John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-02-16:
Flertallet i sosialkomiteen har i foreliggende innstilling avvist et forslag som heller ikke er opprettholdt av forslagsstillerne. Ved en inkurie var tre ord utelatt i det opprinnelige Dokument nr. 8-forslaget, nemlig ordene «ved offentlige sykehus». Argumentasjonen som var ført i Dokument nr. 8:6 fra forslagsstillernes side, gikk da også ut på at omskjæring av guttebarn ikke skulle være en prioritert oppgave for det offentlige helsevesenet. Under behandlingen i komiteen har flertallet valgt ikke å ta standpunkt til det endrede forslag. Jeg tolker det dit hen, og det fremgår da også av flertallets merknader, at dagens praksis med tilbud om omskjæring ved offentlige sykehus bør fortsette inntil helseministeren eventuelt kommer tilbake med departementets nye vurdering, sett på bakgrunn av en avklaring av de etiske, juridiske og medisinske sider ved selve inngrepet som helseministeren har bedt Statens helsetilsyn om å utrede. Omskjæring av guttebarn, dvs. kirurgisk fjerning av deler av en frisk kroppsdel, skal ved enkelte sykehus med fødeavdelinger prioriteres og utføres de første levedagene etter fødsel. Slik prioritering er anbefalt av Statens helsetilsyn i brev til departementet, senest datert 30. desember 1998. Jeg har rent faglig selvfølgelig en viss forståelse for at inngrepet, om det skal være tillatt gjort ved offentlige sykehus, bør skje umiddelbart etter fødsel – det gir i minst grad traume. Det er likevel betenkelig at denne type operative inngrep som er i strid både med moralske og etiske normer i vårt samfunn, skal prioriteres i et helsevesen med knappe ressurser og lange ventekøer. I brev til sosialkomiteen fra helseministeren datert 7. januar 1999 anfører helseministeren bl.a.: «Jeg kan opplyse om at ingen har rettskrav på å få et inngrep som omtalt utført av det offentlige.» Det er for meg et stort tankekors at til tross for disse uttalelsene fra helseministeren, som er likelydende med uttalelser fra Statens helsetilsyn, vil både Helsetilsynet og helseministeren fortsatt tillate offentlige sykehus å utføre dette medisinsk uetiske inngrepet. Representanter for Den norske lægeforening frarådet sterkt i sin høring med sosialkomiteen 14. januar at omskjæring av gutter blir utført av det offentlige helsevesenet. Lægeforeningen krevde videre under høringen en absolutt reservasjonsrett for leger ved denne type inngrep ved offentlige sykehus. Det siste har Fremskrittspartiets medlemmer i komiteen tatt opp i et eget forslag, forslag nr. 2, hvor det heter: «Stortinget ber Regjeringen, dersom det fortsatt skal være anledning til å omskjære guttebarn ved offentlige sykehus uten at det foreligger medisinske årsaker, gi full reservasjonsrett for leger ved denne typen inngrep.» Det vil forbause meg meget sterkt om flertallet stemmer ned dette forslaget. Vi har da vitterlig reservasjonsrett for helsepersonell i andre sammenhenger i helsevesenet, eksempelvis i forhold til abortinngrep. Jeg synes det er uhørt hvis man skal tvinge norske leger som er motstandere av inngrepet, å utføre dette inngrepet. Fremskrittspartiets medlemmer av sosialkomiteen har i sine merknader særlig vært opptatt av det medisinsk-etiske ved denne type inngrep på friske mennesker. Flere norske sykehus sier i dag nei til omskjæring av guttebarn. Professor dr. med. Trond Markestad ved Haukeland Sykehus skriver i Dagbladet 4. januar 1998 følgende: «I Norge er det opplest og vedtatt at rituell omskjæring av kvinner er en vederstyggelighet. Men prinsipielt sett er det ingen forskjell på omskjæring av jenter og gutter selv om inngrepet selvfølgelig har mye større konsekvenser for jentene. I begge tilfeller dreier det seg om kirurgisk fjernelse av en kroppsdel uten noen medisinsk begrunnelse. Tvert om er det rapportert alvorlige komplikasjoner etter omskjæring hos gutter, og jeg har selv sett stygge eksempler på dette som barnelege i USA og Canada. Og kanskje enda viktigere, vi vet i dag at nyfødte har samme smerteopplevelse som senere i livet, og at omskjæring gir betydelig smerte i mange dager selv om inngrepet utføres i lokalbedøvelse.» Svært mange sykehusleger er enig med professor dr. med. Trond Markestad, men det synes dessverre ikke som om flertallet i sosialkomiteen er enig med professoren. Flertallet skriver i sine merknader bl.a. følgende: «Flertallet mener at dagens praksis bør fortsette inntil helseministeren kommer tilbake med departementets vurderinger.» Jeg tillater meg å spørre flertallets representanter: Har ikke flertallets representanter noen selvstendig mening om dette problemet? Skal man hele tiden skyve helseministeren foran seg før man er i stand til å ta et selvstendig standpunkt? Flertallet gjør et poeng av at de offentlige kostnadene ved omskjæring i dag er minimale. Ja, i dag er kostnadene minimale, men det er ikke det viktigste for Fremskrittspartiet. For Fremskrittspartiet er det viktig at man overhodet ikke bruker offentlige ressurser i et trengt helsevesen til uprioriterte, ja uetiske behandlingsformer. Det private helsevesen kan påta seg denne oppgaven, betalt av pasientene. Det kommer da heller ikke i konflikt med kultur- og religionsproblematikken, som synes å ha vært en avgjørende faktor for flertallet for å gå imot dette forslaget. Omskjæring av guttebarn er et overgrep mot forsvarsløse barn. Det kan ingen benekte. Barna har ingen mulighet til å gi samtykke, de har ingen mulighet til å protestere. Inngrepet, overgrepet, blir utført på anmodning fra foreldrene. Da er det jeg stiller spørsmålet: Hvor langt skal egentlig foreldreretten gå i forhold til barna? Jeg tar opp forslagene fra Fremskrittspartiet, som er inntatt i innstillingen. Så til slutt noen korte kommentarer til saksordførerens påstand om at det ikke er registrert eller ikke har forekommet noen alvorlige skader. Lægeforeningens representanter viste i møte med sosialkomiteen et eksempel, til og med på film, på meget alvorlige komplikasjoner for et barn som hadde fått utført denne operasjonen og vil være invalidisert så lenge det lever. Kvinnenes menneskeverd og menneskerettigheter har vært nevnt av flere talere allerede. Ja, det er vel og bra, men har ikke også mannen et visst krav på menneskeverd og menneskerettigheter?