trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Ytringsfriheten er noe av det mest grunnleggende ethvert demokrati har, og som vi verner sterkt om – «koste hva det koste vil» ligger som en rød tråd i de fleste demokratier verden rundt. Spesielt sterkt har dette vært forankret i de vestlige demokratier, hvor ulike medieplattformer som oftest fungerer som arenaer for ulike ytringer. Ser vi oss litt tilbake, var Muhammed-tegningene et eksempel på hvordan vi ble særdeles sterkt utfordret i ytringsfrihetens navn. Særdeles vanskelig ble det da norske verdier i utlandet ble rasert. Selv når de mest dramatiske bildene rullet over skjermene, ble ytringsfriheten forsvart. Mange satt igjen med en følelse av at ytringsfriheten noen ganger gjør svært vondt, bokstavelig talt. Men i disse WikiLeaks-tider er det nå Vesten som utfordres på ytringsfrihetens alter. Vi kan alle ha meninger om hvordan WikiLeaks har fått tilgang til sin informasjon, men den er der, og den er tilgjengelig. Da er det interessant å registrere at når de vestlige demokratiene blir utfordret så direkte som de gjør gjennom WikiLeaks-avsløringene, kjøres det et stormløp for å forhindre at den informasjonen som nå er i WikiLeaks’ hender, skal bli enda mer tilgjengelig. Det gjøres ved å forsøke å stenge tilgangen til selskapets dataservere og å hindre selskapets tilgang til egen økonomi via kortselskap og betalingstjenester. Det er etter mitt syn ikke akseptabelt. Spesielt USA har vært aktiv i disse forsøkene. Men det ser ut til at denne kampen om å forhindre tilgang på informasjon nok er tapt. Det motsatte skjer: Informasjon blir enda mer tilgjengelig gjennom et nettverk av dataservere verden over. For egen del håper jeg at myndighetene verden over ikke skal utøve denne form for informasjonskontroll – om den er aldri så kontroversiell og utfordrer oss på de mest ømme punktene. Vi kritiserer Kina for det de gjør overfor sin befolkning, sist i forbindelse med fredsprisutdelingen – til og med nrk.no ble forbudt. Vi må ikke gjøre det samme som vi kritiserer Kina så sterkt for. Jeg registrerer at det dessverre gjøres sterke forsøk på å følge Kinas eksempel. Det må vi forhindre skjer. Vi må tåle å bli eksponert for ytringsfriheten, selv gjennom de metoder WikiLeaks utfordrer oss ved. Det er først da vi får testet oss selv – om vi virkelig vil verne om ytringsfriheten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-12-14:
Sjøl om vi er gode på noe, betyr ikke det at vi ikke skal bli bedre. Det er faktisk sånn at vi klarer å omprioritere 1 812 mill. kr, altså 1,8 mrd. kr og over det, til fattige barn mer enn regjeringa. Så vi klarer det. Så klarer vi å gjøre noe med opptjeningsrett for fedre, som jeg syns det er veldig rart at regjeringa ikke har gjort noe mer med. Den kunne ha vært sikret også i fedrekvoten, sånn at man sikrer seg at fedre som har partner som er hjemmeværende, også skal ha rett til å være sammen med sine barn og få kompensasjon, og at også fedres rettigheter ut fra egen lønn blir behandlet. Vi ønsker å strekke oss for å lage bedre ordninger. I vår modell er det en tredeling, men det er også sånn at man kan ta ut foreldrepermisjon over lengre tid, sånn at familien får mulighet til å disponere helt sjøl hvordan man skal ta ut foreldrepermisjonen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-12-14:
Jeg så at statsråden fulgte med da jeg fortalte om Venstres alternative statsbudsjett, så da spør jeg litt om det. En av de store satsingene i vårt statsbudsjett går på fattigdom, spesielt i småbarnsfamilier. En av de satsingene vi har, går på inntektsgradert foreldrebetaling. Det er noe av det som har forsvunnet mange steder rundt omkring i landet. Som følge av reformen fra Stortinget har mange av lavinntektsfamiliene blitt taperne, mens vi har overført mange titusenvis av kroner til familier med høy lønn. Mitt spørsmål til statsråden er om hun vil vurdere det som Venstre nå har lagt fram i sitt alternative budsjett, det med å lage et system med tilskudd som gjør at familiene med lavest lønn også kan få billigere barnehageplasser, slik at vi ikke bare kjører en reform som går for dem med høye inntekter.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-12-14:
Jeg er veldig glad for å få det spørsmålet, for da får jeg muligheten til å vise forskjellene her. Jeg tror at det som Venstre mener, kan Arbeiderpartiet også gå for. Fremskrittspartiet vil selge, Høyre vil ta det over statsbudsjettet, og Venstre mener at husstandsavgiften er gammeldags. Det å kreve en fast avgift per husstand er gammeldags. Det vi f.eks. kunne hatt, er en liten promille på skatteseddelen, som kunne vært en medieskatt, som kunne sikre en reklamefri allmennkringkaster i Norge i dag. Det hadde vært en mye mer rettferdig måte å gjøre det på, for da hadde man faktisk kunnet betale etter evne, og alle kunne ha mottatt etter behov. Det tror jeg er noe som Arbeiderpartiet også kunne ha likt. Da hadde man klart å beholde friheten som vi alle er opptatt av at NRK skal ha, men det hadde gjort at det ble en mye mer rettferdig innkreving, som gjør at Trine med god inntekt kan betale mye mer enn mamma, som er minstepensjonist og skal motta det samme tilbudet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-12-14:
Venstre har vært mot innretningen av grasrotandelen fra starten, og det har vist seg at vi har fått rett. For det første: Det blir ikke noe mer penger til frivillighet med grasrotandelen. Det er akkurat de samme midlene, men man velger å fordele en del av midlene på en annen måte. LNU har lagt fram en rapport som er klinkende klar: Dette fører til at det bare er de store organisasjonene – idretten på mange fronter – som får disse pengene. Dette er en enorm forskyvning bort fra de små frivillige, bort fra dem som ikke har store reklameapparat som gjør at de kan reklamere for sin grasrotandel og fortelle alle om hvilket organisasjonsnummer de skal taste inn, og en overføring fra disse små til de store maskineriene. Som klansmedlem burde man jo være for grasrotandelen. Jeg skjønner at Vålerenga får mer gjennom dette, men kanskje ikke poenget er at Vålerenga skal få så veldig mye større andel av disse midlene. Kanskje er det sånn at de store får nok av disse midlene. For Venstre er det viktig å hjelpe de små organisasjonene – de som er i startgropa – og alle dem som trenger midlene mye mer enn de store.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-12-14:
Det er mye jeg kunne tenkt meg å spørre statsråden om, men det er en sak jeg ikke helt forstår. Hvis man er kunststudent rundt omkring i Norge, får man et stipend. Men hvis man er kunststudent i Tromsø, så nektes man det stipendet. Det har i Tromsø ført til at man har satt sammen et spleiselag for at kunststudentene der skal få stipend. Der har sparebanken, universitetet, fylkeskommunen og Tromsø kommune spleiset og hivd noen titusener i potten for å få denne likheten for kunststudentene i Tromsø. Jeg syns dette er litt flaut. Jeg skjønner ikke forskjellsbehandlingen. Jeg skjønner ikke hvorfor vi i Norge i dag må ha sånne spleiselag for å oppnå likhet mellom kunststudentene. Så jeg har en innstendig bønn til statsråden: Dette er det bare å ordne opp i. Dette blir for dumt, og det blir for flaut å holde på med dette i dag.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Jeg tror alle i salen her er klar over at barnevernet gjennom tidene har hatt noen utfordringer, og mange ganger kan det ha være grunner til å kritisere. Det er også grunnen til at vi nå støtter barnevernet med ekstra midler, både det kommunale og det statlige, og at vi også støtter alle de ordningene som fører fram til et kvalitativt bedre barnevern. Jeg har også lest disse historiene. Jeg synes det er fortvilet at barnevernet har et så dårlig rykte på seg at det skal være nødvendig for noen å etablere slike ordninger. Så jeg er innstilt på å gjøre det jeg kan i alle sammenhenger nå, både i det utvalget som skal se på barnevernet, som jeg har store forventninger til, og i utviklingen av de ordningene vi har. Vi må komme fram til et barnevern som har en så høy status og som det er knyttet så mange positive ord og tiltak til at det ikke blir nødvendig å se på det på den måten. Det er mitt mål, og det håper jeg vi skal klare.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Jeg er sikker på at representanten og jeg begge er klar over at når det gjelder barnevernssaker, og spesielt de vanskelige barnevernssakene som har med forhold i familiene å gjøre, er det mange sider ved dem. Ikke alle sidene kommer fram i det som ofte er medias og tredjepersons oppfatning av saken. Så jeg vil ikke ta for gitt at det alltid er barnevernet det er noe galt med. Jeg tror barnevernet absolutt gjør sitt aller beste, også i forbindelse med vanskelige overtagelsessaker. Men jeg er enig i at her kan vi gjøre mer. Det er også en av grunnene til at regjeringen i neste års budsjett har styrket både kommuneleddet og det statlige leddet, men også fylkesnemndene, som har en meget viktig rolle i nettopp den typen arbeid som det her er snakk om.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Takk for den oppklaringen, president! Men vi står selvfølgelig for forslagene. Jeg må si at jeg er forundret over at Høyre ikke går inn for, snarere motarbeider, kanskje det aller viktigste forslaget for å få til reell likestilling, nemlig at fedrekvoten også skal gi far en rettighet. Man snakker hele tiden om tvang. Det er jo ingen tvang, det er muligheter. En rettighet vil alltid være en mulighet. Og det er ingen tvang, det er ingen som tvinger noen til noe som helst. Det eneste som måtte ligge i bruken av det begrepet, er at man eventuelt ikke får noen penger som andre får. Men situasjonen er slik at det er en mulighet for far. Også mange fedre har arbeidet fram ønsket om en slik rettighet. Vi må ha noe å slå i bordet med overfor arbeidsgiver, vi må ha noe som er lovforankret, som kan gjøre at far, med like stor rett som mor, kan ta ut sin fedrekvote og dermed bli en del av det likestilte. Det er det regjeringen mener med sin melding om likestilling for likelønn. Det er mange tiltak, dette er ett av dem, som sammen fremmer en bedre likestilling.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Det som er underlig, er at når man bringer fram en rettighet som Høyre er imot, og rettigheten så skal settes ut i livet, er Høyre forferdelig oppbrakt over at man må følge den – og kan følge den. Jeg vil gjenta at det er ingen tvang i denne rettigheten. Det er heller ikke noe negativt ved å sende et barn i barnehagen. Jeg kan ikke skjønne, fatte og begripe hvordan Høyre har fått det for seg at det å sende et barn i barnehage er så ille, selv om det er såpass lite som det er. Barnehagene bygger vi ut for at det skal være et godt tilbud, og det er selvfølgelig opp til foreldrene om de vil ha barnet sitt i barnehage eller ikke. Så i dette forslaget fra regjeringens side er det ingen tvang, men bare flere muligheter – flere muligheter for familien og flere muligheter ikke minst for fedrene. Jeg tror at historien kommer til å vise at Høyre kanskje på et eller annet tidspunkt kommer til å ta til vettet og skjønne at dette var fornuftlig likevel, men nå er det ganske uforståelig at man er så i motstrid til det som er regjeringens forslag.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
I mellomtiden gjør regjeringen særdeles mye, ikke minst med de satsingene som ligger der nå i neste års budsjett. Jeg kan berolige representanten, som jeg hørte i et tidligere replikkordskifte påstå at man ikke har tenkt lenger enn til 2011. Det er klart vi har det. Det ligger i det rundskrivet som er sendt ut til alle kommuner og alle fylkesmenn, at regjeringen vil videreføre bevilgningene – og da snakker vi nå om bevilgningene til først og fremst kommunene – også utover 2011. Så vår plan er at her kommer vi til å videreføre disse midlene. I tillegg til det har jeg også hørt etterlysningen av en opptrappingsplan. Det er klart at det ligger mange elementer i denne planen og i det arbeidet vi nå gjør for å styrke barnevernet, som selvfølgelig handler om å fortsette med de gode tingene som vi ser virker, men også om å ha et utvalg som forteller oss hva det er som kan virke enda bedre, og hvordan vi kan få til samspillet mellom stat og kommune på en enda bedre måte. Vi har felles mål: alt det beste for barna. Vi gjør absolutt det vi kan for å få det til, og vi har et mål som har en sikt også utover neste år.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Jeg hadde ikke sitert fra et rundskriv til kommunene hvis ikke jeg visste at det var dekning for å si akkurat det som står her. Der står det at man legger opp til at midlene videreføres også utover 2011. Det er klart at for hvert eneste budsjett har vi en budsjettdiskusjon, men her er det jo snakk om å ansette folk neste år, og det ville være oppsiktsvekkende om regjeringen plutselig skulle trekke tilbake en bevilgning når kommunene har ansatt folk. Så dette er noe regjeringspartiene er enige om. Dette vil vi følge opp, dette vil vi fortsette å satse på. Så er det slik at en plan for hvordan man skal forbedre barnevernet, handler ikke bare om å gi mer penger til de ulike tiltakene, som vi gjør her nå. Det handler om å ha et godt system for rekruttering til fosterhjemmene – det holder vi på med – og et godt system for å følge opp de institusjonene hvor vi trenger institusjonsplass, og vi ønsker også å ha flere over på fosterhjem. Men så er det ett tiltak over alle andre tiltak, og det tror jeg vi kan være helt enige om, det er at vi må satse maksimalt på forebyggende arbeid, så vi får færre barn som barnevernet må ta seg av.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Representanter for Høyre etterlyser konstruktive tiltak fra regjeringen, og beskylder regjeringspartiene for ubehøvlet språkbruk. Jeg tror ikke man skal legge skylden på verken den ene eller den andre når det gjelder språkbruken og karakteristikken. Men denne inngangen til denne debatten er jo faktisk et meget konstruktivt forslag fra regjeringen – nemlig å øke bevilgningene til barnevernet med 390 mill. kr, det meste til kommunene, og ganske mye til det statlige barnevernet. Det er også forslag om historiske videreføringer av viktig likestillingspolitikk. Men det er klart at liker man ikke disse forslagene, oppfattes de vel ikke som konstruktive. Jeg mener det er særdeles konstruktive forslag. Jeg har bare lyst til å nevne en sak, som både Kristelig Folkeparti og Høyre, ikke minst Olemic Thommessen, var inne på her. Det viktige med de 240 mill. kr som går til kommunene, er at disse pengene er øremerket, slik at vi er helt sikre på at de går til nødvendige stillinger. Jeg tviler på at kommunene klarer å få enda flere på plass, jf. Høyres og Fremskrittspartiets forslag om enda mer penger til kommunene. Vi er opptatt av at kommunene får tilstrekkelig med penger og stillinger, men at de også får folk i de stillingene, som kan gjøre den jobben på en best mulig måte. Så til det framtidige, og det Olemic Thommessen var inne på. Regjeringens plan er jo for det første å styrke barnevernet nå i budsjettet. Vi har allerede startet en forskningsevaluering av det som kalles denne forvaltningsreformen i barnevernet, for å se hva det er som eventuelt kan gjøres annerledes. I morgen skal jeg i det første møtet med barnevernspanelet, som er satt ned med Helen Bjørnøy som leder. Vi ber panelet om å vise oss noen måter framtidens barnevern kan se ut på. Vi ønsker å få konkrete anbefalinger, og vi ønsker å få en debatt om dette – ikke bare i panelet selv, som er bredt nok sammensatt, men også en debatt utad om dette. Det panelet ble nedsatt av Audun Lysbakken den 15. november i år, og det skal levere rådene sine i september 2011. Disse innspillene vil være grunnlaget for den stortingsmeldingen om barnevernet som vi skal legge fram etter at de er ferdig. Så her er det reformvilje fra regjeringspartiene. Vi ser at det er behov for å gå igjennom de ordningene vi har, ikke minst når det gjelder forholdet mellom stat og kommune. Og vi har altså tatt alle disse grepene og satt i verk alle disse tiltakene, inklusiv en stadig økning av bevilgningene, for at det ikke skal stoppe opp, men at vi samtidig klarer å tenke nytt. Så jeg har håp om at vi får et bedre barnevern i framtiden, og det trenger vi, for barna trenger det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Det er sånn at barn har rett til barnehageplass, og at det er kommunens plikt å innfri den retten. Det er ikke sånn at kommunene kan bruke 28 mrd. kr fritt til alle mulige andre formål. De har plikt til å tilby en barnehageplass, de har plikt til å forholde seg til makspris, de har plikt til å forholde seg til de kvalitetskravene vi har. Men det er en krevende innlemming av en omfattende, øremerket ordning som kommunene nå skal gjennomføre. Det er klart at jeg følger veldig nøye med på hvordan dette går rundt omkring i kommunene, ikke bare i forhold til de kommunale barnehagene, men også de private barnehagene, for ca. halvparten av barna går jo i private barnehager, og det har vært avgjørende viktig for oss å få et forutsigbart finansieringssystem på plass for de private barnehagene. Og så har vi utfordringer, dvs. vi har ambisjoner om videre utvikling når det gjelder kvalitet. Så her er det ingen grunn til å lene seg tilbake og si: Nei, nå er barnehagene i orden, her må vi følge på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Det er avgjørende viktig, som replikanten er inne på, at man får større oppmerksomhet, større mot og bedre kompetanse med tanke på å varsle om barn i barnehage som man er bekymret for. Vi vet at det antakelig er betydelig undervarsling blant de ansatte. Om det er fordi man ikke er trent til å se etter det som kan være tegn på mishandling eller misbruk, eller om det er fordi det er vanskelig for oss voksne å tro, kanskje, at barn kan behandles slik som barn noen ganger blir – det er ganske sammensatt. Men bevisstheten rundt det – det er jeg helt enig i – må vi få opp når det gjelder barnevernet. Det er en del av det kommunene nå vil følge opp både i forhold til kommunale og private barnehager når det gjelder å utvikle kompetansen til de barnehageansatte videre. Da dreier det seg ikke bare om førskolelærerne, det dreier seg også om assistentene i barnehagene, for de er ofte flere timer sammen med barna, og to tredjedeler av dem som jobber i barnehagene, er assistenter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Brenna-utvalget, som nylig har lagt fram sin innstilling, hadde som del av sitt mandat å vurdere om man ønsket å gå inn for obligatorisk barnehage. De konkluderte med at de ikke ville fremme et slikt forslag nå, men heller komme med andre forslag for å utvikle kvaliteten i barnehagene og å redusere foreldrebetalingen. Utvalgets innstilling er på høring og kommer snart til politisk behandling. Det som har vært diskusjonen, er om deler av tilbudet til femåringene skulle være obligatorisk barnehage. Jeg tror ikke at det er et aktuelt forslag å fremme nå. Men jeg deler bekymringen for at noen av de mest utsatte og sårbare barna ikke kommer i barnehage – når de er mindre, på grunn av kontantstøtten, og når de er litt større, fordi foreldrene prioriterer barnehage ulikt. Så å tenke på hvordan en gjennom positive virkemidler skal få flere barn til å få del i barnehagegodet, mener jeg er veldig viktig. Det er slik jeg også har opplevd representanten Stokkan-Grande.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Det er mulig at det er enkelte nyanser i Stokkan-Grandes budskap som jeg ikke har fått helt med meg, men jeg har ikke forstått ham dit replikanten nå gjør. Jeg synes det er veldig vanskelig å forstå hva Høyre egentlig går inn for når det gjelder språkkartlegging i barnehagene. Det er selvsagt slik at helsestasjonen også må følge opp de barna som ikke går i barnehagen, men barnehagen er altså en arena for å støtte barn i deres utvikling. Nå har vi et ekspertutvalg og en referansegruppe som ser på hvordan en skal få det trente blikket overfor dem. For øvrig er dette et område der man ser klare skiller i politikken. Høyre øker maksprisen. De reduserer litt i forhold til inntektsgradert, men de har et netto kutt på barnehagesektoren på over 400 mill. kr, fordi makstaksten øker generelt for barnehageforeldre, mer enn det Høyre investerer i barnehagene. Det er jo greit for folk å vite at barnehagene blir dyrere hvis det blir nytt flertall.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Jeg mener at det er viktig å følge veldig nøye med på hvordan barnehagene nå behandles i kommunene. Nå er utgangspunktene i barnehage.no fra rådmennenes budsjettforslag, og med tre enkeltkommuner som utgangspunkt. Men jeg vil oppfordre alle venner av barnehagen, og alle som er opptatt av dette, om å følge veldig nøye med lokalt. Men det har altså ligget i kortene hele veien at i det øyeblikket vi hadde full dekning, skulle de øremerkede midlene til barnehagesektoren innlemmes i rammene. Bondevik-regjeringen varslet i kommuneproposisjonen for 2006 at dette skulle skje fra 1. januar 2007. Nå har vi ventet fire år. Det er rett og slett fordi vi ønsket større trygghet rundt at vi hadde et mer robust barnehagesystem på plass i kommunene før vi gjorde det. Men det er all grunn til å følge nøye med.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Dette har ikke bare vært en reform for dem med høye inntekter, men det er riktig at lavinntektsfamiliene har fått mindre reduksjon i sine barnehagesatser enn dem som i utgangspunktet har betalt full pris. Gradert betaling er en del av Brenna-utvalgets forslag, som nå er på høring, og vi skal selvsagt vurdere dem seriøst. Når det er sagt, er jeg veldig opptatt av at vi har gode universelle velferdsordninger i Norge som inkluderer alle, og at vi betaler etter evne når vi betaler skatt. Jeg tror det er viktig for å ha en oppslutning om skattepolitikken nettopp å ha et rettferdig fordelingssystem. Jeg tror også det er mer effektivt i forhold til de tilbudene vi har når det gjelder barn og eventuelt andre egenandeler. For eksempel er det slik at hvis en familie som har en inntekt på 200 000 kr, plutselig får en mulighet til en jobb til 300 000 kr, men dermed mister en rabatt i barnehagene, kan det være veldig lite lønnsomt å opptre på arbeidsmarkedet – slik at man tar de utfordringene man får der.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Egentlig burde jeg jo være smigret over å bli nevnt så mange ganger i en debatt i Stortinget. Men måten Høyre har lest mitt intervju i Dagsavisen på, gjør i alle fall at det er veldig tydelig at det er påkrevet med økt satsing på leseferdigheter i skolen. For måten de har lest det intervjuet på, er noe spesiell. La meg benytte anledningen til å si noe om hva tanken bak et sånt utspill faktisk var. Og la meg aller først si at de aller fleste barn har i dag en god og trygg barndom. De fleste pilene peker i riktig retning. Samtidig kan vi nærmest daglig lese i avisene om barn som ikke klarer seg, om altfor mange unge som sliter med dårlig selvbilde, selvmordstanker, spiseforstyrrelser osv. Vi som har ansvaret for familiepolitikken, har en plikt til å spørre hvorfor det er så mange som sliter i vårt samfunn, hva det er samfunnet gjør med våre barn. Det er dette jeg ønsker en debatt om. Jeg er nemlig redd for at vi kan stå overfor potensielt enorme klasseskiller mellom de barna som blir dyrket av sine foreldre og de barna som blir neglisjert, mellom dem som gjør det godt i skolen og dem som faller utenfor, mellom dem som har god helse og dem som sliter med f.eks. fedme, mellom rike og fattige, og mellom dem som er omfattet av sterk sosial kontroll og dem som ikke opplever noen grenser. Vi bruker mye tid også i denne salen på å debattere hvordan vi kan skape best mulige velferdstjenester for å møte de nye utfordringene. Men vi kan ikke løse dette utelukkende med at det offentlige tar mer ansvar. Vi må våge å stille noen vanskelige spørsmål, og vi må våge å tenke nytt i familiepolitikken. Vi må komme oss ut av debatten om hva som er den riktige familien, til en debatt om hvordan vi kan bidra til at familien, stor eller liten, kan sikre gode og trygge oppvekstvilkår, og hvordan vi kan styrke hvert enkelt barn til å få selvtillit, selvrespekt og selvinnsikt. Det trodde jeg faktisk høyrepartiene var enig i, men jeg registrerer at de ikke ønsker å ta denne debatten, og heller faller ned i ideologiske dogmer. Vi har alle sett eksempler på barn som kunne fått et bedre liv dersom de hadde fått hjelp tidlig nok. Disse barna har ingen sjanse nr. to, og i de mest ekstreme tilfellene må man kunne si: Nå kan vi ikke vente lenger. Dersom fireårskontrollen avdekker manglende språk og motorikk, mener jeg faktisk at varsellampene blinker så kraftig at man må være villig til å vurdere obligatorisk gratis barnehage for disse barna. Mange forskningsrapporter peker på at barnehage er det beste tiltaket for nettopp slike barn. Barn fortjener det beste vi kan gi dem. De skal slippe å si: Det kunne gått bra med meg, bare jeg hadde fått hjelp tidligere.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Jeg ber om ordet for å be om å få en oppklaring fra Høyre, for Linda C. Hofstad Helleland sier to ting i et av sine innlegg som jeg sliter med å få til å gå i hop. På den ene siden sier hun at vi må stole mer på foreldrene, og hun påstår at vi bruker for mye tvang og vil ha seg frabedt at samfunnet i enkelte tilfeller griper inn. Like etterpå raljerer hun over at regjeringen gjør for lite og svikter norske barn som trenger hjelp, og at man ikke evner å gripe inn. Hun er jo så sterkt bekymret for barn som er utsatt for omsorgssvikt, og det er bra, men alle forslag for å hjelpe disse barna blir karakterisert som tvang. Derfor vil jeg gjerne at Høyre klargjør grensegangen for når det er ok at samfunnet griper inn for å hjelpe barn som er utsatt for omsorgssvikt. Er det for mye tvang – eller er det for lite tvang? For Høyre sender nå ut ganske utydelige styringssignaler.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
La meg først påpeke at det synes som om det er veldig stor grad av enighet mellom de rød-grønne partiene og Kristelig Folkeparti i kulturpolitikken på de viktigste feltene. Det er gledelig og borger for godt samarbeid i årene framover. En bærebjelke i demokratiet, men også i kulturpolitikken er et mangfoldig og levende medielandskap preget av medier av høy kvalitet, og at man ikke minst har rom for lokalmedier som kan skrive om mange av de flotte kulturopplevelsene man har rundt omkring i landet. Vi vet at Fremskrittspartiet foreslår å kutte pressestøtten med 150 mill. kr, og Høyre foreslår å kutte pressestøtten med 100 mill. kr for dette budsjettet. Vil det være mulig for Kristelig Folkeparti å sitte i en regjering som går så drastisk til verks i å kutte i pressestøtten, eller kan Håbrekke her og nå slå fast at Kristelig Folkeparti er garantisten mot slike voldsomme kutt.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Jeg er litt usikker på om representanten hørte mitt innlegg. Jeg sa nemlig under hele innlegget at Fremskrittspartiet ønsker å prioritere annerledes. Vi ønsker å bygge frivillighetskulturen og ungdomskulturen. I vårt alternative budsjett i Stortinget øker vi kommunebudsjettet. Hvis representanten har fått med seg alle de tragiske reportasjene på TV 2 om eldreomsorgen i kommunene våre og om barnevernet som ikke fungerer, vil hun se at det er nettopp dette Fremskrittspartiet prioriterer. Så har vi sagt at vi er for frivilligheten og for barnekulturen. Vi vil ikke bruke alle kulturpengene i Oslo, men ute i Kommune-Norge. Vi vil ha bredden.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Det var nesten det samme spørsmålet som jeg fikk av forrige replikant. Jeg kan nesten si det samme om igjen. Jeg vil kanskje legge til at det å styrke kommunene har vært viktig for Fremskrittspartiet. Det har vi nemlig bevist ved at vi øker budsjettene til kommunene. Når kommunene får et så stort ansvar av Regjeringen som de gjør – de skal ta vare på bredden, de skal ta vare på kulturen, de skal ta vare på eldreomsorgen, de skal bygge opp kulturskolene, det skulle være et satsingsområde for regjeringsspartiene – er det jo nettopp den måten vi bør kanalisere midlene våre på. Så helt avslutningsvis i dette replikkordskiftet vil jeg si at jeg synes det er synd at SV ikke er med på å styrke kulturarven, at de ikke ser hvor viktige kulturskatter vi har i Oslo, med disse bygningene som jeg var inne på i innlegget mitt.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Det å bli kalt populist når man kutter sånn i budsjettet som det vi gjør, synes jeg er spennende. Jo, vi vil ta vare på den kulturarven vi har. Det har jeg sagt i innlegget mitt og i flere svar her. Vi ønsker som sagt ikke å bygge nytt. Vi ønsker å holde ved like det vi har. Regjeringen, de partier som styrer i dette landet, ønsker å bygge stort på Vestbanen. Det ser foreløpig ut til å koste 3–4 mrd. kr, men det kan koste mer. Nettopp for de pengene kunne man kanskje vedlikeholdt en del av det man har, som man ikke kommer bort fra, og som er en forpliktelse som man allikevel har. Så til dette med komitéreiser og gode tiltak og at det skjer mye spennende rundt omkring i landet. Det er klart at det er lett å sitte i regjering og være navlebeskuende og ikke komme seg ut av regjeringskontorene. Jeg synes nemlig det er viktig å komme rundt omkring i landet og se hvor mye spennende det er som skjer der. Hvorfor skal man ikke be regjeringen vurdere disse tiltakene? Det kan ikke jeg skjønne.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
SV løfter ikke kommuneøkonomien, og den er viktig for at landet skal fungere. Den er viktig for en god eldreomsorg, en god skole, et barnevern som fungerer, og ikke minst barnehage til alle. Denne utfordringen har vi fått tilbake fra kommunepolitikerne våre i hele landet. Midt oppe i dette lover regjeringen en kulturskole, en kulturskole som er god, som gir et bredt tilbud, og som ikke har køer. Hvordan skal regjeringen sørge for at vi får en kulturskole i alle kommuner, som ikke har lange ventelister? Er det ved øremerking av midler man har tenkt å løse den oppgaven også i kommunen?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Senterpartiet har vært høyt på banen og vært tydelige når det gjelder plasseringen av Nasjonalgalleriet. De mener at Nasjonalgalleriet skal være i de gamle bygningene. Oslo Senterparti har vært tydelig på det, lederen i Senterpartiet har vært tydelig på det, og ikke minst har man understreket det gang på gang ved at Liv Signe Navarsete har gått ut så kraftig som hun har gjort med at Nasjonalgalleriet skal ligge i Nasjonalgalleriets bygning. Hva skyldes det at Senterpartiet har endret standpunkt, når de har vært så tydelige på dette området? Har det noe med det nye slottsmuseet å gjøre, og at man bevilger 30 mill. kr? Hvor skal det ligge? Har det noe med det å gjøre? Mener representanten at det er viktig at man har en plan for etterbruk av de bygningene man nå forlater i Oslo, som er en del av kulturarven?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
Det skrives mye i budsjettet. Det skrives mange merknader. Kontroll- og konstitusjonskomiteen og kulturkomiteen har en merknad som alle partier står sammen om, også de blå partiene. Det gjelder et slottsmuseum. Dette er et spennende prosjekt der man kan få vist fram tusenvis av gjenstander som har vært lagret i mange, mange år – alt fra bilder, biler, kjoler, krukker etc. Det blir spennende. Jeg vil spørre statsråden om hvordan hun ser dette for seg. Skal det ha tilknytning til Slottet? Eller skal man bruke en av de fem fraflyttede bygningene som Oslo får framover, som vil stå tomme, og som trenger et innhold?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-14:
En representant for Arbeiderpartiet fra Finnmark, Kåre Simensen, sto her oppe og garanterte for mangfold innenfor Avis-Norge i framtiden, at avislandskapet skal bestå som det gjør, og at alle aviser som fins i dag, skal få støtte, selv de aller, aller minste. Det er en spenstig garanti å gi. Fremskrittspartiet ser at det skjer mye innenfor Medie-Norge og innenfor hele medielandskapet. VG og Aftenposten er to store aviser, som drives fra Oslo, men de driver også tv-stasjoner. Hva er det vi har da? Har vi en avis? Har vi en tv? Har vi en miks? Ja, dette blir spennende å diskutere i framtiden, men å stå her og garantere noe synes jeg er virkelig tøft. TV8 har vi nå fått i Follo og på Romerike. De har startet opp en lokal-tv, men har mye konkurranse fra de store tv-selskapene. Men de har også konkurranse fra avisene. Som jeg sa innledningsvis, driver de tv-stasjoner. Her er det utfordringer. Så vil jeg over til et annet område, som jeg spurte statsråden om i en replikk. Det var om slottsmuseet, noe som jeg syntes hørtes spennende ut. Jeg syntes prosjektet var spennende. Jeg synes det er fint at alle partier har stått samlet både i kontroll- og konstitusjonskomiteen og i kulturkomiteen om denne gaven. Nå har jeg forstått at man ikke skal snakke om gaver når det kanskje lyttes. Flertallet i disse to komiteene har sagt at det er ikke snakk om en utstilling, men de har nevnt ordet slottsmuseum. Derfor synes jeg det er merkelig at man fra statsrådens side sier noe annet enn hva som står tydelig i enstemmige merknader fra disse komiteene – ja, i hvert fall kontroll- og konstitusjonskomiteen. Helt avslutningsvis: Rjukanbanen ble nevnt, og at Fremskrittspartiet slår politisk mynt på Rjukanbanen. Da vil jeg nevne for representanten Vågslid at vi også har ment noe om Aurskog-Hølandbanen, som har en infrastruktur som står og forfaller, men som er en viktig kulturarv på linje med Rjukanbanen. Den er kanskje ikke så flott og kommer ikke på noen verdensarvliste, men den er i hvert fall viktig for kulturarven. For oss er det ikke viktig å slå politisk mynt, men at den kommer på plass.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Sjølv om kvinners yrkesdeltaking i Noreg er veldig stor, er det framleis store skilnader mellom kvinner og menn, både når det gjeld løningar, og når det gjeld val av yrke og utdaning. Difor er eg veldig glad for at regjeringa no har lagt fram ei stortingsmelding om likeløn. Framleis har kvinner berre 85 pst. av menns løn, og me ser at lønsforskjellane mellom kvinner og menn følgjer den kjønnsdelte arbeidsmarknaden. Da er det bra at me legg til rette for meir likestilte foreldre, og at me skal få ei effektiv oppfølging av retten til likeløn. Så har me som mål å sikra meir kjønnsbalanse i utdanning og arbeid. Det er framleis berre 3 pst. jenter innan bil- og elektrofag, og berre 9 pst. gutar som vel helse- og omsorgsfag. For å få eit likestilt samfunn meiner eg at me må bryta tradisjonelle val i utdaning og yrke. Men det viktigaste er kanskje at me kan gje ungdommane våre dobbelt så mange moglegheiter og sjanse til faktisk å bruka talenta sine. Difor er òg styrking av skulens rådgjeving eit veldig bra tiltak i meldinga. Me veit at yrkesval ofte er basert på det ungdommane kjenner til, og førebileta deira. Rådgjevarane har liten påverknad. Difor må me få til ei betre rådgjeving, sånn at ungdommane våre får sjå kva moglegheiter som faktisk finst – kanskje ei rådgjevingsteneste som gjev rom for å oppleva faga. Det er mange spanande yrkesfag, som eg trur mange kunne hatt glede av å læra meir om. Det er viktig når ungdommane våre vel utradisjonelt, at dei da får tilbod om lærlingplass, og at dei vert varetekne på arbeidsplassen. Eg har frå før på denne talarstolen snakka om prosjektet Jenter i Bil & Elektro. Det er eit samarbeidsprosjekt mellom LO, NHO, bedrifter innan elektro og bil og utdanningsmyndigheiter. Prosjektet går i fire fylke. Og bedriftene som er med, er det kanskje ikkje fordi dei er så innmari opptekne av likestilling, men fordi dei ser at i kampen om arbeidskrafta ønskjer dei den beste arbeidskrafta. Målet for prosjektet er å få 20 pst. jenter innan 2020 i dei bedriftene som er med. Og jentene deltek i eit jentenettverk både fordi dei skal ha ein møteplass, og fordi dei kan bidra til at prosjektet kan bli enda betre. Me meiner at malen for dette prosjektet like godt kunne ha vore brukt for å få fleire gutar inn i typiske jenteyrke. Eg trur at me er nøydde til å halda fram med ekstratiltak og påverknad om me ønskjer å få endra den kjønnsdelte arbeidsmarknaden.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-14:
Tidlig i forrige uke hadde vi en rundebordskonferanse her på Stortinget om vold i nære relasjoner. Det er et veldig viktig tema når vi snakker om likestilling og de mest utsatte ungene. Det vi vet, er at veien fra omsorgssviktet og voldsutsatt barn til ruset, syk og utslått voksen er asfaltert med bindsterk forskning om at sammenhengen er entydig. Dette vet vi. Derfor er det så viktig at vi nå over flere år skal styrke det kommunale barnevernet. Vi gjorde det i fjor – la inn penger – og det viste seg dessverre at kommunene i altfor liten grad styrket det kommunale barnevernet, som flere her har vært oppe og sagt at kommunene har vært opptatt av. Ja, de er opptatt av det, men når de ikke sjøl greier å styrke det kommunale barnevernet så mye at de ungene som trenger hjelp fort, får det, så er vi nødt til å øremerke penger. Det er meget viktig at vi nå har øremerket penger for å styrke og sikre at de mest utsatte ungene faktisk får hjelp. Så skal vi gå igjennom det statlige barnevernet. Det er viktig, for det går ikke an å gjøre som opposisjonen gjør, nemlig å kutte med øks i det statlige barnevernet, sende alle de pengene til kommunesektoren og tro at man har løst problemet for de mest utsatte ungene. Nei, der er det unger i dag som står og venter på tiltak fra det statlige barnevernet, med problemer som det kommunale barnevernet ikke kan løse. Det er de mest vanskeligstilte ungene som trenger hjelp fra det statlige barnevernet nå, og det kan godt hende at dette skal organiseres annerledes i framtida. SV var ikke akkurat en pådriver for den reformen som flere av opposisjonspartiene egentlig står bak, og som de i dag er så kritiske til. Men vi er altså nødt til å være så seriøse på vegne av disse ungene at vi ikke kan foreta slike kutt som Fremskrittspartiet og Høyre gjør i budsjettet i det statlige barnevernet, for det kommer til å ramme de ungene som i dag har store problemer. Det kan vi altså ikke være bekjent av. Så har det vært en del snakk om barnehage. Ja, barnehage er et kjempeviktig tiltak for de ungene som har det vanskelig, men fremdeles er det ofte slik at taushetsplikten blir viktigere enn meldeplikten for en del av de ungene som har det vanskeligst. Jeg har erfaring med å jobbe i barnehage, og kanskje er en av grunnene til at man i barnehagen kan være tilbakeholden med å melde saker, at erfaringen med barnevernet lokalt er at det ikke er på pletten med hjelp med en eneste gang, at det eneste som skjer, er at tilliten mellom barnehagen og foreldrene blir brutt, og at barn mister det eneste stedet de er trygge i løpet av hele døgnet. Det er vi nødt til å løse for at meldeplikten skal bli reell.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Fremskrittspartiets hovedtalskvinne i denne debatten, Solveig Horne, la i sitt innlegg vekt på det hun kalte foreldreansvaret, som motstykke til det hun kalte formynderstaten, altså der vi som samfunn faktisk finner å ville sette grenser og rammer for foreldreansvaret. Nå snakket Horne riktignok om foreldrepermisjon, men jeg oppfattet dette som Fremskrittspartiets prinsipielle holdning, og den er ganske farlig. Det er denne holdningen som gjør at vi som samfunn faktisk nøler med å gripe inn overfor familier som av ulike grunner ikke er i stand til å ta vare på sine barn. Det er denne holdningen som gjør at foreldrevernet i mange tilfeller fortoner seg som viktigere enn barnevernet. Min lokalavis, Tønsbergs Blad, har den siste tiden satt søkelyset på det vi kan kalle fattige barn, og selv har jeg hatt anledning til å følge opp dette i diskusjoner med lokale skoleansatte, ansatte i SFO og barnevernet. Nå er fattigdom et relativt begrep, og det finnes neppe ett tiltak, ett grep, som fjerner fattigdom. Det er helhetlig innsats på mange områder over tid som virker, og det vet vi. Det gjør inntrykk på meg når jeg møter unger som ikke kan gå i bursdagsselskap til sine venner fordi foreldrene ikke har råd til gave, eller når unger ikke kan delta i idretts- eller fritidsaktiviteter fordi foreldrene ikke har råd til å betale kontingenten. I enkelte kommuner betaler barnevernet slike utgifter. Og mange idrettslag og organisasjoner lar være å kreve kontingent av barn fra familier med dårlig råd. Men det kreves mer. Mange foreldre har ikke anledning til å kjøre barna til fotballkamp og kan ikke stille med kake til julelotteriet i foreningen – og så er det sånn at hvis man skal gå på ski, trenger man faktisk også ski. Noe av problemet er at dette oppleves som rene almisser, altså veldedighet, som ytterligere bidrar til å stigmatisere barn og familier. Jeg er en sterk tilhenger av aktivitetsstøtte til barn og unge, og det finnes ordninger i mange kommuner som ikke virker stigmatiserende, og som gir barn og ungdom fra fattige familier anledning til å delta i de samme fritidsaktivitetene som alle andre. Det koster noen kroner, men pengene er der om vi vil. Derfor synes jeg at vi alvorlig bør drøfte hvordan vi skal veksle inn de vel 300 mill. kr som om lag 120 norske kommuner tar fra de fattigste barna ved å legge barnetrygden inn i beregningsgrunnlaget for sosialhjelp.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Jeg forstår det slik at Fremskrittspartiet etter moden overveielse er kommet til at det er strømprisen i Midt-Norge som er hovedårsaken til fattigdommen i den delen av landet, og derav manglende aktivitetstøtte til barn som ikke lever i familier med god nok råd. Det er i så fall en meget akutt fattigdom vi er vitne til i den delen av landet. Jeg kan opplyse representanten Horne om at i andre deler av landet har man også fattigdom, fattige familier med barn. Karakteristisk for disse familiene er at de er éninntektsfamilier. Hvis vi holder oss til Fafos definisjon av fattigdom, er familier med to barn som har en inntekt under 300 000 kr i året, fattige. Derfor er dette også et likestillingsspørsmål, for det er oftest kvinnene som er hjemme i de familiene som har familieinntekter på under 300 000 kr. Når regjeringen satser så kraftig på arbeidslinjen for å få bukt med fattigdommen, møter vi også et kulturelt problem fordi mange av de familiene som lever under denne fattigdomsgrensen, er innvandrerfamilier hvor kvinnene er hjemme og ikke ute i arbeid. Dette er et stort problem, som vi neppe løser med noen form for «quick fix». Når jeg advarte mot representanten Hornes vektlegging av foreldreansvaret, var det fordi det i mange tilfeller er slik at foreldreansvaret overprøver barnevernet. I mitt fylke har vi dessverre hatt noen skjebnesvangre tilfeller der manglende barnevern har rammet unger i meget sterk grad.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Jeg ventet bare på det. I Fremskrittspartiets politikk er altså skatt også en del av fattigdomsbekjempelsen. Men det er jo slik at de som lever med lave inntekter, betaler svært lite skatt, mange av dem ikke i det hele tatt, fordi de lever på offentlige ytelser. Jeg må si at jeg er ganske stolt over det regjeringen har gjort for å bekjempe fattigdom, men jeg er ikke fornøyd. Vi har mye ugjort, og det er derfor vi fortsetter arbeidet med å bekjempe fattigdommen i dette samfunnet med uforminsket styrke.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Jeg registrerer at Dagbladet på fredag har engasjert seg i en ny kulturkamp, til fordel for den såkalte profesjonaliseringen av kulturpolitikken, ved at bevilgninger til kulturtiltak flyttes fra kulturbudsjettet til Kulturrådets budsjett. I dagbladterminologi betyr det å flytte kulturmakt fra Stortinget til Kulturrådet. Denne overføringen har bl.a. rammet gjøglergruppen Stella Polaris i Stokke kommune i mitt hjemfylke. Jeg underslår ikke at det har falt mange tungt for brystet i mitt hjemfylke, nettopp fordi vi har erfaringer med Kulturrådet, og først fikk løftet bevilgningene til dette unike gjøglerteatret da de kom inn på kulturbudsjettet. Nå tar vi på sett og vis et skritt tilbake til et kulturråd som i sin tid sultefôret Stella Polaris, og som ikke ga særlig akt på middelaldersk gjøglerkultur med internasjonal anerkjennelse. Først da vi etter politisk press – og kall det gjerne det – løftet Stella Polaris inn på kulturbudsjettet, fikk gjøgleriet i Stokke utviklingsmuligheter. Men det beste av alt: Vi følte da at vi hadde bidratt til å gi Stella Polaris forutsigbare arbeidsbetingelser. Nå håper jeg selvfølgelig at Stella Polaris denne gang vil få et bedre liv under Kulturrådets beskyttelse enn tidligere, men det gjenstår naturligvis å se. Med sitt forkjærte utgangspunkt reiser Dagbladet egentlig en nyttig debatt, nemlig om det er politikerne som skal styre kulturpolitikken, og i hvilken grad, eller hvor mye som skal overlates til kulturbyråkratene eller Kulturrådet. Jeg underslår ikke – ja, jeg vedkjenner meg – at jeg som politiker har bidratt til å løfte fram kulturtiltak som ellers ikke ville fått statsstøtte. Hadde det ikke vært for det samme politiske engasjementet, er det min påstand at mange gode kulturinitiativ simpelthen hadde visnet og dødd hen. Jeg ser ikke annet enn at kultureliten også er snare til å søke politisk støtte når det er noe de trenger penger til. Slik skal det og må det selvfølgelig være. Tenk om det motsatte var tilfellet – om vi hadde politikere som ikke brydde seg, som ikke ønsket å sole seg i glansen av gode kulturtiltak fra landsende til landsende. Da ble kulturlivet fattigere.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-12-14:
På fredag hadde kommunal- og forvaltningskomiteen sin budsjettdebatt i denne salen. Jeg holdt et kort innlegg om det kommunale barnevernet, og om de bekymringsmeldingene som vi stadig får fra kommunene når det gjelder kapasiteten innenfor det kommunale barnevernet. Vi i Kristelig Folkeparti er glad for at regjeringen anerkjenner behovet her, og for at regjeringen har lagt inn ekstra midler til det kommunale barnevernet. Det viser jo at regjeringen har sett det Kristelig Folkeparti har sett, nemlig at det er nødvendig med ekstraordinære tiltak hvis vi skal kunne klare å oppnå en reell økning i antall ansatte i førstelinjetjenesten, en kapasitetsutvidelse. Men det som jeg la litt vekt på i det korte innlegget mitt, er at det vi i Kristelig Folkeparti savner i regjeringens politikk, er en langsiktig og forpliktende opptrapping som ivaretar kommunenes behov for forutsigbarhet og langsiktighet når det gjelder det kommunale barnevernet. Samme dagen som vi i kommunal- og forvaltningskomiteen hadde vår debatt kunne vi lese i en av fylkesavisene i Telemark at min hjemkommune, Skien, hadde fått en bot på 100 000 kr. Det var en bot fordi de ikke klarte å følge opp de barna som var meldt inn til barnevernet. De klarte ikke å gi dem et tilbud innen den tidsfristen som er satt. Dette skjer ikke fordi barnevernet ikke gjør jobben sin. Dette skjer ikke fordi lokale politikere i Skien ikke er opptatt av barnevern. Dette skjer fordi det mangler penger, og ansvaret må regjering og storting ta. Jeg håper at Skien kommune sender den boten til den rød-grønne regjeringen. I dag kunne vi lese i Telemarksavisa at nabokommunen, Porsgrunn, også sliter med lange ventelister. Barnevernslederen i Porsgrunn ber om midler til tre ekstra stillinger for å få ned antallet på ventelisten. Det er det som er problemet – kapasiteten er ikke stor nok, barn står på venteliste, og barn får ikke den hjelpen de trenger, til rett tid. Det kommunale barnevernet må ha nok ressurser, kapasiteten må være stor nok. Vi kan ikke leve med at bekymringsmeldinger ikke følges opp, og at barn som trenger hjelp, ikke får det, eller at hjelpen kommer for sent. Det som jeg avsluttet mitt innlegg med sist fredag, har jeg lyst til å avslutte med nå også: Ett barn som står i kø, eller ikke blir fulgt opp til rett tid, er ett barn for mye.