trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Svaret på spørsmålet kunne vel i korthet sies slik: Nei, jeg er ikke innstilt på å gjøre det, fordi jeg mener vi har et meget godt system – for øvrig også samme system som vi hadde da Fremskrittspartiet hadde stor innflytelse på regjering. Vi har et meget godt system for innsigelser i Norge. Det består i korthet av at kommunen tar stilling til en sak. I de aller, aller fleste tilfeller blir det akkurat sånn som kommunen vil, og så har vi en overordnet instans, fylkesmannen, som griper inn dersom regionale eller nasjonale føringer gjør det viktig å gjøre det. Det kan jo tenkes en situasjon der vi ser at selv om et enstemmig kommunestyre gjør noe som er fordelaktiv for den kommunen, kan det ha negative virkninger med hensyn til regionale og nasjonale mål. Da er fylkesmannen der for å gjøre en innsigelse mot det. Av det totale antall saker som vi hadde i 2009, 2 500, var det 700 saker hvor det ble gjort innsigelse av fylkesmannen. I så godt som nesten alle dem igjen finner man en minnelig løsning lokalt i spenningsforholdet mellom kommunen og fylkesmannen. Veldig, veldig ofte får vi melding om at kommunen til og med sier at den løsningen blir bedre enn den opprinnelige, fordi noen andre kommer inn og bidrar med sin kompetanse og kunnskap, og man får en bedre, ikke en dårligere, løsning i kommunen enn den opprinnelige. Så av utgangspunktet med 2 500 kommunale planer var det altså 700 hvor det ble gjort innsigelse. Av dem igjen var det i 2009 51 saker som kom som innsigelsessak til Miljøverndepartementet, og 29 i 2010. Tallet på saker som kommer til Miljøverndepartementet, har vært relativt stabilt over tid, uavhengig av hvem som sitter i regjering. Men nesten alle saker finner en løsning, til fordel for alle parter. Et lite antall saker kommer inn til sentral behandling. Det er saker av overordnet nasjonal eller regional betydning. Så alt i alt mener jeg at vi har et meget godt system som ivaretar det at førstelinjetjenesten i kommunen får det som den vil i de aller, aller fleste saker, men man har også en måte å ivareta nasjonale og regionale hensyn på. Det er relativt ubyråkratisk, og antall saker som kommer opp til nasjonalt nivå, er som sagt stabilt over tid og ganske få.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Miljøverndepartementet er alltid beredt til å se på enkeltsaker hvis de kommer inn fra de lokale myndigheter. Det skulle bare mangle, det er vårt ansvar å gjøre det. Jeg kjenner ikke denne saken, men jeg vil advare mot på en måte å ha den innstillingen at hver gang det er et eller annet å kritisere i systemet, kritiserer man selve systemet, for det er ingen garanti mot dårlige, gale, og dumme vedtak, til og med vedtak som både spørreren og jeg er uenige i. Det er ingen garanti mot det på kommunalt nivå, det er ingen garanti mot det hos fylkesmannen, og det er heller ingen garanti mot det når saken kommer inn for Miljøverndepartementet. Men dette er et system som fungerer godt, og hvor man i alle ledd gjør sitt beste for at det skal fungere bra. Hvis summen av dette blir et dårlig vedtak, må vi gjøre vårt ytterste for å korrigere det og forbedre det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Selvsagt er det kommunen selv som er best egnet til det. Derfor starter man alltid med kommunens vedtak, og i de aller fleste tilfellene får kommunen det som den vil. Så er det de tilfellene hvor kommunene gjør ting som kan være i strid med regionale eller nasjonale eller for den del globale hensyn. Da er det fylkesmannens plikt og ansvar å gå inn i den saken. Jeg advarer også litt mot denne tendensen til å si en byråkrat hos fylkesmannen. Fylkesmannen som embete og fylkesmann – det sitter en tidligere fylkesmann i salen akkurat nå – er ansvarlig for den beslutningen. Hvis beslutningen er gal, er det fylkesmannens ansvar og ikke en navnløs byråkrats. Vi klarer aldri å få et system i Norge hvor det ikke vil gjøres feil i embetsførselen. Noen tar gode og noen andre tar mindre gode beslutninger, men det kan ikke være noen foranledning for å si at hele systemet er galt. Vi har et vel fungerende system på dette området – bedre, tror jeg, enn de aller fleste andre steder.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Som det sies, er det Miljøverndepartementet som har ansvar for basisbevilgningene til miljøinstituttene, og etter Norges forskningsråds og min vurdering har det de siste årene vært behov for en styrking av basisbevilgningene til miljøinstituttene under Miljøverndepartementets budsjett. Når det gjelder det konkrete spørsmålet om Nansen-instituttet, deler jeg spørrerens oppfatning, at dette er et meget viktig institutt, som gjør et veldig viktig og godt arbeid. De har klart seg bra uten basisbevilgning, uten at det skal bli holdt mot dem. De har fått til mye uten en sånn bevilgning. Det er et helt sentralt institutt i vår forskning på dette området, og det har også spilt en stor rolle i det man kan kalle den folkepedagogiske oppgaven, nemlig å gjøre befolkningen oppmerksom på klimaendringene. Årsaken til at de så langt ikke har fått noen basisbevilgning, er veldig enkel. Det er at vi så langt ikke har klart å finne rom i budsjettene for en basisbevilgning uten å gå ned på de andre som har etablerte programmer. Men jeg deler spørrerens syn om at det ville vært en fin ting å få til dette i Nansen-året. Jeg skal derfor love å se på dette på nytt i forbindelse med budsjettet for 2012.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Uten å foregripe budsjetter, som vi selvfølgelig aldri kan gjøre, skal jeg love å se nøye på dette spørsmålet i forbindelse med budsjettet – både se om det er mulig å få til en økning i budsjettposten, slik at Nansensenteret kan komme inn, og eventuelt se på en annen fordeling hvis det ikke lar seg gjøre. Jeg deler oppfatningen, som sagt, av at dette er et veldig sentralt senter som gjør mye godt arbeid. Det at de klarer å skaffe finansiering fra andre kilder, er bra, positivt, og skal selvsagt ikke holdes mot dem. Det kan ikke være sånn at de som klarer å få til noe med andre midler, ikke skal få en basisbevilgning. Vi skal se på dette med positivt fortegn, men å love noen budsjetter har alltid vært umulig i Stortinget og er det fortsatt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Jeg er glad for spørrerens forståelse for at det er vanskelig å love noe til og med en ukes tid før Torbjørnrud-konferansen, da vi starter budsjettbehandlingen. Men, som sagt, vi skal se på dette. Jeg er glad for at saken ble tatt opp også, slik at jeg ble mer uttrykkelig oppmerksom på det enn jeg skal innrømme at jeg var på forhånd. Jeg har besøkt Nansensenteret og oppfatter det som en meget solid institusjon. Jeg vil også si at all forskning jo har et internasjonalt element, men det er klart at det er veldig få områder innen forskningen der det er så viktig som her. Det er viktig med forskning på særnorske klimaproblemstillinger knyttet til Arktis, for havområder, vår natur osv., men det meste av klimaforskningen er internasjonal i sin natur, og det å koble seg opp til EUs forskningsprogrammer er helt sentralt. Det gir finansiering til Norge, men det medfører også utveksling av kunnskap, som er helt fundamentalt for å drive forskningen videre – så vi er enige også på det punktet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Jeg viser til behandlingen i domstolene, fordi et sameies rett til kompensasjon skyldes at bo-, hjelpe- og omsorgstilbudet kan være ulikt organisert. I noen tilfeller utgjør botilbudet en integrert del av en lovpålagt heldøgns omsorgstjeneste, der botilbud og hjelpe- og omsorgstilbud utgjør et nødvendig hele. I andre tilfeller anses ikke botilbudet som en integrert del av det tilbudet kommunen må gi for å etterleve sine lovpålagte plikter. Som jeg viste til i mitt svar, har avgiftsmyndighetene, etter dommen i Høyesterett om Stiftelsen Utleieboliger i Alta, lagt til grunn at privat virksomhet kan ytes kompensasjon ved utleie av visse boliger. Det kreves imidlertid at utleien er en integrert del av det tilbudet kommunen gir for å etterleve sine plikter der – som jeg sa – botilbud og hjelpe- og omsorgstiltak er et nødvendig hele. Tilbud som ikke er noen integrert del av et lovpålagt heldøgns omsorgstilbud, vil dermed falle utenfor kompensasjonsordningen. Jeg viser i den sammenheng til at det er et vilkår etter kompensasjonsloven at en privat aktør yter en lovpålagt tjeneste innenfor helse, sosial eller undervisning. Tingsrettslige sameier og borettslag kan etter dette falle utenfor kompensasjonsordningen dersom botilbudet ikke oppfyller de kriterier som jeg har nevnt. Det nærmere spørsmål om hva som er lovpålagte oppgaver for kommunen etter sosialtjenesteloven, er tatt opp i en sak for domstolene som gjelder et sameies rett til kompensasjon, og jeg er selvsagt interessert i å få en nærmere avklaring av dette gjennom rettsapparatet. Saken om borettslaget Per Skredders vei er – som tidligere opplyst – under behandling hos avgiftsmyndighetene, og jeg finner det riktig å avvente den behandlingen før jeg gir noe endelig svar på spørsmålet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Først og fremst er det slik at det som gjelder i denne sammenhengen, er kompensasjonsloven som kom i 2004 – under en annen regjering, riktignok, men det er den loven som ligger til grunn. Som jeg viste til, er denne saken nå til behandling hos avgiftsmyndighetene, og jeg vil at de skal gjøre seg ferdig med saken før jeg eventuelt vurderer om det er nødvendig å ta et politisk initiativ i sakens anledning, eller i lignende sakers anledning.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Den konkrete saken i fjor gjaldt et konkret prosjekt i Alta, der høyesterettsdommen slo fast hvordan den skulle håndteres. Det er riktig at jeg skrev et brev til Stortinget i sakens anledning. Jeg vil selvsagt gå igjennom dette, men når det gjelder denne konkrete saken, som representanten Sanner nå tar opp, vil jeg avvente avgiftsmyndighetenes behandling. Men jeg kan love at det kommer en mer generell politisk behandling av dette spørsmålet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-02-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Fergesambandet Breivikeidet–Svensby på fv. 91 er høyt trafikkert året rundt og benyttes som omkjøringsvei når E6 i Kåfjorden er rasstengt. Fylkesvei 91 er også hyppig benyttet av reiselivet fordi turistene her får nærkontakt med de mektige Lyngsalpene. Hva er bakgrunnen for at Statens vegvesen Region nord i anbudsdokumenter stiller lavere krav til standard på fergemateriell for sambandet i Lyngen landskapsvernområde enn for lignende fergesamband på Helgeland, og at Lyngen nå får fergemateriell av dårligere kvalitet?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-02-23:
Jeg er ikke fornøyd med svaret, for det er fortsatt slik at Statens vegvesen Region nord håndterer fergesamband i to fylker i Nord-Norge forskjellig. Jeg mener det er god grunn til å stille spørsmål om det. Når alle tror at tiden går framover, er det slik at det fergemateriellet som nå skal starte å trafikkere disse sambandene, representerer et tilbakeskritt i forhold til dagens materiell på sambandet. Jeg stiller igjen spørsmålet til statsråden om han ikke ser at staten også her har et ansvar for at myndighetene, Statens vegvesen Region nord, skal praktisere og legge like standarder til grunn. Statsråden nevnte selv miljø, kapasitet og universell utforming, som gjør at også sambandene i Troms skal ha en standard som er framtidsrettet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-02-23:
Hvis jeg ikke hørte feil, sa statsråden i det første svaret at anbudene var lagt ut i 2009 – før overføringen til fylkeskommunene. Men jeg har lyst til å reise et annet perspektiv i dette, nemlig at disse sambandene befinner seg i Lyngen landskapsvernområde, som er statlig fastsatt og bestemt, og som har veldig, veldig strenge føringer for hvordan man skal – jeg holdt på å si – te seg i et sånt område. Det er strenge begrensninger for hva lokalbefolkningen kan foreta seg, og hva slags virksomhet man kan ha der. Men selv har altså staten lagt ut anbud som betyr at man kan bruke gårsdagens ferjemateriell, man kan bruke gårsdagens teknologi. Det fortoner seg sånn at ferjer fra Vestlandet sendes til Nord-Norge og erstattes av gassdrevne og mer moderne ferjer på Vestlandet. Mener statsråden at det er riktig at man i Lyngen landskapsvernområde setter i drift gårsdagens miljøteknologi?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-23:
«Organisert kriminalitet representerer store utfordringer. 17. desember 2010 la regjeringen fram Meld. St. 7 for 2010–2011, Kampen mot organisert kriminalitet. 7. februar 2011, litt over syv uker senere, legger Politidirektoratet fram sin handlingsplan for bekjempelse av kriminelle MC-gjenger. Kripos omtaler disse gjengene som organiserte, kriminelle nettverk. I handlingsplanen er ikke den nevnte stortingsmeldingen omtalt med ett eneste ord. Hvordan vil statsråden sikre forankringen for en kraftfull innsats mot organisert kriminalitet?»
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-23:
Takk for svaret. Bakgrunnen for spørsmålet er kort og godt den at jeg vil understreke at Høyre ønsker å samarbeide med regjeringen i kampen mot organisert kriminalitet. Spørsmålet springer ut av en viss overraskelse – jeg kan kanskje bruke ordet «forundring» – over at vi får en handlingsplan i etterkant av at stortingsmeldingen er lagt fram, hvor dette ikke er bundet sammen og henger sammen. Jeg tolker statsrådens svar som at man ønsker å forsterke fokuset på en koordinert innsats mot organisert kriminalitet. Mitt naturlige oppfølgingsspørsmål til statsråden blir derfor: Er hun fornøyd med dagens situasjon når det gjelder forankringen av overordnede strategier fra Justisdepartementet i forhold til den oppfølgingen det får ute i distriktene?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-02-23:
Vi har i justiskomiteen i dag vår høring i forbindelse med stortingsmeldingen om kampen mot organisert kriminalitet. En av høringsinstansene som deltar på den høringen, er politijuristene. De har laget et notat til komiteen der et av punktene starter på følgende måte: Politidistriktene følger ikke de sentrale føringer og pålegg. Jeg gjentar at vi fra Høyres side ønsker å bistå i en felles innsats med regjeringen og alle andre partier i kampen mot organisert kriminalitet og mot kriminalitet generelt. Men der er også vi, som opposisjonen, opptatt av – selv om vi kan diskutere det politiske innholdet til tider – at vi i hvert fall står sammen om de planer som er lagt, og at de strategier som er vedtatt, blir fulgt helt ut i justissektoren. Så nok en gang: Er justisministeren fornøyd med graden av forankring og med graden av sammenheng mellom strategier og tiltak?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
«Flere store industriprosjekter kan realiseres i Norge, blant annet av Alcoa Aluminium og Ironman. Felles for slike prosjekter er stort behov for kraft. Regjeringen nekter industrien både å bygge nye vannkraftverk og kjøpe eksisterende vannkraftverk. Regjeringens CO2-krav ved etablering av nye gasskraftverk gjør gasskraft uaktuelt for kraftproduksjon. Hvordan tenker regjeringen at ny industri i Norge skal kunne bidra til å realisere tilstrekkelig og rimelig ny kraftproduksjon til sin virksomhet?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
Svaret var ganske forutsigbart. Det er mye av den samme retorikken som har vært før. Jeg minner statsråden om at når det gjelder grønne sertifikater, var det denne regjeringen som utsatte det i fem år, den har ikke framskyndet det. Havenergiloven innrømmet selv energiministeren ikke ville få en effekt på kraftproduksjonen i hvert fall på ti år. Sammenligner en prosjekter som realiseres nå, med prosjekter under Bondevik II-regjeringen, minner jeg om at det tar ca. fem år å få et prosjekt gjennom byråkratiet. Dermed er det veldig få av prosjektene fra 2006 som skyldes rød-grønn politikk; det skyldes at vi begynte å se resultatene av Bondevik-regjeringens politikk. Rett skal være rett. Nå vet vi at mange nye prosjekter trenger å sikres tilstrekkelig kraft. Statsråden svarte ikke noe særlig på spørsmålet om hvordan en skal klare å sikre dette selv, utover det at en må ut i kraftmarkedet, kjøpe kraft i markedet med flere linjer. Er det faktisk regjeringens politikk når en også skal elektrifisere mer av sokkelen, at en må ut i kraftmarkedet framfor at industrien selv kan sikre seg kraftproduksjonen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
Jeg blir litt bekymret fordi statsråden unngår det essensielle i spørsmålet. Det handler om hvordan industrien skal kunne sikre seg kraft på en god måte uten å måtte gå ut i kraftmarkedet og uten at strømnettet er det eneste svaret på denne typen spørsmål. Nå skal oljeselskap elektrifisere mer av norsk sokkel på grunn av regjeringens politikk. En skal utvide Snøhvit. Det betyr mer kraftbehov på Melkøya. Det samme gjelder på Ormen Lange. Det samme gjelder på Statfjord. Er det bare nye kraftlinjer som disse selskapene skal kunne stole på, når de skal dekke dette? Det vil være mer fornuftig etter mitt skjønn at de hadde en mulighet, i hvert fall, til å kunne bygge ut ny produksjon der kraftbehovet er til stede i stedet for å måtte gå ut i markedet, som medfører at en må bygge stadig mer nett, som kan være kontroversielt. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvem er det som skal betale for disse nettinvesteringene som industrien tvinges til å framskynde fordi de ikke selv får lov til å bygge ut kraften der behovet er?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-23:
Eg har eit spørsmål til olje- og energiministeren: «Det er stor allmenn interesse for saka om utbygging av ny 420 kV-linje mellom Sima og Samnanger. Har Olje- og energidepartementet, Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen eller andre instansar kjennskap til utgreiingar eller analyser som belyser dagens nettsituasjon i Bergensregionen, og som i dag ikkje er tilgjengelege for ålmenta?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-23:
Eg takkar for svaret. Eg vil tilbake til den siste saka som statsråden nemner. Etter fleire år med behandling er det framleis dokument som ikkje er offentlege. Eg vil vise til eit brev frå Johan Fr. Odfjell, eit ope brev til Statoil datert 28. januar 2011, der spørsmålet er: «Har Statoil, Statoils samarbeidspartnere eller tilknyttede konsulenter foretatt noen utredninger eller analyser som allmennheten vil ha interesse av i forbindelse med den pågående debatten omkring Sima-Samnanger linjen?» Vi veit at media er ute etter fleire opplysningar i denne saka. Vi ser det som svært viktig at desse opplysningane kjem fram, slik at det kan skape tillit til dei avgjerdene som skal takast. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil han sørgje for at relevante opplysningar blir offentleg kjende, i god tid før det blir teke avgjerd i denne saka?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-23:
Eg takkar for svaret. Vi ser at i utval nr. 3 – som også er ein del av den høyringa som no har vore – tilbakeviser ein påstanden om hastverk i forhold til Sima–Samnanger. Vi ser at Statnett og Auke Lont sin påstand om nær-døden-oppleving for eit år sidan er tilbakevist. Det nærmar seg sterkt ei avgjerd i saka, og det er svært viktig at dei instansane som skal uttale seg, får tid til å gjere det. Vi veit at i utgangspunktet var det ti dagars høyringsfrist. Det vart utvida til tre veker. Minstekravet når det gjeld slike høyringar, er seks veker. Vi hugsar den store snuoperasjonen som regjeringa gjorde i sommar. Etter mitt syn viser det eit amatørmessig noregsmeisterskap i elendig saksbehandling og forvaltning. Det viser også at det her er behov for å få tid til å kome med høyring. Vi veit at statsråden har avvist å utsetje høyringsfristen. Vil det med bakgrunn i nye opplysningar bli utsetjing av høyringsfristen i denne saka?
Svein Harberg (Høyre), 2011-02-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «Enda en sak dukker opp som viser det urimelige i at én skoleeier skal fordele tilskudd til seg selv og andre fagskoleutdanninger. Denne gangen foreslo Møre og Romsdal å kutte tilskuddet til et etablert helsefaglig tilbud i samarbeid mellom NKS og Folkeuniversitetet, et tilbud med finansiering godkjent av Helsedirektoratet. Etter klage ble det av Helsedirektoratet slått fast at NKS likevel måtte få pengene. Hva vil statsråden gjøre for å rydde opp og skape forutsigbarhet for de private fagskoleaktørene?»
Svein Harberg (Høyre), 2011-02-23:
Takk for svaret, som for så vidt ikke var overraskende. De faktiske tingene er vi jo enige om. Så kan vi jo nevne at fagskoletilbudet nok har flere utfordringer enn akkurat den jeg påpeker her, fordi det er noen dyre linjer og noen rimeligere linjer. Det tror jeg vi må komme tilbake til. Utfordringen er altså, slik det nå er organisert i Møre og Romsdal, at fagskolestyret for Fagskolen i Møre og Romsdal, altså den offentlig eide skolen, skal forvalte all fagskoleutdanning, inkludert de private fagskolene i fylket. Det blir jo en dobbeltrolle. Tidligere fattet Telemark et tilsvarende vedtak, la hele ansvaret ut til en av fagskolene. Da grep Helse- og omsorgsdepartementet inn og sa at slik kunne det ikke gjøres. Vil statsråden se på organiseringen i Møre og Romsdal?
Svein Harberg (Høyre), 2011-02-23:
Jeg tror nok ikke statsråden og undertegnede blir helt enige i denne spørretimen om hvordan vi skal løse dette, men jeg er veldig glad for at statsråden peker på at dette må en overvåke hele tiden. Det blir veldig spennende å se hva det nasjonale fagskolerådet kan bidra til i denne saken. Det er jo slik i politikken at vi er veldig opptatt av habilitet og inhabilitet. For meg blir det grunnleggende vanskelig når den ene skoleeieren på fritt grunnlag skal fordele midler til både private og offentlige skoleeiere. Prinsippet her står i hvert fall vi i Høyre fast på, og jeg vil igjen utfordre statsråden: Ikke minst med bakgrunn i de episoder vi nå ser, ser ikke statsråden at det kanskje hadde vært bedre å føre all fagskolefinansiering tilbake til staten?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Som kjent vedtok Stortinget i forbindelse med forvaltningsreformen å overføre finansieringsansvaret for fagskolene til fylkeskommunene fra og med 2010. I tråd med dette ble midler til fagskoler som tidligere fikk tilskudd over Kunnskapsdepartementets budsjett, overført til fylkeskommunenes rammetilskudd gjennom Kommunal- og regionaldepartementets budsjett. Midler til fagskoler over Helse- og omsorgsdepartementets budsjett ble som en overgangsordning ikke overført til fylkeskommunenes rammetilskudd, men beholdt som en særskilt tilskuddsordning forvaltet av Helsedirektoratet. Gjennom statsbudsjettet for 2011 vedtok Stortinget å føre tilbake til Kunnskapsdepartementet bevilgningen til fagskolene som tidligere lå under kapittel 6A i privatskoleloven, dette for å sikre stabile rammer og videre drift av disse. Bakgrunnen var at dette er skoler med et nasjonalt nedslagsfelt, som er økonomisk sårbare, og som slik sett skiller seg fra de tekniske og helse- og sosialfaglige fagskoletilbudene. Når det gjelder de øvrige fagskolene, er det fylkeskommunene som har ansvar for at det er godkjente fagskoletilbud i fylkene som tar hensyn til både lokale, regionale og nasjonale kompetansebehov. Prinsippene for fordeling av midler til fylkeskommunene knyttet til fagskoler er ikke endret med overføringen til fylkeskommunenes rammer. Bevilgningene for ett år er basert på elevtallet to år tidligere, og det er fra Kunnskapsdepartementet og Kommunal- og regionaldepartementet ikke reduserte rammer for fagskolene. Jeg har ansvar for å utvikle fagskolepolitikken og føre tilsyn med at fagskoleloven blir overholdt. Det er etablert en godkjenningsordning for nye fagskoletilbud i Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen, NOKUT. Det er opprettet et nytt nasjonalt fagskoleråd. Videre arbeides det med å etablere bedre statistikk og et system for konsultasjon mellom relevante aktører på fagskoleområdet. Jeg ser likevel at det fortsatt er utfordringer knyttet til styring og utvikling av fagskolefeltet når tilskudd til fagskoleutdanning er lagt inn i rammetilskuddet til fylkeskommunene. Representanten peker på en slik utfordring i sitt spørsmål. Forum for Fagskoler, Voksenopplæringsforbundet, Norske Fag- og Friskolers Landsforbund og Norsk forbund for fjernundervisning og fleksibel utdanning uttrykker også bekymring for at fylkeskommunene skal forvalte all fagskoleutdanning, både de fylkeskommunale fagskolene de selv eier, og andre, private fagskoletilbud. Jeg kan forsikre representanten om at vi fra statens side følger nøye med, med utgangspunkt i at fagskolene er et viktig utdanningstilbud her i landet. Gitt dagens rammer knyttet til fagskoleutdanning er prioritering av og mellom fagskoler et spørsmål om budsjettprioritering i de enkelte fylkeskommunene – med den ordningen som vi har i dag. På nasjonalt nivå vil endring i finansiering og rammer knyttet til fagskoler være et budsjettspørsmål som selvsagt må vurderes i regjeringens forslag til statsbudsjett og Stortingets påfølgende behandling.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Jeg vil presisere at det er fylkeskommunene som har det overordnede ansvar. Så må det være opp til fylkeskommunene å vurdere hvordan de organiserer sitt ansvar, men det er fylkeskommunene som til syvende og sist har ansvaret på det nivået. Jeg er fullstendig klar over at litt ulike roller, som man ser i noen fylker, kan føre til rollekonflikt og problemer med prioriteringen fordi det er et helhetlig ansvar vi skal ta vare på. Jeg har stor tro på at fylkeskommunene klarer denne jobben. Det er tydelig at de av og til må få noen saker med påpekninger om det helhetlige ansvaret som de har. Men jeg tror også at både det nasjonale fagskolerådet, den godkjenningsordningen som vi har i NOKUT, og, ikke minst, vårt – departementets og mitt – tilsyn med dette vil fungere, slik at vi får en bedre ordning for fagskolene etter hvert.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-23:
Det som er en fordel med at fylkeskommunene har ansvar for fagskolene, er at fylkeskommunene også har ansvar for videregående skoler og for voksenopplæring, samtidig som de er en regional utviklingsaktør. På den måten er de tett på det fagskolene utdanner til. Jeg mener at de har en særdeles god plassering med hensyn til hvordan de kan legge til rette for fagskoletilbud. Men det er viktig at fylkeskommunene setter seg inn i hva de kan og ikke kan gjøre. Når det gjelder akkurat det eksplisitte spørsmålet som representanten tar opp, vil jeg nok være åpen for at det kan være fornuftig å gjennomgå om det er riktig at det er det samme organet som fordeler penger og forvalter penger. Det vil vi se nærmere på i oppfølgingen av både denne saken og andre saker. Jeg er overbevist om at fylkeskommunene er en meget god instans når det gjelder å ta vare på dette tilbudet, så lenge man innser at det er et helhetlig tilbud, og så lenge man klarer å være med i en viktig utvikling som f.eks. skal inkludere de helse- og sosialfaglige fagskolene, de private og de offentlige, så vel som de tekniske fagskolene.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Norsk landbruk er preget av en viss pessimisme. Dette skyldes bl.a. et strengt regelverk som gir lite rom for nytenkning og muligheter. Hva vil statsråden gjøre for å skape en ny vekst og optimisme?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret, som egentlig ikke ga meg så mye svar på det jeg spurte om. Aldri før har det vært så få bønder, aldri før har det vært så få landbrukseiendommer i drift, aldri før har det stått så mange landbruksbygninger tomme, og aldri før har det egentlig vært så mange som ønsker å selge gården sin, men på grunn av et lovverk, et reguleringsverk, et takstverk og ikke minst en godkjenning av en kjøpesum, står disse bygningene tomme. Vi har hørt at det finnes ca. 400 000 mennesker rundt omkring i Norge som er interessert i å kjøpe en eller annen form for gårdsbruk, men på grunn av regelverk og på grunn av priser etc. er det ikke så mange som vil selge. Jeg var inne på FINN.no i går kveld og så hvor mange gårdsbruk som var til salgs. Det var ikke mange, og det er en grunn til det. Det er på grunn av det regelverket vi har, som sagt. Det gis ikke muligheter til en annen drift på en gård – og en annen drift kan f.eks. være gårdsturisme. En viss oppmykning har det vært, men det er mye som står igjen. Dette med delsalg, f.eks., av en eiendom er jo helt umulig, for da svekker man gårdens muligheter til å skaffe inntekter. Vi hadde før jul en debatt om dette med produksjon og salg av alkoholholdige drikker, hvor både næringsministeren og landbruksministeren var høyt på banen og sa at dette var positivt. Så kommer vi til stortingssalen for å diskutere dette, og så stemmer partiene imot. Da stiller man spørsmålet: Hva skjer, egentlig?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-23:
For at ungdommen skal komme inn, må det være noen som er villig til å selge, og det er ingen som er villig til å selge til en pris som er for lav. Det er der mye av dette stopper. Det finnes som sagt 400 000 mennesker i Norge som kunne tenke seg å kjøpe et lite småbruk, ikke nødvendigvis bare for å drive landbruk, men kanskje i kombinasjon med noe annet. Det finnes som sagt også mange ungdommer blant disse som ønsker å drive, men det finnes ingenting å få kjøpt, for det er ingen som vil selge. Når man også ser på den investeringslysten som er i landbruket i dag, er den veldig lav. Det investeres så å si ingenting i bygninger. Det man investerer i, er nye John Deere-traktorer, som kan brukes til andre ting, f.eks. til snøbrøyting. De nye John Deere-traktorene – bare for å ta et eksempel – går i 50 km/t og kan brukes til andre ting. Men investeringer i rene landbruksbygninger, f.eks., som ikke kan brukes til noe annet senere, er det mer eller mindre stopp for. Da er det et tegn på pessimisme innenfor landbruket.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
En av de største utfordringene med ulovlig, urapportert og uregulert fiske er å spore eierskapet til fartøyene som er involvert. Bakmennene bruker postkasserederier og fartøy med bekvemmelighetsflagg for å skjule de virkelige eierne. Det er grunnen til at tiltak som svartelisting rettes mot fartøyet, uansett hvem som formelt står oppført som eier. Eierstrukturer, flaggstater, operative baser og navn endres stadig for å forsøke å skjule fartøyenes sanne identitet og formål. For å finne ut av bakenforliggende eierskap må det gjøres et betydelig utredningsarbeid for hvert enkelt fartøy på svartelisten. Fartøy og rederier er registrert i land som ikke samarbeider med oss om fiskeriforvaltning, og som ikke utveksler opplysninger til oss. I en del tilfeller kjenner vi fartøyenes IMO-nummer, og da har Fiskeridirektoratet tilgang til opplysningene om eierskap som er registrert i Lloyd’s skipsregister. Den samme informasjonen er tilgjengelig for alle som har tilgang til Lloyd’s, men ofte er disse opplysningene ikke oppdatert, eller så gir disse opplysningene ikke særlig mye. For vanlige utenlandske fartøy som fisker i norsk sone, oversender flaggstatene opplysninger over fartøyene som også inkluderer eierskap. Fiskeridirektoratet foretar, så langt de kan, undersøkelser for å sjekke at rederne ikke har tatt del i UUU-fiske med andre fartøy. Dersom det kan konstateres at fartøyets eier er et rederi som også eier fartøy på svartelisten, skal han normalt ikke få lisens til å fiske i norsk sone med noe fartøy. Av og til vet vi mer om rederiene enn vi går ut med, men siden mange av opplysningene er usikre og endres ofte, må vi være forsiktige med hva som offentliggjøres. Vi har også en plikt til å ivareta rettssikkerheten, så ingen uskyldig blir uthengt som UUU-versting. Denne regjeringen har som en av sine fanesaker å komme UUU-aktiviteter til livs. Vi har fremmet lovforslag som gir oss bedre verktøy mot dem som fisker ulovlig, og mot bakmenn som tjener på dette. Stortinget har støttet opp om det arbeidet. For å styrke innsatsen mot bakmenn og reelle eiere ble Fiskeriforvaltningens analysenettverk etablert i 2009, som et konkret tiltak opp mot organisert kriminalitet knyttet til UUU-fiske. Prosjektet skal sikre tettere samarbeid mellom ulike etater og bidra med oppdaterte tverrsektorielle analyser innenfor UUU-fiske. Prosjektet har bl.a. fokus på ulovlig kapitalflyt som stammer fra omsetning av svart fisk, og selskapsstrukturer som skjuler de reelle eiere av fartøy og selskap involvert i sånn aktivitet. Kort sagt: Vi står fast på å gjøre alt vi kan for å bekjempe ulovlig, urapportert og uregulert fiske i egne og nære farvann, men også globalt.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Det er helt opplagt at i kampen mot dem som står bak – for det er jo ingen tvil om at det er personene som står bak, som er problemet – skal alle steiner snus. Det er også formålet med å opprette Fiskeriforvaltningens analysenettverk. Det er satt sammen av personer fra Politidirektoratet, Økokrim, Fiskeridirektoratet, Kystvakten, Kystverket, Toll- og avgiftsdirektoratet og Skattedirektoratet. Så der har vi – som navnet sier – et nettverk av personer fra forskjellige institusjoner som kan bringe fram kunnskap. Så kan det godt være at listen over ting som skal sjekkes, ikke er utfyllende. Det skal jeg absolutt se på. Det skal jeg ta med meg. Men som sagt: Organisasjonene som utgjør Fiskeriforvaltningens analysenettverk, sitter i alle fall med en veldig stor bredde hva gjelder områder som det da kan være relevant å undersøke.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Det er helt opplagt at dette er et område hvor vi fortsatt ikke har full kunnskap om effektene. Derfor må jeg også si at jeg er veldig glad for at det nå tilsynelatende ser ut til at Fremskrittspartiet er på linje med regjeringen, for da regjeringen fikk behandlet Ot.prp. nr. 98 for 2005–2006 med forslag til nye hjemler mot eiere som driver ulovlig med den ene hånden og lovlig med den andre, var det da bred oppslutning i denne salen med unntak av Fremskrittspartiet, som ikke syntes det var et godt forslag. Jeg skal absolutt ta med meg dette og vil se på om den listen er utfyllende. Det er helt opplagt at det er å foretrekke – i den grad at det er et problem – at fartøy som er i en tvilsom geskjeft, kommer over i en ren geskjeft. Så jeg tar med meg begge spørsmålene og skal se nærmere på det.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Rømming av oppdrettsfisk må unngås – først og fremst av hensyn til villaksen, men også for oppdretter og i ytterste konsekvens for havbruksnæringen som helhet. Næringen er avhengig av legitimitet i befolkningen, i kommunene, hos myndighetene og ikke minst i denne sal, om den skal kunne utnytte det naturgitte potensial vi har i Norge for å produsere trygg og sunn sjømat fra et rent hav. Det tar regjeringen på største alvor. Derfor har myndighetene Visjon NULLFLUKT med en rekke tiltak for å forebygge rømminger. Et viktig virkemiddel er NYTEK-forskriften som stiller krav til teknisk standard for flytende oppdrettsanlegg, der nye og strengere krav nylig er sendt på høring. Videre er det nå under utvikling en norsk standard også for utstyr og anlegg til settefiskproduksjon og for annen type landbasert produksjon. Fiskeridirektoratet fikk i 2010 økt budsjettet med 10 mill. kr til økt tilsyn og kontroll med havbruksnæringen. I 2010 utførte direktoratet om lag 350 tilsyn med oppdrettsanlegg. I 2011 vil Fiskeridirektoratet ha en særlig oppmerksomhet på faren for rømming i forbindelse med arbeidsoperasjoner og teknisk tilstand på anleggene. Her er det bl.a. fokusert på feil håndtering av utstyr og oppfølging av arbeidsoperasjoner i forbindelse med avlusing med presenning. Men det fratar ikke oppdretterne ansvaret for at fisken holder seg inne i merdene og ikke utenfor. Rømmingskommisjonen for akvakultur har gjort et systematisk arbeid for å kartlegge årsaker til rømming og havari som har vært viktig. Kommisjonens arbeid er også verdifullt ved å forme holdninger og videreformidling av kunnskap og erfaringer til leverandører, oppdrettere, forvaltning og tekniske miljøer. Rømmingskommisjonen vil bli videreført, og jeg vil i forbindelse med videreføring og oppnevning for en ny periode vurdere justeringer i mandat og sammensetning for å få enda bedre effekt av kommisjonens arbeid. Når det gjelder den konkrete hendelsen på SalMar, vil jeg gjenta det jeg sa i min redegjørelse i denne sal den 17. februar – og for så vidt i går – at slike hendelser er sterkt beklagelige. Fiskeridirektoratet har ikke avsluttet sine undersøkelser. De forventer å ha avsluttet dette arbeidet neste uke og vil da ta en avgjørelse om videre reaksjoner. For det andre er lensmannen i Hitra, ifølge media, parallelt i gang med å starte etterforskning. Derfor finner jeg det ikke riktig å kommentere denne konkrete hendelsen ytterligere nå.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Nå har vi allerede i dag strenge krav gjennom akvakulturloven til oppfølging av driften. Altså: Det å kontrollere at anlegget er i orden, og at fisken er i merdene, er det allerede krav til. Det er ikke krav til kameraovervåking. Nå har jeg vært rundt på ganske mange anlegg og sett at det stort sett er kamera overalt. Det brukes jo kamera i forbindelse med fôring. Hvorvidt man har det på det anlegget, skal jeg ikke si, men i alle fall er det veldig ofte tatt i bruk. Hvis man da kikker inn på skjermen der det finnes kamera, vil man fort se om det er fisk eller ikke. Det har i hvert fall representanten helt rett i. Vi skal selvfølgelig gå gjennom dette og se på om vi kan stille ytterligere krav. Men samtidig må jeg få lov til å si at det hjelper dessverre ikke hvor strenge krav vi stiller, og ikke minst hvor godt teknisk utstyr man har, når det er de som håndterer det, som er problemet.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-02-23:
Jeg satt og lyttet med et halvt øre til et spørsmål i spørretimen tidligere i dag, og der hørte jeg at Vårherre ble trukket inn i forbindelse med en ulykke lenger sør, i Oslofjorden, som gjaldt et fartøy jeg har ansvaret for, men som forsvarsministeren ble spurt detaljert om. Det er nesten slik at en kan si at Vårherre har vært på lag denne gangen også. Som representanten også var innom i går, var det heldig at dette skjedde på vinteren. Både Havforskningsinstituttet og en representant for NINA som jeg traff – en anerkjent villaksforsker – sier at denne årstiden faktisk er den beste tiden hvis først laksen skal rømme. Jeg vil uansett ha den inne i merden, både vinter, vår, sommer og høst. Ja, jeg skal absolutt se på det med krav til kamera. Vi skal se på alt og diskutere med både direktorat og næring hvordan vi kan bli enda bedre. Jeg tror det viktigste tiltaket er det som går på aktørene – det som sitter mellom ørene på folk. Det å drive holdningsskapende arbeid er absolutt det aller viktigste. Det er næringen flink til å bruke, og jeg håper de blir enda flinkere til det.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-04-14:
På vegne av representantene Sonja Irene Sjøli, Olemic Thommessen og meg selv har jeg gleden av å fremsette et representantforslag om å styrke barns rettigheter og innflytelse i barnevernet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-04-14:
Dette representantforslaget fra Fremskrittspartiet omhandler avviklingen av åpningstidsbestemmelsene, herunder avskaffing av den såkalte Brustad-bua. Lov av 24. februar 1995 nr. 12 om helligdager og helligdagsfred, eller enklere sagt og bedre kjent som helligdagsfredloven, slår fast at faste utsalgssteder som hovedregel skal holdes stengt på søndager og andre hellig- og høytidsdager. Fra denne hovedregelen er det en rekke unntak, bl.a. for utsalgssteder som selger blomster, planter og andre hageartikler, og utsalgssteder som i det vesentlige selger kiosk- eller dagligvarer, og som har en samlet salgsflate som ikke overskrider 100 m2, den såkalte Brustad-bua. Denne merknaden som jeg nå refererte til, og som omhandler dagens praksis og referanser til loven, er faktisk den eneste merknaden som det er enighet om i familie- og kulturkomiteen. Jeg ønsker derfor at de enkelte partier orienterer kort om sine merknader i saken, siden det er så stor uenighet som det er. Jeg går ut fra at fraksjonene i familie- og kulturkomiteen selv også ønsker å gjøre det. Etter at åpningstidsloven ble opphevet i 2003, har det ikke vært statlige begrensninger på åpningstiden på hverdager. Denne endringen var helt nødvendig, og de endringene som ble gjort den gangen, har gitt oss mer fleksible og lokale løsninger. Høyre mener at den såkalte Brustad-bua ikke er hensiktsmessig, og at den har ført til en rekke tilpasninger som verken gagner forbrukerne eller næringen. Det samme gjelder unntakene for utsalgssteder som i det vesentlige selger blomster, planter og andre hageartikler. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker en bedre tilpasning av åpningstidene etter brukernes behov, og dagens unntak mener disse partiene kan virke konkurransevridende og er en unødvendig regulering av varehandelen. Høyre mener det er viktig å ivareta arbeidstakernes rettigheter, samtidig som det foretas en liberalisering av åpningstidsbegrensningene. En revisjon av lovverket for å åpne for søndagsåpne butikker vil gi mer fleksible tilpasninger som naturlig vil variere med bransjetype, sted, lokale forhold osv. Regjeringspartiene støtter ikke forslagene til endring i åpningstidsloven, men Høyre forutsetter at regjeringen vil følge utviklingen i kjølvannet av den endringen som er gjort, og at de ansatte i handelsnæringen vil få ivaretatt sine behov for helse, miljø og sikkerhet innenfor de alminnelige regler som gjelder arbeidsforhold i henhold til arbeidsmiljøloven. Høyre mener ut fra dette at § 5 i lov om helligdager og helligdagsfred bør opprettholdes. Men Høyre mener også at loven må endres slik at det gis adgang til å holde åpent på alminnelige søndager. Derfor foreslår vi i denne saken at regjeringen må komme tilbake til Stortinget og legge frem en sak om revisjon av gjeldende lovverk slik at det blir mulig med søndagsåpne butikker. Jeg ønsker å ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-04-14:
Jeg hører statsråden si fra talerstolen at hun registrerer at opposisjonen ikke er helt enig med seg selv. Da må jeg si at jeg sitter og humrer litt fra plassen min her i salen. Det ser jo ikke ut til at posisjonen heller er helt enig med seg selv. For det er ganske sjelden at ingen representanter for de rød-grønne partiene skriver noen merknader i saken. Den eneste merknaden fra de rød-grønne partiene i denne saken er at de viser til statsrådens brev. Det er også første gangen jeg har vært med på å behandle en sak i denne sal hvor ingen av de rød-grønne stortingsrepresentantene tar ordet. Det synes jeg er litt spesielt, og jeg undrer meg på om det er en aldri så liten uenighet også internt i posisjonspartiene. Men spørsmålet mitt til statsråden er hvorfor statsråden mener det er helt nødvendig for regulering av varehandelen å støtte dagens lovgivning.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-04-14:
På vegner av representantane Per-Willy Amundsen, Åge Starheim og meg sjølv har eg gleda av å setje fram eit representantforslag om å setje ned ein breitt samansett kommisjon som skal utarbeide forslag til ein betre integreringspolitikk for Noreg.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2011-04-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Ulf Leirstein, Gjermund Hagesæter, Kenneth Svendsen og meg selv ønsker jeg å fremsette et representantforslag om å avvikle eiendomsskatten.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-04-14:
Jeg registrerer et utrolig sterkt engasjement fra statsråden med hensyn til helligdagsfredloven her i dette landet, og at det må være grenser for kommersialisering. Jeg lurer på om statsråden har vært ute og sett at den ene butikken etter den andre nå åpner butikk-i-butikk. Da kan en jo stille seg spørsmålet om det vil si at hvis du har en butikk på 100 m2, uthuler ikke den helligdagsfredloven, men hvis den er 105 eller 110 m2, da uthuler den helligdagsfredloven. Statsråden har i et brev til komiteen skrevet et svar på denne saken. Der står det at det ikke er «behov for eller hensiktsmessig med særskilte unntaksregler for lovlig søndagshandel». Da blir mitt spørsmål til statsråden: Hva legger statsråden i det?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-04-14:
Det er utrolig å høre på denne debatten og høre på argumentasjonen fra Kristelig Folkeparti og spesielt fra regjeringspartiene. Det er som en tidligere taler sa: Dette er «mainstream». Det er jo ikke noe nytt Fremskrittspartiet kommer med i dag. Det som er ute i det daglige livet i Norge i dag, er, som foregående taler sa, butikk i butikk. Du får alle dagligvarene enten på 7-Eleven eller på Statoil eller på butikken i butikken. Og så har du Plantasjen. Er det slik at Plantasjen er helt fantastisk, at den ikke rammer helligdagsfreden? Når Kristelig Folkeparti kan stå her og begynne å stille spørsmål ved Fremskrittspartiets forhold til den kristne kulturarv og hvor viktig det er at familien skal være sammen, da blir dette et lavmål i denne debatten! Ja, vet du hva, jeg skal ta meg selv som et eksempel. Jeg går tur på Solastranden en søndags formiddag med mine barn, og så finner vi ut at vi har lyst til å lage vafler når vi kommer hjem. Men så tenker vi: Å filleren, vi har ikke egg. Da er det veldig greit å kunne gå innom på butikken i butikken, eller på Statoil og kunne kjøpe den pakken med egg. Eller når man plutselig en lørdag ettermiddag finner ut at søndagsskolen skal på tur, og de skal på grilltur. Nei, vi har glemt å kjøpe grillpølser, men da kan vi gå i butikken i butikken og kjøpe de grillpølsene. Derfor bør i grunnen Kristelig Folkeparti våkne opp. Enten må de forby alt, eller så kan de spørre sine egne medlemmer om de handler på en søndag. Det må være logikk i dette. Fremskrittspartiet har tatt inn over seg den utviklingen vi har i samfunnet i dag. Det er ingen vits i å lage noen morsomheter av dette. Dette er ikke morsomheter, dette er realitetene ute i samfunnet. Det er en hån mot familiene når vi begynner å stille spørsmål ved hvordan de bruker fritiden sin. For Fremskrittspartiet er det viktig at familiene selv tar vare på sin fritid, og det klarer de uten at vi politikere skal gå inn og styre den. La dem få lov til å handle i butikker når de selv ønsker det.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-14:
Statsråden viser til at det er uenighet i opposisjonen om dette spørsmålet, og det kan jeg bekrefte. Men nå er det fast praksis i Stortinget, får man si, at opposisjonen består av selvstendige partier med egne programmer også på dette området. Det som derimot er mer uvanlig, og det vi kan lese hver eneste dag i avisene i disse dager, er at posisjonen er uenig med seg selv i viktige spørsmål for land og folk. Ellers trodde jeg for så vidt at statsråden ville ha gledet seg over at Kristelig Folkeparti av og til faktisk er enig med regjeringen i viktige verdispørsmål. Men spørsmålet mitt går på det presset mot utgliding som statsråden selv refererte til, og en dom som forhåpentligvis setter en standard. Vil statsråden følge med i utviklingen i varehandelen og sikre at intensjonene med dagens regelverk ivaretas?