Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-06-12:
Senterpartiet er opptatt av sunt kosthold og en fysisk aktiv befolkning. I utgangspunktet er det opp til hver enkelt å ta vare på sin egen kropp og helse og sine barns kropp og helse. Som vi vet, er dette en utfordring. En inaktiv befolkning med et usunt kosthold blir fort kostbart for storsamfunnet. Derfor er det viktig at vi fokuserer på forebygging, derfor fysisk aktivitet i skolen. Fysisk aktivitet er viktig for å forebygge ulike sykdommer og lidelser, men også viktig for å skape en mer variert, aktiv og spennende skolehverdag. Fysisk aktivitet i skolen – eller FYSAK, som dette forslaget gjelder – er ikke noe nytt i norsk skole. Det er mange som har drevet med FYSAK, lenge før de startet med det i Rogaland i 2013. Alle politiske partier vil at elevene skal bevege seg mer. Likevel drøyer vi med å pålegge skolene å la elevene være mer i bevegelse. Det er forståelig i den forstand at praktisk-estetiske fag ikke anses som basisfag, men det er trist at en ikke ser muligheten for å bruke disse fagene også for å fremme læring i andre fag. Mange skoler i mange fylker har hatt tilbud om FYSAK i mange år – Danmark har allerede innført dette – og vi mener det vi gjør, ikke er godt nok. Vi mener at det må tilfalle alle skoler i Norge. Derfor har Senterpartiet foreslått at vi nå må innføre en ordning som gir elevene mulighet til å ha en times fysisk aktivitet hver dag. Vi har også foreslått at dette skal skje innenfor dagens rammetimetall for å understreke at dette skal være en naturlig del av den allerede eksisterende skoledagen. Som sagt har mange skoler klart å inkludere dette i skolehverdagen allerede. Det betyr at det ikke bør være noe hokuspokus å få det til på andre skoler. Det handler om vilje og om at sentrale myndigheter sier til skolene at fysisk aktivitet er så viktig at vi ønsker at alle elever skal få mulighet til å lee på seg i løpet av dagen. I utgangspunktet er den enkleste veien til mer aktivitet for ungene å la dem gå til skolen. Det blir ofte mer problematisert enn nødvendig. Bor man langt unna og trenger buss, er ikke bussen nødt til å kjøre elevene helt til døra. De kan settes av i en viss avstand fra skolen og gå en kilometer eller to. Sjølsagt er det mange strekninger som er trafikkfarlige, så det er viktig at man tar hensyn til lokale forhold. Så til folkehelsemeldinga. Der har vi alle slått fast at målet skal være at vi skal være blant de tre landene i verden med lengst levealder oppleve flere leveår med god helse og trivsel og reduserte helseulikheter skape et samfunn som fremmer helse i hele befolkninga «Hele befolkninga» treffer vi i løpet av skoletida. Ungene våre oppholder seg på skolen på dagtid. Det er ikke sånn at alt skal skje i skolen, som representanten Gudmundsen sa, men jeg tar avstand fra at Høyre nå ser ut til å skyve fysisk aktivitet ut av skolens naturlige hverdag. Mange av disse ungene ønsker mer praktisk og kroppslig aktivitet i den ordinære skolehverdagen enn de har i dag. Mange ønsker seg mer gym, men slett ikke alle ønsker det. Mange føler utilstrekkelighet i gymtimene, og det kan gjøre at faget blir lite lystbetont. Rett til én time fysisk aktivitet i løpet av skoledagen kan ivaretas gjennom ordinære kroppsøvingstimer eller valgfagstimer i ungdomsskolen, men det kan også ivaretas gjennom aktivitet integrert i andre fag og organiserte opplegg i friminuttene. Det kan ivaretas gjennom dans, lek, uteskole og andre ulike friluftsaktiviteter, og det kan forebygge psykiske helseplager. Jeg fatter ikke at det ikke er mulig på en skole i Båtsfjord. Jeg har fått tilbakemeldinger om at praksis med uteskole har gått tilbake etter innføringa av Kunnskapsløftet i 2006, og det er beklagelig og synd. I Aftenposten den 23. april kan vi lese at «norske barns kontakt med naturen avtar». En undersøkelse gjennomført av NINA sier at aktivitet avler aktivitet, og at voksnes rolle og innsats betyr mye for omfanget av barnas naturkontakt. Det er naturlig å anta at voksnes rolle og innsats har betydning også for fysisk aktivitet i skolen. Det er alvorlig når vi hører at bare 53 pst. av norske tiåringer kan svømme, og at norske barns svømmekunnskaper er på bunn i Norden. Det er et alvorlig brudd på kompetansemålet for 4. trinn, der det står at elevene skal være svømmedyktige. Det er et livsviktig mål, som skoleeiere og foreldre nå må ta på alvor. Og det er kommuner som får det til. Jeg vil rette en oppfordring til alle foreldre: La ungene gå til skolen, gi dem utetid uten mobil, ta dem med på badestranda, og lær dem å svømme. Alle tiltakene er lavkost, men livsviktige.