Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg vil takke representanten Henriksen for muligheten til å gjøre nettopp det; redegjøre for aktiviteten fra vår side for å realisere CCS generelt og også arbeidet med kartlegging av mulighet for fullskala demonstrasjonsanlegg i Norge, som omtalt i Sundvolden-erklæringen. Det er sånn at kombinasjonen av klimautfordringer og et stadig økende energibehov i verden er bakgrunnen for både regjeringens og stortingsflertallets ambisjoner for arbeidet med fangst og lagring av CO2. Det er helt åpenbart at CO2-håndtering er og vil forbli et viktig klimatiltak, særlig på lang sikt. Det var den forrige regjeringen som valgte ikke å fortsette planleggingen av et fullskalaprosjekt på Mongstad i 2013, en vurdering jeg tror var klok. I forslaget til statsbudsjett for 2015 la vi fram vår strategi for CO2-håndtering. Den inneholder som kjent et bredt spekter av aktiviteter innen fangst, transport og lagring av CO2, og kjernen i arbeidet er å bidra til teknologiutvikling og ikke minst kostnadsreduksjoner. Det er ingen tvil om at for at CO2-håndtering skal nå det potensialet det har som klimatiltak, må også denne teknologien spres. Da er kostnadskontroll viktig. Tiltakene i strategien inneholder en rekke aktiviteter innen forskning, utvikling, demonstrasjon og ikke minst en bred satsing internasjonalt, så jeg er glad for at representanten Henriksen viser til at de nettopp har vært i Sør-Afrika. Sør-Afrika er et av de landene vi samarbeider med, bl.a. med støtte til en injeksjonspilot for CO2-lagring. De aktivitetene som ligger i strategien, er delvis aktiviteter som er videreført fra den forrige regjeringen, og teknologisenteret på Mongstad er et bærende element i denne strategien. Teknologisenteret på Mongstad har allerede gitt betydelig læring, gjennom både byggingen og de testene som over tid er gjennomført ved anlegget. Både Aker og Alstom viste gode resultater fra engasjementet på Mongstad, og det er nå stor interesse for å teste ny teknologi på TCM, bl.a. fra leverandørselskapet Cansolv, som er eid av Shell, som nå tester ut sin aminteknologi på Mongstad. Det er et kjempespennende tilfelle, fordi Cansolv er teknologileverandør til Peterhead-prosjektet i Storbritannia, som etter planen skal fatte investeringsbeslutning i løpet av 2015. At Cansolv velger å teste på TCM før de skal bygge anlegg i full skala, mener jeg viser både behovet for og nytten av TCM. Det foreligger også planer for videre testing på aminanlegget når Cansolv er ferdig med sin kampanje, og det er gjennom TCM etablert interessante teknologisamarbeid med flere internasjonale aktører, særlig i Nord-Amerika. Så til dagens tema: Regjeringen har en ambisjon om å få på plass minst ett fullskala demonstrasjonsanlegg for CO2-fangst og -lagring innen 2022. I den anledning ser vi på muligheter både i Norge og i utlandet. Jeg er glad for at vi fikk bred tilslutning fra Stortinget til å sette av penger sånn at vi kan bidra til å realisere et fullskalaanlegg i Europa. Regjeringen har på forespørsel fra Europakommisjonen svart at Norge er innstilt på å delta i et samarbeid med minst to andre europeiske land for å medvirke til å realisere et fullskala CO2-håndteringsprosjekt i Europa. ROAD-prosjektet i Nederland er i dag det mest modne prosjektet i Europa og vil være en svært aktuell kandidat. Samtidig studerer vi mulighetene for å realisere fullskala demonstrasjon i Norge. Som representanten Henriksen er inne på, er det ikke noen grunn til å legge skjul på at 2020-ambisjonen er krevende, men vi arbeider for å få dette til. Vi har gitt Gassnova et oppdrag, og det er at de i samarbeid med Gassco og Oljedirektoratet skal utarbeide en idéstudie for å kartlegge potensialet for fullskala demonstrasjon i Norge. Samtidig jobber vi med å utarbeide rammevilkår for et første fullskala demonstrasjonsprosjekt. Formålet er å finne et best mulig grunnlag for å beslutte hvordan vi skal gå videre. Gassnovas idéstudie vil bli overlevert departementet i begynnelsen av mai, og jeg har vært opptatt av at vi skal gjøre et grundig, systematisk arbeid for å finne de beste løsningene. Det mener jeg det arbeidet som er gjort på Mongstad, har vist oss nødvendigheten av. Representanten Per Rune Henriksen var inne på at dette er krevende, og at dette ikke er hyllevare. For få år siden så man for seg å ha mer enn ti fullskala karbonfangstanlegg klare i Europa innen dette året. Det er klart at slik vil det ikke bli. De fleste av karbonfangstanleggene som er i drift i verden, er jo anlegg som er i drift på gass-strømmer som ikke er røykgass. Det er ingen tvil om at det er adskillig mer krevende å få dette til med gode løsninger for røykgass, som det er adskillig færre eksempler på. Jeg minner igjen om at vi har to fantastisk viktige karbonfangstanlegg i Norge, i Sleipner og i Snøhvit, og hvor Gudrun også nylig er koblet på. Jeg tror det er viktig at skal vi virkelig få et fullskalaanlegg som gjør oss i stand til å overføre teknologi, gjøre teknologien relevant, så må det være av en viss størrelse. Vi mener at det ligger i størrelsesorden 400 000 tonn CO2 per år, og da er det ikke veldig mange landbaserte utslipp i Norge som er egnet. Det største utslippet, som representanten Henriksen er veldig godt kjent med, er fra raffineriet på Mongstad, som har vært, mildt sagt, undersøkt nøye. Det samme gjelder gassprosesseringsanlegget på Kårstø og LNG-terminalen på Melkøya. Øvrige større utslipp i Norge kommer i all hovedsak fra gjødsel, sement og aluminiumsproduksjon. Hydro Aluminium har satt i gang et stort pilotprosjekt på Hydro Karmøy som mottar støtte fra Enova. Dette er et kjempegodt eksempel på at andre tiltak enn CO2-fangst også kan gi gode miljø- og ikke minst klimaeffekter. Da står vi igjen med forholdsvis få utslipp som faktisk er aktuelle kandidater for fullskala demonstrasjon. Jeg tror et av de viktige grepene vi har gjort, er å skille arbeidet med fangst fra arbeidet med transport og lagring. Selskaper som er aktuelle for realisering av fullskala demonstrasjonsanlegg for CO2-fangst, trenger ikke nødvendigvis å måtte ta ansvar for planlegging og gjennomføring av transport og lagring av CO2 i en demonstrasjonsfase. Vi arbeider med et forslag til organisering og finansiering av transport og lagring av CO2. For et første fullskala demonstrasjonsanlegg er det antageligvis skipstransport som er mest aktuelt, og vi ønsker også å se på muligheten for å samordne lagring med andre CO2-håndteringsprosjekter i Nordsjøen. Hva slags løsninger som til slutt blir valgt, avhenger bl.a. av hvilke fangstprosjekter og lagringslokasjoner idéstudiene viser er mest aktuelle. Resultatene fra idéstudiene vil være viktige for den vurderingen vi gjør videre av hva slags forretningsmodeller og hvilke virkemidler som bør benyttes for å realisere fullskala CO2-håndtering i Norge. CO2-fangst og -lagring er en viktig del av regjeringens klimaarbeid. Behovet for CO2-håndtering er godt dokumentert gjennom rapporter fra FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrået, som representanten Henriksen også var inne på. Det er stor enighet om at demonstrasjonsanlegg er nødvendig for teknologiutvikling og for å oppnå helt nødvendige kostnadsreduksjoner som kan bidra til teknologispredning. Samtidig er innsatsen vi gjør innen både forskning og utvikling, arbeidet internasjonalt og innsatsen vi legger ned i TCM for utvikling av CO2-håndteringsteknologi, viktig. For at CO2-håndtering skal bli et klimatiltak med stor effekt, må det bygges store anlegg. Derfor vil vi, bl.a. basert på idéstudiearbeidet, komme tilbake til Stortinget i statsbudsjettet for 2016 med våre videre planer for realisering av fullskalaambisjonen.