Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-05-26:
Et lands valgsystem er selvsagt av helt avgjørende betydning for hele styringssystemet. Vi ser det hos oss, hvor partiene har en veldig sterk stilling. Vi har muligheter for å ha veldig mange politiske partier representert, og også folk valgt inn på såkalte lister med underskrifter istedenfor fra et registrert politisk parti. Det har åpnet for at det kanskje er vanskelig å få stabile regjeringer med stabile flertall bak seg i parlamentet. Men jeg konstaterer at ingen likevel har fremmet forslag om dramatiske endringer i valgsystemet, f.eks. overgang til enmannskretser, som man har i mange land, hvor det stort sett automatisk etter hvert blir bare to partier. Det er det ingen som har foreslått. Et annet forslag som kunne stabilisere situasjonen – som mange vel vil ha litt forskjellige synspunkter på avhengig av størrelse – ville være sperregrensen. Det er ingen som har fremmet forslag om å øke den verken til 5 eller 6 pst., som man har i enkelte andre land, for å sikre stabile flertallskonstellasjoner. Det som gjøres er, etter min oppfatning, ikke noen dramatiske endringer i valgordningen. Vi har hatt en valgkommisjon som har gått igjennom dette og kommet med en del forslag, som i hvert fall delvis blir fulgt opp. Fremskrittspartiet har det prinsipielle syn at hver stemme ved stortingsvalg bør telle mest mulig likt. Det vil variere når det gjelder fordelingen av mandater i de ulike distrikter med hensyn til antall stemmeberettigede, men vårt utgangspunkt er at hver stemme skal telle mest mulig likt. Vi avviser altså på prinsipielt grunnlag forslaget om en arealfaktor. Og som saksordføreren sa, har kanskje noen av oss utenfor denne salen vært litt morsomme i denne forbindelse og sagt at det er mennesker vi representerer, det er ikke vidder, fjell, fjorder, reinsdyr eller annet. Det er menneskene som stemmer på oss, og det er dem vi representerer. Vi har således ønsket en langt mer rettferdig ordning enn den bestående når det gjelder fordeling av mandater på de ulike fylker. Det foreligger imidlertid ingen slike forslag som har noen mulighet til å kunne få flertall. Vi har derfor hatt en drøftelse i vår stortingsgruppe og i vårt parti om vi skal bidra til at det blir en mindre urettferdig fordeling av mandater enn det er med dagens system. Vi har valgt å se det slik at med det foreliggende forslag om 1,8 pr. km2 areal vil det for enkelte fremdeles bli meget skjevt. Jeg er helt enig i det Martin Engeset sier om Finnmark og Aust-Agder, men det vil for en god del fylker bli mindre urimelig, mindre urettferdig. Akershus, Oslo, Rogaland og Buskerud er fylker som har vært veldig, veldig sterkt underrepresentert. Vi har da foretatt en helhetsavveining, hvor valget har stått mellom å bidra til en ny grunnlovsbestemmelse som også flytter noe over til valgloven når det gjelder mandatene, og bidrar til at vi jevnlig hvert åttende år automatisk får en gjennomgang av mandatfordelingen basert på eventuelle endringer i bosettingsmønsteret, og et system som helhetsmessig er mindre urimelig overfor mange fylker enn det nåværende er. Vi har kommet til at når det holdes opp mot det eksisterende systemet, er det en overvekt av positive elementer i det nye i forhold til det gamle. Det er selvsagt helt skjevt særlig når det gjelder Finnmark, og også overfor Akershus og Oslo. Men det blir å velge mellom det som er helt ille, og det som er litt mindre ille. Derfor har vi kommet til at vi vil stemme for endringen av Grunnloven, slik at vi får et nytt system, selv om det, sett med våre øyne, altså ikke er perfekt. Men det er et skritt i riktig retning.