Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-04-27:
Kommunal- og regionalministerens distriktspolitiske redegjørelse til Stortinget for en uke siden var lang, med mange ord og med mye bra situasjonsbeskrivelse. Men det var lite nytt, og det var ingen nye forslag til virkemidler. Redegjørelsen bar også preg av statsrådens tidligere liv som næringspolitiker. Likevel er det oppsiktsvekkende at kommuneøkonomiens virkning i Distrikts-Norge blir tonet ned så mye som det her ble gjort. Eller er dette et signal om at Senterpartiet ikke lenger er et parti som mener at en god kommuneøkonomi er et vesentlig virkemiddel for å opprettholde velferdstilbudene, og dermed bosettingen, i distriktene? I så fall er jo det interessant foran høstens kommunevalg. Arbeiderpartiet mener at solid kommuneøkonomi og høy aktivitet i arbeidsmarkedet er viktige faktorer i arbeidet for å sikre bosetting og næringslivsutvikling i distriktene. Regjeringen kan ikke fraskrive seg ansvaret for at kommunene i fjor hadde den dårligste kommuneøkonomien siden 1986. Da blir det færre, ikke flere, arbeidsplasser i kommunene. Dårlig økonomi fører også til at kommunene ikke får prioritert nye tiltak og viktige grunnlagsinvesteringer for å snu en negativ utvikling. Og da er det ikke så lite freidig av den sittende regjering å si at løftene om mer penger til kommunene delvis er innfridd, slik det framgår av VG onsdag den 14. oktober i fjor. I tillegg vet vi at flyttestrømmen fra distriktskommunene fortsetter, at 8 500 flere flyttet fra distriktene til byene enn motsatt vei i 1998, og at nedgangen i grisgrendte strøk er størst. Dette forsterker selvsagt den dårlige kommuneøkonomien i disse kommunene ytterligere. Regjeringen vil satse på kvinner og ungdom for å opprettholde bosettingen i distriktene. Arbeiderpartiet er enig i at disse to gruppene er viktige. For som det står i Voksenåserklæringen: «En vellykket distriktspolitikk forutsetter at distriktene blir attraktive som bosted for kvinner, ikke minst unge velutdannede kvinner.» Men det som synes glemt, er at for disse såkalt unge velutdannede kvinner er en god barnehagepolitikk avgjørende. Her er Regjeringen veldig på hælene, siden det i år kun blir bygd om lag 2 500 nye barnehageplasser. I Arbeiderpartiets alternative budsjett foreslo vi ca. 12 500 nye plasser. I dagens situasjon står mange barnehager, spesielt i de mest grisgrendte strøkene, i fare for å bli lagt ned, bl.a. på grunn av kontantstøtten. I tillegg mener Arbeiderpartiet at etableringsstipend, kommunale næringsfond og bygdeutviklingsmidler bør kunne brukes, spesielt overfor kvinner. Ny teknologi gjør det i dag mulig å gjennomføre desentralisert høyere utdanning. Dette er en ypperlig løsning for mange kvinner med barn, som har problemer med å reise bort på skole. Likevel stemte regjeringspartiene i Stortinget for noen dager siden mot et forslag om desentralisert sykepleierutdanning, samtidig som det er et skrikende behov for sykepleiere i distriktene. Det er også problemer med å få leger til distriktene. Hvorfor tar det da så lang tid for Regjeringen å få satt fastlegeordningen ut i livet? Denne ordningen vil jo gjøre det lettere å få de manglende legene til distriktene. Ja, selv på veibudsjettet måtte denne regjeringen melde pass i forhold til Arbeiderpartiet ved siste budsjettbehandling. Hvem var det som hadde trodd det for noen år tilbake? Arbeiderpartiet har hele tiden ment at det er den store distriktspolitikken som må utgjøre tyngdepunktet for å skape økonomisk, næringsmessig og politisk utvikling i alle deler av landet. Den store distriktspolitikken, hva er det? Jo, det er kommunesektor, samferdselssektor, landbruk, fiskeri, arbeidsmarkedspolitikk – og ikke minst forskning. Ingen av disse områdene er spesielt nevnt i statsrådens redegjørelse. Statsråden lanserte et nytt begrep: den brede distriktspolitikken. La oss håpe at dette er en erkjennelse av at det er den store distriktspolitikken – eller kall det gjerne den brede distriktspolitikken – som virker. Men da må også virkemidlene settes inn der. Det er dette som mangler i Regjeringens politikk, for det er det som er umulig å få til, så lenge Høyre og Fremskrittspartiet er samarbeidspartnere i budsjettet.