Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Først vil jeg takke saksordføreren for en god og inkluderende prosess. Korte tidsfrister har det vært, men stor velvilje og godt samarbeid i komiteen og med høringsinstansene har preget behandlingen av denne saken. Et godt velferdssamfunn bygger på gode oppvekstvilkår og forebygger omsorgssvikt. Derfor er det et hovedmål i fordelingspolitikken å hindre dårlige levekår blant barn og unge. Alle skal ivaretas, og fellesskapet har ansvaret for å skape trygghet når de nærmeste svikter. Barns beste er alltid viktigst. Det samme er prinsippet om at det er det minste mulige inngrep som skal benyttes. Helhetlig hjelp må sikres, og derfor er tverrfaglige lavterskeltilbud nødvendige. Det er alvorlig når politikken bidrar til at forskjellene i samfunnet øker. Det er alvorlig når det over flere år er reist faglige og politiske bekymringer over situasjonen i og for barnevernet. I innstillinga går vi gjennom mange av disse. «Bare vent» har nærmest vært et standardsvar fra statsråd Ropstad alle gangene vi har oppfordret til handling. Og vi har ikke vært de eneste. Fagfolk, ulike myndigheter, barnevernsbarn, jurister, EMD og medier har varslet om uholdbare og alvorlige forhold. Likevel er det områder i den nye loven som det er lett å si seg enig i, som krav til bedre barnefaglig arbeid, tydeliggjøring av barns rettigheter og en bedre tilpassing til dagens samfunn, for å nevne noe. Den nye lovens utilstrekkelighet og utilfredsheten med politikken er likevel ganske stor: Myndigheten til og myndiggjøring av barnevernet er ikke særlig drøftet, og det er ikke forslag om å klargjøre dette. Forebyggingsaspektet og barnevernets rolle i samfunnet burde hatt et sterkere fokus. Etter 30 år hadde det vært bra om loven var rammet inn av hvilke politiske vurderinger og verdier som skal legges til grunn for tjenesten. På flere og vesentlige områder har en samlet komité funnet behov for å fremme endrings- og tilleggsforslag, og på mange områder har komiteen valgt å få politikken vurdert av ekspertutvalget, som Arbeiderpartiet tok initiativ til i fjor høst. Som om det ikke er nok, har komiteen samlet seg om å kreve at departementet faktisk følger stortingets vedtak om mandat for ekspertutvalget. Det har de nemlig ikke gjort. Hele komiteen ser seg også nødt til å etterlyse oppfølging av Stortingets vedtak fra mai 2017, om å bidra til trygghet for barn i fosterhjem, der hjemmet må skjermes på grunn av økonomiske problemer som skyldes sykdom og skader. Jeg vil også ha nevnt at flere har ment at loven burde vært utsatt. Høringsinstanser og Stortinget har hatt knappe frister. Arbeiderpartiet foreslo lengre saksbehandlingstid, uten at vi fikk flertall for det. Jeg mener vi kan se at forståelsen av helheten og sammenhengen har kommet noe etter hvert, og vi har fått flere innspill underveis i saksbehandlingen. Komiteen inviterte også instanser til møte underveis. Det var bra for opplysning av saken og gjorde oss trygge på at vi ikke ville støtte forslaget til endringer i kapittel 10, men sende det tilbake for en bredere vurdering. Arbeiderpartiet vil ha et barnevern som drives i offentlig og ideell regi. Ethvert barn og enhver familie er unik. Hjelpetilbud er ikke egnet for standardisering, anbud, konkurranser og fortjenestemotiver. Ideelt Barnevernsforum etterlyser en plan for gjennomføring av det tre år gamle vedtaket om ideell vekst. Og de etterlyser at den kommersielle andelen rent faktisk blir redusert, slik Stortinget har vedtatt. I tillegg bekymrer de seg over at barnevernsloven signaliserer at målgrupper de har gitt tilbud til, kan bli redusert. Kirkens Bymisjon frykter at det legges føringer som begrenser ideell vekst, og at regjeringen ikke ser at ideelle og kommersielle aktører må møtes på ulike måter. Sammen med Senterpartiet og SV fremmer vi i dag forslag om en slik plan og undrer oss over den ekstreme sendrektigheten vi er vitne til i denne saken, og det til tross for at statsrådens parti var medforslagsstiller – den gang da – på de ideelles side. Avslutningsvis vil jeg peke på at Arbeiderpartiet har foreslått flere forbedringspunkter for barnevernet: styrke de ideelles rolle i og styrke kunnskapen om levekårsstress og fattigdom, sørge for mer åpenhet i fylkesnemndene, endret organisering av sakkyndigordningen – for å nevne noen punkter. Nå foreslås f.eks. en endret finansiering av sakkyndigordningen, og det er en delvis forbedring. Ungene lever her og nå – hver dag, hver uke og hvert år. Vi som fellesskap bør bli flinkere til å ivareta disse barna og deres foreldre. I altfor mange år har vi sviktet, og forbedringene har tatt for lang tid. Det er beklagelig. Jeg tar opp Arbeiderpartiets forslag og de forslagene vi har sammen med Senterpartiet og SV.