Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-05-05:
Jeg vil si tusen takk til komiteen for god behandling. Det er også godt å se at det er et stort flertall bak dette. Dette er jo en stor endring. Det vil påvirke mange. Jeg vil også fra Stortingets talerstol understreke hvor viktig det er at vi klarer å gi god informasjon, og at vi gir god service til dem som skal søke om utdanningsstøtte. Når jeg mener omleggingen er viktig og riktig, er det fordi det er et godt prinsipp at støtteordningene våre som er behovsprøvd, skal nå dem som trenger det mest. Gjeldende utdanningsstøttelov ble vedtatt av et bredt flertall i 2005, og det har blitt gjort få endringer i loven siden den gang. Loven fastsetter formålet med utdanningsstøtteordningen, den fastslår retten til utdanningsstøtte for alle som fyller nærmere bestemte vilkår, og den gir noen utgangspunkt for utformingen av støtteordningene. Men det nærmere materielle innholdet i ordningene, sånn som vilkår for støtte, støttesatser og detaljerte regler for utmåling av støtte, behandles i de årlige budsjettene og fastsettes i forskrift. På utdanningsstøtteområdene er det derfor sjelden at loven er gjenstand for større diskusjon. Det er i all hovedsak i forbindelse med budsjettbehandlingen at vi har politisk debatt om støtteordningenes innretning og nivået på støtten. I statsbudsjettet for 2015 la regjeringen frem forslag om en større omlegging av grunnstipendordningen i videregående opplæring, med sikte på å målrette stipendet bedre mot dem som støtten egentlig er ment for, dvs. elever fra familier med særlig svak økonomi. Blant annet ble det foreslått endringer i behovsprøvingsvilkårene for stipendet. Stortinget vedtok disse endringene under budsjettbehandlingen, og det er dette vedtaket som er den direkte foranledningen til at vi har lagt frem den lovproposisjonen som behandles i dag. Det er den omleggingen som er den store omleggingen. I den nye grunnstipendordningen er det bestemt at stipendet skal behovsprøves mot inntekten til begge foreldrene med formelt forsørgeransvar for eleven, uavhengig av om eleven bor sammen med begge eller bare en av dem. Videre skal det i de tilfellene hvor foreldrene ikke bor sammen, og der en eller begge av foreldrene har ny ektefelle eller samboer, legges et fast påslag på inntekten som det behovsprøves mot. Påslaget skal uttrykke den økonomiske fordelen slike forsørgere vil ha av en annen voksenperson å dele husholdning med. Siden utdanningsstøtteloven, slik den nå er formulert, ikke åpner for å trekke inn en forsørgers samboer i behovsprøving av støtte, er det nødvendig å endre loven på dette punkt. Med det lovendringsforslaget som er lagt frem, skal en forsørgers samboer likestilles med en forsørgers ektefelle i behovsprøvingssammenheng. Både samboerens og ektefellens økonomi kan etter forslaget bare gis en begrenset betydning i behovsprøvingen sammenlignet med den betydningen som forsørgernes økonomi kan gis. Så snart lovens behovsprøvingsbestemmelse er endret, i tråd med det Stortinget tidligere har vedtatt i statsbudsjettet, vil jeg sørge for at forskriften om tildeling av støtte endres tilsvarende, slik at Lånekassen kan åpne for å ta imot søknader fra elevene for det kommende skoleåret. Proposisjonen inneholder også et lovendringsforslag som vil gi Lånekassen hjemmel til å innhente visse opplysninger fra fylkeskommunen om alle lærlinger og lærekandidater, også dem som ikke har søkt om støtte i Lånekassen. Dette gjelder opplysninger om status som lærling eller lærekandidat, opplysninger om godkjent lærekontrakt eller opplæringskontrakt og opplysninger om faglig progresjon. Hensikten med forslaget var å legge til rette for en like effektiv søknadsprosess for denne gruppen som man i dag har for elever og studenter. Det ble uttalt i proposisjonen at departementet i forskrift ville konkretisere lovbestemmelsens innhold ytterligere, slik at det skulle gå klart frem hvilke opplysninger Lånekassen kunne innhente fra fylkeskommunen. I arbeidet med den presiserende forskriftsbestemmelsen har det nylig oppstått tvil om Lånekassens behov for opplysninger i denne forbindelse vil kunne dekkes innenfor rammen av foreliggende lovendringsforslag. Jeg finner det derfor riktig å informere Stortinget om at det er usikkert om den foreslåtte lovhjemmelen vil bli brukt. Det konkrete behovet for lovhjemmelen må nå vurderes nærmere, og jeg vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte for å informere Stortinget om utfallet av denne vurderingen.