Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Jeg har forståelse for at det kan være vanskelig å orientere seg i regelverket om merking av næringsmidler. Reglene kan nok oppleves som kompliserte, og jeg kan heller ikke se bort fra at de kan misforstås, som interpellanten var inne på, slik at mat også blir kastet uten at det egentlig er nødvendig. Med dette som utgangspunkt vil jeg tru at det både kan og bør være mulig å redusere mengden unødvendig matavfall. Økt kunnskap om regelverket kan være nyttig i så måte. I et større bilde kan det bidra til å styrke kompetansen om mat og helse både hos bransjen og hos oss som forbrukere, og det er et viktig mål. Regelverket om matmerking er harmonisert på EØS-nivå. Det innebærer at de norske merkereglene ikke kan avvike fra merkeregelverket i EU. Her kan jeg nevne at EUs merkeregelverk nå blir revidert, og at Kommisjonen nylig har lagt fram forslag til en ny forordning om matinformasjon. Kommisjonen har ikke foreslått å endre de gjeldende bestemmelsene om datomerking. Altså betyr det at forslaget til ny forordning om matinformasjon fra EU ikke ser ut til å få betydning for det temaet som interpellanten tar opp. Det norske regelverket om matinformasjon er nedfelt i merkeforskriften. Jeg vil spesielt nevne to bestemmelser i denne forskriften som har betydning for mulighetene til å redusere mengden matavfall. For det første er det reglene om datomerking av lett bedervelige næringsmidler. Dette er matvarer som av mikrobiologiske grunner kan medføre helsefare for mennesker etter kort tid. Ferske kjøtt- og fiskevarer er eksempler på dette. Lett bedervelige næringsmidler skal merkes med betegnelsen «siste forbruksdag». Jeg vil sterkt understreke at det er forbudt å omsette lett bedervelige matvarer etter «siste forbruksdag». Da kan de være helsefarlige. Det er næringsmiddelbransjen sjøl som fastsetter holdbarhetsdato for næringsmidler, etter faglige vurderinger. Holdbarheten for lett bedervelige varer vil også i stor grad gi seg sjøl. Den må settes kort nok til at mikroorganismer i varen ikke utvikler seg, slik at varen kan medføre helsefare. For det andre har vi bestemmelsene om datomerking av næringsmidler som ikke er lett bedervelige, som f.eks. knekkebrød og hermetikk. Slike matvarer skal merkes med betegnelsen «best før». Regelverket tillater at slike matvarer fortsatt kan omsettes, sjøl om «best før»-datoen er passert. Næringsmidler som ikke er lett bedervelige, trenger ikke å kastes når holdbarhetsdatoen utløper. Dermed kan en si at myndighetene gjennom regelverket har lagt til rette for å begrense kasting av mat, ved at det bare er lett bedervelige næringsmidler som må kastes. Bransjen står pr. i dag ganske fritt i å fastsette holdbarhetsdato for matvarer som ikke er lett bedervelige. Her er det ikke biologiske og helsemessige egenskaper ved varen som teller. Etter hva jeg har informasjon om, er det grunn til å anta at noen aktører kan bidra til større svinn ved å sette «best før»-datoer tidligere enn det som egentlig er nødvendig. Det kan være mange grunner til det, for eksempel at bransjen ønsker at varen skal framstå som ferskest mulig. Jeg vil derfor oppfordre dagligvarebransjen til å ta med seg spørsmålet om hvordan vi skal begrense mengden matavfall, når de vurderer hvordan «best før»-datoer skal fastsettes. Holdbarhetsdatoer bør settes slik at mat ikke går ut på dato tidligere enn det som er nødvendig, slik også interpellanten tar opp. Jeg tror at bransjen gjennom dette kan bidra til å redusere mengden unødvendig matavfall på en god måte. Det er sjølsagt viktig at bransjen også tar hensyn til disse forholdene ved distribusjon og lagring av matvarer. Jeg har både tett og god dialog med matvarebransjen og har jevnlige møter med ledelsen i de største bransjene i Norge innenfor dette området. Vi har etablert en nasjonal dialogarena der vi møter representanter for dagligvarehandelen, næringsmiddelindustrien og forbrukerne. Dette er en oppfølging av Regjeringas handlingsplan for bedre kosthold i befolkninga. Gjennom disse møtene har jeg god anledning til å ta opp aktuelle spørsmål med bransjen. Jeg har også andre møter med den der det vil være naturlig for meg å ta opp ulike sider ved problemet unødvendig matavfall. Representanten Holten Hjemdal viser spesielt til at avfallsmengden har sammenheng med merkeordninga. Jeg er som sagt enig i at kunnskap om regelverket er viktig for å begrense mengden matavfall. Gjennom regelverket har myndighetene lagt godt til rette for å begrense denne kastinga. Det er bransjen sjøl som fastsetter holdbarhetsdatoene. Hvis bransjen gjør sitt for å sette holdbarhetsdatoer slik at mat ikke går ut på dato fortere enn nødvendig, tror jeg at vi kan greie å redusere mengden unødvendig matavfall på en god måte. Jeg vil ta det videre opp med bransjen direkte.