Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Komiteens leder sa i sitt innlegg at Høyre gikk til valg på endringer som de nå gjennomfører. For meg som har fulgt denne debatten ganske lenge, er det langt fra sannheten. Jeg kjenner ikke igjen det Høyre som de presenterte seg som i valgkampen. Om lag ett år før valget stilte daværende arbeidslivspolitisk talsmann Torbjørn Røe Isaksen opp et bilde av seg selv hvor han gikk til venstre ved en gedigen veimerking. I tillegg ble det presentert et nettsted som het arbeidspartiet.no, og det skulle virkelig understreke at det var Høyre som hadde endret politikk, og at man hadde gjort betydelige endringer – symbolske endringer og reelle endringer. Samtidig sa Torbjørn Røe Isaksen at han kun ville gjennomføre endringer som kunne få stor tilslutning, både fra arbeidsgiverorganisasjoner og fra arbeidstakerorganisasjoner. Det stikk motsatte skjer. Når regjeringa presenterer endringer i arbeidsmiljøloven, høster det storm, både blant arbeidsgivere og blant arbeidstakere. Regjeringa gikk til valg på noe annet enn det den nå gjennomfører. Det samme gjelder tiltaksplasser. Vi er enige om at krav til aktivitet er den beste omsorgen som en kan få. Før valget ble Stoltenberg-regjeringa kritisert for at tiltaksnivået var for lavt. Men hva er det regjeringa nå presenterer: kutt i antall tiltaksplasser, og samtidig presenterer komiteens leder i dag at det kan være tegn som tyder på at ledigheten går opp. Det hjelper jo ikke med krav hvis det ikke er slik at man har konkrete krav å stille til folk i form av tiltaksplasser. Regjeringa gjør altså noe annet enn det den gikk til valg på. Det samme ser vi når det gjelder trepartssamarbeidet: Det skulle bli bedre, men det er lenge siden trepartssamarbeidet har vært så preget av politisk diktat og manglende evne til å lytte til både arbeidsgivere og arbeidstakere. Det er ikke slik at en borgerlig regjering vil endre på sykelønnsordninga, det er bare skremselspropaganda, fikk vi vite før valget. Men det var ikke det. Jeg er glad for at arbeidsministeren har endret syn og forsto dette, men regjeringa gjør altså noe annet enn det den gikk til valg på. Det samme gjelder anbudsutsetting innenfor attføring. «Vi ønsker ikke anbud innenfor attføring, fordi jeg tror det fører til et dårligere og smalere tilbud.» Det sa Robert Eriksson før valget. Høyre sa at de var enige, og at de var imot anbud på dette området. Men dette gjennomføres helt uten diskusjon i Stortinget, det blir avgjort utenfor stortingssalen, og stortingsmeldinga på dette området blir presentert etter at forskriften er endret. Fattige barn skulle få mer, samtidig som det skulle stilles tøffere krav til dem som er utenfor arbeidslivet. Sannheten er at dette handler om gode mål, som strider mot hverandre. Det er dilemmaer. Det ser vi når det kuttes i penger til de arbeidsledige, det ser vi når det kuttes i barnetillegget, og det ser vi på mange andre Nav-kutt. Det er sikkert ment å stimulere til arbeid, men det går ut over barn som ikke har foreldre i arbeidslivet. Vi skal ha et solid sikkerhetsnett for dem som ikke kan være i arbeid, sa komiteens leder. Vel, på mange områder ønsker han nettopp å kutte i dette sikkerhetsnettet. Når regjeringspartiene nå opplever motgang på meningsmålingene, mener Siv Jensen at det skyldes skremselspropaganda fra venstresiden. Per Sandberg sier at det handler om mangel på kommunikasjonsrådgivere i departementene. Jeg tror tilbakegangen skyldes at velgerne er uenig i regjeringas politikk. I valgkampen framførte disse partiene et budskap om at de nesten ikke ville forandre Norge, bare styre landet bedre, med noen nye fjes. Men statsbudsjettet viser at regjeringa ønsker å styre Norge i en annen retning enn det de formidlet i valgkampen. Undersøkelser viser at flertallet i Norge mener at det er skritt i feil retning. Det er ikke oppslutning om regjeringas politikk.