trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-06:
Innføringa av maksprisen har vore ei gåve til småbarnsforeldra i landet. Ein kan nesten betrakte det som ein gigantisk skattelette for dei som har små barn. For ein småbarnsfamilie med barn i ein offentleg barnehage har maksprisen ført til 20 000 kroner i reduserte utgifter, og enda meir for dei som har barn i private barnehagar. Maksprisen har òg ført til at prisen på barnehagar har blitt redusert med ein tredjedel. For eit parti som er opptatt av folks økonomi, og spesielt da kanskje den gruppa i samfunnet som er mest pressa på tid og økonomi, er spørsmålet til statsministeren om statsministeren kan garantere at småbarnsforeldra ikkje vil få ei auka rekning i posten i det kommande året, og – sidan ein allereie har sagt at dette er det veldig vanskeleg å svare på – seie om ein har planar om å redusere maksprisen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-06:
På vegne av stortingsrepresentantene Snorre Serigstad Valen, Karin Andersen, Bård Vegar Solhjell og meg selv har jeg æren av å fremme et forslag om å fase ut investeringene i fossil energi i Statens pensjonsfond utland.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-11-06:
En ansvarlig økonomisk politikk er en forutsetning for å sikre arbeidsplasser og folks trygghet i hverdagen. Den nye regjeringen overtar styringen av et Norge der ting går godt; ledigheten er lav, og sysselsettingen er høy. Det har ikke kommet av seg selv, og det er heller ikke noen selvfølge at det fortsetter. Dette var også et veldig sentralt tema i valgkampen, og da var ikke minst Høyre kritisk til bruken av oljepenger. I den store økonomidebatten på NRK i valgkampen sa Erna Solberg at den rød-grønne regjeringen bruker pengene for raskt. Ikke bare ble det brukt for mye penger for raskt under den rød-grønne regjeringen, men pengene ble også brukt feil. Høyre kritiserte den rød-grønne regjeringen bl.a. for å ha brukt mindre enn to av ti nye oljekroner på å stimulere til varig vekst i fastlandsøkonomien. Det etterlatte inntrykket var at Høyre skulle bruke mindre penger, saktere og på en annen måte. Nå ser vi at LO, NHO og norsk industri advarer mot økt pengebruk av hensyn til konkurranseutsatt næringsliv. Med dette bakteppet var det nok mange som ble litt overrasket da man kunne lese i Dagens Næringsliv tidligere denne uken at regjeringen faktisk legger opp til å bruke mer oljepenger til neste år. Vi ser at det på mange områder, som bompenger, egenkapitalkrav til unge boligsøkere og helse, er veldig stor avstand mellom det Høyre og Fremskrittspartiet sa i valgkampen, og det de sier etter at de har dannet regjering. Mitt spørsmål til statsministeren er derfor: Kan hun forsikre om at man på et så sentralt politikkområde som oljepengebruk, vil være større sammenheng mellom det man sa i valgkampen, og det man vil gjøre etter valget?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-11-06:
Jeg takker for svaret. Jeg forventer ikke at statsministeren i dag legger fram budsjettallene som skal legges fram på fredag, men spørsmålet mitt var om statsministeren står ved analysen hun hadde i valgkampen. Det er hensynet til økonomien – ikke bare størrelsen på oljefondet – som må dimensjonere oljepengebruken. I forlengelsen av det vi nå har snakket om, uttrykte både Høyre og Fremskrittspartiet i valgkampen bekymring for Norges oljeavhengighet. Fremskrittspartiet mente at vi hadde gjort oss for avhengige av inntektene fra olje og gass, og Erna Solberg sa selv at arven etter åtte år med Jens Stoltenberg er økt oljeavhengighet. Det hadde blitt brukt for mye oljepenger, og det ble knyttet til begrepet «oljeavhengighet». Mener statsministeren fortsatt at det å bruke mindre oljepenger vil gjøre Norge mindre oljeavhengig, mens det å øke oljepengebruken vil gjøre Norge mer oljeavhengig?
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det var med litt forbauselse jeg lyttet til argumentasjonen. Jeg tror ikke at det var så veldig mange som oppfattet at Arbeiderpartiet oppfattet, gjennom valgkampen, at vi mente vi skulle føre en ansvarlig økonomisk politikk. Men jeg er glad for at den erkjennelsen etter hvert seg inn også hos Arbeiderpartiets representanter. Vi kommer til å føre en ansvarlig økonomisk politikk, og vi kommer til å gjøre det som har vært hovedkritikken vår mot det den rød-grønne regjeringen gjorde, nemlig bruke mer penger på å investere i vekstfremmende tiltak gjennom budsjettet – det som var bakgrunnen for og en del av hele kompromisset da vi laget handlingsregelen. Derfor kommer vi til å bruke mer penger på utdanningssystemet vårt og på forskning. Vi kommer til å bruke mer penger på infrastruktur i årene fremover. Vi kommer til å følge opp det vi har sagt i plattformen om å satse på det som er vekstfremmende, også når det gjelder å gjøre endringer i skatteopplegget. Det kommer til å bety at vi har en økonomisk politikk som er god på kort sikt, men som ikke minst også sørger for at vi langsiktig bygger dette landet, slik at vi er i stand til å gi våre fremtidige generasjoner et land som har vekstevne. Det har vært den forpliktelsen vi har snakket om i valgkampen, og den kommer vi til å holde i hvert eneste budsjett i årene fremover. Økonomisk politikk kommer vi også tilbake til på fredag, når rammebetingelsene legges frem, med de faktiske prioriteringene i endringene vi har gjort. Men jeg har lyst å si: Ja, vi overtar et land som er bra, men som også har en del svakhetstegn. Ledigheten har økt det siste året, og veksten har avtatt det siste året. Heldigvis er det en viss endring i den internasjonale økonomien som har små sporer til bedre utvikling. Men vi må passe på, og vi må også passe på den økonomiske politikken, for det er langt fra sikkert at vindene blåser i god retning i årene fremover, etter en periode hvor Norge har brukt penger på feil måte.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg hører at Arbeiderpartiet har forsøkt å refortelle historien om hva vi har sagt i valgkampen. Det synes jeg de skal slutte med. Vi har brukt omtrent akkurat like mye penger som den tidligere regjeringen de siste årene i våre alternative budsjetter, men vi har ikke brukt dem på samme måten. Vi har ikke anklaget den regjeringen som gikk av for å bruke for mye penger, men for å bruke pengene feil. Nå synes jeg Arbeiderpartiet må slutte med å starte en historiefortelling om hva som var argumentene fra andre partier. De har brukt pengene feil. Det betyr at vi er blitt mer oljeavhengig. Det er ikke på grunn av pengebruken vi er blitt mer oljeavhengig, men på grunn av feilbruken av penger. Vi har investert for lite i forskning, og vi har gitt for dårlige rammebetingelser til norsk næringsliv. Det er den langsomme vekstkraften som må løftes i andre deler av norsk næringsliv i årene fremover. Vi har tenkt å bruke oljepengene sånn som vi var enige om i 2001, nemlig å sørge for at det løfter vekstevnen i andre deler av økonomien, sånn at våre barn arver et samfunn som ikke bare er oljefinansiert, men også har vekstevne for fremtiden. Der feilet den forrige regjeringen – det har vi tenkt å gjøre annerledes.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Ja, jeg mener at små forskjeller er et gode. Jeg mener at nærheten og likheten i det norske samfunnet faktisk er et av våre konkurransefortrinn. Jeg mener det er viktig at vi bygger tilliten og samholdet slik at vi ikke skal oppleve at forskjellene blir for store. Vår største utfordring når det gjelder forskjeller, står mellom dem som står utenfor arbeidslivet og dem som er innenfor. Alle de menneskene som egentlig føler at de kunne bidratt, men som ikke får bidra, enten fordi vi ikke har vært flinke nok til å utruste dem med kompetanse som gjør at de kan bidra, eller fordi vi ikke har klart å tilrettelegge godt nok i arbeidslivet. Det er en viktig prioritering som vi skal jobbe med: å få flere til å kunne delta. Den andre utfordringen er at når du vokser opp i et samfunn hvor du ikke klarer å ta del i dette utdanningssamfunnet på en god måte, enten fordi du har psykiske problemer eller fordi foreldrene dine har problemer som igjen påfører deg problemer, ja, så gir det deg et dårlig utgangspunkt for å delta. Det er viktige diskusjoner, og det er også viktige prioriteringer for denne regjeringen å sørge for at sikkerhetsnettet vårt blir bedre også for de mest utsatte gruppene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det er viktig å stille seg det grunnleggende spørsmålet: Er pensjonsfondet et fond som vi varig skal bruke avkastningen av, eller er det et fond som vi på en måte skal risikere å bygge ned i fremtiden – altså bruke mer penger? Det er litt av resonnementet fra sentralbanksjefen om fokuseringen på avkastningen. Hvis vi hadde gått opp til 4 pst., hadde vi brukt mer enn avkastningen. Det betyr at vi i alle fall i den perioden hvor vi ikke hadde puttet mer penger inn i fondet, hadde vi gått ned. Jeg er opptatt av at vi alltid må føre en ansvarlig økonomisk politikk. Det viktigste vi gjør, er å bygge vekstkraften i norsk økonomi med de pengene vi tar inn. Så er det selvfølgelig sånn at økonomisk politikk fungerer litt ulikt, avhengig av hvilke virkemidler du har. Stimulerer du mer til sparing, er det mindre pressvirkning, men det kan gi mer investeringsmidler i fremtiden f.eks. Men vi er opptatt av at vi må passe på at vi ikke bruker mer penger enn det som både er langsiktig og bærekraftig og det som er kortsiktig mulig å sørge for uten at vi lager vanskelige forhold i økonomien.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Tollvernet er en viktig del av landbrukspolitikken i Norge og kommer til å være en viktig del av den. Likevel er det behov for å se på endringer på enkelte tollområder. Vi har et tollsystem som absolutt er modent for revisjon på flere områder. Så leste jeg hele artikkelen, og det var ganske interessant, fordi det man sa, var at man ikke ensidig måtte sette ned tollsatser. Blant annet var det viktig hvis man skulle sette ned ferdigvaretollen, at man også måtte sette ned råvaretollen, sånn at næringsmiddelindustrien kunne importere mer til en lavere pris for å være konkurransedyktige med de andre landene. Hovedutfordringen for norsk næringsmiddelindustri er på samme måten den hovedutfordringen vi har for veldig mange andre næringsgrener i Norge. Lønnsnivået, kostnadsnivået er mye høyere enn i de sammenlignbare landene. Det må vi svare på: Vi skal verne om at vi har en god landbrukspolitikk i årene fremover hvor landbruket skal utvikle seg, og hvor det fortsatt er tollvern. Men vi må også fokusere på å bli mer konkurransedyktige på alle de andre områdene, noe som gjør at kostnadsnivået går ned for at også næringsmiddelindustrien blir mer konkurransedyktig mot konkurranse andre steder fra.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Representanten Lysbakken har helt rett i at vår valgkamp dreide seg også mye om å fokusere på todelingen i norsk økonomi. Men vi var også forbilledlig klare på, tror jeg, gjennom hele valgkampen, at svaret vårt ikke var at vi skulle redusere olje- og gassvirksomheten i Norge, men at vi skulle bedre konkurranseforholdene for de andre delene av norsk næringsliv – noe jeg også snakket om på Zero-konferansen i går, da jeg snakket om at miljøteknologi kommer til å være en viktig del av konkurransekraften vår i årene fremover. Derfor har denne regjeringen som utgangspunkt et annet avkastningssystem, som gir mer penger fra miljøteknologifondet for å løfte også norske bedrifter som ikke er olje- og gassrelaterte videre inn i en mer miljøvennlig retning, og som vil bidra til deres bedrede konkurranseevne. I går registrerte jeg for øvrig at de fleste kommentarene etter min tale i går, uttrykte skuffelse over at det omtrent var som med den rød-grønne regjeringen. Jeg vet ikke om det er den skuffelsen også Lysbakken har, at det ikke var så store skiller mellom oss.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
For det første vil jeg si at dette var en tragisk ulykke. Den burde aldri ha skjedd. Dessverre har den skjedd, og det viktigste vi gjør er å lære av det som har skjedd rundt den, både med hensyn til hvordan vi håndterer og plasserer asylsøkere, hvilket psykisk hjelpetilbud vi har til dem, hvordan vi sørger for sikkerhet rundt personer som kan være psykisk ustabile, men også – helt naturlig – når det gjelder politiets reaksjonsevne og hvor raskt ting skjer. For å lære av dette bør vi også ta oss tid til å ta en god gjennomgang av hvilke beslutninger som ble tatt, for her er en kombinasjon av hvilken vei man valgte å kjøre og hvor langt vekk politipatruljen var på det aktuelle tidspunktet. Til det konkrete spørsmålet som Hareide stiller, må jeg få lov å si at jeg tror at dette er en naturlig diskusjon i forbindelse med politianalysen: Skal vi stille krav til responstid, og i så fall hvilket krav vi skal stille? Men det har ganske stor betydning, for det betyr også at vi må sørge for at det er nok ressurser i politiet i årene fremover. I plattformen til Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har vi sagt at vi skal øke politibemanningen, og vi må selvfølgelig også sørge for at den økte politibemanningen betyr at vi får raskere reaksjonsevne. Vi er langt fra å være i den situasjonen at vi både kan håndtere kriminalitetsbildet og de beredskapsjobbene som politiet skal gjøre med den bemanningen og den ressurssituasjonen politiet har per dags dato. Derfor er det fortsatt sånn at det trengs en opptrapping av de ressursene. Først når vi har ressurser nok, kan vi også være sikre på at vi kan respondere raskt nok. Jeg mener at responstid er et viktig element i hvordan vi skal dimensjonere våre polititjenester i årene fremover. En viktig grunn til det er at vi – hver gang vi har diskutert det – også har vært opptatt av at det skal være tilstedeværende nærpoliti med kunnskap om områdene i den reformen som ligger foran oss.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg må innrømme at det er mye denne regjeringen ikke har konkludert på. Høringsfristen på selve politianalysen gikk ut i begynnelsen av oktober, og det reelle arbeidet med den er ikke begynt. Vi har sittet i regjering i tre uker, så jeg kan ikke love hva som kommer til å være vurderingene etter hvert som det går. Men det er naturlig å diskutere hvordan vi i fremtiden skal få et politi som har operativ kapasitet i respons. Det er viktig å si at det er den operative kapasiteten i responsen som er viktig. Det blir ofte sett på som synonymt med at man skal ha lensmannskontorer eller annet alle steder. Det er ofte kontor som er åpne noen få timer om dagen, og som driver siviltjeneste mer enn de driver politifaglig tjeneste. Det vi trenger er faktisk den kapasiteten som er ute på hjul, og som raskt kan komme til stedet, og det må være en prioritet gjennom det arbeidet som skal skje med politianalysen. Jeg mener at responstid er blant de dimensjonerende kravene som man må diskutere.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Siden jeg nettopp sa at vi egentlig ikke har begynt arbeidet med dette, er det vanskelig for meg å konkludere bombastisk på om dette kommer til våren. Jeg mener vi skal ha en ambisjon om å få frem dette arbeidet raskt. Vi har fra Høyres side etterlyst en politistudie i mange år. Vi synes nok fortsatt det kanskje er noen dimensjoner som ikke ble godt nok belyst i den analysen som ble laget. Vi burde bl.a. sett mer på hva slags kriminalitetsbilde vi vil møte i fremtiden. Vi vet at vi har et kriminalitetsbilde som kommer til å flytte seg mer over i cyberspace. Vi vet at vi kommer til å ha mer trykk utenfra. Men det er veldig viktig for meg at vi samtidig sørger for å forebygge her hjemme. Det å jobbe aktivt i forhold til ungdom som er på vei inn i en kriminell løpebane, sparer vårt samfunn for millioner og milliarder årlig. Derfor må vi i blikket på de nye truslene ikke miste de gamle av syne, nemlig at enhver ungdom som stoppes fra å få en kriminell løpebane, er en netto gevinst for ungdommen selv, familien og ikke minst for resten av samfunnet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg mener at det viktige er at vi går gjennom de erfaringene vi har fått fra Drammen så langt. Vi må gå gjennom andre erfaringer fra andre land, for å se hvordan felles nødnummer virker. Det er veldig mange bekymringsmeldinger, særlig fra helsesektoren, knyttet til felles nødnummer. Det har dreid seg om at i dag fungerer våre AMK-sentraler veldig godt. Det sitter kvalifisert personell som kan veilede fra det øyeblikket telefonen kommer, som kan hjelpe. Vi vet at det er nødvendig. Vi vet at når folk får hjerteattakk, er det hjelp de første minuttene som er nødvendig for at man kan få gjort ting raskt nok, slik at den som er til stede, kan få hjelp med hva som skjer. Vi må ta på alvor den utfordringen som kommer fra helsesektoren om de nødsituasjonene som de fleste av oss vil oppleve, som er de nødsituasjonene når noen rundt oss blir akutt syke og trenger hjelp. Det har vært en av grunnene til at vi på nytt er nødt til å se på hvordan dette kan organiseres. Vi har i Norge et godt AMK-system for helse. Vi må passe på at vi ikke mister det på vei inn i et nødnummersystem.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Hvis vi vedtar responstid, er geografisk differensiering helt nødvendig. Jeg tror ikke vi kan operere med de samme avstandene og forventet responstid i sentrale strøk som vi gjør i distriktene. Men jeg tror nøkkelen til responstid er politiressurser. Det er de som skal sitte i bilen og det utstyret de har, som vi faktisk må se på. Noe av det nøkterne vi må begynne med, er å analysere: Hva har vi av ressurser og mennesker med tanke på responstid i dag? Én ting er at vi skal ha en forventning til hva politiet kan levere sett ut fra de ressursene de har. Setter vi responstid som er urealistisk i forhold til ressurssituasjonen, så må vi ha en opptrapping når det gjelder hvordan ressurssituasjonen kan bli bedre. Det man kan si var et hell, var at det denne gangen ikke skjedde to uhell på én gang. Vi vet at man rundt omkring i landet er sårbare. Hvis noe skjer i den ene delen av et distrikts område, vil det være veldig vanskelig å håndtere en vanskelig situasjon et annet sted – så store er disse områdene i dagens situasjon.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg tror nok at skal vi definere en responstid, må det selvfølgelig inneholde begge disse elementene: hvor raskt man kan komme seg av gårde til stedet og hvor raskt man kan gi hjelp. Så er det viktig å si at med dagens ressurssituasjon for politiet er nok forventningene fra oss i det politiske liv og fra befolkningen større enn det politiet er i stand til å levere. Det betyr at vi også er nødt til å prioritere hvilke forventninger man skal nå først. De alvorlige episodene og de farlige, akutte situasjonene skal alltid ha prioritet. Men det finnes selvfølgelig mange andre forventningsmål vi skal ha ambisjoner om å nå, men det kommer til å kreve både omorganisering, bedre ledelse og ressurser i årene fremover for å kunne nå det. Vi trenger bedre investeringer når det gjelder teknologi og sambandsutstyr. Vi trenger bedre øvelser – vi vet at politiet er inne i skarpe oppdrag. Så det er mange utfordringer som vi må se i en sammenheng.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
For det første har jeg lyst til å si meg enig med representanten Navarsete i at det er veldig viktig at vi tar oss tid til å reflektere over det som har skjedd og hva som hadde vært mulig å gjøre annerledes. Det gjelder alle etatene som har vært involvert. Det gjelder selvfølgelig også hvordan vi organiserer asylområdet når det gjelder disse spørsmålene. Det er mange spørsmål. Det jeg synes er viktig, er at vi ikke rusher inn med konklusjoner basert på én hendelse og har et dugnadsarbeid akkurat nå, for at arbeidet senere skal stoppe opp. I 2004, som en konklusjon etter det forrige buss- og trikkedrapet, laget vi en handlingsplan f.eks. for psykisk helse. Den hadde en rekke oppfølgingspunkter, om at man skulle jobbe med asylsøkere, flere ressurser og annet. Det virket som at ettersom tiden gikk, så bleknet det – innsatsen ble litt roligere på det området. Jeg tror det er veldig viktig at vi minner oss selv om at vi skal passe på dette hele veien. Så er spørsmålet politianalysen. Den legger opp til en sentralisering av de administrative nivåene. Jeg har flere ganger uttalt meg skeptisk til en så sterk sentralisering. Jeg har sagt at det er viktig at vi har det forebyggende perspektivet med oss, at vi har tilstedeværelsen av politi, men det er viktig å sørge for at vi har operativ kapasitet til stede. Det blir en litt falsk trygghet å tro at det at man har et lensmannskontor som ikke har den kapasiteten som skal til i en situasjon, utgjør den tryggheten man trenger. Det man trenger, er politi med utrykningsmulighet, og det må vi altså gå gjennom dimensjoneringen for. Det kan en godt ha med et mer sentralisert system på toppen, ved at en har mer tilstedeværende politi på hjul ute, men det er veldig viktige krav som vi som politikere må stille i en sånn reform.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Ja, det vil i årene fremover også være sånn at vi skal øke politiressursene i Distrikts-Norge, men nøkkelen to politimenn per tusen innbyggere kan vi nok ikke si skal gjennomføres på alle kontorer rundt omkring. Den innebærer jo også de spesialiserte funksjonene knyttet til Kripos og andre store sentrale ledd, så vi kan ikke ta det måltallet som Stortinget har satt tidligere, og overføre det til hvert enkelt politidistrikt eller hvert enkelt område. Det vil vi ikke ha ressurser til å gjøre når vi samtidig må sørge for god kapasitet på de mer sentraliserte funksjonene – f.eks. skal vi sørge for at vi slår ned på miljøkriminalitet, vi skal sørge for at vi kan slå ned på økonomisk kriminalitet, vi skal sørge for at vi har kapasitet på de store drapssakene – hvor vi kan hente inn ressurser. Det er også en del av det måltallet som ligger til grunn, og som vi altså har ambisjoner om å nå raskere enn det som så langt har vært tilfellet. Måltallet har jo vært der, men det har gått feil vei de siste årene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Denne regjeringen er valgt på en plattform hvor vi har sagt at vi skal styrke politiet i årene fremover, og det kommer vi til å gjøre. Vi kan ikke overføre måltallet to politier per tusen innbyggere til alle politidistrikter nedover – det har aldri vært forutsetningen fra Stortinget. Det ville i så fall bety en betydelig større ambisjon, for vi skal ha disse sentrale delene også oppe og fungere som en del av hele satsingen. Men jeg tror at representanten Klinge vil se at den nye regjeringen har tenkt å ha en mer ambisiøs satsing i årene fremover enn det vi har hatt de siste årene, sånn at vi kommer nærmere målet om to politier per tusen innbyggere – istedenfor å fjerne seg fra det målet, sånn som det har vært de siste årene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Vi jobber fortsatt med spørsmålet om akkurat hvordan det skal gjøres, og hvem som eventuelt skal utgjøre dette elementet eller denne styrkingen av Statsministerens kontor, men jeg har lyst til å si med en gang at det ikke er slik at justis- og beredskapsministeren rapporterer til byråkrater eller ansatte på Statsministerens kontor. Justis- og beredskapsministeren rapporterer til Stortinget og til regjeringen og statsministeren. Det er «chain of command» og kommer alltid til å være det. Det som skal styrkes på Statsministerens kontor, er statsministerens mulighet til å ha overoppsikt med beredskapsutviklingen og til å sørge for å tilrettelegge bedre for de beslutningene som regjeringen fatter. Det konstitusjonelle ansvaret, pådriveransvaret og det operative ansvaret ligger innenfor de etablerte eksisterende strukturene, men vi mener at Statsministerens kontor har et behov for å styrkes på disse områdene. Det så vi etter 22. juli. Vi ser at alt ansvaret til slutt havner på Statsministerens kontor – med sikring av spørsmål om regjeringen har håndtert oppgavene godt nok, og da må man også ha ressurser til å kunne gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg vet ikke om det er vanskeligere, vi har bare ikke kommet til den konklusjonen ennå, for vi har ikke kommet så langt i arbeidet. Jeg har sagt at vi kommer til å komme tilbake til diskusjonen om responstid, om vi skal gjennomføre det, eventuelt på hvilke vilkår, men det er klart at det har noe med hvordan ressursene er fordelt å gjøre. Hvis en tar brannvesenet som eksempel: Det er en kommunal tjeneste, det er til stede i hver enkelt kommune. Det er et kommunalt ansvar og er derfor nærmere enn nesten alle andre nødetater. Derfor er det veldig bra at vi har en veldig godt utdannet branntjeneste, som ofte også gjør ting som ambulansepersonell senere vil gjøre. Ofte er også ambulanser knyttet opp til branntjenesten i det koordinerte arbeidet. Men dette er først og fremst et spørsmål om ressurser, tror jeg, for å være sikker på at vi kan sette den typen responstid. Vi kan ikke sette en responstid uten at vi har kartlagt at ressursene er der, at politiet kan møte der. Det er dette politianalysen og det videre arbeidet må gjøre. Jeg ønsker gjerne et bredt forlik – vi får se hvordan det går.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg synes det er litt tidlig å avkreve svar på en analyse og et arbeid som vi skal gjøre, og som jeg nettopp har sagt at vi ikke har startet med i regjeringskollegiet som sådant. Det er under en måned siden høringsfristen for høringsetatene var ute. Jeg har lyst til å understreke at spørsmålet om vold i nære relasjoner er viktig. Det er viktig for denne regjeringen å sørge for politiets håndhevelse på dette området. Særlig er det viktig at man fokuserer på dette når barn er innblandet – om dette da blir i den målstrukturen som er i dag. Vi har nok en ambisjon om å lage en enklere målstruktur for politiet – ikke minst ikke telle aktivitet, dvs. sette merkelapper på enkelte politifolk slik at de jobber med det og det, men heller se på resultatene. Det vil i årene som kommer bli et viktig skifte i måten vi styrer offentlig sektor på. Vi må være opptatt av hvilke resultater vi oppnår, ikke av hvilken aktivitet som utøves. Dette er også viktig med hensyn til hvordan vi jobber med politiet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Under den tidligere regjeringen var det dialog med amerikanske myndigheter om dette. Vi har instruert vår ambassade i Washington om å ta opp disse spørsmålene med amerikanske myndigheter for å få kartlagt hva som har skjedd, og om Norge har vært utsatt for denne typen overvåking. Denne dialogen starter forhåpentligvis snart. Vi har altså tatt dette opp og har bedt om et møte med amerikanske myndigheter. Så må vi se på hvilke svar vi får. Det er interessant å registrere at mange av oppslagene rundt omkring i verden etter hvert korrigeres. Det viser seg at det er landets egne myndigheter som i antiterrorarbeidet har samlet inn en del av disse metadataene. Jeg har lyst til å si at vi skal være veldig tydelige og klare på at vi ikke aksepterer at venner overvåker oss – vi bør heller ikke akseptere at uvenner overvåker oss, men jeg går ut fra at det gjør litt mindre inntrykk at vi sier det til dem. Vi bør også være klare og tydelige på at etterretningsvirksomhet er legitimt. Det å forsvare nasjonens interesser, det å sørge for å forhindre at terrorhandlinger skjer, er også en plikt et land har. Det er også en plikt å samarbeide med andre land for å få data som kan forhindre terrorvirksomhet. Det at det har vært avverget mange terrorangrep i løpet av de senere årene, både i USA og i Europa, er fordi det har vært drevet etterretningsvirksomhet. Man har fulgt med på mistenkte, man har fulgt med på informasjonen man har fått. Det har avverget – og det har gitt borgere i Europa bedre sikkerhet. Dette mener jeg det er legitimt for land å gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg er ikke bekymret for overvåking fra andre lands myndigheter, så lenge de personvernforordninger som vi var enige om i forbindelse med kompromisset her i Stortinget, gjennomføres. Det å sikre at disse dataene ikke kan tas ut – annet enn basert på de legale instrumentene som vi har lagt inn i dette – hindrer at de blir tilgjengelig for andre. Det vil være brudd på norsk lov hvis andre land får dette – et lovbrudd som ikke skal forekomme. Det vil i så fall være de som har utlevert opplysningene, som har begått lovbruddet. De opplysningene som hentes ut, skal altså følge personvernspørsmålene. Det kan på et tidspunkt selvfølgelig hentes ut opplysninger om personer som er mistenkt for å ville gjøre noe. Da er vi tilbake til dette at det er legitimt at man forsvarer landets interesser.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Ja, vi vil foreta en gjennomgang av de tiltakene som ikke er gjennomført, og vurdere hvilke tiltak som eventuelt bør gjennomføres. Det er en helt naturlig del av oppfølgingen av vår plattform. Vi vil se både på forslagene som ligger der, og på innretning. Utviklingen på disse områdene går lynraskt. Det betyr at det vil være nye områder vi må se på. Jeg tror det er utrolig viktig at vi hele tiden tenker over hvordan teknologien utvikler seg. Da er det viktig å ha noen generelle prinsipper for hvordan man sikrer personvernet. Det dreier seg bl.a. om alltid å ha sporbarhet når det gjelder data som er samlet inn: Hvem henter ut? Hvem gjør noe? Det dreier seg altså om å kunne etterspore hvem som har vært inne og sett på noe, og også om å stille folk til ansvar for at de har gjort det. Det dreier seg om å sørge for å kryptere der hvor det er nødvendig. Så må vi sørge for at vi har lovhjemler når det dreier seg om straffemessige spørsmål, dvs. hvem som kan hente ut, og hvordan dette oppbevares. Det er mye som må gjøres i årene fremover når det gjelder personvern.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg mener at når mennesker som har undertegnet taushetserklæringer, offentliggjør store bunker av materiale som også kan være farlig, har de gått over en grense. Jeg mener det er varslingsmekanismer i det amerikanske samfunnet som Snowden kunne brukt til å varsle internt, til å ta det opp med sine egne kongressrepresentanter, til faktisk å reagere den veien fremfor å offentliggjøre det i det store samfunnet. Etterretningsvirksomhet baserer seg også på kilder som står i fare for å miste livet hvis de blir «blåst». Derfor er det viktig at vi passer på at man ikke legitimerer at folk som har fått tilgang til hemmelige opplysninger, bare kan kalle seg varslere og gå ut. Hadde man forsøkt de andre veiene, hadde jeg vært litt mer imponert over Snowdens handlinger – og hvis han da hadde blitt avvist – men han har altså valgt å gå ut i det store, åpne. Jeg vil ikke kalle ham en forræder, men jeg vil heller ikke si at han er en varsler, fordi varslere bør bruke den veien landenes egne myndigheter har, og USA har mulighet for at man kan varsle internt om den type ting.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Dette var et forsøk på å fritte ut hva som kommer på fredag i budsjettet. Jeg henviser til fredagen. Det er vanlig kutyme i Stortinget at vi ikke kommenterer fremtidige budsjettfremlegg verken positivt eller negativt med tanke på hva som står der.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg har lyst til å understreke at vårt program ikke innebærer at vi har lovet to opptak i året eller annet. Det oppslaget med Linda Hofstad Helleland var knyttet til et programforslag, som var et innspill som ikke fikk flertall i prioriteringene på landsmøtet vårt. Å si at vi har valgløfter vi ikke innfrir når vi ikke har gitt noen valgløfter, tror jeg blir litt vanskelig. Det vil være mange partier som har hatt den diskusjonen om politiske saker – som ikke er valgløfter. Vi er opptatt av at vi skal ha et mer fleksibelt opptak, og vi er opptatt av at barn skal få tilbud om barnehage, men vi har gjort en veldig klar prioritering på at vi ønsker en bedre kvalitet på barnehagene i årene fremover. Så må vi jo begynne å gjøre de tingene vi har lovet. En av tingene den rød-grønne regjeringen ikke gjorde som de hadde lovet – ikke bare for neste periode, men faktisk før forrige periode – var å sikre likebehandling mellom offentlige og private barnehager. Det hadde man ikke prioritert, selv om man hadde gitt veldig mange av dem som driver barnehager, den forhåpningen at det skulle komme. Så å sortere i løftene på barnehagesektoren kan kanskje også Lysbakken begynne med.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det er riktig at innføringen av makspris var en skattelettelse til dem som betalte mer enn maksprisen før. Da jeg hadde små barn og dette vedtaket først ble fattet i Stortinget, betød det at jeg på det tidspunktet – med statsrådslønn – ville fått 25 000 kr lavere kostnader i året, mens min søster, som på det tidspunktet var enslig forsørger og betalte under maksprisen, fikk økt pris på barnehage. Det var faktisk det som var realiteten. Prisen ble økt for de med lavest inntekter og lavere for de med høyest inntekter. Det er mulig at det er SVs strategi, men det var altså resultatet av det de gjorde den gangen. Vi er opptatt av at det fortsatt skal være fornuftige og lave priser knyttet til barnehagetilbudet, men vi har også vært opptatt av at vi skal sørge for at de med de laveste inntektene, betaler mindre. Derfor er et av de tiltakene som ligger i plattformen, at vi skal se på hvordan vi kan sørge for at vi har en pakke som er rettet mot fattige familier, som nå etter maksprisvedtaket opplever å betale mer enn det man gjorde tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det jeg sa, var at vi ikke hadde lovet å ha to opptak. Vi skal legge til rette for at kommunene kan gjennomføre løpende opptak. Det kommer vi til å gjøre gradvis gjennom denne perioden.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Vi har ambisjoner om at vi skal løfte kvaliteten. Noe av det vil selvfølgelig dreie seg om kompetanseløft også for dem som jobber der. Ikke minst dreier det seg om å sørge for at vi i årene fremover får nok ansatte som har en pedagogisk utdanning. Det er et viktig rekrutteringsarbeid som må gjøres, for å sørge for at kvaliteten blir god. Når vi prioriterer kompetanseløft for lærere høyest nå, er det fordi det kanskje er det tydeligste og sterkeste valgløftet vi har hatt. For det å jobbe med å løfte utdanningen og kunnskapen blant elevene dreier seg først og fremst om å ha gode, kompetente lærere i klasserommet – lærere som klarer å utvikle dynamikken knyttet til dette.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det å bygge ut barnehager har vært et felles mål for et helt storting siden man laget et kompromiss våren 1989. Så har man måttet forsterke virkemidlene for å få det til i løpet av perioden. Det gjorde man på 1990-tallet, og man gjorde det på ny på 2000-tallet ved makspris og ambisjon om full barnehagedekning i barnehageforliket. Jeg er helt enig i at det å ha et barnehagetilbud er en viktig frihetsreform. Det er også en viktig trygghetsreform for foreldre fordi mange andre omsorgsformer blir oppfattet som litt tilfeldige og litt vanskelige å organisere. Det er ingen grunn til å si at ikke barnehagereformen har vært viktig, og at det har vært et vellykket tiltak. Så er det viktig å sørge for at familier får mulighet til valgfrihet ved å bestemme litt mer selv. Vi gir f.eks. valgfrihet gjennom å gjøre endringer innenfor fordelingen av svangerskapspermisjon. Vi gjør det lettere for de gruppene som i dag opplever ikke å kunne ta ut hele svangerskapspermisjonen for sine barn, fordi det ikke er mulig med den typen mønster familiene har.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Lav ledighet er et av våre viktigste velferdsgoder. Det å sørge for at mennesker har en jobb å gå til, betyr at de har trygghet for at de kan betale regningen sin neste måned. Det betyr at de har en sikkerhet rundt situasjonen. Den velferdsdimensjonen er stor, og den er det utrolig viktig å sikre. Derfor var en av Høyres viktigste valgkampsaker å sørge for å skape trygge arbeidsplasser. Derfor kommer vi til å fortsette å ha en strategi for å skape trygge arbeidsplasser. Jeg vil vel kanskje si at i det bildet som ble tegnet av hvorfor vi er der vi er i dag, manglet det noen dimensjoner. Det manglet f.eks. en dimensjon som dreide seg om at vi faktisk – i motsetning til mange andre land – har store oljeinntekter som bidrar til at vi har sluppet en del vanskelige valg som andre land har hatt, og som bidrar til at vi kan smøre en offentlig sektor uten at skattenivået har vært så høyt som det ville vært hvis vi ikke hadde hatt oljeinntektene. Det er viktig å huske at det er én av forklaringene på at vi også ses på som et annerledesland. Det kommer ikke til å vare i all fremtid. Derfor er det viktig å fornye strategiene for å ha trygge arbeidsplasser i Norge. Derfor er det ekstremt viktig at vi i årene som kommer, sørger for bedre konkurransekraft for flere næringer. Det betyr at vi skal ha en aktiv næringspolitikk. Jeg er ikke alltid sikker på hva Arbeiderpartiets representanter mener når de sier det, for det blir ofte et fyndord uten innhold. For åtte år siden var det mye aktiv prat og litt lite aktiv handling. Men i det store bildet dreier dette seg om konkurransekraften til norsk næringsliv. Det dreier seg om å sørge for at vi har et skattenivå som er levelig for norske bedrifter. Det dreier seg om at vi stimulerer til investeringer også i de sektorer som ikke er oljerelaterte. Det dreier seg om å løfte kompetansen og kunnskapen, slik at vi blir smartere. Det er det som skal sørge for at vi i årene fremover kommer til å kunne klare å opprettholde et samfunn som er verdens beste land å bo i. Det var det for øvrig faktisk også under regjeringen før den forrige.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Når det gjelder et generelt spørsmål om ting blir videreført, tror jeg ikke jeg kan gi et generelt svar på at alt vil bli videreført – det blir selvfølgelig forandringer. Det blir en mer aktiv politikk for å sikre konkurransekraften til norsk næringsliv med den nye regjeringen i forhold til den forrige regjeringen. Det blir mer fokus på å forenkle Norge med den nye regjeringen enn med den forrige regjeringen. Begge deler kommer til å bidra til konkurransekraft. Det kommer til å bli mer satsing på kunnskap, det kommer til å bli mer satsing på forskning og utvikling og på å sørge for at norske bedrifter blir mer innovative. Vi vil forsterke muligheten til å skape trygge arbeidsplasser både på kort og – ikke minst – på lang sikt. Våre barn fortjener politikere som har mer enn en fireårshorisont, som har en generasjonshorisont, og det har vi som politikere planer om å ha.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det vil fortsatt være slik at vi innenfor forsknings- og innovasjonsapparatet vårt vil prioritere områder vi er sterke på, men vi vil i tillegg til det prioritere områder som vi trenger å bli sterkere på i fremtiden. Et av de grepene vi må tenke gjennom, er hvordan vi bygger flere næringer som skal bære oss etter oljealderen. Det betyr at vi er nødt til å se på andre områder enn bare de områdene som vi i dag ser som sterke områder. Vi må også se på virkemidler som er mer generelle, og bidra til det. En av de tingene som vi har sagt, f.eks. på områder hvor det offentlige er en stor innkjøper av tjenester, er: Hvordan kan vi gjennom offentlig innkjøpsvirksomhet bidra til å stimulere innovasjon og nyskaping som gir oss bedre løsninger for innbyggerne i Norge, det være seg velferdsteknologi eller på andre områder, men som også gir oss næringsvirksomhet som vi kan leve av i fremtiden? For etterspørselen etter hjelp i alderdommen er ikke begrenset bare til Norge, den er i mange land.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Jeg mener at en av svakhetene ved velferdssamfunnet Norge nettopp er at det er for mange som skulle ønske at de kunne jobbe, og som ikke kommer inn i arbeidslivet. Det krever nye tiltak, det krever at vi hele tiden ser kritisk på det vi gjør i dag – vi bruker mye penger innenfor tiltaksapparatet, innenfor trygdeområdene og annet – at vi kan bruke de pengene på en bedre måte og vri dem slik at det gjør det lettere for folk å komme ut i arbeid. Jeg mener bl.a. at samarbeid med arbeidsgiverne, f.eks. med utstrakt og mer bruk av lønnstilskudd, er en måte å få til bedre løsninger på på dette området. Men jeg synes at dette er en så stor oppgave at vi alle skal være med på diskusjonen om hva som er de beste tiltakene, for det er bidragsytende både til opplevelsen av vanskeligheter ved vårt samfunn og til fattigdomsspørsmål, at så mange som hadde ønsket å være i jobb, står utenfor arbeidslivet. Veldig mange føler at de ikke får brukt kreftene sine, og det oppleves meget negativt.
Erna Solberg (Høyre), 2013-11-06:
Det gjør jeg gjerne. Jeg mener det er utrolig viktig at vi har et apparat som – ikke minst – møter ungdom med aktivitet fra dag én og ikke med passive ytelser. Jeg mener at det å gi dem et tilbud som gjør at de kommer inn i regelmessige livsformer, er til stede et sted og får både opplæring og arbeidstrening, er veldig viktig for egen mestringsfølelse. Jeg har vært og sett på en del av de prosjektene som drives rundt omkring, og jeg har møtt brukerne av disse, som nettopp har sagt at det er det som har snudd deres utvikling. Jeg var i Lillesand i begynnelsen av valgkampen og traff en ung jente. Hun fortalte nettopp det – at hun ble grepet fatt i, satt inn i et system med et hjelpetilbud og en aktivitetsplikt fra dag én, gjorde at hun nå hadde snudd opp ned og gått tilbake til utdanningssystemet igjen. Jeg mener at arbeidsplikt er kjærlighet til de folkene – og særlig ungdom – som trenger den støtten i kritiske tidspunkt hvor de er på vei til å ramle ut. Det å vente for lenge med å gi et tilbud, er faktisk å sørge for at flere ungdommer ramler ut av systemene våre og blir passive.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-06:
Vi venter til den store økonomiske debatten på fredag – jeg ser fram til det. Jeg har likevel lyst til å stille statsministeren et spørsmål knyttet til virkningen av budsjettet, for det er jo et av de viktigste virkemidlene vi har som regjering, og som storting når vi vedtar det. I et blogginnlegg med overskriften «Små forskjeller er et gode» fra 2010 skriver Erna Solberg: «Norge er et samfunn med små forskjeller, det er et gode vi må jobbe for å ta vare på. Det finnes nemlig ingen garantier for at det vil bli slik fremover. Flere internasjonale undersøkelser har påpekt en utvikling hvor globaliseringen gir mindre forskjeller mellom land, men hvor forskjellene øker blant borgerne i det enkelte land – særlig i Europa. Vi kan få en utvikling som minner mer om den amerikanske, hvor velstandsveksten er ekstremt ujevnt fordelt.» Mener statsministeren fortsatt at små forskjeller er et gode, og hvordan tenker hun å bruke statsbudsjettet for å bidra til å hindre at forskjellene øker i Norge?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-06:
For å utfylle det bildet hovedspørsmålet gikk på, hadde vi i finanskomiteen også høring med LO i går. Der kunne LO selv si at sysselsettingsgraden for dem mellom 25 og 54 år nå er 3 pst. lavere enn før finanskrisen inntraff. – Det er et litt annet bilde enn det representanten Helga Pedersen presenterte. Så til dette med oljepengebruk. Jeg er ikke av dem som mener at Arbeiderpartiet alene har definisjonsmakten på akkurat hvor den krittstreken bør gå, men det er allikevel noen interessante vurderinger som gis fra flere hold. Sentralbanksjefen sa noe om at en heller bør gå fra 4 pst. til 3 pst. Pensjonsfondets leder sier at forventet avkastning fremover antakeligvis vil ligge nærmere 3 pst. enn 4 pst. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvordan resonnerer hun rundt disse vurderingene fra de ovennevnte?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-06:
Norsk industri er ein viktig del av norsk økonomi. I Sundvolden-plattforma skriv regjeringa: «Regjeringen vil føre en politikk som gir næringslivet økt konkurransekraft og dermed mulighet til å skape større verdier.» Konsernsjefen i Orkla, Åge Korsvold, åtvarar i Dagens Næringsliv mot å leggje om og svekkje tollvernet og den eksisterande RÅK-ordninga, fordi det vil ramme landbruket og ikkje minst ramme matindustrien. Konsekvensen kan verte at Orkla vil flytte verksemda si til utlandet. Matindustrien produserer verdiar for 170 mrd. kr, har meir enn ca. 50 000 arbeidsplassar og er den næringsgreina som faktisk har hatt vekst både i talet på bedrifter, produksjonsverdi, verdiskaping, investeringar – større enn industrien elles dei siste åra. Så spørsmålet mitt er: Er statsministeren usamd med Orkla-sjef Åge Korsvold sitt syn på tollvern, eller vil regjeringa arbeide for å styrkje importvernet for å sikre vidare vekst i matindustrien i Noreg?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-06:
Den tragiske hendinga i Årdal har skaka ein heil nasjon. Me kan ikkje dra konklusjonar i dag på grunnlag av det. Me kan gje vår støtte til dei som har det veldig vondt i nabobygda mi, heime i Sogn. Men det reiser nokre spørsmål, som det har vore sagt her, ikkje minst knytt til responstid. Denne patruljen var tilfeldigvis i Lærdal. Den kunne ha vore i Flåm, i Aurland. Det ville ha gjort at responstida hadde auka ytterlegare. Dette er berre eit døme, for det er mange andre situasjonar som er samanfallande. Me veit òg at responstida til politiet nærast er dobbelt så høg i spreidd bygde strok som ho er i byområde. Me er opptekne av at alle skal kjenne tryggleik. Då er spørsmålet mitt: Vil statsministeren vurdere ei geografisk differensiert responstid når ein skal arbeide med politianalysen, som òg tek høgd for at det er store avstandar i mange delar av dette landet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-06:
Mitt hovudspørsmål til statsministeren er knytt til den same saka. Dette er eit tema som angår alle. At folk skal kjenne tryggleik, uansett kor dei bur, er noko av det viktigaste me som politikarar har ansvar for. Folk skal vite at dersom noko skjer, skal ikkje hjelpa vere langt unna, anten det gjeld brann, helse eller politiet sine tenester. Me har i seinare tid sett at det har vore fleire tragiske hendingar, ikkje minst i den delen av landet som eg kjem frå. Det samanfallande for dei hendingane er at politiet har vore dei som har kome sist til staden uavhengig av kva type hending det har vore. Me skal ikkje dra konklusjonar i dag, har mange sagt. Eg er samd i det. Men denne type hendingar krev at me reflekterer rundt det og lærer av dei, og at me diskuterer korleis me kan betre tryggleiken for dei som bur rundt om i landet. Me er einige om at politiet kom for seint her. Granskingane skal vise kva som svikta. Men dette er altså berre ei av mange hendingar som viser at politiet kjem sist, og for seint til staden. Den største utfordringa ligg utanfor dei store byane. Det har kome ein politianalyse som legg opp til stor sentralisering av politiressursane. Den er grundig på nokre område, samtidig som den ber preg av mål om effektivisering – det å samle store kompetanseeiningar og å styrkje etterforsking av alvorleg kriminalitet. Det er spørsmål om korleis dette skal samanfalle med at folk skal kjenne tryggleik der dei bur. Eg vil derfor spørje statsministeren: Meiner ho at færre politi i distrikta vil gjere at politiet kjem raskare fram til ulukkesstader, der kriminaliteten skjer? For det kunne ha kome utrykking frå lensmannskontoret i Årdal, som var berre 20 minutt unna, ved hendinga i Årdal nyleg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-06:
Eg takkar for svaret. Det gav vel ikkje heilt svar på spørsmålet om korleis ein vil sikre betre og kortare responstid der folk bur, for ein patrulje kan vere veldig mange kilometer eller mange mil unna. Viss det som skjedde i Årdal, hadde skjedd i Oslo-området, ville avstanden vore ca. frå Oslo til Sarpsborg, berre for å setje litt i perspektiv kva for avstandar me snakkar om. Han kunne vore endå større viss den patruljen hadde vore på ein annan stad i sitt område. I mitt tilleggsspørsmål til førre hovudspørsmål knytte eg det opp mot distriktsstruktur. Det vart i svaret sagt at ein vil auke talet på politifolk, og målet er å auke det frå éin til to per tusen innbyggjarar. Vil statsministeren sikre at den fordelinga kjem heile landet til gode, slik at ein kan få kortare avstand og meir politi også i dei grisgrendte områda som i dag har altfor lang avstand til sitt politi?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-06:
Før valget var vår nye statsminister prisverdig klar på at en tiltagende todeling av norsk økonomi i en oljesektor hvor det går svært fort rundt, og en fastlandsøkonomi som henger etter, er en stor utfordring for Norge. Jeg hadde gleden av å høre statsministerens tale på Zeros klimakonferanse i går, og la merke til at hun der ikke brukte muligheten til å gi noen signaler om hva regjeringen vil gjøre for å redusere Norges oljeavhengighet. Jeg vil derfor gjerne gi statsministeren en ny sjanse til å si noe om det. Vi vet at fastlandsindustrien er avhengig av å kunne konkurrere om arbeidskraft, kompetanse, er avhengig av at ikke presset på kronekursen blir for høy og avhengig av en regjering som legger til rette for utvikling andre steder enn i oljesektoren. Vil statsministeren ta initiativ til å redusere oljeavhengigheten gjennom å bremse oljeinvesteringene og framtidig utvinningstempo?