Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-06-11:
Det er mange ord og mange skiftende politiske konstellasjoner i denne innstillingen. Venstre er ikke representert i kommunalkomiteen. Jeg skal ikke gå dypt inn i alle merknadene, men plassere Venstre på noen av de viktigste områdene i distrikts- og regionalpolitikken. Det helt store politiske skillet i denne saken går åpenbart mellom Fremskrittspartiet og de øvrige partiene. Fremskrittspartiet synes sentralisering er positivt og bør oppmuntres, og vil avvikle det meste som kan kalles distriktspolitikk. Dette ville ha vært dramatisk for landet, og jeg tror de fleste skal prise seg lykkelig for at dette ikke blir en aktuell politikk. I neste runde har vi Fremskrittspartiet og Høyre som det nest mest ytterliggående alternativ, med sin relativt ensidige vekt på samferdsel og næringslivets rammebetingelser. Venstre er enig i betydningen av dette, men mener det er helt nødvendig med en mer ambisiøs og aktiv politikk for å sikre at mennesker og ressurser blir tatt vare på i hele landet. Det er positivt at Høyre i alle fall er med på en del merknader i den retningen. Venstre kan slutte seg til de merknadene hvor Kristelig Folkeparti går sammen med de to høyrepartiene, som understreker betydningen av et lønnsomt næringsliv i alle deler av landet. Det er positivt at Høyre er med på merknaden som understreker SNDs og SIVAs betydning som fødselshjelpere og støttespillere for gode prosjekter som ellers ikke ville komme i gang. Det er et faktum at mangel på privat kapital ofte er et problem, og at lønnsomme prosjekter trenger drahjelp fra det offentlige virkemiddelapparatet. Det er jo ikke slik at det offentlige subsidierer ulønnsomme aktiviteter i stor skala, slik distriktsdebatten ofte kan gi inntrykk av. Venstre er enig i den smule skepsis som det gis uttrykk for overfor Regjeringens vektlegging av regionale sentra. Vekstsenterpolitikken har i årtier vært en måte å drive sentralisering på. Sterke regionsentre kan ikke operere uten et aktivt og levedyktig omland. I likhet med de andre sentrumspartiene er Venstre på vakt mot sentraliseringseffekten i den fornyelse av offentlig sektor som Regjeringen gjennomfører. Omstilling og effektivisering er helt nødvendig, men det er urovekkende at dette i så stor grad går ut over de ytre ledd, og ikke i samme grad ut over det sentrale byråkratiet. Brukerne skal stå i sentrum. Det dreier seg ikke bare om å strømlinjeforme systemene. Venstre ser positivt på mindretallsmerknader om kollektivtrafikk, kultur, kommunal frihet og kommuneøkonomi, såkornfond framfor statlig investeringsfond, aktiv bypolitikk – for å ta noen spredte eksempler. Det samme gjelder merknaden fra Høyre og Kristelig Folkeparti om arbeidskraftproblemet. Jeg må si det undrer meg at alvoret i denne utfordringen ikke har sunket dypere inn i komiteen. Uten økt arbeidsinnvandring vil Distrikts-Norge blø – kanskje ikke bare blø, men forblø. Regjeringens mål om å vri tiltak fra enkeltbedrifter og næringer til utviklingsmiljøer kan være positivt, men det er likevel grunn til å advare mot for rigide regler ut fra i og for seg gode mål. Distrikts-Norge har sett mye «prosjektmakeri», der søkere og søknader må tilpasses kriterier som ikke alltid stemmer med behovene og den mest effektive bruk. Støttemidler må settes inn der de best kan gi resultater. Blant de mange alliansene i innstillingen har vi Høyre, Fremskrittspartiet og Senterpartiet. Disse medlemmer har et felles ønske om å tilbakeføre en andel av selskapsskatten til kommunene. Venstre minner om de tilfeldige utslag som kom av at bedrifter og konserners administrasjonssted avgjorde kommuneskattens adresse. Det er viktig med et incitament til en aktiv næringspolitikk overfor kommunene. Reglene må derfor endres før selskapsskatten igjen tilbakeføres til kommunene etter det gamle systemet. Venstre er glad for at det fortsatt er et stort flertall i denne sal for å bidra til positiv utvikling og ressursutnyttelse i alle deler av landet. I saker som kommuneøkonomi, landbruks- og fiskeripolitikk, synet på et folkevalgt, regionalt nivå m.m., vil Venstre i hovedsak kunne slutte seg til merknadene som omfatter sentrumspartiene og Arbeiderpartiet. Til slutt om de framlagte forslagene: Venstre vil støtte mindretallsforslagene nr. 1, 2, 3, 4, 5 og 6. Vi vil stemme imot forslag nr. 7, og for øvrig stemmer Venstre for innstillingens tre punkter.