Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-01-17:
Jeg tror jeg skal la den siste metaforen vedrørende at EU var i ferd med å forme et kontinent som Norge også er en del av, ligge. Det får vi ta senere; jeg trodde kontinentet var der. Men energipolitikken, den skal vi diskutere. Energipolitikken i EU har i løpet av de tre siste årene blitt intensivert. Vi har lagt merke til at EUs energiministre og statsledere har engasjert seg mer i overordnede energipolitiske spørsmål. De spørsmål som representanten Astrup viser til, vil behandles på EUs toppmøte den 4. februar. Fra norsk side følger vi utviklingen av EUs energistrategi ut fra to ståsteder. For det første er Norge en viktig leverandør av energi og handelspartner til EU når det gjelder naturgass, elektrisitet og olje. Vi er en integrert del av EUs marked og det regionale nordiske elektrisitetsmarkedet. Jeg har en god løpende dialog med EU-kommisjonen. Senest i dag hadde jeg den belgiske visestatsministeren på besøk på mitt kontor, og vi diskuterte nettopp disse spørsmålene. For det andre er Norge gjennom EØS-avtalen forpliktet til å ta inn i avtalen relevant lovgivning på energiområdet. Overordnede vedtak kan i neste omgang lede til at nye forslag til direktiver og forordninger blir gjenstand for forhandlinger i EU-systemet. Jeg ser det som en stor fordel at vi er tidlig ute når det gjelder å påvirke EU-prosesser – hvilket jeg oppfattet at representanten Astrup også var opptatt av. EU-kommisjonen la den 10. november 2010 fram et dokument med tittelen «Energi 2020 – En strategi for konkurransekraftig, bærekraftig og sikker energi». Dette er en meddelelse som nå drøftes internt i EU. EUs medlemsland har ikke konkludert ennå. Fra norsk side vil jeg vektlegge en offensiv holdning til de rådskonklusjoner som vil komme fra EU-toppmøtet den 4. februar, og fra energiministermøtet den 28. februar. Meddelelsen er bredere enn tidligere og med klarere prioriteringer. De overordnede mål for EUs energipolitiske tilnærming ligger fast og skal bidra til bærekraftig energiutvikling, konkurransedyktige og fungerende energimarkeder og til sikker energiforsyning. Siden representanten Astrup stiller spørsmålet om hvordan Norge kan bli en del av EUs energistrategi, er det her viktig å understreke Norges formelle EØS-utgangspunkt. Vedtakene om EUs energistrategi fattes nå i Det europeiske råd, som betyr at de mål og strategier EU vedtar, utgjør ytre rammer for våre mulig påfølgende EØS-forpliktelser. Vi er ikke direkte en del av politikkvedtakene om EUs energistrategi. Senere vil vi se på nye forslag med relevans for EØS-avtalen. Når det er sagt: Det er ikke formelle eller reelle restriksjoner på hvordan Norge og norske aktører kan påvirke prosessen framover i den tidlige fasen innen de rammer EØS-avtalen setter. Vi må være aktive i disse prosessene og fremme norske interesser der det er tjenlig. Meddelelsen fra Kommisjonen har som utgangspunkt at EU-landene ikke har levert tilstrekkelig i forhold til de overordnede målene, og Kommisjonen peker på at det trengs tydeligere prioriteringer og veivalg innenfor energisektoren. Jeg vil nevne noen eksempler som er av betydning for Norges nasjonale valg av strategi, i EØS-prosesser og for Norge som energinasjon. For det første slås det fast at det er et forbedringspotensial når det gjelder energimarkedene for elektrisitet og gass. Kommisjonen hevder at infrastruktur må moderniseres, bl.a. for å kunne absorbere økning i fornybar energi. For det andre framheves det at det er forbedringer å gjøre innenfor energieffektivisering. For det tredje pekes det på at en må jobbe med å stimulere til bruk av nye energiteknologier. For det fjerde sies det at det må arbeides for å gjøre energipolitikken mer forbrukervennlig, og at det må arbeides med forbedringer i sikkerhet knyttet til energiproduksjon av ulike former for energi. For det femte skal EU arbeide videre med utviklingen av EUs eksterne energipolitikk, f.eks. gjennom å påvirke rammene for sikker bruk av kjernekraft i ikke-EU-land. Jeg vil kort kommentere noen av disse hovedprioriteringene i EUs energistrategidiskusjon. Hvor er våre hovedinteresser, og hvordan kan vi være offensive nok i saker som Kommisjonen trekker opp i sitt forslag til strategi? Norge er en av hovedleverandørene av naturgass i det indre energimarkedet i EU. Leveranser fra Norge utgjør 20 pst. av forbruket i EU. Naturgass er den minst karbonintensive kilden av fossile brensler. Norge trenger klare signaler fra EU om den framtidige rollen naturgass vil få for å oppnå EUs mål på klimaområdet, sikker energiforsyning og et fungerende marked. En god dialog med EUs institusjoner og nøkkelaktører er sentralt for å få dette til. Jeg vil fortsatt jobbe aktivt for å fremme naturgassens rolle i Europas energimiks. Fra norsk side har vi store interesser i hvordan EU utvikler et indre energimarked innen både gass og elektrisitet. Vi ønsker at EU kan rette opp eventuelle svakheter. Fra norsk side har vi vært tidlig ute med markedsreformer for elektrisitetsmarkedet, og vi er nå i ferd med å ta igjen den såkalte tredje energimarkedspakken i EØS. Jeg ønsker at våre aktører deltar aktivt i de nye mekanismene for samarbeid som er etablert gjennom det nye samarbeidet mellom energiregulatorene i det som kalles ACER, og mellom systemoperatørene for energinettverkene, det som kalles ENTSO. Jeg vil sammen med mine nordiske kolleger jobbe for at det nordiske regionale elektrisitetsmarkedet utvikles innenfor rammen av det europeiske kraftmarkedet. Ved å ha et mer integrert europeisk og nordisk kraftmarked reduserer vi sårbarheten i vårt kraftsystem, hvilket vi tydelig har sett behovet for den siste tida. Disse to spørsmålene er spørsmål som jeg regelmessig har diskutert med to ulike EU-kommissærer. Det har vært gode samtaler, samtaler hvor jeg har følt at vi blir lyttet til nettopp fordi vi har den sterke leverandørrollen vi har, særlig av gass. Utbygging av uregulerbar fornybar kraftproduksjon i Europa skaper nye utfordringer. Norge kan, med vannkraftsystemets reguleringsevne, bidra her. Jeg hørte at representanten Astrup mente at å kalle det Europas grønne batterier var å ta hardt i. Jeg mener vi skal se offensivt på de mulighetene som ligger her, også mulige veivalg både i EU og i Norge. Vi er forberedt på å støtte EUs ambisjoner om å styrke satsingen på den fornybare energien. Oppmerksomhet om investeringer i infrastruktur for å bedre betingelsene for ny, fornybar energi er helt sentralt for EUs fornybarsatsing. Norges situasjon er unik i denne sammenhengen. Vi har en fornybarandel som ligger høyt over EU-gjennomsnittet. Norges andel av total fornybar elproduksjon i EU utgjør 23 pst. Vi drøfter nå med EU hvordan vi skal gjennomføre fornybardirektivet. Fra 1. januar 2012 vil Norge og Sverige ha et felles sertifikatmarked for stimulering av ny, fornybar elproduksjon. Dette er første gang to land koordinerer satsingen på fornybar elproduksjon gjennom et felles elsertifikatmarked. Det er dermed stor interesse også fra EU-siden for en etablering av dette markedet. Det ble fra Kommisjonens side lagt fram en infrastrukturpakke allerede den 17. november 2010 som en første oppfølging av energistrategidokumentet. Her er det mange elementer, bl.a. spørsmål som jeg nå refererte, inne. I denne pakken blir betydningen av infrastruktur for naturgass, offshore vind og elektrisitetsforbindelser med det nordiske markedet nevnt som viktig for EU. Jeg mener at Norge uten tvil også i framtida vil være en viktig aktør for utvikling av infrastruktur, som Kommisjonen framhever. Den 3. desember 2010 undertegnet jeg en samarbeidserklæring sammen med totalt ti land og EU-kommisjonen om å styrke samarbeidet om utvikling av rammer for offshore vind i Nordsjøen. Jeg har i mine kontakter mot Kommisjonen og med utvalgte EU-land lagt stor vekt på å utvikle samarbeidet om offshore vind. Jeg har hatt gode dialoger om temaet med både Storbritannia – herunder Skottland, som er aktivt – og Nederland. Vårt nasjonale arbeid med lovgivning og strategier med offshore vind har kommet langt, og vi ønsker at dette regionale, internasjonale samarbeidet skal gi gode synergier med det nasjonale arbeidet. Jeg har notert meg at EU-kommisjonen og EUs medlemsland legger stadig større vekt på et annet politikkområde, nemlig energieffektivisering. I forslaget til energistrategi fra Kommisjonen er dette av høyeste prioritert. Det får vi komme noe tilbake til i den videre debatten i dag. Men som det framgår her, er det et bredt spekter av samarbeidsområder mellom Norge og EU på energi, områder som jeg mener det er i begges interesse å sørge for at vi videreutvikler framover.