Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-05-28:
Denne saken gjelder Riksrevisjonens undersøkelse av norsk bistand til ren energi, og undersøkelsen dekker en periode på 13 år, fra 2000 til 2013. Målet med Riksrevisjonens undersøkelse har vært å vurdere i hvilken grad norsk bistand til ren energi er i tråd med Stortingets mål om å øke tilgangen til bærekraftige energitjenester for å bidra til økonomisk vekst og bedre levekår for de fattige. Først ønsker jeg å takke komiteen for et meget godt samarbeid om denne saken, og jeg vil i særdeleshet takke for samarbeidet under komiteens studietur til Mosambik og Tanzania i månedsskiftet februar/mars, der komiteen utviste stor interesse under møter og befaringer. Jeg vil også på vegne av komiteen få takke Utenriksdepartementet og de to ambassadene i henholdsvis Mosambik og Tanzania for å legge til rette gode og faglig relevante program for studieturen, som har bidratt til å gi komiteen dypere innsikt i dette saksområdet. Et viktig mål for norsk utviklingsarbeid er å redusere den absolutte fattigdommen og bringe mennesker ut av fattigdom på varig basis. Utbygging av elektrisk energi er således en viktig innsatsfaktor i kampen mot fattigdom, og i Innst. S nr. 93 for 2004–2005 slo utenrikskomiteen fast at bærekraftig utvikling og fornybar energi vil være viktige temaer i norsk utviklingsarbeid i årene fremover. Rundt 1,3 milliarder av jordens befolkning har ikke tilgang til elektrisitet, og de aller fleste bor i utviklingsland i Afrika og Asia. Når det gjelder Afrika spesifikt, er befolkningsveksten så stor at det er ventet at antallet som ikke har tilgang til elektrisk energi, vil øke og ikke avta de kommende ti år. Riksrevisjonens undersøkelse omfatter i hovedsak bistand til de sju prioriterte samarbeidslandene for ren energi, og disse er Etiopia, Liberia, Mosambik, Nepal, Tanzania, Uganda og Øst-Timor. I undersøkelsesperioden har disse landene mottatt om lag 3,9 mrd. kr i bistand til ren energi. Totalt har det i perioden 2000–2013 gått 12,26 mrd. kr i bistand til ren energi. I Riksrevisjonens rapport fremgår følgende hovedfunn: Norsk bistand har i liten grad bidratt til å øke tilgangen til ren energi. Bistanden har i liten grad ført til økt fornybar kraftproduksjon i de prioriterte samarbeidslandene. Utenriksdepartementet mangler gode virkemidler for å utløse private investeringer i land med svake rammebetingelser. Norskstøttede tiltak for utbygging av strømnett har svak økonomisk bærekraft. Bistanden til ren energi har i liten grad nådd de fattigste. Svakheter i planleggingen av prosjekter for kapasitetsbygging gir problemer i gjennomføringen. Utenriksdepartementets mangelfulle plan- og beslutningsgrunnlag svekker mulighetene for å styre bistanden effektivt. Som et ledd i behandlingen av Riksrevisjonens rapport gjennomførte komiteen en studiereise til Mosambik og Tanzania i tidsrommet 22. februar–4. mars 2015. Siktemålet med reisen var bl.a. å se nærmere på oppfølging av resultater av bistand til ren energi. Ambassadene både i Mosambik og Tanzania hadde utarbeidet omfattende og relevante programmer for komiteen, dels med feltbesøk og dels med møter med parlamentarikere, myndigheter på statlig, regionalt og lokalt nivå samt riksrevisjonen i begge land. I tillegg hadde komiteen møte med diverse andre organisasjoner, herunder representanter for FN og Verdensbanken, og frivillige organisasjoner som fokuserer på menneskerettigheter og antikorrupsjon. Komiteen viser til at norsk støtte til fornybar kraftproduksjon i første rekke gis til utbygging av vannkraft, selv om landene har gode muligheter for å utnytte både sol- og vindressurser. Støtten har primært gått til opprusting av eksisterende vannkraftverk i Liberia, Tanzania, Uganda og Nepal. Det siste store statseide kraftverket i Afrika som ble bygget med norsk bistand, er vannkraftverket Kihansi i Tanzania, som ble ferdigstilt i år 2000. Etter 2005 er det gitt mindre direkte støtte til utbygging av kraftproduksjon enn tidligere år. Over halvparten av støtten til de prioriterte samarbeidslandene har gått til utbygging av strømnett. I perioden 2000–2013 er det bygget ut strømnett som har gitt 100 000 husholdninger tilgang til strøm. Det er imidlertid bare de rikeste som har økonomi til å koble seg til strømnettet. I Afrika sør for Sahara har de fattigste ikke mer enn kanskje rundt 15 kr dagen å leve for, og når det koster anslagsvis et sted mellom 300 og 1 500 kr å koble seg til strømnettet, er det for mange husholdninger uoppnåelig å koble seg til nettet. Det er derfor ofte slik at befolkningen i avsidesliggende strøk har liten betalingsevne og lavt strømforbruk. Dermed kommer en inn i en ond spiral, der elektrisitetsverkene får vansker med å dekke kostnadene med utbygging av infrastruktur til disse områdene, som igjen gjør at de får dårlig økonomi, og som i neste omgang igjen fører til manglende vedlikehold av kraftverk og strømnett. Resultatet blir dessverre hyppige og langvarige strømbrudd. Mosambik har over tid mottatt mer norsk bistand til energi enn noe annet utviklingsland i Afrika og Asia, og elektrisitetsutbygging har vært en av hovedpilarene i norsk bistand til landet i alle år siden slutten av 1970-tallet. Støtten har gått til utbygging av linjenett, landsbyelektrifisering, ren energiproduksjon, utforming av regulatorisk rammeverk og deltakelse fra privat sektor. På tross av investeringene i produksjon og nett viser det seg dessverre at dette i liten grad fører til økt produktiv virksomhet som bidrar til økonomisk vekst. Når befolkningen får tilgang til strøm, har det medført store endringer i bruken av lys, tv, radio, mobilladere o.l. Dessverre er det tilnærmet ingen som benytter seg av elektrisitet til matlaging, og dessuten relativt få som nytter strøm til lokal produksjon. En ser imidlertid en bedring i kvalitet på skole- og helsetjenester som følge av at disse institusjonene har tatt i bruk elektrisitet. Gjennom komiteens feltbesøk til området nord for Pemba i Mosambik fikk komiteen erfare dette bl.a. gjennom samtaler med regionale myndigheter samt representanter for det lokale næringslivet. Norge har deltatt i finansieringen av en strømkabel som er lagt fra fastlandet i Tanzania og ut til øyene i Zanzibar. Komiteen besøkte øya Pemba i Zanzibar og fikk god orientering om dette prosjektet, samt kunne med selvsyn se at det her var bygget ut omfattende strømnett, tilsynelatende av god kvalitet. Norge har bidratt med landsbyelektrifisering her siden 1980-tallet. Besøket til øya Pemba ga komiteen et positivt inntrykk, og det syntes også som det var godt kompetansenivå på den lokale prosjektledelsen. Komiteen viser til at Riksrevisjonen mener at Utenriksdepartementet har et ansvar for å sikre at norsk bistand gis til prosjekter som er økonomisk bærekraftige. Dette deles av komiteen i utgangspunktet, men samtidig er det en stor utfordring å sikre at norsk bistand skal gis til prosjekter som er økonomisk bærekraftige, samtidig som satsingen på energisektoren gjennom ren energi-initiativet skal inkludere fattigdomsrettede tiltak som landsbyelektrifisering. Komiteen finner det urealistisk å forsyne store deler av den fattige delen av befolkningen på en økonomisk bærekraftig måte uten subsidier i et lengre perspektiv. Først når befolkningen har nådd et minimumsnivå i utdanning og økonomisk vekst, kan en regne med at det er grunnlag for at driften av elektrisitetsforsyningen blir økonomisk bærekraftig. Utenriksdepartementet mener at de siste års teknologiske utvikling og kraftige prisfall har gjort sol, vind og biomasse til mer konkurransedyktige energikilder i forhold til vannkraft, og gjør det derfor mulig å utvide bredden i energisatsingen. Dette slutter komiteen seg til. Komiteen har merket seg at statsråden er enig med Riksrevisjonen i at støtte til utvikling i fattige land krever en overordnet og sammenhengende bruk av virkemidler, slik at bistanden blir mer målrettet. Det er herunder viktig at de norske midlene som settes inn i prosjektene i lokale selskaper, kan følges på en transparent måte, og underlegges samme innsyn og regnskapsrapportering som enhver investor ville satt som betingelse for å yte finansiell bistand. Komiteen vil her vise til at særlig møtet med TANESCOs ledelse i Dar-es-Salaam dessverre fremviste liten grad av imøtekommenhet til å fremlegge nøkkeltall for driften, gjeldsforhold og kontantstrømanalyser. Det ble heller ikke svart tilfredsstillende på spørsmål om avskrivinger og forholdet mellom planlagt og hendelsesstyrt vedlikehold. På komiteens besøk i Tanzania erkjente ambassaden at dette er kompliserte forhold å følge opp, og de hadde tatt konsekvensen av dette ved å tildele controller-funksjonen til en av sine ansatte, noe komiteen finner positivt. Riksrevisjonen påpeker at Utenriksdepartementet mangler gode virkemidler for å utløse private investeringer i land med svake rammebetingelser. Næringsutvikling er en sentral del av utviklingspolitikken og kampen mot fattigdom, noe som også understrekes av utenrikskomiteen i Innst. S nr. 93 for 2004–2005. Norfund er et etablert virkemiddel for å bidra til å utløse investeringer for å etablere små og mellomstore bedrifter. Komiteen har merket seg at bare 4 pst. av Norfunds investeringer innen fornybar energi har gått til de prioriterte samarbeidslandene i perioden 2000–2013, og videre at denne andelen er sunket til 2 pst. i siste del av perioden, dvs. 2007–2013. Samtidig er nær to tredjedeler av Norfunds investeringer i fornybar energi gjort i øvre mellominntektsland som Brasil og Chile. Komiteen har merket seg at Norfund har utviklet relativt kompliserte eierstrukturer, ved at Norfund sammen med Statkraft dannet selskapet SN Power i 2002 som et fellesforetak av Norfund og Statkraft, med henholdsvis 40/60 eierandel. I perioden 2000–2013 utgjorde SN Power 86 pst. av Norfunds investeringer i fornybar energi. Komiteen antar at det i et eierskap med ulike forutsetninger for investeringsstrategier kan være en fare for at terskelen for å investere i land med svak økonomi er noe høyere i SN Power enn om beslutningene hadde blitt tatt av Norfund selv. Dette har også vist seg i praksis, da SN Power bare har investert i kraftverk i Latin-Amerika og Asia. Komiteen har også merket seg at SN Power, Norfund, TrønderEnergi og BKK i 2009 opprettet selskapet Agua Imara, med formål å øke investeringene i fornybar energi i land sør for Sahara. Agua Imara har foreløpig investert i ett vannkraftverk i Zambia og ett i Panama, der sistnevnte må kunne sies å ligge utenfor formålet til selskapet. Norfund planlegger gradvis å selge seg ut av SN Power og på sikt dreie porteføljen innen fornybar energi mer mot Afrika og de minst utviklede landene. Komiteen er likevel usikker på om Norfunds fremtidsstrategi vil bidra til større grad av investeringer i de fattigste landene sør for Sahara i overskuelig fremtid. Etter Riksrevisjonens vurdering gjør Norfunds nåværende rammevilkår og krav til lønnsomhet fondet til et lite egnet virkemiddel for å utløse private investeringer i landene med de svakeste økonomiene og juridiske rammevilkårene. Etter Riksrevisjonens oppfatning er det behov for alternative virkemidler for å utløse private investeringer i disse landene. Komiteen slutter seg til Riksrevisjonens syn. Riksrevisjonens undersøkelse tyder på at forutsetningen om at antatte norske komparative fortrinn skal ligge til grunn for norsk bistand til ren energi, bør vurderes mer realistisk opp mot mottakerlandenes faktiske hovedressurser for ren energi og hvilke teknologier som gir de beste mulighetene. Komiteen peker her på at med delvis unntak for Nepal, er sol og ikke vannkraft den dominerende fornybare ressursen i de aktuelle mottakerlandene. Solbasert elektrisitetsproduksjon har over tid utviklet seg i retning av å bli konkurransedyktig i forhold til fossil energi og vannkraft. Riksrevisjonens undersøkelse tilsier at UD i sine videre strategiske vurderinger for bistand til ren energi bør legge større vekt på å støtte de energiressurser og teknologier som har best utviklingspotensial i det aktuelle samarbeidslandet. Riksrevisjonen har i sin rapport fremsatt anbefalinger om tiltak til UD i fire punkter, og dette er anbefalinger som også komiteen slutter seg til. Til slutt vil jeg for øvrig vise til komiteens enstemmige innstilling og anbefaler med dette denne.