Carsten Dybevig (Høyre), 2002-03-21:
Navnet vårt er en viktig del av vår personlighet og sosiale identitet. Vi får vårt navn ved fødselen, og dette blir et symbol på vår inntreden i samfunnet. Regjeringens forslag til ny lov om personnavn innebærer en betydelig forenkling i forhold til den tidligere loven fra 1964. For denne regjeringen er frihet og forenkling viktige mål i politikken, og dette følges også opp i forslaget til ny navnelov. Folk får større frihet til å velge navn. Gamle slektsnavn og doble etternavn blir mulig for dem som ønsker det. Etter Høyres syn skal retten til å velge navn ligge hos befolkningen, og myndighetene bør i mindre grad overprøve den enkeltes ønsker i slike saker. Det er viktig at lovgivningen viser respekt for de ønsker som måtte ligge bak et valg av navn, enten det er ut fra tradisjon, kultur eller religion. Det norske samfunnet har de siste tiårene gjennomgått store endringer. Mange borgere har bakgrunn i andre kulturer med tradisjoner og navneskikker som skiller seg fra de norske. Det blir nå mulig for personer med utenlandsk navnetradisjon å videreføre denne i Norge, bl.a. gjennom adgangen til å ta etternavn som fornavn og omvendt der man har bakgrunn i en kultur som ikke skiller mellom fornavn og etternavn. I tillegg har vi opplevd at en del innvandrere har hatt problemer med å få jobb på grunn av at de har hatt et fremmed navn. Dette kan nå bli enklere, bl.a. for en del innvandrere. Dette har pressen bl.a. påpekt har vært et problem for enkelte miljøer, og navnebytte, slik som navneloven nå gir mulighet til, vil gjøre dette lettere for disse gruppene. Loven gir også større frihet til å videreføre eller gjenoppta navnetradisjoner, bl.a. i den samiske kulturen. Man kan nå fritt hente etternavn som tippoldeforeldre eller bestefedre har hatt. Denne friheten til å hente navn med røtter langt tilbake i sin kultur er et viktig bidrag til urbefolkningen og nasjonale minoriteter for å ivareta tradisjoner og kulturarv. I tillegg er denne loven faktisk også viktig i likestillingsøyemed. Kvinners adgang til å ta doble etternavn blir lettere. Det ble presisert fra Fremskrittspartiet at det er en fjerning av rettsbeskyttelsen for etternavn. Vi synes ikke det. Vi mener at med 200 personer som har et etternavn, er det en god nok rettsbeskyttelse, mot at det i dag er 500 som må være bærere av navnet. Man vil også få en vesentlig forenkling, både i henhold til saksbehandling og ikke minst i forhold til valgfrihet, så det burde Fremskrittspartiet være opptatt av. Dette er vel kanskje den største forskjellen mellom flertallet og mindretallet når det gjelder endringen i navneloven, nemlig at det er en reduksjon fra 500 til 200 bærere av navnet for å få rettsbeskyttelse. Men rettsbeskyttelsen forsvinner jo ikke. Den forsvinner for 600 000, men den forsvinner ikke for 1,7 millioner nordmenn som fortsatt vil ha rettsbeskyttelse. Representanten Kvakkestad spurte om den organisasjonsmodellen som Høyre og Kristelig Folkeparti går inn for. Det er slik at i forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre står det faktisk hvordan praktiseringen av hele denne ordningen skal være. Der står det: «Finner folkeregisteret at meldingen uten tvil skal godtas, treffer folkeregisteret vedtak om det.» Det vil si at Folkeregisteret skal behandle alle kurante saker, og de vanskelige sakene blir da oversendt til fylkesmannen. Jeg vil igjen sitere fra forslaget: «Finner folkeregisteret at meldingen ikke skal godtas eller er det i tvil om den skal godtas, overføres saken til fylkesmannen, som avgjør om meldingen skal godtas.» Jeg synes det er et lite paradoks når Fremskrittspartiet her nevner mangel på rettsbeskyttelse. Dette gir jo faktisk en veldig rettsbeskyttelse i de navnesaker hvor det virkelig er problemstillinger som kanskje er vanskelige. Istedenfor å ha et folkeregister, som vi har veldig mange steder i Norge – det er vel opp mot 100 folkeregistre – får man 20 fylkesmannsembeter, som skal tolke loven likt. Det vil da etter vår oppfatning bli en mer konsistent og konsekvent lovhåndtering og praktisering, som vil ivareta den rettsbeskyttelsen som nettopp Fremskrittspartiet etterspør.