Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Den saken vi skal behandle, handler om en verdimessig grunnleggende svært viktig sak. Det er forslag fra SV og en innstilling fra helse- og omsorgskomiteen om ikke å utvide legers reservasjonsrett når det gjelder henvisning til abort, utskriving av resept på p-piller eller henvisning til assistert befruktning. Som saksordfører vil jeg først og fremst snakke for en god og grundig behandling i komiteen og takke for alle gode innspill vi fikk i forbindelse med høring i Stortinget. Som presidenten sikkert er klar over, er dette en sak som splitter denne sal nesten på midten. Jeg vil derfor bruke min korte, tilmålte tid til å argumente for mindretallets syn, inkludert Arbeiderpartiets syn. Jeg må si at jeg sjelden har vært borti en sak – i løpet av i hvert fall mine ti år i politikken i Norge – som har skapt så stort engasjement og så sterke reaksjoner blant så mange, enten det er folk man møter på gaten, ansatte i helsesektoren, i møter, i debatter, på sosiale medier – overalt går debatten sterkt. Jeg tror det er fordi saken rører ved noe grunnleggende i oss, den rokker ved noen grunnleggende verdier i samfunnet: samvittighet, likeverd og kvinners rett til selv å bestemme over egen kropp. Derfor er det også viktig for meg å si noe om selve saken, sett fra vårt ståsted. Etter flertallets og Arbeiderpartiets syn er kvinnens rett til selvbestemt abort grunnleggende. Hun skal selv bestemme over egen kropp. For oss er pasientens rett til likeverdige tjenester også grunnleggende. Pasienten skal vite at når hun går til fastlegen, får hun faglig og profesjonell informasjon og veiledning, og hun blir henvist til de helsetjenester hun har rett til og krav på etter norsk lov, uavhengig av hvor man bor eller hvem man er. Det er nødvendig at kvinner som kommer til sin fastlege, skal føle fullstendig trygghet for at de får den hjelpen de har krav på. I en likeverdig helsetjeneste er det ikke tvil om at det er fastlegens ansvar å gi pasienter det helsetilbudet de har krav på, og at fastlegetjenesten skal representere et universelt tilbud til hele befolkningen. Når det er sagt, forstår jeg at dette kan være vanskelig for mange, og jeg forstår at enkelte yrkesgrupper, f.eks. i denne sammenheng fastlegene, kan ha samvittighetskvaler når man står i vanskelige etiske valg. Det er da vår jobb som politikere å veie motstridende hensyn mot hverandre og gjøre oss opp en mening om hva som skal veie tyngst når vanskelige beslutninger skal tas. For Arbeiderpartiet er det i denne saken helt klart at hensynet til kvinners rett til helsehjelp – som er vedtatt at man har rett til av denne sal for mange tiår siden – står foran den enkelte leges samvittighetskvaler og frihet. Da bør man rett og slett finne seg en annen jobb. Det har vært mye debatt om denne saken, og den slutter nok ikke her i dag, for den nye regjeringen, Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, har sendt et nytt forslag til hvordan dette skal gjøres på høring. Derfor vil vi sikkert på et tidspunkt få saken tilbake. Jeg synes likevel det er grunn til å påpeke at grunnen til at vi har denne diskusjonen, er at den nye regjeringen med Høyre i spissen har gått bort fra det de lovet velgerne og norske kvinner før valget, nemlig at det ikke var aktuelt å innføre det man kaller reservasjonsrett – reservasjonsmulighet og henvisningsnekt er det noen som kaller det, og noen kaller det også reservasjonsadgang. Dette har etter hvert fått ganske mange navn. Grunnen til det er at saken er blitt ubehagelig. Da prøver man å lage et forslag som skal komme i møte mange av de motforestillingene som har kommet i den offentlige debatten. Jeg mener at forslaget som er sendt på høring, ikke er et svar på de spørsmålene som er blitt reist. Jeg tror f.eks. at mange reagerer på at uansett hvor mange krav statsråd Høie kommer til å legge inn i det endelige lovverket overfor kommunene og legene, er jeg redd man kan få kvinner som opplever situasjonen krevende og vanskelig. Man kan enkelte steder i Norge risikere å komme til en lege som sier: «Beklager, jeg kan ikke hjelpe deg, du skal få time et annet sted innen 24 timer innenfor akseptabel reiseavstand» – fordi kvinnen, som pasient ikke har undersøkt på forhånd om legen har reservert seg. Det mener jeg er uakseptabelt i et moderne samfunn. Det er uakseptabelt på vegne av kvinnene. Derfor mener jeg at vi allerede i dag burde slått fast i Stortinget at dette er et uaktuelt forslag for regjeringen å gå videre med. Til slutt vil jeg si at jeg anbefaler alle Arbeiderpartiets representanter og andre som måtte føle seg kallet, til å stemme etter sin egen samvittighet. Det er litt pussig for veldig mange å oppleve at i en sak som nettopp angår samvittighetsspørsmål for enkelte yrkesgrupper, skal ikke de som selv har samvittighetskvaler i denne saken, få lov til å stemme etter sin egen samvittighet.