trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-02-21:
Valdtekt er eit tema som vi har debattert mykje, både i Stortinget, i media og i andre samanhenger dei siste åra, særleg ved såkalla valdtektsbølgjer, men også elles. Dette er både eit godt og eit dårleg teikn på same tid. Det er godt fordi det viser at mange bryr seg og meiner at seksuelle overgrep er alvorlege, straffbare handlingar som vi vil førebyggje betre, oppklare fleire av og straffe hardare. Det er dårleg fordi det er eit teikn på at problemet er stort, og at mange blir ramma kvart einaste år. Interpellanten André Oktay Dahl er ein av dei som verkeleg har vore flink til å setje temaet på dagsordenen. Sjølv om det konkrete tilfellet som er nemnt i interpellasjonsteksten, ikkje er noko vi som lovgjevarar og løyvingsmakt skal behandle her, er det likevel nyttig at vi kan diskutere om valdtektsoffer og vitne til valdtekt blir tekne godt nok vare på, og om sakene blir følgde godt nok opp. Vi vedtek lover og gjev pengar til viktige føremål, og då må vi sjå til at ressursane blir brukte godt og rett. Vi har peika på at vald og seksuelle overgrep skal takast meir på alvor. Vi har auka strafferammene og på dette viset tydeleggjort at tildømte straffer tidlegare har vore for låge. Men uansett kor høge strafferammer vi har, hjelper ikkje det viss ikkje fleire skuldige faktisk blir dømte. For å oppnå dette må politiet gjere ein god innsats frå første stund. Dei må sikre spor og avhøyre eventuelle vitne, og dei må få forklåring frå offeret raskast råd. Dersom dei finn mistenkte personar, må sjølvsagt desse også avhøyrast raskt. Det burde vere unødvendig å seie dette. Men vi høyrer dessverre om ein del skrekkeksempel på korleis det ikkje skal gjerast. I den nemnde saka har Statsadvokaten i Oslo meint at etterforskinga har vore uakseptabel. Det handlar ikkje berre om at etterforskinga i seg sjølv var for dårleg. Måten ting vart gjort på – eller ikkje vart gjort på – må ha vore ei enorm belastning for guten som hadde vore vitne til valdtekten av mora, og som ikkje kunne tale med mora om saka i påvente av vitneavhøyr hos politiet. Eit halvt år er ein viktig del av ein barndom. Spørsmålet i interpellasjonen er kva statsråden vil gjere for å hindre fleire slike eksempel. Justisministeren har svart godt på det. Det er ikkje tvil om at den raud-grøne regjeringa har vore målretta med tanke på å styrke arbeidet mot valdtekt, seksuelle overgrep og vald. Samtidig handlar dette også om ein kultur hos politiet. Kvar enkelt polititenestemann må meine at etterforsking av valdtekt er viktig. Det er absurd om det å jobbe med seksuelle overgrep skulle ha lågare status enn anna politiarbeid. Det å ta gjerningspersonar og gjennom rask og kvalifisert etterforskingsinnsats sørgje for eit godt grunnlag for ein dom i retten, burde derimot bli høgt verdsett.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
På vegne av representanten Bård Vegar Solhjell og meg selv vil jeg framsette forslag om trygg rusomsorg gjennom langsiktige avtaler med ideelle aktører.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg slutter meg til gratulasjonene. I valgkampen var det ett punkt i Fremskrittspartiets program som fikk noe oppmerksomhet, og som mange av oss mente var temmelig ytterliggående. Det er det punktet der det står at «produksjonen av velferdstjenester skiller seg lite fra andre tjenester». Det er et standpunkt som skiller seg helt grunnleggende fra det den norske modellen er bygget på, nemlig erkjennelsen av at det finnes noen oppgaver og tjenester som må løses på en annen måte enn andre – kort sagt at det er en grunnleggende forskjell mellom det å ta seg av våre barn i barnehagen eller pleie våre syke, og det å klippe hår eller levere pizza. Til vår store overraskelse finner vi den samme formuleringen i regjeringens plattform. Regjeringen mener i utgangspunktet at produksjon av velferdstjenester skiller seg lite fra andre tjenester. Mener statsministeren virkelig at det er sånn, eller var dette et klipp-og-lim-uhell under arbeidet med plattformen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Jeg vil gratulere helseministeren. Vi får en dyktig mann på en krevende post. Bent Høie har en evne til å resonnere og argumentere prinsipielt, som jeg ofte har gledet meg over, og jeg vil gjerne vise til et eksempel på det: et innlegg under tittelen «Pasienters interesser først», som Bent Høie hadde i Vårt Land 27. februar i fjor, og som handlet om hvorfor leger ikke bør kunne nekte å henvise til abort. Der skriver Bent Høie: «Vi skal vise toleranse for meningsforskjeller, men når legers personlige verdier kommer i konflikt med pasientens behov skal det siste veie tyngst.» Videre: «Fastlegen er første møte kvinnen har med helsevesenet. Hun skal da få medisinsk veiledning, ikke bli møtt med en enkelt leges egne moralske oppfatninger.» Og videre: Servicen de får, skal ikke «avhenge av fastlegenes private moral. Å åpne for dette er et prinsipp som også kan bære uheldig av sted.» Hvorfor er statsråd Bent Høie uenig med representanten Bent Høie i denne saken?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Det nærmer seg slutten på en lang debatt, og det er tid for å prøve å oppsummere hva vi har fått ut av den. Det har kommet noen interessante avklaringer fra regjeringen. Den ene er at det nå er klargjort at regjeringen ikke vil legge til grunn et krav om FN-mandat for at norske styrker skal kunne delta i oppdrag i utlandet. Det er et linjeskifte som vi ser alvorlig på, og som vi mener det er god grunn til å debattere videre i denne salen. Det andre er at i løpet av dagen har saken om henvisningsnekt for leger til abort gått fra å være et kompromiss Høyre slukte i forhandlinger med Kristelig Folkeparti, til i dag å bli noe Høyre er hjertelig for – i innlegget til helseministeren. Det synes jeg er oppsiktsvekkende, og jeg venter med spenning på om det er et syn som deles av Høyres gruppe etter hvert som den saken kommer tilbake til Stortinget. Jeg har lyst til å knytte et par kommentarer avslutningsvis til noen andre temaer som har vært tatt opp igjen og igjen. Flertallet synes å være svært selvfornøyd med at regjeringen på uklart vis har varslet at det vil komme tiltak utover klimaforliket, og bruker altså det til å angripe opposisjonen, som om det ikke ville kommet styrkinger av klimaforliket hvis vi hadde fått et fortsatt rød-grønt flertall. Selvsagt ville det det. Det er ingenting å skryte av at man har tenkt å gjøre noe utover klimaforliket – det er en absolutt selvfølge. Spørsmålet er hva regjeringen har tenkt å gjøre, og det er svært uklart. Det eneste signalet vi har fått tydelig i dag, er at det ikke kommer en klimamelding. Så har jeg lyst til å avlegge Kristelig Folkeparti en liten visitt. Representanten Hans Olav Syversen harselerte tidligere i dag over det forslaget som SV har lagt inn om å skjerme ideelle aktører fra anbudskonkurranser i rusomsorgen. Jeg må si at jeg er veldig skuffet over den reaksjonen fra Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkeparti burde vite at SV i de rød-grønne årene har vært en pådriver nettopp for å få til den typen politikk, gjennomført det i barnevernet, og den rød-grønne regjeringen har også anbefalt helseforetakene å gjøre dette og skjerme ideelle aktører innenfor rusomsorgen. Bare en region har gjort det til nå. Det betyr at tiden er inne for å instruere helseregionene om dette. Kristelig Folkeparti burde vært svært glad for at det kanskje kan bli muligheter for å få et flertall i denne sal for en sånn politikk og begrense den konkurranseiver som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen står for, som vil ramme ideelle aktører til fordel for kommersielle aktører. Jeg håper at det ikke er et eksempel på hvordan Kristelig Folkeparti vil forholde seg til det handlingsrommet som nå finnes i salen. Jeg håper at det kan være en konstruktivitet mellom partier som er enige i sak, og ikke et behov i sånne tilfeller for først og fremst å forsvare det valg man har gjort ved å innsette den mest konkurransevennlige og mest kommersielt innstilte regjering Norge har hatt på svært lang tid.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-23:
Representanten Harald T. Nesvik fulgte opp med det vi nå har hørt fra mange av Høyres og Fremskrittspartiets representanter: en hyllest til den nye situasjonen i Stortinget. Jeg slutter meg gjerne til den, for det er veldig kjekt for oss som er i opposisjon at det er en mindretallsregjering. Men det er grunn til å minne om at denne situasjonen har oppstått fordi Høyre og Fremskrittspartiet har lidd nederlag i sitt forsøk på å etablere en flertallsregjering. Hyllesten nå passer litt dårlig sammen med det som var målet for Høyre og Fremskrittspartiet før regjeringsdannelsen. Nok om det. Jeg tok ordet fordi jeg gjerne ville følge opp representanten Syversen. Det er fristende å gå inn i en lang debatt om historien rundt frivillighetspolitikken. Jeg skal ikke gjøre det, men kort bare minne om at det var vår regjering som sørget for at de ideelle aktørene i barnevernet ble beskyttet mot konkurranse og fikk langsiktige avtaler som inngikk i en samfunnskontrakt med frivilligheten. Jeg hørte Frivillighet Norge nylig var ute og bekymret seg for at kårene for ideell sektor ville kunne bli dårligere med den nye regjeringen. Det tror jeg dessverre er helt reelt. En lang debatt om det trenger vi ikke å ha nå, for jeg tror Kristelig Folkeparti og SV deler mål i denne saken, og representanten Syversens svar var det jeg håpet på, nemlig at Kristelig Folkeparti også er villig til å vurdere gode forslag som kommer fra vår kant i den saken. Jeg ser fram til samarbeid om det. Jeg er også glad for at statsministeren avklarte at det kommer en stortingsmelding om klima. Vi opprettholder likevel vårt forslag, fordi vi mener nivået på løfter har vært så høyt, mens konkretiseringsnivået i regjeringsplattformen er så lavt at det er viktig at Stortinget presser på for at en sånn melding kommer raskest mulig. Det er også grunn til å minne om – til historieskrivingen her – at når det tok lang tid med den siste rød-grønne klimameldingen, var en viktig grunn til det at den internasjonale klimaavtalen vi hadde håpet og trodd skulle bli ferdig, ikke kom. Det er ikke situasjonen nå. Derfor er det bare å ønske regjeringen lykke til med raskt arbeid. Så sa representanten Rasmus Hansson at Miljøpartiet De Grønne kanskje kom litt brått på Stortinget. Jeg tror jeg kan innrømme at Miljøpartiet De Grønne på et tidspunkt kom litt brått på oss i SV. Men når Miljøpartiet De Grønne nå er her, er vi veldig glade for det. Jeg ser fram til godt samarbeid, og har tenkt å innlede det – etter de presiseringene representanten Hansson har gjort rundt sine forslag – med å stemme for de to forslagene fra Miljøpartiet De Grønne i voteringen, selvfølgelig i tillegg til å stemme for de forslag SV har selv eller sammen med andre.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Det er et spennende spørsmål å bli utfordret med. Jeg tror at mye av den drivkraften ligger i noe av det jeg innledningsvis snakket om: Jeg har i hele mitt politiske liv vært opptatt av at kunnskapssamfunnet og kunnskap er den viktigste måten man klarer å løfte enkeltmennesket på. Den måten som enkeltmennesket klarer å løfte seg selv på, er å sørge for god kunnskap og kompetanse. Derfor er det å løfte hele Norge et spørsmål om summen av å løfte hver enkelt person. Derfor er jeg opptatt av å realisere kunnskapssamfunnet. Jeg tror at utdanning er vår beste sosialpolitikk. Jeg tror at utdanning er vår beste kunnskapspolitikk. Jeg tror at utdanning er vår beste og miljø- og næringspolitikk. Det å skape sosial mobilitet henger mye sammen med bl.a. utdanning. Det andre som er viktig, er å sikre at de som faller utenfor, alltid får en ny sjanse. Det dreier seg om engasjementet for rus og psykisk helse. Hvis man begynner å falle ut av vårt veldig strømlinjeformede samfunn, hvor du egentlig går ett løp fra første skoledag og videre oppover, er det vanskelig å komme tilbake igjen. Det å skape muligheter til å komme tilbake igjen, enten det er inn igjen i utdanningssystemet eller inn igjen i arbeidslivet – få den hjelpen man trenger – er én av mine sterkeste motivasjonsfaktorer.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Det enkle svaret på det er ja. Jeg mener at det å gi en trygg barndom, å gi en trygg oppvekst, faktisk er det viktigste forebyggende tiltaket vi har mot problemer på nesten alle felt. I vårt engasjement for psykisk helse og for å løfte utdanningssamfunnet, er det viktig å huske at hvis et barn sitter med klump i magen, frykt for friminuttet, frykt for skoleveien eller for hva som kan skje, ja, så blir ikke læringseffekten særlig stor, og det man opplever der, kan gi arr for resten av livet. Derfor er det utrolig viktig at vi gjør en innsats – for i det hele tatt å sørge for at resten av politikken fungerer – med utgangspunkt i at hvert enkelt barn skal få den best mulige oppveksten. Det dreier seg om å slåss mot mobbing. Det dreier seg om å lære våre barn anstendig oppførsel overfor andre. Det dreier seg om å lære alle barn i Norge forståelsen av empati. Det dreier seg om å ansvarliggjøre foreldre. Det dreier seg om å hjelpe de barna som blir utsatt for mobbing, og sørge for at skolesamfunnet slår ned på det med en gang.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Det er jo ikke riktig å si at dette ikke står omtalt i plattformen. Det står omtalt i plattformen. Det som står omtalt i plattformen, er at vi skal sørge for at egenkapitalkravet praktiseres på en fleksibel måte slik at det er mulig for unge å kunne etablere seg med bolig. Det betyr at vi kommer til å være i dialog med Finanstilsynet om at de må legge større vekt på hvordan det ordentlige bankhåndverket skal utføres, at et 15 pst.-egenkapitalkrav ikke kan være et absolutt krav. Når folk har muligheten til å betjene sitt eget lån, bør de få lån selv om de ikke har egenkapital på det nivået. Det er en diskusjon vi vil gå inn i. Så er det sånn at jeg og Jens Stoltenberg har en erfaring felles, nemlig at vi begge gikk ut av utdanningssystemet omtrent på det tidspunkt da vi hadde den største arbeidsledigheten og det største boligkrakket. Vi vet at det er viktig å sørge for at folk ikke låner mer enn de kan håndtere. Vi har vært uenig i at det gjøres gjennom et absolutt 15 pst.-krav, det er bankhåndverket som gjøres i hver bank som må ta ansvar for å vurdere hva kunden tåler. Det skal vi ha en dialog med Finanstilsynet om. Så kommer vi til å vurdere om vi kan få til det vi sa i valgkampen, at et egenkapitalkrav vil bli senket for veldig mange grupper.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Vi står ved at vi skal bygge flere veier enn det den forhenværende regjeringen la opp til i Nasjonal transportplan. Det er ikke mulig å lese noe annet ut av den plattformen som vi har lagt frem. I den grad det nå lages uro, er det fordi Arbeiderpartiet vil lage uro om disse veiprosjektene. Det er nemlig ikke sånn at alle veiprosjekter som Arbeiderpartiet lovet før valget i 2005, sto i Soria Moria-erklæringen, selv om andre partier var enige om dem. Det er ingen tradisjon for at plattformer i Norge er så detaljerte. Det er tradisjon for at man viser retning, og så går man hvert enkelt år gjennom budsjettet. Men jeg kan love Jens Stoltenberg at vi kommer til å bygge mer vei, og vi kommer til å se igjen de veiprosjektene som vi har snakket om i valgkampen, i de prioriteringene som denne regjeringen kommer til å gjøre. Hvert enkelt budsjett i årene fremover kommer til å bidra til mer veibygging.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Vi står ved løftene våre om at vi skal satse på de offentlige sykehusene. Vi vil hvert enkelt år komme tilbake til hvor mye vi øker budsjettet. Det hadde vært kjekt hvis vi hadde hatt et bedre utgangspunkt med det budsjettet som ligger til grunn nå. Det er jo sånn at Arbeiderpartiet lovet 12 mrd. kr mer. Hvis vi fordeler det på fire år, betyr det at det burde vært 3 mrd. kr i det budsjettet som foreligger nå. Der ligger det 2,4 mrd. kr, så Arbeiderpartiet er 600 mill. kr på etterskudd i forhold til sine egne valgløfter, og vi skjønner at vi må dekke opp for det Arbeiderpartiet selv ikke klarte å prioritere til sykehusene. Det har vi ambisjoner om å få til med de forutsetningene som ligger i enhver plattform, men det er avhengig av den økonomiske utviklingen fremover. Høstens budsjett ser jo ut til å ha fått plass til mye, men altså ikke 3 mrd. kr til vekst i helseforetakene, noe som ville vært den logiske fordelingen av satsingen når man sier 12 mrd. kr på fire år.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Jeg tror at hvis man ganger 2,6 med 4, får man ikke mer enn 12, men det kan jo Jens Stoltenberg regne på etterpå. Vi har vært tydelige på hvordan vi skal styre helseforetakene og helsepolitikken i årene fremover. Det er ikke slik at det blir flere sentraliserte beslutninger. Utgangspunktet vårt er ønsket om å desentralisere, sørge for at de enkelte sykehusene fatter flere beslutninger enn det gjøres på regionalt nivå. Det viktige grepet for å få det til har Høyre snakket om i åtte år på Stortinget – jeg er litt forbauset over at Arbeiderpartiet ikke har oppdaget det. Det er nemlig at vi må ha en nasjonal helseplan med en helt annen styringsbit, som denne salen skal være med på. Det er mulig at det er sentralisering å trekke Stortinget mer med i helsepolitikken. Jeg mener at det er en demokratisering å gjøre det. Den nasjonale helseplanen skal på plass her. Når den er på plass, har vi styringsinstrumentet som vil gjøre at de regionale helseforetakene etter hvert kan avvikles. Vi håper vi klarer å få gjort det i denne perioden. Helseministeren holdt i går et møte med et klart og tydelig signal: Alle skal fortsette som før, for det viktigste nå er å få på plass den nasjonale helseplanen, som skal være styringsinstrumentet som Stortinget skal være med på å vedta.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Jeg tillater meg å være uenig. Det kommer ikke til å være mangel på beslutninger. Det kommer både Helsedepartementet og de regionale helseforetakene til å ta etter de retningslinjene som gis av Helsedepartementet. Vi tror vi faktisk er i stand til å foreta styring av den offentlige sektor. Det er mulig at den avgående regjering ikke følte at den kunne styre offentlig sektor, og at det derfor ble et vakuum hvis den ikke hadde en forlenget arm som man ga instrukser. Vi har en ambisjon om å ha tett styring av de regionale helseforetakenes beslutninger. Så er hele målet å desentralisere enda mer, slik at sykehusene kan utvikles i samarbeid lokalt og ikke gjennom en regional fordeling av oppgavene – etter den planen som Stortinget i fremtiden skal vedta, som vil fortelle om ambisjonene våre på området, og som skal gi kriterier for kvalitet og for hvordan vi skal utvikle helsesektoren. Jeg mener at det har vært et vakuum i demokratiet med den modellen som har vært. Vi skal gjeninnføre mer åpenhet, mer demokrati og flere lokale beslutninger for utviklingen i helsevesenet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
For det første har jeg lyst til å takke for lykkeønskningene. Det er hyggelig. Det blir mange samarbeidsmuligheter i årene fremover i Stortinget. Jeg hørte nok replikkordskiftet mellom statsråd Helgesen og Liv Signe Navarsete litt annerledes enn den gjengivelsen som nå ble gitt. Det han sa, var at denne regjeringen baserer seg på folkeretten, at FN er det viktigste instrumentet for folkeretten. Det er ikke slik at det alltid bare er FN. Han sa ikke at det var aktuelt for Norge å føre en annen politikk eller gå inn i andre konflikter. Han konstaterte det som er folkerettslig viktig, at fortolkningen av folkeretten ikke gis bare eksklusivt til FN, men det FN gjør, og det Sikkerhetsrådet eventuelt beslutter, er den naturlige fortolkningen av folkeretten. Men i noen tilfeller vil det, som han bl.a. nevnte, bli spurt om hjelp, og da vil det være folkerettslig legitimt å delta. Dette er i og for seg først og fremst en akademisk diskusjon. Vi mener at når man skal gå inn i konfliktområder eller annet, er sikkerhetsrådsbeslutninger det beste vi kan få fra dem som forvalter folkeretten i dag. Dette vil være hovedlinjen. Men vi kan aldri si at det aldri vil komme en situasjon som situasjonen i Kosovo, da et bredt flertall i Stortinget var enig i at Norge deltok.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Jeg tror faktisk at det er klokt for et land som Norge ikke å bestemme seg 100 pst. for hva man gjør i tenkte tilfeller i fremtiden. Vi har sagt at vi skal bygge på folkeretten. Det er et klart og tydelig mandat. FN er det viktigste instrumentet for fortolkning av det. Hovedtyngden i det vi tenker, vil alltid være at det er Sikkerhetsrådets mandat som vil være viktig. Så kan det komme situasjoner hvor det vil være aktuelt å delta uten at Sikkerhetsrådet har gitt et klart mandat, eller det kan være diskusjon om hvor klart man skal fortolke folkeretten. Jeg tror vi i Norge i fremtiden skal ha en slik åpning, på samme måte som da man i denne stortingssalen var enige om at vi skulle delta i Kosovo for å sikre at det ikke ble etnisk rensing, til tross for at Sikkerhetsrådet ikke hadde gitt en klar resolusjon om det. Jeg mener at det viktigste er å følge FN, men at vi ikke alltid må låse oss. Folkeretten gir andre muligheter. De kan komme.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Ja, den største utfordringen for den langsiktige utviklingen i Norge er å sørge for at vi har flere ben å stå på. Vi mener at todelingen av norsk økonomi er en utfordring, særlig fordi den ene delen svekkes så betydelig i dagens situasjon. Det betyr ikke at vi skal svekke den andre delen, olje- og gassvirksomheten, men det betyr at vi må ha en bevisst strategi og politikk for hvordan vi løfter nye områder – områder der vi er sterke, som f.eks. fiskeri- og maritime næringer, men også områder som vi ikke er så sterke på, men bør bli sterke på, som er teknologiske områder. Vi bør altså jobbe bevisst når det gjelder forskning, innovasjonsevne og rammebetingelser for norsk næringsliv, slik at vi er et land der det er interessant å investere og utvikle nye arbeidsplasser. Så må vi løfte kompetansen i hele samfunnet. Miljøaspektet er en av de viktige tingene. Norge har mye kompetanse på en del teknologier som gjør at vi kan være verdensledende på teknologiutvikling innenfor også miljøområdet. Derfor er vi så opptatt av at vi skal gjennomføre det de fire partiene som samarbeider, har sagt om teknologifondet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Det er litt tidlig å komme med løypemeldinger for prosesser. Regjeringen har hatt én ordinær regjeringskonferanse så langt og må få litt tid til å områ seg. Men vi tenker at det er viktig at vi forsterker noen av tiltakene raskt, altså at vi jobber med tiltakene, med det som har effekt. Stortingsmeldinger er viktige med tanke på ambisjoner og politisk tilslutning til sakene, men det viktigste er at vi faktisk gjør noe, og vi har ambisjoner om å begynne å gjøre noe raskt. Så har vi sagt at vi skal komme tilbake til Stortinget med en sak. Jeg er ikke sikker på om vi kan love å gjøre det i løpet av denne stortingsperioden. Jeg tror at det da i altfor stor grad vil bli en statusrapport og i altfor liten grad en klar og tydelig linje fremover, så vi kommer til å trenge litt mer tid. Men vi vil fortløpende rapportere på disse områdene til Stortinget. Så er det noen vanskelige og store saker, sånn som CCS-spørsmålene, hvor det store prosjektet ble nedlagt rett etter valget. Det betyr at vi må ha en helt annen og ny strategi på det, i og for seg i tråd med det flere opposisjonspartier har sagt tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Den setningen understreker det som jeg mener er viktig. Det som er viktig når det gjelder offentlige tjenester, er at de har høy kvalitet, at de er gode, at de er offentlig finansiert og at alle har tilgang til tjenestene. Det er det offentliges ansvar. Så mener jeg at ulike personer i ulike organisasjonsformer faktisk kan levere offentlige tjenester på mange områder, og jeg ser at innovasjonskraften blir større av at det er flere som leverer tjenester. Jeg tror at det offentlige – ikke minst der hvor vi har store, etablerte organisasjonsformer innenfor det offentlige – ofte har godt av å bli utfordret av andre som kan tenke annerledes og fleksibelt med hensyn til hvordan de løser det. Derfor er jeg opptatt av at det vil være noen tilbud – f.eks. innen psykisk helse, f.eks. for jenter eller gutter med spiseproblemer – hvor en ser at andre har tenkt andre måter å jobbe med dette på, som har gode resultater. Derfor trenger vi et mangfold. Derfor vil jeg gå lenger og si at det ikke er omtrent det samme, jeg vil si at det faktisk er et mål i seg selv at det er en dynamikk, og at det er noen som leverer fordi de kan tenke nytt og annerledes. Men tilgangen og finansieringen er det viktige for å sikre at alle får, og at det er god kvalitet. Det skal vi ordne.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Nei, jeg er uenig i det. Jeg mener at det må være mulig å få til to ting: Det er å opprettholde et velferdssamfunn, opprettholde det gode samfunnet vi har i dag, som i stor grad er knyttet til det oljebaserte næringsliv og inntektene vi får fra det, samtidig med at vi bygger opp et sterkere annet næringsliv. Hvorfor mener jeg det? Jo, fordi kostnaden ved den omstillingen som ofte foreskrives her, er for stor. Den betyr færre jobber i en periode. Den betyr flere folk som har problemer med å betale boliglånene sine. Derfor ønsker jeg en gradvis forskyvning fra at så mye av inntekten vår kommer fra oljevirksomheten, over til at vi får annet næringsliv som også kan bære vårt kostnadsnivå. Målet må være at det nye næringslivet også bærer vårt kostnadsnivå, for hvis ikke betyr det en velferdssenkning. Det betyr at vi har mindre rom til å hjelpe de svakeste gruppene over offentlige budsjetter, og det betyr at hver enkelt nordmann vil ha et dårligere velferdsgrunnlag. Derfor må vi forsøke å få til en oppgave som jeg vet er stor og utfordrende: få et nytt og stabilt og godt næringsliv med høy evne til å bære kostnader, og samtidig ha oljevirksomhet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
La meg benytte muligheten til både å korrigere noe jeg sa feil tidligere, og dermed også bekrefte det representanten Jens Stoltenberg sa, nemlig at vi vil komme med en sak om forsterking av klimaforliket til Stortinget. Jeg kom i skade for i et replikkordskifte å si at vi ikke ville klare en melding i denne stortingsperioden, det skulle være i denne stortingssesjonen – som det da ligger et forslag om. Jeg tror ikke jeg kan love at vi klarer å levere en sak i løpet av det første året, ikke minst med henblikk på at til tross for at Stortinget var lovet en sak i forrige periode, før 2010, ikke fikk den før i 2012 – med den begrunnelsen fra den forrige regjeringen at det er viktig å ha gode planer på hver sektor for å komme frem til de ulike tiltakene. Men vi har en ambisjon om å komme med tiltak på veien og ikke vente til det tidspunktet. Så har jeg også lyst til å si at vi i vårt plattformsgrunnlag har sagt at vi skal gjøre en vurdering av et eget mandat for investeringer av fornybar energiproduksjon innenfor Statens pensjonsfond utland. Så det ene punktet her vil vi iallfall fra regjeringens side – for Rasmus Hansson – gjøre en vurdering av. Så har jeg lyst til å si at jeg har sittet lenge og lyttet til denne debatten. Vi har hørt mye fremtidsoptimisme, mye glede over kunnskapssamfunnet, mye glede over at vi skal investere i infrastruktur fremover. Jeg har hørt mye optimisme sett fra fire partier i denne salen om nye samarbeidsforhold knyttet til hvordan Stortinget skal fungere, og til politikken. Jeg tror jeg har lyttet til en litt annen debatt enn de rød-grønne politikerne, som herfra har sagt at de ikke har oppfattet at det er forventning eller interesser. Derimot har jeg opplevd noen erkjennelser som jeg håper at de representantene som er kommet med dem, f.eks. representanten Kolberg, vil se at verden faktisk er sånn at det er skrittvise reformer vi står for. Ja, det har vi alltid stått for. Det er faktisk sånn at vi er opptatt av samarbeid, vi er opptatt av at det er mindre forskjeller. Men vi er litt mer opptatt av å hjelpe de fattige fremfor å være så opptatt av å straffe de rike i vårt samfunn. Ja, det er faktisk sånn at de argumentene som Martin Kolberg brukte mye av sitt innlegg på å snakke om, og det samfunnet han snakket om, var vel mest Arbeiderpartiets retorikk om Fremskrittspartiet, Høyre og de borgerlige partiene, ikke hva vi selv hadde sagt eller ment fremover. Men jeg er jo glad for at Martin Kolberg nå har fått øynene opp for at vi er partier som er opptatt av å ta samfunnsansvar. Vi er opptatt av den sosiale utviklingen i vårt samfunn. Vi er opptatt av at de svakeste skal få det bedre, og vi er opptatt av at vi skal ha gode forhold på arbeidsmarkedet og bygge på trepartssamarbeidet, noe Høyre har gjort i mange år og mener er viktig, men ikke eksklusivt. Det er viktig at demokratiet også setter grenser for hvor langt partene utenfor demokratiet og det direktevalgte demokratiet foretar av prioriteringer.
Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Jeg skal unngå å ta hele invitten til den store ideologiske debatten som Martin Kolberg la opp til. Jeg tror rett og slett at det ville tære på denne forsamlingens tålmodighet på slutten av treminuttersinnleggene. Vi får komme tilbake til det. Jeg bare konstaterer at jeg nok tror vi skal diskutere hvilke sitater man eventuelt skulle ha på meg. For det jeg har sagt, det jeg har vært opptatt av, er at vi i mange sammenhenger ser at systemene våre av og til er så firkantet at de står i veien for gode løsninger for enkeltmennesker. Et av engasjementene mine er at de som ramler gjennom sikkerhetsnettet vårt, skal få en bedre politikk i årene fremover, for systemene våre har ikke klart å fange dem opp så godt som vi skulle ønske at de hadde gjort. Så vil jeg gjerne bekrefte overfor SV at vi styrer etter klimaforliket, og det betyr alle delene av dette. Vi har faktisk sagt at vi skal ha en sterkere satsing på kollektivløsninger i de store byene enn det den forrige regjeringen la frem i Nasjonal transportplan. Det har vi gjort gjennom markeringer i valgkampen mellom de fire partiene som har en avtale knyttet til dette, bl.a. i forbindelse med støtte til de store kollektivløftene som må gjøres knyttet til baneinvesteringer fremover. Så det er ingen grunn til å være redd for at det ikke skulle være på plass – det er på plass. Så vil jeg til slutt si: Det er fint at det er store forventninger til en ny regjering. Den har vært i aktivitet i seks dager. Jeg skjønner at forventningene er at vi skulle ha levert, at vi skulle hatt detaljerte planer på mange områder, men jeg har lyst til å minne Arbeiderpartiet om at før valget i 2005 hadde de en lang liste over veiprosjekter som deres alternativ til Nasjonal transportplan skulle virkeliggjøre. Ett av dem er et veldig viktig veiprosjekt i mitt hjemdistrikt – veien fra Os til Fana. Jeg håper vi kommer i gang i vinter – åtte år etter at man faktisk sa at dette var viktig å gjennomføre, også i den første fireårsperioden. Det skjer ting på veiprosjekter. Det gjelder ikke alle billene, øyenstikkerne eller annet vi kommer over når man begynner å grave og kartlegge ny vei, som enhver regjering har gjort, men jeg kan love én ting: Det blir faktisk mer vei med denne regjeringens politikk, og det blir mer kollektivsatsing.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg er klar over at vi har gått fra å være Stortingets sjette største parti til å bli Stortingets fjerde største parti, men jeg kan gjerne gå ytterligere oppover på listen. Jeg vil selvfølgelig først – på vegne av Kristelig Folkeparti – gratulere Erna Solberg som landets nye statsminister. Vi er også glad for samarbeidsavtalen som ligger til grunn for regjeringen, og som statsministeren understreket i sitt innlegg. «(…) der maa regjeres med Storthinget», sa Johan Sverdrup. Dessverre lyktes han ikke selv med det etter hvert, men vi legger til grunn at det er også regjeringens holdning – at man skal regjere med Stortinget. (…) Jeg har lyst å komme med en personlig utfordring. Statsministeren har et langt politisk virke bak seg, så mitt spørsmål er: Hva er statsministerens motivasjon og drivkraft? Hva vil hun oppnå for landet, nå når hun får denne viktige jobben som landets statsminister?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg tror vi kan være enig i mye av det som statsministeren nå la til grunn. Derfor har jeg en helt konkret oppfordring til statsministeren: Hun snakket nå om dem som faller utenfor. I Bondevik II-regjeringen – hvor også statsministeren var en viktig deltaker – satte man kampen mot mobbing høyt på dagsordenen, ved at statsministeren selv engasjerte seg. Forskere har senere slått fast at det kraftige nasjonale fokuset hadde signifikant effekt på mobbingen i Norge. Fra 2004 har mobbingen igjen økt. 5–7 pst. av elevene i skolen opplever i dag mobbing. Det tilsvarer 40 000–50 000 barn. Jeg vil herved utfordre statsministeren personlig til å sette et kraftig nasjonalt fokus på kampen mot mobbing i skolen, i arbeidslivet og på digitale medier. Vil statsministeren gjøre det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Akkurat som Irene Johansen sikkert skulle ønske, ønsker vi at vi skulle hatt 50 pst. av stemmene. Da kunne vi styrt akkurat som vi ville, basert på eget partis politikk og program. Men nå er vi altså ikke helt der, for å si det forsiktig! Vi er avhengig av samarbeid med andre partier for å få flertall for viktige saker for oss, akkurat som Arbeiderpartiet er det for seg. Jeg vil gi ros til den avgåtte regjering for innsatsen når det gjelder bistand. Jeg vil også gi ros til den påtroppende regjering, som allerede har tatt inn et av våre viktige forslag når det gjelder utvikling i de fattigste landene, nemlig at en del av pensjonsfondet skal brukes til nettopp investeringer i fattige land. Så får vi komme tilbake til budsjettdebatten og se akkurat hva prosentsatsen blir. Representanten Johansen kan være sikker på at vi skal kjempe hardt for den.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg tror historien viser at det regjeringen Bondevik bestemte seg for i 2001–2005 når det gjaldt folkerettslig grunnlag for når man grep inn og ikke, står seg meget godt. Jeg vil dog ikke være med på beskrivelsen av at daværende utenriksminister skulle gå inn sammen med andre land «uansett pris». Det får virkelig stå for representanten Slagsvold Vedums egen regning. Jeg er tilfreds med den klare markeringen som også statsministeren har gjort her i dag, nemlig at utgangspunktet for denne regjeringen er et folkerettslig mandat, slik det utvikles gjennom Sikkerhetsrådets vedtak. Det er vårt utgangspunkt, som det har vært tidligere. Det vil det fortsatt også være.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg kan fastslå fullt og helt at både Kristelig Folkeparti og Venstre hadde samme holdning når det gjelder Lofoten, Vesterålen og Senja. Enhver antydning om noe annet faller på sin egen urimelighet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Vi er et sentrumsparti, så da har jeg jo indirekte svart på spørsmålet. Vi er et konstruktivt opposisjonsparti, men vi har også en samarbeidsavtale som ligger til grunn for det arbeidet vi skal gjøre i Stortinget, og jeg er sikker på at representanten Andersen er vel kjent med at et av de viktigste områdene vi skal få samarbeide om, er budsjettet. Det kommer vi til å begynne med om ikke veldig lenge, og jeg er helt sikker på at det blir et godt samarbeid mellom Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet også om budsjettet. Vi er ikke en del av regjeringens parlamentariske grunnlag som sådan, men vi er et konstruktivt opposisjonsparti med en solid samarbeidsavtale som ligger i bunn.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg synes jo det er litt interessant at representanten Stoltenberg nå har gjort seg til ombudsperson på vegne av Høyre og Fremskrittspartiets velgere og bruker mye tid på å fortelle hvor skuffet de eventuelt burde være. Jeg er sikker på at Høyre og Fremskrittspartiet selv vil motta skuffelser hvis det blir behov for å si fra om det. Representanten Lysbakken var skuffet over vår reaksjon på det fremsatte representantforslaget fra SV når det gjelder avtaler innenfor rusomsorgen. Skuffet og skuffet – jeg skjønner ikke helt det. Det må faktisk være lov å påpeke at man har sittet åtte år i regjering og ikke har fått til mer enn man har gjort på akkurat dette området som man i hvert fall verbalt i så mange år har sagt at man ønsker å gjøre noe. Lysbakken sa at vi i Kristelig Folkeparti bør være glade, for nå kan det kanskje bli flertall for dette. Dette er en ganske interessant opplysning. Vi har altså hatt voteringer i denne sal, hvor daværende parlamentarisk leder i Arbeiderpartiet, Helga Pedersen, ba om å få oversendt Kristelig Folkepartis forslag til regjeringen for at man skulle arbeide med det. Jeg skjønner altså på Lysbakken at det egentlig heller ikke var flertall i regjeringen for en ny politikk overfor ideell sektor, men jeg kan love Lysbakken at vi seriøst skal gå inn i arbeidet også med det representantforslaget som er fremlagt fra SV. Representanten Navarsete var innom det hun oppfattet var de store linjer i denne debatten, og hun påpekte at Kristelig Folkeparti og Venstre har opptrådt som selvstendige partier. Det er en helt korrekt observasjon. Samtidig er vi tilfreds med den måten regjeringen og regjeringspartiene har møtt Stortinget på. Vi ser fram til et godt samarbeid. Men jeg har også merket meg at det er forskjell på det som var den rød-grønne konstellasjonen. Det ene utfallet etter det andre fra SV og Arbeiderpartiet når det gjelder legenes reservasjonsadgang, har blitt møtt på en helt annen måte fra Senterpartiet, og det merker vi oss med glede. Når det gjelder de fremlagte forslag, er det mye der som alt er ivaretatt i samarbeidsavtalen, så vi ser ikke behov for å stemme for dem. Når det gjelder Statens pensjonsfond, gleder jeg meg til en fortsatt debatt med både Miljøpartiet De Grønne og andre når vi får årsmeldingen for pensjonsfondet. Da kan vi gå grundig gjennom de helt relevante problemstillingene som representanten Hansson har tatt opp.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-10-23:
Jeg er veldig glad på Kristelig Folkepartis vegne – og jeg tror på den ideelle sektorens vegne – for at man har satt denne viktige sektoren så mye i fokus. Er det handlekraftig etter sju år i regjering å sette ned et utvalg som – og jeg minner om det – skulle se på lov om offentlige anskaffelser, hvorvidt man skulle bruke handlingsrommet i denne loven, og om det var et handlingsrom? Det er det utvalget som den forrige regjeringen satte ned etter sju år. Da er jeg litt i tvil om det er handlekraft som er blitt utvist. Men jeg er veldig glad for de optimistiske tonene fra flere partier her. Det gleder meg, og det tror jeg gleder den ideelle sektor, hvor altfor mange institusjoner er blitt lagt ned uten at det egentlig var faglig belegg for at så skulle skje.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
I valgkampen presenterte dagens regjeringspartier en lang rekke svært dyre og ambisiøse valgløfter. Mange av dem er ikke å finne i den regjeringsplattformen de har laget etter valget. Ett eksempel på det er at de gjennom hele valgkampen – og gjennom lang tid også før valget – lovet å redusere egenkapitalkravet ved boligkjøp for unge boligkjøpere. Jeg forstår at på de områdene der partiene er uenige, så kan man kanskje forhandle bort valgløfter i regjeringsforhandlinger. Men dette var begge partiene enige om før valget. Likevel har man ikke fulgt det opp. Jeg mener faktisk det er bra for landet at de er mer ansvarlige nå etter valget. Det handler om stabiliteten, tryggheten, i boligmarkedet og i hele bankvesenet vårt, og om at man ikke overprøver den type faglige krav. Men jeg er også enig med en samlet boligbransje som sier at det er et hån mot alle unge som stemte på disse partiene, at de få dager etter valget går bort fra et så konkret valgløfte. Mitt spørsmål er: Hva har endret seg fra dere lovet dette få dager før valget, til dagene etter valget, siden dere går bort fra dette valgløftet?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Det er ingen tvil om at det regjeringen nå gjør, er å gå bort fra det man lovet før valget. Da lovet man å senke kravet. Det som står i plattformen, er en fleksibel praktisering. Det er allerede dagens praksis. Det er allerede i dag adgang til fleksibel praktisering, og man kan – f.eks. gjennom tilleggsgarantier – senke kravet om 15 pst. Man går bort fra det man sa så sent som i en pressemelding 23. august, at kravet skulle senkes. Det er ikke fulgt opp. Problemet er at dette er ett av mange eksempler på at man sa veldig tydelige ting før valget og sier noe annet etter valget. En samlet boligbransje er altså enig i vår vurdering av dette. Et annet område er vei. Der lovet man veldig mange konkrete veiprosjekter utover den rekordsatsingen som var i Nasjonal transportplan fra vår side. Jeg aksepterer igjen at kravet om å fjerne alle bommer, som ett parti hadde, kanskje ikke blir noe av – selv om jeg ser at TV 2 nå har laget et bom-meter som måler alle de bompengene som skal kreves inn også med den nye regjeringen. Problemet er at det nå er uklarhet også om de nye veiprosjektene de lovet, som de lovet sammen, blir noe av. Mitt spørsmål er: Står dere ved de konkrete veiløftene dere kom med – i tillegg til Nasjonal transportplan – før valget?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Jeg er ikke tvil om at det kommer til å bli mer vei. Det er det også lagt opp til i den nasjonale transportplanen denne regjeringen har lagt fram. Men det holder ikke å bygge flere veier. Det avgjørende er at man må følge opp alle de konkrete veiprosjektene som man drev valgkamp på rundt omkring i landet, og det er det fortsatt uklart om man faktisk kommer til å følge opp. Så er det et tredje løfte hvor det også er usikkerhet, men der jeg håper at regjeringen vil følge opp. Det er løftet om minst 12 mrd. kr mer til sykehusene. Det er viktig at sykehusene får forutsigbarhet. Vi lovet 12 mrd. kr mer til sykehusene. Høyre og Fremskrittspartiet sa at det måtte være minst 12 mrd. kr, fordi man i tillegg skulle finansiere den automatiske finansieringen av kommersielle sykehus. Og fordi det er oppstått usikkerhet om det, spør jeg igjen om man kan bekrefte at man står ved løftene om økte bevilgninger til sykehusene som man kom med før valget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Vi har i vårt budsjett fulgt opp det vi sa. Det er slik at hvis vi legger på 2,6 mrd. kr hvert eneste år, så kommer vi over 12 mrd. kr totalt. Slik er det, både for Nasjonal transportplan og andre opptrappingsplaner, at du ikke nødvendigvis tar alt i ett år. Du trapper opp og har en økning på 2,6 mrd. kr i året. Det vil bringe oss over 12 mrd. kr totalt i den perioden. Slik sett er det ingen problemer med hensyn til det budsjettet vi har lagt fram. Usikkerheten er hvorvidt den nye regjeringen vil følge det opp. Det er også et annet spørsmål om helse som gjør meg urolig, og det er spørsmålet om de regionale helseforetakene. Statlig overtakelse av sykehusene har gitt mye bedre organisering av helsevesenet vårt. Det har gitt behandling av langt flere pasienter og en bedre arbeidsdeling mellom sykehus. Den nye regjeringen ønsker å avskaffe systemet med regioner, de ønsker en sentralisering av beslutningene og at vi ikke lenger skal ha en regional forankring av viktige beslutninger i norsk helsevesen. Det mener jeg er uheldig, men det er ekstra uheldig at det viktigste beslutningsorganet i norsk helsevesen nå skal være på oppsigelse i fire år. Det er et uttrykk for manglende gjennomføringskraft. Det vil skape en usikkerhet i hele helsevesenet som helsevesenet ikke trenger. Er det slik at man har tenkt å bruke fire år på å lage et nytt system for beslutninger i norsk helsevesen?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Problemet er jo at man sier at man skal erstatte et system som fatter løpende beslutninger rundt omkring i Helse-Norge med en nasjonal helseplan. Jeg er uenig i den tenkningen, for jeg mener at det er viktig at vi forankrer beslutningene i nord i nord, i vest i vest og ikke forankrer alle beslutninger i Oslo. Det andre er: Jeg mener at hvis man først skal gjøre det, bør man ikke ha helseforetakene på oppsigelse i fire år. Det skaper et beslutningstomrom. Det skaper manglende forutsigbarhet, og det skaper en manglende gjennomføringskraft at norske sykehus skal være usikre på hva som skal være styringssystemet i så lang tid. Hvis man først skal avskaffe disse foretakene, avskaffe regionene, bør man gjøre det raskt, i stedet for å ha fire år med usikkerhet om noe så viktig som hvordan man tar beslutninger i norsk helsevesen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-10-23:
Dagens og gårsdagens debatt om trontalen og regjeringserklæringen bekrefter veldig sterkt det inntrykket vi har hatt i dagene etter valget, at regjeringspartiene nå nedjusterer både sine mål og sine ambisjoner. Før valget fikk vi inntrykk av at det skulle skje store endringer raskt. Det ble i valgkampen lovet store økninger i utgifter til mange gode formål. Samtidig ble det lovet store kutt i inntektene til staten gjennom omfattende skattekutt. Nå er det på de fleste av disse områdene mye mer uklart, mye mer vagt og langt mindre ambisiøst. Vi ser det f.eks. i debatten i går og i dag når det gjelder de løftene man ga om skattekutt: 25–100 mrd. kr i lavere skatt. Dette ble sagt i lang tid før valget, men nå er det veldig usikkert hva man står ved av de løftene som ble gitt før valget når det gjelder lavere skatt. Vi ser det også veldig tydelig på samferdsel, spesielt gjelder det regjeringspartiet Fremskrittspartiet, som har hatt som hovedsak gjennom mange, mange år å fjerne bommene. Nå er de altså i regjering og kommer til å være ansvarlig for ikke bare å ikke fjerne bommer, men være et parti som bygger nye bommer i Norge, og i mange prosjekter sørger for at det blir mye økte inntekter gjennom bommer. Vi ser det også i forhold til egenkapitalkravet til bankene. Begge partiene var veldig klare på at man skulle redusere egenkapitalkravet ved boligkjøp. Nå har man redusert det til å endre praktiseringen av en regel man var imot. Den skal praktiseres fleksibelt. Det har vært klart hele tiden; det er dagens praksis. Så kan man si at jeg grunnleggende sett er glad for at man nå er mer ansvarlig, både når det gjelder hvordan man skal sikre stabilitet i bank- og boligmarkedet, og også når det gjelder finansiering av veier. Problemet er at det er mange velgere som har trodd på disse løftene, både de unge som har trodd på løftene om å redusere egenkapitalkravet, og bilister som har trodd på løftet om å fjerne bommer. Så selv om det er bra at virkeligheten også justerer Høyre og Fremskrittspartiet betydelig ned, er det en ulempe at mange har stemt på partiene fordi de trodde at de mente alvor når de kom med løfter om redusert egenkapitalkrav ved boligkjøp eller løfter om fjerning av bommer. Det er alvorlig. Det gjelder også hele forventningen til statsbudsjettet. Man snakker som om man ikke har noen handlefrihet. Vel, man har lagt fram alternative statsbudsjetter hver eneste høst der man har flyttet på titalls milliarder, og hvis det er ment alvor med de endringene, må man kunne gjenta dem. Jeg advarer mot å gjenta dem, for det er mye uansvarlig i det, men det viser bare at man har lovet mye man ikke kommer til å holde. Når det gjelder forslagene, vil jeg generelt si at mange av dem har intensjoner vi kan være enige om, men vi mener gjennomgående at man trenger en grundigere og bedre saksbehandling enn det vi får mulighet til over bordet her i salen. Når det gjelder forslaget om stortingsmelding, har jeg oppfattet statsministeren dit hen at det kommer en stortingsmelding om klimapolitikken, og forutsatt at det kan bekreftes, ser ikke vi noen grunn til å stemme for forslaget.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-10-23:
Eg vil òg nytte høvet til å gratulere Erna Solberg og ynskje lukke til som landets nye statsminister. Det vert spennande møte både i Stortinget og elles i det offentlege ordskiftet. Som eg viste til i går, har sikkerheits- og forsvarspolitikken vore eit område med brei konsensus i Stortinget. Ein viktig pilar for skiftande regjeringar har vore at internasjonale operasjonar skal ha heimel i FN-mandat. Statsråd Helgesen framheva i gårsdagens møte at det er eit medvite val frå den nye regjeringa at ho i plattforma si berre viser til folkeretten. Spørsmålet er: Er statsministeren samd med statsråd Helgesen i at det kan vere aktuelt for Noreg å delta i internasjonale operasjonar utan FN-mandat? I kva situasjonar ser statsministeren for seg at dette kan vere aktuelt?