Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-03:
Først vil jeg berømme kollega Hans Olav Syversen for å ha satt et viktig samfunnstema på Stortingets dagsorden. I et land hvor man får stadig flere språk, hudfarger, kulturer og religioner, er det viktig at bevisstheten om hvordan vi behandler hverandre, vekkes og holdes ved like. Rasisme er en sykdom som finnes i alle land, grupper og nasjoner. Lederen av Antirasistisk Senter, Kari Helene Partapuoli, har sagt at rasisme finnes i oss alle. Jeg er tilbøyelig til å være enig med henne. Jeg mener at det er to ting som er viktig når det gjelder bekjempelse av rasisme. Det første er at vi alle må jobbe med oss selv og temme rasisten i oss. Det andre er å holde konstant fokus på at makten ikke får lov til å opptre rasistisk, for det er kombinasjonen av makten og den iboende rasisten i oss alle som er det reelle problemet. Da er det ikke bare generaler med kanoner som kan bli farlige, slik som i Nazi-Tyskland, i tidligere Jugoslavia eller i Rwanda, eller unge mennesker som blir lokket til voldelige miljøer med korttenkte raseteorier, og som senere bruker vold. En politikonstabel som skal sjekke identitetspapirene til en bilfører, en restauranteier som skal ansette en kokk, en ambulansesjåfør som skal hente en pasient fra en park, en lærer i sitt klasserom, en sosialkurator som skal fastsette sosialhjelpsstønad, alle er like farlige dersom de ikke er bevisst sin rolle, sitt ansvar og sin makt. Det er derfor viktig at vi konstant holder temaet oppe, former riktige holdninger, legger forholdene til rette for et harmonisk samfunn og skaper gode lovrammer for å bekjempe rasisme. Det er viktig at vi ikke leker med ord og følelser og lefler med krefter som kan være svært farlige for vårt flerkulturelle samfunn. Et slikt eksempel er Fremskrittspartiets handlingsprogram. I programmet for 2002–2005 sier Fremskrittspartiet følgende: «Fremskrittspartiet vil: At Norge hvert år maksimalt skal motta til sammen 1000 mennesker fra land utenfor den vestlige kulturkrets.» Dette er en formulering som deler verden i vi og de. De med ikke-vestlig kulturkrets passer ikke hjemme hos oss, vi representerer en kultur som er bedre enn deres. Dette er en høyst problematisk begrepsbruk og deling av verden og kulturer. Hva slags budskap er dette til 5 milliarder mennesker i verden utenfor Europa og Nord-Amerika? Hvordan skal vi bygge en verden med mindre skepsis og konflikt på kloden ved hjelp av denne type formuleringer? Jeg er glad for at Fremskrittspartiet har luket vekk dette avsnittet fra sitt nye handlingsprogram. Vi bør alle ta avstand fra holdninger, handlinger og formuleringer som kan fremme fordommer. Et annet eksempel på at ting gjøres på gal måte, er følgende: Forrige uke stakk en mentalt ustabil mann flere personer med kniv. Mediene fant det riktig å fortelle lytterne hva slags etnisk bakgrunn gjerningsmannen hadde. Jeg spør: Hvilken relevans hadde vedkommendes etniske bakgrunn i denne sammenheng? For å gjøre poenget klarere: Hadde mediene annonsert gjerningsmannens identitet dersom han var født i Bergen eller i Tromsø? Svaret er innlysende! Jeg berømmer de tiltakene som justisministeren var innom, for å bekjempe rasisme, diskriminering og skepsis, både i etatene under justisministerens mandat og ikke minst i alle andre etater. Da Ali Farah ble rammet i Sofienbergparken, bad jeg daværende minister for arbeid og inkludering om å gjennomføre en undersøkelse av hvorvidt det finnes skepsis, diskriminering eller rasisme i vårt eget statsapparat. Det ble gjort en grundig undersøkelse, og jeg ble overrasket, og mange ble skuffet, over at våre etater ikke er bevisst på at diskriminering kan forekomme i vårt statlige apparat. Jeg er glad for at Regjeringen har tatt dette grepet, og jeg er glad for at Regjeringen har satt i gang mange tiltak som gjør at vårt statlige apparat blir mer harmonisk og tar det nye flerkulturelle samfunnet på alvor.