Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Det vi skal vedta i dag, er det fjerde og siste kulturbudsjettet i denne perioden. Det er tid for å oppsummere litt: Hva har skjedd? Hva er oppnådd? Hvilke mål er nådd i løpet av disse fire årene? Da den nåværende kulturministeren overtok høsten 2001, fikk hun i arv et kulturbudsjett som heldigvis ble videreført med unntak av noen kutt, et kulturbudsjett som foregående kulturminister, Ellen Horn, hadde lagt fram, og som inneholdt en betydelig satsing på kultur. Høsten 2002, derimot, ble det framlagt et statsbudsjett som var så dårlig på kultursiden at statsråden så seg nødt til på første side å skrive at en ikke engang oppfylte de ambisjonene hun selv hadde på kulturområdet. Høsten 2003 fikk vi beskjed om at det dessverre ikke kunne bli noen store satsinger i 2004 heller, fordi vi nå måtte vente på at kulturmeldingen ble behandlet. Det var meningsløst å sette i gang større satsinger før den store kulturmeldingen endelig var blitt behandlet våren 2004. Det var derfor med en enorm forventning vi så kulturbudsjettet 2005 i møte. Nå skulle endelig tre års ventetid være over. Det var som om adventstiden var slutt og julekvelden stod for døra. Dessverre må vi si at de forventningene ikke ble innfridd. Tvert imot ser vi på kulturbudsjettet at gode, viktige satsingsområder som er omtalt i kulturmeldingen, fortsatt skal vente til – jeg vet ikke, jeg – neste jul, eller i hvert fall en annen anledning. Det er noen få byggeprosjekter som får de store pengene, de andre får null – ikke engang prisjustering – eller attpåtil, på noen områder, kutt. Vi kan konkludere med at denne stortingsperioden langt på vei har vært et langt hvileskjær hva angår satsing på kultur. Der det har vært en satsing, er på de områdene hvor man følger opp tidligere vedtatte planer: Operaen, operabygget og en opptrapping av operavirksomheten, Nasjonalbiblioteket – gjennomføringen av bygging – og ABM-meldingen. Men selv her klarer man ikke å følge de vedtatte planene. Når det gjelder ABM, ligger vi nå 22 mill. kr etter skjema. Hvis man skal gjøre opp status for denne stortingsperioden, finner man at det er ett eneste lyspunkt som framstår som en stor satsing. Det er endringen i tippenøkkelen, som gir kulturområdet over 400 mill. kr ekstra. Men der kjempet jo som kjent statsrådens parti og de andre regjeringspartiene med nebb og klør for å hindre omleggingen. Hålogaland Teater tar også en vesentlig del. Vi husker imidlertid også her forhistorien, hvor statsråden først foreslo å utsette bygget på ubestemt tid, men etter hardt press fra opposisjonen i Stortinget og ikke minst fra hele Nord-Norge, kom Hålogaland Teater på plass i revidert nasjonalbudsjett et halvt år etter. I april i vår konkurrerte partiene her på talerstolen om å være mest offensiv på kultur. Vi hadde fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiets side lagt fram et 15 punkts program for en konkret, offensiv og målbar satsing på kultur. I forbindelse med den debatten sa statsråden i Dagbladet at det var å slå inn åpne dører, og at statsråden og regjeringspartiene var like ambisiøse. Saksordføreren sa i den debatten 1. april: «Hvis man ser på den ambisjonen som ligger i kulturmeldingen, betyr den også en dramatisk økning i årene som kommer.» Den dramatikken uteble i forslaget for 2005. Når det gjelder film, ser vi at filmproduksjonsfondet kuttes. Det som var statsrådens hjertebarn i kulturmeldingen, en utvidelse av innkjøpsordningen for sakprosa, er uteblitt. Det satses lite eller ingenting på musikk, pressestøtten står på stedet hvil. Det er veldig få ting igjen av «den monalege auken» som skulle komme i forbindelse med kulturmeldingens etterfølgelse. Det er så lite som skal til på kulturfeltet før vi får til et virkelig løft. Mens man på barne- og familiebudsjettet snakker om 2 og 3 milliarder kr i årlig økning for å få gjennomført et barnehageforlik, mens man på samferdselsbudsjettet snakker om 1–2 milliarder kr i økning for å komme på Nasjonal transportplans ambisjonsnivå, mens man over forsvarsbudsjettet kjøper fregatter som hver koster like mye som en opera, snakker vi om når det gjelder kulturbudsjettet, kanskje bare noen få hundre millioner, som kunne ha utgjort en enorm forskjell. Men det har man altså ikke fått til. Tvert imot, når man skal gjøre opp kulturbudsjettet for 2005, har man til og med tappet sparegrisen. Man tar 158 mill. kr ut av et fond fra Norsk Tipping. Det sier seg selv at dette kan ikke bli en varig finansiering av et driftsbudsjett for kultur, og jeg frykter for, hvis dagens statsråd får fortsette også i neste periode, hva som skal skje når det ikke lenger er den typen pengebinger å gå inn og tømme for å holde Kultur-Norge i gang. Heldigvis har opposisjonen en annen og langt sterkere vilje til satsing på kulturområdet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har i kulturbudsjettet gått sammen om en felles innledende partimerknad – og det tror jeg er ganske unikt – hvor vi beskriver vår satsing. Der sier vi: «Disse medlemmer går inn for at det skal satses mer på kunst og kultur enn det Regjeringen legger opp til. Disse medlemmer har utarbeidet Kulturløftet, som er en forpliktende og omfattende satsing på kunst og kultur de kommende 10 årene.» Vi putter penger der munnen vår er, for å si det på amerikansk. Vi følger opp i handling i budsjettet det vi sier med fine ord under behandlingen av kulturmeldingen. Det er jo det som teller for alle filmkunstnere, for forfattere, for musikere, for alle dem som jobber i kulturskolene rundt omkring i Norge, at vi faktisk i konkrete bevilgninger følger opp det vi sier med fine ord. Det finnes ikke en kunstner som lever av fine ord, bortsett fra kanskje forfattere, men det blir en litt annen betydning av begrepet. Det er de konkrete rammevilkårene som ligger i stipendordninger, i bevilgninger, i institusjonene, som teller. Fra Arbeiderpartiets side plusser vi på kulturbudsjettet med 200 mill. kr. Museene får 20 mill. kr av dem. Vi synes det er dramatisk at ABM-meldingen ikke følges opp. Vi har lovt alle dem som har gått inn i en tøff konsolideringsprosess, at det skulle følge penger med på veien. Da mener vi at det er et løftebrudd når man ikke klarer å følge med på det, og at dette faktisk kan sette hele konsolideringsprosessen i fare. Vi mener at norsk filmsuksess bør belønnes, ikke straffes. Det er jo spesielt at når Stortinget har påtvunget en ellers så skatteletteivrig regjering en ordning for film som gir 15,6 mill. kr i skattelette, da skal bransjen selv betale skatteletten krone for krone. Det skulle vært interessant å se om de kunne ha gitt andre, som ikke trenger skattelette, de samme rammebetingelsene, at de skal betale skatteletten sin selv. Vi, i motsetning til regjeringspartiene, ønsker en satsing på regionale filmfond. Det som statsråden har fått til, slaktes i budsjettet her, man tapper det fondet og putter det i andre øremerkede formål. Der plusser vi på 7,5 mill. kr. Norsk musikk får en omfattende ekstra satsing, festivalstøtte, innkjøpsordning for fonogram, en ny jazzscene og en riksscene for folkemusikk. Den frie scenekunsten har lenge vært svært underfinansiert. Vi vet at ordningen under Kulturrådet har mange ganger så stor søknad som bevilgning. Der plusser vi på med 20 mill. kr.Skal ifølge Giske være 10 mill. kr. Vi ønsker oss en egen ordning for dansekunsten. Vi synes at dansekunsten har vært et stebarn i scenekunsten, kommet i annen rekke i forhold til kunstformene. Vi ønsker en egen støtteordning, slik at dansekunsten får et løft. Det er spesielt at en statsråd som kaller seg frivillighetsminister, begynner sin karriere med nok et kutt på frifond. 17 nye millioner ryker, og det som Stortinget satte som forutsetning da tippenøkkelen ble endret, er brutt i hvert eneste budsjett, og det blir mindre penger til frivillig arbeid enn før. Vi svarer med å utjevne kuttet og også sørge for et instrumentfond på 10 mill. kr. Vi sørger også for å gi innkjøpsordningen en utvidelse i vårt budsjett, slik at det som kulturmeldingen omtalte som en av de viktigste satsingene, sakprosainnkjøp, kommer på plass. Kommuneøkonomien har vi ikke tid til å ta her, men forskjellen mellom regjeringspartiene og opposisjonen på venstresiden når det gjelder kommuneøkonomien, betyr også dramatisk forskjell i forhold til kultursatsing, særlig på et av de viktigste punktene i kulturløftet, nemlig satsing på kulturskolen. Med det tar jeg opp de forslag som vi er forslagsstillere til.