Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Enkeltmenneskene har ansvar for å forme sine egne liv. Det er kravet vi stiller. Fellesskapet har ansvar for å forme et samfunn der dette er mulig. Det er kravet vi selv må innfri. Norge er et godt land å bo i for de fleste av oss, mesteparten av tiden. Men i ulike faser av livet lærer vi alle, på ulike måter, noe om det å stå utenfor. Uheldige omstendigheter kan føre til at pengene ikke strekker til i en periode. En livskrise som blir døyvet med alkohol, kan føre til rusproblemer. Ei jente som forelsker seg i en mann som slår, kan risikere at ingen tror på henne. Dette er eksempler på hvor kort vei det kan være for oss alle, med litt uflaks, å gå fra å være Noen til å være En eller annen. Men uflaks er ikke rettferdig fordelt. Noen opplever det oftere enn andre. Når det er opp mot ti års forskjell i levealder mellom øst og vest i Oslo, skyldes det ikke bare uflaks. Når elevene på Hersleb skole i Oslo får en hel karakter lavere enn de på Midtstuen skole i samme by, skyldes det ikke bare uflaks. Når norsk-somaliske Mahdi ikke får jobb før han kaller seg Mads, skyldes det ikke bare uflaks. Arbeiderpartiet mener at det er et offentlig ansvar å fjerne mønsteret av uflaks som noen enkeltpersoner og grupper opplever, selv når de tar ansvar for sine egne liv. Våre politiske motstandere på høyresiden hevder ofte at det er å gi folk særfordeler. Det er det ikke. Det handler om å fjerne de særulempene som mange kan stri med. Skal vi få til det, kan vi ikke bare reparere det som ikke fungerer godt nok. Vi må forebygge forskjeller og gi folk like muligheter, rettigheter og plikter. Man bygger ikke et samfunn bare med gode enkelttiltak. Forebygging handler om bedre samhandling og koordinering på tvers av sektorer. Kvaliteten på og innsatsen i én sektor kan ha ringvirkninger på flere andre områder. For eksempel kommer ungdom som faller fra på videregående skole, ofte også dårligere ut på annen levekårsstatistikk senere. På samme måte ser vi hvordan trygge levekår har betydning for å fjerne startblokkene i en framtidig kriminell løpebane. Vi vil prioritere de store pengene til de store oppgavene, og vi vil gjøre det før de store oppgavene blir til store problemer. Felles for all forebygging er at hvis man tar tak i problemene tidlig, er det også lettere å gjøre noe med dem, uansett om det handler om kriminalitet, fattigdom eller frafall i videregående skole. Representanten Solveig Horne snakket om forebygging i sitt innlegg. Det er jeg glad for. Det er nemlig ikke normen fra Fremskrittspartiets side. Mens våre politiske motstandere fra Fremskrittspartiet vil reparere alkoholrelatert vold i gatene bare med mer politi, har vi sendt på høring et forslag om også å redusere skjenketidene. Mens Fremskrittspartiet vil reparere fattigdom ved å kutte i arbeidslinjen og i kvalifiseringsprogrammet, vil vi prioritere at alle skal ha like muligheter til å stå i arbeid og til å ha egen inntekt. Mens Fremskrittspartiet vil reparere frafall i videregående skole med mer disiplin, vil vi forebygge med tidlig innsats og tett oppfølging ved hjelp av flere og bedre lærere. Forebygging er et offentlig ansvar. Det kan ikke bli delegert til markedet, og det trenger politisk styring. Med fornyet flertall vil vi bruke de neste fire årene på å være enda mer kritiske til hvordan velferdssamfunnet fungerer. I tillegg til innsatsen for å helbrede, lindre og reparere skal vi arbeide aktivt for å avverge, tilrettelegge og bistå før problemene oppstår. Ved å forebygge mer reparerer vi mindre. Det koster mindre, for enkeltmennesket og for samfunnet. Representanten Torbjørn Røe Isaksen snakket om sprekkene i velferdssamfunnet i sitt innlegg, de sprekkene som en kan falle ned i. Da trenger ikke folk først og fremst et bedre sikkerhetsnett som man blir fanget i, og som gjør at situasjonen ikke blir så ille der og da. Det man trenger, er en trampoline som det er trygt å lande på, men som også gir fart ut av situasjonen. Dette er det forebygging handler om.