Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-06-08:
Senterpartiet kan ikke slutte seg til den endringen i offentlighetsloven som dagens flertall i Stortinget ønsker. Vi mener at dette er et forslag som betyr et mindre åpent lokaldemokrati, og vi er svært overrasket over det hastverket en nå har med å få den typen lovendring på plass, uten å ha en grundig gjennomgang av forslaget. Det høres ut som om dette bare handler om Oslo og Bergen, men det handler jo i realiteten om fire fylkeskommuner og tre byer: Troms, Nordland, Nord-Trøndelag og Hedmark og Tromsø, Bergen og Oslo. Det forslaget som ligger på bordet i dag, vil i enda sterkere grad etablere et skille mellom kommuner som styres etter formannskapsprinsippet, og de som har innført parlamentarisme. I det førstnevnte vil i det alt vesentlige all politisk debatt være åpen, mens i de andre vil en nå kunne hemmeligholde nesten alt av politisk debatt før en sak kommer til fylkestinget eller til bystyret. Det er en lovendring der disse kommunene i enda større grad tar sikte på å være en slags form for miniregjering. Saken har derfor en prinsipiell side om styringsmodellen i hele vårt lokaldemokrati. Når det politiske flertallet i noen kommuner åpenbart skal definere seg som tilretteleggere à la rådmenn, og bruke det argumentet for å kunne ha mindre åpenhet, kommer det til å gjøre arbeidet utrolig vanskelig for både opposisjonspolitikere, opinion og presse. Der hvor alle partier vanligvis samtidig har fått tilgang til administrasjonens vurderinger, og deretter ført en politisk debatt og forhandlinger, skal nå det politiske flertallet i ro og mak få forhandlet seg imellom før noe legges fram til beslutning. Det vil bety mindre åpenhet i kommunene, det betyr at opposisjonen kommer senere inn i prosessen, og det betyr at det blir vanskeligere å følge den løpende debatten i disse kommunene. Eller som Sven Egil Omdal så treffende beskriver det i lørdagens aviser: «Begrunnelsen for å gjøre politikken til et lukket kretsløp er at byene og fylkene på denne måten kan styres mer «effektivt».» Hvem kan opponere mot noe slikt? Noen vil kanskje hevde at det er en mangel ved den offentlige debatt at offentligheten ikke lenger har forutsetninger for å delta, men alle vet jo at demokrati er et ordentlig mas – med forsinkelser, uenigheter, kompromisser og protester. Senterpartiet legger ikke skjul på at vi mener at kommuneparlamentarisme har mange slagsider, og dette er én av slagsidene. Byråd og fylkesråd gir ikke kun faglige vurderinger og anbefalinger. Byråd og fylkesråd er heller ikke en regjering. Det fins bare én regjering, og vi verken bør eller kan ha 429 kommuner som alle later som om de kan opptre som en regjering i relasjon til opposisjon og offentlighet. Forslaget bidrar til å skape et skille mellom de kommunene som har den ene eller den andre modellen, og åpning for mindre offentlighet i kommuner med parlamentarisme kan av den grunn også friste noen til å velge den styringsformen, og det ville ha vært en svært uheldig situasjon om det var en beveggrunn i seg sjøl for en endret styringsform. Det er viktig å se lokalpolitikken som arbeidsarena også. Mange av oss mener jo at lokaldemokratiet som et styringssystem bør være et sted der folkevalgte er likeverdige og med felles ansvar for å bygge løsninger som gagner lokalmiljøet og fellesskapet. På nasjonalt nivå er vi politikere heltidspolitikere, vi har et godt utbygd system og apparat rundt oss, men i de tre byene og de fire fylkeskommunene som nå har innført parlamentarisme, vil byråd og fylkesråd sitte med hele administrasjonen tilgjengelig i møte med bystyret og fylkestingspolitikere som ofte er deltidspolitikere. En innstramming i offentlighetsloven gjør denne skjevheten enda sterkere. Så må jeg også si at prosessen omkring sjølve lovendringen har vært merkverdig. Her velger regjeringspartiene sammen med Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, og for så vidt også forslagsstiller fra Venstre, å hoppe bukk over enhver normal behandling av et lovforslag og fremmer saken direkte i Stortinget. Det er ikke uvanlig at et opposisjonsparti av og til gjør det, men at regjeringens egne partier i Stortinget går utenom sin egen regjering og ordinær behandling, kan ses på som en behendig unnamanøver. Sånn unngår en bred debatt, en får bare banket det igjennom. Jeg vil utfordre de partiene som ønsker en slik endring, til å våge debatten om endringen. Send lovforslaget over til regjeringen og be om at det gjennomføres en normal behandlingsmåte, der lovforslaget utredes bredt faglig i departementet og sendes på allmenn høring før vi behandler det i Stortinget. En særlig grunn til å gjøre det, er nettopp at også offentlighetsloven og kommuneloven nå er ute til evaluering og skal gjennomgås. Det er ubegripelig at en her forskutterer en bred prosess omkring disse to lovene ved å haste igjennom et enkelt lovforslag som flertallet legger opp til i dag. Jeg må si jeg er svært skuffet over både Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti.