Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-06-16:
La meg først si at jeg tror et samlet storting, i hvert fall når vi er utenlands – det er jo av og til litt forskjell på det – er stolt av forvaltningen av det norske pensjonsfondet. Men når vi kommer hit i salen, er det selvfølgelig mer naturlig at man tar opp noen områder der man kanskje skulle ønske noen endringer. Da har jeg likevel sagt at i det store og hele er Kristelig Folkeparti svært godt fornøyd med hvordan vi forvalter vårt pensjonsfond. Det tjener både regjering og de som er mer på i det daglige, til ære, og ikke minst Stortinget, som faktisk makter å forholde seg til de rammer for både handlingsregel og investeringer som vi har besluttet. Det er positivt. En slik årsmelding blir jo på en måte en slags utgave av «Hvem Hva Hvor»: Hvem skal investere, hvor skal vi investere, og hva skal vi investere i? Vi diskuterer alle tre spørsmålene. En samlet opposisjon – det er nevnt av flere – diskuterer i denne innstillingen litt mer hvem som skal foreta investeringene, og hvordan vi skal organisere vårt pensjonsfond fremover. Jeg har heller ikke oppfattet at regjeringen er helt avvisende til å se på det. Det kan jo være spennende å høre om finansministeren vil utdype dette noe, selv om vi selvfølgelig ikke forventer at det skal være noen absolutter her og nå. Men med den økende størrelsen som fondet får, er det vel også et poeng å se på alternative måter å organisere fondet på, ikke minst ut fra den hovedoppgave som Norges Bank tross alt har i utgangspunktet for en litt annen virksomhet enn den vi diskuterer i dag. Hva skal vi investere i? Ja, nå har vi utvidet vårt investeringsunivers til også å gjelde eiendom. Som det fremgår av forslagene, som jeg for øvrig tar opp på Kristelig Folkepartis vegne, skulle vi også sett at man kunne investert i litt andre ting enn det man gjør, i hvert fall forsøke seg på det, innenfor energi- og miljøsektoren, og ikke minst opprettet et investeringsfond med formål å investere i bærekraftige bedrifter og prosjekter i fattige land og fremvoksende markeder med en målsetting om samlet investeringsramme på minimum 10 mrd. kr. Også representanter fra posisjonspartiene har sagt at dette er noe man ønsker å se på, men jeg synes vel at merknadene er på grensen til det passive fra flertallspartiene. Hvis det betyr et skifte mot at man egentlig ikke er så interessert i det, synes jeg det er uheldig. Det siste spørsmålet er: Hvordan skal vi se på dette fondet? Det er gjentatte ganger sagt at dette ikke er en aktør i norsk utenrikspolitikk. Det kan vi gjerne si, og det mener vi, men at det i økende grad blir oppfattet slik i andre land, tror jeg ikke det er noen som helst tvil om. Det gir ytterligere utfordringer for forvaltningen av fondet, når størrelsen blir så stor som den nå er og vil bli. Så må jeg ta opp noe som forrige sentralbanksjef, Svein Gjedrem, sa, og som er gjentatt i årets melding, nemlig dette at vi er gjester i andres hus. Daværende sentralbanksjef Svein Gjedrem uttrykte i tillegg at eierskapet kan ikke bare tuftes på norske verdier og holdninger. Så kan man diskutere i hvilken kontekst dette er sagt, men la meg i hvert fall si fra Kristelig Folkepartis side at opptrer vi som eiere, så er vi eiere, og ikke gjester. Hvis det er slik at man mener at man må forvalte på tvers av norske verdier og holdninger, så får man skrive rett ut hva det er man vil gjøre annerledes neste gang, eller så forventer jeg at denne husmannsånden blir borte fra årsmeldingene. Men som sagt: I det store og hele er vi godt fornøyd.