Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-03-02:
Stortinget har til behandling Ot.prp. nr. 8 for 2005-2006, jf. Ot.prp. nr. 78 for 2004-2005 om lov om endringer i jordskifteloven, såkalt urbant jordskifte. Saken ble først fremmet av regjeringen Bondevik II og ble etter forrige stortingsvalg fremmet på nytt av regjeringen Stoltenberg II. Jeg skal i dette innlegget gi uttrykk for komiteens behandling og for de særmerknader som Fremskrittspartiet har i innstillingen. Regjeringen Bondevik II nedsatte i 2002 et utvalg som fikk i oppgave å utrede endringer i jordskifteloven og vurdere om det var behov for å innta lovbestemmelser som kunne regulere jordskifte i urbane strøk. Utvalget ble sammensatt med kompetanse både fra de ordinære domstoler, fra jordskifterettene og fra statlig og kommunal utbyggingskompetanse. Flertallet i utvalget kom fram til at det var riktig å klargjøre loven, slik at jordskiftelovens virkemidler også kan benyttes i urbane strøk og ikke kun i LNF-områder, slik som praksis hovedsakelig har vært inntil nå. Regjeringen har foreslått en rekke endringer i jordskifteloven som gir hjemmelsgrunnlag for dette, slik som det framkommer i innstillingen. Ved bruk av jordskiftelovens virkemidler i urbane strøk er hensikten å få en bedre utnyttelse av arealer som skal utbygges, og en riktig fordeling av kostnader og inntekter ved utbygging mellom de involverte grunneiere. Regjeringen har også foreslått en økning av gebyrene ved jordskiftesaker for å dekke de ekstra kostnader som det antas at lovendringene vil føre med seg, bl.a. ved kompetanseheving i jordskifterettene. En enstemmig komite mener at gebyrene ikke skal økes så mye som foreslått fra Regjeringen, men et mindretall, Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, vil gå imot at gebyrene økes i det hele tatt. Komiteen støtter Regjeringen i at det er behov for å innføre regler for jordskifte i urbane strøk. Jordskifterettene innehar en spesialkompetanse som også kan benyttes på eiendommer i mer tettbygde strøk, selv om det er behov for en viss kompetanseheving etter lovendringen. Komiteen har i innstillingen pekt på at det i de senere år er fremmet en rekke saker for Stortinget om endringer på planområdet, og at det også har vært nedsatt flere offentlige utvalg som har sett på nært tilknyttede problemstillinger på planområdet. Komiteen har i innstillingen presisert behovet for bedre å samordne både offentlige utredninger og saker som fremmes for Stortinget, slik at saker i større grad kan ses i sammenheng. Det er uenighet i komiteen om innføring av nye bestemmelser i jordskifteloven §§ 2, 5 og 74. Jeg skal i det følgende gi uttrykk for de synspunkter som framkommer fra Fremskrittspartiet. Eiendomsretten er et av de viktigste institutter som vår forfatning og vårt samfunnssystem bygger på. Da må man fra Stortingets side være svært forsiktig med å gjøre endringer i lover eller annet regelverk som rokker ved dette viktige instituttet. Grunnloven setter også klare grenser for hvilken inngripen som kan gjøres i eiendomsretten, hvor regelen om ekspropriasjon klart framkommer. De endringer som er foreslått i §§ 2 og 5 har etter vår oppfatning ekspropriasjonsliknende sider ved seg som gjør at Stortinget ikke bør vedta dem. At lovforslaget hovedsakelig er begrunnet i offentlige interesser, understreker også dette. Den juridisk-faglige vurderingen av disse prinsipielle sidene er grundig drøftet av mindretallet i utvalget, medlemmet Stensrud, og i høringsuttalelsen fra Den Norske Advokatforening. Jeg vil derfor ikke gå inn på en slik drøftelse her, men kort slutte meg til de vurderinger som ble gjort der. Ved å innføre frivillighet blant alle de involverte grunneiere unngår man alle påstander om at jordskifte er ekspropriasjon. Å kreve enstemmighet blant grunneiere før deres eiendom blir utlagt til utbygging, er et godt prinsipp, som bør følges, og som vil sikre løsninger som alle grunneiere kan stille seg bak. Jeg viser for øvrig til Fremskrittspartiets merknader i innstillingen. Jeg tar opp det forslaget i innstillingen som er fremmet av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, samt det forslag som er fremmet av Fremskrittspartiet.