trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Nå er det ikke slik at jeg står her og «innrømmer» at vi har utfordringer. Jeg er veldig klar over at vi har utfordringer, og det var derfor regjeringen la fram likestillingsmeldingen, der vi fokuserte på de utfordringene som er på voldsfeltet, i arbeidslivet, i utdanningen og i næringslivet. Jeg har lyst til å understreke at organisasjonene ikke har fått kutt i budsjettene sine, og at likestillingssentrene har fått økt bevilgningene sine etter budsjettforlik med Venstre og Kristelig Folkeparti. Men likestillingen avhenger ikke bare av byråkrati og likestillingssentre – det er aktiv politikk på områder regjeringen mener det er utfordringer på. Jeg har lyst til å ta fram tre ting. Vi vet at vold i nære relasjoner og vold mot kvinner er den største likestillingsutfordringen vi har. Regjeringens satsing på dette området er viktig for å få bukt med vold i nære relasjoner. Arbeidet som regjeringen har gjort i samarbeid med NHO og høyskolene når det gjelder jenter og teknologi – vi vet at vi trenger flere jenter i teknologifag – har jeg også lyst til å trekke fram.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Eg vil takke utanriksministeren for svaret og for at han bidrar til ein debatt om nettopp denne konflikten i Stortinget, parlamentet vårt. Er det noko eg vil seie som oppsummerer Kashmir-konflikten, så er det at det er den gløymde konflikten i verda akkurat no. Utanriksministeren viser bekymring nettopp ved det me opplever, fordi det er eit område der ikkje menneskerettane har den respekten som dei treng, der me opplever vald og utryggleik, og me opplever òg at dette er ein konflikt som har konsekvensar utover Kashmir-området, fordi det er med på å ha regionale konsekvensar, og det er òg atommakter som er involverte. Som eg sa i innlegget mitt, har eg opplevd at regjeringsskiftet i India i 2014 dessverre har ført til ei tydelegare og meir aggressiv linje mot Pakistan. Mi bekymring er det som utanriksministeren peikar på, at dette er med på å prege nye generasjonar i Kashmir. I staden for at me byggjer bruer, byggjer me i realiteten murar mellom nye generasjonar. Derfor meiner eg at hovudjobben må vere å få partane tilbake til forhandlingsbordet. Alle er tente med ei fredeleg løysing. Eg forstår at utanriksministeren seier at det ikkje er aktuelt for Noreg å bidra før partane ønskjer å bidra til ei løysing. Det å vere med og sikre ei løysing utan at partane ønskjer det, forstår eg er vanskeleg. Men da trur eg det er desto viktigare at Noreg saman med USA, Storbritannia og FN kan leggje eit press på begge partar for å vere med og setje seg ned og finne fram til løysingar. Eg er glad for at Noreg har tatt opp direkte med India at det å ha ein unntakstilstand i dette området er uakseptabelt. Eg trur at nettopp den typen press og den typen dialog er veldig viktig. Derfor vil det vere mitt ønske at ein av konklusjonane frå denne debatten skal vere at Noreg saman med andre land er nøydd til å bidra til eit sterkare press på begge partar for at dei kan setje seg ned. Det er den einaste måten me veit kan skape ei fredeleg og varig løysing i Kashmir. Det er det me alle ønskjer.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Mange av oss vakna i dag til dei forferdelege nyheitene frå Manchester. Det har dessverre blitt noko me i Europa òg dei siste åra har blitt vane med, at me har fått forferdelege terrorangrep i våre nærområde. Og det er noko som òg har prega Kashmir-området, med forferdelege terroraksjonar med menneskeliv som har gått tapt. Derfor sa eg i innleiinga mi at no har det vore slik at Kashmir-konflikten har vart i 70 år. Det er hundre tusentals menneskeliv som har gått tapt, og me kan ikkje bruke 70 år på å vente på ei fredeleg løysing – òg fordi dette kan ende med ein katastrofe. Derfor er det viktig – og me ser no ei opptrapping av konflikten – at nettopp internasjonale myndigheiter og Noreg er med og bidreg. Eg har lyst til å takke representanten Graham og representanten Raja for klokskapen og det løftet dei var med på å gi debatten. Det norske storting har nettopp hatt eit sterkt engasjement rundt Kashmir, som eg synest denne debatten er med på å bekrefte, og det har vart i fleire tiår. Så er eg glad for det utanriksministeren seier, at Noreg bør bidra allereie i dag, gjennom den dialogen og den kontakten me har. Og som utanriksministeren sjølv sa: Noreg har et godt forhold til Pakistan, Noreg har eit godt forhold til India. Da bør det liggje til rette for at Noreg òg kan vere ein meir aktiv part i å få partane til forhandlingsbordet. For nettopp det som er paradokset her, er at dette er ein konflikt som har gått over så lang tid, og at me har sett så få initiativ til å få til ei fredeleg løysing nettopp her. Som utanriksministeren òg påpeikte som eit eksempel, er indiske sikkerheitsmyndigheiter, og at den typen verkemiddel som dei bidreg med i dag, ikkje har proporsjonar opp mot det me opplever i denne saka. Så synest eg representanten Rajas innlegg er ei god påminning om kor viktig det er at ei fredsløysing her blir på lokalbefolkninga sine premissar. Derfor meiner eg at Noreg må gjere ein større innsats. Me må utfordre USA, det har vore ein debatt i det britiske parlamentet, FN må gjere meir. Og kan det skje at dette bidreg til nettopp å få partane til forhandlingsbordet, meiner eg Noreg må stille aktivt opp som ein bidragsytar som har erfaring med nettopp denne typen konfliktløysing.
Børge Brende (Høyre), 2017-05-23:
Jeg gir min tilslutning til det siste poenget til interpellanten som går ut på at vi sammen med andre land må øke presset på både India og Pakistan for at de kan gjenoppta det som var den såkalte Simla-prosessen fra 1972. Det har gått altfor lang tid uten at det har vært reell fremgang, selv om det underveis var noen positive signaler. De to landene må finne en felles vei ut av denne konflikten – de er begge tapere sånn som dette er nå. Jeg er også enig med representanten i at med alt det som nå skjer av konflikter rundt omkring i verden, er dette den glemte konflikten. Samtidig er det en av de farligste grensene i verden. Kanskje etter Nord-Korea og Sør-Korea er dette det farligste grenseområdet. Det er med basis i at begge disse to landene har kjernevåpen, det er en sterk militær kraft i begge landene, og de er «linet opp» i dette farlige området. Vi fra norsk side har et meget godt forhold til både Pakistan og India – det er to land som vi samarbeider veldig nært med og har gode diplomatiske relasjoner til. Det vil derfor være viktig for oss i alle de samtalene vi har med disse to landene, å benytte enhver anledning til å minne om viktigheten av at man finner gode løsninger. Det begrensede handlingsrommet for internasjonale aktører betyr ikke at vi ikke kan engasjere oss. Vårt gode forhold – som jeg sa – til begge land gir faktisk Norge en god plattform til å oppfordre partene til å nærme seg hverandre. Så må jeg også si at India og Pakistan har begge ansvar for at menneskerettighetene til befolkningen i de respektive delene av Kashmir blir respektert. I den landgjennomgangen av India som jeg nevnte, som kalles UPR – Universal Periodic Review – ble det fra norsk side gjort tydelig overfor India at man forventer at man følger opp de anbefalingene som man kom med i forbindelse med denne landgjennomgangen.
Børge Brende (Høyre), 2017-05-23:
Jeg vil takke representanten Hareide for å ha tatt opp denne veldig viktige saken som en interpellasjon. Jeg slutter meg også til det som ble sagt om den forferdelige terrorhandlingen som man opplevde i natt i Manchester. Den illustrerer også hva som kan komme ut av terror. Vi fordømmer på det sterkeste det som man opplevde i Manchester i natt. Jeg takker også for det jeg opplevde som en god debatt. Situasjonen i Kashmir og forholdet mellom India og Pakistan forblir dessverre en kilde til sterk bekymring. Dette er to atommakter, to makter med sterke militærvesen, og mye av den militære kapasiteten er faktisk oppstilt i dette grenseområdet. Det internasjonale samfunnet skal jobbe aktivt overfor disse to landene for å legge press på dem, slik at de kan fortsette der de slapp i 1972, med Simla-avtalen. Men så lenge de ikke viser vilje til å sette seg ned og forhandle, er det selvsagt begrenset handlingsrom for eksterne aktører i saken. Vi må utøve press på dem diplomatisk gjennom å arbeide med andre land, også i FN, som interpellanten påpekte. Men det er ikke noen tvil om at de to partene sitter med ansvaret – ansvaret for at sivilbefolkningen i Kashmir opplever en veldig vanskelig hverdag, hvor terror og voldelig ekstremisme dessverre er en del av deres hverdag. Arbeidet for en fredeligere verden er et globalt fellesanliggende, og derfor skal vi også arbeide for at forholdet mellom India og Pakistan skal stå høyere på dagsordenen i internasjonale fora fremover, slik at dette ikke blir nok en konflikt som utvikler seg til å bli enda mer alvorlig. Vi ser hva konsekvensene av det kan bli. For syv år siden var Syria et mellominntektsland. I dag er Syria en humanitær katastrofe som vi ikke har sett maken til siden den andre verdenskrigen. Det skjer i det 21. århundre, og vi har ikke greid å skape fred.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
Jeg vil først takke komiteen for et godt samarbeid under behandlingen av Prop. 82 L, der regjeringen foreslår endringer i vegloven og i vegtrafikkloven, om bompenger i byene. Fram til 2050 kommer andelen av Norges befolkning i bynære områder til å øke. Det er et mål at denne veksten i persontransporten, som vil bli generert av økt befolkningsvekst, skal tas med sykkel, gange og kollektivtransport, og at både arealer i bynære strøk og de framtidige transportsystemene må utformes slik at framkommeligheten for både mennesker, kjøretøy og gods fortsatt blir god, selv om vi blir flere mennesker. I tillegg er det slik at flere byområder allerede i dag sliter med lokal luftforurensing, bl.a. fra utslippene fra biltrafikken. Lokal luftforurensning gir helseproblemer og svekket livskvalitet for mange. Det er spesielt knyttet til svevestøv og nitrogenoksid. Med dette som bakteppe er jeg som sakens ordfører svært glad for at en enstemmig komité går inn for endringer i veglovens § 27. Forslagene til endring av veglovens § 27 innebærer at byområder nå gis anledning til å sette fleksible bompengetakster, basert på f.eks. kjøretøyets vekt, takster som påvirker valg av reisemiddel, eller som varierer ut fra tiden på døgnet og ut fra de ulike kjøretøyenes miljøegenskaper eller liknende. Disse fleksible bompengetakstene skal videre ta et helhetlig hensyn til transportløsningene i byområdene, og bruk av arealer eller lokalmiljø skal være førende for utforming av de fleksible takstene. De foreslåtte endringene i veglovens § 27 innebærer fortsatt at bompengeordningene i byområdene krever samtykke fra Stortinget, og endringene har som mål å forenkle, videreføre og utvikle ordningene som allerede gjelder i dag. Forslagene etterkommer også byenes ønsker og behov for et mer fleksibelt takstsystem. Som en konsekvens av endringene i veglovens § 27 støtter også en enstemmig transportkomité at vegtrafikklovens § 7 blir opphevet. Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet forutsetter dessuten i innstillingen at forslagene til endringer i veglovens § 27 og vegtrafikklovens § 7a ikke endrer det etablerte nytteprinsippet for bompengeinnkreving. Bompengene skal fortsatt kunne nyttes til alle tiltak som vegloven gir hjemmel for, og at de i tillegg kan nyttes til investeringer i faste anlegg og installasjoner for kollektivtrafikk på jernbane, inkludert sporvei og tunnelbane. Som en del av en plan om et helhetlig og samordnet transportsystem i et byområde kan også bompenger nyttes til tiltak for drift av kollektivtrafikk. Med de skisserte endringene i veglovens § 27 forutsetter i tillegg disse partiene at de nye endringene ivaretar viktige element av hva den gjeldende forskriften om køprising ville åpnet for i praksis, som komiteen nå går inn for å fjerne. Det er bred støtte for forslagene blant høringsinstansene. Det er kun noen få som går imot endringene, og de tar til orde for at bompengeinnkreving og køprising fortsatt bør holdes adskilt. I tillegg er det noen innspill om at dagens bompengeordning og veibruksavgifter bør fases ut til fordel for et system med satellittbasert veiprising.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
Takk til statsråden, som har fremmet disse forslagene. Som statsråden var inne på i sitt innlegg, og også tidligere talere i debatten, har Fremskrittspartiet fremmet et eget forslag i denne saken, og mitt spørsmål er ganske enkelt: Stiller statsråden seg bak forslaget fra Fremskrittspartiet?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
Jeg oppfatter da at statsråden er for et indirekte nytteprinsipp, mens nestlederen i Fremskrittspartiet er mot et indirekte nytteprinsipp. Så da må jeg rett og slett spørre – jeg er litt usikker på om jeg skal spørre statsråden eller nestlederen i Fremskrittspartiet: Er statsråden/nestlederen enig i det indirekte nytteprinsippet i bompengeinnkrevingen om at man kan oppnå en bedre framkommelighet for bilister gjennom en satsing på kollektivtrafikken?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
Da må jeg nesten spørre statsråden: Hvor mange færre bomstasjoner er det i 2017 enn det var i 2013?
Hege Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Det vil være fornuftig å samle bompengereguleringen i vegloven. Etter hvert har mange byer etablert bompakker som går langt lenger enn tradisjonelle bompengeprosjekter. Lokale bompengepakker med køprising gir ofte urimelig høye bompengeutgifter for bilistene og brukes dessverre til å finansiere helt andre ting enn vei, som eksempelvis miljøgater. Allerede er det gitt hjemmel for at bompenger kan brukes til drift og investering i kollektivtransporten. Først og fremst rammes innbyggere med vanlige inntekter, og som er avhengig av bruk av bil i hverdagen. Med bruk av progressive bompengesatser gir dette ekstreme utslag når man tenker på hva bilistene betaler i avgift, kontra hva de får igjen av ny veikapasitet, kvalitet på veiene og trafikksikkerhet. Fremskrittspartiet mener at lokale myndigheter som ønsker å ta i bruk bompenger, skal forplikte seg til at inntektene skal komme bilistene og veitrafikken til gode, i form av økt veikapasitet, bedre kvalitet på eksisterende vei og økt trafikksikkerhet. Det jeg nettopp nevnte, skal være en forutsetning for å kunne godkjenne lokale ønsker om bruk av bompenger. Med bakgrunn i alt dette ønsker Fremskrittspartiet å fremme følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen sørge for, herunder om nødvendig fremme forslag for Stortinget om, at en forutsetning for å kunne godkjenne lokale bompakkeinitiativ er at det skal være forholdsmessighet mellom det bilistene betaler inn i bompenger og det bilistene får tilbake i form av ny veikapasitet, bedre kvalitet på veiene og økt trafikksikkerhet.»
Hege Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Til denne proposisjonen vises det til at komiteen ser hvor viktig realiseringen av E39 Rogfast i Rogaland er, og hvor viktig dette grepet er for å knytte sammen en større bo- og arbeidsmarkedsregion på Vestlandet. E39 Rogfast er et av de største samferdselsprosjekter i Norge og det første fergeavløsingsprosjektet i utbygging av fergefri E39 mellom Kristiansand og Trondheim. Her skal bygges en av verdens lengste og dypeste undersjøiske tunneler, på det laveste punktet hele 392 meter under havoverflaten. Et fergefritt samband mellom Nord-Jæren og Haugalandet betyr betydelig innsparing i reisetid. Det har over tid vært arbeidet med et grunnlag for å etablere en undersjøisk tunnel. Finansieringen av prosjektet består av både statlige midler og bompenger. Kostnadsrammen er satt til 18 660 mill. kr. Den eksterne kvalitetssikreren for prosjektet la til grunn en høyere kostnads- og styringsramme enn det Statens vegvesen gjorde i sine beregninger. Med bakgrunn i dette har Statens vegvesen oppjustert sine forslag til styrings- og kostnadsrammer. Komiteen vil framheve at siden det er usikkerhet knyttet til finansieringsplanen for et så stort og omfattende prosjekt, kan den statlige rammen økes med inntil 1,3 mrd. kr dersom det blir en svikt i økonomien i prosjektet. En samlet komité mener at prosjektet har stor samfunnsøkonomisk nytte, beregnet til 13,6 mrd. kr. Bompengefinansieringen for prosjektet skal bestå av både forhåndsvis og etterskuddsvis innkreving av bompenger, hvor det legges til grunn 20 års etterskuddsinnkreving for prosjektet. Det legges til grunn en bomtakst for lettere biler på 350 kr, og dersom man har gyldig bombrikke, gis det 20 pst. rabatt. Komiteen slutter seg til at prosjektet skal omfattes av den nye tilskuddsordningen for å redusere bompengetakstene utenfor byområdene. Denne ordningen skal gi en reduksjon på minst 10 pst., og bomtakstene skal beregnes på grunnlag av markedsrente når prosjektet er klart. I forbindelse med utbyggingen av E39 Rogfast vil det bli bygd en egen anleggstunnel. Denne tunnelen har komiteen registrert at vil bli stengt ved ferdigstillelse. En samlet komité ønsker å be statsråden ta de nødvendige initiativ for å se på muligheten for at Brannvesenet Sør-Rogaland IKS kan ta over denne anleggstunnelen. Brannvesenet har selv ved flere anledninger påpekt at tunnelen kan fungere som øvingstunnel, slik at brannmannskap som ønsker det, kan benytte den til styrking av teoretisk og praktisk kompetanse ved ulykker i tunnel. Men her slutter enigheten i komiteen. Fremskrittspartiet vil framheve at bompengereformen og den vedtatte kompensasjonsordningen skal komme alle norske bilister til gode gjennom lavere bomtakster eller kortere nedbetalingstid.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Norge har satt nasjonale mål om å redusere lokal luftforurensning. I dag overskrides de nasjonale målene i de fleste større byene og tettstedene i Norge. I Norge er det svevestøv og NO2 som bidrar mest til lokal luftforurensning. Vi har også juridisk bindende grenseverdier i forurensningsforskriften. Svevestøvnivået har hatt en nedadgående trend, men grenseverdiene er likevel overskredet i flere byer, og når det gjelder NO2, brytes grenseverdien jevnlig i de største byene. Til tross for at kommunene er forurensningsmyndighet for lokal luftkvalitet, har vi sett at kommunene mangler nødvendige virkemidler for å ta tak i problemene. Særlig gjelder dette trafikale tiltak på de dagene forurensningen er verst. For å oppnå gode resultater er det viktig med en helhetlig virkemiddelbruk og et godt samarbeid både lokalt, regionalt og sentralt. Det er viktig at nasjonale myndigheter legger til rette for at kommunene kan videreføre og intensivere arbeidet med å redusere luftforurensningen. Det er også viktig at kommunene gis nye virkemidler. De foreslåtte endringene i veglovens § 27 åpner nettopp for en større fleksibilitet i bompengeordningene. Dette er ett av flere virkemidler som kan bidra til bedre luft i byene, i de byene der det er et lokalt ønske om å ta dette verktøyet i bruk. Takstene som blir fastsatt, kan påvirke valg av reisemiddel og variere ut fra tid på døgnet og ut fra kjøretøyenes miljøegenskaper eller lignende. Dette er fornuftige og framtidsrettede tiltak. Det er også viktig – og et helt selvstendig poeng – at det skal være et lokalt ønske om å benytte seg av dette. Ulike byer vil ha forskjellige behov, men der hvor dette tiltaket kan ha en effekt, og der hvor man lokalt ønsker å benytte seg av dette, bør man også ha muligheten til å gjøre det. Fortsatt vil det være sånn at bompengeordningene i byområdene krever samtykke fra Stortinget, men nå åpnes det for en fleksibilitet som en ikke har hatt før. Det synes vi i Kristelig Folkeparti er bra. Det er også svært positivt at det er en samlet komité som står bak innstillingen, selv om Fremskrittspartiet fremmer et forslag som går i en helt annen retning. Fremskrittspartiet synes det er litt vanskelig å bestemme seg. De stemmer tydeligvis for sitt eget forslag som de har fremmet fra departementet, og samtidig stemmer de for sitt eget forslag som de har fremmet i innstillingen. Dette er faktisk to ulike forslag som ikke kan forenes. Det er helt innlysende at Fremskrittspartiets forslag ikke egentlig er et tillegg til det som kommer fra departementet, men noe helt annet. Dette skjønner folk. Vi skjønner alle sammen hva dette handler om. Det handler om at Fremskrittspartiet gjør én ting i regjering og en annen ting på Stortinget. Dette henger ikke sammen. Det skjønner alle – også Fremskrittspartiet, vil jeg tro. Men jeg lar det ligge, for det viktigste nå er at vi får saken avklart – enstemmig, vil jeg håpe på – og da får vi på plass et nytt virkemiddel i arbeidet mot lokal luftforurensning. Jeg viser ellers til saksordførerens gode gjennomgang.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Denne saken handler om klargjøringer av et felt der det har vært noe uklarhet etter at ny postlov ble vedtatt. De praktiske erfaringene man har gjort seg etter at man innførte et nytt reguleringsregime, har ført til at man nå gjør enkelte avklaringer der det har vært uklare oppfatninger om hva som skal gjelde. Det er bra at vi nå får ryddet opp, slik at vi får en god forvaltning av postsektoren i tråd med lovens intensjon. For Kristelig Folkepartis del kan jeg si at vi slutter oss til disse klargjørende endringene, som i all hovedsak er en oppfølging av de prinsippene vi sto for da gjeldende postlov ble vedtatt. Det er lite dramatikk i dette. Det primære målet på postområdet er fortsatt å sikre et landsdekkende tilbud av postsendinger til rimelig pris og av god kvalitet til befolkning, næringsliv og myndigheter. Utviklingen med stadig fallende brevmengder, kombinert med overgangen til digital kommunikasjon, har skapt behov for endringer. De endringene som ble vedtatt i 2015, var helt nødvendige nettopp for at vi også i framtiden skal kunne ha et godt tilbud over hele landet. Det var helt nødvendige tilpasninger. Det vi vedtar her og nå, er en klargjøring som skal bidra til en reell og sunn konkurranse i postmarkedet. Vi støtter derfor de løsninger som er valgt når det gjelder sonenøkler, som det har vært noe diskusjon om. Men jeg vil understreke ett poeng der Kristelig Folkeparti er uenig i departementets forslag. Departementet åpner for at «andel omsetning» kan benyttes som grunnlag av fordelingen av kostnadene i ordningen mellom tilbyderne. Her mener vi at andre kriterier bør vurderes lagt til grunn, slik at den enkelte tilbyder så langt som mulig dekker de kostnadene den forårsaker ved å tre inn i en ordning som allerede er etablert. Her mener vi at departementet burde se på en annen løsning enn den som er foreslått. Det er et rimelighetsprinsipp som ikke er fulgt opp, etter vårt skjønn. Jeg forstår at Posten kan mene den foreslåtte løsningen ikke er helt rimelig, og heller ikke helt rasjonelt begrunnet. Men utover dette støtter Kristelig Folkeparti det som ligger på bordet i denne saken her i dag.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Rogfast er et veldig godt prosjekt som det er knyttet store forventninger til. En kraftig reduksjon av reisetid gir, som det allerede er blitt sagt av flere, helt nye kommunikasjonsmuligheter på denne delen av Vestlandet og knytter Stavanger-regionen sammen med Bergen på en helt ny måte. Prosjektet skaper grunnlag for en utvidet bo- og næringsregion, som bidrar til ny verdiskaping. Prosjektet har stor netto nytteverdi, faktisk 13,6 mrd. kr. Vi registrerer at det er en uenighet om kostnadsrammen mellom ekstern kvalitetssikrer og Statens vegvesen, og på grunn av denne usikkerheten, i tillegg til usikkerhet rundt bompengenivået når det gjelder antall passeringer, har det etter vårt syn vært riktig å gi mulighet til å utvide statens økonomiske ramme med ytterligere 1,3 mrd. kr, i tillegg til de 3,6 mrd. kr. Det er naturlig og riktig at midler fra tilskuddsordningen for å redusere bompengetakstene utenfor byområdene blir brukt til å redusere bompengenivået noe på denne strekningen. Selv om fergebilletten i dag også koster betydelig, er en takst på 350 kr per personbil og 1 050 kr for tunge kjøretøy – i 20 år – et høyt nivå, som kan bli noe redusert gjennom å ta i bruk denne ordningen. Så er vi i Kristelig Folkeparti veldig glad for at anleggstunnelen som skal bygges for å håndtere masser fra hovedtunnelen, også kan vurderes tatt i bruk for brannvesenet i Sør-Rogaland som øvingstunnel for brannmannskapet når prosjektet står ferdig. Dette har vært en sak som Kristelig Folkeparti i Rogaland i lang tid har arbeidet for å realisere. Det er ikke tvil om at den muligheten som nettopp denne tunnelen gir, vil kunne styrke brannmannskapets kunnskap, både teoretisk og praktisk, ved arbeid med ulykker i tunnelen. Vi ser en økning i antall undersjøiske tunneler framover. Da er det viktig at redningsetatene skaffer seg kunnskap for på en best mulig måte å kunne håndtere branner og alvorlige ulykker både i små og store tunneler framover. Også på den måten er Rogfast et veldig godt prosjekt.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-05-23:
Jeg vil starte med å gi honnør til forslagsstillerne for at de tar opp viktige og relevante problemstillinger når det gjelder å få på plass ytterligere tiltak som kan snu utviklingen med sosial dumping og kriminalitet i transportsektoren. Denne typen utfordringer krever effektiv håndheving av gjeldende regelverk og bedre samordning og koordinering av de innsatsfaktorene samfunnet allerede har tatt i bruk i dag for å bekjempe problemene. Samtidig må vi alltid vurdere behovet for nye tiltak. Kristelig Folkeparti er glad for at regjeringen i denne perioden har iverksatt en rekke tiltak allerede, og at ytterligere prosesser er på gang. Dette handler både om likebehandling og om rettferdighet – at norske sjåfører ikke utkonkurreres av utenlandske sjåfører som tar seg til rette på ulovlig vis. Det handler også i høyeste grad om sikkerhet, trygge veier og trygge sjåfører. Dårlig utstyrte biler med sjåfører som ikke har tilstrekkelige kvalifikasjoner til å mestre tunge kjøretøy på f.eks. norske vinterveier, er en sikkerhetsrisiko som angår oss alle. Derfor må det være en sentral målsetting i dette arbeidet at vogntog på norske veier skal være trygge og ha trygge sjåfører. Vi kan ikke gå på akkord med trafikksikkerhetsarbeidet på dette området. Dette handler om liv og helse for alle som ferdes på norske veier. I arbeidet med å forbedre trafikksikkerheten og konkurransevilkårene i bransjen og å stanse sosial dumping må vi ha målrettede tiltak. Jeg deler representanten Sivertsens utålmodighet på dette området. Jeg er også glad for at regjeringen og statsråden nå har vist at de er i gang med et viktig arbeid som skal bedre forholdene, og at dette arbeidet er lagt opp både planmessig og systematisk. Det er viktig å legge til rette for at norsk transportnæring skal kunne utvikle seg og være en god arbeidsplass også i årene som kommer. De aller fleste i bransjen i Norge driver seriøst i dag, men det er dessverre noen som ødelegger for dem som gjør et ærlig og godt arbeid. Regelverket må være forutsigbart for aktørene. Det må sikre like konkurransevilkår, og det må håndheves på en god og rettferdig måte. Derfor støtter Kristelig Folkeparti opp om det arbeidet som nå gjøres av regjeringen, og som framkommer bl.a. av statsrådens svarbrev. Vi har forventninger til at dette arbeidet vil gi ytterligere resultater over tid.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Som FrP-er ønsker jeg bompenger dit pepperen gror, men jeg vet at Stortinget legger andre føringer til grunn, og da følger jeg Stortingets føringer. Jeg er veldig stolt av å sitte i en regjering som har klart å framforhandle et flertall i Stortinget for å redusere bompengetakster i en rekke prosjekter. I disse dager er det brev ute til over 40 bompengeselskaper med tilbud om økte statlige bevilgninger for å redusere takstene. Jeg konstaterer at Arbeiderpartiet stemte imot dette. Det er fjernet bomstasjoner på sju–åtte ulike veiprosjekter, og en rekke steder er det blitt bevilget mer penger for å redusere takstene utover det jeg nevnte nå. Det er også en naturlig og lang historie i Fremskrittspartiet for at bompenger, hvis en først har det, skal gå til konkrete prosjekter. Som statsråd er jeg pliktig til å følge regjeringserklæringen. Det tror jeg også representanten Tung vet utmerket godt. Vi forholder oss til de flertallsvedtak som Stortinget gjør. Og så skal valgkampen til høsten vise om velgerne vil ha mer eller mindre bompenger.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Jeg ser hva slags debatt en forsøker å legge opp til, og jeg synes det er lite produktivt. For jeg tror at alle vet at den som representerer regjeringen i Stortinget, faktisk er statsråd og ikke nestleder i partiet. Nestledere kan ha mange meninger, men i regjering sitter en og inngår kompromisser og gjennomfører politikk. Fremskrittspartiet sitter der så lenge vi får gjennomslag for mye mer enn det vi må ta belastning for. Fordi Fremskrittspartiet sitter i regjering, er altså bompengetakstene blitt betydelig lavere enn det Arbeiderpartiet ønsker. Det er færre bomstasjoner enn Arbeiderpartiet ønsker, og nå blir det enda lavere takster. Arbeiderpartiet kan godt smile av at de klarer å påføre bilistene høyere bompengebetaling enn det jeg som FrP-er vil. Men jeg tror alle vet utmerket godt at hvis jeg bare var FrP-er og ikke statsråd, hadde jeg sannsynligvis vært i kontrollkomiteen på ganske mange høringer. Det har jeg unngått fordi vi er profesjonelle når vi gjør dette. Vi gjennomfører det som Stortinget har vedtatt, vi gjennomfører regjeringserklæringen. Og så skal vi drive valgkamp som FrP-ere og kjempe imot bompengene, som Arbeiderpartiet ønsker mer av.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Det er flere bomstasjoner i 2017 enn i 2013, men det er færre bomstasjoner enn det Arbeiderpartiet hadde lagt opp til at det skulle være i 2017. Så Arbeiderpartiet virker litt lite informert om hva de selv vedtok i sin nasjonale transportplan. Jeg minner om at når vi nå har lagt fram vår nasjonale transportplan, kommer hele veksten i veibyggingen ved økte statlige bevilgninger, mens bompengenivået faktisk blir litt lavere. Jeg ser at Arbeiderpartiet smiler og ler og synes at det ville være hyggeligere om det var mer bompenger. Der er vi rett og slett uenige. Vi ønsker å redusere belastningen for innbyggerne og næringslivet, mens Arbeiderpartiet åpenbart ikke har noen skrupler for hvor mye de vil skattlegge bilistene for, verken i bomstasjoner eller i sitt alternative statsbudsjett, der de ønsket å øke bilrelaterte avgifter med 3 mrd. kr, uten at de brukte én krone mer på vei. Det er rett og slett feil tilnærming i politikken, synes jeg.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Det å få brev og lignende i postkassen har ofte vært en spennende ting opp gjennom historien. I dag blir det stadig mer sjeldent, fordi en bruker andre kommunikasjonsformer. Digital e-post o.l. har vært den store markedsvinneren og preger hverdagen vår. Likevel er det ting som skal leveres fysisk, og da er det viktig at en har tilgang til postkassene. Utenfor boligblokker er ikke dette et problem, de fleste borettslag og eneboliger har postkasser stående ved gata, der hvem som helst har tilgang. De færreste postkasseeiere har hengelås eller låsesystem, og en har dermed en ganske liberal tilnærming til hvem som får adgang til sin postkasse. Men akkurat i en blokk er det veldig ofte at postkassene er innendørs, bak en låst dør istedenfor utendørs. Det er tilgangen til dette vi diskuterer, for det er flere enn Posten i dag som leverer ting i Norge. Det er viktig da å sikre at en har et system som er minst mulig byråkratisk, og som er mest mulig enkelt å forholde seg til. Da har vi lagt fram et forslag til endringer i § 33, nettopp for å klargjøre regelverket når det gjelder hvem som egentlig har rett og tilgang, og bør ha det. Vi har prøvd å ramme det inn på en god måte ved at det skal være en del krav som stilles for å få tilgang til sonenøklene, for å sikre at ikke hvem som helst oppretter fiktive ting bare for å få tilgang til posten. Jeg er enig i de punktene som kommer bl.a. fra Senterpartiet, men jeg mener det er godt ivaretatt nettopp på denne måten. Det hjelper lite å ha tilgang til sonenøkler til postkassestativ inne i en blokk hvis en ikke også samtidig får tilgang til ytterdøra som låser den blokken. Ved at en faktisk har fått tillit til å få tilgang til postkassene, mener i hvert fall regjeringen at det er ikke et nytt stort skritt – snarere tvert imot – også å få tilgang til inngangsdøra dit. Det mener vi er fornuftig å gjennomføre, og det er det vi har foreslått. Så blir det en diskusjon om kostnadsfordeling. Den kan en angripe på flere måter. En kan si at her skal alle betale en nøyaktig lik andel av totalkostnadene ved å administrere et sånt system, uavhengig av om en leverer et brev i året eller ti brev per dag. En annen tilnærming kan være å si at systemet eksisterer jo allerede, så nye aktører skal bare betale den marginale ekstrakostnaden det er å la enda en person få et likt nøkkelknippe. Det ville i så fall sannsynligvis vært en veldig liten kostnad i et stort, viktig system. De forslagene som har kommet til alternative tilnærminger, er sånn sett interessante i debatten, men jeg tror at en ikke løser utfordringene verken ved å dele kostnadene helt likt eller ved å tilnærme seg en kostnadsdeling der det bare er den marginale ekstrakostnaden som skal være forskjellen. Det vi har skissert, mener vi gir en god balanse. Så minner jeg også om at dette må ut på en høring når forskrifter skal etableres, og da vil vi også kunne få ulike aktørers syn på om det finnes enda bedre måter å gjøre det på. Jeg konstaterer at de øvrige endringene som regjeringen foreslår – mye av det er egentlig formaliteter – går Stortinget enstemmig inn for. Det er jeg glad for.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Grunnen til at en må ha det en kan kalle en norsk særregulering, er at vi er i en særstilling når det gjelder dette. I den grad vi har fått opplysninger fra våre naboland, er det ingen som har denne problemstillingen med så mange postkasser som er innendørs, som nettopp Norge har. Derfor har en valgt den løsningen. Hadde det vært slik at det norske postkasseopplegget i borettslag var likt det som er i de fleste andre land, ville det vært naturlig å kopiere den lovgivingen en har der. Men det er altså ikke tilfellet, og da er det heller ikke noe som det er verdt å kopiere.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Det siste først: Det at nye tilbydere også må være med og ta en del av kostnadene, betyr ikke at Posten må ta kostnaden ved at andre får tilgang. Det mener jeg faktisk er logisk feil. Når det gjelder tilgang til postkasser: Hvis en har sonenøkkel til selve postkassen, har en tilgang til å komme oppi postkassen. Så er spørsmålet: Skal en få tilgang til å komme nær postkassen ved å komme gjennom døren? Jeg registrerer at Arbeiderpartiet mener nei, den tilgangen som gårdeieren opprinnelig har gitt, gjelder kun Posten Norge, mens vi mener at det gjelder dem som skal drive med postomdeling. Og så lenge en har et krav om godkjenning og lignende, betyr det at en har en kvalitetssikring i bunnen som fører til at hvem som helst ikke har tilgang til dette. Da synes vi det er ganske byråkratisk dersom hver enkelt aktør som skal levere et eller annet i en postkasse, må ha en egen avtale. Vi mener det er en god forenkling å sørge for at en definerer «postomdeling» som at en skal ha tilgang til sonenøkler, og at ikke bare Posten Norge skal ha det, og så må PostNord og eventuelt andre ha sine egne avtaler.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Til det siste: Det er en tilpasning av dagens ordning. Det er ikke noen skjult agenda i det. Når det gjelder kostnader: Det er mulig vi snakker forbi hverandre, men det jeg oppfattet at representanten Juvik spurte om i forrige innlegg, var hvordan Posten måtte regne med å ta kostnaden ved at andre fikk tilgang, og da pekte jeg på at Posten ikke får høyere kostnad enn de har i dag. Men de har gjerne en større andel av kostnaden, fordi de har en større nytte av tilgangen. Men vi må finne en beregning som gjør at dette oppfattes som rettferdig for alle parter. Det er en viktig jobb å gjøre i forbindelse med høringen. Men det er ikke slik at ved at en får en aktør til som får tilgang til nøkler, så vil kostnaden gå opp, og så må Posten ta litt av den økte kostnaden også. Det er ikke hensikten fra vår side. Når det gjelder tilgangen og det som representanten Juvik tar opp i forbindelse med det, mener jeg at Arbeiderpartiet har lagt seg på en linje med at det er kun Posten som får tilgang, mens vi mener at det er postomdeler som har fått tilgang, altså ikke ett spesifikt selskap. Gårdeier har allerede gitt aksept for at det skal kunne være postomdeling i blokken.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Jeg er i utgangspunktet enig i den vurderingen. Vi må gjøre det hensiktsmessig for folk å kunne hente posten nær der de bor. I det vi gjør med § 11, ligger det heller ikke at vi skal kunne utvide de endringene som en har gjort tidligere. Jeg bor selv i et borettslag, og det er naturlig, synes jeg, at de 21 husene, i stedet for å ha postkassene utenfor våre egne hus har dem ved en felles innkjøring til det tunet vi bor på. Det er hensiktsmessig for Posten, og det fungerer også godt for oss som bor der.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Målsettingen deler jeg, og jeg tror at for alle som ønsker dette, er dagens regjering og dagens flertall den beste måten å sikre det på. Vi har lagt fram en nasjonal transportplan som legger til rette for at en skal kunne utvikle en norsk entreprenørnæring. I inneværende Nasjonal transportplan vektla forrige regjering at en skulle legge til rette for utenlandske selskapers mulighet til å etablere seg i dette landet. Forrige regjering sendte statsråder ut av landet for å rekruttere utenlandske entreprenører til å gjøre denne typen oppdrag i Norge. Det har ikke vi gjort. Vi kan ikke nekte dem å legge inn anbud, men det er viktig å sørge for at en stiller tydelige krav om at det skal være arbeidsmiljølovbasert, om å sikre lærlinger og lignende. Og det ser vi har gitt resultater. Mens over 40 pst. av kontraktene til Vegvesenet gikk til utenlandske selskap i 2012, er andelen betydelig lavere nå, rett og slett fordi vi har hatt en annen tilnærming til det. Vi skal sørge for at vi bruker skattebetalernes penger på en god måte, men vi skal også sørge for at vi utvikler norske arbeidstakere og norsk næringsliv.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Jeg går ikke inn i ett konkret prosjekt og forfordeler norske entreprenører, men jeg har i de tre og et halvt årene vi har styrt, vært opptatt av at vi skal legge til rette for at norske entreprenører vinner. Det er ikke bare i Rogfast det har vært viktig for oss, men i alle prosjekter, og det ser vi altså resultater av. Ryfast, som representanten tar opp, er et prosjekt som kom ut i markedet da Arbeiderpartiet styrte. Hvis en ikke er fornøyd med andelen norske entreprenører som er med der, må en egentlig se på sin egen politikk, der en i Nasjonal transportplan – som de la fram – valgte å si at det var viktig å rekruttere utenlandske entreprenører inn til Norge, der en selv, statsråder fra den rød-grønne regjeringen, reiste til utlandet for å rekruttere dem. Det viktige for meg har vært at vi bygger gode prosjekter, bruker skattebetalernes penger mest mulig effektivt, og at vi utvikler norsk næringsliv og norske arbeidstakere. Derfor har vi ikke reist til utlandet for å rekruttere, derfor har vi sørget for at vi snakker mye med bransjen og hører hva det er som funker, og hva det er som ikke funker. Krav om flere lærlinger er et av virkemidlene. Det å sikre at arbeidsmiljøloven følges, at vi er tydelig på det i forkant, er et annet av virkemidlene. Det å ha en god kontraktstrategi(presidenten klubber) har vært et tredje virkemiddel. (presidenten klubber)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Det er en interessant problemstilling å se på, absolutt. Så er det samtidig slik: På hvilken måte gir du aktører myndighet til noe de faktisk ikke kan ha særlig ansvar for? Det kan hende at den trekkvognen som henter kontaineren din, har alt på stell, men så får du en omlasting relativt kort tid etter. Er det fortsatt vareeier som har ansvaret, når den aktøren har framstilt seg som seriøs for vareeier, men allikevel bevisst har brutt loven? Det er der jeg mener det kan være en del uheldige sider som rammer selv den ærligste varekjøper, og det er der vi igjen må legge hovedansvaret for dette på sjåføren, på eieren av vogntoget, på bedriften. Vi skal samtidig være enda bedre i å sørge for at vareeiere er seg sitt ansvar bevisst. Når de ser et kjøretøy som står utenfor som ikke er i god stand, skal de faktisk stoppe vogntoget og ikke la det kjøre. De skal være bevisst på hvor de kjøper ting, nettopp for å sørge for at det er mer kontroll enn i dag.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Den type problematikk har jeg allerede på blokken min, nettopp det å få oversikt over hvilke avgrensningsproblemer en får. Vi skal også være bevisst på at det selskapet som kan være et bra selskap i noens øyne, vil være et dårlig selskap i andres øyne. Det er der det er så viktig at vi klarer å være forutsigbare, slik at vi ikke rammer småbedrifter, som gjerne ikke har profesjonelle innkjøpere, men som legger ut et anbud i god tro, og så kommer de i en situasjon der de som til slutt utfører oppdraget, ikke er dem de trodde. Det er nettopp i den type problemstillinger vi må hjelpe: Transportbransje, transportkjøpere og myndigheter må sammen sørge for at det skal være enda enklere i dag å være en ærlig kjøper, og sørge for at det er de ærlige transportselskapene som vinner fram, og ikke de som finner smutthull i lovverket, det være seg sjåfør, kjøretøy eller lignende.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2017-05-23:
Jeg er nødt til å svare på Kristelig Folkeparti-representanten Grøvans angrep på Fremskrittspartiet. Det er sånn at Fremskrittspartiet aldri har vært glad i bompenger, ikke er det og kommer ikke til å bli det. Jeg tror også Grøvan selv vet veldig godt at stortingsflertallet har bedt statsråden om å komme til Stortinget, og da gjør statsråden nettopp det. Det er ikke uvanlig. Noe annet ville vært høyst oppsiktsvekkende, dersom han ikke gjorde det. Det presset kom fra stortingsflertallet. Det kom fra de store byene, som ikke Fremskrittspartiet styrer. Jeg legger også merke til at Grøvan synes det er interessant å prøve å påstå at man har to forskjellige meninger, én i regjering og én i storting. Det stemmer ikke. Fremskrittspartiet har én mening, og det er klart at vi er imot bompenger. Vi mener at i denne saken – som det er etterspurt fra flertallet – bør man tenke seg litt om og være ekstra fokusert, for det er ikke noen tvil om at en del partier er veldig for å bruke dette som en ren inntektskilde og bruke det til å finansiere langt mer enn bare framkommelighet for bil. Det tror jeg Grøvan også er klar over. Jeg vil minne om at tidligere i en sånn debatt var det elbil og hybridbil som var redningen. Da var det forurensning fra fossilt drivstoff som var problemet. Det er det ikke mange måneder og år siden vi snakket om. Nå er plutselig bilen blitt et problem. Jo renere bilen blir, desto større er plutselig problemet. Det har man selv vært med på å legge opp til. Alle partier har vært for avgiftslette for både elbil og hybridbil – det var det som var redningen. Nå prøver de samme partiene å gjøre det om til et problem. Fremskrittspartiet ser det ikke som et problem, vi ser det som en løsning. I tillegg vil jeg minne om, det gjelder også Kristelig Folkeparti, at man har forskjellig syn her på Stortinget og lokalt. Man har også forskjellig syn på bompengeprosjekter ut fra hvor i landet man er. Noen ganger er man for bompenger på sidevei, andre ganger er man imot det. Noen ganger er man for å sette ned ratene, andre ganger ikke. Så jeg tror den debatten kan legges død her og nå. Fremskrittspartiet har ikke endret synspunkt – tvert imot.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-05-23:
Lovforslaget legger opp til at myndighetene kan pålegge tilgang til Postens separate system for sonenøkler til inngangsdører. Senterpartiet mener dette vil være et uforholdsmessig inngrep i gårdeiers/beboers kontroll med hvem som har adgang til oppgangene. Senterpartiet mener det er problematisk å utvide tilgangen til postkassenøkler. Post inneholder ofte opplysninger som kan brukes til identitetstyveri, i tillegg til at posten kan inneholde verdigjenstander. Det er viktig at den enkelte postkasseeier har en viss kontroll med hvem som har tilgang til innholdet i postkassen, og vi mener at disse hensynene gjør at vi ikke bør åpne opp for en utvidet tilgang, slik forslaget legger opp til. Senterpartiet kommer derfor til å stemme mot §§ 33 og 33 a. Subsidiært støtter Senterpartiet forslaget fra Arbeiderpartiet. Så helt til slutt: Senterpartiet synes at det som det legges opp til av departementet om andre kriterier enn «andel omsetning», må legges til grunn for fordelingen av kostnadene i ordningen mellom tilbyderne, slik at den enkelte tilbyder så langt som mulig dekker kostnadene den forårsaker ved å tre inn i ordningen og sin bruk av nøkler.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-05-23:
Foregående taler var inne på det jeg tenkte å spørre om når det gjelder § 11. Jeg forsto for så vidt at statsråden var tydelig på at postmottakere ikke skulle være bekymret for at postkassene blir flyttet lenger unna boligen. Dette er en sak som har pågått over en tid, der Posten har valgt å flytte mottaksstedet ganske langt unna, særlig rundt omkring i Distrikts-Norge, der kanskje eldre synes de får en unødvendig lang vei. Det er grunn til å presisere at det er viktig at postmottakerne har kortest mulig vei til posten sin. Jeg ser at man i byområder kan ha behov for å samordne mottaksstedet noe, for ellers vil det bli veldig mange postkasseanlegg. Er statsråden enig i den vurderingen?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-05-23:
I likhet med mange av de foregående talerne gleder jeg meg over at vi nå kan vedta Rogfast. Det vil være et stort og viktig grep for å knytte Vestlandet tettere sammen. Flere andre, bl.a. representanten Magne Rommetveit, har gått grundig gjennom både historikken og det som har vært av utfordringer i forkant av at vi er kommet dit vi er i dag, så det har jeg ikke tenkt å gjenta, men bare slutte meg til. Mitt anliggende i dag er å peke på den store utfordringen det er med garantiansvar når det er en så stor sak. Det er krevende, og både kommunene og fylkeskommunene synes det er tøft å ha en sånn stor belastning. Derfor fremmer vi i dag et forslag om at Stortinget ber regjeringen fremme forslag om statlig garanti for lånopptaket i forbindelse med utbyggingen av prosjektet E39 Rogfast.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
Jeg slutter meg til de fleste av bemerkningene som Senterpartiets representant Janne Sjelmo Nordås kom med. I tillegg er Arbeiderpartiet opptatt av at gårdeier får ansvar for eller har rett til selv å bestemme hvem som skal ha adgang til boligene, fordi det går en grense mellom hva som er fellesareal, og hva som er innendørs. Jeg vil peke på at Arbeiderpartiet har fremmet et forslag som er i tråd med dette, og som også klargjør de rettighetene og avgrensningene Posten Norge får i det systemet som er, hvordan kostnadene skal fordeles, og hvordan dette systemet på en hensiktsmessig måte kan organiseres bedre enn det som er regjeringens forslag. Med det tar jeg opp det forslaget som Arbeiderpartiet står bak.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-23:
For en gangs skyld er uenigheten begrenset – kan man vel strekke seg til å si. Det er en bred enighet om at problemstillingene er der, en bred enighet om hva som er hovedproblemene, men det er litt forskjellig tilnærming og kanskje forskjellig ambisjonsnivå. Jeg skal ikke ta opp hele debatten, men jeg har lyst til å utfordre statsråden på spesielt punkt nr. 10 i representantforslaget fra Arbeiderpartiet, om å vurdere tiltak for å ansvarliggjøre vareeier for transporten. I svarbrevet til komiteen svarer statsråden at Vegdirektoratet har gjort en gjennomgang som klargjør ansvarsforholdene på en god måte. Det er for så vidt greit, det er formalia knyttet til det. Men jeg har lyst til å høre statsrådens politiske refleksjoner, om dette er en farbar vei, for kontrollregimet er stammet inn, det føres mange kontroller, og vi er fortsatt ikke kommet alle problemene til livs. I en mer forebyggende strategi – kunne dette være en interessant strategi å bruke?