Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-02-12:
La meg aller først slå fast rammen for dette forslaget fra Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkepartis standpunkt om at dagens lov om svangerskapsavbrudd bør erstattes med en lov som sikrer rettsvern for det ufødte liv, ligger fast. Kristelig Folkeparti mener fortsatt at retten til liv bør grunnlovfestes. Dette er et grunnleggende prinsipp for oss, fordi vi mener at hvert enkelt menneske har en uendelig verdi og har ukrenkelige rettigheter fra unnfangelse til naturlig død. Retten til liv er den mest grunnleggende av de ukrenkelige rettighetene som vi har bare i kraft av å være menneske, og retten til liv er en forutsetning for de andre rettighetene. Derfor mener Kristelig Folkeparti at vi bør ha en abortlov der fosterets rett til liv legges til grunn, og at avgjørelsen knyttet til liv og helse tas i dialog mellom pasient og lege. Det representantforslaget som vi nå behandler, fremmes fordi vi har sett at praksis og den teknologiske utviklingen skaper behov for endringer i dagens abortlov. Loven har stått stille, mens teknologien, som selvsagt er, har gått videre. Det er ganske opplagt at den medisinske utviklingen gjør at et lovverk trenger oppdatering. Når det gjelder praksis, tror jeg vi alle er berørt av de opplysningene som har kommet fram. Disse må vi ta på alvor. Vi har hørt mange historier om enkelttilfeller fra jordmødre og annet helsepersonell. De forteller om barn som blir lagt til side for å dø etter abort – aborterte fostre som har framstått som helt friske. Våren 2012 kom det fram i mediene at det i perioden fra og med 1999 til og med 2010 ble utført 113 senaborter etter uke 22 i Norge. Klagenemnda har altså innvilget søknader om senabort i strid med gjeldende lovverk. Helsedirektoratet opplyste i mai i år at abortklagenemnda har lagt til grunn en tolkning av abortloven og forskriften som innebærer at det normalt ikke skal innvilges svangerskapsavbrudd etter utgangen av 22. svangerskapsuke, men at levedyktighet oppstår etter utgangen av 24. svangerskapsuke. Denne praksisen er ikke i tråd med abortforskriften § 18 om definisjonen av levedyktighet. Helsedirektoratet kom så med en presisering av regelverket. Abort etter uke 22 + 0 dager er presisert som ikke lovlig. Kristelig Folkeparti er glad for at komiteen i innstillingen slår fast at vi tar på alvor de bekymringsmeldingene rundt senaborter som kom fra fagfolk. Vi er også glad for de presiseringene som komiteen gjør i innstillingen. Det er bra at Helsedirektoratet, på oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet, har satt ned en uavhengig ekspertgruppe som bl.a. skal gjennomgå regelverk, praksis og nemndenes saksbehandling. Kristelig Folkepartis syn er at det er behov for å lovfeste en absolutt grense for abort i dagens lov. Det må ikke i framtiden aborteres fostre som er levedyktige. Et barn som etter abort viser livstegn, må ha samme rett til behandling, lindring og omsorg som for tidlig fødte barn. Begrepet «levedyktig» er krevende å vurdere. For å avskjære enhver mulighet for at et levedyktig foster kan aborteres, mener Kristelig Folkeparti at abort etter uke 18 ikke skal kunne utføres med mindre det er overhengende fare for mors liv og helse, eller at fosteret har en tilstand som er uforenlig med liv, slik at det aldri vil bli i stand til å overleve utenfor livmoren. Mennesket har krav på både menneskeverd og liv, simpelthen fordi det er et menneske. Derfor fremmer vi det første forslaget vårt. Vi fremmer også forslag om fjerning av § 2 c i dagens abortlov. Det handler om at fostre ikke bør aborteres etter 12. svangerskapsuke utelukkende på bakgrunn av barnets egenskaper eller mangler, f.eks. ved indikasjon på sykdom, nedsatt funksjonsevne eller Downs syndrom. Vi vet at stadig flere barn aborteres grunnet mindre lyter, feil kjønn og andre egenskaper som foreldrene ikke ønsker. Dette er en utvikling Kristelig Folkeparti advarer mot, fordi hvert enkelt barn, uansett egenskaper, har sitt menneskeverd og skal behandles som den ressurs alle barn er. Jeg vil spørre: Hvilke signaler sender vi til samfunnet når egenskaper ved barnet godkjennes som selvstendig abortgrunn? Gjør det det enklere, eller gjør det det vanskeligere, å være annerledes? Gir det et mer inkluderende samfunn eller et mindre inkluderende samfunn? Jeg tar med dette opp Kristelig Folkepartis forslag i innstillingen.