Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-12-02:
Først vil jeg si at jeg har fulgt debatten, og at det har vært en interessant debatt. Men jeg finner grunn til å sette spørsmålstegn ved om hvorfor i all verden det er så forskjellig virkelighetsoppfatning mellom politimesterne og politiet ute i distriktene og det som det kan se ut som at man fra sentrale myndigheter sitter inne med. Det er spesielt når justisministeren i sitt innlegg tidligere i dag viste til hvor mange nye politistillinger man kunne få – ikke at man skulle, men man kunne – i henhold til budsjettet. Men tilbakemeldingene fra distriktene går jo ikke på hvor mange stillinger vi skal opprette ved vårt politidistrikt, men hvor mange flere stillinger vi må holde vakante for å kunne dekke de faktiske utgiftene man har. Det er dessverre blitt slik at det ser ut som det her har blitt en kløft mellom det som har å gjøre med forståelsen sentralt, også hos Politidirektoratet, og den virkeligheten som møter den stedlige politimann og -kvinne ute i distriktene. Jeg skal bruke et eksempel fra mitt eget område, som er Sunnmøre politidistrikt. Sunnmøre politidistrikt har en politidekning på ca. 1 per 1 000 – langt, langt unna det målet man har satt seg – knyttet til hvor mange politifolk man i gjennomsnitt skal ha per 1 000 innbygger. Når man ser på størrelsen på distriktet – man ser for seg fjordkrysninger, muligheter for stengte veier på grunn av ras, muligheter for det faktum at ferjene slutter å gå til et gitt klokkeslett – og i tillegg ser på hvor lav politidekningen faktisk er, er det grunn til å stille spørsmål om hvorvidt regjeringen har tatt dette inn over seg. Når man i tillegg ser at enkelte ute i distriktet faktisk får beskjed om nærmest å klare seg selv når de blir overfalt, fordi man er ute på fangetransport, sier dette litt om hvordan det er ute i Distrikts-Norge. I mitt eget område er det veldig store distanser, mange ferjer, som jeg har vært inne på. Det er til og med slik at dersom politiet skal ut på en kontroll på øyene, vet befolkningen, lenge før politiet er der, at det kommer kontroll, fordi varslingen skjer lang tid på forhånd. I tillegg kan man se på dekningen knyttet til politibåt. Man skulle i hvert fall tro at Norge, med sin kyst, hadde god beredskap når det gjelder båter, særlig der man har holmer, øyer, skjær og stor trafikk. I den forbindelse har jeg gjentatte ganger stilt spørsmål til den foregående justisministeren, og jeg skal også nå utfordre nåværende justisminister. For kort tid siden stilte jeg spørsmålet om hvor mange politibåter som er operative på strekningen Bergen–Trondheim. Daværende justisminister Knut Storberget kunne opplyse følgende: Det er én. Men den er operativ kun fra slutten av mai til 1. september. Utover det er det null – jeg gjentar null – operative politibåter. Da er det lett å drive med denne tjenesten ute i distriktet. Heldigvis sa daværende justisminister på vegne av regjeringen at dette ville bli fulgt opp i oppdragsdokumentet, eller tildelingsbrevet, til Politidirektoratet. Jeg regner med at den nåværende justisminister på vegne av regjeringen står inne for det som det tidligere har vært gitt uttrykk for, og at disse tingene nå kommer på plass. Hovedutfordringen i dette budsjettet er at det ikke er midler knyttet til investeringer som i tilstrekkelig grad fanger opp det behovet som er ute på de stedlige politikontor. Det medfører at disse stillingene man snakker om, ikke blir til stillinger, men de står vakante for å dekke IKT-utgifter, nye politibiler og annet utstyr. Dette er et tankekors.