Jon Gunnes (Venstre), 2018-04-10:
Samfunnet gjennomgår en rask teknologisk utvikling som i stor grad påvirker barn og unge. Derfor er det behov for å øke bevisstheten om barns digitale rettigheter og rett til privatliv. Noen ganger handler det også om et privatliv overfor egne foreldre. Ny teknologi gir utfordringer for personvernet som vi trenger nye politiske svar på. Det må gjøres nye vurderinger, og nye grenser må trekkes opp. Retten til privatliv er hjemlet i barnekonvensjonen, men den utfordres stadig – og i enda større grad som følge av den digitale utviklingen. Mulighetene for å overvåke barn ser bare ut til å øke. Før var overvåkningen begrenset til det offentlige rom og i noen tilfeller barnehager og skoler. Nå skjer overvåkningen også på skoleveien, hjemme og inne på barnerommet via ulike digitale verktøy og leker. Barn utstyres fra tidlig alder med GPS-klokker som gjør det enkelt for foreldrene å følge med på barna til enhver tid og kommunisere med barna sine. Det kan være utfordrende nok i seg selv av hensyn til privatlivet. Forbrukerrådet har imidlertid også avdekket at fremmede enkelt kunne ta kontroll over klokkene og bruke dem til å spore og avlytte barnet. Leker og digitale spill er en naturlig del av barnets hverdag, og her kan man ofte også kommunisere med fremmede som et ledd i leken og spillene. Muligheten til å dele og spre bilder i sosiale medier reiser også viktige problemstillinger – både deling av bilder av seg selv og kanskje særlig deling av bilder av andre. Å innhente informert samtykke fra de yngste barna er utfordrende da det er vanskelig å forutse de langsiktige konsekvensene av samtykke. Sosiale medier brukes aktivt av ungdom til en rekke aktiviteter og er en viktig kanal for effektiv kommunikasjon. Mulighetene for deling av bilder og videoer gir imidlertid betydelige utfordringer for den enkelte, og det senker terskelen for straffbare overtredelser i form av ulovlig deling. Jeg er glad for at regjeringen skal se nærmere på om lovverket er godt nok. Men personvernkommisjonen kan også se på andre tiltak. Det innhentes, lagres og deles store mengder opplysninger om barn i skoler og barnehager. For å ivareta hensynet til det enkelte barn er det viktig med gode personvern- og databehandlingsrutiner. Kartlegging skjer særlig i overgangsfasen mellom barnehage og skole, mellom barneskole og ungdomsskole og mellom grunnskole og videregående skole. Informasjonen som går mellom de ulike institusjonene, kan bidra til at lærerne blir bedre rustet til å ta imot nye elever og gi dem et tilpasset tilbud. Samtidig er det en fare for at negative holdninger, ufullstendige vurderinger og i verste fall feilaktige vurderinger følger barnet i hele skoleløpet. Venstre er kritisk til den omfattende registreringen selv om formålet er godt. Hensynet til barn ivaretas gjerne gjennom samtykke fra foreldrene, men det er viktig at samtykket er informert. Når man samtykker til deling av informasjon, må man først ta hensyn til informasjonen. Det er ikke alltid åpenbart hvilke opplysninger som registreres. Jeg har tillit til at barnehager og skoler tar disse utfordringene på alvor, men mener det også er nyttig å få en vurdering av dette gjennom ledd i personvernkommisjonens utredning. Venstre foreslo opprinnelig å nedsette en egen barnas personvernkommisjon, men på Jeløya fikk vi imidlertid gjennomslag for å opprette en større personvernkommisjon, og det er naturlig at barn og unges personvern vurderes i den forbindelse. Jeg er derfor glad for at kommisjonen nå får et særskilt oppdrag om å se nærmere på personvernutfordringene for barn og unge. Det er et svært viktig gjennomslag for Venstre, og jeg gleder meg til debatten som kommisjonen vil legge et grunnlag for.