trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Mitt spørsmål går til statsråd Lysbakken. De siste dagene har NRK hatt flere reportasjer som viser til fattigdom blant unge innvandrere i Oslo. Det er selvfølgelig en bekymringsfull utvikling vi ser, som peker i retning av at en sosial underklasse dessverre er i ferd med å utvikle seg blant mennesker med innvandrerbakgrunn. Men dette er dessverre heller ikke noe nytt. Allerede under valgkampen i fjor kom Statistisk sentralbyrå, SSB, med en ganske oppsiktsvekkende rapport, som handler om innvandreres demografi og levekår i Groruddalen og Søndre Nordstrand, og som ser på en del problemstillinger fattigdomsmessig, men også avslører en del av problemstillingene og hva dette egentlig dreier seg om. Dette har selvfølgelig sammenheng med manglende integrering – og da snakker jeg først og fremst om økonomisk integrering, og at man klart og tydelig ser, som denne statistikken viser, at mens 50 pst. av etniske nordmenn er økonomisk selvhjulpne, er de tilsvarende tallene for ikke-vestlige innvandrere 33 pst. Arbeidsdeltakelsen blant ikke-vestlige innvandrere er svært lav. Mens etniske nordmenn har en arbeidsdeltakelse på 72,5 pst., registrerer man at enkelte innvandrergrupper er helt nede i 35,7 pst. arbeidsdeltakelse. Dette er de reelle utfordringene, og da denne fattigdommen som forplanter seg videre. Så snart dette ble et tema, var Fafo med en gang ute og sa at dette må vi gjøre noe med, vi må øke de offentlige ytelsene. Mitt spørsmål til statsråden blir dermed følgende: Hvordan vil man møte denne problematikken – vil man gjøre det gjennom ytterligere å øke offentlige ytelser som kommer innvandrere til del, eller ønsker man kanskje å stille strengere krav til dem?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Det som jeg tror er utfordringen her, er at man har konstruert et system – det heter den norske velferdsstaten – som jeg vil hevde er problematisk når vi kommer til det å føre en integreringspolitikk. Det å integrere seg handler faktisk om å gjøre en betydelig egeninnsats. Det er ingen lett prosess; det er noe man selv må gjøre en innsats for for å oppnå. Jeg tror at den problemstillingen man opplever i dag, er at for mange innvandrere blir økonomiske ytelser, det offentlige velferdssystemet, en hvilepute som gjør at man ikke tar tak i seg selv og gjør slik som man f.eks. ser at innvandrere gjør i USA, hvor man opplever en langt raskere økonomisk integrering, fordi den økonomiske motivasjonen i langt større grad er til stede – det er nesten et totalt fravær av offentlige ytelser. Ser statsråden denne problemstillingen? Jeg vil gjerne utfordre ham på litt mer ideologi her. Det er en problemstilling innebygd i sosialdemokratiet som gjør at kapasiteten for integrering rett og slett ikke er så høy som i sterkt kapitalistiske samfunn.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Hovedspørreren går inn på bl.a. dette med arbeidsmarkedet i USA kontra i Norge. Vi vet at i USA er det en langt større andel somaliere som er i arbeidslivet enn hva tilfellet er i Norge. I Norge sliter vi med å få somaliere inn i arbeidslivet. Vi har også fått presentert flere undersøkelser som viser at det norske arbeidsmarkedet er i ferd med å bli forholdsvis trangt, det er i ferd med å bli for smalt, og man ser også at det arbeidsmarkedet vi har laget, har ført til at funksjonshemmede, og ikke minst innvandrere, faller ut av arbeidslivet, eller i alle fall har store problemer med å komme seg inn i arbeidslivet. Vil statsråden ta de nødvendige samtaler og initiativ overfor arbeidsministeren for å se på mulighetene til et mer fleksibelt arbeidsliv som åpner opp for at flere med innvandrerbakgrunn kan komme inn i arbeidslivet?
Trond Helleland (Høyre), 2010-03-17:
Jeg er helt enig med statsråd Lysbakken i at det viktigste for å få barn ut av fattigdomsfella er at mødrene og hele familien er i arbeid. I Oslo gjøres det en rekke ting for å få dette til. Det er mange positive tiltak. Ett av tiltakene er på Familiesenteret på Grünerløkka, som oppsøker kvinner som har mottatt sosialhjelp gjennom lang tid, og gir tilbud om ettårig kurs i norsk, inkludering og språkforståelse. For å få alle til å møte opp har Oslo kommune ønsket å redusere sosialhjelpen ved manglende frammøte. Aktivitetsplikt er jo et viktig og godt prinsipp. Så opplever kommunen at fylkesmannen overprøver kommunens kutt i sosialhjelp. Staten undergraver med andre ord kommunens ønske om å bruke både pisk og gulrot. Vil statsråd Lysbakken rydde opp i dette og sørge for at kommunene får virkemidler som sørger for frammøte på kurs som gjør innvandrerkvinner i stand til å delta i arbeidslivet og løfte barna ut av fattigdommen?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-03-17:
Først må eg seie at eg er glad for at statsråden presiserer at me faktisk lykkast på mange ting med integrering, og at me faktisk òg har ganske høg arbeidsdeltaking blant innvandrarar. Det synest eg er viktig å få fram. Men det som eg er bekymra for, er at det er mange menneske som me veit me aldri klarer å få ut i arbeid. Det er menneske som treng hjelp på andre måtar. Derfor må eg seie at eg er skuffa over at Regjeringa ikkje kjem Kristeleg Folkeparti i møte og ønskjer ein nasjonal dugnad mot fattigdom. Spesielt når me snakkar om fattige barn og fattige innvandrarar, veit me at skal ein klare å lykkast med integrering, må ein klare å få dei ut på fellesarenaer. Der har me f.eks. eit forslag med tiltak som kan hjelpe dei til å delta på fritidsarrangement, idrettsarenaer osv. Barnetrygda er eit av dei viktigaste tiltaka. I dag er det slik at når sosialhjelpa skal reknast ut, blir det fråtrekk på grunn av barnetrygd, og alle familiar med barn får jo barnetrygd. Når skal Regjeringa rette opp den skeivheita, slik at når du får barnetrygd, skal ikkje det vere eit fråtrekk på sosialhjelpssatsane?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-03-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til statsråden: «I Romsdals Budstikke lørdag 6. mars kommer det fram påstander om at ansatte ved Statsministerens kontor tok kontakt med styreleder Per Sævik i Helse Midt-Norge RHF i løpet av 2005–2006 angående arbeidet med et eventuelt felles sykehus på Hjelset. Er det riktig at Statsministerens kontor tok kontakt angående denne saken med styreleder Per Sævik i Helse Midt-Norge RHF?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-03-17:
Statsministerens kontor skriver i e-post til Romsdals Budstikke at det er Helse- og omsorgsdepartementet som utøver eierstyring av helseforetakene, og ikke Statsministerens kontor. Statsministeren uttalte i spørretimen den 21. oktober 2009 at han mener det er veldig viktig i helsepolitikken at vi prøver å ha ryddighet i hvordan vi styrer, at det går veldig galt med helsevesenet dersom vi i denne sal skal peke på enkeltinstitusjoner og med det bidra til å avgjøre hvilke grupper og institusjoner som skal få avtaler eller bevilgninger, og at denne type politikk faktisk vil svekke det samlede helsetilbudet. Jeg registrerer svaret fra statsråden. Nå er det imidlertid framkommet påstander om at det ble tatt en telefon fra Statsministerens kontor til styreleder Sævik i 2006, der Helse Midt-Norge ble bedt om å stanse planene om et felles sykehus for Helse Nordmøre og Romsdal på Hjelset. Det er derfor svært viktig å få avklart om det er medarbeidere ved Statsministerens kontor som har foretatt en slik henvendelse. Jeg hører svaret fra statsråden, men det har vært veldig mye uryddighet og veldig mange løfter som har blitt brutt, både av statsråder og av statsminister i denne saken, som gjelder bygging av nye Molde sykehus. Betyr det at dette er en praksis som man vil fortsette med i Regjeringen?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-03-17:
Igjen tilbake til nevnte spørretime: Der var statsministeren opptatt av at bevilgninger til enkeltinstitusjoner ikke er politiske spørsmål. Dette forhindret imidlertid ikke regjeringspartiene og to tidligere statsråder fra å love i valgkampen i 2005 at de skulle bygge et nytt sykehus i Molde. Det forhindret heller ikke statsminister Jens Stoltenberg fra å love i valgkampen i 2007 at nye Molde sykehus skulle bygges så snart helseforetaket var i økonomisk balanse, og at det skulle bygges fra 2012. Vedtak om bygging er utsatt flere ganger. Alternativet med et felles sykehus, som Statsministerens kontor angivelig har stoppet i 2006, er på nytt aktuelt, og frustrasjonen blant innbyggere og ansatte i Helse Nordmøre og Romsdal er svært stor. Etter at det er brukt over 70 mill. kr til utredning og planlegging, sås det nå sterk tvil om prosessen videre, og det setter den trolig flere år tilbake. Opplever statsråden at Statsministerens kontor og Regjeringen har opptrådt ryddig i denne saken, og at det er i tråd med egne prinsipp? Og kan statsråden garantere at den prosessen som nå er igangsatt, ikke vil føre til at regionens samlede tilbud blir svekket?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Det er Helse- og omsorgsdepartementet som er ansvarlig for eierstyringen av helseforetakene. Det er således Helse- og omsorgsdepartementet som har den formelle kontakten med helseforetakene. På bakgrunn av det spørsmålet som er reist fra representanten Nørve, tok derfor mitt departement den 12. mars telefonisk kontakt med tidligere administrerende direktør i Helse Midt-Norge RHF, Paul Hellandsvik, og tidligere styreleder i Helse Midt-Norge RHF, Per Sævik. Verken Per Sævik eller Paul Hellandsvik kunne erindre at de i angjeldende periode hadde mottatt noen telefoner eller på annen måte blitt kontaktet fra Statsministerens kontor angående arbeidet med et eventuelt felles sykehus på Hjelset.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Nå er det slik at selv om noe står i avisen, skal man jo ikke alltid tro på det. Det vil jeg også tro at representanten Nørve har erfart. På bakgrunn av dette spørsmålet har vi også vært i kontakt med alle politiske medarbeidere ved Statsministerens kontor i den angjeldende tiden, men det er ingen som kan erindre at de har vært i kontakt med verken styreleder eller direktør. Jeg må derfor bare fastholde det som er sagt, at her har det ikke vært kontakt. Det er, som sagt, Helse- og omsorgsdepartementet som har dette ansvaret, og som har kontakt med helseforetakene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Det er jo nettopp på grunn av regionens samlede tilbud og innbyggernes behov at vi nå går en ny runde på sykehuset. Man går ikke en ny runde på alle punkter, men man ber om at bl.a. ett felles sykehus i regionen blir utredet, for hvis man ser på folketallet, ville det ideelle være å ha ett sykehus. Nå er ikke det alltid mulig i Norge å ha bare ett sykehus, men her er det også snakk om hvordan man skal klare å etablere gode og sterke fagmiljø, som kommer til å bli vår fremste utfordring fremover. Alle politiske partier, uavhengig av hvor mye penger man bruker på helsevesenet, er nødt til å ta inn over seg at det å etablere de gode fagmiljøene er til innbyggernes beste. Derfor må vi gjøre en grundig jobb her. At det er gjort utredninger, er ikke noen grunn for ikke å gå en ekstra sving. Jeg har sagt uttrykkelig når det gjelder det arbeidet vi nå gjør, at vi ikke har tatt noen beslutning på forhånd, men vi skal gjøre det så fort vi kan.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-03-17:
«I slutten av november og begynnelsen av desember 1972 pågikk en intens ubåtjakt i Sognefjorden. Hva som skjedde, og hvor ubåten kom fra, har aldri blitt offentliggjort. Hvordan vil statsråden nå, nesten 40 år etter, bidra til at sannheten endelig kommer fram?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-03-17:
Jeg takker for svaret, men mitt spørsmål går på avgradering av de siste dokumentene som er hemmeligholdt. Forsvarsministeren har tidligere vært tydelig på viktigheten av en offentlig debatt om Forsvaret, om offentliggjøring av Forsvarets dokumenter, og dette må vel være kroneksemplet på det. Jeg kan fra min side ikke se at det er noen presserende grunn til å fortsette hemmeligholdelse av nesten 40 år gamle dokumenter. Både teknologi og operasjonsmønster er endret, og forholdet til våre allierte og en eventuell eier av ubåten, f.eks. Sovjetunionen, vil også ha minimale konsekvenser nå. Jeg mener at NRK Sogn og Fjordane, som har bedt om innsyn i dokumentene, snarest må få det, og at Forsvaret må gå videre i et langt raskere tempo enn det som har vært gjort tidligere, for å få avgradert disse dokumentene. Allmennheten har interesse av og rett til å vite hva som faktisk fant sted.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-03-17:
Det er positivt. Jeg ser også for meg at interne vurderinger, også sikkerhetspolitiske interne vurderinger, som nå nesten er 40 år gamle, er foreldet, og dermed er det operasjonsmønsteret man hadde tilbake til 1972–1973, av en slik karakter at det ikke vil ha konsekvenser for verken rikets sikkerhet eller for den saks skyld for det politiske miljøet i Norge i dag. Men det vi må få på plass, er en sannhet – endelig sannhet – om hva som faktisk fant sted. Det er mennesker som har fått sin troverdighet satt på spill og under press, fordi de ikke ble trodd på hva de så i 1972. Det har også vært en lang rekke rykter som med fordel nå kan avkreftes, dersom de siste dokumentene faktisk gjøres åpne og tilgjengelige for allmennheten. Jeg vil be forsvarsministeren love at hun vil gjøre sitt ytterste for at disse dokumentene avgraderes snarest mulig.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Saken om leteaksjonen etter en ubåt i Sognefjorden i november 1972 har igjen blitt aktualisert. Både utenrikskomiteen og forsvarskomiteen i Stortinget ble orientert om saken allerede den 28. november 1972. Videre svarte daværende forsvarsminister, Johan Kleppe, i ukene etter hendelsen på spørsmål fra flere stortingsrepresentanter om ulike forhold knyttet til hendelsen. Forsvarsdepartementet viste til gjeldende regelverk for håndtering av denne type situasjoner og til at Forsvaret hadde håndtert situasjonen på en god måte. Departementet understreket videre at regjeringen raskt hadde blitt informert om en mulig fremmed ubåt, og at samarbeidet med militære myndigheter hadde fungert meget bra. Det ble også vist til at man, på bakgrunn av innsamlet informasjon, mente å kunne bekrefte at det hadde vært en fremmed ubåt i Sognefjorden i angjeldende tidsrom. Ubåtens nasjonalitet lot seg imidlertid ikke fastslå. Denne informasjonen ga Forsvarsdepartementet også til ulike medier. Det har i ettertid ikke framkommet noe nytt i saken siden 1972–1973. I oktober 2006 ble for øvrig ytterligere informasjon om hendelsen i Sognefjorden avgradert og gjort tilgjengelig for offentligheten. Det avgraderte materialet bekreftet tidligere konklusjoner. Så langt jeg kan se, har derfor relevant informasjon om saken blitt framlagt i det offentlige rom. Forsvarsdepartementet vil nå likevel gjennomgå det materialet som fortsatt er gradert, med sikte på ytterligere avgraderinger. Det er en utfordring å overvåke vår langstrakte kyst og ivareta norske interesser i tilstøtende farvann. Derfor er observasjoner fra kystbefolkningen meget viktig for å ivareta denne oppgaven på best mulig måte. I tilfeller hvor norsk suverenitet krenkes, eller hvor det er mistanke om dette, vil Forsvaret alltid reagere med tilpassede virkemidler, om nødvendig med makt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Jeg deler det synet at åpenhet også i Forsvaret er viktig. Dette er en historisk interessant sak, og det er riktig at det fortsatt er materiale vedrørende denne saken som ennå ikke er avgradert. Dette materialet omfatter bl.a. interne vurderinger mellom departementene og for regjeringen, sikkerhetsvurderinger og operative forhold i Forsvaret. Likevel vil jeg forsikre spørreren om at departementet nå vil vurdere dette materialet med sikte på avgradering.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Det initiativet overfor departementet er allerede tatt, med sikte på å praktisere de regler rundt meroffentlighet som er vedtatt i denne sal. Som jeg sa, deler jeg det synet at åpenhet er viktig for å få ikke bare fakta fram, men også for å hjelpe til med å stoppe eventuelle rykter. Disse dokumentene vil det bare være aktuelt å holde tilbake informasjon fra om det skulle være noe i norsk lov som tilsier det. Men i lys av at dette er en 38 år gammel sak, deler jeg spørrerens syn på at det ikke bør kunne være til stort hinder for at dokumentene offentliggjøres.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Forsvarets musikk har en viktig samfunnsmessig betydning som kulturinstitusjon. Regjeringen har derfor styrket musikken med 21,5 mill. kr de siste fire årene, slik at det i 2010 – altså i år – samlet er bevilget 124,2 mill. For budsjettåret 2009 har imidlertid musikken brukt mer penger enn de ble tildelt av Forsvaret, og har hatt et høyere ambisjonsnivå enn det var grunnlag for. Det er ikke korrekt at bevilgningen til Forsvarets musikk er redusert med opptil 50 pst. i år, slik representanten Eriksen Søreide hevder. Reduksjonen fra 2009 til 2010 blir kompensert ved at Forsvarets avdeling for kultur og tradisjon dekker utgiftene for fire årsverk for Forsvarets musikk. Jeg er opptatt av at økonomien i Forsvaret styres på en god og bærekraftig måte. Det er da helt avgjørende at aktiviteten holdes innenfor de bevilgninger som virksomheten har til disposisjon. Som en følge av budsjettoverskridelsene i Forsvarets musikk i 2009 arbeider Forsvaret med tiltak som skal sikre at aktivitetsnivået er i samsvar med de bevilgninger som musikken er tildelt. I tillegg, og i tråd med vanlige prosedyrer, vurderes det også hvordan forsvarsmusikkens merforbruk i 2009 skal dekkes inn i år. Forsvarssjefen leder denne prosessen, og er i gang med å identifisere aktuelle tiltak. I dette arbeidet har jeg gitt føringer om at det ikke skal foretas reduksjoner i bemanningen i musikkorpsene. Gitt at Forsvarets musikk brukte mer penger enn de var tildelt, vil aktiviteten naturligvis likevel reduseres noe sammenlignet med 2009. For å ivareta en bærekraftig økonomistyring er det nødvendig å iverksette tiltak som tilpasser ambisjonsnivået i Forsvarets musikk til vedtatte rammer. La meg avslutningsvis understreke at Forsvarets musikk utvikles i tråd med intensjonen i St.meld. nr. 33 for 2008–2009 om Forsvarets kulturvirksomhet. Jeg har full tiltro til at forsvarssjefen vil gjennomføre de nødvendige tiltakene for å håndtere musikkens merforbruk i fjor i tråd med regelverket.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Om jeg hørte spørreren riktig, ble det pekt på at det var fem korps som kunne få kutt i budsjettene på opptil 50 pst., og det var viktig for meg å understreke at det ikke er korrekt at bevilgningene til Forsvarets musikk er redusert med opptil 50 pst., slik det kunne være mulig å misforstå den setningen i spørrerens spørsmål. Men så til aktiviteten. Som jeg allerede har nevnt, holder Forsvaret på med å identifisere tiltak for å gjenopprette balansen mellom ambisjonsnivå og budsjettrammer. Jeg kan derfor ikke gi noe konkret anslag for omfanget på det nåværende tidspunkt, men mulige tiltak kan være omlegging av aktivitet ved å redusere reisevirksomhet og ved å utnytte de faste øvings- og konsertfasilitetene bedre. Men dette må også vurderes helhetlig sammen med andre tiltak, og det jobbes med tiltak som i minst mulig grad rammer musikkens viktigste publikumsrettede produksjoner.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Jeg er vel litt i undring her, men det kan vel ikke være slik at jeg skal forstå representanten fra Høyre slik at vi ikke skal jobbe med å sikre god budsjettkontroll. Jeg tror det er helt sentralt for Forsvarets musikk, og for at vi skal kunne sikre at vi gjennomfører på en god måte det høye ambisjonsnivået som også Forsvarets musikk har som en del av den totale kultursatsingen i Forsvaret. Da må vi ha en riktig balanse mellom denne ambisjonen og ressursene og hvordan det operasjonaliseres. Der jobber vi nå med sikte på å utvikle gode tiltak for å få dette på plass raskest mulig, og uten at det får konsekvenser verken for stillingsnivået eller aktivitetene i større grad enn det jeg har nevnt, knyttet til at vi prøver å utnytte øving og aktiviteter som allerede er planlagt, på best mulig måte. Men det er altså ingen kutt i stillinger.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-03-17:
«For under ett år siden la Regjeringa fram St.meld. nr. 33 for 2008–2009 «Kultur å forsvare» Om kulturvirksomheten i Forsvaret frem mot 2020, der det var betydelig omtale av viktigheten av blant annet Forsvarets musikk. Det ble lagt til grunn en opptrapping av virksomheten, og Stortinget støttet dette. Nå kommer meldinga om at de fem korpsene får et kutt i budsjettene på opptil 50 pst. på grunn av den svært anstrengte økonomien i Forsvaret, og at dette vil ramme all publikumsrettet aktivitet. Anser statsråden at dette er i overensstemmelse med Stortingets vedtak?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-03-17:
Jeg takker statsråden for svaret, men hun kom nok i skade for å si at jeg hadde ment at Forsvarets musikk hadde fått et kutt på 50 pst. i 2009. Det har jeg ikke sagt. Jeg stiller spørsmålet på bakgrunn av de bekymringsmeldingene vi får for budsjettåret 2010, der det varsles et nedtrekk på ca. 50 pst. I St.meld. nr. 33 står det at man skal videreføre satsinga på publikumsrettede aktiviteter, man skal styrke korpsenes kunstneriske uttrykk og repertoar, herunder en gradvis opptrapping særlig av de minste korpsenes besetning. Det vi nå ser, er at det ikke er penger til en eneste publikumsrettet aktivitet etter sommeren. Vi kommer til å ha korps som ikke har råd til å øve. De beholder sin ansettelse, men de har altså ikke råd til å øve og trene på det å være korps. Vi vet hvor viktig korpsene er for forholdet mellom Forsvaret og det sivile samfunn. Da er jo spørsmålet hva forsvarsministeren vil gjøre for å sørge for at det blir publikumsrettet aktivitet og konserter også etter sommeren 2010.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-03-17:
Jeg synes det blir litt spesielt å mene at Forsvarets musikk har hatt et for høyt ambisjonsnivå. Jeg kan ikke forstå at det skal være et høyt ambisjonsnivå å ligge på det samme ambisjonsnivået som ligger i meldinga, og som må være naturlig for et korps, altså å drive publikumsrettet virksomhet. Problemet her er at Forsvaret har for dårlige bevilgninger, og det går også ut over Forsvarets musikk. Det var et enstemmig storting som støttet den meldinga som ble lagt fram. Men Høyre var det partiet som advarte om at grunnet den generelle bevilgningssituasjonen i Forsvaret kom det sannsynligvis også til å ramme Forsvarets musikk. Derfor syns jeg det er litt spesielt å skyve forsvarsledelsen og Forsvaret foran seg når de må argumentere for innstramninger som må gjøres på grunn av generelt for dårlig økonomi i Forsvaret. Det er altså slik at det vi ser konturene av for Forsvarets musikk nå, er en betydelig nedeskalering av virksomheten som først og fremst rammer den publikumsrettede aktiviteten, og som dermed sparker bena under den stortingsmeldinga som Stortinget enstemmig har sluttet seg til.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
«I Statens vegvesens nye handlingsprogram for 2010–2013 er ikke krysset på E18 gjennom Bamble prioritert. Betyr dette at statsråden vil nedprioritere trafikksikkerhetstiltak på gamle E18 selv om det vil ta mange år før ny vei er på plass?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Jeg vil takke statsråden for svaret, selv om det for så vidt var feil kryss statsråden var opptatt av. For poenget er nemlig at i handlingsprogrammet for forrige periode, som også gjaldt 2010, 2011 og 2012, så lå Rønholtkrysset inne i 2011. Det er nå tatt ut av handlingsprogrammet. Det betyr at det krysset er nedprioritert. Jeg registrerer at statsråden også sier at hun ikke ønsker, og faktisk vil vurdere ikke å sette i gang, fulle tiltak på en del av disse kryssene. Jeg har lyst til å utfordre statsråden, fordi dette er et svært ulykkesutsatt kryss. Det er et kryss som er veldig farlig, og hvor man faktisk også kjører både med skolebarn og andre. I tillegg har jeg lyst til å utfordre statsråden på dette med gang- og sykkelveier langs E18. Dette er en utrolig farlig strekning, hvor det i enkelte perioder av året kjører over 1 700 biler hver eneste time. Det medfører store utfordringer for skoleelever og andre som ferdes langs veien. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på om ikke hun vil ta dem på alvor og sørge for å få på plass en gang- og sykkelvei, og få på plass Rønholtkrysset.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er i hvert fall greit å få avklart at det er flere kryss som også er veldig utfordrende langs denne veien. Jeg vet også at statsråden i løpet av kort tid vil bli invitert til å bli med på en sykkeltur. Alle stortingskandidatene var med før valget sist og kjørte på sykkel på denne strekningen, og det var nok en skremmende opplevelse for mange. Jeg håper virkelig at statsråden vil ta imot den invitasjonen som kommer, og jeg skal gjerne være med og sykle sammen med statsråden, nettopp for å se hvilken utfordring det er å være skolebarn eller andre og sykle langs E18. Det er en farefull ferd, som jeg har lyst til å utfordre statsråden til å bli med på, sånn at vi sammen kan få på plass gang- og sykkelvei langs den veien. For selv om det blir lagt om, selv om vi får en ny E18 på plass, vil det være stor trafikk langs denne veien. Og her er det altså ikke gang- og sykkelvei på store deler av strekningen, som er en svært farlig strekning. Så jeg har lyst til å utfordre statsråden på om hun vil ta imot den invitasjonen, og jeg vet at aksjonsgruppen vil være åpen for at statsråden selv skal få lov til å velge hvilken dato hun skal komme, for å kunne få det til.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Det er fleire kryss på E18 gjennom Bamble, men eg reknar med at spørsmålet gjeld Åbykrysset, som representanten Hoksrud òg tok opp i skriftleg spørsmål nr. 80 hausten 2008. I dette spørsmålet vart det vist til krav frå aksjonsgruppa for E18 i Telemark om å byggja om Åbykrysset til planskiltkryss i staden for T-kryss. Arbeidet med å byggja om dette krysset til T-kryss, inklusiv undergang for gåande og syklande, starta hausten 2009 og er føresett fullført i 2010. Som òg tidlegare samferdselsminister Liv Signe Navarsete opplyste i svaret på spørsmål nr. 80, er utbygging til fullkanalisert T-kryss med venstresvingfelt vurdert som ei god og trafikksikker løysing. I Statens vegvesen sitt handlingsprogram er det lagt til grunn anleggsstart på utbygginga av E18 til firefelts veg på strekninga Langangen–Dørdal i 2013. Dersom det blir lokal tilslutning til delvis bompengefinansiering, er eg svært positiv til det. Mest sannsynleg vil arbeidet starta på strekninga Rugtvedt–Dørdal, der Åbykrysset ligg. Det er gjennomført ei rekkje trafikktryggleikstiltak på E18 gjennom Bamble i det siste, og arbeid pågår i dag. Det stemmer difor ikkje at eksisterande E18 er nedprioritert. Eg finn det likevel ikkje rett å prioritera midlar til kostbare kryssombyggingar på ei strekning der firefeltsløysinga ligg så kort fram i tid, og der kryssa ikkje vil inngå i den framtidige løysinga. I tillegg er eg orientert om at det kan vera aktuelt å sjå på enklare tiltak på enkelte kryss. Her er det eit godt samarbeid mellom Bamble kommune og Statens vegvesen. Det er noko eg eventuelt vil få lov til å koma tilbake til.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Det er rett at i det forslaget til handlingsprogram som vart sendt på høyring i mai 2009, låg ombygging av Rønholtkrysset til T-kryss inne i perioden 2010–2013. Så var dette eit av dei tiltaka som vart teke ut av handlingsprogrammet. Det hadde å gjera med dei totale rammene i dette programmet. Det er nok ei understreking av at sjølv om vi her har styrkt løyvingane til veg betydeleg, så er det framleis slik, dessverre, at òg på området trafikktryggleik må vi setja tiltak opp mot kvarandre. Men elles er det slik at det er svart her på spørsmål, forstår eg, som tenderer til det same – i alle fall på tre spørsmål og i eit brev til Framstegspartiets stortingsgruppe. Det er bra at det er representantar her som stadig engasjerer seg i trafikktryggleik.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Lat meg fyrst seia at no har vi vore inne på to kryss – Åbykrysset og Rønholtkrysset, og så er det i tillegg endå to til: Essakrysset og Vissestadkrysset. Eg ser at med det engasjementet som er lokalt, kan det vera aktuelt med ei synfaring, men eg kan nok ikkje lova vekk kalenderen min akkurat no, og i alle fall ikkje til sykling. Det eg skal lova, er at eg skal ta meg eit besøk i området, for eg skjønar at dette er viktig. Det eg er veldig fornøgd med, er samarbeidet mellom Bamble kommune og Statens vegvesen. Eg trur at det kanskje kan føra endå meir med seg enn om eg kjem syklande sjølv langs E18.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023 er faktisk no godt i gang. I det arbeidet skal vi dra nytte av den erfaringa og den kunnskapen som finst både i og utanfor transportetatane og Avinor. Innspel frå t.d. ulike brukar- og interesseorganisasjonar vil vera viktige for å laga ein så god transportplan som mogleg. Til forskjell frå inneverande plan vil arbeidet med grunnlagsmaterialet til Nasjonal transportplan 2014–2023 bli gjort i to fasar. Retningsline 1 til transportetatane og Avinor, som gjeld utgreiingsfasen, vart send ut i midten av februar, medan retningsline 2, som gjeld planfasen, vil bli gjeven etatane og Avinor i mars neste år. Planforslaget frå etatane og Avinor vil koma i februar 2012 og vil m.a. bli lagt fram for fylkes- og storbykommunane til uttale. Andre som ynskjer å uttala seg, vil òg bli inviterte til å koma med synspunkt. Til grunn for arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023 ligg ei grundig evaluering av erfaringane frå arbeidet med førre plan. I det arbeidet har det òg vore trekt på røynsler frå aktørar utanfor statsforvaltninga. Til dømes har KS kome med viktige innspel i denne prosessen. Gjennom møte i Samferdselsdepartementets transport- og logistikkforum har vi òg fått høyra kva viktige transportbrukarar i næringslivet meiner er viktig å ta omsyn til i arbeidet med neste NTP. Departementet vil òg, slik som i arbeidet med inneverande plan, gjennomføra ein regional møteserie med næringslivet. Dette er viktig for å få grep om utfordringane næringslivet står overfor, og kva for løysingar som kan møta desse. I retningsline 1 er det lagt opp til ein brei og inkluderande planprosess. I tillegg til fylkes- og storbykommunane blir òg andre aktørar inviterte til å delta i arbeidet. Etatane og Avinor vil m.a. innhenta eigne innspel frå sentrale brukar- og interessegrupper og relevante direktorat. Eg kjenner meg trygg på at vi har lagt opp til ein prosess som vil gje oss eit godt grunnlag for å vidareutvikla og ytterlegare forbetra den nasjonale transportplanen som vi skal leggja fram for Stortinget i 2013.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Fyrst til spørsmålet om fire år. Når vi ser på den planen som er i dag, tenkjer eg at med eit så omfattande arbeid, som gjeld både veg og bane, hamner og farleier og Avinor, er kanskje fire år ein rimeleg periode for rullering med tanke på at dette skal munna ut i ei ny stortingsmelding og bli debattert i Stortinget. Men det som i dag tek altfor lang tid, er jo realiseringa av prosjekt. Der meiner eg at det må vera noko å henta på tid. Der kjem spørsmålet om statleg eller kommunal reguleringsstyresmakt inn. Det beste utgangspunktet, vil eg seia, har ein der ein regulerer lokalt og difor er einige om å stå bak eit prosjekt frå fyrste stund. Men det er eit tidsaspekt òg i det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Til det å ha noko å læra, er svaret ja. Det trur eg alle etatar har. Det mest konkrete eksempelet eg kan koma på i retning av endring når det gjeld det arbeidet vi skal i gang med, er utgreiinga om høgfartstog. Der er det sagt eksplitt i mandatet at både eksterne aktørar og internasjonal kompetanse skal hentast inn. Men utover det reknar eg det som sjølvsagt at desse ulike etatane, når dei no sit med sitt arbeid, òg lyttar til erfaringar som er gjorde i andre land. Så til det med planberedskap. Ja, eg har stilt meg dette same spørsmålet sjølv. Eg trur nok at noko av det kjem av at rammene har vore kanskje både låge og føreseieleg låge, og at ein difor ikkje har brukt så mykje midlar på planberedskap. Der er jo situasjonen endra no. Det betyr at vi må styrkja – og allereie har styrkt – planberedskapen, nettopp for at manglande planar i seg sjølve ikkje skal verta ein propp.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Det skal gjennomførast ei rekkje konseptvalutgreiingar, KVU, og eksterne kvalitetssikringar, KS1, fram mot neste nasjonal transportplan. Fleire KVU-ar er allereie starta opp. Dette gjeld i stor grad byområde. Departementet har no i nokre månader hatt til vurdering kva prosjekt som skal gjennomførast utover dette, og om kor det skal gjevast fritak for kravet om KVU og KS1. Ein rask og effektiv E39, Kyststamvegen, er viktig for reisande og næringsliv langs denne traseen. Difor er eg, til liks med forgjengaren min, oppteken av å få gjennomført eit utgreiingsarbeid, ein KVU og ein KS1, for eit ferjefritt samband mellom Aksdal og Bergen til neste rullering av NTP. I mitt virke som samferdselsminister har eg lært at det er visse formalitetar som må følgjast. Eg er sjølv utålmodig etter å få denne KVU-en i bestilling. Halleraker viste til Liv Signe Navarsete. Han kunne òg vist til meg, for eg er utålmodig etter å få denne KVU-en i bestilling, og eg kan i dag seia at det om svært kort tid blir sendt eit oppdragsbrev til Statens vegvesen om kva konseptval og utgreiingar som skal setjast i gang. Formalitetane er altså ikkje heilt på plass, men eg forskotterer ikkje for mykje når eg seier at E39 Aksdal–Bergen, inkludert Hordfast, skal vera med på denne lista.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Eg er glad for representanten Halleraker sitt engasjement her. Det er det breie fleirtalet som eg trur står seg for å få denne saka fram. Eg har lese gjennom nokre av dei høyringsuttalene som tidlegare har vore i saka, seinast i 2008, f.eks. då fylkestinget i Hordaland behandla si uttale til NTP. Eg forstår at Hordaland Høgre kanskje var noko meir betenkt over trasévalet. Slik kan det òg vera i andre parti, og det er det som gjer at vi her må gå ein grundig runde, både i høve til ulike trasear og i høve til kostnader. Det får vi moglegheit til no, og KVU-en går snart i bestilling.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-03-17:
Aller fyrst til to tema som vart nemnde her, og der eg altså allereie kan melda om handlekraft. Det eine er forbetringar av sjølve ferjetransporten. Det går no ei sjette gassferje i bestilling. Ho skal i hovudsak brukast på den eine strekninga, Arsvågen–Mortavik, men ho skal òg vera suppleringsferje på strekninga Halhjem–Sandvikvåg, noko som vil bety betre regularitet. Det andre er bestilling av ei forskrift på høyring som gjeld transport av farleg gods, og som skal rydda køane noko betre enn i dag. Så vil ettertida kunna seia noko om handlekrafta totalt. Det er altså min ambisjon å følgja opp Nasjonal transportplan til punkt og prikke, inklusiv ein ferjefri kyststamveg.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Mitt spørsmål til samferdselsministeren er som følger: «I første år av Nasjonal transportplan 2010–2019 er arbeidet med ny Nasjonal transportplan 2014–2023 igangsatt. Rullering av Nasjonal transportplan er et omfattende arbeid og ikke minst et viktig arbeid for å skaffe Norge effektive, sikre og energieffektive transportnett over hele landet. Hvilke tiltak har regjeringen gjort, og hvilke tiltak vil regjeringen gjøre for å sikre bruk av erfaringsresultat fra forrige planprosess fra miljøer utenfor Vegdirektoratet, fra transportbrukere og miljøer utenlands, slik at Nasjonal transportplan for perioden 2014–2023 forbedres, utvikles og fornyes?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Takk for svaret. I andre sammenhenger har det vært mye fokus på at både planprosess og behandlingsprosess for å bygge veier i Norge er svært lang: 10–12 år for store prosjekter – i mange tilfeller betydelig lenger. I en slik sammenheng er det viktig å peke på at vi altså bruker gode fire år på å rullere en nasjonal plan. Innenfor det perspektivet: Kan det gjøres raskere? Må vi bruke fire år på å rullere en plan – riktignok en nasjonal plan? Og innenfor samme perspektiv: Bør staten bestemme mer og raskere? Bør f.eks. stamveinettet planlegges med mer bruk av statlig reguleringsmyndighet? Så til slutt: Er retningslinje 1, som statsråden refererer til, en rammefaktor for etatene, slik at de ikke lenger skal gi uttrykk for det behovet de faktisk mener er til stede?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Igjen takk for svaret. Fortsatt innenfor tidsforbrukperspektivet: Vi hører jo ofte at det mangler ferdigstilte planer, slik at tempoet i utbygging ikke kan økes dersom finansieringen skulle bedres eller rammene utvides. Ser man på det i forbindelse med rulleringen og utarbeidelse av ny nasjonal transportplan? Hvilke grep tar man eventuelt for å sikre at det er god og bedre planberedskap? Det var det ene. Det andre er: Jeg savner fortsatt signaler om at man lytter til miljøer utenfor de vanlig berørte – de som til vanlig er involvert i denne store og omfattende planprosessen. Mener statsråden at fagetatene som Statens vegvesen, Jernbaneverket, NSB, Avinor og Kystverket ikke har noe å lære fra andre miljøer? Er det ingen ting å lære fra utlandet f.eks. i forbindelse med utarbeidelse av Nasjonal transportplan?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-03-17:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «På Vestlandskonferansen 1. september i fjor opplyste statsråd Liv Signe Navarsete at hun ville igangsette et utredningsarbeid med sikte på å realisere en ferjefri forbindelse på E39, mellom Aksdal og Bergen. På komiteens reise i Hordaland nylig opplyste Statens vegvesen at de fortsatt ikke hadde fått noe mandat om dette fra departementet. Har dette viktige arbeidet lav prioritet hos statsråden, eller er det andre årsaker til at dette trekker sånn ut i tid?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-03-17:
Jeg takker for svaret. Det er få prosjekt som er så godt utredet som E39, Kyststamvegen. Det pågikk et stort utredningsarbeid i 1992–1994, hvor de fleste samfunnshensyn ble berørt. Saken ble faktisk behandlet her i Stortinget i 1995. Deretter ble det laget fylkesdelplaner for den strekningen som jeg er opptatt av her, nemlig Hordfast-strekningen. NHO Hordaland har også kommet med sin rapport om fastlandsforbindelsen, som de har kalt Hordfast, og som jeg har skjønt at de har samarbeidet med Statens vegvesen om. De konkluderer med at et fast samband via Eikelandsosen er det beste, ikke minst fordi dette åpner for spennende korridorer innover mot Hardanger. Mener ikke statsråden at Hordfast-utredningen på mange måter er svært god og kan danne grunnlag for et noe avkortet utredningsarbeid i denne saken?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-03-17:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg kan fortelle statsråden at Hordaland Høyre hadde møte i helgen og har presisert at vi støtter Hordfast-utredningen. Kyststamvegen mellom Stavanger og Bergen er, som statsråden vet, hovedpulsåre for næringsliv og befolkning på kysten. Her sliter en million mennesker med ferjetransport som alternativ til fast veiforbindelse. Senest i disse dager ser vi hva det innebærer, ved at passasjersertifikater blir nedgradert, og folk blir sittende igjen på ferjekaien når ferjen går. Spesialtransport er et annet eksempel. Så ferjetransport i seg selv er en sterkt hemmende transportform for utviklingen i en dynamisk region. Det jeg har lyst til å utfordre statsråden på, er: Kan vi nå forvente et skikkelig politisk håndverk her, skikkelig handlekraft, eller skal vi la byråkratene stelle med dette i årevis framover?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Politiet har, som representanten nevner, tatt kriminaliseringen av kjøp av seksuelle tjenester på alvor. Både gjennom å bøtelegge kunder og ved andre tiltak søker politiet i de berørte byer å bruke straffebudet som et virkemiddel i kampen mot menneskehandel og seksuell utnyttelse. I Pro Sentrets årsmelding for 2009 er det vist til at politiet på landsbasis bøtela 260 personer for overtredelse av forbudet i 2009, hvorav 109 i Oslo. Tallet er høyt – høyere enn hva vi forventet i debatten om kriminalisering, og også i forhold til de svenske erfaringene i tilsvarende periode, og henger nok sammen med politiets håndheving og prioritering av dette. La meg tilføye at Oslo-politiet har uttalt at innsatsen ikke bør bli vurdert bare på bakgrunn av antall anmeldelser, idet de bl.a. vektlegger forebyggende tiltak, som ikke så enkelt opptrer i statistikker. Prostituerte som ønsker seg ut av virksomheten, har behov for hjelpetiltak. Da lovendringen ble vedtatt, var det klart at eksisterende tiltak måtte videreføres og styrkes. Stortinget opprettet i statsbudsjettet for 2009 en prosjektpott på 10 mill. kr under Justisdepartementets budsjett til prosjekter/tiltak som kunne bedre situasjonen for prostituerte, og hjelpe kvinner og menn ut av prostitusjon – utover det arbeidet som allerede gjøres, og som faktisk også fikk en god oppstart, bl.a. under den forrige regjeringa. Jeg nevner bl.a. ROSA-prosjektet og også mye av den innsatsen som gjøres av Pro Sentret i Oslo. Justisdepartementet fordelte i 2009 midlene til 15 ulike organisasjoner/myndigheter etter samråd med berørte departementer og etter diskusjon med sentrale organisasjoner på området. Det ble understreket at man ønsket å prioritere samarbeidstiltak mellom ulike organisasjoner/myndigheter, at prosjektene i størst mulig grad kunne iverksettes og gjennomføres raskt, og at det skulle være høy kvalitet på det som skulle gjennomføres. Som forventet var det grunnet omfanget på enkelte av de prosjektene som fikk tildelt til dels store beløp, ikke mulig for alle søknadsmottakerne å bruke alle midlene i løpet av 2009. Departementet påser sjølsagt at tildelte midler enten brukes som forutsatt, eller blir tilbakeført for fordeling til andre prosjekter. Vanlige regler om krav til rapportering gjelder for alle tildelinger, samt at beløp som ikke er benyttet innen rimelig tid, skal tilbakebetales. Det kan ikke trekkes klare konklusjoner etter kun ett år med forbud, men det foregår nå en positiv, bred og forsterket innsats for å hjelpe flest mulig mennesker ut av prostitusjon. Særlig ser vi det i krysningspunktet mellom frivillige organisasjoner og flere offentlige institusjoner, Nav og kommunene. Jeg nevner særlig Bergen og Oslo på dette feltet. Dette er et område med mange krevende utfordringer, og det skal finne sted en forsvarlig bruk av de viktige prosjektmidlene som bevilges.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Jeg er – og har vært det lenge – bekymret for særlig yngre jenter som kommer til Norge, men også norske jenter som er en del av den trafikken som vi bl.a. ser i våre gater. Det er all grunn til å være oppmerksom på at mange av de opplevelser og behov som disse, og også noen yngre gutter, har, må møtes med helt andre virkemidler enn de strafferettslige. Og det har jo vært motivet for Regjeringa bl.a. til den tilskuddspotten som jeg refererte til i mitt innlegg i stad. Det er også motivet for at vi har ønsket å videreføre de gode prosjektene som faktisk ble startet i forrige regjeringsperiode – all honnør, for det gjøres veldig mye bra arbeid, bl.a. i ROSA-prosjektet og av Pro Sentret. Men jeg er så pass bekymret at jeg mener vi må ha et veldig intenst søkelys på dette for å gjøre tiltakene bedre. Så er jeg glad for å se at politiet griper så resolutt inn når prostituerte utsettes for overgrep, og nettopp prioriterer å etterforske disse sakene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-17:
Det er vanskelig for meg å ta stilling til én enkelt hendelse, slik det er beskrevet i avisene, men i den grad det er riktig, så er det jo ikke sånn vi ønsker at det skal være, la det ikke herske noen tvil om det. Et av dilemmaene med sexkjøploven var jo nettopp dialogen med politiet, for å komme inn i de vanskelige menneskehandelsakene og få rapporter fra jentene og guttene som går ute, og også de på innemarkedet. Men da er det en forutsetning at politiet oppfører seg sånn vi ser man gjør i hvert fall i de fleste av disse sakene, nemlig at man retter innsatsen mot kjøperne når det gjelder de strafferettslige virkemidlene, og at man bruker alle anledninger til å markere det tydelig, slik også politiavdelingssjefen ved Oslo politidistrikt, Hanne Kristin Rohde, gjorde da hun ble konfrontert med voldtektssakene og voldtektsanklagene fra noen prostituerte nå nylig. Hun gikk tydelig ut og sa at dette er alvorlig kriminalitet, dette er ofre som i aller høyeste grad skal tas på alvor. Det er ikke bestandig at opinionen gjør det. Det er dessuten viktig at de sivile hjelpetiltakene gir effekt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
«Norge har et særnorsk strengt regelverk for tildeling av vederlagsfrie CO2-kvoter til gasskraftverk. På Kårstø har gasskraftverket vært i kontinuerlig drift de siste 12 måneder og produsert ca. 3 TWh. Dette har vært kjærkommen kraft i vinter. Kraftverket fikk tildelt ⅓ av nødvendige kvoter i forhold til full produksjon frem til 2012, og enkel matematikk tilsier at kvotebeholdningen snart er oppbrukt. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at gasskraftverket ikke stenges ned som følge av særnorske CO2-kostnader?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Statsråden provoserer veldig gjennom sine ulogiske påstander om Fremskrittspartiets politikk. Det er helt meningsløst å hevde at det er likegyldig for en aktør om man må kjøpe sine kvoter i markedet eller om man får dem tildelt vederlagsfritt. En må skjønne at hvis Naturkraft nå har brukt opp sine kvoter i løpet av kort tid, så vil det koste dem minst 150 mill. kr i året i kvotekjøp for å kunne dekke sine utslipp med kvoter, noe som deres konkurrenter i andre gasskraftverk i Europa ikke får. Det betyr altså at de må vente til strømprisene er desto høyere for eventuelt å kunne forsvare drift. Ut fra et energipolitisk perspektiv – jeg forstår at statsråden kun er opptatt av CO2-utslipp nasjonalt – er det galskap. Det betyr at en vil tappe desto mer vann, som akkurat nå er en knapphetsressurs, fordi en ikke tillater CO2-utslipp fra Norge, men heller skal eksportere gassen til Europa. Så kutt ut kvasilogikken, og svar heller på hvordan dette vil påvirke kraftforsyningen i Norge – om en ikke heller vil bidra til det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-17:
Jeg tror bare statsråden her bekrefter at SV ikke har peiling på hvordan næringslivet fungerer. En må skjønne at tildelingskriteriene ved norske gasskraftverk kontra utenlandske gasskraftverk – kontra andre energiprodusenter – betyr noe. Når en ikke får gratiskvoter i Norge, men en får det hos konkurrentene, kan en ikke si at det gir de samme rammebetingelsene for Naturkraft som det utenlandske gasskraftverk har, for Naturkraft får en utgift på 150 mill. kr for å kunne konkurrere i det samme markedet som gasskraftverk som får vederlagsfrie kvoter. Hvis det er et problem for statsråden at de kan selge dem, får en heller stille noen ultimate krav om at kvoter som ikke brukes, skal tilbakeleveres og ikke selges i markedet. Det er en fin måte å gjøre det på, der en kunne sørget for at det lå inne i kvoteregimet. Problemet her er at med Regjeringens tilnærming vil en forverre lønnsomheten i Naturkrafts gasskraftverk, og det vil dermed føre til at en vil bruke mer vannkraft framover, som for så vidt er miljøvennlig. Men når en sliter med at en begynner å se grusen i vannkraftverkene, må en ta i bruk den kraftproduksjonen en har – og det er f.eks. Naturkrafts gasskraftverk – for å hindre at en får en forsyningskrise i Norge.