Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-02-06:
Avdekkingen som skjedde i 2019 av kritikkverdig forvaltningspraksis i Mattilsynet, var meget urovekkende. Derfor er denne interpellasjonsdebatten viktig. For den handler om tillit og trygghet. Tillit til forvaltningen er noe av det skjøreste vi som politikere må beskytte, og særlig når den tilliten omhandler tryggheten til noe av det vi bør være særdeles opptatt av – nemlig maten vår. I løpet av 2019 mottok vi i Høyre, sikkert sammen med flere andre stortingsrepresentanter, flere bekymringsmeldinger om kritikkverdig forvaltningspraksis i Mattilsynet – både til oss direkte og gjennom media. Når det i den offentlige debatten ble stilt spørsmål ved Mattilsynets forvaltningspraksis og pekt på at den ikke var i samsvar med god forvaltningsskikk, som forutsatt i forvaltningsloven, var Høyre og heldigvis også en samlet næringskomité enige om at det måtte gjennomføres en uavhengig gransking av Mattilsynets tilsynsvirksomhet innenfor både grønn og blå sektor. Mattilsynet har en viktig rolle å spille for at både vi som forbrukere og ikke minst de som får Mattilsynet på besøk, har tillit til at tilsynet blir gjennomført på en kompetent måte, i tråd med de normene som gjelder for god forvaltningsskikk, og ikke minst tillit til at de funnene som blir presentert i tilsynsrapportene, er korrekte. I desember i fjor la konsulentselskapet KPMG fram sin granskingsrapport. Rapporten ble godt mottatt, og dessverre viste funnene mange av de bekymringene både vi som politikere og brukerne for øvrig hadde løftet i forkant. Det er svært urovekkende at rapporten bekrefter dårlig forvaltningspraksis og et sterkt behov for opprydding og forbedring av tilsynet. Det er særlig tre områder rapporten avdekker som jeg ønsker å løfte inn i dagens interpellasjon. Disse tre områdene mener jeg det er helt essensielt at vi sammen med regjeringen ser på hvordan vi kan løse på en best mulig måte. La meg begynne med det første og kanskje mest åpenbare for oss politikere. Vi fikk mange henvendelser og rapporter fra brukere rundt omkring i landet som var oppgitt over det de opplevde som ulik forvaltningspraksis fra region til region, fra kontor til kontor – ja, til og med fra saksbehandler til saksbehandler. Dette gjaldt i både grønn og blå sektor. Rapporten viser til at Mattilsynets organisering bidrar til lite effektiv styring og uklare ansvarsforhold, og trekker funnene så langt som til å si at det er indikasjoner på at det er «utviklet egne tilsynskulturer i de fem regionene». Funnene i rapporten viser: «Omorganiseringen har bidratt til mer enhetlige tilsyn i den enkelte region, mens det er mer usikkert om tilsynene har blitt mer enhetlig mellom regioner. Det er uklar ansvarsfordeling og uklare myndighetsforhold mellom hovedkontoret og regionene. Dette har blant annet resultert i svak styring og manglende enhetlighet i hvordan regioner er organisert.» Dette er svært uheldig, og KPMG anbefaler i sin rapport at dette er en av de overordnede problemstillingene som må tas på alvor nokså raskt. Jeg er enig med KPMG og mener departementet, sammen med Mattilsynet, her må sette inn strakstiltak med tanke på hvordan prosedyrer og retningslinjer for hele tilsynet må gjøres helhetlige og forutsigbare for brukerne, uavhengig av region. Forutsigbarhet og transparens for brukerne er det andre jeg ønsker at departementet tar med seg i den videre behandlingen av denne saken. Under behandlingen av pelsdyrsaken i fjor mottok vi flere henvendelser fra brukere som opplevde et tilsyn med en politisk agenda og med en påtatt kontroll- og formynderposisjon som ble forvaltet på en ubehagelig og konfronterende måte. La meg gjøre én ting klinkende klart: Offentlige virksomheter eller underliggende etater skal være korrekte og profesjonelle i sin framtreden, og ikke under noen omstendighet skal embetsmenn opptre med en personlig politisk agenda. Dette er særdeles uprofesjonelt, og jeg forventer at departementet følger med på at det ryddes opp i eventuelle slike holdninger hos et statlig embete. Rapporten påpeker: «Regelverksfortolkningen er ikke enhetlig.» Videre påpekes det: «Hovedkontoret har store utfordringer med å drive god regelverksfortolkning og formidling til Mattilsynets inspektører og til tilsynsobjektene. Kravpunktmaler, som beskriver hvilke krav som skal kontrolleres på tilsyn, mangler på flere områder. På andre områder finnes det flere versjoner med kravpunktmaler, uten at det gis tilstrekkelig veiledning om hvilken mal som skal brukes. Mangel på kravpunktmaler fra hovedkontoret fører til at regioner og avdelinger utvikler egne maler og metoder som ikke alltid deles med andre. Dette har store konsekvenser for enhetligheten i Mattilsynets tilsyn.» Igjen vitner rapporten om alvorlige mangler og grobunn for at tilsyn på likt brukergrunnlag på gårder eller havbruksfarmer kan bli utført ulikt. At det i tillegg utvikles egne maler som ikke deles med andre, kan medføre at det vil være rom for egne politiske agendaer for dem som driver tilsyn. Dette skal ikke være mulig, og Høyre forventer at departementet følger opp dette i tråd med de forventninger og tiltak som rapporten foreslår. Det siste funnet jeg ønsker å adressere, er fraværet av faglighet og kvalitet i de oppgavene tilsynet skal utføre. Ved opplevd misnøye, urettferdighet eller feilbehandling av systemet vil ikke brukerne lenger ha tillit til eller ønske et samarbeid med offentlig myndighet. Dette er en svært uheldig utvikling fordi tilsynets rolle som rådgivende organ vil forvitre. Den faglige kvaliteten må tilbake – det kan ikke være politiske agendaer i Mattilsynet. I sin rolle skal Mattilsynet veilede om regelverk, formidle informasjon og kunnskap samt ha god beredskap. Rapporten viser at det er mangel på opplæringsprogrammer, svake systemer for kvalitetssikring og -kontroll samt svake systemer for planlegging, gjennomføring og oppfølging av tilsyn. Alle disse manglene sier rapporten handler om mangel på ressurser, men jeg tror, ut fra andre avdekkinger i rapporten, at dette også handler om mangel på ledelse og styring, som igjen har gått ut over både fagligheten og legitimiteten til Mattilsynet. Ved å ha en tydelig ledelse og stramme til og prioritere vil et system for faglighet og kvalitet kunne tvinge seg fram, fordi man får spesifisert og spisset informasjon om riktige forberedelser, gjennomføring og evaluering av tilsynsoppgavene. For Høyre er det også viktig at Mattilsynet prioriterer rapportens funn om at det er mangel på kommunikasjon med brukerne. Gjennom prioritering av riktige ressurser og en bedre dialog med dem man skal utvise tilsyn og rådgiving overfor, håper vi at tilliten til tilsynets rolle både som rådgiver og som kontrollør kan opparbeides igjen. Høyre er en sterk forsvarer av at enkeltmennesket skal oppleve et godt møte med det store systemet. Når det gjelder Mattilsynet, bekrefter vel denne rapporten at det ikke alltid har vært tilfellet her. Men vi er nå opptatt av å se framover og se på hvordan det bør gjøres endringer på kort og lang sikt. Det er allikevel viktig for meg å påpeke at det er systemet som er problematisk i forvaltningspraksisen. Jeg kjenner mange mennesker som går på jobb hver dag i Mattilsynet med engasjement, med profesjonalitet og med stolthet over den jobben de gjør. Det skal de fortsette med, også etter de eventuelle endringene som nå gjøres. Jeg ønsket bare å understreke at våre utfordringer og kritiske bemerkninger er rettet mot ledelse og system, ikke mot de mange dyktige ansatte som går på jobb hver dag i Mattilsynet. Til slutt: Vi er avhengige av å ha et mattilsyn som både brukere og forbrukere kan ha tillit til. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan vil hun følge opp granskingsrapporten og sikre at det raskt blir varige forbedringer i Mattilsynets tilsynspraksis?