trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Lat meg gjenta, berre for å vera heilt trygg på at Høgre og regjeringa har same utgangspunkt når det gjeld denne strekninga på E18, at det er uakseptabelt. Slikt skal ikkje skje. Når det skjer, må vi gje Statens vegvesen moglegheit til å sjekka nærmare kva det var som skjedde, og kva det er som må gjerast for å få ein tryggare E18 igjen. Så til ulike finansieringsformer. I inneverande fireårsperiode ligg dagens finansiering fast. Det er altså bompengar og/eller lokale bidrag og/eller statlege midlar. Eg kunna ha nemnt statlege midlar fyrst. Så ser vi på ulike andre finansieringsformer i tilknyting til den nye nasjonale transportplanen. Men eg må minna om at OPS-samarbeid skal òg betalast. Vi betalar på dei tre prosjekta no.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Denne regjeringa tek ansvar for kvar dag av regjeringstida, men i tillegg tek vi ansvar for tiår med forsømmingar i vegsektoren. Det er difor vi no ryddar opp i tidlegare manglande vedlikehald. Det er difor Statens vegvesen er bedt om å melda kor mykje dei treng i 2011 for å stoppa etterslepet, slik at vi kan ta igjen forfallet, og slik at vi kan konsentrera oss om å byggja nye vegar. Når det gjeld midtdelarar, har eg no bedt Statens vegvesen gå inn i det vegnettet vi har i dag. Det er dei som må planleggja vidare med sikte på å vera meir fleksibel i høve til dei krava som ligg til midtdelarar i dag. Så tar vi ansvar for fylkesvegnettet. Det viser dei midlane som er overførte til fylkesvegane, og det viser vår tette kontakt med fylkeskommunane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Hovudpoenget med eit vegtilsyn er å styrkja trafikktryggleiken. Det utvalet som greidde ut om det var behov for eit vegtilsyn, og i tilfelle organiseringa av det, delte seg i to, i eit fleirtal og eit mindretal. Dei såg òg på kostnadene ved eit tilsyn, ikkje berre på oppgåvene. Oppgåvene var utvalet einig om. Korleis organiseringa skulle vera, var dei ueinige om, nettopp ut ifrå at her er det snakk om 50–100 mill. kr. Er det eit uavhengig tilsyn som her vil sikra trafikktryggleiken, eller er det ein kombinasjon av dei lover og reglar som vi har frå før på dette feltet, pluss eit tilsyn som er direkte underlagt vegdirektøren? Eg valde det siste. Eg vil heller bruka 100 mill. kr på andre og meir effektive trafikktryggleikstiltak.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Representanten Sortevik omtaler ei tragisk ulukke. Ho gjer inntrykk. Eg kan ikkje kommentera ho nærmare. Ulukka er no til behandling av domstolane. Statens vegvesen har granska alle trafikkulukker med dødeleg utgang sidan 2005, altså eit mykje breiare grunnlag enn kva representanten Sortevik tek opp i si spørsmålsstilling. Erfaringane så langt viser at det svært sjeldan er berre éi medverkande årsak til at ulukker skjer. I snitt blir det rekna at det er tre–fire årsaker til alvorlege trafikkulukker. Det er òg slik at sjølv om det i ei ulukke er gjort ein trafikantfeil, kan konsekvensane reduserast ved å gjennomføra vegtiltak og motsett. Spørsmålet om ansvar for dei ulike aktørane i vegtrafikken, m.a. veghaldar, er såleis komplekst. Statens havarikommisjon for transport kom i sin rapport 2010/03 med ei tilråding som tek opp det eg forstår er essensen i spørsmålet til representanten Sortevik. I si tilråding ber Havarikommisjonen om at Samferdselsdepartementet i samråd med Statens vegvesen og fylkeskommunane vurderer å innføra kriterium for forsvarleg tryggleikstilstand på offentlege vegar, basert på ei total vurdering av risiko. På bakgrunn av denne tilrådinga har eg bede Statens vegvesen om å gjera ei vurdering av kriterium for kva som kan reknast som ein forsvarleg tryggleikstilstand. Ei slik vurdering må gjerast før det er relevant med ei nærmare drøfting av ansvar for veghaldar og vegetat. Vegetaten sine vurderingar vil liggja føre rimeleg raskt. Eg vil etter det sjå nærmare på korleis ei slik vurdering skal følgjast opp. Stortinget vil bli orientert om saka på høveleg vis. Lat meg samtidig peika på at vegdirektøren har fått i oppgåve å førebu opprettinga av eit eige vegtilsyn. Det skal vera i drift frå fyrste halvår 2012. Eit slikt tilsyn er etter mi vurdering eit viktig bidrag til det samla trafikktryggleiksarbeidet i vegsektoren.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
Lat oss no fyrst få gå ein runde ut ifrå dei bestillingane som er gjevne og kva som kan reknast som ein forsvarleg tryggleikstilstand. Når det gjeld kva ansvar som gjeld, er det vel ingen tvil om at det etter vegloven kviler eit ansvar for å halda vegen i stand, på vegeigar. Det er difor vi har kriterium knytte til både vedlikehald og drift. Så er spørsmålet om det er eit juridisk ansvar, og kor langt det rekk. Det er noko som eg vil koma tilbake til når dette spørsmålet er nærmare belyst.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-03-30:
For det fyrste er det ofte fleire årsaker til ei ulukke. For det andre meiner nok eg at den aller beste måten å sikra dei vegfarande på er å sikra eit vedlikehald som til kvar tid gjev ein trygg veg, og stilla klare krav i forhold til kvalitet, slik at ein unngår t.d. dei eksempla som vi no har sett frå seinare tid, uakseptable forhold på nye vegar. Når det gjeld tidsaspektet for det arbeidet som Statens vegvesen no skal gjera, må eg så langt halda meg til uttrykket rimeleg raskt. Det betyr rimeleg raskt, og så skal eg koma tilbake med ei nøyare tidfesting av det.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Da håper jeg at når regjeringen nå bygger en del nye veier med bilistenes penger, blir det ikke bare veier som er telesikre, men som faktisk er trafikksikre. Det kanskje mest alvorlige i problemstillingen her er at den rød-grønne regjeringen faktisk bygger nye veier som er farlige veier. Det er ikke bare de to eksemplene som er vist til av representanten Hoksrud; vi har også tidligere i år behandlet to saker om to nye parseller på europaveier i Norge som bygges uten midtdelere, som er det sikreste tiltaket man kan gjøre for å unngå møteulykker og dødsulykker på norske veier. Hva vil statsråden og regjeringen gjøre for at Norge ikke lenger bygger usikrede og farlige nye veier, men tar nullvisjonen, som de sier de er opptatt av å nå frem til, på betydelig mer alvor enn det som vises frem når det bygges ny vei?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Spørsmålet lyder som følger: «Sommeren 2008 omkom en mann i en motorsykkelulykke i Akershus. Nylig startet rettssaken der de pårørende hevder at elendig kvalitet på veien var årsak til ulykken. En rapport fra Statens vegvesens ulykkesanalysegruppe for Østlandet peker på at det som vil ha størst effekt for å få ned dødstallene, er fysiske forhold. Rapporten beregner veimyndighetens mulighet til å få ned dødstallene til 62 pst. og trafikantenes potensial til 34 pst. Hva vil statsråden gjøre for å øke veieiers ansvar for trafikantskade som skyldes dårlig vei?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Takk for svaret, som i hvert fall har en positiv tilnærming til problemstillingen. Jeg går heller ikke inn i den konkrete ulykken som er til rettslig behandling, men det er en naturlig inngang til å ta opp problemstillingen på generell basis. Det er slik at veiloven gir regler om vedlikehold og drift av veier, men sier ingenting om ansvaret til den som eier veien, og som er ansvarlig for vedlikehold og drift. Vegtrafikkloven gjelder all trafikk med motorvogn, og her er det en rekke krav både til motorvogn og til fører, men ikke et eneste krav til den som eier veien. Jeg lurer på om statsråden mener at dette er rimelig. Jeg registrerer at man skal starte en prosess for å se på en minstestandard, det er Fremskrittspartiet glad for. Men uavhengig av det er lovverket fritt for ansvar for veieier. Mener statsråden det er rimelig at den som eier veien, skal være helt uten juridisk og økonomisk ansvar for feil og mangler ved vei som medfører skade på trafikant?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Igjen takk for svaret. Første oppfølging: Kan statsråden angi en tidsramme for det arbeidet som hun omtaler? Oppfølging nr. to: Det er, som jeg redegjorde for, to hovedlover som knytter seg til vei og trafikk på vei, og det er det juridiske lovverket som gjelder. Det er altså totalt fravær av et lovfestet ansvar for den som eier veien, men det er en rekke ganske tydelige krav til dem som bruker veien. Spørsmålet er om ikke dette er en tydelig skjevhet, og om det ikke er nødvendig å sikre veibrukerne på en tydeligere måte mot ulykker – vi har hørt spørsmål og svar og replikkveksling tidligere i dag og vet dessverre at vi har et veinett i Norge som har en noe dårlig standard – fordi det faktisk er fysiske feil på veien.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-03-30:
Igjen hører vi at denne regjeringen liker å skryte av å bygge nye veger, selv om disse ofte er finansiert av trafikantene. Høsten 2010 åpnet statsministeren den nye strekningen på E18 ved Askim, og nå ser vi at denne etterlengtede vegstrekningen ikke tåler en normal vinter. Dette gjør at vi spør oss: Hvordan er det egentlig vi bygger vegene våre? Jubelen over nye veger stilner ganske fort når de bare etter en vinter er trafikkfarlige og har store skader. Heldigvis har vi en presse som opplyser oss om dette, og det har vel vært ganske mange oppslag de siste dagene, så samferdselsministeren burde kjenne disse sakene godt. Vi hadde også en sak i fjor her i salen hvor vi gikk inn for konkrete mål for hva som var god veg. Dette gikk regjeringen imot. Vil regjeringen nå revurdere dette og innføre kvantifiserbare og tidfestede målsetninger knyttet til norsk vegbygging?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-03-30:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Det er fristende å betegne denne regjeringen som ettersleps- eller etterskuddsregjeringen på samferdselsområdet. Tidligere i dag har vi hørt samferdselsministeren måtte forsvare elendig vedlikehold med store etterslep som for trafikanter er både trafikkfarlig og kostbart. På NRK i går hørte vi om bilverksteder som hadde lange ventelister på grunn av skader påført av dårlige veger, uten at regjeringen vil ta noen egentlige grep. En stemmer bl.a. ned forslaget om vedlikeholdsfond. Så opplever vi også at nye veger, som E18 i Østfold, er ødelagt bare etter seks måneder, og det på grunn av manglende standarder og krav til hva som er god veg – etterskudd igjen. E6 i Gudbrandsdalen er eksempel på at trafikken øker raskere enn man bygger vegen. Jeg må få minne statsråden om at Høyre vil ha smal firefelts veg gjennom hele Gudbrandsdalen realisert som et OPS-prosjekt. Siste området jeg vil nevne, er utbygging av midtdelere. Her ligger regjeringen bokstavlig talt milevis på etterskudd. Høyre har påpekt dette tidligere og har lagt inn store budsjettstyrkinger i våre alternative budsjett. Regjeringen og statsråden svarer at midtdelere alene løser ikke problemet med dødsulykkene. Nei, selvsagt gjør de ikke det, men det vil i hvert fall ta en rekke av de hundre møteulykkene som følge av at vi ikke har midtdelere på vegene våre. Jeg vil hevde at eksemplene jeg har nevnt, viser at regjeringen bedriver en gammeldags samferdselspolitikk og ikke er villig til å ta i bruk nye virkemidler og verktøy for å møte dagens utfordringer. Ser ikke statsråden nå snart at samferdselssektoren er overmoden for nytenkning og derigjennom å få bedre, sikrere veier raskere?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-03-30:
Med all respekt, jeg vil nok hevde at etter seks år – og seks år i politikken er lang tid – burde denne regjeringen stå for sin egen politikk og dermed bli voksen. Jeg vil ta et av de områdene jeg gikk inn på, nemlig midtdelere. Det er slått fast gang på gang at midtdelere redder liv. Regjeringen ligger altså, til tross for skrytet fra statsråden, 500 mill. kr på etterskudd på trafikksikringsområdet i egne budsjetter. Dette rammer selvsagt utbygging av midtdelere, som er så viktig for å unngå de tragiske møteulykkene. Høyre har altså to år på rad prioritert mesteparten av sin satsing på samferdselsbudsjettet nettopp til midtdelere, med 1,4 mrd. kr. Vil regjeringen nå ta dette på alvor og komme à jour med NTP ved å støtte Høyres forslag til utbygging av midtdelere på norske veier?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2011-03-30:
Eg deler den bekymringa statsråden har for dei konkrete sakene som er blitt nemnde her. Det er i alle fall ikkje hastverk, verken i planlegginga eller bygginga, som kan vere grunnen for dette. Eg sit altså med dokumentasjon frå Byggenæringens Landsforening som fortel at i gjennomsnitt tek det ni år å planleggje ein veg i Noreg – og dette er berre planlegginga før vi startar bygginga. Det vil altså seie at om det no er einigheit om ein veg, vil vi bruke tida fram til 2020 til å planleggje den vegen, og så kan me begynne å byggje vegen i 2020. Derfor er mitt spørsmål: Synest statsråden at ni års planlegging er eit naturleg tidsrom? Og viss ho ikkje gjer det, kva vil ho gjere med det?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-03-30:
Næringslivet som er på veiene våre hver dag, rapporterer til meg at de ønsker et sted der de kan bli hørt. De opplever ikke at det er slik i dag. Derfor har Venstre vært en pådriver over mange år for et uavhengig vegtilsyn. Nå har vi fått et vegtilsyn på Voss, men på hjemmesidene til Samferdselsdepartementet står det følgende: «vert lagde til ei eiga eining direkte under vegdirektøren.» Så mitt spørsmål til statsråden er: Er dette et uavhengig vegtilsyn, slik som næringen på veiene våre etterspør?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-03-30:
Jeg vil gjerne fortsette der jeg slapp i sted, for jeg følte ikke at statsråden svarte helt på spørsmålet mitt om uavhengigheten knyttet til det nye veitilsynet. De andre tilsynene vi har, er underlagt ansvarlige departement. Luftfartstilsynet er underlagt Samferdselsdepartementet, og de reklamerer på sin hjemmeside for uavhengigheten. Jernbanetilsynet er underlagt Samferdselsdepartementet. I fjor kunne vi lese at «Jernbanetilsynet hudfletter NSB og truer med reaksjoner». Det er sånn et tilsyn skal fungere. Men veitilsynet er direkte under veidirektøren. Kan samferdselsministeren forklare meg logikken i dette?
Bent Høie (Høyre), 2011-03-30:
Mitt spørsmål går til statsråd Aasland. Gjennom VG Nett i går ble vi gjort kjent med at Datatilsynet gjennomførte et tilsyn på Rettsmedisinsk institutt 12. november 2010. I den foreliggende rapporten fra Datatilsynet felles det en knusende dom over Rettsmedisinsk institutts behandling av sensitive opplysninger. Det påpekes store systematiske mangler ved virksomhetens internkontrollsystemer og informasjonssikkerhet. Det foreligger alvorlige brudd på personopplysningslovens grunnkrav ved behandling av den type opplysninger, og det vises til at RMI systematisk har gått utover fullmaktene som dets oppdragsgivere eller lovgiver har gitt for behandling av personopplysninger. I praksis betyr dette eksempelvis at det foregår ulovlig lagring av informasjon om personer som er sjekket ut av straffesaker. Sensitiv informasjon om farskapstester og DNA-profiler er oppbevart ulovlig. Personopplysninger er ikke beskyttet mot innsyn fra uvedkommende, og det har pågått forskning på biologisk materiale uten tillatelse, verken fra den enkelte eller fra offentlige myndigheter. Det er ikke første gang det avsløres at RMI ikke følger personvernreglene. I februar 2009 ble Datatilsynet tilfeldigvis gjort kjent med at biologiske prøver tatt ved Rettsmedisinsk institutt var ulovlig lagret og benyttet i forskning. Samme år avslørte Dagbladet over en hel side at Rettsmedisinsk institutt hadde oppbevart DNA-prøver uten hjemmel for dette, noe som justisminister Storberget betegnet som «problematisk og uheldig». Det er statsråden som har det konstitusjonelle ansvaret for Rettsmedisinsk institutt – både i 2009 og i dag. Ifølge VG Nett i går hev statsråden seg på telefonen til Universitetet i Oslo da hun ble gjort kjent med denne saken. Hva gjorde statsråden i 2009 da hun ble gjort kjent med en tilsvarende sak, og hva har statsråden gjort etter 2009 for å rette opp dette?
Bent Høie (Høyre), 2011-03-30:
Statsråden tilhører et parti som sier at de er en del av den såkalte personvernalliansen. Da regner jeg med at statsråden har personvernet langt framme i sin bevissthet når hun har kontakt med sin virksomhet. I Stortinget i 10. november 2010 sa statsråden gjentatte ganger om styringen av RMI: «Jeg kan forsikre representanten om at justisministeren og jeg har løpende kontakt også om denne saken. Så det mangler ikke på kontakt(…) og jeg har også god kontakt med Universitetet i Oslo som ansvarlig for dette instituttet.» (…) Siden dette var en stor avsløring allerede i 2009, regner jeg med at i den kontakten som har vært veldig tett, ifølge statsråden selv – knyttet opp mot styringen av RMI, og mot at statsråden representerer et parti som er opptatt av personvern – har personvern vært et sentralt tema. Dette har vært et gjennomgående tema i de kravene bl.a. Høyre har hatt om en gransking av RMI.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Jeg deler fullt og helt representanten Høies reaksjon på den saken som også jeg ble gjort kjent med i går, og som er en noe annen sak enn de tidligere ved Rettsmedisinsk institutt. Det er uholdbart – hvis det er riktig – at man har brutt lover og regelverk og har foretatt ulovlig lagring av informasjon. Det jeg gjorde umiddelbart i går, var å ta kontakt med rektor ved Universitetet i Oslo. Samtidig har Kunnskapsdepartementet sendt et brev til universitetet, som fremdeles er overordnet Rettsmedisinsk institutt, og bedt om en redegjørelse av dette. Stortinget har fått en sak om overføring av hele Rettsmedisinsk institutt til Folkehelseinstituttet, men den er ikke behandlet ennå, så det er helt korrekt at det er mitt ansvar så lenge det er under Universitetet i Oslo. Det har tidligere vært andre typer saker som har skapt problemer ved det samme instituttet, og det har ført til at vi også tidligere har tatt affære både ved at det ble tilsatt direktør, og at det er opprettet et styre for Rettsmedisinsk institutt. Dette er gjort for å få bedre styring på og kontroll med aktiviteten der, som jo er delvis en aktivitet på oppdrag fra Justisdepartementet når det gjelder DNA-registeret, men som også er en undervisnings- og forskningsaktivitet som er tilknyttet, selvfølgelig, Universitetet i Oslo. Jeg håper med de grep som nå er tatt, og med den gjennomgangen vi får, at vi får en god og oppegående virksomhet ved instituttet. Jeg tror det er veldig riktig at man flytter hele instituttet ut av universitetet til Folkehelseinstituttet. Men enn så lenge er det der, og vi kommer til å følge opp saken meget grundig. Vi avventer nå en redegjørelse fra universitetets ledelse og selvfølgelig også fra Rettsmedisinsk institutt, direktør og styre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Personvern er en overordnet verdi i all forskning. Det er inngangen min i de styringssignalene vi har gitt til Rettsmedisinsk institutt. Nå er det jo ikke slik at noen av statsrådene går inn i den detaljerte virksomheten som instituttene driver. Vi skal forholde oss overordnet til at instituttet har de rette styringssignalene. I dette tilfellet er det av interesse både for justisministeren og for meg at det er orden på de oppdragene som Rettsmedisinsk institutt utfører. Jeg har først nå gjennom den rapporten som Datatilsynet har laget, blitt kjent med disse beskyldningene. Tidligere har det vært andre typer saker som vi har tatt fatt i. Så jeg står ved det jeg har sagt. Jeg setter selvfølgelig personvernet ekstremt høyt, ikke bare i saker som Rettsmedisinsk institutt utfører på oppdrag fra Justisdepartementet, men også i saker som har med forskning å gjøre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Det er overordnet også for denne statsråden at alle slike regelverk og sikring av personvern skal følges opp. Vi avventer nå en redegjørelse fra Rettsmedisinsk institutt om den saken som Datatilsynet har skrevet en rapport om. Det var jo i utgangspunktet med i oppdraget at dette skulle gjøres innenfor eksisterende lovgivning, altså på lovlig, legal, måte. Dersom det har skjedd brudd på loven, er det meget alvorlig. Vi må da foreta nødvendige sanksjoner i forhold til den gjennomgangen vi nå får. Jeg kan overbevise representanten om at for meg er det viktig å følge opp nødvendig sikring av alt som har med både forskning og bruk av slike data å gjøre, som er så sensitive ikke bare når det gjelder hensynet til personvernet, men også når det gjelder muligheten for å bruke slike data i forskningssammenheng.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
I all forskning er det helt avgjørende når vi har gode databaser, som vi har på mange områder, at de sikres i forhold til personen, og at man innhenter samtykke. Det er overordnet. I den grad det er brudd på dette, og det bruddet kommer på statsrådens bord, reageres det, selvsagt. Det har vi gjort tidligere når det gjelder akkurat RMI ved at vi har satt inn ekstra styringstiltak, og vi gjør det denne gangen ved at vi har gitt en reaksjon som de har tatt på alvor. Jeg kan forsikre representanten om at både når det gjelder vanlige andre registre som har opplysninger om ulike sider ved folks atferd og over materiale som har med mennesker å gjøre, er det helt overordnet og ufravikelig fra min side at vi her skal følge regelverket, og at det skal gis samtykke. Dersom det skjer brudd på dette, må det reageres. Det kommer jeg også til å gjøre dersom det viser seg riktig i denne saken.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Påstander om hvem som har gitt tillatelse, blir en del av de undersøkelsene vi gjør nå, så det ønsker jeg ikke å kommentere. Men jeg skjønner alvoret i representantens spørsmål, og jeg er meget bekymret fordi vi har, takket være god tillit til forskere og forskning her i landet, mange registre og mange databaser. Vi vet at disse er attraktive for f.eks. mange utenlandske forskere. Jeg er veldig opptatt av at vi sikrer det på best mulig måte, at vi gjennomgår gode samtykkerutiner hver gang det innsamles data som har med mennesker å gjøre, og at vi selvfølgelig hele tiden må være forebyggende og forsøke å forhindre at data både blir misbrukt og kommer på avveie. Men jeg deler definitivt representantens bekymring. Det er fare for at personvernet ikke står så godt hvis vi har systemer som ikke tar skikkelig hensyn til det.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Det er et meget viktig spørsmål representanten Skei Grande reiser. Vi har diskusjoner, særlig når det gjelder biologisk materiale og store databaser, som handler om å skaffe gode grunnlag for biologisk og bioteknologisk forskning. Men for meg er det viktig at vi har ryddige regler når det gjelder samtykke, at vi har orden i våre institusjoner og vårt regelverk, slik at de personene som avgir opplysninger om seg selv eller deler av seg selv – hvis det er biologisk materiale – til forskning, skal vite hva dette handler om, og at det er forsvarlig å gjøre det. Derfor er vi avhengige av at vi beholder tilliten til både forskningen og forskerne. Jeg vet at den er stor her i Norge sammenliknet med andre land, og jeg er opptatt av at vi beholder den tilliten. Det handler bl.a. om å sikre at vi har regelverk som er betryggende for det enkelte menneske.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Jeg er fremdeles overrasket over at representanten fra Høyre mener at statsråden skal blande seg inn i de faglige prioriteringene som Forskningsrådet gjør. Nå sitter man og skaffer seg en faglig oversikt over dette prosjektet i konkurranse med konsortier innenfor medisin, klinisk forskning, bioinformatikk, klimaovervåking, språk og sosiale data, bare for å nevne noen andre av dem som konkurrerer om disse midlene. Det er selvfølgelig min oppgave å sørge for at det er tilstrekkelige midler og at vi bevilger forskningsmidler, slik at vi kan gjennomføre disse viktige prosjektene, men det er ikke min oppgave å prioritere på et faglig grunnlag innenfor de prosjektene som Forskningsrådet har til vurdering. Der er jeg dypt uenig med representanten, som mener at jeg skal gripe inn i denne prosessen. Det kommer jeg ikke til å gjøre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Det finnes ganske mange prosjekter som min tyske kollega synes er viktig, og som jeg også synes er viktig, i vårt samarbeid. Jeg vil blant annet nevne diverse aktivitet på Svalbard, som også går ut over dette. Det ville være ganske underlig hvis jeg skulle gripe inn i den prioriteringen som Forskningsrådet her skal gjøre, for eventuelt å få fram et prosjekt som noen anser som viktigere enn f.eks. tilsvarende konsortiebaserte prosjekter innenfor medisin, bioinformatikk osv. Det er helt umulig å vite hva som er det viktigste her når man er ute etter en faglig vurdering for å se hvordan kvaliteten på et prosjekt er. Jeg vil ta avstand fra den måten å gripe inn i Forskningsrådets prioriteringer på, men jeg vil selvfølgelig hele tiden arbeide for at vi får utvidete og økte rammer til forskning, slik at vi kan få plass til flere prosjekter som er viktige for Norge. Vi har i dag en god bevilgning på 280 mill. kr til infrastruktur. Den har vi også kjempet fram. Jeg synes den er ganske viktig, og jeg håper at vi kan bruke den på en god måte, men jeg vil ikke gripe inn for å prioritere ett spesielt prosjekt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Arbeidet for flere læreplasser og økt gjennomføring i videregående opplæring er høyt prioritert. Fullført videregående opplæring er den plattformen flest mulig bør ha for å være rustet for å delta i arbeidslivet. Gode fagarbeidere er forutsetningen for et bærekraftig og velfungerende samfunns- og næringsliv. Derfor er det en viktig jobb for regjeringen å sørge for både høy kvalitet på opplæringen og at mange nok velger en fagopplæring. Det vil være et stort behov for faglært arbeidskraft i tiden framover, både i privat og offentlig sektor. Det er viktig at statsforvaltningen tar sin del av ansvaret for flere læreplasser. I 2010 gjennomførte Kunnskapsdepartementet og FAD en kartlegging av potensialet for flere lærlinger i alle virksomheter i statsforvaltningen. Kartleggingen viser, med noen forbehold, at det er et potensial for flere lærlinger: Omtrent halvparten av de statlige virksomhetene meldte om en mulighet for økning. For å ansvarliggjøre virksomhetene i statsforvaltningen besluttet regjeringen for 2011 å ta inn en fellesføring i virksomhetenes tildelingsbrev med mål om økning av antallet lærlinger. I tildelingsbrevene til universiteter og høyskoler ble det bedt om at det legges til rette for at antallet lærlinger ved institusjonene økes sammenlignet med 2010. Antallet lærlinger, fordelt på lærefag, skal framgå i årsrapportene. På bakgrunn av kartleggingen som ble gjennomført, vil jeg ta opp saken særskilt med de institusjonene som har et forholdsvis lavt mål om antall læreplasser sammenlignet med andre universiteter og høyskoler av samme størrelse, og selvsagt be dem om på nytt å gå gjennom sin vurdering av mulighetene for å øke antallet læreplasser. Jeg vil samtidig framheve at det er noen som gjør dette bra, og de skal få ros. De universitetene og høyskolene som har tatt inn mange lærlinger, skal få anerkjennelse for det.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Jeg nevnte at jeg ville følge opp gjennom den rapporteringen som institusjonene gir, når det gjelder antall læreplasser i neste års rapport, som er et styringsdokument i forhold til institusjonene. Så vil jeg gjennom dette vurdere ytterligere tiltak der hvor det er mangel på lærlinger – der hvor de ikke leverer godt nok. Målet må være å øke antall lærlinger i statsforvaltningen. Jeg synes det er veldig betimelig at det spørsmålet blir tatt opp, jeg er glad for det – men her har vi en nødvendig rapportering som må til før vi kan gå mer konkret til verks. Det nytter ikke bare med generelle oppfordringer. Vi må ta fatt i den enkelte institusjon og motivere den enkelte institusjon til å ta opp flere lærlinger.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Ja, jeg oppfattet det slik at jeg sa at mitt mål er å få flere lærlinger. Selvfølgelig vil jeg oppfordre de institusjonene som jeg har ansvaret for, til å ta opp flere. Men jeg vet at det er noen som har vært flinkere og gjort det, mens det er andre som trenger den oppfordringen mer enn andre, og det er den lille nyansen jeg gjerne ville ha fram. Men selvfølgelig, jeg ønsker at de skal ta opp flere lærlinger.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Jeg er enig med representanten Harberg om at det skal være rom for utvikling og nyetablering i det norske utdanningssystemet, men dette kan selvsagt ikke gå på bekostning av kvalitet. Det er også jevnlig institusjoner som får akkreditering, både som institusjon og av sine utdanningstilbud. Jeg ser derfor ikke at det er noe som tyder på at vi ikke tillater den utvikling som det er forsvarlig å ha ut fra et kvalitetshensyn. Som representanten er kjent med, er NOKUTs funksjon å sikre at utdanningene som tilbys i Norge, holder høy kvalitet. Dette gjelder både fagskoleutdanning og høyere utdanning. NOKUT har fastsatt standarder og krav som skal sikre den faglige kvaliteten, og følger fastlagte prosedyrer for behandling av søknader om akkreditering av nye studietilbud. NOKUT er et selvstendig organ som gjør sine vurderinger av hva som er kvalitativt godt nok. Det er noe jeg verken kan eller ønsker å blande meg inn i. Det er selvsagt den enkelte institusjon som er ansvarlig for sin søknad og for at de kravene som er fastsatt, er oppfylt. Kravene er tydelige og lett tilgjengelige, både for institusjonene og for andre som måtte være interessert. Det burde derfor ikke være en overraskelse for noen hva som kreves for å få et studium eller en institusjon akkreditert. I en periode så vi at mange institusjoner regnet med så mye veiledning fra NOKUT for å få sin søknad godkjent at det krevde uforholdsmessig mye ressurser fra saksbehandlere i NOKUT. Det var en ordning NOKUT ikke kunne leve med, og derfor er det nå tatt grep for å ansvarliggjøre institusjonene i større grad. Det er et anerkjent internasjonalt prinsipp innenfor kvalitetssikring og akkreditering at alle de fastlagte krav må være dokumentert og oppfylt før akkreditering og endelig godkjenning kan gis. Dette er for å sikre at kvaliteten er så høy som det forventes. Akkreditering gis for utdanningstilbudet slik at det foreligger ved godkjenningstidspunktet. Akkreditering gis ikke tilbakevirkende kraft, og kan heller ikke gis under forutsetning av at mange forhold senere skal komme på plass. Mener representanten Harberg virkelig at Norge bør ha en ordning der studietilbud og institusjoner godkjennes og akkrediteres uten at de er tilstrekkelig kvalitetssikret? Som jeg nevnte, er en rekke studietilbud og flere nye utdanningsinstitusjoner blitt godkjent i den senere tid. Innenfor høyere utdanning kan nevnes f.eks. Westerdals School of Communication, Norsk barnebokinstitutt, Nordisk Institutt for Scene og Studio og Skrivekunstakademiet. I tillegg er en rekke nye studietilbud ved eksisterende institusjoner akkreditert. Det er altså mange som får godkjenning gjennom NOKUT, og jeg mener derfor at NOKUTs praksis både sikrer høy kvalitet og gir rom for utvikling og etablering av nye studier og institusjoner. Jeg mener at vi skal la NOKUT gjøre det de kan, nemlig å sikre og utvikle nettopp kvalitet i fagskoleutdanning og i høyere utdanning.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Denne statsråden mener faktisk det er uforsvarlig å gi akkreditering til en institusjon som ikke har kommet så langt at de har kunnet vise til hvordan de vil drive sin undervisning – både på det praktiske plan og innholdsmessig. Jeg tror representanten Harberg og jeg kan være enige om at det kanskje går noen grenser for hvor mange ulike utdanningsinstitusjoner vi skal ha her i landet, også på høyere nivå. Det er i alle fall mitt ansvar å sørge for at de vi har, og de vi eventuelt slipper til som nye institusjoner, skal være av meget høy kvalitet. Da skal det være vanskelig å etablere seg, og det skal stilles krav til f.eks. slike forhold som representanten nevner. Så jeg tror det er en god arbeidsdeling at vi har en institusjon som skal sørge for kvaliteten, og dermed også akkreditere på det faglige grunnlaget som vi har satt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-30:
Det var greit å få vite hvilken institusjon dette handlet om – jeg var litt i tvil om det. Min vurdering av dette er også hvor mange steder i Norge vi skal ha den typen utdanning. Men det er klart det stilles faglige krav til en institusjon, og det er de kravene NOKUT skal vurdere som en del av sitt arbeid. Jeg har ikke noen planer om å gå inn i NOKUTs behandling av slike saker umiddelbart, men jeg kan godt se gjennom hva som har skjedd akkurat med denne saken for å se om det er noe som er i strid med det man kan kalle alminnelig folkeskikk i behandlingen av slike saker. Jeg har bare representanten Harbergs ord for det som her angivelig skal ha skjedd, men jeg kan gå gjennom saken og se om det er noen grunn til å se på prosessen rundt det, men jeg vil ikke gå inn i NOKUTs kvalitative faglige kriterier – det er helt og fullt et ansvar for en uavhengig akkrediterings- og kvalitetssikringsinstitusjon.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-03-30:
Høyre og Arbeiderpartiet er enige om en solid styrking av personvernet som følge av endringer i ekomloven. Der har vi gjort en avtale om et hovedprinsipp for alle store offentlige og private registre, nemlig plikten til logging, sette spor etter seg, og retten til innsyn, i tillegg til det som går på fysisk sikring av denne type personsensitive data, elektronisk sikring, autorisering av personellet som skal ha tilgang, og ikke minst strenge krav i forhold til konsesjon. Vil statsråden følge opp den solide styrkingen av personvernet som er gjort i denne avtalen?
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-03-30:
For fire måneder siden klippet statsråd Meltveit Kleppa en snor på nye E18, strekningen Askim–Spydeberg. Momarkedet ligger rett i nærheten, og berg- og dalbane har vi kjørt ofte der. Den veien som nå framstår på denne strekningen, får den andre berg- og dalbanen nesten til å blekne. Statens vegvesen anslår at de kanskje må grave opp for 1,3 mrd. kr. På Sørlandet, hvor vi bygde vei med offentlig-privat finansiering, måtte entreprenøren også gjøre arbeidet om igjen, og etter to måneder var det rettet på. Vedlikeholdet ligger inne i denne type offentlig-private samarbeidskontrakter, og en får ansvaret i 20 år etterpå. Da må det gjøres skikkelig grunnarbeid. Er statsråden moden for å vurdere offentlig-privat samarbeid på nye byggestrekninger, slik at vi i hvert fall kan minimalisere skadene og unngå denne type uhell – hvis jeg skal kalle det det – eller skandaler?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-30:
Jeg vil tilbake til RMI. Det gjennomføres jo en rekke forskningsprosjekter der som Universitetet i Oslo er ansvarlig for i henhold til helseforsikringsloven og personopplysningsloven. Forskningen er delvis basert på opplysninger som RMI har tilegnet seg i forbindelse med oppdrag fra politiet, forvaltningen eller ved private henvendelser. I 2009 ble det avdekket at RMI hadde startet et ulovlig forskningsprosjekt med bruk av prøver de hadde lagret uten tillatelse. Ved tilsyn i oktober 2009 ble det avdekket at personer som hadde avgitt prøver, ikke fikk korrekt informasjon om hvordan informasjonen skulle brukes. Det var heller ikke søkt om nødvendig konsesjon fra Datatilsynet for flere av disse forskningsprosjektene. Tidligere har vi sett at viktig forskning i mammografiprogrammet har stått i fare på grunn av brudd på krav til personvernet. Dette er ikke akseptabelt. Statsråden er ansvarlig for forskningen. Vi er enige om at forskningen må styrkes, særlig på helseområdet, der forskningen kan bidra til å redde både liv og helse. Hva gjør statsråden for å sikre at folk skal ha tillit til at personvernet ivaretas i forskningen?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-30:
Det er jo veldig interessant at Høyre i denne saken er veldig bekymret for at uskyldige er registrert. Så langt jeg kan se av denne saken, har det ikke her skjedd en menneskelig glipp. Det har skjedd et brudd på regelverket, og det har til og med vært sånn at Politidirektoratet har godkjent at tusenvis av menneskers DNA har blitt ulovlig registrert, opplysninger som lett kan misbrukes. Så vidt jeg vet, var Stortinget veldig opptatt av å sikre dette da vi behandlet saken om et DNA-register. Dette viser jo hvor skjøre sånne systemer er. Det viser også at selv om vi politikere tror at vi har garantert oss mot misbruk, kan det allikevel oppstå saker slik som vi så i media i går. Da er ganske enkelt mine spørsmål til statsråden: Hva kan skje i andre saker? Og er statsråden bekymret for det hun nå ser med hensyn til personvernets såkalte garantier i saken om datalagringsdirektivet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-30:
Da er det på tide at arbeidsministeren også får et spørsmål. I Arendal møtte jeg ganske nylig en mann i midten av 50-årene. Han hadde begynt å få litt psykiske problemer, han hadde begynt å drikke, han slet i ekteskapet, og han mistet jobben. Men han var en av de heldige. Han fikk plass på et arbeidsmarkedstiltak, og takket være det fikk han hjelp til å mestre hverdagen. I dag er han tilbake i full jobb, og han reddet ekteskapet – takket være et arbeidsmarkedstiltak. I Lillesand bor det en 54 år gammel dame. Hun var ikke like heldig. Hun var pliktoppfyllende. Hun prøvde å stå på. Hun hadde en skikkelig arbeidsinnsats. På tross av at hun begynte å få sviktende helse, hadde hun stor arbeidsglede. Hun drømte om å jobbe fram til pensjonsalder og kunne gjennom en tilrettelagt arbeidsplass fortsatt å jobbe. Men det var tomt i tiltakskassen, og bedriften som hun hadde funnet, fikk ikke tilskudd for å kunne ansette henne. Resultatet er at en dame midt i 50-årene nå er på trygd, varig stønad. Under denne regjeringen har antallet personer med nedsatt arbeidsevne steget med nesten 60 000. I dag er det 217 000 mennesker som står i kø hos Nav. En ny rapport fra Nav sier at den køen vil fortsette å øke dersom ikke regjeringen setter i verk flere tiltaksplasser. Det vil igjen føre til at flere havner utenfor jobb, og flere ender på varig stønad. Forrige gang jeg utfordret statsråden i denne salen, for noen uker siden, sa hun at det var ønskelig og nyttig med flere tiltaksplasser. På tross av det velger altså regjeringen å kutte i antall tiltaksplasser for 2011 – fra dagens ca. 60 000 og ned til et snitt på 51 200. Det betyr at fra høsten blir det et kutt på kanskje 15 000 noen måneder. Da er det på sin plass å spørre arbeidsministeren, som er fra Arbeiderpartiet, om hun ønsker å være en arbeidsminister også for dem med nedsatt arbeidsevne og ikke bare for dem som kan yte 100 pst. hele tiden.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-30:
Jeg er glad for at statsråden er opptatt av kvalitet, for kvalitet er viktig. Men kvalitet står ikke i motsetning til det å ha flere tiltaksplasser, for det er fullt mulig å få flere plasser og å få flere jobbtreningskurs, slik at flere kan komme tilbake i jobb – og samtidig bevare kvaliteten. Jeg mener statsråden egentlig snur hele situasjonen på hodet. For når man viser til nedgang i arbeidsledighet, betyr ikke det at det er færre mennesker som trenger bistand, og som trenger litt hjelp for å komme tilbake i arbeid. Den statistikken har jo tvert imot økt. Det som bekymrer meg mest, er at de menneskelige behovene, det å kunne få bidra, det å kunne få øke livskvaliteten ved å få en arbeidsplass, ikke biter på finansministeren. Det virker som om arbeidsministeren egentlig er enig. Men hvis det ikke biter på finansministeren, må man i hvert fall kunne se på at det å investere i tiltak som kan få folk tilbake i jobb, vil være en enorm besparelse økonomisk. Derfor er mitt spørsmål: Når skal denne regjeringen se på tiltaksplasser – satse på å få folk som har nedsatt arbeidsevne, tilbake igjen i arbeid – som en investering istedenfor en utgift?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-03-30:
Jeg må smile litt når jeg hører at man diskuterer utsettelse av uførereformen. Den er jo blitt utsatt opptil flere ganger. Jeg tror egentlig det ville være behagelig hvis regjeringen kunne skylde på at det bare var IKT-systemet som var problemet, og ikke interne stridigheter. IKT-systemet er på mange måter noe av nøkkelen i reformen. Statsråden sa her i stad at man prøvde å fikse datasystemet på 1990-tallet, men man fikk det ikke til. Det er tross alt 20 år siden, og en burde kanskje fått på plass et nytt datasystem for lenge siden. Jeg kan være enig med statsråden i at flere partier kan dele ansvaret for det. Men jeg må si jeg hadde unt statsråden å prøve seg som «Undercover Boss» slik at hun fikk se hvordan virkeligheten faktisk er på Nav-kontoret. Hun kunne gått litt forkledd på Nav-kontorene og sett hvordan IKT-systemet funker. For det det er snakk om, er MS-Dos-baserte programmer – svart skjerm, grønn skrift. Er det rart at det er noen utfordringer med å få systemene til å snakke sammen og få Nav til å lykkes? Mitt spørsmål er egentlig bare: Når kommer systemet – eller burde vi ikke i hvert fall fått en plan?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Det er jo hyggelig å høre at et arbeidsmarkedstiltak har så vidt gunstige effekter at folk redder ekteskapet. Jeg tror veldig på arbeidsmarkedstiltak. Denne regjeringen har et veldig høyt tiltaksnivå, og denne regjeringen bruker veldig mye mer penger på tiltak enn noen annen regjering, fordi vi nå er mer opptatt av å ha tiltak som er direkte skreddersydd dem som trenger det – nettopp for å være sikre på at vi har fornuftige tiltak og ikke bare store mengder tiltak. Jeg er veldig opptatt av at vi må passe på at vi ikke bare leverer på mengde – og ikke vet om det faktisk virker. Det er noe av den vridningen vi har gjort. Vi har et høyt tiltaksnivå, men det er riktig at vi gikk noe ned i 2011 – stort sett basert på at man også har hatt et mye mer stabilt arbeidsmarked og derfor også lavere arbeidsløshet. Så har vi, som representanten sier, flere som står i kø. Det er bakgrunnen for at vi har lagt om hele stønadssystemet og gått over til arbeidsevnevurdering og arbeidsavklaringspenger. Jeg er enig, jeg ønsker og vil jobbe for at vi skal få flere tiltak, men jeg er veldig opptatt av at dette må ses i en bredere sammenheng. Vi må prøve å få flere inn i det ordinære arbeidslivet, og vi må prøve å få Nav til i større grad å jobbe for å få folk inn i det ordinære arbeidslivet. Vi må gjøre to ting på en gang. Vi må styrke tiltakssektoren, men vi må ikke bare basere denne gruppens fremtid på tiltak.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Det har denne regjeringen gjort, nettopp ved det jeg sier: Vi er opptatt av at plassene faktisk skal virke. Så er jeg enig med representanten i at man kan godt ha mange plasser av dem som virker, og det er det beste. Men vi har altså brukt 2 mrd. kr mer på tiltaksplasser i 2011 enn vi gjorde i 2005 – altså omkring det tallet – og vi har langt mer tilpassede plasser. Så er det hele tiden en avveining knyttet til – rett og slett – hvor mye penger man skal bruke på tiltaksplasser kontra, som finansministeren vil si, og som jeg er enig i, en saldering av budsjettet som holder arbeidsledigheten nede. For får vi en økning i arbeidsledigheten, får man – selv om jeg er enig med representanten i at dette er forskjellige grupper – også en stor økning av den gruppen med nedsatt arbeidsevne, fordi det blir enda vanskeligere for langtidsledige å komme inn i arbeidslivet, og da vil de raskt kommer over i den gruppen. Men vi deler bekymringen, og det er viktig å jobbe for at denne gruppen får gode tiltak.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Ja, køene er lengre. Nå tror jeg vi skal problematisere de køene lite grann. Dette er altså alle de som før gikk på de tre øvrige stønadene, som nå har gått over på arbeidsavklaringspenger. Jeg tror vi skal være så ærlige med oss selv – alle de skal ikke inn i ordinært arbeid. Noen av dem skal kanskje over på uførestønad. Noe av Navs store utfordring er å være god til tidlig å skille: Hvem skal vi bruke mye penger på på tiltak? Hvem skal på en måte få den trygden de skal ha, og ha en uførepensjon? Dette er en vanskelig avveining. Men jeg er helt enig, vi må hele tiden jobbe best mulig for å se på hvordan vi får de som skal ut enten i et tilrettelagt arbeid eller i ordinært arbeid. Vi trenger tiltaksplasser, men vi trenger også at Nav i større grad jobber inn mot det ordinære arbeidslivet. Vi har redusert plassene i år med 3 800 plasser. Vi må ikke snakke som om vi på en måte har rasert hele tiltaksnivået i Norge. Og – jeg gjentar meg selv igjen – dette er en vurdering fra år til år knyttet til den totale budsjettbalansen hvorvidt man skal bruke mer penger på dette eller ikke. Men jeg kan bare si: Jeg følger dette veldig nøye, og jeg er oppmerksom på problemstillingen.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Dette er en veldig lang diskusjon som ikke egentlig er egnet for denne formen. Jeg er helt grunnleggende uenig i premissene. VTA-plasser er i dag varig tilrettelagt arbeid for personer som ikke kan fungere i det ordinære arbeidslivet, og som ikke skal fungere i det ordinære arbeidslivet, men som skal ha et godt og meningsfullt tilbud. Det er VTA-plassene. De har vi skjermet – det har jeg lyst til å understreke – i alle kutt som har vært i år. De har vi skjermet, de type plassene. Det å tro at man gjennom VTA får et springbrett inn i det ordinære arbeidslivet, tror jeg – med respekt å melde – ikke på. Når det gjelder personer som har vært lenge på uførepensjon, og deres muligheter til å komme tilbake i ordinært arbeidsliv, er dette heller ingen fornuftig måte rett og slett å bruke tiltakene våre på. Det som er det grunnleggende – og der er jeg helt enig med alle dem som har stilt meg spørsmål – er at vi må fokusere på å ha innsatsen knyttet til dem som nå står på arbeidsavklaringspenger, for å få dem inn i et tilrettelagt arbeid og ikke over på uførepensjon.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Ny GIV og Skole på byggeplass er prosjekter som ligger inn under kunnskapsministeren. Jeg kan ikke detaljene om Skole på byggeplass og det prosjektet. Jeg vet at man har hatt noen prosjekter under Oslo kommune hvor man rett og slett ikke fikk nok folk, men det virker ikke som om det er dette prosjektet. Jeg skal ta det med meg, og så skal jeg undersøke bakgrunnen for dette med fagstatsråden, men jeg kan ikke gi noe svar nå på hvorfor dette prosjektet ikke fortsatte i januar.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-30:
Jeg skal legge fram et lovforslag om ny uførepensjon og alderspensjon til uføre, og i forbindelse med den fremleggelsen skal jeg også ta standpunkt til iverksettelsestidspunktet for loven. Så det tar jeg da. Det jeg kan si, er at jeg er i likhet med representanten veldig opptatt av IKT-systemet i Nav. Her er vi i en situasjon som jeg for så vidt tror hele det norske samfunnet, og over lang tid det politiske Norge, må ta ansvar for at vi kom i. Man prøvde å fornye dette allerede på 1990-tallet, men klarte ikke det. Men nå har Nav hatt en helt klar oppfølging i forhold til sine IKT-systemer og fulgt det i en plan, og de gjennomførte det store pensjons-IKT-systemet innenfor de tidsrammer og innenfor den økonomiske rammen man skulle. Nå jobber man med dette store, nye IKT-systemet, som på en måte skal sy sammen hele Nav og virkelig virkeliggjøre reformen. Det er et enormt prosjekt. Det skal ikke strande, som man gjorde med TRESS-90 i sin tid, og vi jobber nå med de kvalitetssikringsrutinene som Finansdepartementet har, altså KS1 og KS2. Jeg har tro på at vi skal være ferdig med KS1 om ikke veldig lenge, og jeg kan garantere i denne salen at det skal ikke stå på penger når det gjelder at vi skal ha et operativt og godt IKT-system i Nav. Så kommer jeg tilbake til spørsmålet om når vi skal iverksette uføreloven når jeg legger den fram. Men jeg kan jo si at jeg har også vært i kontakt med Nav, og det er ikke slik at ting på dette området ikke er mulig. Spørsmålet er alltid hva som er klokt å gjøre, gitt forutsetningene.