Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-21:
Dette er et ritual som gjentar seg med ujevne mellomrom. Det som gjør det litt spesielt denne gangen, er at vi nettopp har bak oss en del komparative studier som viser at norske elever ikke mestrer språket godt nok. I disse studiene gjør de det ikke bra nok, de skårer ikke like godt som finske og svenske elever. Det er bred politisk enighet om at vi må gjøre noe med norskopplæringen i skolen. Det har statsråden sagt flere ganger, og også de politiske partiene er nå enige om at vi skal gripe fatt i norskopplæringen og gjøre noe med den. I den situasjonen er det merkelig at dette igjen blir dratt fram, at norskopplæringen skal endres ved at sidemålsundervisningen skal bort – for det er jo egentlig det vi snakker om. Vi må huske på at vi har to skriftspråk og mange dialekter i dette landet. Og når vi snakker om å endre sidemålsopplæringen og gjøre den muntlig, eller hva en måtte ønske, så er det en merkelig argumentasjon, fordi at dette handler om skriftspråk. Det er som sagt enighet om å styrke norskopplæringen. Kvalitetsutvalget har foreslått at vi skal bruke mer tid, flere timer, og det er én vei å gå. Jeg tror ikke at dette forslaget fra Fremskrittspartiet har omsorg for barnas lese- og skriveferdigheter som grunnlag. Dette er et innlegg i den språkpolitiske debatten her i landet. Og da skal vi huske på at vi har hatt to jamstilte skriftspråk i over 100 år, så vi har en lang tradisjon med likestilling. Skolen skal gi allmennutdanning, og kunnskap om og ferdigheter i bruk av egne skriftspråk må være det aller viktigste innenfor allmennutdanning. Altså må det være viktig at vi holder fast på at det skal være opplæring i begge de jamstilte skriftspråkene som vi har i landet. Det finnes ikke noen dekning for å si at opplæring i sidemålet tar tid fra opplæringen i hovedmålet, og at dette betyr at en lærer hovedmålet dårligere enn det en ellers kunne ha gjort. Det finnes overhodet ikke noe forskning som understreker dette, og det er ikke mulig på bakgrunn av disse internasjonale, komparative studiene som vi har, å si at dette er årsaken til at norske elever ligger på et nivå litt over gjennomsnittet. Så kan man diskutere om det gjennomsnittlige nivået er godt nok, men det finnes i alle fall ikke noe forskning som sier at dette skyldes at de har opplæring i to skriftspråk. Og det er det viktig å ha med seg. Det argumentet som Fremskrittspartiet prøver seg på, at man skal sette inn ressursene mot hovedmålet for at det da skal bli så veldig mye bedre, tror jeg altså overhodet ikke noe på. Vi skal bedre opplæringen i norsk. Det skal skje gjennom økt tid til faget, og vi skal også se på de metodene som blir brukt, jobbe bevisst med de pedagogiske metodene og lage undervisningen bedre og mer spennende. Det er de store utfordringene, og det er der vi bør sette inn kreftene og støtet. Vi må ta på alvor at vi har en lang kultur med to skriftspråk, og at det er knyttet identitet til språket. For oss i SV er det helt klart at vi fortsatt skal ha opplæring i begge skriftspråkene. De som får den høyeste allmennutdanningen her i landet, skal kunne mestre begge skriftspråkene som vi har. Så har jeg en liten oppfordring til statsråden til slutt: Jeg regner med at det kommer noe i den stortingsmeldingen som blir lagt fram til våren, på bakgrunn av Kvalitetsutvalgets innstilling. Jeg forventer at statsråden tar på alvor vår lange historie og det at vi har to likestilte skriftspråk, og at det ikke kommer forslag om å endre det, dvs. ta bort sidemålsopplæringen – det er som sagt det vi snakker om, å ta bort sidemålsopplæringen i skolen.