trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-02:
Denne saken gjelder et høyst legitimt spørsmål, nemlig om Stortinget har anledning til å be om utredning av alternative former for deponi for en eventuell gruve i Engebøfjellet og dumping av avfallet i Førdefjorden. Ja, utslippstillatelse er gitt, men spørsmålet, som det må være Stortingets selvfølgelige rett og plikt til å ta opp, er om dette er en velbegrunnet beslutning. Representanten Astrup slo fast at Miljødirektoratet har konkludert med at det er miljømessig forsvarlig å dumpe 250 millioner tonn gruveavfall i Førdefjorden. Men det har de ikke gjort. Det de har gjort, er å foreta en sammenligning mellom det å dumpe 250 millioner tonn gruveavfall i et rikt og uberørt fjordmiljø og det å høste angivelig 300 – eller hvor mange det skal være – arbeidsplasser av denne virksomheten. Det er en sammenligning som på alle mulige måter er helt umulig, og det er en sammenligning som er ett hundre prosent politisk. Det Miljødirektoratet har gjort, er å konkludere på miljøsiden med at alle konsekvenser av denne virksomheten er negative for miljøet. Hver eneste faktor som Miljødirektoratet har vurdert, har de konkludert med at har negativ miljøeffekt. Men så har de, i samsvar med forurensningslovens krav, vurdert dette opp mot de samfunnsøkonomiske fordelene og kommet til den konklusjon at det gigantiske miljøinngrepet vi her snakker om, ikke har skadevirkninger som oppveier de antatte samfunnsøkonomiske fordelene. Dette er prinsipielt særdeles viktig fordi det berører forutsetningene for hvordan vi skal planlegge næringsvirksomhet i Norge i framtida. Det som må være helt udiskutabelt, er at dersom vi skal klare å utvikle en næringsvirksomhet i Norge i framtida som ikke gjør det dagens næringsvirksomhet gjør og gårsdagens næringsvirksomhet har gjort, nemlig å redusere det biologiske mangfoldet, spise natur og påvirke klimaet på en måte som kommer til å skade generasjoner etter oss, og klare å unngå det, må vi stille strengere miljøkrav. Vi kan ikke bruke de samme kravene og det samme faktagrunnlaget som vi har brukt til nå, og vi kan i hvert fall ikke gjøre det når vi ser at vi kommer til de samme konklusjonene som vi gjorde for 50 år siden, for 25 år siden om den typen inngrep, nemlig at ja 300 arbeidsplasser er bra nok til å rasere hele den indre delen av Førdefjordens bunnøkosystem. Det er nettopp da Stortinget må ta sitt ansvar og forsøke å løfte fram spørsmålet om hvorvidt dette er godt nok utredet og hvorvidt det går an å be om nye utredninger. Jeg ser fram til at denne saken, selv om jeg ser at den utfordrer en etablert skillelinje mellom hvem som skal gjøre hvilke forvaltningsbeslutninger, kan åpne for en mer dyptgående debatt om hvordan vi behandler denne typen kjempeinngrep i norsk natur og denne typen sammenligninger mellom inngrep og antatte fordeler for samfunnet.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-02:
Hele poenget med konsekvensutredninger er at de skal gi et grunnlag for å vurdere fordeler og ulemper opp mot hverandre og for å vurdere hva som er akseptabelt og uakseptabelt. Den andre siden av den vurderingen er de antatt samfunnsmessige fordelene ved å gjennomføre et tiltak, som f.eks. å dumpe 250 millioner tonn gruveavfall i Førdefjorden, og den fordelen er altså 300 arbeidsplasser og skatteinntekter. Jeg har tidligere spurt statsråden om hvor grensa går for fordelen, for vi har altså en god del kunnskap om ulempene, miljøinngrepene. Spørsmålet er: Når dette prosjektet eventuelt nærmer seg realisering, og vi får vite hvor mange arbeidsplasser vi faktisk får, hvor mange skatteinntekter vi faktisk får, har statsråden forberedt seg på og gjort seg opp noen mening om hvor grensa går for at de samfunnsmessige fordelene blir for små til å akseptere å ødelegge bunnen av den indre Førdefjorden?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-06-02:
Det er nettopp når representanten Lødemel understreker at det er overbeskatning av blålange og pigghå som er hovedproblemene for de artene − derfor gjør det ikke noe å ta en del av leveområdene deres i Førdefjorden, det er overbeskatning som er problemet for kysttorsken, derfor spiller det ikke noen rolle hva vi gjør med dem i Førdefjorden, det er bare x pst. av Førdefjordens havbunn som blir ødelagt av dette tiltaket, derfor gjør det ingenting − at vi skjønner hvor nødvendig det er å få løftet denne typen digre miljøinngrep inn der de hører hjemme, nemlig i landets nasjonalforsamling. Da kan vi ta en helhetlig debatt om hva dette egentlig handler om, og en debatt som løfter miljøkravene og helhetskravene opp til det nivået som vi må ha hvis vi skal behandle slike saker ordentlig i framtida. Problemet er jo hele tida at vi anvender gamle standarder. Vi anvender standarder som ikke ses i helhet, som grunnlag for å fatte et vedtak om et massivt miljøinngrep. Det er interessant at et samlet næringsliv som er knyttet til det marine miljøet i Norge, er intenst imot dette tiltaket, fordi de ser helheten. De ser de langsiktige konsekvensene. De ser risikoen og kostnadene. Det gjør man ikke ved å behandle denne saken på den måten som har vært gjort hittil fra regjeringens side. Dette er vår mulighet til permanent å legge til grunn at vi kan flytte så store miljøsaker, inklusive gruvesaker, inn i Stortinget. Derfor håper jeg virkelig at stortingsflertallet − også Arbeiderpartiet og Senterpartiet − vil slutte opp om en slik politikk i framtida og bidra til at om det ikke skjer nå, så vil det i hvert fall bli det som blir lagt til grunn i framtida.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Det et flertall i denne sak foreslår, forslag til vedtak II, «om konsekvensutredning for torvuttak under 2 mill. m3 eller på myrarealer under 1 500 dekar», er i seg selv en selvmotsigelse. Grunnen er at forslaget vil være i strid med innretningen av forskriften som sådan og innebære en reversering av den forenklingen i regelverket om konsekvensutredninger som Stortinget sluttet seg til, og som ble gjennomført i 2014, etter vedtak i forbindelse med Prop. 61 L for 2013–2014 om endringer i lov om planlegging og byggesaksbehandling kapittel 14 og forskriften om konsekvensutredninger for planer etter plan- og bygningsloven og forskriften om konsekvensutredninger for tiltak etter sektorloven av 19. desember 2014. Forslaget er derfor i strid med det vedtak Stortinget selv fattet for ett år siden. Det partiene som står bak dette romertallsforslaget, faktisk gjør, er å gå i motsatt retning av forenkling. Med andre ord: Man ønsker mer byråkrati. Jeg har ingen problemer med å forholde meg til at medlemmer fra Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne eller Arbeiderpartiet ønsker konsekvensutredninger av nær sagt alt av myr og torv i Norge. Ingen av disse partiene ønsker primærnæringer i Norge og har null respekt for den private eiendomsretten. Om de hadde fått viljen sin, ville vel det meste over det ganske land vært kollektivbruk. Dette forslaget er et alvorlig angrep på den private eiendoms- og bruksretten i Norge. Det skal konsekvensutredes nær sagt overalt, og jeg vil like å se den bonden, eller den næringen, som ønsker å gjøre uttak, og som har økonomiske muskler til å gjennomføre konsekvensutredninger. Det går litt kaldt nedover ryggen på meg når jeg ser at partier som Venstre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet selger den private eiendomsretten og bruksretten på klimapolitikkens alter. Senterpartiet, som i alle år stolt har stått ved den private eiendomsrett og bruksrett, forlater i dag en linje som har kjennetegnet partiet ved enhver korsvei. At Venstre og Kristelig Folkeparti velger å gå imot sine egne samarbeidspartier og stortingsvedtak, med tilhørende kgl. resolusjon av 19. desember 2014, viser at de to partiene ikke er forutsigbare, og at de står for en politikk som ingen vet svaret på – verken i går, i dag eller i morgen. Det er synd å slå fast at den forenklingsmodellen som man en gang var enig om – også for ett år siden – nå blir forlatt, og at man ved denne korsveien faktisk går inn for at man skal få mer byråkrati, undergrave den private eiendomsretten og undergrave den private bruksretten.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Regjeringen har allerede lagt opp til et arbeid hvor grenseverdiene vil være i tråd med anbefalingene i rapporten Grenseverdier og nasjonale mål, utarbeidet av Miljødirektoratet i samarbeid med Vegdirektoratet, Helsedirektoratet og ikke minst Folkehelseinstituttet. Regjeringen har allerede på under to år kommet mye lenger i dette arbeidet enn hva den forrige regjeringen presterte over åtte år, og da med SV som ledende av departement og Miljødirektorat. Jeg skjønner at dette plager representanten Holmås, men det er et faktum at det forholder seg slik. Det er heller ikke slik at sykdommer og dødsfall relatert til svevestøv oppsto i 2013. Både sykdom og dødsfall var akkurat i like stor grad til stede fra 2005 til 2013. Vi vet også hvilken regjering som gikk ut og anbefalte det norske folk å kjøpe dieselbiler. Det var ikke denne regjeringen − det var den forrige. Det bør representanten Holmås ta med seg. Det er avgjørende at kommunene får tilstrekkelig handlingsrom i dette arbeidet. Det er også avgjørende at kommunene har hjemmel til å etablere lavutslippssoner som et av mange andre tiltak som i sum vil gi lavere utslipp av svevestøv. Det er et paradoks at byer som Bergen og Oslo, som har vært styrt av de blå over lang, lang tid, vil få langt mindre utfordringer med å tilpasse seg de nye kravene som kommer, enn f.eks. Trondheim, som har vært styrt av de rød-grønne over lang, lang tid. Det virker nærmest som om de som roper høyest, har mye dårlig samvittighet med seg i bagasjen. Man kan jo bare undres over hvorfor man ikke benyttet anledningen når man satt i regjering fra 2005 til 2013. Jeg må si at uavhengig av om man tar en spasertur i Oslo eller i en annen by, skal det ikke mye fantasi til for å forstå at mye av helseproblematikken og utfordringene ved svevestøv for framtiden ligger i hvordan man på et kommunalt plan planlegger og gjennomfører endringer som eksponerer befolkningen for langt mindre svevestøv enn hva som blir gjort i dag. Man skal ikke gå langt for å finne barnehage etter barnehage og barneskole etter barneskole som de nærmeste naboene til de tyngst trafikkerte veiene i de sentrale områdene. Jeg vet at dette er en utfordring, og jeg vet at dette vil bety store kostnader, men det er slik at skal vi lykkes, er det totaliteten av de ulike tiltakene som vil bli avgjørende for at vi får ned svevestøvet, og at vi får en befolkning som ikke blir eksponert i den grad som man blir i dag. Da må både stat og kommuner og byer vært med og delta aktivt.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Når representanten Eidsvoll Holmås mener at jeg både er utidig og farer med usannheter, bør jeg vel forsvare meg. Når man er i regjering – noe som SV var da – og sitter med miljøministeren, og så gjennomfører en politikk hvor man fjerner avgifter som gjør at dieselbilene blir billigere over natten, ser i hvert fall jeg på det som en anbefaling til det norske folk. Og det er ingen tvil om at det norske folk så på dette som en anbefaling, for salget av dieselbiler steg over natten. Alle oppfattet dette som en anbefaling, og at representanten Eidsvoll Holmås kaller mine uttalelser for løgn fra talerstolen i Stortinget, er å gå altfor langt, for det var mer enn nok av advarsler når det gjaldt det å sette ned avgiftene på dieselbiler da det ble gjort. Det burde man i regjering ha forstått.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Jeg skal være kort. Sitat statsminister Jens Stoltenberg 2007: «Vi oppfordrer alle til å velge dieselbil fremfor bensinbil, da disse helt klart er mer miljøvennlig.» Sitat Jens Stoltenberg 2007. Burde det være klart?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Man slutter aldri helt å bli tankefull over politikkens mange sider. Det er forunderlig å erfare at Arbeiderpartiets og Trond Giskes nasjonale strategi om en satsing på mineralnæringer etter bare fire år blir skrotet av det samme Arbeiderpartiet. Det er også forunderlig at vi i spørretime etter spørretime hører på Arbeiderpartiets klager om at arbeidsledigheten har gått opp, samtidig som de i dette forslaget gjør det enda vanskeligere for gruveselskaper å etablere seg så vi kan få hardt tiltrengte arbeidsplasser i distriktene i Norge. Forslaget fra Arbeiderpartiet er en tydelig og klar innskjerping av regelverket – og vil koste eventuelle nye selskaper dyrt – selv om Norge allerede har de strengeste kravene til utslipp og reguleringer som eksisterer i verden. Man kan bare undres over om Arbeiderpartiet overhodet ønsker arbeidsplasser velkommen. Jeg klarer heller ikke å la være å forundre meg over hvor utrolig svart-hvitt denne typen saker blir omtalt og framstilt. Objektiviteten er ofte fraværende. Lederen av komiteen, som er negativ til gruvevirksomhet, uttalte på tv vedrørende utslippstillatelse i Førdefjorden at vi som nasjon måtte lære av feilene som var blitt gjort av AS Sydvaranger med utslippene der, og at Bøkfjorden ved Kirkenes var død. Jeg kan informere komitélederen om at Bøkfjorden er langt ifra død. Det fiskes torsk, hyse, sei, laks og sjøørret en masse på innsiden av der deponiet befinner seg. Fjorden er for øvrig rik på steinbit, kveite og kongekrabbe. Men kraftutbyggingen av Pasvikelva, som tok knekken på vår største storvokste laksestamme i Norge, ble ikke nevnt med et ord. Eller kanskje jeg skal si det på en litt annen måte: Om jeg en dag skulle få bruk for å handle en bruktbil, ville det ikke bli av komitélederen, for da ender jeg sannsynligvis opp med en sykkel.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-02:
Ettersom vår kunnskap om naturen, sammenhenger og mangfoldsverdier øker, ville det være å håpe at vi med klokskap tok konsekvensene av denne kunnskapen. En myr, som for noen tiår siden av mange ble ansett som uproduktiv og unyttig mark, vet vi i dag har enorm viktighet både for artsmangfold og for naturlig oppmagasinering av vann. Det siste er ikke bare viktig fordi det er flomdempende, men også fordi det skaper en oase for mange arter idet myra representerer et helt annet lokalt miljø enn områdene rundt. Vi er derfor glade for at et knippe venstrerepresentanter fremmer dette representantforslaget, og vi er glade for å kunne støtte det, slik det framgår av komiteens tilråding. Vi har selvsagt merket oss at landbruksministeren i brev til Stortinget har gjort rede for at regjeringen, gjennom flere departement, har til hensikt å gripe fatt i myrforvaltningen. Vi støtter likevel representantforslaget. Det haster med å gå systematisk til verks for å sikre denne landskapstypen. Noen kan nok synes at en særskilt formulering om «grøfterensk» er i overkant detaljert for parlamentet å befatte seg med, men vi ser også verdien av en slik presisering. Det ble for en del tiår siden – i god mening, men sikkert i mangel på kunnskap om konsekvensene – iverksatt en del mislykket grøfting, som ikke medførte at det ble etablert produktiv skog, slik en sikkert ønsket. Det er viktig at disse områdene ikke åpnes for ytterligere og mer omfattende grøfting. Igjen: Vi har på bordet en sak som setter noen begrensninger for næringsvirksomhet. I et større bilde er skogbruk imidlertid også grunnleggende avhengig ikke bare av høybonitets produksjonsmark, men av mangfoldet i skogen, som myrene utgjør en særdeles viktig del av. Kristelig Folkeparti legger føre-var-prinsippet til grunn, sammen med en grunnleggende respekt for sammenhengene i naturen. Dermed er det åpenbart for oss at vi støtter dette utmerkede representantforslaget, slik det framgår av komiteens tilråding. Som historisk interessert kan jeg ikke la være å henlede oppmerksomheten på at myra som naturtype også har en helt spesiell plass i Norges konstitusjonelle historie. For å utdype det vil jeg gjerne sitere litt fra Wikipedia om myrmenn: «Myrmenn var et uttrykk som ble brukt om norske borgere som på 1880-tallet skaffet seg stemmerett ved å kjøpe verdiløs jord, gjerne myr. Praksisen har sin årsak i at Grunnloven fram til 1884 kun ga stemmerett til eiere av matrikulert jord. Det var Venstre som tok opp Marcus Thranes gamle idé om å kjøpe myrlapper til eiendomsløse. I lovverket fantes ingen krav hvor store disse myrlappene skulle være. Arbeidersamfunnslederen Andreas Hølaas fra Kristiania var en av dem som ledet arbeidet med å registrere myrmenn. Christian Holtermann Knudsen, en av pionerne i arbeiderbevegelsen, organiserte for samme sak egne stemmerettstog 17. mai. Denne gangen greide ikke jurister å hindre slike oppkjøp og valget ble en stor seier for Venstre i 1882.» Slik sett, sett i en historisk og konstitusjonell sammenheng, er det jo både betimelig og forståelig at det er et knippe venstremenn som fremmer et forslag om vern av myr.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-02:
I innstillingens forslag til vedtak I blir det bedt om at regjeringen snarest mulig reviderer nydyrkingsforskriften og sikrer at forskriften stiller krav om vurdering av klimahensyn. Dette er foreslått fordi det er dokumentert at det ligger lagret over tre milliarder tonn CO2-ekvivalenter i norsk myr. Statsråden kvitterer ut med å henvise til at forrige regjering var inne på problematikken med en stortingsmelding, men uten å følge opp, og sier: «Jeg legger til grunn at dette arbeidet skal følges opp». Regjeringspartiene gikk ikke inn i vedtakets I i komiteen. Er det ordene «snarest mulig» som er et problem for statsråden, i og med at statsråden gir uttrykk for at hun ønsker å følge opp dette?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-02:
Helserisikoen ved svevestøv er omfattende, og luftkvalitet er et tema som heldigvis er gjenstand for økt oppmerksomhet, forskning og politisk handling. Det er derfor svært positivt at representanten Bastholm har utfordret oss på framdriften i arbeidet med nye grenseverdier for svevestøv. I februar 2014 sendte Miljødirektoratet en anbefaling om vesentlige innstramminger i grenseverdiene og nasjonale mål for svevestøv i norske kommuner. Så har månedene gått, og det var betimelig å trykke på regjeringen i denne saken. For Kristelig Folkepartis del har vi imidlertid valgt å være tilfreds med at denne saken nå har blitt gira opp fra klima- og miljøministeren. Vi er tilfreds med den framdriften som hun har skissert i sitt brev til komiteen av 22. mai. Det var på tide, og det var for sent, men det var prisverdig at det kom, om enn etter påtrykk. På den bakgrunnen, og slik det framgår av de merknadene vi er en del av, aksepterer vi den framdriften som statsråden har lagt opp til. Vi synes imidlertid at det er vesentlig at Stortinget fortsatt holder trykket i denne saken, og støtter komiteens tilråding til III, der en ber om å få en sak til Stortinget om dette. Det blir særlig understreket at samarbeid med kommunene er viktig. For at vi skal få bukt med dette helseproblemet, må kommunene trekkes aktivt med, både i planleggingen og i tiltakene. Vi har tiltro til at regjeringen finner en hensiktsmessig måte å ivareta dette vedtakspunktet på. Kristelig Folkeparti vil stemme imot tilrådingens I og II og for III og IV.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2015-06-02:
Forskrift om rammer for vannforvaltningen er Norges lovfesting av EUs vanndirektiv. I §§ 4–6 i forskriften blir miljømål for ulike typer vannressurser beskrevet, og her går det igjen som et prinsipp at det er ikke gitt anledning til at vannressurser kan få forringet kvalitet. Når det gjelder Repparfjorden, vet vi at det er snakk om utslipp av metaller som er på EUs prioriterte liste over stoff som man skal søke å redusere utslipp av. Har departementet og statsråden vurdert hvorvidt Norge har en god eller dårlig sak hvis utslippstillatelse i Repparfjorden skulle bli klaget inn for ESA?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Jeg skal selvfølgelig ta opp forslaget fra Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Jeg står bak et forslag om at hovedansvaret for ny vurdering av forvaltning av myr bør styres fra Klima- og miljødepartementet og først og fremst bør tas i handlingsplanene for naturmangfoldet. Det er der man har muligheten til å se på helheten. Men statsråden påpeker at i statsrådens helhet er det viktig å ha med seg også to andre departementer, og det er jo resultatet av utredningen som til slutt vil få betydning. Da blir spørsmålet: Er statsråden enig i at det er behov for å få et regelverk som gjør at vi så nært som mulig får en stopp i tap av myrområder i Norge i dag?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Å avveie de ulike hensyn kan jo også i sterk grad høres ut som om man fortsetter med de samme avveiningene som man har i dag, mens det denne debatten i dag jo har vist, er at det er et bredt flertall for at man trenger større oppmerksomhet omkring myr og forvaltningen av myr. Man trenger også å se på myra med tanke på biologisk mangfold, men også det som er i et klimaperspektiv, som vi jo presiserer også internasjonalt, hvor vi jobber mye med de samme problemstillingene. Da blir mitt spørsmål til statsråden når ting må avveies: Mener statsråden at det er behov for en politikkendring for bedre å ivareta myrområder i Norge i dag?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Det overordnede ansvaret vi har i denne saken, er at vi må forvalte våre naturområder slik at de også binder mer karbon, akkurat som alle andre må gjøre det på den måten. Myr er en sentral naturtype som vi må forvalte på en god måte for å ivareta det karbonet som er lagret, og også for å binde mer. Så er det sjeldne naturtyper i myr. Det er elleve av disse som er på rødlista, og det er et selvstendig behov for å ivareta flere myrområder, på grunn av både biologisk mangfold og sjeldne naturtyper. Men så handler dette både om klimatilpasning og om klimatiltak for å unngå økte utslipp av karbon, og det er store tall det er snakk om. Det ble nevnt tidligere av representanten Eidsvoll Holmås spesielt et forslag vi har her om Jødahlsmåsan, som vi dessverre ikke får flertall for at vi stopper uttaket av. I Jødahlsmåsan er det lagret 293 000 tonn CO2-ekvivalenter, og når vi vet at det årlige utslippet i Oslo er ca. 1,3 millioner tonn, er dette et stort utslipp. En skal ha mange konkrete klimatiltak for å unngå så store utslipp som det her er snakk om. At dette går gjennom under det regelverket som vi har i dag, uten en større vurdering, mener jeg det nå må bli slutt på. Og når vi ønsker å endre kravene for når en må ha konsekvensutredning, er det selvfølgelig for å få færre av denne typen uttak i årene framover. Nettopp bruk av virkemiddelet konsekvensutredning vil være med på å få fram alle konsekvensene, slik at dette ikke skjer på denne måten i framtiden. Så dette handler om å stramme inn også. Dette er et område hvor vi mener det er nødvendig ikke bare å følge en forenkling. Man trenger å ha en saksbehandling som gjør at alle elementer er med, også klimaeffekten av uttakene. Og så er det riktig at det som ligger fra flertallet i komiteen, er en innstramming. Det er ikke alle uttak som ligger i forslaget. Det er en innstramming, som det nå blir regjeringens ansvar å gjennomføre. Ellers har jeg under debatten blitt enda mer overbevist om at det ville være riktig at helheten i dette ble sett på av klima- og miljøministeren gjennom handlingsplanen for naturmangfold. Jeg må si at jeg er ikke beroliget av kommentarene fra landbruksministeren, for dette handler om at man til tross for debatten ikke ser en retning hvor man trenger en innstramming, men man gjør de samme avveiningene som har ligget til grunn tidligere. Det kommer ikke til å være nok for å ivareta myrene i Norge.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Statsråden nevnte i sitt innlegg pågående arbeid med at man kan gi tillatelse til miljøkrav til drosjenæringen, til innføring av lavutslippssoner og til miljødifferensiering av bompenger. De tre virkemidlene kommer ikke til å være nok for å nå de målsettingene hun setter, eller for å nå det som er nødvendig for å redusere utslippene i de store byene. Det viser nødvendigheten av å vedta innstillingens forslag til III, ellers må man ha et pålegg for at regjeringen jobber sammen med kommunene for å få et nødvendig virkemiddelapparat. Da blir mitt spørsmål: Er statsråden villig til å se på virkemidler som er nødvendige, og som står i forhold til oppgavene vi står overfor, nemlig å redusere utslippene ned til de målene vi nå setter oss?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Da blir mitt spørsmål enda mer konkret: Er statsråden villig til å foreslå de to tingene, nemlig omkjøringstraseer for tungtransport og forbud mot dieselbiler på de mest trafikkerte dagene, i tillegg til lavutslippssoner, som vi vet er nødvendig for å redusere utslippene på de mest forurensede dagene? – Så får kommunene velge om de vil ta det i bruk eller ikke.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Jeg skal være kort, men jeg ville ta ordet etter representanten Eidsvoll Holmås’ innledning, for verken forrige regjering eller denne regjeringen har en stolt historie når det gjelder å bekjempe luftforurensing. Den forrige regjeringen var ikke villig til å godta virkemidler – også tøffe virkemidler – som kommunene har vært villige til å ta i bruk gjennom flere år. Både det å bekjempe dieselbiler med forbud og det å gå løs på tungtransporten ble stoppet av den rød-grønne regjeringen. Det er egentlig stortingssammensetningen som gjør at vi nå har fått bevegelse i selve saken, og som gjør at vi endelig begynner å få i gang et virkemiddelapparat som gjør at vi kan ta tak i problemstillingene. Jeg tok også ordet for å si at da man la om bilavgiftene, var det ikke sånn at det manglet på advarsler om konsekvensene. Jeg kjenner ikke detaljene fra Stortinget om hvem som skrev hva i merknader, men det er ingen tvil om at det i hvert fall fra Oslo var en helt tydelig advarsel om at dette kommer til å føre til dårligere byluft, og den som sendte advarselen tydeligst – det må jeg bare si – var faktisk daværende byråd fra Fremskrittspartiet, Peter N. Myhre. Så man var veldig bevisst på at det var dette som var konsekvensen. Hvis man går enda lenger tilbake, var det noen som var tilbakeholdne med å gjøre denne endringen. Men det er nå der vi er i dag. Det denne saken viser, og som er det viktigste, er at vi nå endelig får et tydelig vedtak om at staten har et ansvar for å legge fram en handlingsplan, sammen med kommunene, for å se på hva som er nødvendig for å nå de målsettingene og grenseverdiene som er der, både det som er gjennomsnittet i løpet av året, og for å ta de verst forurensede dagene. Helt til slutt har jeg et lite hjertesukk. Jeg vet egentlig ikke hvor stor effekt det har, men det er en del av en større helhet. Etter å ha jobbet i Oslo kommune med tiltak i egen virksomhet gjennom mange år, og byen ligger langt foran, lurer jeg på når staten vil se på sin egen virksomhet. Når begynner man helt systematisk å fjerne oljefyrer fra sine bygg? Når begynner staten å gjøre det som andre gjør, gjennom å si at hele bilparken hvor man kan ha nullutslipp, skal ha nullutslipp innen en viss tidsperiode, som her er gjennomført nå fra 2015? Disse tingene er mulig, og staten kan ta et større ansvar i egen virksomhet og gå foran, både for å drive fram en endring hos andre og for i det minste å være like offensiv som de store byene faktisk er i dag. I fellesskap er det fullt mulig nå å ta tak i det med lokal luftforurensing, sånn at dette kan bli en problemstilling som vi kan se tilbake på, og som vi nå endelig kan få bukt med.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Statsråden påpeker stadig vekk i sitt innlegg grundigheten i det arbeidet som her er gjort, og grundigheten i den saksforberedelsen som er gjort. Men grundighet er jo ikke det som tar en politisk beslutning. Det kan i beste fall være et grunnlag for en politisk beslutning. Da blir mitt spørsmål: Er statsråden enig med Miljødirektoratet i at de motstridende avveiningene av interessene i forbindelse med Førdefjorden først og fremst er en politisk vurdering?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Først kan jeg forsikre representanten Henriksen om at skal han kjøpe noe transportmiddel av meg, så blir det sykkel, for det er det jeg har. Men ellers, i selve argumentasjonen, så er det jo slik at selv om man finner fisk i Bøkfjorden, så går det ikke an å underslå de store negative konsekvensene som gruvedumpingene og slamdumpingene i Bøkfjorden faktisk har. Det er veldig mange i denne debatten som påpeker til stadighet at Norge har de strengeste miljøkravene. Det som er sannheten, er at Norge er et av de ytterst, ytterst få land som i det hele tatt tillater deponi av gruveavfall i sjø. Det er vel fem land som fortsatt gjør dette, så langt de fleste har et mye strengere regelverk for denne type avfall, nemlig at det er forbudt å deponere det i sjø. Det er det vi bør sammenligne oss med. Det er vel også Papua Ny Guinea og Tyrkia, Indonesia og Filippinene som fortsatt tillater dette – og vi utvider det! Bøkfjorden er nevnt, med de negative konsekvensene der, og nå er det altså 150 meter med slam som skal plasseres i Førdefjorden. Nå tror jeg også, i likhet med representanten Solhjell, at dette definitivt ikke er over med denne saken. Det er mange ting som er vedtatt, som det ikke er blitt noe av, og det er også mulig for denne saken. Også i Repparfjorden, hvor det er en 30–40 meters dybde, er det faktisk snakk om å dumpe, og da er det 1 400 tonn med kobber i året, 588 tonn med krom, og 240 tonn med nikkel som vi tillater. Så til representanten Arnstad: Her har vi tre forslag, og det ene forslaget – og det første, som det også ble nevnt – går nettopp på regelendringen, at her må vi ha en lovendring slik at disse store deponisakene faktisk kommer til Stortinget. Når vi nå har de to største sakene som er aktuelle, må selvfølgelig også de – som en naturlig del av den lovendringen – bringes til Stortinget. Jeg mener at vi har et selvstendig ansvar for å gjøre det, fordi det er en så stor debatt. Det er jo ofte slik at det er når regjeringen tar sin beslutning, at befolkningen oppdager hva dette faktisk innebærer, i hvert fall i det brede lag – og da må man ha en mulighet til å delta i den debatten og påvirke resultatet. Og da er Stortinget det eneste riktige stedet hvor beslutningen skal tas, nettopp fordi vi har den høyeste myndigheten; det er vi som skal ta beslutningen til slutt. Det er helt riktig at disse forslagene er lagt inn for å få en grundig behandling, for å få en ny behandling og for å få plassert ansvaret. Jeg synes det er underlig når Arbeiderpartiet og Senterpartiet dekker seg bak en juridisk argumentasjon, i det som fremstår som om man egentlig ikke ønsker å ta standpunkt til saken.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Det gjelder nettopp det siste, som er forslaget fra Senterpartiet som går ut på en konsekvensutredning, og hvorfor Arbeiderpartiet ikke er med på akkurat denne endringen, for det er nå beslutningen tas. Det har sikkert vært prosesser i den forrige regjeringen, men det er nå dette er oppe til behandling i Stortinget, og det er nå Arbeiderpartiet har en mulighet til faktisk å få til en endring i politikken, og da vil det være starten også på den større endringen når det gjelder de framtidige sakene. Det er ikke sånn at dette er ferdigbehandlet. Her ligger det en klagesak hos statsråden, så det er nå man har muligheten, men velger å dekke seg bak tidligere beslutninger og velger ikke å gå inn på denne problemstillingen også ut fra noen prinsipielle vurderinger av det juridiske og skillet mellom regjering og storting. Men Arbeiderpartiet kunne fått til en endring nå, og de burde gjøre det, men velger ikke å gjøre det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
President! Da forslag nr. 3 er falt, vil Venstre subsidiært stemme for forslag nr. 1, fra Høyre, Fremskrittspartiet og Senterpartiet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-06-02:
Det er greit.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Statsråden sier hun er opptatt av oppdatert kunnskap. I dette dokumentet, som er statsbudsjettet, statsrådens eget dokument, ligger det nasjonale mål for luftkvalitet, og de handler om overskridelser på døgnmiddelnivå, med andre ord kortsiktige overskridelser. De målene som ligger i statsbudsjettet, er kriterier fra 1999. I brevet fra Miljødirektoratet som baserer seg på kunnskap fra 2013, står det følgende: «Det er en nasjonal målsetning å sikre en luftkvalitet som er trygg for alle. Dagens nasjonale mål slik de nå er formulert fokuserer på korttids midlede nivåer, mens de største helseeffektene antas å være knyttet til eksponering over lengre tidsrom.» Derfor foreslår de nye nasjonale mål. Disse nasjonale målene avviser statsråden. Hvorfor vil ikke statsråden ha nasjonale mål basert på Miljødirektoratets faglige anbefalinger, men tviholder på mål fra 1999?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Jeg føler ikke at jeg får svar på spørsmålet. Det er greit at statsråden synes det viktigste er å komme med nye grenseverdier, og det er bra at de grenseverdiene kommer fra 2016. Men hvis man skal basere statsbudsjettet for neste år på nasjonale mål som står der, og vi velger å holde fast ved de nasjonale målene fra 1999 som Miljødirektoratet, Helsedirektoratet, Statens vegvesen og Folkehelseinstituttet sier er utdaterte, hvorfor velger man da å se bort fra kunnskap om hva man skal styre etter, og baserer seg isteden på utdaterte mål fra 1999?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Men da er det vanlig innlegg, så da tilbyr jeg statsråden å gå og sette seg der borte på plassen sin. Kanskje jeg bare skal begynne med å påpeke en ting som jeg synes er viktig. Fra denne talerstolen er det stadig vekk gjentatt en ting – som denne gangen, fra Jan-Henrik Fredriksen – som jeg bare vil understreke er løgn. Det er uriktig, det som sies av representanten Fredriksen. Han sier at den forrige regjeringen anbefalte folk å kjøpe dieselbiler. Jeg vil gjerne be representanten komme med dokumentasjon der det står at regjeringen anbefalte dette. Det gjorde vi ikke. Som del av en avgiftsomlegging i 2007 – som jeg vil understreke at det var bred enighet om her i stortingssalen – ble dieselbiler billigere i konkurranse med bensinbiler. Men det var bare én gruppe partier som var bekymret for dette. Den gangen var det merknader fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, der vi sa at vi ville se nøye på hvordan dette slo ut på andelen NO2 som ble sluppet ut. Det var anslått at det ville føre til mindre endringer. Det var ingen oppfordring om å kjøpe dieselbiler istedenfor bensinbiler. Tvert imot ble det fire år senere endret på. Man fikk innført en lokalavgiftskomponent i engangsavgiften, sånn at det ble dyrere å velge dieselbiler framfor bensinbiler. Jeg vil bare understreke at jeg vil ha meg frabedt at det gjentas fra representanter at det gikk ut noen anbefaling fra de daværende regjeringspartiene. Tvert imot – det var bred enighet her i Stortinget om den avgiftsomleggingen som fant sted, og det var bare de daværende regjeringspartiene som var opptatt av å vise at dersom det skjedde en bekymringsfull utvikling, ville vi gjøre noe med det – noe vi også gjorde på et senere tidspunkt. Jeg vil gjerne tegne meg på nytt til et siste innlegg. Jeg vil gå inn på en viktig ting som jeg synes det er viktig å gripe fatt i i oppfølgingen her videre. Jeg synes det er bra at statsråden varsler at hun vil komme tilbake med en videre innskjerping. Jeg vil likevel påpeke hva som er problematisk med at vi ikke allerede nå fastsetter de nye grenseverdiene for 2020. Husk at med den ordinære høringsrunden som ble varslet fra statsrådens side – som tok for lang tid, men som nå er varslet – vil de nye grenseverdiene antagelig ikke komme på plass før en eller annen gang utpå høsten.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Ja. Det vil i så fall innebære at kommunene som skal følge de nye grenseverdiene, vil få mindre enn et halvt år på å tilpasse seg de nye grenseverdiene som settes. Når vi tenker på at statsråden har brukt ett år og 83 dager på å bestemme seg for å lage de nye grenseverdiene, er det altså problematisk at en skal drive gjennom politiske prosesser i alle kommunene, for å følge opp med så kort frist. Jeg vil si, sett fra et kommuneståsted, at det ville være veldig bra for forutsigbarheten for kommunenes planlegging – for Oslo, Bergen, Trondheim og alle de andre kommunene som vil bli berørt av disse forskriftene – om man fikk på plass hva slags type grenseverdier som skal være i 2020, så fort som mulig. Miljødirektoratet har i sitt brev anbefalt nye grenseverdier allerede for 2020, men anbefalt at man skulle ta en revisjon for å se på den oppdaterte kunnskapen i 2018. Nå velger statsråden i stedet å utsette fastsettelsen av grenseverdier til etter en oppdatering av kunnskapen i 2018. Og jeg sier: Hvis man på nytt bruker ett år, fra 2018 til 2019, for å fastsette nye grenseverdier, er det problematisk for kommunene at de skal få så kort tid til å omstille seg til nye grenseverdier. Derfor er det et flertall i komiteen, men dessverre ikke i salen, fordi Kristelig Folkeparti ikke er med på det, som støtter at man burde fastsette nye grenseverdier i 2020, ikke fordi man er imot en oppdatering av kunnskapen i 2018 – vi er for en oppdatering av kunnskapsgrunnlaget – men fordi det hadde vært best for kommunene, som tross alt skal gjennomføre de tingene. Statsråden setter bare grensene, kommunene vil være de som fastsetter de nye kriteriene. Det andre som er problematisk i det som er pukket på i replikkordskiftet, er at Miljødirektoratet sier veldig tydelig at de nasjonale målene bør samsvare med luftkvalitetskriteriene som de har kommet med. Men her velger altså statsråden å tviholde på at i neste statsbudsjett, der vi skal ha nasjonale mål for luftkvaliteten, skal kriteriene fra 1999 fremdeles finnes, selv om Miljødirektoratet har anbefalt nye nasjonale mål. Heldigvis, får jeg si, er det et flertall på Stortinget som ønsker at man når det gjelder de tiltakene som statsråden skal legge fram for Stortinget, skal forholde seg til de nye nasjonale målene for trygg luft. Så håper jeg at statsråden fram til hun ferdigstiller budsjettet, ser fornuften i å ta inn oppdaterte nasjonale mål, istedenfor å tviholde på målene fra 1999. Jeg vil takke komiteen for hele tiden å være pådriver for å fremme nye forslag til tiltak for å forbedre luftkvaliteten. Jeg ser at statsråden følger dem opp, ikke i forkant, men villig i etterkant av at Stortinget har vedtatt dem.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Nei, det var en ganske presis uttalelse, skjønner du, fra min side, så det ble ikke påtalt. Jeg vil gjerne understreke at det som skjedde den gangen i 2007 – siden Fremskrittspartiet tar det opp, og siden det flere ganger har vært nevnt av ulike fremskrittspartirepresentanter og andre her fra talerstolen – var en omlegging, der man fjernet slagvolumkomponenten fra engangsavgiften og erstattet den med CO2-avgift. Det var det bred enighet om på Stortinget. Jeg kan si at også Venstre støttet omleggingen på Stortinget på den tiden – bare som en bemerkning til Ola Elvestuen. Det var altså bred enighet om det. Og i flertallsmerknaden fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sto det: «I forhold til dette er det uansett grunn til å tro at den samlede endringen i NOx-utslipp som følge av omleggingen av engangsavgiften, vil være liten.» Det var det vi antok ville skje. Så vet vi at virkeligheten ble en annen, men det var det som var antagelsen fra regjeringens side. Så vil vi understreke: «Flertallet vil presisere at den tar utslippene av NOx og partikler fra vegtrafikken på alvor. Flertallet viser derfor til Regjeringens videre omlegging av bilavgiftene, omtalt i St. prp. nr. 1(2006–2007) Skatte-, avgifts- og tollvedtak. Flertallet vil i det videre arbeidet med omlegging av bilavgiftene til fordel for både klima og lokalmiljø invitere engasjerte organisasjoner til videre dialog om hvordan målene best kan oppnås.» (2006–2007) Det førte altså til at man fire år senere fikk på plass en lokal komponent i engangsavgiftene. Jeg vil bare understreke at denne typen merknad ikke kom fra noen andre partier den gangen. Jeg håper dette er siste gang vi har en debatt der det påstås at regjeringen anbefalte folk å kjøpe dieselbiler. Det gjorde ikke regjeringen, og derfor vil jeg ha meg frabedt at det sies at vi gjorde det. For øvrig hadde det vært fristende å stille et spørsmål tilbake til Fremskrittspartiet for å høre: Er det sånn at Fremskrittspartiet framover vil legge om bilavgiftene, sånn at en fjerner dieselbil eller dramatisk reduserer andelen dieselbiler blant fossilbilene som selges i tiden som kommer? Det vil i så fall være den naturlige konsekvensen av Fremskrittspartiets knallharde anklager mot oss som satt i regjering og gjennomførte denne omleggingen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Det er et tydelig sitat. Det er vanskelig for meg å kritisere det. Vi i komiteen som jobbet med dette, var ganske tydelige på det arbeidet vi gjorde, men jeg hører jo hva statsministeren sa, så det er jo streit.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Det hadde vært greit om vi hadde en statsråd som var i stand til å svare ja eller nei på spørsmålet: Er dette til syvende og sist en politisk vurdering? Det åpenbare svaret er jo ja. De miljøfaglige argumentene er mot. Det fremkommer også i Miljødirektoratet sitt brev. Jeg vil gå til forslag til vedtak II, som kommer til å bli vedtatt her i dag: «Stortinget ber regjeringen igangsette et arbeid for å utrede mulighetene for å redusere deponeringsbehovet ved framtidig utvinning av mineralressurser.» Det sentrale spørsmålet til statsråden i denne anledning er følgende: Kommer statsråden til å gjøre dette, gjennomgå de utslippstillatelsene som er gitt allerede, før denne saken behandles i statsråd, med utgangspunkt i at Stortinget ønsker en innstramming for å redusere utslippene av masser i framtiden?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-02:
Jeg hadde tenkt å ta opp fire punkter helt på tampen av debatten. Det ene er at jeg vil si tusen takk for en debatt, som har vært god på sitt vis, om hva som skal behandles av Stortinget, og hva som skal behandles av regjeringen, og jeg beklager at vi ikke kommer til en konklusjon der vi sier at Stortinget skal få flere av disse sakene til behandling. Jeg merker meg at flertallet toer sine hender og sier at de synes det er greit at regjeringen tar disse beslutningene. Vi – et stort mindretall – ønsker at Stortinget i større grad skulle hatt disse sakene til behandling. Jeg tror at nettopp konsekvensen av at vi får en mineralnæring som ønsker mer utbredelse – og hvis også regjeringen sier at vi skal tilrettelegge for mer utbredelse – er at det hadde vært en fordel å få en sånn type avklaring mellom hvilke saker behandler vi og hvilke saker behandler regjeringen. Det er greit. Det andre er spørsmålet om krav. Der har jeg altså prøvd å stille spørsmålet til statsråden om hun oppfatter det dit hen at det vedtaket som vi fatter nå – romertallsvedtak II – om at vi ønsker at regjeringen skal gjøre en jobb for å se på hvordan man kan «redusere deponeringsbehovet ved framtidig utvinning av mineralressurser», får noen konsekvenser for utslippstillatelsen for Førdefjorden. Da sier statsråden at det allerede stilles krav til at de kontinuerlig skal se på om de kan redusere mengden gruveavfall som skal deponeres. Men jeg vil si at vi fra stortingsflertallets side uttrykker en ambisjon som går lenger enn som så – vi ber regjeringen gjøre en jobb for å redusere gruveavfallet. Da vil jeg si, fra min side iallfall, at jeg synes en sånn type vedtak burde ha konsekvenser og burde ha gjort at regjeringen gjorde en jobb for å se på mengden gruveavfall som skal deponeres, også i de beslutningene som de står overfor i forbindelse med utslippstillatelsen, som skal behandles av Kongen i statsråd. Det tredje jeg vil si, er til Bjørn Lødemel. Det er så enkelt at han peker på og sier at med disse artene hadde han vondt for å tro at dette ville føre til artenes utryddelse. Problemet er jo nettopp det i miljøpolitikken at det er den samlede belastningen på naturen – ikke liksom at det er ett slag som utrydder alle av én art, men det er det at en spiser herfra, spiser derfra og angripes fra flere kanter som gjør at en får problemer. Til slutt vil jeg bare stille spørsmålet til statsråden om hun har tenkt å dra til Befring og se lokalbefolkningen og Sunnfjord-næringen i øynene før hun fatter denne beslutningen, eller om hun er den typen statsråd som ikke vil se dem som hun overkjører, i øynene.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Vi har tydelig sagt her at det skal vi følge opp, og vi følger det opp så fort som det er forsvarlig å gjøre det. Det er jo et arbeid som skal gjøres i tilknytning til det. Etter det jeg er kjent med, sendte den forrige regjeringen dette ut på høring. Det kom en rekke innspill i den forbindelse, og man valgte å legge det bort. Vi har sagt at vi skal ta dette opp igjen og følge det opp videre for at klimahensyn skal ivaretas i den nydyrkingsforskriften som skal gjelde.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Dette er spørsmål vi skal komme rikt tilbake til i forskjellige stortingsmeldinger, der vi bl.a. skal se på restaurering av myr. Det som er helt sikkert, er at en del av den jorda som vi har i Norge og dyrker på og bruker til landbruksproduksjon, er viktig for oss også å ivareta framover. Det er etter det jeg kjenner til, rundt 500 000 dekar som er dyrket opp fra myr, og som i dag er en del av produksjonsgrunnlaget til norske bønder. Dette er selvfølgelig viktig også framover. Det henger sammen med at vi er et land der 3 pst. av arealet er dyrket, og som brukes til matproduksjon. Per innbygger ligger vi forholdsvis godt an, men når jeg ser summen 3 pst. av landets areal, er det forholdsvis beskjedent. Det er viktig også videre at vi sikrer de arealene som er nødvendige i produksjonen av norsk mat.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Det må de nesten svare på, de som har tatt det fram. Det jeg er opptatt av, er å gå grundig inn i disse problemstillingene når vi skal lage stortingsmeldingene på landbruksområdet, der vi nettopp skal se nærmere på muligheten for å restaurere myr – om det er noe vi ønsker å gjøre, og om det er mulig sett fra et faglig standpunkt. Men det er jeg ikke beredt til å svare på her og nå i dag. Det skal vi bruke noe tid på å gå igjennom.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Jeg mener det er viktig å avveie ulike hensyn. Som jeg var inne på i mitt innlegg, var jeg og besøkte bønder i Vesterålen, som fortalte at lokalt der har de én mulighet til å utvide sitt produksjonsgrunnlag, og det er å dyrke myr. Det å frata dem muligheten til det vil ikke jeg uten videre si er positivt. Så vet vi også at myr har en viktig funksjon, og derfor mener jeg at man må avveie ulike hensyn i de ulike sakene. Mange steder vil det være det riktige å gjøre. Politikk handler om å avveie ulike hensyn. Vi ønsker i denne salen økt matproduksjon. Vi ønsker også å ta vare på myr. Da mener jeg det å finne en god balansegang er det viktigste framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Jeg synes det blir feil at jeg skal stå her og legge fram det som jeg ønsker skal komme i stortingsmeldinger som kommer etter hvert. Det er heller ikke sånn at jeg har konkludert på de punktene som gjelder dette. Det er også noe som partiene i regjering selvfølgelig skal få anledning til å drøfte. Men jeg mener det er et sunt prinsipp at man alltid må huske på at det er flere hensyn å ivareta. Det er det også i denne saken. Vi har ulike mål. Av og til møter vi oss selv litt i døra, fordi det ene målet kan gjøre det vanskeligere å nå det andre målet. Sånn sett er det avveininger som hele tiden må tas. Men jeg skal love representanten Elvestuen å komme tilbake til disse spørsmålene i de bebudede stortingsmeldingene, og så får vi ta diskusjonen videre derfra.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-06-02:
Dette er spørsmål som vil bli berørt i de stortingsmeldingene som vi vil komme tilbake til. Det vi vet, er at når det gjelder jordbruksareal, står de for nesten 4 pst. av de totale norske utslippene. Nydyrking bidrar med mindre enn 1 pst. av dette. Vi vet også at skogen i Norge binder ca. 60 pst. av de utslippene som vi har i vårt samfunn. Så skogen er viktig. Det er selvfølgelig også utslipp fra myr. Det er ting som vi må avveie og komme tilbake til i de stortingsmeldingene som vi har bebudet senere.