Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-04-13:
Igjen har Raufoss blitt en sak for Stortinget. Selskapet har en rekke ganger tidligere fått forhøyet sin aksjekapital gjennom statlige bevilgninger. På begynnelsen av 1990-tallet var det ikke lenger politisk vilje til å tilføre flere statlige midler. Da ble privat kapital akseptert som den nest beste løsningen, og som en nødvendighet dersom virksomheten og arbeidsplassene skulle sikres. Dette resulterte i en delprivatisering og børsnotering av Raufoss. En privatiseringsløsning for virksomheten ble luftet og diskutert så tidlig som i 1981 i forbindelse med at Willochs mindretallsregjering satte bom for fusjonsplanene mellom Raufoss AS og Årdal og Sunndal Verk. Tradisjonen tro er spørsmålet brakt på banen under ikke-sosialistiske regjeringer og like fort begravet igjen når Arbeiderpartiet har inntatt regjeringskontorene. Det var derfor overraskende at Arbeiderpartiet sluttet seg til en delprivatiseringsløsning for Raufoss AS ved Stortingets behandling av saken i 1990. Partiet hadde tidligere vært motstander av en slik privatisering av statsbedrifter. Dette gjaldt jo ikke bare en tradisjonell industriell virksomhet, men den produserte forsvarsmateriell i tillegg. Like overraskende var det at fagforeningen og de ansatte aksepterte denne løsningen. Man tok et standpunkt av praktisk og ikke-ideologisk karakter og avfant seg med situasjonen. Ikke langt tilbake i tid ville man betraktet et ja til privatisering fra en LO-klubb for å være like ille som om presten bannet i kirken. Vi konstaterer at selv om bedriften i perioder har gått godt og det er utdelt aksjeutbytte, er selskapet gjennom en rekke år preget av svake årsresultat, anstrengt likviditet og begrensede muligheter til å lånefinansiere nye prosjekter. Det er åpenbart at statens engasjement i RA ikke har gitt de nødvendige resultater med tilstrekkelig økonomisk handlefrihet; man har ikke lykkes helt. Raufoss ASA har nylig fått en avtale med General Motors Europa som betegnes som gullkantet, og som hvis den realiseres, vil bety en storsatsing på aluminiumkomponenter for biler. For å kunne gjennomføre GM-ordrene vil det være nødvendig å investere i hundre millioners-klassen, og man roper igjen på staten for å løse selskapets investeringsproblemer. Fremskrittspartiet vil motsette seg Regjeringens forslag om dette fordi vi ikke ønsker å fortsette å støtte opp om gårsdagens løsninger med statlige bevilgninger som innebærer en betydelig økonomisk risiko for det offentlige. Vi ønsker derimot at staten skal kvitte seg med alle sine aksjer i selskapet. Ja, hvorfor ikke? Vi kan ikke finne noe grunnlag for at staten skal beholde aksjene. RA er en moderne produksjonsbedrift som opererer i et marked på lik linje med andre norske bedrifter. Dessuten har myndighetene gjennom lovverket full kontroll med ammunisjonsproduksjon og eksport. Fremskrittspartiet mener helprivatisering er å foretrekke. Erfaringer med dette fra land det er naturlig å sammenlikne seg med, viser at det har medført en helt nødvendig omstilling på alle plan. Det viser seg at nye kompetente eiere ikke bare bidrar med tilførsel av frisk kapital, men medvirker til et høyt tempo i en utviklingsprosess. Stikkord vil være ansettelse av sterke, kommersielt innstilte ledertyper i toppstillinger, stram kontroll med kostnader og økt vekt på produktivitet, strenge krav til ledelse og ansatte, større oppmuntring av innsats, men også samme konsekvenser for feil og udyktighet som i det øvrige private næringsliv. Privatisering er selvsagt ingen absolutt garanti mot feilinvesteringer. På den annen side burde vi ha lært av de smertefulle erfaringer staten har gjort som industrieier. Vi har en meget lang tapsliste som et resultat av mange års statlig industrireising. Jeg vil kort berøre RAs engasjement i det nordiske ammunisjonsselskapet Nammo AS. Utviklingen i denne forsvarsvirksomheten er preget av betydelig usikkerhet. Det er helt åpent om man vil lykkes med det som er hensikten, nemlig restrukturering og dermed realisering av det verdiskapingspotensialet som ligger i et nordisk ammunisjonsselskap. Vi finner det derfor uheldig at staten engasjerer seg gjennom en overtakelse av RAs aksjepost i selskapet. Det bør ikke være en offentlig oppgave å bedrive spekulativ forretningsvirksomhet i ammunisjonsbransjen. Det er en klar trend i den omstruktureringsprosess som nå pågår i europeisk forsvarsindustri, at statlig eierskap reduseres. Vi ser bl.a. i Frankrike, Storbritannia og Spania eksempler på at statens rolle som eier reduseres eller avvikles. Det er i tillegg nødvendig å minne om at det ikke foreligger en forsvarspolitisk begrunnelse for et statlig engasjement i Nammo AS. Hvis produksjonen av ammunisjon som i dag finner sted ved divisjonen på Raufoss, avvikles eller flyttes til andre land, kan Forsvaret inngå avtaler om leveranser med alternative leverandører i NATO-kvalifiserte produsentland. Jeg vil ta opp Fremskrittspartiets forslag, som er referert i innstillingen.