trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Den beslutningen som ble tatt i går, er en konsekvens av en langsiktig og strategisk politikk hvor store grep har vært tatt av Arbeiderpartiet fra 1982 og oppover, til man nå på en måte har sluttet sirkelen og igjen fått en helhetlig og fornuftig hvalpolitikk. Det er slik at i forbindelse med denne beslutningen er våre utenriksstasjoner utstyrt med informasjon og argumentasjon for å gjøre rede for det standpunkt som Norge har tatt, og hvorfor det er tatt. Det er også slik at man etablerer en beredskap hjemme for å møte det som måtte komme av oppslag og argumentasjon mot det standpunkt som Norge har tatt. Vi legger imidlertid til grunn at dette er en mindre dramatisk beslutning enn da fangsten ble besluttet gjenopptatt. Det er enighet stort sett internasjonalt om at det er forsvarlig å ta den kvoten som vi tar, og dette handler om en bærekraftig høsting og en bærekraftig utnyttelse av hele hvalen og alle de produktene som kan utvikles derfra.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg mener generelt at det er riktig at naturens overskudd skal høstes, og at det også bør gjelde for hvalfangst. Imidlertid er det slik at man har valgt internasjonale organisasjoner til å ta dette ansvaret globalt. Vi baserer de beslutninger som vi gjør bl.a. på tilrådinger fra den vitenskapelige komite i Hvalfangstkommisjonen. Hvalfangstkommisjonen selv har valgt ikke å ta dette til følge, og har et prinsipielt syn mot at det skal drives norsk hvalfangst, men vi har valgt å basere våre beslutninger på de vitenskapelig råd som er gitt. De kvotene som er fastsatt årlig, er basert på disse rådene, og dette har vært et viktig bidrag for å skape såpass ro om hvalsaken som vi har klart gjennom dette.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg er kjent med at Utenriksdepartementet har et samarbeid med WWF og andre organisasjoner i viktige miljøspørsmål. Jeg tror at vi skal ha en åpen holdning til å ta imot denne type råd og ha denne type samarbeid, på samme måte som vi har en åpen holdning og tar imot råd og samarbeider nært med fiskernes organisasjoner og med hvalfangernes organisasjoner.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg tror nok det blir en for enkel tilnærming å si at årsaken til at alle disse forlisene har funnet sted, er at merkingen er for dårlig. Jeg er overbevist om at merkingen alltid kan bli bedre – det jobber vi med – men de konkrete forlisene vi har hatt i det siste, har hatt delvis med feil navigasjon og delvis med teknisk svikt om bord i fartøyene å gjøre. Men vi er svært opptatt av dette i Regjeringen. Vi skal ha et møte førstkommende fredag med alle som har ansvar for dette, for å vurdere om situasjonen sikkerhetsmessig når det gjelder ferdsel i norskeleia, er tilfredsstillende. Etter det kan vi komme med en samlet vurdering av aktuelle tiltak.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er allerede et nært, godt og konstruktivt samarbeid mellom alle dem som har ansvaret for dette. Det er også slik at det vil bli økt innsats for å få til digitale sjøkart – som er det som egentlig er problemet – som må til for at man skal få en god kobling mellom navigasjonssystemet om bord i båtene og bruken av kart. Det ble bl.a. en betydelig økning på statsbudsjettet for inneværende år til dette formål. Jeg kan forsikre om at dette tar vi alvorlig, og at vi, alle som har ansvaret for dette, vil vurdere dette i en samlet sammenheng.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er viktig å få til gode elektroniske sjøkart. Det er viktig å stille midler til disposisjon for å fullføre dette. Men jeg vil veldig gjerne si at det som skal til for at vi skal få en trygg ferdsel langs kysten, må bestå av mange ting, og elektroniske sjøkart er ett element.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Den alminnelige helligdagsfredningen i fisket ble i Ot.prp. nr. 66 for 1999-2000 foreslått opphevet og erstattet med en hjemmel for forskrifter om fiske og fangst på søndager og helligdager. Etter lovforslaget kan slike forskrifter gis for bl.a. bestemte områder og for bestemte fiskerier eller fartøygrupper når slik regulering anses nødvendig av hensyn til en rasjonell eller hensiktsmessig utøvelse eller gjennomføring av fiske og fangst. Lovforslaget er vedtatt i Odelstinget og Lagtinget, men er ennå ikke sanksjonert av Kongen i statsråd og har således ikke trådt i kraft. Den alminnelige helligdagsfredningen med forbud mot å drive fiske og fangst fra midnatt til midnatt på søndager og helligdager er derfor fortsatt til stede. Nordland Fylkes Fiskarlag har bedt Fiskeridepartementet om at det blir satt i gang et arbeid med å utforme forskrifter om fiske på søndager og helligdager «i Lofoten og tilstøtende områder med store brukskonsentrasjoner» allerede fra 1. januar 2001. Før vedtaket om oppheving av den alminnelige helligdagsfredningen i fisket sanksjoneres og settes i kraft, vil Fiskeridepartementet vurdere forslaget om helligdagsfredning «i Lofoten og tilstøtende områder med store brukskonsentrasjoner», slik det er fremmet av fylkesfiskarlaget. Ulike fiskerier har sine særtrekk, f.eks. med hensyn til intensitet i fisket og med hensyn til markedsforhold. Det er derfor viktig at Fiskeridepartementet har en aktiv holdning til bruk av forskriftshjemmelen i lovforslaget, og at departementet bruker helligdagsfredningen i de tilfeller der en god og saklig grunn rimeliggjør dette. Fiskeridepartementet vil før vedtaket om oppheving av helligdagsfredningen settes i kraft, ta stilling til hvorvidt det skal utformes forskrift om helligdagsfredning «i Lofoten og tilstøtende områder med store brukskonsentrasjoner».
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Nei, jeg kan ikke være enig i at dette får de dramatiske konsekvensene som er antydet. Hensikten med forslaget om endringer i lov om helligdagsfredning var at man skulle bort fra en praksis med en generell helligdagsfredning som man måtte gi en masse dispensasjoner fra for å få fisket avviklet på en hensiktsmessig og rasjonell måte. Når vi nå på en måte har speilvendt dette, betyr ikke det at man ikke skal kunne ha helligdagsfredning der det er formålstjenlig. Men i det store flertallet av saker som har versert i det siste, som har gått på dette med dispensasjoner, er det uheldig at man må fravike regelen. Men som sagt, holdningen til at helligdagsfredning kan innføres der det er formålstjenlig, er helt klar.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg har til hensikt å sørge for at vi får helligdagsfredning i Lofoten, slik fiskerne ønsker. Det går ikke an å overskue alle konsekvenser som måtte oppstå i forbindelse med utøvelsen av fisket, og det er ved utøvelsen av fisket at vi gjentatte ganger har vært nødt til å gi dispensasjoner. Det kan være markedsforhold som gjør det nødvendig å ha en viss intensitet i fisket, det kan være værforhold osv, og det er dette som har vært grunnlaget for det store antall dispensasjoner som har vært gitt tidligere, og som er uheldig.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Fiskeridepartementet har ansvaret for de sivile overvåkingssentraler som er etablert for skipsfarten. Som jeg redegjorde for i forrige ukes spørsmål, er disse sentralene etablert slik at Kystverket kan drive overvåking og håndheving av seilingsregler samt gi nødvendig informasjon og navigasjonsassistanse til fartøy som trafikkerer de indre farvannene som dekkes av sentralene. Det er i dag etablert tre trafikksentraler. Dette er Oslofjorden trafikksentral i Horten som overvåker Oslofjorden, Brevik trafikksentral som overvåker innseilingen til Grenland i Telemark, og Fedje trafikksentral som overvåker innseilingen til Sture og Mongstad i Hordaland. I tillegg har vi under bygging en trafikksentral på Kvitsøy i Rogaland, som forventes ferdigstilt i løpet av 2002. Forsvaret har også oppgaver i forbindelse med maritim overvåking, men i hovedsak omfatter dette overvåking av aktivitet utenfor grunnlinjen for å ivareta en tilfredsstillende suverenitetshevdelse og myndighetsutøvelse. Jeg har tatt til orde for at vi bør vurdere om overvåkingsressursene kan bli bedre utnyttet og koordinert. I denne sammenheng kan det være behov for å få en samlet vurdering av mulighetene for å utnytte de statlige ressursene på en enda bedre måte. Berørte statsråder vil derfor møtes på fredag denne uken for å diskutere sikkerhet og beredskap langs kysten.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er riktig som det er sagt, at ansvaret for kystsikkerheten er ivaretatt av mange departementer. I en normal situasjon har dette fungert tilfredsstillende. De spesielle ulykkene som vi har hatt nå, skyldes delvis tekniske feil på fartøy, delvis navigasjonssvikt. Det har avdekket at det er behov for å se på om den arbeidsdelingen som vi har, er den rette, og hvem som eventuelt skal ha ansvaret for de forskjellige forhold. Det som er viktig, er at dette blir koordinert, at det finnes et samlet ansvar for dette. Og så får vi i møter og i prosessen etterpå avklare hvor det er mest hensiktsmessig at de forskjellige deler av ansvaret skal være forankret.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det systemet som er innført av Fiskeridirektoratet, er et system som utelukkende har til hensikt å overvåke fiskeflåtens aktiviteter. Det er utviklet fordi vi har en hel rekke fiskeriavtaler som gir forskjellige kvoter i forskjellige farvann. Dette er hjemlet i internasjonale avtaler mellom Norge og de andre nasjonene som vi har fiskerisamarbeid med. Det er gjennomført i deler av den norske fiskeflåten, og det er gjennomført i den utenlandske flåten som fisker i norske farvann og i andre farvann. For fremtiden kommer dette til å bli et viktig instrument internasjonalt for å håndheve fiskeribestemmelser. Systemet vil fortelle hvor båtene er og hvor fort de går, og det gir oss også anledning til å ha en klar formening om hva båtene gjør – om de er i ro, om de er under transport, eller om de driver fiske.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg vil innlede med å understreke at operasjoner som tømming av skip og effektiv oppsamling av olje som er kommet på havet, ofte er vanskelige og risikofylte. Ved forliset av «Green Ålesund» nord for Haugesund var både den interkommunale beredskapen og statens beredskap raskt på plass med lenser og opptaksfartøyer, og oljen på sjøen og i strandsonen ble samlet opp. Tømmingen av vraket skjedde uten at tid gikk til spille. Når det gjelder forliset av «John R» nord for Tromsø, ble ikke oljevernet i samme grad satt på prøve i og med at det ikke skjedde noe oljesøl av betydning. Imidlertid var statens beredskap raskt på plass med fartøyer og oljevernmateriell. Det som var spesielt med «John R», var at nødlossing tok forholdsvis lang tid, og at usikkerhet om hvor store oljemengder det var om bord, medførte to tømmeoperasjoner. Værforholdene bidrog til at det var mulig å gjennomføre en rask oppsamling av oljen fra «Green Ålesund» og å tømme vrakene for olje. Bildet hadde vært et helt annet om værforholdene hadde vært verre. Med fraktefartøyet «Fykan», som gikk på grunn utenfor Fosen i Trøndelag sist fredag, fikk vi igjen en påminnelse om at noe må gjøres på dette området. Jeg ser det som svært viktig at en styrking av beredskapen må omfatte både forebyggende tiltak – for å hindre at ulykker inntreffer – og tiltak som iverksettes for å begrense skadeomfanget etter at ulykke/havari har inntruffet. Miljøvernministeren har – som kjent – derfor tatt initiativ til et møte med de mest berørte statsrådene førstkommende fredag for at det så raskt som mulig kan settes i gang et systematisk arbeid med å konkretisere både forebyggende og beredskapsmessige tiltak.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Vi legger opp til at vi så raskt som råd skal få en sak til Stortinget, hvor dette vil bli diskutert. Men vi må be om den nødvendige tid til å få gjort et ordentlig arbeid. Det er som kjent mange etater som er engasjert i dette, og det er en ganske komplisert avveining å finne ut hvordan dette kan organiseres på en måte som er effektiv i forhold til formålet. Vi vil imidlertid komme tilbake til dette etter at det er drøftet, og jeg vil igjen minne om at vi må ha en bred vurdering av dette. De tre ulykkene som vi har hatt, representerer noen former for ulykker, men ikke ulykker fordi den normale situasjonen er at vi har dårlige forhold langs kysten. Det er snakk om maskinhavari og navigasjonssvikt i disse tilfellene.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det vil statsråden se til. Både fiskerinæringen og oppdrettsnæringen er svært avhengige av at man har beredskap rettet mot dette, og at man er i stand til å iverksette tiltak. Så vidt meg bekjent, er det rutiner for å varsle regionale fiskerimyndigheter når slikt inntreffer, og når det er behov for tiltak. Hvis så ikke har skjedd i tilfellet med «John R», må det undersøkes.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Jeg ønsker å stille et spørsmål til fiskeriministeren. Det britiske miljøtilsynet har trukket tilbake kravet om at det statseide atomanlegget i Sellafield i Storbritannia må redusere de radioaktive utslippene med 80 pst. Det er en provokasjon mot Norge, ikke minst mot kystbefolkningen og fiskeriene. Utslippene fra Sellafield kan spores langs kysten, og konsentrasjonene er økende. Ble Regjeringen varslet om denne dramatiske endring fra britiske myndigheters side før avgjørelsen ble tatt, eller ble Regjeringen informert, som publikum for øvrig, via media?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Jeg ønsker et oppfølgingsspørsmål til statsministeren. Tidligere miljøvernminister Thorbjørn Berntsen kalte sin engelske kollega «drittsekk» da han ikke ville gjøre det som var nødvendig for å bidra til å redusere den sure nedbøren over Norge. Det ble oppfattet som kontant tale fra Berntsen rettet mot den konservative kollegaen i Storbritannia. Vil statsministeren i sin form være like kontant og sørge for at det blir en snarlig anledning til å framføre denne reaksjonen overfor den britiske statsministeren, Tony Blair? Venstre mener at denne saken er alvorlig, den berører kystbefolkningen og i stor grad fiskeriene, og burde derfor være av en karakter som gjorde at fiskeriministeren ble orientert i Regjeringen om en eventuell henvendelse fra Storbritannia. Men nå er det på tide å følge dette opp med en reaksjon, så man kan få omgjort det vedtaket britiske myndigheter har gjort.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Det er nær sammenheng mellom elektroniske sjøkart, sikkerhet og miljø. Derfor var det pinlig at Regjeringen i sitt budsjett ikke la på bordet de bevilgninger som måtte til for at det skulle bli framdrift i arbeidet med elektroniske sjøkart. Stortinget slo fast at den jobben skal gjøres ferdig til 2006. Det var det ikke avsatt midler til, slik at man kunne følge opp. Nå ble Regjeringen reddet gjennom budsjettforliket, og det ble tilført nye 20 mill. kr til dette. Mitt spørsmål til fiskeriministeren er: Vil han medvirke til at Regjeringen følger opp planen om å fullføre arbeidet med elektroniske sjøkart fram til 2006, slik Stortinget nå i nytt vedtak har slått fast?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Jeg stiller følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Samferdselskomiteen har stilt seg positiv til utvikling av et nytt konsept for hurtigferjer. Det er vist til at det kan ligge til rette for at denne ferjetypen kan settes inn på strekningen Tau–Stavanger. Tross tidligere velvilje sier Vegdirektoratet nå at det ikke er plass til investering i dette sambandet de nærmeste årene. Vil statsråden medvirke til at hurtigferjeprosjektet Tau–Stavanger kan få en snarlig realisering?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Det vi snakker om her, er et prosjekt som har interesse og betydning utover den strekningen som ferjen er tenkt å trafikkere, og det føler jeg at statsråden bekrefter i sitt svar. Det burde være av nasjonal interesse å få utviklet dette konseptet fordi det både kunne fått anvendelse andre steder i Norge og være aktuelt for eksport. Det aktuelle selskapet er villig til å realisere dette prosjektet utenom investeringsrammen. Så det vi snakker om her, er en økning av kapitalkostnadene, ettersom driftskostnadene også vil bli betydelig redusert. Mitt spørsmål er om statsråden er villig ut fra et dugnadsperspektiv til å imøtekomme ønsket fra fylkesordføreren i Rogaland om et møte for å drøfte dette prosjektet med sikte på å kunne få en realisering.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-01-17:
Det er positivt sett i lys av at Vegdirektoratet konkluderte med at en ikke så at det var behov for et slikt møte. Det mener jeg det er. Legges godviljen til her fra statens og andre aktørers side, bør det være mulig å få realisert dette prosjektet uten at det får nevneverdig skadevirkning for andre prosjekter. Og jeg vil peke på at grunnen til at dette fremstår som interessant, er den samfunnsøkonomiske gevinst som man helt åpenbart vil få. Kostnaden, slik den fremstår når andre enn Vegdirektoratet ser på det, bør være overkommelig, så jeg håper at kontakten med fylkesordføreren, som statsråden her åpner for, kan bidra til at dette prosjektet bringes videre og ikke stilles i bero, slik jeg oppfatter at Vegdirektoratet la opp til.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Det er gledelig at Regjeringen i går opphevet Norges selvpålagte forbud mot eksport av vågehvalprodukter. Det er særlig gledelig for hvalnæringen, og det er også et gjennomslag for Fremskrittspartiets politikk, for vi har et forslag til behandling i næringskomiteen om det samme. I 1993 gjenopptok Norge hvalfangsten, og det kom sterke internasjonale reaksjoner og trussel om boikott og sanksjoner mot Norge. Jeg regner med at Regjeringen har tatt høyde for at noe av det samme kan skje igjen. Vil Regjeringen nå ta et initiativ for å gi informasjon til den internasjonale opinion, f.eks. gjennom våre ambassader eller gjennom TV-kampanjer i utlandet, for å få opinionen mer vennlig stilt mot norsk hvalfangst, som en motreaksjon mot det som kommer fra forskjellige organisasjoner?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Det er flere og flere eksperter og fagfolk som ikke er enig med fiskeriministeren når han sier at det er en bærekraftig beskatning. Det er vel slik at beskatningen av vågehval er langt lavere enn tilveksten, og dermed bryter mot dette prinsippet. Resultatene ser vi: Det er sterke innhugg i fiskebestandene. I fjor kom det en rapport fra SINTEF som sa at det var et potensial for verdiskaping i fiskerinæringen med inntil 200 milliarder kr i løpet av 30 år, men da måtte forholdene legges til rette for dette. Mener ikke statsråden at vi må få en økt beskatning av sel og hval for å kunne utnytte dette potensialet til fordel for Norge og norske fiskerier?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg har et spørsmål til vår ærede justisminister: «Sea King-beredskapen på Rygge har en reaksjonstid på 45 minutter. Ved å følge opp NOU 1997:3 Om Redningshelikoptertjenesten, som foreslo 15 minutters reaksjonstid, vil tjenesten bli satt i stand til å redde flere liv. Dette er et krav Storbritannia og Danmark allerede har. Vil Regjeringen følge opp anbefalinger og gode ordninger i andre land ved å beslutte at reaksjonstiden settes ned til 15 minutter?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Intensjonen er da at vi skal være «den beste jenta i klassen» på dette området. Det burde egentlig være en selvfølge, med vår økonomi, vår langstrakte kyst og forvaltning av enorme havområder. Jeg deltok i et arbeid for å få utplassert et tungt Sea King-redningshelikopter på Rygge for nesten to år siden, og det har alt bevist sin eksistensberettigelse. Vi husker jo alle «Alexander Kielland»-ulykken, «Sleipner»-ulykken – i nær fortid – og jernbanetragediene. Derfor er reaksjonstiden så viktig. Det påpekte da også Fostervoll-utvalget i forkant av denne NoU-en fra 1997. Nå har det i mediene kommet frem at dette med økonomi skal være et argument fra departementets side for å bremse utviklingen mot en kortere reaksjonstid. Vil det være en viktig begrunnelse for ikke å få dette til?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret. I forbindelse med arbeidet med meldingen om en redningshelikopterberedskap, som jeg regner med at departementet nå er i full gang med, og er kommet langt med, vil det også dukke opp et spørsmål: Hvem skal ha ansvaret for denne biten? I dag har jeg en følelse av at det ikke er noe hovedansvar, verken i Justisdepartementet eller i Forsvarsdepartementet. Vil man vurdere å legge dette ansvaret under ett departement, slik at ansvarslinjene blir langt klarere enn det som er de faktiske forhold i dag?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-01-17:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til statsministeren: Statsministeren har, så vidt jeg forstår, planlagt å reise på offisielt besøk til India i neste måned. I den forbindelse vil jeg gjerne vite om han har tenkt å ta opp Kashmir-konflikten, og i tilfelle hvordan. Ifølge president Bill Clinton er konflikten mellom India og Pakistan om Kashmir verdens farligste konflikt, og den har vart siden frigjøringen av India fra Storbritannia i 1947. Med atomvåpenarsenaler på begge sider er det uhyre viktig å få løst konflikten. I perioden siden 1947 har det vært ført tre kriger mellom India og Pakistan, hovedsakelig på grunn av Kashmir-konflikten, og gjennom hele perioden har det skjedd alvorlige brudd på menneskeretter i området. Konflikten har også ført til at svært knappe ressurser brukes til militære formål fremfor å løse problemer knyttet til befolkningens basisbehov, helse og utdanning. Svært mange mennesker er drept og lemlestet, og mange er drevet på flukt. Har statsministeren gjort seg noen tanker om hvordan konflikten kan løses? Og vil han reise saken overfor indiske myndigheter under sitt besøk?
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2001-01-17:
Det er tre parter i området, India, Pakistan og Kashmir, og det er vanskelig å tenke seg noen varig løsning uten at alle tre parter deltar i en slik dialog som statsministeren nevner. Nå er det kommet oppmuntrende signaler i det siste om dialog mellom India og Pakistan, i hvert fall samtaler. Men jeg tror det er nødvendig å finne en løsning basert på folkeretten, og i første omgang er det viktig at organisasjoner som Amnesty International, Røde Kors og andre hjelpeorganisasjoner kan bevege seg fritt og operere i området. Hva vil Norge gjøre for å bidra til en slik dialog, hvor alle tre parter deltar, og vil statsministeren sette dette høyt opp på dagsordenen sin? Jeg skjønner at den ikke er endelig helt fastlagt, men vil statsministeren sørge for at dette kommer høyt opp på dagsordenen for dette besøket?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg vil stille fiskeriministeren følgende spørsmål: I den senere tiden har det vært flere skipsforlis langs norskekysten. Det tyder på at det er for dårlig merking av farledene våre, og kanskje flere av båtene som har gått på grunn, også burde ha hatt los om bord. Man burde kanskje også se på om det ikke burde innføres plikt til å ta imot hjelp når en båt er i ferd med å drive på grunn. Hva vil statsråden gjøre med denne situasjonen?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret, og vil gjerne stille følgende tilleggsspørsmål: I tillegg til de verdiene som går tapt, er det her også en sak som ligger under Miljøverndepartementet, nemlig det med elektroniske sjøkart. Burde det ikke blitt et nærmere samarbeid mellom departementene med hensyn til sikkerheten langs norskekysten – da tenker jeg på sjøkart, merking osv.?
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-17:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Avisa Ny Tid skrev 5. januar 2001 at Norge har søkt Irak om erstatning for å få dekket blant annet evakueringskostnader i forbindelse med Golfkrigen. Det opplyses at det er reist internasjonale erstatningskrav til Irak på totalt 320 mrd. dollar, og at FN har bestemt at disse utgiftene skal tas fra Iraks «olje for mat»-program. Oppfatter utenriksministeren det som rimelig at erstatningene skal tas fra penger som skulle gå til å dekke innkjøp av mat til sivilbefolkningen i Irak?»
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-17:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Faktumet blir altså stående, at omkring 25 pst. av «olje for mat»-inntektene til Irak skal gå til erstatninger. Ifølge informasjon fra UD har Norge ikke tidligere stilt slike erstatningskrav som de som ble stilt til Irak. Og det er også en nokså merkelig liste med krav som ble innlevert fra norsk side. Så selv om ikke dette dreier seg om mye penger, reiser det noen prinsipielle spørsmål, etter mitt syn. Fra listen kan jeg nevne krav om erstatning av møbler som ble stjålet i Kuwait, opprusting av den norske staben i Tel Aviv, overtidsbetaling til lokalt ansatte ved ambassaden i Bagdad og internatskoleutgifter til barn av en norsk diplomat som måtte flytte. Listen er mye lengre, og mye av det er utgifter som det synes naturlig å regne med når en har diplomatisk representasjon i en konfliktfylt region. På bakgrunn av de noe spesielle kravene og at tilsvarende krav ikke er stilt i andre tilfeller, ville det vært naturlig, etter mitt skjønn, om Stortinget hadde blitt informert i forkant av dette, og det har ifølge UD ikke skjedd. Mener ikke også utenriksministeren at det ville vært naturlig å informere Stortinget?
Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-17:
Jeg takker nok en gang utenriksministeren for svaret. Men det gjenstår etter min mening mange spørsmål når det gjelder politikken overfor Irak, både når det gjelder Norges og det internasjonale samfunnets tilnærming, og også når det gjelder hvordan erstatningskrav på til sammen 320 milliarder dollar som er reist, skal håndteres. Gjennom lederskap for sanksjonskomiteen vil Norge kunne spille en sentral rolle i å skape en ny strategi overfor Irak. Den vanskelige og fastlåste situasjonen i Irak og forholdet mellom Irak og FN tilsier at det bør skapes nye virkemidler og tenkes nytt. Har eller vil utenriksministeren få utarbeidet en helhetlig Irak-politikk, eller en Irak-strategi, og vil denne i så fall bli presentert for Stortinget?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er ikke rimelig, og derfor gjør vi det heller ikke. Faktum er følgende: Iraks omfattende og vedvarende folkerettsbrudd mot Kuwait etter invasjonen i august 1990 førte da til betydelige ødeleggelser. Og folkeretten har klare regler for erstatningsansvar for skader som påføres andre ved folkerettslige handlinger. Det er også bekreftet av Sikkerhetsrådet, som i 1991 opprettet FNs erstatningskommisjon. Kommisjonen behandler erstatningskrav og utbetaler erstatninger til enkeltpersoner, selskaper og stater. Finansieringen av erstatningene hentes fra inntekter Irak har fra det FN-kontrollerte oljesalget. Kommisjonen har på grunnlag av Sikkerhetsrådets kriterier foretatt omfattende utbetalinger til en rekke kravshavere. Den norske stat har i den forbindelse mottatt erstatninger for utgifter som oppstod ved at norske borgere ble holdt som gisler i Irak i tre måneder. Disse erstatningene er av meget beskjedent omfang i forhold til de totale utbetalingene. Kommisjonen har hatt stor betydning for svake grupper som har lidd store tap, bl.a. en rekke fremmedarbeidere og deres familier, særlig fra Filippinene, Sri Lanka og Bangladesh, som oppholdt seg i Kuwait og mistet sitt livsgrunnlag som følge av invasjonen. Midlene som går til erstatningsformål, går derfor i stor grad også til humanitære formål. Kun 25 pst. av inntektene til «olje for mat»-programmet går i dag til erstatningsformål. Når det gjelder de resterende 75 pst. av inntektene for «olje for mat»-programmet, er disse i det vesentlige øremerket humanitære formål. Det er for øvrig beklagelig at flere milliarder kroner øremerket til humanitære formål fremdeles står ubenyttet på grunn av sviktende oppfølging fra irakiske myndigheter, noe det internasjonale samfunnet har hatt få muligheter til å påvirke. Det er altså penger som er overført til fondet i Genève, som har gått til disse norske formålene. Og hvis vi ikke hadde fått penger til Norge, hadde ikke det kunnet blitt tillagt «olje for mat»-programmet, som Irak har muligheter for å bruke. For øvrig er det beklagelig at Irak ikke bruker de pengene de har til dette programmet.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er ikke Norge som har funnet på at man skal ha denne erstatningskommisjonen, som har sitt sete i Genève, det er Sikkerhetsrådet. Og det er Sikkerhetsrådet som har åpnet for at 25 pst. av «olje for mat»-programmet skal tilstilles denne kommisjonen. Og hvis Norge ikke hadde fremmet disse kravene, er det ikke slik at «olje for mat»-programmet, som Irak kan bruke til å kjøpe mat og medisiner, hadde fått mer penger. Fortsatt hadde de 25 pst. blitt stående på kontoen til kommisjonen i Genève. Og vi fant det rimelig å fremme krav om dette. Hvorvidt Stortinget skulle vært informert om det, vel, det får man stille spørsmål om fra Stortingets side. Men et faktum er at Norge har en politikk som er diskutert i Stortinget når det gjelder sanksjonene mot Irak, når det gjelder «olje for mat»-programmet og når det gjelder kommisjonen i Genève. Det føler jeg at det er viktig for Stortinget å bli informert om og å være involvert i, men detaljene i dette, reiseregninger osv., det synes jeg må tilligge UD.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det har jeg allerede presentert for Stortinget i den redegjørelsen som ble holdt om arbeidet i Sikkerhetsrådet. Det er ikke riktig at vårt formannskap i sanksjonskomiteen gir oss muligheter for å legge en ny strategi, det er det vårt sete i Sikkerhetsrådet som eventuelt gir oss muligheter for. Sanksjonskomiteen mot Irak skal bare administrere den politikken Sikkerhetsrådet trekker opp. Så det er vårt medlemskap i Sikkerhetsrådet som i så fall gir oss mulighet for å legge en ny strategi.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Selv om andre etater har det primære beredskaps- og aksjonsansvaret i kystforvaltningen, bistår Forsvaret de ansvarlige etater i betydelig grad. Forsvaret har flere ressurser som benyttes til overvåking i sjøterritoriet og i de områder hvor Norge har suverene rettigheter. Jeg nevner særlig fly og fartøyer, herunder Kystvakten. I tillegg har Forsvaret to kystradarkjeder, én i nord og én i sør. Derfor er jeg uenig i påstanden om at kystovervåking ikke har vært prioritert av Forsvaret. Når det gjelder den overvåkingen som Forsvaret utøver, er denne ikke knyttet til trafikkontroll. Trafikkontroll som finner sted i indre kystfarvann, har Kystverket under Fiskeridepartementet ansvaret for. Da Forsvarets kystradarkjede ble etablert under den kalde krigen, var det hensynet til mulighetene for å oppdage fremmede militære fartøyer på vei inn mot Norges kyst som stod i sentrum. Kystradarkjeden bidrar i dag til den generelle maritime overvåkingen for at forsvarskommandoene kan danne seg et bilde av aktiviteten i ytre farvann og på den måten prioritere tilstedeværelse med fartøy etter behov. Når det gjelder statusen for kystradarkjeden, er radarene i Nord-Norge modernisert og framstår i dag med gode kapasiteter. Radarkjeden i nord er bemannet for 24 timers overvåking. Radarkjeden i Sør-Norge har større begrensninger, både av tekniske grunner og som følge av knappe personellressurser. Radarkjeden gir en begrenset dekning av deler av kystfarvannet i Sør-Norge. Det er viktig å merke seg at begge radarkjedene bare dekker ytre kystfarvann, fra grunnlinja og ut til deler av Norges økonomiske sone. Dekningen i indre kystfarvann er i praksis så begrenset at den ikke kan utnyttes til trafikkovervåking. Som følge av at kystradarkjeden i Sør-Norge nærmer seg slutten av sin levetid, har Forsvarsdepartementet for tida en oppgradering/utbygging av nye systemer til vurdering. Det er i denne sammenhengen blitt beregnet ulike løsninger med å oppgradere radaranleggene med betydelige kostnader. Jeg vil her understreke at det i forbindelse med den brytningstid Forsvaret nå er inne i, vil være helt nødvendig å konsentrere mulige investeringer om Forsvarets kjerneoppgaver. I denne sammenhengen vil investeringer til overvåkingen av kysten og havområdene måtte veies opp mot andre operative og militære behov. Radarovervåking vil i seg selv ikke nødvendigvis gi informasjon om at skip har problemer eller representerer en mulig forurensningsfare. Men radarsystemer kan helt sikkert utnyttes bedre dersom disse er kombinert med en eller annen form for trafikkontroll eller annen oppfølging. Miljøvernministeren har tatt initiativ til et møte med andre berørte statsråder denne uka for å drøfte bedre samordning på dette feltet, og for å styrke utnyttelsen av overvåkingskapasitetene og andre ressurser.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Som jeg nevnte, så har miljøvernministeren tatt initiativet til et møte med en samlet gjennomgang av både de problemstillinger representanten Bastesen tar opp, og tilhørende problemstillinger, herunder de han nå nevnte. Og det er naturlig å se de drøftingene i sammenheng, slik at vi finner en arbeidsdeling mellom berørte statsråder og departementer som gir best mulig resultat. Men jeg vil i utgangspunktet advare noe hvis en mener at fordi Forsvaret er mye bedre stilt enn alle andre, kan Forsvaret prioritere ikke-militære behov. Det er feil. Og Stortinget vil få full anledning til å skjønne hvorfor jeg sier det når langtidsproposisjonen for Forsvaret foreligger i Stortinget 16. februar etter planen. Det er gitt at vi er nødt til å prioritere Forsvarets stadig knappere ressurser opp mot militære formål. Det er også urealistisk å tro at Kystvakten og Forsvaret kan påta seg et fullt ansvar på dette området, helt uavhengig av de mange aktverdige formål som ligger til grunn både for representantens spørsmål og andre spørsmål i denne gata.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg tror svaret på det i grunnen er ja. Det er klart at de siste episodene har vist at det er et koordineringsbehov som ikke uten videre er ivaretatt, og at eksisterende etater gjør så godt de kan innenfor de retningslinjer som de har. Det er basis for at statsrådene nå kommer sammen for å få et samlet oversyn over hvordan ressursene kan brukes bedre. Jeg kan ikke se at det i seg selv er kritikkverdig. Det er tvert imot fortjenstfullt at miljøvernministeren har tatt det initiativ. Men det er noe annet enn å si at man har fattet vedtak på gale premisser. Det tror jeg ikke er riktig. De vedtak som er fattet i Stortinget under de enkelte fagområder, er fattet på det best mulig informerte grunnlag. Men derfra til å si at all samordning er perfekt, er noe helt annet. Det er den nemlig ikke. Og derfor avvikles fredagens møte.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Dette spørsmålet henger nært sammen med spørsmålet fra representanten Bastesen, og svarene må derfor ses i sammenheng med hverandre. Det er riktig at Forsvaret får utvidet ansvar med det ytre grenseoppsynet i forbindelse med iverksettelsen av Schengen-avtalen. Sjøgrenseoppsynet vil bli ivaretatt av Kystvaktens enheter som til daglig patruljerer i indre kystfarvann. I tillegg vil Forsvarets overvåkingssystemer ha en utfyllende funksjon, slik at fartøysressursene kan utnyttes best mulig. Som jeg sa i forbindelse med svaret på spørsmål 2, er det et skille mellom den overvåkingen som Forsvaret har gjennom bl.a. kystradarkjedene, og den trafikkontrollen Kystverket står for. Mens sistnevnte er begrunnet ut fra trafikksikkerhets- og miljøhensyn, er Forsvarets overvåking rettet inn mot å danne et maritimt situasjonsbilde av aktivitetene. På bakgrunn av dette maritime bildet kan Forsvaret styre fartøyene sine dit det er mest hensiktsmessig. Med dagens ressurser og overvåkingssystemer har ikke Forsvaret mulighet for å skaffe full oversikt over trafikken i hele territorialfarvannet, slik det er blitt antydet. Mens kystradarkjeden i Nord-Norge er modernisert, nærmer kystradarkjeden i Sør-Norge seg, som tidligere nevnt, slutten av sin levetid, og Forsvarsdepartementet har nå denne saken til behandling. I forbindelse med møtet mellom de aktuelle departementene på fredag, som miljøvernministeren har tatt initiativet til, vil det blant flere temaer være aktuelt å diskutere en bedre utnyttelse av landets samlede overvåkingskapasiteter.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg tror at i en så stor mekanisme som Forsvaret vil man kunne finne ulike uttalelser som spriker i alle retninger. Dessuten er det et overordnet spørsmål for Forsvarets Overkommando og Forsvarsdepartementet å bestemme hvordan ressurser skal brukes i en knapp ressurssituasjon. Uttalelser på lavere nivå gir derfor ikke svaret på alle problemstillinger. Det er en totalavveining av bruken av ressursene som er det aktuelle. Som jeg har nevnt, er det altså slik at vi er innstilt på å gå inn i en konstruktiv dialog med andre berørte departementer, Fiskeridepartementet, i dag representert her ved fiskeriministeren, og Miljøverndepartementet, for å se på hvordan knappe ressurser – og det har vi uansett – kan brukes bedre for å sikre en bedre dekning i forhold til de problemstillinger som representanten tar opp. Hvis det er riktig at det entydig er mangel på personell og ressurser, må vi selvsagt drøfte hvilket departement som skal stille med berørt personell og ressurser. Og hva fører det til av eventuelle omprioriteringer innenfor Forsvarets arbeidsområdet? Det er ikke nok for en lokal orlogskaptein å si at jeg kan gjøre det, hvis vedkommende er tiltenkt en annen oppgave i Forsvaret.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg har lært meg gjennom et langt liv i regjering at det ikke er noe som heter midler utenfor rammen. Vi har alle én ramme, og Stortinget har en samlet ramme. Uansett må man finne en løsning på de ressursproblemer som er aktuelle innenfor en samlet ramme. Det er ikke slik at vi henter penger på månen eller noe annet sted, det er en samlet ramme. Men det er klart at på det grunnlaget er Regjeringen og berørte statsråder innstilt på å finne fram til løsninger som er best mulig. Det å fornye kystradarkjeden opptil et nivå, i Sør-Norge iallfall, som raskt tar sikte på å løse alle de problemer som det kan være aktuelt å løse, er ikke aktuelt med Forsvarets ressurssituasjon i dag. Vi må se på samarbeidsløsninger med andre berørte departementer og etater, og det er formålet med det møtet som finner sted på fredag.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Som presidenten sa, hadde jeg opprinnelig et spørsmål til justisministeren, som det viser seg at forsvarsministeren vil besvare. «I St.prp. nr. 1 for 1999-2000 fremgår det at Norge får ansvaret for oppsyn av den ytre grense på vegne av Schengen. Overvåkingen langs grensen skal forestås av Forsvaret. Det fremgår videre at overvåkingen ved hjelp av kystradarkjeden er et viktig supplement til Kystvaktens tilstedeværelse og patruljering. Hva vil statsråden foreta seg når vi i desember har hørt at etaten har de tekniske hjelpemidler, men ikke de nødvendige ressurser?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Den 11. januar ble det gitt en skriftlig besvarelse på spørsmål fra representanten Korsberg vedrørende Forsvarets kystovervåking. I denne forbindelse ble det svart at Forsvaret ikke besitter den nødvendige teknologi for å ivareta en tilstrekkelig kystovervåking. Etter havariet av «John R» har representanter fra Forsvarskommando Nord-Norge uttalt at Forsvaret har den nødvendige teknologi, men mangler personellressurser, hvilket ble vist under sjøforklaringen. Så mitt spørsmål er: Er det motsetningsforhold, manglende kompetanse eller andre forhold som ligger til grunn for de avvikende forklaringene som er gitt?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Av den foregående St.prp. nr. 1 fremgår det at det er behov for å koordinere bruken av eksisterende overvåkingsressurser. Det fremgår også at det vurderes å erstatte og utvide kystradarkjeden i Sør-Norge. Av en artikkel i Aftenposten forleden kan det også sluttes at det er ressursmangel som er årsaken til de reduserende kapasiteter. Basert på de siste ukers avsløringer hva angår ansvarsfordeling mellom etatene, synes det vel å kunne være fornuftig å søke en løsning der en etat gis ansvaret for den overordnede koordineringen av overvåkingskapasitetene. Det er vel mest fornuftig at denne etaten gis de nødvendige midler utenfor rammen, i og med at det er et fleretatlig behov som ivaretas. Så mitt siste spørsmål til forsvarsministeren er: Har statsråden noen synspunkter på en slik løsning?
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Eg vil få stille følgjande spørsmål til kommunalministeren: «Reglar, forskrifter og kontrollar innan byggjebransjen gjer at mange byggjearbeidarar sluttar innan yrket. Dette er ei uheldig utvikling, som vil ramme mange små bedrifter i distrikta. Kva vil statsråden gjere for å få til eit enklare byråkrati på dette området?»
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Eg vil takke statsråden for svaret, og eg er veldig glad for at ho seier at det skal vere så lite byråkratisk som mogleg. Men eg er også klar over at når det gjeld byggjesaker, er det viktig å ha køyrereglar for ikkje minst å sikre kvaliteten. Men det som har uroa meg litt, er at vi i min eigen kommune og også i det fylket eg kjem frå, har fått inn fleire signal frå dei som driv to- eller tremannsbedrifter, om at dei bruker veldig mykje tid – opptil 20 pst. av ein dag, faktisk – til å fylle ut skjema og søknader og på kontrollar og kvalitetskrav. Det siste som har kome fram no, er at dei kvar einaste dag må føre opp på skjema det dei har gjort i løpet av dagen. Det tar veldig mykje tid, slik at dei ikkje får gjort det yrket som dei er utdanna til, på ein skikkeleg måte. Eg vil seie at dei politiske signala som gjekk ut frå den nye regjeringa frå Arbeidarpartiet, var veldig positive, at ein skulle sjå på dette med byråkrati og papirvelde, slik at ikkje folk i større og større grad måtte bli sitjande og fylle ut skjema. Dette gjeld ikkje berre byggjebransjen, men også andre bransjar.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Igjen vil eg få takke for svaret, som eg synest var veldig bra. Det som er eit av problema, er at ein del av småkommunane har masse små bedrifter med to-tre personar som driv innanfor ein slik bransje. Dei er no redde for at desse arbeidsplassane kan gå tapt, og at det er dei store som overtar. Det er i grunnen ingen av dei som ønskjer å byggje hus, tente med heller, for då blir det vanskelegare å få folk til å setje opp einebustader. Og det blir vanskelegare med vedlikehald og ein del sånne ting, som kommunane er heilt avhengige av. Så når ein stettar kravet til å kunne desse tinga, men berre slepp å sitje og skrive for mykje, trur eg det skal bli godt mottatt.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg er opptatt av at regelverket på dette området er så lite byråkratisk som overhodet mulig. Men plan- og byggesaker innebærer så viktige forhold at vi er nødt til å ha noen kjøreregler. Den overordnede målsettinga med byggesaksreglene i plan- og bygningsloven er først og fremst å sikre at det som bygges, tilfredsstiller offentlige krav til helse, sikkerhet, miljø og økonomi. Ved revisjon av loven sommeren 1997 ble det gjennomført omfattende endringer i det generelle søknads-, ansvars- og kontrollsystem i byggesaker, og fokus ble satt på bedre kvalitet. Etter at overgangsordninger for de tidligere reglene til bl.a. saksbehandling løp ut, oppstod det lange køer i mange kommuner. Dette skjedde bl.a. fordi det ble sendt inn en rekke ufullstendige søknader. I dag er imidlertid saksbehandlingstida i kommunene gjennomgående kortere enn før reformen, men fortsatt er den altfor lang i mange kommuner. Etter reformen er det gjort flere endringer for å forenkle regelverket. Jeg vil også nevne at det er satt i gang et prosjekt for elektronisk plan- og byggesaksbehandling, som jeg har stor tro på. Målet er at det i løpet av to-tre år skal være mulig med en fullstendig elektronisk byggesaksbehandling. Søknadsblanketter til bruk i byggesaker er allerede tilgjengelig på Internett. Norges forskningsråd skal på oppdrag av Kommunal- og regionaldepartementet evaluere endringene i plan- og bygningsloven, og i Forskningsrådets evalueringsprosjekt skal man også vurdere hvordan kravene i plan- og bygningsloven til formelle systemer og dokumentasjon virker inn på ulike typer av foretak. Så langt ser det ut til at tallet på bedrifter er ganske stabilt, men størrelsen på småbedriftene har økt noe. Hele denne problematikken tar Regjeringa på alvor. Og som jeg sa innledningsvis: Det er et mål for Regjeringa at disse ordningene, lover og regler, er så lite byråkratiske som overhodet mulig, og det har vi også med oss i den gjennomgangen vi nå er i gang med.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det er, som representanten Kaland sier, et klart mål for denne regjeringa å greie å få til ordninger, lover og regler, som gjør at vi bruker minst mulig tid på å skrive søknader og lage rapporter og den type ting, og det har vi selvfølgelig også med oss når det gjelder bl.a. plan- og bygningsloven. Det er ingen tvil om, som jeg også sa i mitt hovedsvar, at vi har sett en utvikling i en del kommuner der både saksbehandlingstida har blitt for lang, som medfører at de som faktisk skal bygge, ikke får bygd så fort som de burde ha bygd, og at en del hus har blitt dyrere enn det som egentlig strengt tatt er nødvendig. Vi må balansere hensynet til kvalitet, og at ting foregår på en skikkelig måte, mot at det er så enkelt som mulig. I den sammenhengen tar jeg med meg de signalene som representanten Kaland her kommer med, at en del – særlig da småbedrifter – bruker for mye tid på nettopp søknader, rapporter osv. Vi skal selvfølgelig også ha med oss det når vi nå går i gang med gjennomgangen av plan- og bygningsloven. Målet er at vi skal bruke mindre tid på den type ting, men at vi samtidig skal få bygd hus på en kvalitetsmessig riktig og skikkelig måte. Det er først og fremst det vi skal bruke folk til, ikke til å skrive rapporter.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Det høres bra ut!
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Fra 1. januar i år er det i henhold til utlendingsloven Utlendingsnemnda som avgjør alle klager i utlendingssaker. Nemnda er, som representanten Valle er kjent med, et domstollignende klageorgan, administrativt underlagt Kommunal- og regionaldepartementet. Etter samme dato gir utlendingsloven meg ikke adgang til å instruere nemnda om lovtolking, skjønnsutøvelse eller avgjørelse av enkeltsaker. Dette gjelder også i forhold til Utlendingsdirektoratet, og innebærer at den politiske styringa av utlendingsfeltet heretter må skje gjennom lov og forskrift. Beslutninga om å legge klagesakene til et domstollignende organ ble tatt, så vidt jeg husker, også med SVs støtte. Jeg forutsetter derfor at forslagsstiller har forståelse for at jeg ikke lenger kan instruere i enkeltsaker. Jeg vil for øvrig tilføye at verken Utlendingsnemnda eller Utlendingsdirektoratet gjenopptar en sak med mindre søkeren sjøl tar et initiativ til dette, f.eks. i form av en ny søknad. Det jeg allikevel vil si, er at jeg vil ta initiativ til en gjennomgang av dette på generelt grunnlag, fordi jeg også er svært opptatt av ikke minst kvinneperspektivet, som jeg vet representanten Valle er særdeles opptatt av.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-01-17:
Jeg svarer bare på den måten Stortinget har gitt meg mulighet til, og etter de vedtak Stortinget sjøl har gjort, nemlig at etter 1. januar er det ikke lenger slik at statsråden – altså jeg – kan instruere i enkeltsaker, verken overfor Utlendingsnemnda eller Utlendingsdirektoratet. Det er et vedtak som er gjort i Stortinget. Derfor er det slik at de saker som er avgjort før jul, er avgjort, og de saker som nå gjelder, ligger altså til behandling enten i Utlendingsdirektoratet eller i Utlendingsnemnda. Hvis det er slik at noen ønsker å ta opp saka videre, må en altså forholde seg til Utlendingsnemnda og ikke lenger til departementet. Så gjentar jeg det jeg sa i stad, at jeg føler et behov for å gå gjennom lovverket på generelt grunnlag, ikke minst i forhold til kjønnsperspektivet og kvinneperspektivet, og det vil jeg ta initiativ til.