Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
En budsjettdebatt er bestandig interessant sett ut fra det at den ikke minst synliggjør prioriteringene til de forskjellige politiske partiene og konstellasjonene. Den tegner et bilde av et politisk landskap som skal vedvare iallfall et halvt års tid fram til revidert, hvor det eventuelt blir foretatt justeringer, men i all hovedsak for det året som kommer. Det betyr at samtlige politiske partier må gå i seg selv og se på hva man er tjent med som en helhet innenfor justissektoren, som vi debatterer i dag. Så snakkes det om en helhetlig justispolitikk og en helhetlig politikk. Det er vel slik at enhver av oss, uavhengig av politisk parti, mener at den justispolitikken vi står for, faktisk er vårt bidrag til den helhetlige politikken. Hvis ikke, kan vi umulig ha gjort leksen vår. Det handler selvfølgelig også til sjuende og sist om politiske prioriteringer som foretas. Jeg registrerer, selv om representanten Storberget har vondt for å være med på det, at det faktisk er et kutt på justissektoren som helhet som en følge av et forlik mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. En ting skal være sikkert: Det ville aldri ha skjedd i et forlik med Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet kunne ikke etter mitt skjønn ha akseptert et forlik hvor det var et kutt i denne sektoren. Til det er sektoren altfor viktig. Der er det en vesensforskjell i forhold til det som er resultatet denne gangen. De to foregående budsjettene viser tydelig at det har vært en vesentlig større satsing sammen med oss enn det det har vært denne gangen. Det er et paradoks at komiteen som sådan stadig behandler nye saker som påfører pålegg ute i organisasjo-nene og de verktøyene som man har til del, til å gjøre jobben innen justissektoren. Det blir vanskelig hvis ikke Stortinget følger opp med midler. Det blir urimelig på sett og vis at man legger listen så høyt på krav, når man ikke er villig til å dekke inn kostnadene samtidig. Da får man et avvik, og i verste fall ender man opp med det berømte og negative uttrykket «politikerforakt». Jeg tror heller ikke det er slik at justissektoren allerede har for mye. Så vil enkelte hevde at kommuneøkonomien er saliggjørende. Det er mulig det. I forhold til en del oppgaver kan det godt hende at det er det. Men jeg vil ta sterk avstand fra å tro at selv om en styrker kommuneøkonomien med 1, 2 eller 3 milliarder kr, så er det løsningen totalt sett for å redusere kriminaliteten. Det synes jeg er en for snever tilnærming. Organisert kriminalitet er en utfordring for oss alle. Det er et forhold som skaper og utvider kriminalitetsbildet, og ikke minst rammer det menneskeverdet hardt. Jeg tror på vegne av Fremskrittspartiet at mottrekkene må være at vi må ha en straff og et strafferegime som framstår som straff. Vi må ha en tydeligere holdning fra samfunnet som helhet til å ta avstand fra alle typer organisert kriminalitet, og vi må stå samlet, fordi dette er en global og ikke bare en nasjonal utfordring. Økonomisk kriminalitet har også andre pekt på. Der har vi også helt klart et ansvar. Samtidig tror jeg vi skal være klar over at i en del store saker med påstand om økonomisk kriminalitet, blir personer mer eller mindre dømt av media underveis. Vi skal være klar over at vi har et ansvar for å påse at vi har rettssikkerhet også for disse personene. Det hjelper ikke om man blir frikjent etter et års etterforskning. Da er man dømt av samfunnet. Man har kanskje mistet næringen sin og er således en taper uavhengig av det som faktisk ble dommen i rettssaken. Der må vi absolutt varsku om å passe på. Når det gjelder politiet, tror jeg mange av dem vil være skuffet over det forliket som foreligger her. De hadde nok ønsket seg en styrking også i år, noe som ikke blir virkelighet. Jeg tror de opplever det slik at det er ganske langt fra deres oppfatning av hverdagen til den politiske påståtte hverdagen. Derfor vil dette føre til at justissektoren fortsatt vil være i fokus, og til at mange som sitter i denne salen, og som kanskje ser på dette nå, kommer til å bli aktive deltakere i en videre samfunnsdebatt om årsak og sammenhenger når det gjelder kriminalitet. Jeg tror presset kommer til å bli enda tydeligere som en følge av dette forliket. Likevel skal jeg ikke gjøre meg mer vanskelig enn at jeg skal skryte av den satsingen som man har fått til i forhold til soningskøene og de inngrepene man har gjort der. Det synes jeg er bra, og det synes jeg er positivt. Det er klart at uansett politisk ståsted, er soningskøen et problem og en utfordring for oss alle. Det er ikke minst en utfordring for den som har en dom, for iallfall ønsker noen av dem sannsynligvis å gjøre opp for seg og komme videre i livet sitt. Samtidig er det også en veldig belastning for den som har vært et offer for kriminalitet, å møte en gjerningsmann ute som strengt tatt burde ha sittet inne. Derfor bør vi satse på utbygging av soningskapasiteten, på varetektsceller, et permanent økt volum, og ikke minst er transportkostnadene en tung faktor. Som sagt, for Fremskrittspartiet kunne ikke et forlik ha vært mulig med det rammekuttet som her er foreslått, fordi vi oppfatter det slik at dette faktisk er en bonus til de kriminelle, og det ønsker ikke vi å bidra til. En annen utfordring som jeg oppfattet at ministeren har tatt tak i, i forhold til en mer helhetlig satsing mot ungdomskriminalitet, som jeg også selvfølgelig gir honnør for, er at man har et fortsatt behov for å styrke samarbeidet mellom involverte etater. Jeg er enig i det ministeren sa, nemlig at man ikke kan løse dette enkeltvis, dette må løses i fellesskap. Jeg tror også man må gå videre og kanskje se på samarbeidsformer og tydeliggjøre ansvaret enda mer. Kanskje skulle man ha ryddet opp i ansvarsstrukturen. Det er muligens ikke så bra at feil departement griper inn i et annet departements område, det krever iallfall at man er veldig tydelig på samarbeidsform og ansvar innenfor et slikt system. Hvis ikke, må man heller rydde opp i det, etter mitt skjønn. Så mener i hvert fall vi at man bør kunne se på mulighetene for å leie soningsplasser i utlandet, gjerne i gjerningsmannens hjemland der det er mulig. Når det gjelder privat fengselsdrift, tror vi det bare er et tidsspørsmål før det vil skje også her i landet. Selv om alle partier, unntatt vårt, kjemper imot med nebb og klør, tror vi at det på sikt vil presse seg fram også her i landet. Vi mener at f.eks. Rødbergodden, som vi har forslag om, ville være et egnet sted for å prøve ut noe slikt. Vi går selvfølgelig helt klart imot forslaget om tidligere prøveløslatelse. Det synes vi er en bonus, men det er med respekt å melde en bonus til feil personer. Vi kunne tenke oss som en satsing på økt kriminalomsorg at man la til rette for en fengselsbetjentutdanning i Nord-Norge, gjerne i sammenheng med en eventuell utbygging av et nytt fengsel i Indre Salten og ikke minst i sammenheng med Politihøgskolens filial i Bodø, så kunne man kanskje dra synergieffekt av hverandre. Vi ser også fram til den planen som må komme om desentralisert undervisning for fengselsbetjenter på Kongsvinger, og at det kommer fram senest i revidert budsjett 2004. Så litt om forslagene som Fremskrittspartiet har fremmet konkret i denne saken. Vi har jo fremmet tidligere og tar på nytt opp forslag om å innføre avgiftsfritak på utrykningskjøretøy og tjenestekjøretøy for politiet. For oss er det et paradoks at staten gir og staten tar i et nullsumsspill, og jeg har forstått det slik at man er bekymret for at hvis man innfører et avgiftsfritak, så vil man få tilsvarende kutt på justissektoren. Det synes jeg er utrolig defensivt. Jeg trodde vitterlig at det var denne forsamlingen som bestemte om det skulle gjøres eller ikke, og derfor kjøper jeg ikke den argumentasjonen som går på at dette vil bli konsekvensen. Så dette med tjenestehund. Jeg oppfatter at det er store forskjeller i rammebetingelsene mellom offentlige tjenestemenn i ulike etater når det gjelder utgiftsdekningen, godtgjørelsen de får for å bistå gjennom bruk av tjenestehund. Vi ønsker selvfølgelig også å øke antall ikke-dødelige våpen. Nå er peppersprayen tatt i bruk – jeg tror vi kan si med suksess – og derfor mener vi at nå får vi gå videre på skalaen og se om det finnes andre ikke-dødelige våpen vi kan ta i bruk. Vi har foreslått og vil foreslå i dag, at man skal ta i bruk elektrosjokkvåpen. Vi tror at ethvert tiltak som brukes før en går over til bevæpning med skarpe våpen, er et pluss. Alle de tiltakene bør prøves ut før man går til skarp bevæpning – av hensyn til egen sikkerhet, av hensyn til gjerningsmannen som skal pågripes, og også av hensyn til dem som eventuelt måtte være tilskuere til hendelsen. Derfor mener vi at man har en forpliktelse til å prøve ut og gjennomføre tiltak på lavest mulig nivå når det gjelder hvilken innsats man bruker. Det er også slik at regjeringspartiene sammen med oss tidligere har lagt fram forslag og bedt om å få seg forelagt et prøveprosjekt om fangetransport på anbud. Vi hadde jo håpet at man skulle ha kommet lenger i prosessen, men regner med at justisministeren følger dette nøye opp siden det her ligger et stortingsvedtak bak. På nytt ser vi at Regjeringen skyver ansvaret over på vanlige folk. Man øker gebyret på pass til barn, og det har ikke vi noe særlig sans for. Ellers har jo Fremskrittspartiet og SV sammen flere forslag, og det samme har Fremskrittspartiet alene. Jeg har vært gjennom de fleste av dem, og jeg tar opp de forslagene.