Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Å gå på jobben er faktisk utrolig kjekt. Vi har etter hvert fått dokumentasjon som sier at det er bra for helsa også. Det virker til og med bedre enn en god del medisin, så dette tenker jeg at vi skal slå ring om, alle sammen. Kanskje kan vi få ned noen helsekostnader? Heldigvis er hovedregelen i norsk arbeidsliv at når vi går på jobben, er det i faste former: Vi har fast jobb og faste tider, og det er regulert. Men for noen kan det være uforutsigbart. De er vikarer. Fastheten og tryggheten i forhold til når man skal på jobb, og hvilken jobb man skal utøve, er ikke like enkel. Men jeg tror at til og med for dem er det helsebringende å være på jobb. Selv om hovedregelen er faste stillinger, vil samfunnet vårt også framover være avhengig av vikarer. Offentlig og privat sektor kan faktisk ikke å gå rundt uten at vi klarer å sette inn trykket de gangene et eller annet har blitt en utfordring, det kan f.eks. være sykdom og svangerskapspermisjoner. Men rammene rundt det å være vikar er nødt til å være klare og tydelige. Vi har brukt trepartssamarbeidet for å sikre at de rammene vi har for arbeidstakerne, skal utvikles av dem som er direkte berørt, og at myndighetene overvåker det. Utfordringen til vikarbransjen er gjennomstrømningen av ansatte, at de som jobber som vikarer, gjør det over relativt korte perioder, eventuelt på ulike arbeidsplasser. Det betyr at det er vanskelig å få til den jobben som handler om medbestemmelse, vernetjenester, oppfølging av helse, miljø og sikkerhet – den direkte kontakten og dialogen man skal ha med arbeidsgiver. På arbeidsgiversiden derimot er det relativt få, store byrå som er veldig godt organisert. Det er en annen ubalanse på dette området. Det betyr at vi er nødt til å jobbe for å sikre at disse ansatte kanskje har et sterkere vern rundt sin arbeidsdag, sine arbeidsforhold, sine lønnsbetingelser, enn det andre i det norske arbeidslivet har. Derfor innfører vi en tiltakspakke som er enda mer kraftfull, som virker enda sterkere enn den gjør for andre deler av norsk næringsliv. De fleste av oss forholder oss til vikarer på ulike tidspunkt – i barnehagen, på skolen, på sykehjemmet. Ringevikarene eller de vikarbyråansatte bidrar, som jeg sa tidligere, til at samfunnet vårt faktisk går rundt, og at det fungerer. Vikarbyrådirektivet sørger for at vi ansvarliggjør arbeidsgiversiden mye mer enn det man har hatt som tradisjon fram til nå. Likebehandling av innleiebedriftenes egne ansatte skaper bedre arbeidsvilkår, og solidaransvaret gir bedre sikkerhet for inntekten. Disse tiltakene skal, som jeg sa, sikre at arbeidsforholdene er gode. Men alle her i salen har hørt historier om innleide arbeidstakere som jobber altfor lange vakter, med svært lav betaling, uten tilstrekkelig HMS-opplæring eller oppfølging. Dette er uakseptabelt, og det er derfor vi gjør disse tiltakene og denne jobben. Men vi er nødt til å utfordre partene på én ting til: Jeg startet med å si at det er vanskelig og krevende å holde organisasjonskravene for de ansatte oppe i denne bransjen. Den utfordringen sender jeg til de fagorganiserte rundt omkring i landet. Ta ansvar! Det er en god del som går til sin aller første jobb, og det er da de kanskje kan aller minst om lovene og reglene i arbeidslivet. De trenger virkelig fagbevegelsen og de fagorganisertes støtte for å sikre at deres hverdag blir god, at lønnen kommer til rett tid, og at de kan få en god start på sin yrkeskarriere.