Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-29:
Det er forkastelig at enkelte voksne mennesker utsetter barn for alvorlige overgrep, traumer og ettervirkninger for å tilfredsstille sine egne seksuelle behov. Det er skadelig for barna, for deres familier og ikke så veldig sjelden for gjerningsmannens egen familie. Vi må gjøre alt vi kan for å skjerme barna fra denne type mennesker. Så langt er vi enige med forslagsstillerne. Men SV mener at det også må være slik at de tiltakene vi setter i gang, må være riktige, formålstjenlige og i samsvar med grunnleggende rettssikkerhetsprinsipper. Det må være en viss grad av treffsikkerhet i de tiltakene vi setter i gang. Hormonell behandling, eller såkalt kjemisk kastrering, er i dag en frivillig ordning som kan være til hjelp for enkelte overgripere som ønsker å unngå å begå nye overgrep. Men slik behandling er ikke en garanti mot overgrep. Å innføre tvungen hormonell behandling er ikke et treffsikkert tiltak for å hindre nye overgrep. Effekten av medisinen som brukes, kan reverseres ved at brukeren tilfører kroppen anabole steroider. Jim Aage Nøttestad er psykolog og seniorforsker ved Brøset kompetansesenter. Han sier at «sedelighetsforbrytere har en tilbakefallsprosent på mellom 7 og 10 prosent. Og hvis man skal gi tvungen behandling til alle, så vil i hvert fall 90 % få medisiner uten at der er behov for det». Han spør: «Hvordan kan vi klare å plukke ut dem som ikke får tilbakefall?» Så dette er faglig vurdert lite treffsikkert. Tvungen kjemisk kastrering kan gi en falsk trygghet og bli en sovepute for samfunnet og et farlig spor for barn. For å forhindre nye overgrep er fagmiljøene opptatt av at overgriperne må få kognitiv behandling, som samtaleterapi og individuell terapi. Gjennom slik behandling lærer overgriperen hvordan han skal unngå seksuelle tanker om barn eller andre ofre, og hindre at disse tankene utvikler seg til handling. Overgriperen skal lære seg å ha empati med offeret. Han skal forstå hvilke skader han volder barn og barnets familie. Dette var også synet til Seksuallovbruddsutvalget fra 1997, som mente at behandling basert på tvang vil være lite egnet til å gi gode langsiktige resultater. Jeg pleier å lytte til Ada Sofie Austegard, og hun er imot denne behandlingen. Forslaget har også en sterkt prinsipiell side ved at en foreslår å dømme noen til medisinering ved bruk av tvang. Forslag om tvangsmedisinering av sedelighetsforbrytere har vært behandlet av justiskomiteen to ganger tidligere, hvor alle partier – unntatt Fremskrittspartiet – understreket at tvangsmedisinering av sedelighetsforbrytere ikke kan aksepteres som ledd i en straffereaksjon, men kun være aktuelt som et nødvendig og forsvarlig ledd i en behandlingssituasjon. SV og Regjeringen tar overgrep mot barn på alvor. Derfor har vi gått inn for å skjerpe strafferammen for seksuallovbrudd. Regjeringen har nå fremmet forslag slik at denne skjerpelsen skal ta til å gjelde så raskt som mulig. Vi har også gjort det straffbart å avtale å møte barn med planer om seksuelle overgrep. Vi er åpne for flere nye tanker som virker, og det er det som er forutsetningen. Men vi kan dessverre ikke se at de forslagene som Fremskrittspartiet fremmer, virker – tvert imot. Jeg er meget fornøyd med at alle partier i komiteen, unntatt Fremskrittspartiet, mener at disse forslagene må avvises.