Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1999-12-15:
Høstens vakre og varmende løfter om tusenvis av millioner kroner til skolebygg og likeså tusenvis av millioner til lærerlønninger er ikke lenger like populære. Nå hører det mer hjemme i rammen av kommunenes egne prioriteringer og tarifforhandlinger etter jul. Men gjennomføringen av f.eks. HMS-forskriften kan og vil bli akkurat like vanskelig som før, også store økninger i lærerlønninger. For penger er fortsatt mangelvare, som i mange tidligere år. Jeg husker en barneregle som sa: Juksemaker pipelort, tar igjen og gir bort! Fremskrittspartiet har over tid ført en konsistent og forutsigbar politikk også på dette området. Når vi nå ikke lenger er i et samboerforhold med regjeringspartiene, kan vi fremme eget budsjett innenfor de tildelte rammer. Det vil si at våre prioriteringer, som i all hovedsak er kvalitetsrelatert kunnskapsformidling, gjenspeiler seg i budsjettet for år 2000. Fremskrittspartiet har fremmet forslag om å innføre individuelle lærerlønninger – for ca. ett år siden, men det er ikke behandlet ennå – fordi det for oss er viktig å kunne bruke lønn som middel til selverkjennelse, egenutvikling og rekruttering. Det er viktig å merke seg at også blant lærere finnes det klare enere, mange lærere befinner seg på gjennomsnittet, og noen burde faktisk ikke vært lærere i det hele tatt. Fremskrittspartiets anliggende er derfor å heve den gjennomsnittlige kompetanse blant lærere både ved kurs betalt av arbeidsgiver og ikke minst ved å gjøre det lønnsomt for hver og en selv å ta personlig ansvar. Vi har derfor avsatt midler til kommuner som vil starte forsøk med individuelle lærerlønninger. Denne potten kommer i tillegg til avsetninger i forbindelse med tarifforhandlingene. Når det gjelder grunnskolen, har Fremskrittspartiet tidligere i år sagt klart fra hva vi mener danner grunnlag for kvalitet. Der har vi bl.a. forholdt oss til menneskerettsloven, som sier at staten forplikter seg til å respektere foreldres og vergers frihet til å velge andre skoler enn de som er opprettet av offentlige myndigheter. Dette synspunkt underbygges av følgende: «Grunnskoleundervisningen skal være tvungen og kostnadsfritt tilgjengelig for alle». For å få denne friheten reell er det en forutsetning at alle skoler oppfyller eventuelle minstekrav til undervisning fastsatt eller godkjent av staten med statlig garantert økonomisk likeverd, slik at valgfrihet ikke skal være avhengig av barnets families formue og eventuelle inntekter. Disse forhold er ikke fullt ut ivaretatt av flertallet. Regjeringen har prioritert fire punkter, som relaterer seg til organisering og påstått innhold på ungdomstrinnet utvikling av IKT som pedagogisk redskapdifferensiering og tilpassing av opplæringen, innhold og organiseringforebygging og mestring av negativ atferd i skolen All kompetanseutvikling rettes inn mot praksisbasert kompetanseutvikling, men svært lite ressurser settes inn for å øke den enkelte lærers faglige kompetanse. Det meste dreier seg om organisatoriske rammetiltak og kriseløsninger. Jeg savner spesielt tiltak som rettes inn mot lærernes ansvar i forbindelse med konflikthåndtering. Omtrent ukentlig får vi servert håpløse og skremmende scenarier om elever som går løs på hverandre, lærere og andre voksenpersoner. Vold, kriminalitet, redsel og uro preger oppslagene. Når skal statsråden på alvor ta fatt i disse problemene? Når skal flertallet forstå at dette arbeidet baserer seg på at voksne ivaretar barn og derigjennom skaper grobunn for tillit og respekt? Jeg ser ikke noe spesielt i proposisjonen som ivaretar akkurat dette. Det er vel og bra med forsøk og evaluering, men hvem tar ansvar for både læringsmiljøet og politikken? Det har blitt stadig klarere at ny politikk initieres av forskere, iverksettes av politikere og administrasjon, og til slutt skal forskere igjen evaluere fullskalaforsøkene for at vi som politikere kan unndra oss ansvar. Hva med barn og unge i dette systemet? Hva med foreldrene? Og ikke minst, hva i all verden bruker vi norsk forskning til? Fremskrittspartiet har til sammen budsjettert med 227 mill. kr til kvalitetstiltak. I tillegg ønsker vi å øke det generelle timetallet i grunnskolen, og vil bevilge 260 mill. kr til dette formålet. Når det gjelder helse-, miljø- og sikkerhetsforskriften, ser vi at denne forskriften koster det penger å gjennomføre. Vi har derfor bevilget et beløp på 260 mill. kr også til dette formål for at kommuner kan søke om midler til gjennomføring. Når det gjelder høyere utdanning, er Fremskrittspartiet fortsatt av den mening at styringen og administrasjonen ikke er tilfredsstillende. De økonomiske forutsetningene for forskning og for læring må skilles. Slik finansieringssystemet virker i dag, er vår oppfatning at alle parter innenfor systemet lider. Vi hører ofte nok studenter som hevder at de ikke får den tilrettelagte, tette oppfølgingen som de mener de har krav på. Vi hører akkurat like ofte forskningsmiljøene si at studentene får mye, og de lider. Dette må det gjøres noe med. Det er ikke bare det at studentene får stadig dårligere tilbud, men forskningsmidlene synes å bli fordelt mer og mer etter pepperbøsseprinsippet – over nær sagt alle nes og viker i det ganske land. Dette ønsker Fremskrittspartiet å endre ved å skille finansiering av undervisning eller læring fra forskningen. I tillegg ønsker vi å gjøre styringsfunksjonen fleksibel ved å innføre ansvarlige driftsstyrer ved alle enhetene. Denne modellen vil gjøre rådene som koordinerer og fungerer som rådgivende organ, overflødige – til en viss grad. Det ligger derved vel til rette for muligheten til raskere avgjørelser og bedre ressursutnyttelse. Start av prosjektering for total rehabilitering av Urbygningen ved Universitetet i Oslo er prioritert og lagt inn i budsjettet, og vil bli fulgt opp også i fremtiden. Vi har satt av midler i vårt primære budsjett – og vi opprettholder det i dette budsjettet – til Universitetet i Bergen, 10 mill. kr som skal nyttes til studenthus og odontologibygg. Studenthuset er en historie for seg – vi skal ikke komme nærmere inn på den her, jeg tror vi kjenner den alle sammen. Situasjonen er ikke noe bedre når det gjelder Odontologibygget. Når det gjelder studentboliger i Oslo og omland, har vi meldt at vi ønsker en byggetakt på 500 boliger pr. år i fire år. Denne satsingen vil dekke opp akuttbehovet for studentboliger i dette området. Det er å håpe at man ved samlokalisering av Høgskolen i Bergen velger det prosjektet som har tilbud om studentboliger innebygd i seg, da et slikt valg vil lette situasjonen også her. I tillegg fremmer Fremskrittspartiet på ny forslag om endring av Husbankens regler som gjør at bevilgninger pr. boenhet fra KUF-komiteens budsjett ikke lenger er nødvendig. Når det gjelder forskning, er dette et område hvor vi har budsjettert med en reell økning på 100 mill. kr, men effekten ved et nytt finansieringssystem og fristilling fra sterk statlig styring ville langt raskere medført en bedre bruk av ressursene. Når det gjelder utenlandsstudenter, er disse prioritert. Det er fordi vi er av den mening at disse ikke er et nødvendig onde kun fordi vår egen utdanningskapasitet er for svak, men vi anser dem som en meget verdifull del av den nasjonale fremtid, både i næringsliv, helse og omsorg og offentlig administrasjon, og ikke minst som potensielle rekrutter til fremtidens forskning. Derfor må disse ivaretas på en vesentlig bedre måte enn det som har vært vanlig frem til nå. I tillegg vil jeg ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet er med i, samt de forslagene vi står alene om.