Helene Falch Fladmark (Venstre), 1999-03-16:
Det er sjelden jeg lar meg provosere av debatter i denne salen, men i dag må jeg si at jeg har blitt en smule provosert av argumentasjonen til representanten Ulf Erik Knudsen. Flere representanter har vært inne på inkonsekvensen i Fremskrittspartiets politikk, som blir synliggjort i denne saken. Det gjelder både barnevernets rolle, syn på foreldre og også egen innvandringspolitikk. Partiformannen har tidligere uttalt at det er systemet som skal tas, ikke innvandrerne. Men det Fremskrittspartiets representanter velger å gjøre i denne saken, er å gå til angrep på en gruppe foreldre. Det representanten Knudsen uttalte om forskjellen på europeiske/amerikanske innvandrere og innvandrere fra andre kulturer, skal jeg ikke gå inn på her. Det var sterkt fra denne talerstol. Men det jeg reagerer kanskje aller sterkest på, er det avsnittet i Fremskrittspartiets merknad der man går inn på å gi morsmålsopplæring skyld for kriminalitet i det norske samfunnet. Den grad av overforenkling er det sjelden vi møter i stortingsdokumenter, og jeg håper vi slipper å gjøre det i fremtiden. Dette lille hjertesukket måtte jeg komme med – jeg ble så provosert. Jeg skal gå over til Venstres politikk på området. At språklig utvikling er avgjørende for barns identitet, for kommunikasjon og for læring, ligger til grunn for Venstres syn når det gjelder det offentliges oppgave med hensyn til å tilby opplæring i morsmål for barn fra språklige minoriteter. Barn som har et annet morsmål enn norsk, må få samme muligheter til faglig og språklig utvikling som norskspråklige. Dette er spesielt viktig i vårt samfunn, som er preget av større kulturelt mangfold enn tidligere, og der kunnskap og utdanning mer enn noensinne utgjør plattformen for å delta i samfunnet, både i arbeidslivet og som samfunnsborgere. Venstre ønsker dette kulturelle mangfoldet velkommen, og vi håper de fleste partiene på Stortinget deler dette synet. Det er en forpliktelse for samfunnet å legge til rette for at de som har et annet språk eller en annen hudfarge, skal ha like sjanser i dette samfunnet. Tilbudet om morsmålsopplæring må sees på denne bakgrunn. Opplæring i morsmål og tospråklig undervisning er et viktig redskap inntil barna behersker norsk. Det er derfor viktig at denne opplæringen er en integrert del av skolehverdagen, og at den ikke går ut over andre fag. Regjeringen legger opp til en styrking av målrettingen av morsmålsopplæringen ved at kommunene får en forskriftsmessig plikt til å gi den nødvendige opplæring i morsmål, tospråklig undervisning og særskilt norskundervisning. Jeg må si jeg er litt forundret over at Høyre ikke ønsker denne styrkingen. Det er viktig å understreke at Kommune-Norge har svært ulike utfordringer på dette området, og at barna det gjelder, utgjør en variert gruppe. Venstre ønsker derfor ikke en ensrettet praksis når det gjelder morsmålsopplæring. Det er svært viktig at skolene og kommunene får legge opp et tilbud som er tilpasset den enkelte skoles utfordring, og ikke minst den enkelte elevs forutsetning. Morsmålsopplæringen skal som sagt først og fremst være et verktøy for språklig og faglig utvikling for det enkelte barn. Men det er også viktig å understreke at flerspråklighet er viktig for det norske samfunnet. Det at departementet legger opp til at man også skal tilby morsmålsopplæring som tilvalgsfag, er viktig i den sammenheng. Det er samtidig viktig å påpeke at opplæring i eget språk gir trygghet og positiv identitet i forhold til egen bakgrunn. I et samfunn med en større grad av kulturelt mangfold er det viktig at skolen bygger opp under den enkeltes bakgrunn. Skolens grunnleggende målsetting om å gi opplæring ut fra det enkelte barns forutsetning og bakgrunn må i aller høyeste grad gjelde barn fra etniske minoriteter. Venstre ønsker en liberal enhetsskole der den enkeltes bakgrunn er formende for undervisningen, ikke målet om å gjøre alle like. Dette grunnsynet må prege undervisningen i alle fag og gjelder ikke spesielt for morsmålsopplæringen.