trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-05-19:
Som alle som har tatt ordet her i dag har vært inne på, innebærer hele ordningen en forenkling for arbeidsgiverne. De tidligere endringene har gjort at man har sluppet å både dobbel- og trippelinnrapportere de samme opplysningene flere steder. Med de endringene vi nå foreslår, slipper man også å ta kontakt med arbeidsgiverne for å kunne innhente de opplysningene, fordi man utvider handlingsrommet til Arbeids- og velferdsetaten. Det er klart at man kan selvfølgelig be arbeidsgiverne rapportere om dette, men da er det en tidsbruk som man pålegger arbeidsgiverne. Vi har ikke sett det hensiktsmessig, all den tid vi er helt sikre på at dette kommer til å bidra til en forenkling for arbeidsgiverne, i tillegg til selvfølgelig en forenkling for etaten.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-05-19:
Så vidt jeg kunne se i de dokumentene som jeg har fått meg forelagt, var 600 mill. kr det som var beregningen av besparelsen. Så vidt jeg forstår, er det også det man har spart. Men det må jeg kvalitetssikre og eventuelt komme tilbake til Stortinget med. Men så vidt jeg forstår, er det det som er besparelsen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-05-19:
De beregningene om hvor mye man skulle spare, ble så vidt jeg vet, gjort av den forrige regjeringen. Hvordan det ble beregnet, kjenner jeg ikke til. Men jeg har ikke grunn til å betvile de utregningene som da ble gjort. Jeg får heller komme tilbake til Stortinget for å bekrefte om anslaget fra den forrige regjeringen viser seg å stemme eller ikke.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-05-19:
Hvilke beregninger den forrige regjeringen gjorde, må jeg undersøke og komme tilbake til. Men jeg har sett at det har vært gjort beregninger på det, og jeg har ingen grunn til å betvile at de beregningene stemmer. Det er fullt mulig å sende skjema til alle arbeidsgivere og be om å få en vurdering fra dem om hvor mye tid de sparer på dette eller ikke. Men i «avdelingen for forenkling og forbedring» har vi ment at det ikke har vært nødvendig, selv om det selvsagt er mulig å pålegge arbeidsgivere å bruke tid på å rapportere om dette.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-05-19:
Så vidt jeg forstår representanten Christoffersen, ber hun å få bekreftet at tidligere beregninger har vist seg å være korrekte. Så vidt jeg vet, er de det. Men – som jeg har sagt i tidligere svar – hvilke beregninger som da ble gjort, og hvilke beregninger som i ettertid er foretatt for å kvalitetssikre dem, det må jeg komme tilbake til Stortinget med. Jeg kjenner ikke til hvilke beregninger som da ble gjort, hvordan de ble innhentet og i hvilken grad de har vist seg å stemme. Men i forbindelse med proposisjonen som vi i dag behandler, har vi sagt at vi ikke ser det som hensiktsmessig å pålegge arbeidsgivere å rapportere om dette. Vi mener at det ikke er nødvendig.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-05-19:
Takk for svaret. Ja, det er godt å vite og ingen overraskelse at man ikke aksepterer korrupsjon. Det er bra at det er stor enighet om hvordan staten skal drive sitt eierskap, og at den brede enigheten har bestått over lang tid, for vi er, som statsråden sa, inne i 70 selskaper, og det er store verdier som skal håndteres. Jeg har ikke til hensikt å endre rollefordelingen mellom styre, ledelse eller der staten har direkte påvirkning gjennom generalforsamling og kompetanse i styrene. Det mener jeg er en god rollefordeling som vi må holde fast ved. Men det er jo slik at til tross for at vi har en statsråd og en regjering som har tatt et mer aktivt grep, så avslører media ting som ikke er forenlige med statens prinsipper for god eierstyring. Og det er verdt å kommentere at når statsråden sier at vi har forventninger om at man skal være ledende på sine områder, bl.a. på samfunnsansvar, så kan jo ikke det som har blitt avslørt, også dette siste, sies å være noe vi ønsker å være ledende på, for å si det pent. Eierskapsutøvelse skal sikre de verdier og holdninger eieren har, og dette skal reflekteres i hvordan selskapet ledes og drives. Det er viktig for Kristelig Folkeparti. Det er bra at man har bedt om å få en utredning – som nå er i gang – for å se på om vi har de virkemidlene, for å se på om vi kan bli bedre, som statsråden avsluttet med. Da er mitt spørsmål: Når kan vi som eier, som er inne i 70 selskaper, se resultater av en slik utredning, og når vil selskapene eventuelt merke nye arbeidsmetoder fra staten og regjeringens side for å kunne være ledende på de områdene vi nå diskuterer, det utvidede samfunnsansvaret?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-05-19:
Tusen takk til alle som har deltatt i denne interpellasjonsdebatten. Dette er et viktig tema som jeg tror trenger kontinuitet og fokus fra oss som parlament og som lovgivere. De forretningsmessige prinsippene må ligge til grunn, det er det ikke noen tvil om. Som jeg sa i hovedinnlegget mitt, skal ikke staten ha andre rettigheter enn andre aksjonærer har. Staten skal heller ikke drive selskapskontakt gjennom andre veier enn det andre aksjonærer gjør. Det er styret vi skal forholde oss til, og det er styret som har ansvaret for virksomheten i selskapene. Statsråden var i sitt siste innlegg inne på – og det har også vært gjentatt i noen av de andre innleggene – at det som nå er avdekket, er fra en tid tilbake, og at det er bedring. Det er bra. Det er også slik at vi denne våren har fått avdekket ting, og hvor en nokså nylig avslørte, gjennom datterselskap til DNB, skatteunndragelser. Jeg må nok si at jeg har stor sans for det representanten Pollestad sier om åpenhet, om det å vite om, huske – alle disse ordene som vi kan bruke. Det er dagsaktuelt. Det er en holdningsendring som må til for hvordan man håndterer ting som ligger tilbake i tid, og som blir avslørt i nåtid. Det mener jeg at statsråden bør legge vekt på når hun har sine styreledere inne om noen uker. Det er slik at dette kan føre til et negativt omdømme for den norske stat og det norske samfunn. Selv om de tingene som har vært avslørt, har vært i datterselskaper til Telenor eller DNB, så er det selskaper som mange forbinder med Norge, og det hjelper ikke at det er datterselskaper, for det er like alvorlig, og det gjør noe med det norske omdømmet. Prinsippet om åpenhet er ganske enkelt og tydelig. Det skal være åpenhet knyttet til statens eierskapsutøvelse og selskapets virksomhet. Det slår vi fast i det første prinsippet i statens ti prinsipper om god eierstyring. Det bør også gjelde når ting er avslørt, når ting kommer fram i lyset, da må åpenheten og husken være litt mer til stede hos dagens ansvarlige styrer og styreledere.
Monica Mæland (Høyre), 2016-05-19:
Som jeg sa i min innledning, mener jeg at dette er et veldig viktig tema. Derfor er det viktig at vi diskuterer det, og at vi hele tiden er beredt til å gjøre forbedringer i måten vi jobber på. Det er jo slik at vi har sett mange saker – altfor mange saker – som har dukket opp med grunn til veldig alvorlig bekymring, og delvis har man jo også i noen av selskapene innrømmet at korrupsjon har forekommet. Jeg skulle selvsagt ønske at det var informasjon som hadde fremkommet på en helt annen måte enn det som har skjedd. Samtidig har jeg lyst til å si at når det gjelder veldig mange av sakene, så er dette forhold som ligger en del år tilbake. Det sier jeg fordi det på dette området har skjedd en ganske massiv utvikling, både i nasjonal lovgivning, i selskapenes forståelse av dette arbeidet og ikke minst i utviklingen av rutiner og aktivitet for å bekjempe korrupsjon. Jeg er helt sikker på at det møtet jeg skal ha neste måned med styrelederne, vil ha et annet innhold enn det møtet jeg hadde for bare to år siden, fordi dette arbeidet er forsterket gjennom årene. Det er jo slik at de selskapene som har vært oppe i slike saker, både Yara, som har vedtatt en historisk bot, og Telenor, som er aksjonær i et selskap som har fått en historisk bot, har gjort endringer i sitt arbeid med dette. For Telenors vedkommende er det slik at de endringene de bare nylig har gjort, har ført til at de får mye større pågang fra sitt eget system, som de nå følger opp på en mye grundigere måte. Så det skjer en utvikling. Det er selvfølgelig umulig for meg å si når vi ser en fullstendig endring, men det skjer kontinuerlig forbedring, og det er bra. Jeg har også lyst til å si at det at vi har forventninger, det at vi er aktive – og det oppfatter jeg at vi er – betyr jo ikke at man kan garantere at korrupsjon ikke foregår. Det vi er opptatt av, er at det avdekkes, at det meldes, og at styrene har et aktivt forhold til opplæring, til kultur, til å ha systemer for å bekjempe dette.
Monica Mæland (Høyre), 2016-05-19:
Jeg opplever at dette har vært en god og grundig debatt, og at det er stor enighet om de overordnede prinsippene for hvordan vi utøver vårt eierskap. Så stilles det spørsmål om tiltak, og det synes jeg også er helt naturlig når vi har sett slike saker som vi har sett en del av de siste årene. Noe av utfordringen er at selskapene har hatt systemer, har hatt retningslinjer, men disse er altså ikke fulgt. Vi som eiere har stilt spørsmål, men vi har ikke fått de riktige svarene. Noe kan man løse gjennom hele tiden å forbedre rutiner og de systemer selskapene har, men noe går dypere enn det, og det må vi følge opp med styrene, og det må få en konsekvens hvis styrene ikke tar dette ansvaret på alvor. Det har vært satt spørsmålstegn ved det å gå inn i utfordrende markeder. Jeg har lyst til å si at jeg vet om selskaper som har latt være å gå inn i markeder fordi det blir for vanskelig, eller som har gått ut av markeder fordi det har vært vanskelig. Det vi forventer, er at styrene tar på alvor det krav vi stiller om ekstra varsomhet i særlig utfordrende markeder. Så har det vært nevnt om det kan være aktuelt med flere tiltak. Jeg skal selvsagt ikke være avvisende til det, men jeg mener hovedsakelig at det er styrene som skal iverksette tiltakene. Alle selskaper er forskjellige, de har forskjellige systemer, forskjellige kulturer. Dette er et ledelsesansvar, og det ansvaret må ledelsen og styret ta, og så skal vi ta ansvaret for å peke ut styrer, sammen med andre eiere, som gjør denne veldig viktige jobben.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
På vegne av stortingsrepresentantene Åsmund Aukrust, Eirin Sund, Abid Q. Raja, Ola Elvestuen, Bård Vegar Solhjell, Rasmus Hansson og meg selv vil jeg framsette forslag om utvidelse av nasjonalparkplanen og prosess for å opprette nasjonalpark i Østmarka og på Preikestolen.
Børge Brende (Høyre), 2016-03-01:
Som jeg også understreket i mitt svar til interpellanten i mitt forrige innlegg, har vi økt vår satsing i Tunisia også bistandsmessig – den er faktisk doblet – men det skal skje strategisk, ikke minst gjennom entreprenørskap og kvinner, dette med å styrke demokrati, menneskerettigheter og antikorrupsjonsarbeid. Så tror jeg, som også interpellanten var inne på, at det er vesentlig at vi nå benytter den satsingen og partnerskap med privat sektor i Tunisia. Tunisia er et land som har et kjempepotensial når det gjelder å motta investeringer, og det å kunne oppfordre også til flere investeringer som skaper arbeidsplasser, og gi incentiv til dette gjennom gode ordninger i norsk bistand, er noe vi kommer tilbake til i forbindelse med fremleggelsen av den strategien som er knyttet til sårbare stater. Tunisia er kanskje ikke per definisjon en sårbar stat, men den er iallfall omgitt av veldig sårbare stater, og vi må hindre at det ikke fører til at også Tunisia kommer i den samme kategorien. Tunisia er jo et av de landene hvor flest har reist ut som fremmedkrigere, flere tusen, til Syria og Irak, og flere av disse har kommet tilbake. Det har bidratt til det krevende sikkerhetsbildet som er i Tunisia, og som igjen har ført til at mange land har utstedt reiseråd, dvs. har frarådet i utgangspunktet å reise til Tunisia inntil sikkerhetssituasjonen blir forbedret. Dette er alle spørsmål vi nå må se på fremover, hvordan vi skal greie å håndtere bistand og eventuelt ytterligere opptrapping til Tunisia på en strategisk måte, og jeg imøteser også Stortingets ulike innspill her.
Børge Brende (Høyre), 2016-03-01:
Jeg slutter meg til interpellantens konklusjon om at dette har vært en god og viktig debatt, ikke minst for å unngå en situasjon hvor Tunisia blir glemt. Tunisia har fortsatt store utfordringer, men det skjøre demokratiet og den positive utviklingen vi tross alt har sett, må vi hjelpe også i fortsettelsen. Som jeg sa i mitt forrige innlegg, blir Tunisia også en viktig del av den strategien som vi vil fremlegge, om å styrke satsingen på Maghreb, altså hele Nord-Afrika, Sahel-beltet og Levanten. Som jeg også slo fast, har vi doblet innsatsen i Tunisia, dog fra et lavt nivå, de siste årene. Til det siste som representanten Nybakk var inne på, støttet vi i fjor konkret økonomisk aktører som SINTEF og The Sahara Forest Project. NHO og International Law and Policy Institute, ILPI, har også mottatt støtte, og vi har benyttet FNs befolkningsfond i arbeidet med ikke minst et krisesenter for kvinner – og ILO, som spiller en viktig rolle for å fremme sosial dialog og styrke arbeidslivspolitikken i Tunisia. Jeg er enig med representanten Nybakk i at dette med kvinners rettigheter er viktig også utenfor Tunis. Tunis er mye mer utviklet og er motoren i mye av den økonomiske utviklingen, og vi må også se på de andre områdene. Vi må også fortsette – som representanten Aukrust var inne på – arbeidet med å sikre demokrati og rettigheter. Der mener jeg at dette samarbeidet med Europarådet om både en ny grunnlov og annet arbeid som bidrar til å øke kapasiteten innenfor menneskerettigheter, etterlevelse og sosial stabilitet, blir vesentlig. Som jeg gjorde klart i mitt innlegg, og som er viktig, står stabilitet ikke i motsetning til demokrati. Stabilitet og et inkluderende samfunn er to sider av samme sak. Med den diskusjonen jeg har sett har pågått i dag, er det veldig viktig for meg å understreke at det i alle fall er regjeringens holdning.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Takk til utenriksministeren for hans svar. Det var veldig mye bra i det svaret, og jeg er veldig glad for de tiltakene som Utenriksdepartementet har satt i gang både når det gjelder bidrag til stabilitet, til utvikling, til bistand, og når det gjelder å gi støtte til kvinnelige gründere. Alt dette er tiltak som er veldig bra, og for meg er det viktig at Norge har et økende økonomisk samarbeid med Tunisia. Nobelkomiteen sa om fjorårets fredspris at fredsprisvinnerne ville spre glimt av håp og utvikling til en region som står i flammer. Ja, det kan hende. Det forutsetter at Tunisia styrkes og stabiliseres i regionen, og det igjen forutsetter en vilje i Europa til å bidra til en slik stabilisering, som igjen bidrar til både arbeidsplasser og velferd. Jeg fikk høre i november at kunngjøringen – og etter hvert utdelingen – av fredsprisen ville sette fokus på Tunisia både i Europa og globalt. Det var det store håpet, og det var forventningene til resultatene av fredsprisen – at man da kunne få økte investeringer og mer bistand. I januar opplevde landet opptøyer og demonstrasjoner fra utålmodige arbeidsledige ungdommer. Mange ble skadet i sammenstøt med politiet, og det ble dessverre etter hvert innført nattlig portforbud over hele landet. Arbeidsplasser er egentlig det beste våpen mot kaos og terror og for å hindre islamistiske grupper i å få framgang. Demokratiske prosesser og demokratisk framgang er alltid skjørt og sårbart. Demokratiske institusjoner, en folkevalgt forsamling og uavhengige domstoler er viktige og nødvendige grunnpilarer. Men i det daglige skal folk ha mat, barna skal kunne få lov til å gå på skole, mødrene skal ha rett til seksuell og reproduktiv helse, til trygge fødsler og til den verdigheten det innebærer for et menneske å ha et arbeid å gå til. Dette er viktig for et samfunns utvikling. Det er lett å glemme Tunisia i en region der fokuset blir på Syria, på stater i oppløsning og på en nesten uhåndterbar flyktningsituasjon. Men hvis vi ikke sørger for økonomisk framgang for Tunisia, kan det lett bli enda verre i regionen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg vil takke for en fin debatt og ikke minst for en stor interesse for at Tunisia skal lykkes. Det betyr noe at vi hele tiden har fokus på Tunisia, derfor er det også viktig å ta en slik debatt i stortingssalen. Takk også til representantene Åsmund Aukrust og Heikki Eidsvoll Holmås for å ha nominert kvartetten til Nobels fredspris. Så til det som Åsmund Aukrust sa, om hva vi egentlig kan lære av Tunisia. Kan vi lære noe når vi også jobber med andre land? Hva kan man lære av det å kunne gå fra et diktatur til et demokrati på en rolig måte og få en grunnlov, et parlament, en folkevalgt regjering, en valgt president, for så forhåpentligvis å komme seg videre? Utenriksministeren sa i sitt innlegg at Tunisia må ta sine reformer videre selv. Ja, det er helt riktig, det må Tunisia gjøre, men det vi kan bidra med, er at vi kan støtte opp om og legge til rette for både velferdsutvikling med bistand og andre tiltak, og også ved å legge til rette for at norsk industri kan etablere seg. Vi kan gi støtte til rammebetingelser til å bistå med demokratiske institusjoner, som f.eks. barneombud, institusjoner for menneskerettigheter, osv. Vi kan ikke minst styrke kvinners rettigheter slik som de faktisk er nedfelt i grunnloven, men som kanskje ikke alltid blir overholdt i det daglige. En ting er hovedstaden Tunis, eller for den saks skyld Kartago, men det finnes lokalsamfunn i grenseområdene hvor kvinners situasjon er betydelig vanskeligere enn i sentrale strøk, så dette med kvinners rettigheter kan være noe som man bør gi prioritet i bistand til Tunisia. Når det gjelder å utvikle fornybar energi, vet jeg at det finnes norske prosjekter innen fornybar energi som jobber i Tunisia. Her er SINTEF involvert, sammen med private bedrifter. Dette er et samarbeid jeg tror kan fungere veldig bra, men som også krever rammebetingelser fra Utenriksdepartementet. Farstad tok opp handel, og han nevnte til og med GSP-ordningen. Alle land som har økonomisk utvikling, eller får økonomisk utvikling, trenger også handel for å bistå ved det. Farstad sa også at det er fare for at Tunisia ikke blir prioritert med de utfordringene som er i regionen. La oss da holde debatten om Tunisia levende, slik at de ikke blir glemt.
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-01:
Jeg vil starte med å gi honnør til forslagsstillerne fra Kristelig Folkeparti, som har tatt opp dette viktige spørsmålet. For snart et år siden publiserte European Environment Agency en rapport som viser at 24 pst. av humlene i Europa er utrydningstruet, og at nesten hver fjerde humle er truet av utryddelse. I Norge er det registrert 208 biearter, men en tredjedel av disse er oppført som truet i rødlista, ifølge Artsdatabanken, og i tillegg er tolv av artene ikke observert de siste årene. Venstre mener dette er en svært uheldig utvikling. Det er usikkert hva de bakenforliggende årsakene til denne utviklingen er, men det er bred enighet blant forskere og naturvernere om at en reduksjon i verdens biebestand vil få alvorlige konsekvenser for livet på jorda. Opp mot 30 pst. av maten vi spiser, er avhengig av å bli pollinert av humler og andre villbier, og 84 pst. av Europas avlinger er på en eller annen måte avhengig av insektpollinering. Tilbakegangen av pollinerende insekter er en utfordring som må tas på største alvor. Jeg mener derfor at det er behov for en nasjonal strategi for å sikre fortsatt mangfold av alle pollinerende insekter, dvs. alt fra bier, humler og sommerfugler til pollinerende fluer. Det har blitt gjennomført mange positive og suksessfulle tiltak rundt om i landet for å stanse svekkelsen av bestanden av pollinerende insekter, men jeg opplever likevel at det er behov for en overordnet, nasjonal og tverrsektoriell strategi. Et viktig tiltak i den forbindelse er avsetning av en tilstrekkelig andel dyrket eller dyrkbart areal som forvaltes slik at det fremmer naturlige blomsterenger. I tillegg er det viktig at bruken av sprøytemidler fortsatt begrenses, slik det er redegjort for også tidligere i debatten her, og at kommunale grøntområder i tillegg til å ha krav om areal får krav om å ha en bestemt andel vekster som er viktige for pollinerende insekter. Samtidig må vi ikke undervurdere hva folk kan gjøre i hagene sine for å bevare bestanden av pollinerende insekter. Små grep som f.eks. å plante bievennlige planter i hagen, sette ut biehoteller eller humlekasser og sette av en flekk av hagen til en blomstereng kan også ha vesentlig betydning for bestandene. Av den grunn er det behov for at det utarbeides en informasjonsplan for hvordan vi alle kan tilrettelegge for pollinerende insekter i hagen og på andre private eiendommer. Fortsatt mangfold av villbier og andre pollinerende insekter er en viktig sak også for Venstre, og jeg er derfor glad for at dette forslaget får flertall, slik som det presenteres i dag. Jeg er enig med representanten Hjemdal i at Stortinget med denne saken roper et varsku her i dag, og jeg ser fram til at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en strategi.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Den romerske senatoren Cato den eldre skal ha avsluttet alle talene sine med å si: For øvrig mener jeg at Kartago bør ødelegges. Kartago i det nåværende Tunisia ble sett på som en trussel mot Roma. Det sies at byen var en livlig og mektig havneby omkranset av fruktbare jordbruksområder. Romerne ødela Kartago opptil flere ganger. La oss nå bidra til at dagens Tunisia ikke blir ødelagt. I høst hadde jeg gleden av å delta på en reise til Tunisia i regi av NATOs parlamentarikerforsamling. Vi besøkte også restene av Kartago i utkanten av hovedstaden Tunis. Tunisia kan spille en viktig rolle i regionen. Derfor er landet også interessant i et sikkerhetspolitisk perspektiv. Jeg er enig med alle dem som sier – både i debatten her i dag og generelt – at Tunisia har gjort mye bra de siste årene. Overgangen fra ettpartistat under, jeg tror vi kan si, beintøff ledelse av president Ben Ali – det ble vel over 20 år – til demokrati med ny grunnlov etter den arabiske våren er imponerende og et eksempel til etterfølgelse for andre land i regionen. Men samtidig må vi innse at landet har store utfordringer. Så når vi sier at det går bra i Tunisia, for det gjør det på mange områder, er nok en av grunnene til det at vi sammenligner med naboland der det slett ikke går så bra. Tunisia har f.eks. en svært høy arbeidsløshet, det nevnte også interpellanten, og da jeg under mitt besøk der i høst pratet med folk, sa mange at de bare hadde én drøm, og det var å komme seg til Europa. Særlig mange unge sa det. Og det er ikke et godt tegn for et land at ungdommen ønsker seg bort. Tunisia har en lang veg å gå, men samtidig er det oppløftende, for de er på gang, og de har tatt noen veldige viktige og riktige valg. Det er i Europas og Norges interesse at Tunisia lykkes. Derfor bør de støttes på sin videre ferd. Det er helt åpenbart at de på en del områder ønsker å se nærmere på hvordan vi har bygd ut vårt styresett, særlig på områder som har med samarbeid mellom partene i arbeidslivet og den type spørsmål å gjøre. Det er komplisert å bygge et demokrati. Vi har brukt lang tid, mange tiår, i Norge på å bygge vårt land. Kanskje kan vi bidra med å bistå Tunisia på deres ferd. Cato fikk det som han ville. Kartago ble ødelagt. La oss bidra til at Tunisia ikke ødelegges. La oss støtte Tunisia på deres ferd.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Takk for spørsmålet. Jeg tror det er viktig å forholde seg til den teksten som vi behandler i dag, og der opplever jeg at vi er enige, og har vært enige. Det er viktig, slik en enstemmig merknad sier, at man får på plass en midlertidig avtale så fort som overhodet mulig, og det er viktig, som forslag til vedtak VI i avtalen og meldingen sier, at man sikrer at det tas initiativ til å komme med en modell for en fremtidig modell for kommersiell allmennkringkasting. Og jeg er helt sikker på at regjeringen kommer til å jobbe alt hva remmer og tøy kan holde for å kvittere ut det som Stortinget bestiller i dag.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Takk igjen for spørsmålet fra representanten Grande. I mediemangfoldet har man også den fine tingen som vi politikere innimellom blir litt irritert over, at journalistene både skriver og tolker – noen ganger etter eget hode og noen ganger etter påvirkning fra kildene sine. Jeg tror nok at det er enighet om at den teksten som vi i dag behandler og vedtar i Stortinget, er den teksten som ligger til grunn. Det står ingen steder i meldingen at man skal vente på noe som helst. Det det derimot står, er at man skal se ting i sammenheng. Det tror jeg er viktig – det er viktig å se både ekspertutvalgets arbeid, mediemangfoldsutvalgets arbeid og de forslagene vi vedtar i dag, i sammenheng. Det er jeg helt sikker på at representanten Grande er enig med meg i.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Jeg setter pris på at representanten Grande omtaler meg som om det skulle være jeg som hadde skrevet statsrådens kronikk. Jeg tenker det blir anledning for representanten til å stille statsråden disse spørsmålene lite grann senere. Jeg tror at representanten Grande og jeg er enige. Det foreligger en tekst i merknads form – både en flertallsmerknad og en enstemmig komitémerknad. I tillegg ligger det tolv forslag til vedtak i innstillingen. Åtte av disse er det enstemmighet om, de andre står et bredt flertall bak. Og de er veldig tydelige: Det skal på plass en midlertidig avtale. Deretter skal man komme tilbake med et initiativ til hvordan man skal sikre en fremtidig kommersiell allmennkringkaster i Norge, og det skal komme innen utgangen av 2016. Derom tror jeg ikke det hersker noen tvil.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Jeg tror – med fare for å omtale seg selv i tredje person, det synes jeg ikke er veldig kledelig – jeg kan stå veldig godt inne for meldingen og det vi legger frem i dag. Samtidig kan jeg ikke huske noen utspill tidligere som det ikke vil være mulig å forsvare. Det var bl.a., så vidt jeg husker – hvis det er det det refereres til – en høyttenkning om fremtidig finansiering av NRK. Det er et arbeid som fortsatt skal pågå – det er et ekspertutvalg som skal komme med en sak til Stortinget. Med unntak av ett av partiene på Stortinget har jeg inntrykk av at ingen har konkludert i denne saken. Så det å diskutere dette og tenke høyt rundt dette syntes jeg ikke var problematisk da, og det synes jeg ikke er problematisk nå.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
På samme måte som at representanten Grande hadde behov for noen klargjøringer, har jeg det samme behovet. Skissen over utfordringer er veldig godt beskrevet på slutten av innlegget til Grande, både om de økonomiske sidene, de juridiske sidene og også ESA-problematikken, men selv om representanten Grande muntlig var relativt tydelig i sin replikk til meg, er det skriftlige i forslaget noe mer både å forholde seg til og noe mer løst i fisken enn det Grande presenterte i sted. Så jeg lurer på: Synes representanten Grande det er viktigst at vi har en dato å jobbe etter, eller at vi finner en ordning som er bærekraftig, og som står seg både økonomisk, juridisk og i møte med ESA når det gjelder en framtidig modell for kommersiell allmennkringkasting?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Jeg er glad for at representanten Grande er enig i at det er en ambisiøs tidsplan, og jeg har full forvissning om at departementet og regjeringen jobber knallhardt for å få dette på plass, både fordi Stortinget ber om det, og fordi det er et behov for det. En av de store utfordringene er jo nettopp det representanten Grande var inne på, at man skal sende norske skattebetaleres penger til godt bemidlede eiere i Danmark, noe som vil være en stor utfordring å løse, og også en ny politikk fra Arbeiderpartiets side. I tillegg er det enda et element som representanten ikke har vært innom, nemlig konkurrentene her hjemme i Norge. Vi ser i Dagens Næringsliv i dag at tilnærmet et samlet Medie-Norge nå ser at dette er en stor utfordring, og til og med strekker noen av de store sentrale aktørene seg så langt at kanskje skal vi alle sammen gå sammen for å søke på en tilsvarende ordning. I innlegget til Grande hørtes det ut som om konklusjonen var at dette skulle til TV 2, så jeg vil be representanten bare klargjøre hvorvidt det er kommersiell allmennkringkaster eller TV 2 vi snakker om.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Det hjertet er fullt av, renner munnen over med. Det kan være vanskelig å skille mellom TV 2 og kommersiell allmennkringkasting, også for representanten Bekkevold. Jeg har lyst til å komme til punkt nr. 6, at regjeringen skal ta initiativ til å komme tilbake til Stortinget med hvordan man skal kunne sikre kommersiell allmennkringkasting i fremtiden, og at den skal komme innen 2016. Deler Bekkevold representanten Grandes virkelighetsbeskrivelse av de juridiske implikasjonene, de økonomiske implikasjonene, avklaringene rundt ESA osv. og ser at det er viktig at tingene skjer i rekkefølge, og at vi får alle disse tingene på plass, slik at vi ikke vedtar noe hals over hode og får det i retur kanskje et halvår etterpå?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Takk for et godt innlegg fra Venstres representant. Jeg vil bare ha en klargjøring, som også Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti for så vidt har vært inne på i sine innlegg og i replikkvekslingene: Når regjeringen, etter å ha jobbet så raskt den kan, kommer tilbake igjen med en modell for fremtidig kommersiell allmennkringkasting – vi ser frem til det – er også Venstre med på at dette verken er praktisk mulig eller skal ha noen budsjettkonsekvens for 2017?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2016-03-01:
Tusen takk for en god debatt. Det har vært noen ytterst få rykninger i noen gamle ideologiske muskler og henvisninger til vingeklipping osv., men jeg tror NRK lever godt – både nå, i fjor og forfjor – med sine gode budsjetter, og at de også skal leve godt i fremtiden, etter at denne meldingen går igjennom i Stortinget i dag. I all hovedsak har vi løftet blikket og vært prinsipielle, og det tror jeg er viktig når vi skal fortsette mediemangfoldsdebatter i fremtiden også. Regjeringens melding går nå igjennom, med noen forsterkninger og noe ekstra trykk på igangsatte prosesser. Men den har til og med faktisk blitt kalt god. Det er hyggelig, og det kom ikke bare fra Høyre og Fremskrittspartiet, men også fra partier som vi ofte ikke er enige med. Mediemangfoldets fremtid er interessant å diskutere, og vi har, som representanten Grande var inne på, bare så vidt begynt på det. Så har det vært noen konkrete forslag, og de blir vedtatt i dag, i all hovedsak enstemmig. Representanten Grande påpekte at Fremskrittspartiet sto utenfor – det var han som nevnte det i sitt innlegg. Fremskrittspartiet er med på mange av forslagene, og mange av dem blir da enstemmig vedtatt i dag. Utfordringene rundt noen av dem er godt beskrevet, og tilliten til at regjeringen skal håndtere det på en god måte, er etablert. Jeg tror det bare er Arbeiderpartiet som, eventuelt, fortsatt har noe usikkerhet knyttet til dette, og man fikk en stund inntrykk av at datoen var viktigere enn løsningen. Og mens vi snakker om medier og mediemangfold, kan vi lese på Kampanje, som dekker denne debatten akkurat nå: «Kulturministeren har skapt usikkerhet, tordner Arbeiderpartiet på Stortinget i dag.» Jeg vet ikke om representanten Grande er enig i at han tordnet, men i alle fall er det slik det fremstilles. Og Høyre «gikk langt i å antyde at det var stor ståhei i Ap for ingenting». Det har jeg litt lyst til å bekrefte, for her ble det forsøkt skapt usikkerhet, ikke fra kulturministeren, men fra Arbeiderpartiet. De har over flere dager forsøkt å skape denne usikkerheten rundt den avtalen som jeg opplever at resten av Stortinget forstår veldig godt, og er veldig enig i. Samtidig er det ikke noe i veien for at flere partier i tillegg ser at ting må ses i sammenheng, og at det ikke er løsrevne prosesser, men at vi har satt i gang et arbeid. På noen områder har regjeringen blitt bedt om å forsere det, og det synes jeg det er veldig enkelt å stille seg bak. Det ene utelukker ikke det andre. Vi har økt tempoet, vi skal løse utfordringene, vi må se ting i sammenheng, og jeg har lyst til å takke for – i all hovedsak – en riktig god debatt.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
La meg først takke saksordføreren for godt samarbeid om den avtalen som ble oppnådd i denne saken. I avtalen var partiene enige om to spor når det gjelder kommersiell allmennkringkasting. Det ene er at en midlertidig avtale må på plass umiddelbart, og det andre er at regjeringen må ta initiativ til å sikre kommersiell allmennkringkasting i Bergen for framtida, senest innen utgangen av 2016. I mellomtiden har kulturministeren vært på besøk i Bergen og skapt usikkerhet om hvordan regjeringen ønsker å håndtere denne saken. I en kronikk i Bergens Tidende skriver kulturministeren at alle medlemmene i stortingskomiteen, unntatt Arbeiderpartiet, viser til mediemangfoldsutvalget og ekspertutvalget, og at flertallet mener at «vi bør vente på utvalgene før vi konkluderer». Har vi en avtale, eller har vi ikke en avtale?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg takker for svaret. Det er helt åpenbart at kulturministeren må ha misforstått hva som står i innstillingen, for det står helt tydelig i det som kulturministeren skriver, at hun mener at flertallet i komiteen har gitt uttrykk for at man bør vente på de to utvalgene, altså på mediemangfoldsutvalget, som er det siste utvalget som kommer med sin innstilling – 1. mars neste år – før man konkluderer. Det er ikke noe rart, mener jeg, at partiene på Stortinget og Bergens-miljøet blir urolig over hvilke signaler dette sender. Jeg er glad for at saksordføreren nå slår fast at det er Stortingets tekst som skal gjelde, også for kulturministeren, og at det da må være kulturministeren som har misforstått. Jeg vil bare at Kårstein Eidem Løvaas nå bekrefter at dialogen med kulturministeren er opprettet, slik at vi slipper framtidig usikkerhet rundt disse to spørsmålene.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Det er jeg helt enig i. Og jeg kan slutte meg til dette at man ofte kan føle seg dradd i både den ene og den andre retningen etter redigering fra en journalist – noen ganger framstår man kanskje også bedre enn man i utgangspunktet var. Men utgangspunktet var altså statsrådens egen kronikk – det er i statsrådens egen tekst det står at flertallet på Stortinget altså mener «at vi bør vente på utvalgene før vi konkluderer». Det er dette som gjør oss usikre. Jeg må nok en gang bare få spørre, slik at en ikke snakker seg bort fra problemstillingen her: Er kontakten med statsråden opprettet, slik at vi fra statsråden slipper å få flere signaler som sprer usikkerhet rundt framdriften i denne helt avgjørende delen av avtalen vi har inngått?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg synes ikke at de to utfordringene står i motsetning til hverandre. Jeg synes at det er helt åpenbart at det er en ambisiøs tidsplan, men jeg synes også at det er helt åpenbart at her finnes det løsninger. Et samlet storting uttrykker nå at vi vil ha på plass en midlertidig avtale med en kommersiell allmennkringkasting umiddelbart, og at man ønsker å få seg forelagt en sak om hvordan dette kan håndteres for framtiden – innen utgangen av året. Det er ingen i dette hus som forventer at det skal gi seg utslag i forslag på statsbudsjettet for 2017, men vi ønsker oss forelagt en sak om hvordan dette kan løses, de juridiske implikasjonene det har og hvordan dette kan rammes inn for å unngå at penger som eventuelt skal komme på plass fra dette hus, ikke går til utbytte. Så det er en lang rekke problemstillinger som skal reises her, men det har vært godt kjent for statsråden lenge at det er en utfordring som presser seg fram, og det tydeliggjør vi gjennom en ambisiøs tidsplan.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
For å ta det første elementet som dreier seg om utbytte: Det er mange her som viser til utbyttepraksisen hittil – det er jo en avtale med staten. Knapphetsgodet da, som var distribusjon – det er ikke lenger et knapphetsgode – var nemlig avtalen med staten, som innebar at man kunne få en kommersiell allmennkringkaster med stor suksess. Vi vil for framtiden måtte lage en ny løsning som sikrer det samme hensynet, nemlig kommersiell allmennkringkasting og i Bergen. Det kan innebære at man også må finne statlige midler til kjøp av den typen tjenester. Da må det rammes inn på en sånn måte at vi hindrer at slike midler går til utbytte, men at de faktisk går til det formålet de skal. Om det da vil føre til at en lang rekke andre interessenter kommer på banen, som ønsker å bli en kommersiell allmennkringkaster og sende fra Bergen, er det en gledelig utvikling og et gledelig resultat av Stortingets enighet. Og i så fall har vi jo lyktes med det som var ambisjonen, nemlig kommersiell allmennkringkasting i framtiden.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Hvis det skulle være en utfordring å skifte mening i denne sal, kan jo kanskje replikanten ta et dypdykk både i Fremskrittspartiets program og i diverse medieoppslag fra Fremskrittspartiets representanter de siste årene, og han vil se at det er flere som har justert syn på en del sentrale spørsmål. Arbeiderpartiet har vært opptatt av å sikre et fortsatt mediemangfold i framtiden. Vi har vært opptatt av ikke nødvendigvis den tekniske løsningen for finansieringen av NRK, men at vi skal ha en ordning hvor fellesskapet eier og finansierer NRK, og at det er en ordning som ivaretar NRKs uavhengighet. Så ser vi at teknologisk utvikling gjør at dagens ordning med all sannsynlighet blir utdatert innen få år. Da er det Stortingets ansvar å se på hvilke måter vi kan sikre at fellesskapets eiendom også finansieres av fellesskapet i framtiden. Så her har vi ikke skiftet syn, vi har tvert imot ønsket å være i forkant av en utvikling som vi alle sammen ser komme, og det er gledelig at også Fremskrittspartiet har sluttet seg til behovet for en sterk offentlig allmennkringaster i framtiden.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Bare en mulighet til presisering da tiden ikke strakk til for Bekkevold da han holdt sitt innlegg. Det dreier seg om den etter hvert berømte kronikken til kulturministeren i Bergens Tidende, hvor det hevdes at flertallet i komiteen, det betyr Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet, er av den oppfatningen at statsråden bør vente på mediemangfoldsutvalget før man konkluderer i spørsmålet om kommersiell allmennkringkasting. Er det riktig oppfattet, at Kristelig Folkeparti har den holdningen, eller vil Bekkevold bidra til at den mulige misforståelsen blir ryddet opp i?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Bare for å rydde all tvil av veien også når det gjelder Venstres posisjon, for her er detaljene ganske viktige: I avtalen er partiene enige om at først skal man ha på plass en midlertidig avtale for kommersiell allmennkringkasting i Bergen – det skal komme på plass umiddelbart – så at det skal fremmes et initiativ fra regjeringen innen nyttår om hvordan dette skal sikres for framtiden, og så er sporet med Mediemangfoldsutvalget å se på helheten i landskapet for f.eks. allmennkringkastingstilbud på radio, nye former for mediestøtte osv. Jeg vil bare høre et klart og tydelig ja fra Venstre på at dette er slik vi oppfatter avtalen, alle sammen, sånn at det ikke stilles spørsmål ved om vi har justeringer på det.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
La meg aller først få gratulere kulturministeren med utnevnelsen, det har jeg ikke fått anledning til før nå, og det er riktig hyggelig å få møte kulturministeren til debatt om et så viktig tema for mediemangfoldet og også for det norske demokratiet. Jeg er også glad for at kulturministeren er tydelig på at hun forholder seg til avtalen som stortingsflertallet har inngått, og at hun vil følge den opp til punkt og prikke. Jeg kan love at det er noe som undertegnede – og jeg tror flere i denne sal – kommer til å følge nøye med på, hvordan det følges opp. Jeg tror ikke det for statsrådens del er noen grunn til å være usikker på Arbeiderpartiets holdning i denne saken. Jeg mener jeg har vært ganske tydelig på å sitere fra nettopp avtalen når jeg har stilt spørsmål til de andre partiene for å rydde av veien eventuell usikkerhet om statsrådens framdrift i dette. Kan vi da slå fast en gang for alle at statsråden tar dette initiativet innen utgangen av 2016? Jeg må spørre på den måten, for nå rant tiden ifra meg.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Jeg mener at man fra alle partier som har vært involvert i denne avtalen, har vært tydelig på at vi forventer ingen budsjettmessig virkning på 2017-budsjettet. Men det er klart at dersom regjeringen har klart å fremme et forslag til budsjettet for 2017, tror jeg de aller fleste partier er mer enn klar for å håndtere det spørsmålet – hvis man kommer så langt. Vi ber regjeringen om å holde framdriften. En midlertidig avtale om kommersiell allmennkringkasting burde ha vært på plass for lenge siden – som vi har understreket i flere sammenhenger. Jeg forventer nå at denne midlertidige avtalen kommer på plass, og jeg ser at kulturministeren har sagt at det skal skje før sommeren. Da er spørsmålet: Den usikkerheten som kulturministeren selv skapte under sitt besøk i Bergen, og den senere etter hvert berømte kronikken om at flertallet angivelig skal be kulturministeren om å vente på Mediemangfoldsutvalget – kan vi da slå fast en gang for alle at dette akter kulturministeren likevel ikke å gjøre?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Det har vært en god og avklarende debatt, og når Ib Thomsen av presidenten blir titulert som «Ibsen», og han i tillegg proklamerer at nå er det slutt på skråsikkerheten, heretter skal vi kun lytte til eksperter, da skjønner vi at dette i aller høyeste grad er et dynamisk felt. Fremskrittspartiet framstiller det imidlertid som at de står utenfor hele politikken i denne saken. Det er med respekt å melde ikke riktig. Jeg har ikke registrert noe forslag fra Fremskrittspartiet om å stemme mot noe av det som fremmes i stortingsmeldingen. Med andre ord står de bak meldingen, om enn kanskje noe lenger bak enn Høyre, men de står bak den. Videre hevder Thomsen at det som avtalepartiene har fått fram, er en seier for Fremskrittspartiet. Da er det jo fiffig at det er de andre partiene som har sørget for å innkassere Fremskrittspartiets største seier på mediefeltet, ikke Fremskrittspartiet selv, til tross for at de nå har sittet i regjering i to år uten å løfte en finger for det som har vært deres primære standpunkt. Men jeg vil minne om at i mandatet for ekspertutvalget som skal utrede NRKs framtidige finansiering, står det veldig tydelig: «Det legges videre til grunn at NRK skal være fri for reklame og i hovedsak finansiert av det offentlige.» Punkt 4 i mandatet utelukker finansiering direkte over statsbudsjettet. Dermed står vi altså igjen med en total endring av holdning til dette spørsmålet fra Fremskrittspartiets side og i realiteten et helt samlet storting i det overordnede synet på finansiering av offentlig allmennkringkasting. Det synes jeg er gledelig. Så har det vært en del diskusjon rundt framdriften knyttet til framtidig kommersiell allmennkringkasting. Det er naturlig. Det er ikke småtteri vi snakker om – det er en særdeles viktig sak for medielandskapet i Norge. Det har vært knyttet usikkerhet til framtiden for finansiering av kommersiell allmennkringkasting. Regjeringen har skjøvet saken foran seg, og statsråden har bidratt til unødvendig ny usikkerhet om oppfølging av avtalen. Dette var jo feltet som statsråden allerede på Slottsplassen annonserte at hun skulle gå inn og rydde opp i. Jeg føler at dagens debatt i hvert fall har bidratt til å rydde opp i usikkerheten som statsråden selv har skapt, og at statsråden nå har innsett at hun har møtt veggen og ikke kommer noen vei med det forsøket hun prøvde seg på i kronikken i Bergens Tidende, om å skyve dette enda mer foran seg. Med denne innstillingen og dagens debatt føler jeg at vi har tatt nye steg i utformingen av framtidens mediepolitikk.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-03-01:
Det har vært nødvendig for Stortinget, som nå har inngått en forpliktende avtale, på tvers av – jeg hadde nært sagt – alle partier, å få ryddet eventuelle misforståelser av veien. Det opplever jeg at denne debatten har bidratt til, selv om jeg beklager at man måtte ha mange runder med spørsmål for å få ryddet det på plass. Om denne representanten ikke har tordnet all verden, har jeg iallfall registrert at det har bygd seg opp tordenbyger fra Vestlandet. Det var viktig at vi fikk ryddet den usikkerheten som statsråden selv skapte, av veien, slik at vi alle sammen har felles oppfatning av hva avtalen innebærer, og at vi nå forventer rask framdrift i saken. Det er statsråden selv som avgjør om våren blir preget av skyfri himmel, eller om nye tordenbyger bygger seg opp. Vi skal iallfall følge med med argusøyne på at det vi i dag har blitt enige om, blir fulgt opp til punkt og prikke. Da bygger vi framtidens mediepolitikk, også på allmennkringkastingsområdet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
Eg synest dette var rimeleg avklarande. Noko av bakteppet for diskusjonen vi har hatt i det siste, har vore ei rekkje utspel frå ulike politikarar i Høgre og Framstegspartiet, ikkje minst om NRKs framtid. Representanten Eidem Løvaas var ein av dei som bidrog til omfattande debatt i månadene før allmennkringkastingsmeldinga vart lagd fram, med sine utspel om NRKs framtid då. Så eg vart freista til å spørje representanten Eidem Løvaas kva han våren 2016 meiner om representanten Eidem Løvaas sine utspel våren 2015.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
KORK er ikkje eit korps. For å vere diplomatisk: Eg opplever nok dette innlegget litt forvirrande – eg vil kanskje seie dobbelt forvirrande – for parolen om at no må vi setje oss ned og vente og sjå, framstår veldig merkeleg. For det første har no Framstegspartiet i tiår etter tiår vore heilt mot NRK. Og så, når det begynner å verte litt behov for ein del endringar etter mange år med stabilitet, då vil Framstegspartiet setje seg ned og vente og sjå. Det andre er: Representanten beskreiv sjølv i sitt innlegg ei rekkje av dei endringane som nettopp skjer no, og som eg trur vi opplever rundt oss, som gjer at det er behov for å gjere endringar i lisensen. Men å møte endringar rundt seg med å setje seg ned og vente og sjå er iallfall ein uvanleg strategi. Så er det på alvor no at Framstegspartiets viktigaste mediepolitiske parole er å setje seg ned og vente og sjå?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
Vi skal jo avvente ekspertutvalet før vi går vidare. Men det som er gjort no, er at det er lagt eit løp og ein plan for å gå raskt vidare etter ekspertutvalet og for å kome vidare med kommersiell allmennkringkasting, fordi begge er spørsmål som det hastar med å løyse. Men dersom eg får spørje om ein ting til som eg opplever litt forvirrande: Eg har merka meg at Framstegspartiet no igjen oppsummerer det som ein siger at lisensen no skal verte vurdert, og at det vert opna for ein lisens som skal betalast av alle, ikkje berre av dei som har tv. Kunne representanten Thomsen forklare meg på kva måte det vil vere ein siger for Framstegspartiet dersom det går frå at dei som har tv, betaler lisens til at alle betaler lisens. Er det det som har vore målsetjinga?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
Til dette tilløpet til småkrangling mellom Høgre og Arbeidarpartiet vil eg seie at alle forlik eg har vore borti, fører til litt krangling om tolkinga etterpå – som i eit ekteskap vert det litt krangling etterpå. Dersom kranglinga begynner på bryllaupsdagen, ser det aldri så pent ut på ein måte. Og det som gjer meg bitte lite grann uroleg no, er at kulturministeren snakkar ned omgrepet «initiativ» til så bitte lite som mogleg. Ingen trur det kjem inn i budsjettet for neste år. Det er budsjettkonferanse neste veke, og fristen for innspel var 1. februar eller noko sånt. Men eg tolkar ikkje ordet «initiativ» som at ein ringer ein embetsmann og seier at no må ein setje i gang sånn i romjula. Initiativ betyr at ein tek eit initiativ overfor Stortinget, som har lagt fram avtalen. Kan eg få bekrefta at kulturministeren er einig i at hennar tolking er at ho vil ta eit initiativ, dvs. leggje fram ei sak, kome til Stortinget og ta opp saka med oss i løpet av 2016?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
Det synest eg var eit så initiativrikt svar at eg lèt vere å ta min andre replikk!