Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-06-14:
Årets jordbruksavtale er inngått i ei tid som er krevjande for Noreg. Stortinget har dei siste månadene brukt mykje tid på å diskutere situasjonen knytt til arbeidsløyse og andre forhold som påverkar norsk økonomi. Fleire av partia som i dag meiner at vi burde brukt meir pengar på jordbruket, har kritisert regjeringa for å bruke for mykje pengar. I dag brukar ein tida på å seie at ein dei tre siste åra under raud-grøn periode auka løyvingane med 1 mrd. kr, medan ein i dag – over tre år – har auka dei med 145 mill. kr i budsjettstøtte. Det er rett fordi vi har ei regjering som er meir oppteken av resultat enn kor mykje meir av skattebetalarane sine pengar vi har brukt på landbrukssektoren. Eg vil rose Norges Bondelag for faktisk å vise ansvar, også når det er krevjande for dei å inngå ein avtale med staten. Heile lønsoppgjeret i år er prega av moderasjon. Det var avgjerande for å få til ein avtale at også jordbruket viste ein reell vilje til å inngå avtale basert på den økonomiske situasjonen som landet har vore i. Det meiner eg at Stortinget bør reflektere over når vi skal inn i nye diskusjonar om kva vi skal bruke dei store pengane på dei neste månadene. Det som jordbruksavtalen faktisk svarer på, er dei grunnleggjande utfordringane som jordbruket står overfor i tida framover. Vi skal auke produksjonen, og vi skal auke han basert på norske ressursar. Difor styrkjer vi altså tilskotet til beiting i utmark meir i denne avtalen enn jordbruket samla kravde, fordi også staten meiner det er viktig å leggje til rette for å bruke utmarksressursane våre. Det er altså billegare å sende dyra ut på beite for å sanke graset enn det er å sanke det sjølv. Det er fornuftig, nyttig og ein del av avtalen. Vi prioriterer produksjonar der det er marknadsmoglegheiter når det gjeld både korn, grønsaker og storfekjøt. Det er avgjerande at ein byggjer opp produksjonen utan å forstyrre marknadsbalansen i dei andre produksjonane. Det er avgjerande og ein del av denne avtalen. Vi styrkjer faktisk grunnlaget for den geografiske produksjonsfordelinga. Eg er veldig glad for dei signala Stortinget gjev i dag, nemleg at dei er opptekne av at vi skal bruke grasareala våre mest mogleg optimalt. Det prøvde staten, men fekk ikkje fullt og heilt gjennomslag. Viss ein skal bruke grasressursane mest mogleg effektivt, er i alle fall det første vi må slutte med, å subsidiere overgang frå kornareal til grasareal i dei områda ein kan dyrke korn. Det er heile føresetnaden for å auke sjølvforsyningsgraden at vi produserer korn der vi kan. Det er avgjerande at vi får det til. Vi kom omtrent halvveges – frå mi side – i dette oppgjeret fordi Bondelaget ikkje ville gå like langt. Så styrkjer vi altså grunnlaget for å auke kvaliteten på den maten vi produserer når vi styrkjer kvalitetstilskotet. I tillegg til at vi gjer det, sørgjer vi for at det er betre økonomi i å produsere tyngre dyr og med det også auke produksjonen av storfekjøt, som vi i dag importerer om lag 16 000 tonn av. Men det aller viktigaste vi har gjort med denne avtalen, er faktisk å sikre at dei som har lagt til grunn dei avgjerdene som Stortinget gjorde i 2014 då ein vedtok jordbruksavtalen i Stortinget – dei som la til grunn den avtalen vi var einige om i 2015 – kunne føle seg trygge på at staten hadde stilt opp og sagt at grunnlaget som dei investerte på, må liggje fast. Omkampar på innretning som har lagt grunnlaget for investeringane som er gjorde, aksepterer vi ikkje. Det har vore heile fundamentet som har gjort at dei som har investert, og dei som vil investere i norsk landbruk, kan føle seg trygge på at staten stiller opp og varetek interessene når dei set seg i djup gjeld for å produsere maten vår for framtida. Det er det heilt avgjerande at vi har fått til. Så er det viktig at norsk jordbruk kjem til å verte utsett for meir konkurranse over tid. Derfor er det viktig at vi styrkjer konkurransekrafta, og det er eit viktig sjølvstendig poeng at vi styrkjer konkurransekrafta i staden for berre å snakke om kor mykje pengar vi brukar på jordbrukssektoren utan å vere like opptekne av kva vi får igjen for pengane. Reduksjon i bruksavgang, auka sjølvforsyningsgrad, auka norsk produksjon av kraftfôr og ei rekkje andre forhold som trekkjer i rett retning: Eg er glad for at vi har fått til denne avtalen.