trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Når vi snakker om oppsiktsvekkende, må jeg si at den informasjonen vi nå fikk fra talerstolen når det gjelder leveringsplikten, var oppsiktsvekkende. Fremskrittspartiet har jo stått for en helt annen linje når det gjelder leveringsplikten – det er ingen vei å gå å stramme inn. Nå forstår jeg det slik at man her har gjort helomvending. Til noe annet: Nesvik var inne på det å levere på spesifikke kaier i spesifikke kommuner. Fremskrittspartiet er tydelig i denne og andre innstillinger: Man ønsker ikke å se distriktspolitikk i sammenheng med fiskeripolitikk. Man ønsker større regioner, flere fabrikktrålere, mer ombordfrysing, mer kjøp og salg av kvoter – noe som vil ha konsekvenser for bosetting og sysselsetting i distriktene. Ser ikke Fremskrittspartiet dette?
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Jeg registrerte at representanten Bakke-Jensen sa at deres alternative landbruksmelding ble tatt godt i mot av næringen. Jeg vil si det slik at dette er en stor omgåelse av sannheten. Men i Høyres program, og også i merknadene, så er Høyre veldig – for å si det mildt – diffuse på hva de egentlig mener. For eksempel varsler de at reguleringene er for strenge, at forvaltningen bør være mer enhetlig, og at fiskernes rettssikkerhet ikke ivaretas på en god måte, samtidig som de sier at de går tilbake til den fiskeripolitikken Høyres egen fiskeriminister Svein Ludvigsen førte i 2005. Hva mener Høyre egentlig? Kan vi forvente at den varslede motmeldingen kommer med en ny politikk som ikke framgår av denne innstillingen? Da er det vel kanskje på sin plass i dag å fortelle mer om det og hvilken kurs Høyre ser ut til å stake for fiskeripolitikken i årene som kommer.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Kristelig Folkeparti ser ut til å være enig – uansett havbruk eller ikke – med mye av vår fiskeripolitikk. Det gjelder bl.a. forholdet til bærekraftig vekst i havbruksnæringen. Vi har gode, felles merknader om dette – strukturering for flåten under 11 meter, kvoteåret, rekrutteringskvote og leveringsplikt, og ikke minst når det gjelder viktigheten av å knytte fiskeripolitikken opp mot distriktspolitiske hensyn. I dagens Fiskeribladet Fiskaren, kan vi også lese om merknader der Fremskrittspartiet og Høyre har funnet sammen, som Kristelig Folkeparti ikke støtter. Med dette som bakgrunn, den behandlingen vi nå har hatt, ser det ut som det er langt fram til enighet mellom Kristelig Folkeparti og høyrepartiene i fiskeripolitikken. Jeg skal bruke samme ord som ble brukt mot SV: Føler Kristelig Folkeparti seg bekvem med at man står nærmere de rød-grønne enn høyrepartiene i fiskeripolitikken?
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Jeg trodde en stund at jeg skulle bli den siste taleren i denne debatten, så jeg skulle egentlig takke for en god debatt, men nå ser jeg at noen har tegnet seg etter meg. Som saksordfører vil jeg likevel takke for en god debatt, som for så vidt har vært ganske forutsigbar og preget av at vi er i en valgkamp. Jeg synes for øvrig representanten Frank Bakke-Jensen har en merkelig måte å kvittere ut kritikken mot at de enda ikke er kommet med en motmelding til vår sjømatmelding på. Jeg synes det er merkelig av den grunn at representanten Bakke-Jensen var tidlig ute – ja, samme dag – og kritiserte vår sjømatmelding momentant, og varslet at de ville komme med en motmelding. Da er det ikke så rart at den etterspørres både politisk og også i næringen. Så hva har vi hørt her i dag? Jo, Høyre vil plutselig – eller er usikre på om de vil – strukturere flåten under 11 meter. Høyre er diffus på hva som er deres helhetlige og framtidige fiskeripolitikk, og vi får leve i uvisse til vi får den såkalte motmeldingen. Så har jeg lyst til å si at vi har en valgkamp, og jeg vil nok en gang presisere – som jeg har sagt flere ganger i debatter her i Stortinget – at det er ikke politikken til Høyre som har forandret seg, det er retorikken. Politikken vil etter hvert vise seg å være akkurat den samme. Ingalill Olsen hadde i sitt innlegg rett i akkurat det. Når man da på toppen av det hele får høre at landbruksnæringen tok godt imot Høyres motmelding, reagerer mange med meg. Det næringen sa den gangen, var: Vi blir ikke mette av skattelette. Det sa bøndene. Vi har også hørt i dagens debatt at det ikke vil komme omkamper om vedtatt politikk, som vi debatterer i dag, i Høyres motmelding. Det er bra. Når det gjelder Fremskrittspartiet, har jeg bare en oppsummering å komme med, og det er at liberaliseringen går for sakte. Det sto nedfelt i det forrige programmet til Fremskrittspartiet. Det er mulig det ikke gjør det nå – det kan vi stort sett oppsummere denne debatten med. Jeg har lyst til å si at jeg ser fram til at vi fortsatt skal beholde regjeringsmakten, slik at vi kan sette iverk sjømatmeldingen som vi skal vedta i dag. Sjømatnæringen i Norge har en strålende framtid. Når det gjelder sjøpattedyrmeldingen, etterlyste jeg det tidlig i prosessen og fikk tilbakemelding om at det er gjeldende politikk som gjelder for sjømatmeldingen og sjøpattedyr, noe jeg syntes var veldig greit.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Vi behandler nå ny lov om førstehåndsomsetning av viltlevende marine ressurser, fiskesalgslagsloven, som skal erstatte dagens råfisklov. Jeg vil nok ofte si råfiskloven i lang tid framover. Fiskesalgslagsloven må en øve seg på å si. Først vil jeg benytte anledningen fra denne talerstolen til å gratulere Norges Råfisklag med 75 år. Jeg ser vi har representanter fra Råfisklaget oppe på galleriet. Ja, det er mange meninger om råfisklovens og Råfisklagets betydning for fiskerinæringen. Men det har vel aldri vært noen tvil om at disse to til sammen har vært veldig viktige samfunnsbyggere langs kysten i alle disse årene. Formålet med råfiskloven er i utgangspunktet å sikre stabile og gode rammebetingelser, og at loven skal gi klare og forutsigbare vilkår for alle som handler med fisk på førstehånd. Men råfiskloven har vært, og er, under vedvarende kritikk. Arbeiderpartiet er tydelig. Vi vil at hovedtrekkene i loven skal videreføres. Vi vil fortsatt hegne om våre to viktigste lover i fiskerilovgivningen, fiskesalgslagsloven og deltakerloven – ingen tvil om det. Når nå regjeringen legger fram forslag til ny fiskesalgslagslov, er det etter en grundig og omfattende prosess. Vi ser det som viktig at loven blir harmonisert med de to andre sentrale lovene som regulerer fiskerinæringen, nemlig havressursloven og deltakerloven. Regjeringens forslag er at minstepris skal bestemmes etter forhandlinger mellom fiskersiden og industrisiden, og at salgslagene skal fastsette den prisen det er enighet om. Ved uenighet skal spørsmålet om minstepris legges fram for mekling. Men dersom mekling ikke fører fram, skal salgslagene fastsette minstepris. Den nye loven gir også departementet anledning til å pålegge fiskesalgslagene oppgaver med å kontrollere kvaliteten på råstoff. Det er bra, og det er helt i tråd med det fokuset som er i sjømatmeldingen, på kvalitet. Arbeiderpartiet støtter det fullt ut. Som en har hørt tidligere i dag, legger jeg heller ikke skjul på at jeg er overrasket, men likevel fornøyd med at Høyre følger regjeringen i denne saken. Man kan gjerne si at dette har tatt tid, men det har bidratt til at vi har fått en gjennomarbeidet lov som bør stå seg over tid, og at Høyre sammen med regjeringspartiene vil være garantist for at hovedtrekkene blir liggende fast. Det samme kan jeg ikke si om Fremskrittspartiet. Under debatten som det også er referert til tidligere, trodde jeg et øyeblikk at Fremskrittspartiet hadde snudd. Men hvor lenge var Adam i paradis? Ikke lenge.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
For åtte år siden førte Arbeiderpartiet en valgkamp der de på fiskerisiden ga klar beskjed om at strukturmodellen skulle stoppes, den skulle reverseres og den skulle oppheves. Så tok man 18 måneders strukturpause, og så kom man på banen med en modell som man har fortsatt med, og i dag er vi omtrent tilbake der Svein Ludvigsen var da han var fiskeriminister for åtte år siden. Representanten Hansen sier at man ikke er tilbake der Svein Ludvigsen var, men at man tvert imot har ført en ansvarlig fiskeripolitikk i disse åtte årene. For Høyre er forutsigbarhet for næringsutøvere en viktig verdi. Hvordan kan representanten Hansen forklare meg det at man frøs strukturordningen, og så har man sluppet opp litt og litt og er nå tilbake der man var for åtte år siden? Hvor ligger ansvarlighetselementet i den politiske jobben regjeringen har gjort her?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Jeg tar opp de forslagene som foreligger fra Høyre.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Det var et forholdsvis omfattende spørsmål til et svar på ett minutt, men vi skal gjøre et forsøk. Når det gjelder Svein Ludvigsens modell, er det vanligvis strukturmodellen vi viser til. Det var faktisk slik at Svein Ludvigsen innførte strukturering i flåten. Det ble stoppet av Arbeiderpartiet for åtte år siden. Man brukte 18 måneder på en tenkepause, og så viste det seg at dette var den rette veien å gå, og så har man akt sakte «på ræva», som vi sier i Finnmark, til man nå har kommet til en modell som næringen har grått og bedt om i alle disse årene. Det er den delen som har med struktur å gjøre, og som er Svein Ludvigsen-modellen. Når det gjelder rettssikkerhet, er jeg forbauset over spørsmålet. Det er da vitterlig sånn at Lillian Hansen i denne sal – tre ganger i denne fireårsperioden – har stemt ned forslag fra Høyre som går på rettssikkerhet. Det første vi fremmet, gikk på rettssikkerhet innenfor havbrukssektoren. I dag behandler Fremskrittspartiet litt av problematikken med tanke på rettsgebyr. Det neste forslaget gikk på rettssikkerhet for fiskerne. Det tredje var et generelt forslag som gikk på rettssikkerhet for næringsutøverne. Det bør ikke være ukjent for representanten hva Høyre mener om det, i og med at hun har stemt imot forslagene våre.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Høyre mener at det bør være mulighet for strukturering også for dem under 11 meter. Samtidig har det i en del av de lokale fiskerlagene og fylkeslagene kommet opp et argument mot struktureringen som går på at det kan bli problematisk for rekrutteringens del, at når det gjelder flåten med fartøy under 11 meter, bør man være varsom med tanke på struktureringen. Vi har sagt at vi har vært positive i alle år med tanke på strukturering også for den delen av flåten, for det er en viktig flåte å modernisere. Det er også viktig at flåten med fartøy under 11 meter får et så stort ressursgrunnlag at man kan bygge seg nye båter og få mer moderne arbeidsplasser. Vi skal lytte til fylkeslagene, bl.a. Nordland Fylkes Fiskarlag, som har sagt at det kan være problematisk med tanke på rekruttering. Vi er positive til dette, men vi stemmer ikke for forslaget. Vi vil ha en utredning med tanke på rekrutteringsdelen her.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Det er nesten sånn at det ikke burde være lov å skrive spørsmål til replikkrunden før man har hørt innlegget til taleren. Nå redegjorde jeg forholdsvis klart om sjømatmeldingen vår, hva meningen er med den. Det er ingen omkamper. Det er ikke sånn at vi sier noe i merknadene i saken, og så sier vi noe annet i sjømatmeldingen. Sjømatmeldingen bruker vi for å kommunisere ut til næringen hva vi mener er retningen for sjømatnæringen. Det er faktisk litt uærbødig av representanten. For det første sier hun at landbruksmeldingen ikke ble godt mottatt. Den ble veldig godt mottatt. Hvis den ikke hadde blitt godt mottatt, hadde ikke Høyre vært det nest største partiet blant bøndene på meningsmålingene. Vel er vi slått dyktig ned i støvlene av Senterpartiet – det lever vi godt med – men det er faktisk sånn at Høyre er et parti å regne med også blant bøndene. Det vil være sånn at Høyre virkelig er å regne med når vi har levert meldingen om sjømatpolitikken vår til næringen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Jeg skal ikke bruke det billige retoriske poenget om dobbeltkommunikasjon, men jeg skal gi representanten Holmelid mulighet til å oppklare litt på vegne av SV. På det mye omtalte jubileumsårsmøtet til Norges Råfisklag i Tromsø var vi i en paneldebatt, en rekke politikere. Der var det også en frisk, ung politiker fra Troms som representerte SV. I debatten, da vi begynte å diskutere struktur, ga han klar beskjed om at SV var imot strukturordningen, SV gikk til valg på å reversere den, og på at man var imot alle former for liberalisering i denne næringen. Nå har SV i regjering varslet at man går for strukturmodellen. Kan man forvente at SV vil drive en valgkamp, eventuelt komme i en ny regjering, som skal starte å jobbe mot struktureringen igjen?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Leveringsforpliktelsene har i månedsvis vært et viktig og hett tema nordpå. Formålet med leveringsforpliktelsene er at industrien skal få egnet råstoff på land, slik at de skal kunne produsere lønnsomme produkter og holde folk på landanleggene i arbeid. Med regjeringens ferskfiskstrategi og med de nye tankene i sjømatmeldingen – om å satse mer på levende lagring av bl.a. torsk, slik at man kan strekke produksjonen og ha råstoff tilgjengelig når markedet vil ha det – mener representanten at det å vurdere om kystflåten kunne få en del av de rettighetene som det i dag er knyttet leveringsforpliktelser til, kunne egne seg til å oppfylle flere av regjeringens visjoner? Kystflåten kan fiske levende fisk, kystflåten kan levere fersk fisk av ypperlig kvalitet, og kystflåten er faktisk også såpass liten at den kan levere til alle de kaiene som i dag påberoper seg leveringsplikt.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
I et bærekraftperspektiv snakker man om økonomisk bærekraft, økologisk bærekraft – gjerne sosial bærekraft. Når det gjelder havbruksnæringen, har man over år vokst, innovert og forbedret seg miljømessig på bærekraft. Nå er man kommet til det punkt at man først skal stille kravene, så er det kanskje mulighet for at man kan få være med, og så skal man ikke få informasjon om mulighetene for vekst hvis man får en konsesjon. Vi har foreslått at vi kikker på en modell der man har mer forutsigbar vekst, samtidig som det følger strenge bærekraftkriterier med den – å bruke forutsigbar vekst og mulighet til økt produksjon og økt lønnsomhet samtidig som man forsterker modellen for å innovere innen miljøbærekraft: Ser statsråden at det kan være en vei å gå, sånn at vi i hvert fall når den veksten vi vil ha?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Jeg skal bare kort kvittere ut en del av de innspillene som har kommet i dag. Når det gjelder næringspolitikk, er det et viktig poeng for Høyre at den i størst mulig grad skal være forutsigbar, og at rammevilkårene for næringsdrivende skal være så langsiktige som mulig. Det er også en del av de tingene vi har vektlagt i merknadene våre. Så var næringskomiteens leder, Terje Aasland, oppe og kritiserte Høyre for at vi ikke hadde lagt fram vår egen sjømatmelding nå, og sa at Stortinget må vite hva som er Høyres politikk. Vel, Stortinget vet hva som er Høyres politikk gjennom de forslagene vi har fremmet i løpet av denne fireårsperioden, og gjennom de merknadene vi har levert i innstillingen til stortingsmeldingen. Det er ikke sånn at næringskomiteens leder ikke har vært med i prosessen og ikke evner å lese merknader. Den sjømatmeldingen vi leverer, leverer vi for å kommunisere ut hva som er vår næringspolitikk – som vi har sagt tidligere i dag – og den skal komme. Så et lite poeng i forbindelse med evigvarende kvote: Det er for så vidt en viktig debatt, men husk på at evigvarende kvote ikke gir evig liv! Det kan man av og til få inntrykk av i debatten. Det er ikke slik. Det er snakk om et regnskapsmessig spørsmål som går på hvor lenge du skal ha retten til å fangste, og hva slags avskrivningsregler som økonomisk skal brukes i regnskapet. Til debatten om evigvarende kvote, og at det da var noen som satt på den i 400 år: Så galt er det faktisk ikke. Men regnskapsmessig er det et viktig poeng, det kan jeg være med på. Så til slutt til representanten Olsen fra Finnmark når det gjelder leveringsforpliktelsene: Jeg er klar over at det er behagelig å lime oss til at vi er uklare her. Nå er det slik at vi har fremmet forslag i Stortinget om en gjennomgang av leveringsforpliktelsene, med det mål å få en forskrift som oppfyller formålet med leveringsforpliktelsene. Der er alle enige. Dette råstoffet skal på land, og det skal skape aktivitet på land. Så blir vi beskyldt for å si flere ting. Erna Solberg har sagt at der det foreligger en forpliktelse for en rettighet, skal forpliktelsen overholdes – enkelt og greit. Det mener Høyre – det har jeg sagt, det har Svein Flåtten sagt, og det har Erna Solberg sagt. Hvis dere ikke tror det, er det ok. Men i utgangspunktet er det så enkelt vi har sagt det, og vi mener det er på tide med en gjennomgang av leveringsforpliktelsene. Forskriften, slik som den foreligger i dag, passer ikke med tiden vi lever i. Vi registrerer at statsråden har kommet fram til den samme konklusjonen, så den jobben er nå startet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Når det gjelder leveringsplikten, er det faktisk slik at det er kaier som påberoper seg rett til kvoter. Hvis man følger med i media der oppe, vil en se at sist var det bruket i Kiberg som mente at det ville ha en del av en kvote. For å være mer spesifikk: Det skulle ha en tredjedel av det som fra før het Kerak-kvoten, som var en tråler. Kiberg er faktisk også i den situasjonen at der er det ikke mulig å komme inn med en tråler. Det er litt av det kompliserte bildet vi beskrev da vi ba om en gjennomgang av leveringsforpliktelsene. Så tilbake til komiteens leder, Aasland – om årsberetningen osv. Vi har altså varslet at hvis komiteens leder vil finne ut hva som er Høyres politikk, bør han følge med i komitébehandlingen og lese merknadene og meldingen slik som de foreligger, og slik som det vil bli vedtatt i kveld. Det er et godt innspill for en politiker. Men så finnes det noen utenfor huset her som gjerne vil få dette kommunisert på en annen måte. Til dem skal vi levere den alternative sjømatmeldingen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-10:
Få, om noen, debatter skaper mer temperatur, engasjement og voluminøse innlegg i fiskerikretser enn de som har råfiskloven som tema. Loven omtales som fiskernes grunnlov. Den ga en gang fiskerne monopol på fangst og førstehåndsomsetning av fisk. I tillegg var det en åpning i loven for at fiskerne selv skulle kunne få lov til å sette minstepris. Dette var ment som et sikkerhetsnett og for å øke forutsigbarheten i driften. Sjømatnæringen er i dag en global næring der åpenheten om markedspris er en helt annen enn for 75 år siden. Mulighetene for å transportere råstoff gir også fiskerne en helt annen forhandlingsposisjon i dag. Den siste og viktigste forståelsen i dette bildet er at det nok nå mer er hva markedet er villig til å betale, som avgjør hva prisen nedover i verdikjeden blir. Denne forståelsen blir det viktig å jobbe fram i tiden som kommer. Den nye fiskesalslagsloven er mangesidig. Den gir fiskerne i lov rett til fangst og førstehåndsomsetning av fisk, inkludert valg av salgsform, og minsteprisinstituttet. Men i tillegg til dette pålegger den fiskerne via sine salgslag en rekke forpliktelser. Loven forplikter fiskerne til å skaffe seg tilstrekkelig markedskompetanse og benytte seg av denne. Råfisklaget forvalter fiskernes markedskompetanse. Den forplikter i prisfastsettelsen å hensynta de neste leddene i verdikjeden, slik at man kan oppnå lønnsomhet i alle ledd. Man har altså ansvar også for at arbeidsplassene på land får levelige rammevilkår. Jeg skal gjøre det kort, siden det er sent på kvelden. Det er sånn at målet med loven går litt parallelt med den store visjonen: en godt betalende forbruker som velger norske sjømatprodukter fordi de har best kvalitet, er enkle å tilberede og inngir tillit til at de er fangstet av bærekraftige bestander. Når vi dit, er vi kommet dit vi vil. På vegne av Fremskrittspartiet fremmer jeg deres forslag. Og så vil jeg bare kort legge til at saken fremmes av en samlet komité.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Jeg kan absolutt avkrefte at vi skal tvangsselge aksjer. Når det er sagt, burde spørsmålet kanskje ha vært stilt på en annen måte. Representanten Nesvik stilte spørsmålet: Hva vil skje hvis man bryter allerede inngått avtale? Dette regelverket og disse forskriftene er nå på høring – med høringsfrist 20. juni. Det vil helt naturlig være akvakulturloven – og de sanksjonene vi har i akvakulturloven – som vil komme til anvendelse. Det vil komme an på den sanksjonsrekken man eventuelt har, og i ytterste konsekvens er det opplagt at inndragning av konsesjon kan være et virkemiddel. Jeg legger til grunn at selskapene innretter seg etter de avtalene som er inngått på dette området. Jeg registrerer at det mest berørte selskapet syntes at det var kloke, men tøffe krav man satte i et nytt eierskapsbegrensningsregelverk.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Det er mulig at det er langt på dag og jeg ikke er helt med, men jeg er litt i tvil om hva spørsmålet egentlig var. Det skal jeg ta på min kappe. Det vi har gjort når det gjelder vekst, er nettopp å stille krav til framtidig vekst på miljømessig bærekraft. Her må man innfri på en del miljøparametrer. Det handler ikke minst om at fisken skal være inni merden, at man godtgjør så rømningssikre anlegg som mulig, og at man godtgjør at man har nye, gode løsninger knyttet til lus. Så blir det opp til de forskjellige aktørene å vise at de har løsninger som tilfredsstiller det. Jeg tror det er en ganske vanlig metode for å nå viktige målsettinger på forskjellige områder. Industrien – det vi kan kalle den gammeldagse industrien – har vært trukket fram. Bilindustrien er kanskje det beste eksempelet, der man har stilt krav om miljøresultater.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Det vi har sagt og skrevet, er at det er en interessant måte å se på framtidig avgrensning på. Men nettopp med bakgrunn i at det her er ting vi må avklare – hva det vil bety knyttet til f.eks. lus og, ikke minst, hva det kan bety når det gjelder marked – har vi sagt at vi må gjennomgå noen grundige analyser av det spørsmålet. Det har vi varslet gjennom meldingen, og det er et arbeid vi selvfølgelig vil gjennomføre. Vi må ha god kunnskap om effektene av en gjennomsnittlig rullerende MTB. Men når det er sagt, har jeg veldig stor forståelse for – særlig når det gjelder den delen av laksenæringen som driver med videreforedling – at det er en stor utfordring for dem å være leveringsdyktige 364 dager i året med den faste MTB-en, slik den er nå. Men vi skal utrede effektene av det.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Hvis det er i orden, svarer jeg fra denne talerstolen, så sparer vi litt tid – det er sent på kveld. Som representanten Nesvik etterlyste, fikk jeg dessverre ikke tid til å svare på spørsmålet i replikkrunden. Jeg tror jeg husker rett, at vi har hatt diskusjon rundt akkurat det samme temaet knyttet til en annen debatt, men iallfall, det vi har åpnet opp for, er først og fremst en prøveordning, kall det det, for å se om det er mulig å kunne ha settefisken på land, opp til 1 kg. Så langt, med forbehold om at jeg ikke har totaloversikt, har det vel ikke vært, for å si det på folkelig språk, et renn av henvendelser for å få etablere den produksjonen. For å si det sånn, med min kunnskap om oppdrettsnæringen tror jeg heller ikke at dette blir en landbasert matfiskproduksjon, i den forstand at det ikke vil være økonomisk bærekraftig. Da vi ga mulighet til å ha settefisken på land lenger, var det rett og slett ut fra det synspunkt og den tanken at det ville redusere ikke minst luseplagen, at en kan ha fisken, altså da settefisken, på land etter at den verste lusesesongen er over. Logisk sett skulle en tro at i hvert fall det var mulig. Men så får vi nå se hvor stor interessen er. Det er uansett sånn å forstå at det er settefisk på land og ikke matfiskproduksjon vi snakker om i forbindelse med det spørsmålet, når en skal drive på land.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Regjeringen har lagt fram en lovproposisjon om ny lov om førstehåndsomsetning av viltlevende marine ressurser. Hovedtrekkene i råfiskloven er videreført, men forslaget innebærer at vi får en ny og moderne lov som er harmonisert med de to andre sentrale lovene som gjelder for fiskerinæringen. Den nye formålsparagrafen utvider lovens formål ved at det framheves at loven skal medvirke til en bærekraftig og samfunnsøkonomisk lønnsom forvaltning. Loven har en større dimensjon enn bare å sørge for gode og stabile priser for fiskerne. Den skal bl.a. sikre en rimelig fordeling av inntektene fra markedet mellom fisker og industri. Dette vil sikre stabile rammer for omsetningen, noe som er til fordel for både fiskersiden og industri- og flåtesiden. I tillegg framheves salgslagenes samfunnsansvar gjennom deres kontroll av ressursuttaket. Lovforslaget har bestemmelser om fastsettelse av minstepris og om prosedyren som skal følges ved eventuell uenighet mellom partene. Salgslagene er, som før, gitt det siste ordet, dersom det ikke oppnås enighet, men først etter at det er gjennomført mekling. Jeg opplever at mye av debatten har dreid seg nettopp om fastsettelsen av minstepris. Jeg understreker at loven inneholder mer enn det. Jeg erkjenner at det er viktig, men jeg tror vel at normalen er – og dette har gjeldt i de fleste tilfellene i mange år – at partene har blitt enige i forhandlinger. Jeg må få trekke fram noe representanten Nesvik sa i et innlegg i sakene vi behandlet før denne, og det var at fiskesalgslagene ikke fungerer optimalt for å få ut best mulig pris for best mulig råstoff. Da må nesten spørsmålet bli om representanten Nesvik er misfornøyd med minsteprisen, for vi snakker virkelig om fastsettelse av minstepris og ikke hva som er mulig å få ut i et marked. Til sist vil jeg nevne at den nye loven gir hjemmel til å pålegge salgslagene å utøve kontroll med kvaliteten på råstoff. Målet med det er å bidra til å øke kvaliteten på fangsten som leveres. Lovforslaget vil etter min mening innebære en viktig oppdatering av regelverket for førstehåndsomsetning av viltlevende marine ressurser.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Bare noen korte merknader til representanten Nesvik om sjøpattedyr: Det kan hende det hadde vært greit å få belyst situasjonen omkring sjøpattedyr igjen, men etter det jeg kan huske, er det ca. tre og et halvt år siden vi sist behandlet en sjøpattedyrmelding i Stortinget, Nesvik var saksordfører, og jeg tror merknadene og innstillingen fra den gang egentlig står seg ganske greit fremdeles. Det kan være ulik oppfatning av det, men jeg er enig i at sjøpattedyr er et vesentlig tema for Norge. Så til diskusjonen om leveringsforpliktelser og sjømatindustri. Jeg skal ikke gå inn på leveringsforpliktelsene. Det er godt nok uttrykt fra denne talerstolen. Jeg vil bare gjøre oppmerksom på at i sjømatmeldingen er det varslet at en ønsker å sette ned et offentlig utvalg for å gjennomgå – i full bredde – sjømatindustriens rammebetingelser. Det tror jeg i erkjennelsen av de utfordringene sjømatindustrien står overfor, er et helt nødvendig og riktig grep fra regjeringens side. Så var det greit å få avklart Høyres, skal vi si, beskrivelse av det som skal være en motmelding. Det vi nå har fått referert, er at det er en oppsummering av Høyres merknader og forslag de siste fire årene. Sånn sett er det kanskje mer en historiebeskrivelse de legger fram, eller, som vi kaller det i Arbeiderpartiet, en årsberetning, men ikke særlig spennende med tanke på fiskeripolitikk. Jeg står inne for det jeg sa innledningsvis i mitt første innlegg. Jeg mener at det som er lagt fram fra regjeringen, som regjeringspartiene nå slutter seg til innenfor et særdeles, skal vi si, vanskelig område å balansere, som fiskeripolitikken er, er en stortingsmelding om verdens fremste sjømatnasjon med særdeles høyt presisjonsnivå.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-06-10:
Gjennom sjømatmeldingen som vi nå behandler, viser regjeringen at den er opptatt av å styrke Norges allerede sterke posisjon som sjømatnasjon på det globale markedet, og på den måten ta et ansvar for å øke mattilførsel og styrke matsikkerhet i en verden med stor befolkningsvekst. Meldingen sier mye om hva dette vil kreve av oss og viser tydelig at behovet for kunnskap innenfor en rekke områder vil være stort i årene framover. Sjømatmeldingen er, slik vi ser det, en seier for mangfoldet, for de lokalt forankrede selskapene i havbruksnæringen. I Senterpartiet er vi svært tilfreds med at Arealutvalgets forslag om forvaltning at sjøarealene nå legges bort i sin opprinnelige form. Forslagene fra det såkalte Gullestad-utvalget favoriserte bokstavelig talt de største landsdekkende selskapene i havbruksnæringen, og derfor har vi kjempet en kamp mot dette. For de deler av landet som har mange små og mellomstore oppdrettere, mange med egne slakteri, ville dette utvalgets forslag kanskje ha betydd at disse etter tre års drift hadde måttet brakklegge anleggene det fjerde året, med den alvorlige konsekvens at salg av lokalt eide oppdrettsanlegg hadde vært eneste løsning. Dette kunne ha blitt svært utfordrende for vitale fiskerisamfunn langs kysten, når man vet hvilke enorme positive ringvirkninger lokalt eierskap i oppdrettsnæringen har. Fra Senterpartiets side har vi vært opptatt av de små og mellomstore lokalt eide havbruksbedriftene – at de får opprettholde sin aktivitet og får mulighet til vekst. Det har lenge vært en uttrykt bekymring blant de små og mellomstore oppdrettsselskapene for forslagene fra Arealutvalget, og det er derfor en stor lettelse for næringen at den nå kan se framover og styrke sin aktivitet. Senterpartiet har bestandig kjempet kampen på vegne av de mange små lokalsamfunnene langs kysten, og dette er særdeles viktig. Senterpartiet er også opptatt av å sikre en lønnsom tradisjonell fiskerinæring. Sjømatmeldingen varsler tiltak som styrker kystflåten for å sikre rekruttering og fornying. Vårt utgangspunkt for det arbeidet var å styrke kvotegrunnlaget for kystflåten mellom 11 og 15 meter, og å få mest mulig like ordninger for kystflåten over 15 meter. Senterpartiet har bestandig vært tilbakeholden og skeptisk til omfattende strukturpolitikk. For fartøy under 11 meter tar således ikke meldingen til orde for strukturering, noe vi i Senterpartiet er tilfreds med. Men meldingen varsler en utredning om kvotetilgang og lønnsomhet for denne flåtegruppen, noe vi mener er riktig, sett i lys av de utfordringene flåtegruppen har i dag. Til slutt: Senterpartiet er opptatt av å styrke lønnsomheten i sjømatindustrien, og vi synes det er positivt at det nå nedsettes et eget offentlig utvalg som skal komme med forslag til tiltak for økt lønnsomhet for denne industrien.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-06-10:
President! Ved de to siste voteringene ble det registrert feil. Jeg stemte for, men det ble registrert imot.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-06-10:
Det ble i hvert fall registrert slik at det ble motsatt av det jeg stemte.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Vi vet alle hvor viktig havets ressurser har vært og er i dag, og vil bli for Norge også i framtiden. Men når vi ser den tomme presselosjen, skulle man ikke tro at det var slik. Kysten er en utrolig viktig ressurskilde for oss alle. Derfor er det så viktig hva vi foretar oss politisk. Visjonen om å være verdens fremste sjømatnasjon er meget krevende, men dersom vi gir utviklingsmuligheter for en differensiert flåte, et levende kystsamfunn og en landbasert industri i toppklasse, er denne visjonen meget realistisk. Vi må ikke miste av syne den viktige distriktspolitiske rollen som fiskeriene og sjømatindustrien har hatt og har, og skal ha også i årene som kommer. Etter min mening er det intet som tilsier at dette i framtiden skal være en konkurransemessig bakdel – snarere tvert imot. Viktig i dette bildet er det at rekrutteringen til næringen blir slik at dette viktige potensialet kan utnyttes i tiden som kommer. Dette mener jeg nå følges opp på en god måte gjennom bl.a. rekrutteringskvotene. Bærekraftig forvaltning, god ressurskontroll og bekjempelse av ulovlig fiske osv. har bidratt til å styrke bestandene på en måte som alle nå ser gevinsten av. Dette skal den rød-grønne regjeringen ha honnør for. Den norske rekeindustrien består i dag av fem bedrifter. Tre av disse ligger i Troms fylke, og de er av stor betydning der. Dette er topp moderne bedrifter, men den internasjonale konkurransen er stor, og mangel på råstoff er en økende utfordring. Jeg synes det ville være veldig trist dersom en så tradisjonsrik og viktig del av fiskerinæringen skulle bli nødt til å stoppe driften av de grunnene. Derfor håper jeg at det framover jobbes med å finne gode løsninger som sikrer denne næringen gode driftsmuligheter. Jeg er veldig glad for at en samlet komité veldig klart har slått fast at de marine ressursene er fellesskapets eiendom. Slik skal det være. Havbruksnæringens betydning for våre kystsamfunn er udiskutabel. Etter min mening ligger det godt til rette for videre vekst i havbruksnæringen innenfor bærekraftige rammer langs kysten vår. For å ha bosetting, sysselsetting og verdiskaping trenger vi en framtidsrettet fiskerinæring, slik denne meldingen legger veldig godt opp til.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Dette er en god melding fra regjeringen, som viser bredden i næringen. Akvakulturloven legger et godt rammeverk for dem som skal drive med fiske. Sjømat er en av de viktigste næringene på Vestlandet. I Hordaland har vi oppdrettsanlegg inne i fjordene våre, og vi har villfisk – side om side. Så har vi store fiskebåtredere ute ved kysten, som i Austevoll kommune. Det er viktig at denne næringen er bærekraftig, som flere har vært inne på, med tanke på balansen mellom oppdrettsnæringen og det miljømessige – hensynet til miljøet. Hordalandsbenken her på Stortinget har jevnlig møter med næringen – med dem som representerer oppdrettsnæringen, og med dem som representerer de som har interesse for villaksen. Jeg ønsker å trekke fram et eksempel på hvordan man kan ta tak i villaksen for at den skal klare å holde seg, nemlig Vossolaksen. Man har hatt et prosjekt med Uni Research, som har jobbet iherdig med å få klekking av rogn på den stammen som Vossolaksen hører til. Jeg, som er fra Voss, husker disse engelske lordene som kom til Bolstad, og som var der for å fiske. Mitt poeng er at reiselivet og rammen dette har, og alle dem som har rettigheter i fjordene og i elvene når det gjelder laks og annen fisk, er viktig for at vi skal klare å holde rammene rundt miljø, sånn at begge deler kan være side om side. Da er forskningen særdeles viktig – det med ny teknologi, se på hvordan vi kan klare å stoppe rømning av laks eller annen oppdrettsfisk, og også det med lus. Der har vi kommet langt på vei. Jeg føler også at oppdrettsnæringen er imøtekommende og vil dette til livs. Er det mulig å få flere landanlegg, er det mulig å få flere lukkede anlegg til sjøs, og er det mulig å få anleggene lenger ut i sjøen? Dette er ting som vi må se på, og som også vil bedre det miljømessige. Er det mulig at vi kan bruke alternativ medisinering på fisken? Og ikke minst det med fôr: Hvordan skal vi fôre fisken som vi bruker til mat? Så skal det være lønnsomhet i alle ledd i verdikjeden når det gjelder fiskenæringen. Da er spørsmålet: Kan vi klare å ha mer foredling i Norge – er det mulig med tanke på den sterke konkurransen som er der ute? Et viktig poeng der er hvordan vi strukturerer flåten, noe som meldingen tar opp, og som er bra. Så til rammevilkårene i bransjen. Det at Hardangerfjordforskriften ble trukket tilbake, var fint for oppdrettsnæringen i Hordaland, men allikevel: Det å ha med seg hva som skal skje med villaksen, er viktig. Norge skal ha en internasjonal rolle når det gjelder matsikkerhet. Der må vi gå i front, for det har vi muligheter og ressurser til. Til slutt vil jeg gi honnør til dem som jobber med havrett – et politisk felt som også er med på å gjøre at Norge kan være en av verdens fremste sjømatnasjoner, ved at de legger til rette for norske rettigheter i havet.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
For å se framover må vi også se bakover. Da Høyres tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen gjorde trålernes leveringsplikt om til tilbudsplikt, gjorde han en stor urett mot fiskerisamfunnene som er avhengig av fiskeri. Det gjelder i særlig grad Nordland – og i enda større grad Finnmark. Bosettingen langs kysten av Finnmark skyldes kun en ting: stor tilgang til fisk. Trålerne som fikk de gullkantede trålkonsesjonene, tok i mot dem, og de var fullstendig klar over betingelsene. Fisken skulle leveres ved spesifikke anlegg, i angitte kommuner eller regioner. Hensikten var å skaffe råstoff til fiskeindustrien og aktivitet på land. Trålerne hadde leveringsplikt. Denne endret Svein Ludvigsen til tilbudsplikt. Tilbudsplikten ble etter hvert så uthult at svært lite av fisken som skulle komme på land i Finnmark, ble landet i Finnmark. Fisken havnet på frysehotell i Tromsø, i Ålesund eller andre steder, bare ikke der den skulle landes – i Finnmark. Kystbefolkningen i Finnmark har hatt ett legitimt krav: at fisken som er gitt til Finnmark, skal leveres til og skape aktivitet i Finnmark. Vi er glade for at Fiskeri- og kystdepartementet har hatt på høring endringer i leveringsbetingelsene for torsketrålerne, og at departementet jobber med disse endringene. Som representant for Finnmark forventer jeg innstramming. Jeg vet at når det først er gitt et frislipp, er det vanskelig å reversere. Men dette handler om fellesskapets ressurser og politisk styring av en næring. Politisk styring må også hensynta arbeidsplasser både på sjø og på land. I tillegg vet vi at markedssituasjonen for norsk fisk nå er svært vanskelig, med store kvoter, lave priser og en finanskrise i Europa – Norges viktigste marked. Jeg er litt forundret over Høyres uklare merknader, og det har vært Høyres stil i det siste. Høyre sier at det er uheldig at regjeringen, når den setter ned et utvalg som skal se på leveringsplikten, i løpet av et kort tidsrom kommer med ulike signaler til næringen. De sier ingenting om at det er uheldig og uverdig for kystsamfunnene at fisken som er konsesjonsbelagt og skal leveres til anlegg i f.eks. Mehamn, ikke kommer dit. Denne uklarheten har Frank Bakke-Jensen levert i hver eneste debatt om leveringsplikt, og hans parti, Høyre, fortsetter også i behandlingen av denne saken. Det er neppe uten grunn at Høyre ikke flagger sitt syn i denne saken. Frank Bakke-Jensen vet at det er en overveldende støtte i hele Finnmark til innstramming av leveringsforpliktelsene. Jeg imøteser innstrammingen og mener at konsesjonsvilkårene skal oppfylles.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Opposisjonens rolle er å gi posisjonen kritikk. Det er slik det skal være. Men noen ganger blir man litt forundret, for jeg kunne lese i Finnmarkspressen – før meldingen kom – at Høyres fiskeripolitiske talsperson, Frank Bakke-Jensen, var kritisk til meldingen, og han forventet ingen ting. Jeg lurte nesten på om mannen var blitt synsk, men det er i hvert fall et eksempel på å snakke ned en næring og en melding – før den kommer. Jeg synes det er bra at den samme Bakke-Jensen er mer positiv i salen, men han har hatt en replikkveksling med Irene Lange Nordahl som har vært forunderlig. Han stilte henne spørsmål om kystflåten kunne få en del av leveringsforpliktelsene for trålerne, og samtidig sa han at kystflåten er såpass liten at den kan levere til alle de kaiene som påberoper seg leveringsplikt. Dette utsagnet sier vel alt om Høyre og Bakke-Jensens holdning til saken knyttet til leveringsplikt. Det kan hende at Bakke-Jensen – i Høyres motmelding til sjømatmeldingen – kan opplyse forsamlingen om hvilke kaier som påberoper seg leveringsplikt. Det ville være interessant å få vite. Dette er en alvorlig sak for et fylke, og jeg synes utsagnet og spørsmålet fra Bakke-Jensen til Irene Lange Nordahl var meget underlig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Dette er en halvårlig øvelse som Stortinget gjør – en viktig og arbeidskrevende øvelse – men som heldigvis ikke bidrar til de store debattene i salen, fordi gjennomgangen av statsrådsprotokollene normalt gir som resultat at det meste ser greit ut. Jeg vil likevel ta en liten gjennomgang av statsrådets protokoller for tidsrommet 1. juli–31. desember 2012. Det begynner å bli veldig bra, men i motsetning til det en kanskje kan ha fått inntrykk av i media, har det ikke vært noen dissenser i regjeringen i denne perioden, så denne gangen har regjeringen vært ganske samstemt. Det er ett forhold som komiteen særskilt har merket seg. Det er at departementenes avslag på innsynsbegjæringer kan påklages til Kongen i statsråd i henhold til offentlighetsloven § 2. I denne kontrollperioden foreligger det ti slike klager til Kongen i statsråd. For at Kongen i statsråd skal kunne behandle disse klagene, er det naturligvis en forutsetning at Kongen i statsråd forstår hva klagene dreier seg om. I ett av disse tilfellene er den kongelige resolusjonen utferdighet på en sånn måte at det er helt umulig å forstå hva klagen egentlig dreier seg om, eller hva saken egentlig dreier seg om. Man har altså ikke evnet å sette statsrådet i stand til å vurdere innholdsmessig det klagen går ut på. Komiteen bemerker at det er viktig at departementene sørger for at den kongelige resolusjonen har en slik form at det er mulig for statsrådet rent faktisk å vurdere klagen. Det sier seg egentlig selv. Jeg må si jeg er noe overrasket over at vi har funnet dette tilfellet, for jeg forstår ikke hvordan statsrådet egentlig har kunnet ta stilling til denne saken uten å vite noe mer enn det man visste. Så har komiteen også denne gangen ved hjelp av Stortingets utredningsseksjon gjennomgått to forskrifter for å sjekke om de er i tråd med det som er Stortingets forutsetninger og hjemmelsgrunnlag. Det ene er forskrift om internasjonalt samarbeid i straffesaker, forskrift 2012–12-14-1227. Der konkluderer utredningsseksjonen med at forskriften ikke strider mot noen føringer eller forutsetninger gitt av Stortinget, hvilket komiteen er enig i og selvfølgelig er fornøyd med. I tillegg har utredningsseksjonen gått igjennom forskrift om pasient- og brukerrettigheter i fastlegeordningen, forskrift 2012–08-29-843. Der har utredningsseksjonen kommet med en uttalelse som jeg tillater meg å sitere litt fra: «Utredningsseksjonen mener at for å avskjære tvil om rekkevidden av hjemmelen, burde forskrift om pasient- og brukerrettigheter i fastlegeordningen vært hjemlet i helse- og omsorgstjenesteloven § 3-2 tredje ledd i tillegg til pasbrul § 2-1c fjerde ledd.» Komiteen har lyttet til utredningsseksjonen og ber departementet vurdere hvordan dette eventuelt kan følges opp. Det er altså ikke noen sterkere anmodning fra komiteens side enn det. Med det er denne enstemmige og grundig gjennomarbeidede innstillingen lagt frem til en slags debatt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-06-10:
Mitt innlegg gjelder kun Innst. 376 S, i en av de tre sakene vi behandler, og jeg har to merknader. Den første er den mest sjokkerende, og det er merknaden om Etterretningsbataljonen – E-bataljonen, som det visstnok heter. Jeg må si at jeg er som norsk borger skuffet og litt sjokkert over at Forsvaret handler i strid med norsk lov. Særlig gjelder det på et område som ofte særmerker autoritære regimer, nemlig å kartlegge og forfølge journalister. Journalisters jobb er å være kritiske til makten, dvs. den politiske makt, være kritiske til myndigheter og gjerne drive gravende journalistikk. Det kan være ubehagelig, og i regimer vi ikke liker å sammenligne oss med, bruker de militære metoder for å komme dette til livs. Dette minner om noe av det samme, og jeg liker det ikke. Jeg velger jo å tro at Forsvaret er kjent med norsk lov, men allikevel handlet i strid med den. Jeg er enig med representanten Kolberg i at svar på denne saken fortsatt henger i luften. Det nytter ikke i all evighet å henvise til at saken er under etterforskning, og at det vil komme resultater ut av det. Men jeg vil bare henstille til EOS-utvalget å forfølge denne saken videre, eller ha den under overvåking. Selv om Stortinget nå politisk tar en slags ferie i noen måneder, tror jeg nok at også forsvarsministeren må regne med å bli spurt om hva utfallet av saken var, utover det brevet som er sendt komiteen, hvor det vises til etterforskningen. Min andre kommentar gjelder det komiteen faktisk ber Stortingets presidentskap om å se på. Det gjelder en del forhold som jeg er usikker på om fungerer godt nok. Her går ikke vår henvendelse til statsråden, fordi EOS-utvalget jo er Stortingets kontrollorgan, og derfor er det Stortinget som må klargjøre dette. Derfor er henvendelsen rettet til presidentskapet. Jeg legger særlig vekt på de to første forholdene man vil be om i brevet, som er referert til i innstillingen på side 4, nemlig om ikke utvalget i dag faktisk «bør ha ubegrenset adgang til å kreve innsyn i alle dokumenter utvalget måtte mene er relevante». Man vil be om at «prinsippet om at etatene selv kan bestemme overfor utvalget hvorvidt dokumenter kan av- eller nedgraderes, kan innebære en potensiell begrensning i EOS-utvalgets rapporteringsmuligheter». Jeg regner med at det nye presidentskapet vil ta dette opp i en dialog med utvalget for å se på om dette er reelle problemer, og sørge for at eventuell lovgivning blir endret hvis det er nødvendig. Det er faktisk ikke en samlet komité som ber om dette. For én gangs skyld må jeg si at jeg ikke skjønner hva Fremskrittspartiet mener, for de skriver i innstillingen: «Disse medlemmer anser en slik henvendelse for å være et anliggende for de involverte partigrupper.» Ja, og jeg representerer Høyre. Derfor slutter jeg meg til den henvendelsen, og den naturlige måten å gjøre det på er faktisk gjennom innstillingen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-06-10:
Jeg vil også knytte noen merknader til årsmeldinga fra Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste. Etterretning er en nødvendig del av nasjonalstatens arbeid med å sikre befolkninga trygghet. Men etterretning er også som en løk. Det er skall på skall, og nye skall skapes innenfra til enhver tid. Det er altså mer enn krevende å ha demokratisk kontroll over en organisasjon som har, og må ha, en slik vekst. Det å sikre tillit gjennom demokratisk kontroll og ha demokratisk styring over dette, sånn at Etterretnings-, overvåknings- og sikkerhetstjenesten ikke går inn på tiltak som er knyttet til alminnelige personlige forhold eller sterke politiske meninger i et demokratisk ordskifte, er svært krevende. Det som er kommet fram gjennom EOS-utvalgets uanmeldte besøk hos Etterretningsbataljonen, er at det er lagret opplysninger om enkelte journalister. Det er publiserte nyhetsartikler, det er åpen informasjon. Det er ikke av de sterkeste forsømmelser eller de alvorligste brudd en kan gjøre, men ut fra dagens lovverk er det i strid med personopplysningsloven og med den norm vi har satt for hva som skal skje. Jeg har undret meg over hvorfor ikke etterretningsbataljonenes – ulike etterretningsbataljoner i Forsvaret – arbeid kommer inn under lov om etterretningstjeneste. Jeg hadde kanskje hatt lyst til å høre statsrådens forklaring på hvorfor det ikke er sånn, og om hun ikke bør drøfte det, slik at en har et tydeligere lovgrunnlag. Jeg vil også, som flere har vært inne på, understreke det som står i innstillinga, og som er sendt i brev til Stortingets presidentskap, om at en skal se på om ikke EOS-utvalget skal ha ubegrenset adgang til å kreve innsyn i alle dokumenter, noe som vil være med på å sikre den tilliten som er helt nødvendig for at vi skal ha trygghet for at alt foregår slik det skal – og tilsvarende at en også skal se på bruk av personer som tidligere har virket i EOS-tjenesten som bistandspersoner. Jeg vil helt til slutt si at det her er spørsmål om demokratisk tillit til en virksomhet som jeg vil karakterisere som et nødvendig onde, men som er helt nødvendig i enhver rettsstat, i enhver nasjonalstat. Men da må vi sikre at denne løken har en kontroll over seg, slik at den ikke får utvikle seg med ukulturer, i strid med det som er demokratisk vilje.