Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-04:
La meg først kommentere det som representanten Hagen sa om arbeidsform. Jeg husker tider, før vi hadde flertallsregjering, da vi nettopp hadde en sånn arbeidsform her i Stortinget hvor man var opptatt av å finne felles løsninger og lytte til både hva opposisjonen ønsket og hva opposisjonen ville – og vi fant mange felles gode løsninger. Jeg savner den tiden. Denne saken, derimot, er en sak som er en oppfølging av mange saker som vi tidligere har behandlet i Stortinget. Jeg bruker derfor ikke veldig mye tid på det tingene som komiteen er enig om. Men jeg har lyst til å konstatere med tilfredshet at saken som oppsto ved Gausdal videregående skole, er løst på en klok måte ved bortvisningsvedtaket. Jeg vil også uttrykke tilfredshet med skyss for funksjonshemmede, som er en god løsning og veldig bra at man får på plass. Men uenigheten som ligger i forslaget i dag, er jo å lovfeste plikten til å tilby gratis leksehjelp for elever på 1.–4. årstrinn. Devalueringen av foreldrenes rolle i oppveksten til egne barn er ikke nye toner fra denne regjeringen. Allerede i St.meld. nr. 16 for 2006–2007 slår man fast at norsk skole i mindre grad enn skolen i land vi kan sammenligne oss med, greier å kompensere for elevers sosiale bakgrunn. Foreldrenes utdanningsnivå ser ut til å ha betydning for barnas prestasjoner. Løsningen ligger da, ifølge de rød-grønne, i å redusere forbindelsen til foreldrene og utjevne forskjellene gjennom tiltak i skolen. Jeg har hele tiden vært uenig i en ensidig konklusjon om at det er skolen som alene må kompensere for ulik sosial bakgrunn, og at foreldrene må holdes unna. Tvert imot mener jeg at de sosiale forskjellene vi finner, viser hvor viktig det er med en bevisstgjøring av hjemmets rolle, både hos ansatte i skolen og hos foreldrene. Jeg mener at en myndiggjøring i stedet for en umyndiggjøring av foreldre og kunnskapen om gevinsten ved et godt samarbeid mellom hjem og skole vil kunne føre til en mye større grad av sosial utjevning. Det er ikke tvil om at leksehjelp er et viktig frivillig tiltak for en del elever. Men å fjerne leksene, som noen har tatt til ordet for, vil jeg advare mot. Fjerner en hjemmelekser, fjerner en også et av de siste møtepunktene hvor foreldrene kan engasjere seg i barnas skolehverdag. Mange foreldre stiller for høye krav til seg selv når det gjelder hvilken hjelp de skal kunne gi. Det er ikke snakk om at foreldre må være rakettforskere eller matematikkprofessorer for å kunne hjelpe sine egne barn med lekser. Vi vet at en negativ holdning hjemme til skolen som helhet eller til enkelte fag kan være med på å påvirke barnas læring negativt. Men på samme måte vil en positiv og oppmuntrende holdning til skolen virke positivt på barns læring. Det er viktig at foreldrene støtter, motiverer og bryr seg om sine barns skolegang. Det vil kunne ha en god læringseffekt. Lekser kan være et godt pedagogisk virkemiddel for barns læring, hvis det brukes bevisst. Det er f.eks. mulig å la lekser fungere mer som repetisjon av det som er lært på skolen, enn som tilegning av nytt stoff. Her har jeg også lyst til å kommentere dette med pedagogisk tilstedeværelse, for her er vi uenige i opposisjonen. Når jeg hører noen snakke om å ha pedagoger til stede på lekselæring, høres det mer ut som om en ønsker en tilpasset opplæring – at det er for å gi en ekstra undervisning til de elevene som ikke henger med. Jeg vil advare mot at vi flytter det til etter skoletid. Disse utfordringene må vi klare å løse i skolen. Leksehjelpen skal være for å få det til å fungere også for de familiene hvor foreldrene ikke har mulighet til å kunne hjelpe til med lekselesingen, og ikke som en ekstra tilpasset opplæring. Forslaget om lovpålagt leksehjelp er ikke bare feil, det setter også skoleeiere i mange vanskelige og uoversiktlige situasjoner fordi regjeringen har valgt å overse de mange utfordringene som har kommet fram i høringen. Det gjelder f.eks. om skyss skal knyttes til endt skoletid, etter leksehjelp eller etter SFO. Hvilket tilbud skal de få som vil bruke SFO, men som ikke ønsker å ha leksehjelp i SFO-tiden, hvis man velger den løsningen? Skal leksehjelp foregå i SFO eller i skolen? Hvordan bruke ressursene som finnes i frivillige organisasjoner som i dag har tilbud om leksehjelp, inn i dette systemet? En annen ting som jeg merker virkelig har berørt kommuner og skoleeiere, er at dette var lovet som en gratis time SFO da det ble solgt ut, og det har gitt mange vanskelige situasjoner. Vi støtter saksordførerens måte å få fram vår motstand mot punktet på, og vil stemme på lik linje med det han beskrev.