Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg vil starte med å si at jeg er veldig fornøyd med at Kristelig Folkeparti har fremmet dette representantforslaget. For det betyr, som andre også har vært inne på, at det er et solid flertall i Stortinget i denne perioden for å begrense bruken av anbud på viktige tjenesteområder der ideelle, frivillige organisasjoner tradisjonelt har vært viktige tilbydere av tjenester. Jeg håper at dette flertallet er solid nok til også å overleve et valg. Høyre blir jeg imidlertid ikke helt klok på i denne saken, for de både vil ha anbud og vil ikke ha anbud. Fremskrittspartiet derimot er krystallklare: De vil ha anbud over hele linja. Hva vil så flertallet? I regjeringserklæringen står det bl.a.: «Omsorgstjenestene skal være et offentlig ansvar. Regjeringen vil legge til rette for gode vilkår for frivillig sektor som viktige bidragsytere og supplement til de offentlige tjenestene. Vi ønsker ikke kommersialisering og privatisering av grunnleggende offentlige velferdstjenester.» I Soria Moria-erklæringen finnes det mange likelydende utsagn: «Vi ønsker ikke markedsstyring(…) der markedet ikke fungerer.» «Frivillige organisasjoner, stiftelser, samvirkeorganisasjoner og andre deltar på mange områder som viktige bidragsytere og supplement til offentlige tjenester.» «Regjeringen vil: legge til rette for at frivillig sektor kan videreutvikle sin funksjon i å løse samfunnsoppgaver.» (…) Dette var også vist til i statsrådens brev. Når forslagsstillerne her viser til at «helse- og omsorgstjenester, herunder barnevernstjenester, skiller seg fra andre tjenester på grunn av hensynet til å gi gode og forutsigbare tilbud til spesielt utsatte brukergrupper», kunne jeg ikke være mer enig. Men som medlem av arbeids- og sosialkomiteen har jeg lyst til å supplere den lista med rehabiliteringstjenester og viktige deler av arbeidsmarkedstiltakene, særlig for dem som er aller vanskeligst stilt i forhold til arbeidsmarkedet. Og så opplever vi at vi møter oss sjøl i døra. Til tross for all god vilje ser vi altså at gode, ikke-kommersielle tilbud legges ned fordi de taper anbudet. Men dette er tjenester som ikke handler om pris alene. Det handler om kvalitet, bygd på lang erfaring med brukergruppenes spesielle behov. Det handler om brukernes behov for trygghet og gjenkjennelighet. Det kan med rimelig grunn stilles spørsmål om hva som skjer med kvaliteten i denne typen tjenester hvis gjentatte anbudsrunder gjør at tilbud bygges opp, for deretter å bygges ned, og nye bygges opp igjen osv. EØS-regelverket krever at slike tjenester må ut på anbud, heter det ganske ofte, men dette regelverket er altså ikke absolutt. Det har vi hørt her i dag. Jeg er derfor veldig fornøyd med at vår regjering allerede har tatt tak i problemet. Statsministeren sa her i salen 30. april i år at han vil se om anbudstenkningen har gått for langt, slik at de frivillige taper, og han vil bruke det handlingsrommet som måtte være innen regelverket. Statsråden bekrefter på sin side at hun vil involvere ulike departementer og mange typer tjenester i en undersøkelse av dette og komme tilbake til Stortinget med resultatet. Det er bra, for det haster å få orden på dette feltet før enda flere tilbud blir borte.