Abid Raja (Venstre), 2012-03-06:
Nordisk samarbeid er et omfattende tema. Vår geografiske beliggenhet gir nærhet til våre naboland, og vi har et sterkt fellesskap med dem kulturelt, historisk, språklig og ikke minst befolkningsmessig. Vi har også noen av de samme utfordringene, noe både innstillingen og debatten her i salen har vist, på et bredt spenn av områder. Jeg tror det er helt avgjørende at vi på områder som miljø, utdanning og forsvarspolitikk – for å nevne noen – i størst mulig grad sikrer et samarbeid med våre nordiske naboer. Det er bra for Norge, og det er bra for det nordiske fellesskapet. Jeg merker meg at det er en enstemmig innstilling fra komiteen i saken som behandles i dag. Det er ikke så uventet, all den tid vi har en bred tradisjon for å oppnå enighet når det gjelder hvordan Norge skal opptre utad. Det betyr imidlertid ikke at vi alltid er like enige om alle enkeltsaker, eller hva som skal settes øverst på prioriteringslisten. Jeg skal ikke repetere det som er sagt i debatten allerede, men jeg vil kort komme inn på noen få momenter. For det første er det slik at nedbygging av grensehindre fortsatt er svært viktig, ikke bare for det nordiske fellesskapet, men også for norsk økonomi. Det er nemlig slik at vi har en særdeles stor fordel, ja, kanskje en avgjørende fordel, i og med at store deler av norsk økonomi er helt avhengig av arbeidstakere fra andre land enn Norge. Derfor må det være lettest mulig å passere over landegrensene og lettest mulig å kunne forflytte seg fra en jobb til en annen. Jeg er derfor glad for de tydelige signalene om at arbeidet med å fjerne grensehindre vil være høyt prioritert også under det nordiske formannskapet i Nordisk Ministerråd i 2012. For det andre står vi overfor et stort arbeid her i Stortinget knyttet til arbeidet med en langtidsplan for Forsvaret. Det er all grunn til å understreke viktigheten av et økt samarbeid med våre nordiske naboer innenfor utenriks- og forsvarsområdet. Det er positivt at man nå i større grad vil samarbeide om beskyttelse mot digitale angrep, og jeg er også glad for at man følger opp Stoltenberg-utvalgets rapport fra 2009. Fra Venstre vil jeg signalisere at vi ser positivt på et ytterligere utvidet samarbeid også innenfor disse feltene. Mot slutten vil jeg si noe om Nordens naboer og da primært Russland og Hviterussland. Etter helgens valg i Russland er det om mulig enda viktigere at vi i alle relevante fora gir tydelig uttrykk for viktigheten av at demokratiets spilleregler må følges. Utenriksministeren sa nylig i den utenrikspolitiske debatten her i salen at han forventet at presidentvalget ville gjennomføres i samsvar med Russlands internasjonale forpliktelser. Det tror jeg vi – så langt i hvert fall – kan konkludere med at neppe har skjedd. Vi i Venstre har bl.a. gjennom kontakt med vårt søsterparti Jabloko fått mange drypp om brudd på de demokratiske spilleregler i Russland. Derfor er det viktig at vi fortsetter å signalisere vårt syn på Russlands demokratiske utfordringer på en klar og tydelig måte, også i den nordiske konteksten hvor dette er naturlig å løfte fram. I innstillingen uttrykkes også komiteens bekymringer for utviklingen i Hviterussland – Europas siste diktatur. Venstre mener det er viktig og bra at Nordisk Ministerråd støtter eksiluniversitetet for hviterussiske studenter i Vilnius. Men samtidig vil jeg understreke viktigheten av at vi, sammen med våre nordiske naboer og verden for øvrig, også gjør alt vi kan for å understøtte en demokratisk utvikling i Hviterussland. EU – og våre nordiske naboer som er EU-medlemmer – har nå utvidet sine sanksjoner mot landet. Nordisk Råds presidium har også lagt kontakten med det offisielle Hviterussland på is – dette mens Norge paradoksalt nok fortsetter å forhandle om en frihandelsavtale med landet. Det henger rett og slett ikke helt sammen, og det vil jeg på vegne av Venstre ytre meg sterkt imot. Det holder ikke bare å uttrykke bekymring og uro. God dialog kan endre oss alle. Det bør foretas en sterkere dialoglinje og gjøres innstendig innsats, forsøk på å få til nødvendige endringer i Hviterussland. Jeg er redd for at når Norge forhandler om en frihandelsavtale uten samtidig å være sterk, tydelig og krevende overfor Hviterussland, med tydelige krav om at demokrati, ytringsfrihet og respekt for menneskerettigheter skal ivaretas, kan vi være med på å legitimere regimet. Det er kanskje for mye å kreve at utenriksministeren setter foten ned, men man kan i alle fall håpe at utenriksministeren kan være med på å utgjøre en forskjell.