Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2000-06-07:
: Saken vi behandler i dag, dreier seg om nok et samferdselsprosjekt som har blitt mye, mye dyrere enn planlagt. Fatima, en forkortelse for fastlandsforbindelsen til Magerøya, omfatter både Honningsvågtunnelen, Kobbholet eller Veidnes bru, Nordkapptunnelen og strekninger i dagen, et stort prosjekt – et av de mest omfattende vegprosjekt Vegvesenet har utført under lignende klimatiske forhold. Riksrevisjonen har også i denne saken gjort et grundig arbeid i forhold til dette. Det er blitt et stort og flott anlegg, men det har da også kostet penger – svært mange penger! Prosjektet ble lagt fram av tidligere samferdselsminister Kjell Opseth, og var anslått til 625 mill. 1993-kroner. Den endelige sluttsummen ble på 1 018 mill. 1993-kroner. Den prosentvise overskridelse er på hele 62,9 pst. Det vi bør spørre oss om i dag, er: Hvorfor ble prosjektet så mye dyrere, og kunne dette på noen måte vært unngått? Etter Kristelig Folkepartis mening bør det være mulig å unngå slike overskridelser. Svært mye tyder på at prosjektet ikke var godt nok planlagt. Stortinget må kunne stole på de prosjekter det får seg forelagt fra departement og den enkelte statsråd. Komiteen har foretatt en grundig behandling av denne saken. Det mener vi var nødvendig ut fra sakens karakter. Komiteen har både vært på befaring og holdt åpne høringer om Fatima-prosjektet. En kan trygt si at komiteens flertall ikke er fornøyd med den måten saken har blitt behandlet på av departementet. Prosjektet fikk overskridelser på 62,9 pst. utover kostnadsrammen som lå til grunn for Stortingets behandling, langt over usikkerheten på hovedplannivå, som har en usikkerhet på pluss/minus 25 pst., eller på detaljplannivå med en usikkerhet på pluss/minus 10 pst. Komiteens flertall mener faktisk at saken verken hadde nådd hovedplannivå eller detaljplannivå da Stortinget fikk saken lagt fram for seg. Dette innebærer at Stortinget ikke synes saken var godt nok forberedt. Flertallet mener også at det kan se ut som om departementet ikke har gitt Stortinget en tilstrekkelig og god nok informasjon om saken. Dette høres kanskje ufarlig ut, men innebærer en sterk kritikk av den daværende statsråden. Komiteen mener det hadde vært naturlig at saken hadde blitt lagt fram for Stortinget på en annen måte enn bare i budsjettproposisjonene når overskridelsene ble så store, og at det hadde vært naturlig å ta opp utbyggingen i en egen sak for Stortinget. Komiteen har i sine merknader gjennomgått prosjektet og viser til at de største prosentvise overskridelsene knytter seg til Honningsvågtunnelen med hele 98,1 pst., Kobbholet bru med 128,9 pst. og veien Kobbholla – Storbukt med 80,9 pst. Det er meget store overskridelser det her er snakk om. Totalt kom hele prosjektet på over 1 milliard kr. Det er ikke usannsynlig at prosjektet ikke ville blitt vedtatt dersom det hadde blitt lagt fram med den reelle kostnadsrammen da Stortinget skulle fatte vedtak om denne utbyggingen. Riktignok blir en mindre del av prosjektet bompengefinansiert – men det er samfunnets midler det er snakk om til syvende og sist. Stortingspolitikere har et ansvar for å forvalte samfunnets midler på best mulig måte. Det er vi ikke i stand til når kostnadene blir så mye høyere enn de beregninger Stortinget la til grunn da det ble fattet et vedtak. Det er et stort problem for Stortinget at det stadig dukker opp samferdselsprosjekter med store overskridelser. Kontrollkomiteen har f.eks. behandlet Nordhordlandsbrua, tidligere Salhusbrua, Gardermobanen og nå Fatima. Forundringen vil bli stor dersom dette er det siste samferdselsprosjektet med store overskridelser – nye overskridelser er nok dessverre å forvente. Komiteen har ingen grunn til å anta at Vegdirektoratet bevisst kalkulerte med for små beløp for å få prosjektet vedtatt, men det er ingen som kan bli forundret over at slike påstander dukker opp med jevne mellomrom. Har man først begynt på et prosjekt, skal det ganske mye til for å stoppe det, særlig der hvor det sprenges ut tunneler og bygges bruer. Komiteen har understreket betydningen av at Stortinget får seg forelagt gode og gjennomarbeidede prosjekter med realistiske kostnadsrammer. Departementet har satt i gang tiltak for å øke kvaliteten når det gjelder plangrunnlag, kostnadsoverslag og økonomistyring. Forhåpentligvis vil dette være med på å sikre et realistisk kostnadsoverslag, slik at vi kan unngå de store overskridelser i fremtidige prosjekter. Den type planlegging som vi ser i Fatima-prosjektet, er vi ikke tjent med. Den daværende samferdselsminister burde ha gjennomført en bedre kostnadsanalyse av anlegget. Det er en kritikk komiteen står samlet om. Det er viktig å bruke fornuft når man lager og utfører veiprosjekter som dette. Et flertall i komiteen setter et stort spørsmålstegn ved fornuften i og nytten av å bygge en gang- og sykkelvei som ikke er atskilt fra kjørebanen, i en tunnel som er hele 4, 4 km lang. Jeg stiller meg spørrende til hvor mange foreldre det egentlig er som vil sende barna sine – gående eller syklende – gjennom en tunnel som er så lang, og hvor mye av trafikken består av store turistbusser som dundrer forbi. Når vi i tillegg vet at det nesten ikke bor folk i området, og hvor det i høyden er planlagt et mindre byggefelt, blir saken og prioriteringene bare enda mer underlig. Det er grunnlag for å spørre seg om denne utvidelsen kom inn i prosjektet noe tilfeldig og ut fra prinsippet: Går det, så går det. At Kobbholet bru fra starten av ikke var prosjektert til å tåle tilstrekkelig bølge- og vindlast samtidig, kan heller ikke være godt håndverk. Innslaget for traseen ved Storbukt ble endret fordi det ikke var forsvarlig å starte opp igjen arbeidet i en planlagt ur, og fordi man ikke kunne legge traseen mellom noen Esso-tanker. Det skulle ha vært mulig å oppdage dette fra starten av og legge disse endringer inn i prosjektet før det ble forelagt Stortinget. Komiteen er også meget kritisk til at byggeplanene er datert opptil ett år etter at arbeidet på de forskjellige parseller startet. Uten plangrunnlag øker mulighetene for feildisponeringer, det igjen øker mulighetene for høyere kostnader. Vegdirektoratet har opplyst at Samferdselsdepartementet og ministeren ikke var gjort kjent med usikkerheten i anslaget for prosjektet. Men på dette punktet kan det ikke herske uklarhet og usikkerhet om ansvarsforholdet mellom departement og underliggende etater. Det er viktig å holde fast på at det er statsråden som har det formelle ansvaret for at Stortinget har full informasjon om de prosjekter som legges fram for Stortinget. Komiteen mener at det utvalget som skal gjennomgå Stortingets kontrolloppgaver, bør se på disse problemstillingene. Komiteen er ikke i tvil om at det konstitusjonelle ansvaret for om opplysningsplikten overfor Stortinget i forbindelse med St.prp. nr. 47 for 1992-93 er overholdt, ligger hos den daværende statsråd Kjell Opseth. Komiteen har rettet sterk kritikk mot statsrådens behandling av saken, men flertallet har ikke vurdert det som riktig å sette ned en protokollkomite som skal forberede en riksrettssak, slik Fremskrittspartiet foreslår. Komiteen viser til at den tidligere har behandlet andre samferdselsprosjekter som har hatt vel så store overskridelser, uten at riksrettssak har vært et aktuelt alternativ. Jeg har merket meg Arbeiderpartiets innledende merknader, der medlemmene understreker at «ikke all framkommet kritikk er like kritikkverdig». Til slutt må jeg meddele at et kostnadsoverslag som vi har fått oppdatert fra Samferdselsdepartementet, beklageligvis ikke er kommet med i den trykte innstillingen. Helt til slutt vil jeg anbefale Riksrevisjonens forslag til antegnelse «Kan passere».