Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2000-06-13:
Det konstateres med tilfredshet at et bredt flertall i Stortinget støtter forslaget til handlingsplan mot barne- og ungdomskriminalitet som Bondevik-regjeringen la fram. Så vidt jeg har kunnet registrere, er det tverrpolitisk oppslutning om de aller fleste punktene i planen. At særlig Fremskrittspartiet, og i noen grad også Høyre, tilkjennegir avvikende synspunkter, særlig på det kriminalpolitiske området, er vel ikke så overraskende. Det rokker ikke ved det faktum at Regjeringen har bred ryggdekning for å gå videre med å realisere de intensjonene som ligger i stortingsmeldingen. Nå representerer denne handlingsplanen i stor grad en gjennomgang, og på mange områder en styrking, av allerede igangsatte tiltak fra statens side. Planen representerer således først og fremst ikke noe revolusjonerende nybrottsarbeid, men er et forsøk på å gjøre ting bedre, mer målrettet, utnytte ressursene mer effektivt, se sammenhenger og knytte de mange tiltakene bedre sammen. Meldingen handler i stor grad om å vinne innsikt og kunnskap om hva som virker. Fremskrittspartiet kritiserer meldingen for å være for lite offensiv. Det er imidlertid ikke noe i meldingen som hindrer Regjeringen og det offentlige i å gå mer offensivt til verks på de ulike områder dersom de vet at det fører fram. Men når Fremskrittspartiet med offensiv mener tøffere metoder, senket kriminell lavalder, flere rømningsfrie internatskoler kombinert med undervisning i folkeskikk, kort sagt mer kadaverdisiplin, da er jeg overbevist om at man beveger seg i gal retning. Folkeskikk og respekt for annenmanns eiendom er noe alle trenger å lære, og ingen er uenig i at barn og ungdom trenger å lære å forholde seg til klare grenser. Men Fremskrittspartiet begår en grov forenkling når de peker på straff, internering, utvisning, straffelekse og igjensitting som såkalt fornuftig pedagogikk, hvis jeg har forstått dem rett i innstillingen. Det er ikke dette barn og unge som har kommet skjevt ut, først og fremst trenger for å lære å mestre en komplisert tilværelse. Som meldingen understreker, er årsakene til at barn og unge begår kriminelle handlinger, mange og svært sammensatte. Derfor må også tiltakene være mange og sammensatte. Det dreier seg om tverrsektorielt samarbeid mellom ulike etater og tjenester nasjonalt og lokalt. Det er også viktig å ha in mente at det har pågått et arbeid gjennom mange år for å begrense kriminaliteten blant barn og unge. Ingen vet hvor vi hadde vært i dag om det ikke hadde vært tilfelle. Som meldingen påpeker, har det tross alt ikke vært noen økning, men heller en nedgang i antall siktede blant barn og unge på 1990-tallet. Det kan fortelle oss noe om hvorvidt en langsiktig strategi med forebyggende innsats, kombinert med politi og rettsvesen, har hatt en positiv eller dempende effekt, men det er ingen grunn til å slå seg til ro med det. Det er behov for forsterket innsats i flere ledd. Alt som kan gjøres for å forbedre levekårene og øke tryggheten for vanskeligstilte barnefamilier, er viktig. Tiden tillater ikke i noen særlig grad å gå inn på enkelte tiltak. Jeg vil bare understreke ett, siden ikke alle partier slutter opp om dette, nemlig foreldreveiledningen. Dette har også vist seg å være et tiltak som fungerer, og som ikke minst er et viktig hjelpemiddel for innvandrerforeldre som er usikre og ukjente i en fremmed kultur. I stortingsmeldingen er skolen viet bred plass, som én av de aller viktigste arenaene for barn og unge. Det foregår for tiden mye viktig utviklingsarbeid innenfor skole og utdanning, med sikte på å forebygge segregering og problematferd. Det er nok å nevne stikkord som LEV VEL, Samtak, inkluderende skole og skolemekling. Det er viktig at skolen ikke blir en arena hvor noen må bli tapere, men et sted hvor de kan oppleve seg verdsatt og gjort i stand til å mestre andre utfordringer enn de destruktive. Ett punkt som vanligvis er lite fremme i debatten i forhold til den betydning det har, gjelder alkohol- og annen rusmiddelmisbruk. I handlingsplanen er det regnet med at 70 pst. av alle voldsforbrytelser har tilknytning til alkoholbruk. Med dette som bakgrunn er det all grunn til å forsterke innsatsen når det gjelder å forebygge rusmiddelbruk blant barn og unge. Det er all grunn til å understreke, som meldingen, at her må alle miljøer engasjere seg, alle miljøer der holdninger skapes og endres, må mobiliseres mot rusmiddelbruk. Kriminalitet blant barn og unge kan neppe utryddes helt, men det kan helt sikkert begrenses. Det er også vårt ansvar som politikere å bidra til at så skjer gjennom å legge til rette hensiktsmessige rammevilkår. Vi ønsker at flest mulig barn og unge skal få vokse opp og utvikle seg under vilkår som gir dem ballast nok til å unngå kriminell atferd, eller for å si det med komiteens innstilling: «et barn eller en ungdom som begir seg ut på en kriminell løpebane, er en for mye».