Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-04-27:
Som foregående talere har sagt, er det stor enighet om hvordan opplæringstilbudet til hørselshemmede og døve bør organiseres. Det er enighet om at staten skal være garantist for at en får et godt tilbud. Saksordføreren har gjort et godt arbeid i komiteen, og vi takker ham for det. Det er ingen grunn for meg til å gjenta alt det vi er enige om. Det er skapt mye uro rundt opplæringstilbudet for hørselshemmede og døve. Det skyldes ikke innstillingen som Stortinget debatterer i dag, men utviklingen av kompetansesentrene. Kompetansesentrene har en sentral plass i opplæringstilbudet for hørselshemmede og døve. Det er seks kompetansesentre for disse gruppene. Elevene har gjennom opplæringsloven lovfestet rett til opplæring i og på tegnspråk, og kompetansesentrene bistår kommunene med både råd og veiledning. Komiteen slår fast at tunghørte skal ha rett og mulighet til å få opplæring med utgangspunkt i talespråklig pedagogikk, dersom de ønsker det. Elever i videregående skal etter opplæringsloven gis anledning til å velge opplæring i tegnspråklig miljø eller opplæring ved bruk av tolk i vanlig videregående skole. Komiteen er tydelig på at dersom opplæringens målsetting skal nås, krever det en kombinasjon av opplæringstilbud på hjemmeskole og oppfølging, veiledning og kurs for eleven, foreldre, søsken og lærer gjennom kompetansesentrene. For å sikre dette mener komiteen at kompetansesentrene må sikres best mulig kompetanse innen fagfeltet, gjennom et bredt tjenestetilbud. Her er vi faktisk ved sakens kjerne. 30 lærere og funksjonærer med kompetanse på tegnspråk blir oppsagt på Vestlandet. 16 av stillingene skal fjernes ved Bjørkåsen videregående skole, og bakgrunnen er de kuttene som regjeringspartiene og Arbeiderpartiet gjorde i budsjettavtalen. I tillegg til Bjørkåsen er også Hunstad skole i Bergen rammet av skjebnesvangre kutt. De som har lokal opplæring rundt omkring i kommunene, rammes også. Midlene til Vestlandet kompetansesenter er fra 2002 til 2004 redusert med vel 20 mill. kr, og foreldre og elever er frustrerte. Kompetansesentrene med tilhørende skoler er av uvurderlig betydning for hørselshemmedes opplæringsmuligheter. Lang erfaring og høy kompetanse er nøkkelord. Kompetansesentrene har en nøkkelrolle når det gjelder tilrettelegging for den enkeltes behov, enten det er internt på skolen eller i samarbeid med den lokale hjemmeskolen. Det er nettopp på grunn av kompetansesentrenes bistand og samvirke at det er mulig å gå på hjemmeskolen. Jeg har jo hørt her at representanter fra Arbeiderpartiet og regjeringspartiene sier at en skal følge utviklingen, og en ber Regjeringen følge utviklingen nøye. Men det har altså skjedd et kutt til kompetansesentrene på over 60 mill. kr. Hvis noen foretar et slikt kutt uten at de tror at det får konsekvenser for tjenestetilbudet, har en ikke mye forstand på hva 60 mill. kr betyr i en slik sammenheng. Jeg har lyst til å henvise til det som har stått i Bergens Tidende om denne saken, der KrFU går hardt ut mot Regjeringen: «Kuttet, som kom som et resultat av budsjettforliket mellom regjeringen og Arbeiderpartiet, er et sjokkerende angrep på en gruppe som allerede er utsatt.» Videre: «For oss er ikke dette et spørsmål om økonomi, men om verdighet.» Jeg er enig med KrFU i denne sammenhengen. Det handler faktisk om verdighet. Det er i utgangspunktet smålig å ramme en gruppe som strever med opplæringstilbudet på mange områder. Hvis en virkelig mener at staten skal være en garantist for opplæringstilbudet for hørselshemmede og døve, må jammen staten, dvs. Stortinget, ta konsekvensene av det og sørge for å rette opp dette kuttet i revidert nasjonalbudsjett. Hvis ikke blir setningen om at staten skal være en garantist, bare en floskel, og floskler kan vi greie oss foruten i Stortingets sal.