ulovlig kapitalflyt, skatteunndragelse, ran fra fattige lands befolkninger. Ifølge organisasjonen Publish What You Pay Norge gjenstår det egentlig bare noen små justeringer før land-for-land-rapporteringen kan sikre en tilfredsstillende rapportering. For det første må alle land som er inkludert i den finansielle rapporteringen av oppstrømsresultater, omfattes av forskriften. Dette gjelder altså alle land selskapene selv har definert å være innenfor sin oppstrømsvirksomhet. I forskriftens § 3 er det lagt opp til at rapporten skal være «fordelt på de enkelte land hvor foretaket driver virksomhet innen utvinningsindustrien». Det har vært knyttet usikkerhet til hva «driver virksomhet» faktisk betyr. Det åpner f.eks. opp for tvil om det kun er produsentlandene eller om det er alle landene som er med i inntekts- og kostnadskjeden knyttet til virksomheten, som er omfattet. For det andre må det framgå spesifikt i regelverket at konsernrapporteringen skal være i tråd med regnskapstall for oppstrømsvirksomheten. For det tredje må land-for-land-rapporteringens regnskapskontekst i sin helhet tas inn som note til årsregnskapet istedenfor at det henvises til en separat rapportering. Dette kan høres veldig teknisk og kjedelig ut, men det er viktig. Det er allerede gjort i Frankrike, som allerede har importert EUs regler på feltet. Det inkluderer krav om land-for-land-rapportering også for banker, og at informasjonen skal oppgis i noter til årsregnskapet, land for land, ikke konsolidert. Siden kravet om land-for-land-rapportering også vil komme til å gjelde banker i Norge på sikt, bør det skapes like konkurranse- og rammevilkår. Det er også den billigste måten å rapportere på. Publish What You Pay Norge – bl.a. – argumenterer for at det er fullt mulig å lage noteopplysninger som ikke er særlig omfattende. For det fjerde er det en del uheldige unntak som må fjernes. Forskriften i dag gir omgåelsesmuligheter ved at datterselskap kan utelates fra oppstillingen. Det er veldig uheldig i en verden der skatteparadis forårsaker at tusenvis av milliarder av kroner er stukket unna ordinær beskatning og deling med fellesskapet. Vi har muligheten i dag til å vedta et forbedret rapporteringsregelverk for land-for-land-rapportering. Det kommer ikke til å bli vedtatt, fordi – som vi har hørt Venstre gjøre rede for nå – det er sånn at samarbeidspartiene har inngått en forpliktende avtale med regjeringen om ikke å gå inn i andre merknader eller forslag. Det betyr at vi har en uke på oss for å finne en måte å fremme dette på igjen – på fredag – som gjør det mulig for samarbeidspartiene å stemme for. Vi er i en litt merkelig parlamentarisk situasjon når regjeringspartiene stemmer i «hytt og gevær» mot hverandre i spørsmål om pensjon, i spørsmål om Syria-flyktninger, som har store budsjettkonsekvenser, mens opposisjonspartier tvinges inn i geledd av regjeringen. I denne saken er det uakseptabelt. Det kan avfeies som en teknikalitet og en litt komplisert sak for spesielt interesserte, men det dreier seg om Norges bidrag til en verden der det ikke er sånn at enorme verdier stikkes unna dem som skulle tjent godt på disse inntektene, i første omgang. Jeg vil oppfordre Venstre og Kristelig Folkeparti til å tenke seg om en gang til og sørge for flertall for utvidet land-for-land-rapportering.