Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2016-11-22:
Jeg vil takke komiteen for godt arbeid og ikke minst saksordføreren for en veldig grundig og god gjennomgang av hovedpunktene i loven. Da kunne man kanskje si at en statsråd ikke behøvde å ta ordet, men samtidig er dette en så viktig sak at jeg mener den fortjener oppmerksomhet. Forsvaret er, som alle vet, en stor og viktig aktør. Vi har en mangfoldig og variert virksomhet i Forsvaret, og et kjennetegn og noe som skiller Forsvaret fra mange andre etater og aktiviteter i samfunnet, er jo nettopp det tidvis store skadepotensialet den aktiviteten Forsvaret gjennomfører, har. Det gjør til gjengjeld sikkerhet veldig viktig. I dette sikkerhetsarbeidet er vi helt avhengig av å kunne tenke forebyggende, og vi må kunne lære av egne feil. Bare på den måten kan sikkerheten bli bedre. Forsvarsundersøkelsesloven som behandles i dag, har oppmerksomheten spesielt rettet mot dette siste. Formålet bak loven er å profesjonalisere og modernisere ulykkesundersøkelsesarbeidet i Forsvaret. Det gjøres bl.a. ved å opprette en fast og uavhengig undersøkelsesmyndighet som skal ha ansvaret for å undersøke ulykker og hendelser som finner sted i Forsvaret. Som saksordføreren var inne på, er det organisatoriske opphenget her å være direkte underlagt departementsråden i Forsvarsdepartementet. Poenget med det er både å sikre armlengdes avstand til etaten Forsvaret, og samtidig unngå at det er en del av linjeorganisasjonen i Forsvarsdepartementet. Derfor har vi funnet denne løsningen som vi mener gir en god uavhengighet, og som ivaretar undersøkelsesmyndighetens oppgaver. I tillegg legger loven mye vekt på åpen rapporteringskultur. Med det menes, kort fortalt, at man skal kunne fortelle åpent om egne feil. Formålet er å legge til rette for en åpen sfære der viktig sikkerhetsrelatert informasjon deles. Denne type innrømmelser overfor undersøkelsesmyndigheten skal ikke senere kunne brukes som grunnlag for sanksjoner mot vedkommende. Behovet for en sånn kultur har sammenheng med at man i undersøkelsesarbeidet skal finne fram til de bakenforliggende årsakene til at en hendelse eller en ulykke har funnet sted. Da er åpenhet viktig, og hvis de involverte frykter at de blir møtt med strafferettslige eller arbeidsrettslige sanksjoner hvis de innrømmer egne feil, er det stor mulighet for at de velger taushet framfor åpenhet overfor undersøkelsesmyndigheten. Det kan igjen lede til at man i mange tilfeller ikke klarer å avdekke hva som faktisk gikk galt. Uvisshet om årsaksfaktorer gjør det vanskelig å lære av tidligere hendelser og vanskeligere å jobbe ulykkesforebyggende. Tankegangen er at alle fakta skal på bordet, for dersom det ulykkesforebyggende arbeidet skal bli reelt, må også de menneskelige feilene avdekkes. Prinsippet om åpen rapporteringskultur bygger bl.a. på en normutvikling som har funnet sted i sivil transportsektor. Forsvarsundersøkelsesloven oppstiller på denne bakgrunn et sett med virkemidler som skal sikre det nødvendige faktagrunnlaget i saken. Disse virkemidlene innebærer at det innføres en forklaringsplikt overfor undersøkelsesmyndigheten kombinert med tilpassede regler om taushetsplikt og et vern mot selvinkriminering. Vernet mot selvinkriminering ivaretas ved et forbud mot at informasjon som framkommer som følge av forklaringsplikten, senere kan brukes som grunnlag for sanksjoner mot den som avga opplysningene. Forsvarsundersøkelsesloven har som formål å forbedre sikkerheten i Forsvaret gjennom undersøkelse av ulykker og hendelser. Undersøkelsesarbeidet skiller seg derfor klart fra strafferettslig etterforskning ved at det ikke har et straffepreg. Også fram til nå har det eksisterende undersøkelsesarbeidet i Forsvaret hatt som formål å lete etter de bakenforliggende årsakene og ikke å plassere skyld og ansvar. Samtidig har det tidligere regelverket lagt opp til en faktisk sammenblanding mellom ulykkesundersøkelser og politietterforskning. Det har særlig kommet til uttrykk ved den pålagte praksisen om å oppfordre politiet til å delta i undersøkelseskommisjonene. Forsvarsundersøkelsesloven endrer denne praksisen og oppretter nå klare skott mellom ulykkesundersøkelser og politietterforskning. Det er umulig å gardere seg fullstendig mot at ulykker og hendelser skjer, men det er helt nødvendig å arbeide ulykkesforebyggende og hele tida ha oppmerksomhet mot at vi må ta lærdom av de ulykker, nestenulykker og hendelser som finner sted.