Pål Farstad (Venstre), 2013-12-11:
I forrige uke fikk finansministeren overrakt anbefalingene fra Holden III-utvalget. Et enstemmig utvalg er helt klar i sine anbefalinger: Norsk økonomi har godt av en oppbremsing i oljesektoren. Da vil vi unngå en bratt nedgang i oljeaktiviteten når oljen går mot slutten, samtidig som norsk økonomi ikke blir like hardt rammet om oljeprisen faller. Dette er også kjernen i Venstres alternative statsbudsjett. Vi vil ha en oppbremsing i oljesektoren. Vi vil ha målrettede tiltak for å støtte de deler av norsk næringsliv som ikke er en del av olje- og gassektoren. Vi snakker om marin sektor, landbruk, reiseliv og andre næringer og sektorer med store utviklingsmuligheter. Det ligger her faktisk. Dette gjør vi både i skattesystemet, gjennom å styrke det offentlige virkemiddelapparatet i SIVA og i ulike ordninger innenfor Innovasjon Norge, bl.a. gjennom bedre sosiale ordninger for selvstendig næringsdrivende og en storstilt satsing på forskning, særlig den næringsrettede. Det er nødvendig med målrettede tiltak for å motvirke todelingen. Skal vi snu utviklingen, er det en rekke virkemidler som må iverksettes samtidig, og det må være reell vilje til å gjøre Norge mindre oljeavhengig – en reell vilje. Den viljen har Venstre. I tillegg er det svært viktig med en økonomisk ansvarlig politikk. Det er også en utfordring Venstre tar på største alvor. De marine næringer – fiskeri, havbruk, biomarin ingrediensindustri – og andre næringer som bygger sin virksomhet på levende organismer i havet, har et enormt potensial i seg. Utallige rapporter og utredninger som er kommet det siste året – eller halvannet året – er tydelige på det. Denne framtidstro for marin sektor deler i høyeste grad også Venstre. Derfor var det positivt å registrere at det var bred politisk enighet i forrige storting nå før sommeren ved behandlingen av Meld. St. 22 for 2012–2013, Verdens fremste sjømatnasjon. Verdens fremste sjømatnasjon, det er en visjon som Venstre deler. Det krever selvsagt mye av de marine næringsutøverne selv å få ut dette potensialet, men det krever også mye av oss som politikere. Ikke minst må det satses mer på FoU – forskning og utvikling i marin sektor. Det må satses mer gjennom Nofima, som vi vil styrke betydelig, Møreforsking og andre regionale forskningsmiljø likeså, og ikke minst må det satses mer på Havforskningsinstituttet. Norsk fiskerinæring, lokalsamfunn langs kysten og norsk økonomi ville hatt en langt høyere verdiskaping hvis vi hadde gitt Havforskningsinstituttet mer å rutte med, til bestandsforskning, til forskning på sild, på makrell og andre arter for så vidt også. Det er uten tvil langt større mengder makrell i havet enn det forskerne fanger opp. Men vi kan ikke ta sjansen på å ta ut mer av bestanden uten at vi har forskningsinnsats og forskningsresultater som underbygger bestandsnivået, som på sin side er grunnlaget for kvotefastsettelsen – meget viktig. Venstre er opptatt av at norsk fiskeflåte består av en solid havfiskeflåte og en solid kystflåte, både store og små kystfartøy. For mange fiskere langs kysten er det langt til nærmeste fiskemottak. Spesielt gjelder det den minste flåten, sjarkflåten. Derfor er føringspenger og et godt utbygd nett av mottaksstasjoner nøkkelen til å gi et reelt tilbud til de minste kystbåtene. Dette skulle jeg gjerne sett at vi hadde mer av i budsjettet, men dette er noe som man må være oppmerksom på når man ønsker en robust kystflåte, og når man ønsker at verdifulle kystnære fiskeressurser skal utnyttes. Det er kamp om arealene i norsk kystsone. Havbruk er blant næringene som har behov for areal. For at kommuner skal finne det tilstrekkelig attraktivt å legge til rette for oppdrettsvirksomhet, ønsker Venstre, sammen med flertallet i komiteen, at spørsmålet om arealavgift for oppdrettsnæringen utredes. Vi konstaterer at både næringen og berørte kommuner er enig i at en slik avgift kan være riktig for å sikre at kommunene får en andel av verdiskapingen av fiskeoppdrett. Saken begynner å bli moden. Det er viktig å sikre Norge et fortsatt handlingsrom for en nasjonal landbrukspolitikk innenfor rammen av WTO og andre internasjonale avtaleverk. Alle land må sikres retten til en nasjonal jordbruksproduksjon bl.a. gjennom tollvern. I tillegg til å produsere mat og trevirke må landbruket få en mer sentral rolle i å oppfylle samfunnsmål om livskraftige lokalsamfunn, levende kulturlandskap og natur- og miljøgoder. Derfor er Venstre spesielt opptatt av jordvern, og av å stimulere til økt økologisk matproduksjon(presidenten klubber)(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)