trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Det er riktig at vi har en økning i antallet bekymringsmeldinger til barnevernet. Det har vi hatt de siste årene, og det er viktig at man har en god statistikk på dette. Jeg antar at representanten viser til den statistikken som kom fra Statistisk sentralbyrå for et par dager siden. Denne foreløpige statistikken er kanskje ikke helt korrekt, men samtidig er det korrekt at barnevernet får melding om flere vanskeligstilte barn. Representanten nevnte at man kutter i antall fagstillinger i barnevernstjenesten. Antallet har – hvis man ser det over tid, fra 2001 til 2004 – faktisk økt, så det er ikke riktig det som ble sagt. Det kan kanskje være at man finner et og annet eksempel, men totalt sett har kommunene økt antall stillinger også i det kommunale barnevernet. Det som er viktig, er at alle barn får hjelp når de har behov for det. Vi ser at andelen fristoversittelser, altså dette med at barnevernet ikke er tidlig nok ute når de får en melding, har gått ned. 97 pst. av alle meldinger behandles i løpet av én uke, og det er en liten økning fra 2001 fram til 2004. Dette ser vi positivt på. Også antall undersøkelser i barnevernet som holdes innenfor fristene, har økt. Vi må nok gå dypere ned i statistikken hvis vi skal finne årsakene. Det kan jo også være, slik vi håper, at utviklingen skyldes en lavere terskel for å ta kontakt med barnevernet. Dette er også et av reformtiltakene i det nye barnevernet, nemlig at alle skal kunne ta tidligere kontakt og få tidligere hjelp. Hvis det skyldes at flere har det svært mye vanskeligere, er det klart at det er bekymringsfullt. Barnevernet følger dette opp i alle regioner, også i det nye barnevernet, også i kommunene. Kommunene gjør en god jobb med barnevernet i dag.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Jeg er helt enig i det som ble sagt, og dette er også noen av de tingene vi gjør. Representanten kjenner også til at man jobber med å få til mye bedre og mer forebyggende tiltak i barnevernet. Vi kan allerede nå, ett år etter at reformen ble innført, vise til at vi bruker institusjon mindre. Vi bruker fosterhjem mer, dersom man må ta barnet ut av familien. Og hjelpetiltakene øker. Det viser også at vi i større grad har klart å komme på offensiven når det gjelder å komme inn tidligere og bruke de nærmiljøbaserte metodene i barnevernet, Multisystemisk terapi, MST, og det vi kaller Parent Management Training Oregon, som nettopp går ut på å fange opp barn og unge på et så tidlig tidspunkt som mulig. Når det gjelder MST, har det også vist seg å være en svært vellykket metode når det gjelder å forebygge kriminalitet og rusmiddelproblemer blant barn og unge. Vi har også satt i gang ganske store samarbeidsprosjekter mellom politi og barnevern. I flere kommuner jobbes det nå svært godt med dette. Vi får en ny kartlegging i november i år som går på kunnskapsstatus knyttet til samarbeid mellom ulike etater i kommunene og mellom første- og andrelinjetjenesten. Denne vil også bli brukt til å sette i gang enda bedre samarbeidsmodeller mellom de ulike etatene.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Dette er en sårbar gruppe. Når det gjelder ungdomskriminalitet – når det dreier seg om barn under 15 år – har vi gjort en del. Fra i fjor av er det etablert et tettere samarbeid mellom politi og barnevern i slike saker. Hvis politiet får kjennskap til og får meldt et barn under 15 år som kriminelt, blir det i dag innkalt til en foreldresamtale, samtidig som politiet har plikt til å sende en bekymringsmelding til barnevernet. Disse barna og ungdommene følges opp på en helt annen og bedre måte i dag. Det er klart at dette er en utfordring for politiet og for barnevernet. Samtidig er det klart at kommunene har et ansvar. Men jeg vil også henvise til de gode tiltakene Barne- og familiedepartementet har satt i verk når det gjelder oppvekstvilkår, altså ungdomstiltak i store byer. Disse tiltakene er nå utvidet til å gjelde 23 av de største kommunene våre og de største byene våre. Det er meget gode tiltak som går rett inn i kjernen av tilretteleggingen for bedre ungdomstiltak nettopp for disse utsatte gruppene.(Presidenten klubber.) Det er godt anvendte midler. (Presidenten klubber.)
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Hvis det er riktig at det kommer alarmerende meldinger fra ansatte i barnevernet i kommunene og fra det statlige barnevernet om at det er økonomien som styrer, er det klart at det er meget bekymringsfullt. Disse meldingene har ikke denne statsråden mottatt. I den grad en vet hvor dette skjer, vil jeg gjerne vite det. Dette vil jeg selvsagt følge opp. Jeg har lyst til å vise til at når det gjelder opplysningsplikt og opplysningsrett, er det ganske strenge regler knyttet til dette. Vi kom med et nytt rundskriv om taushetsplikt og et rundskriv der vi både tar opp opplysningsplikten og opplysningsretten til barnevernet, for få uker siden. Det har nemlig vært litt variasjon i hvordan dette har vært fulgt opp i de forskjellige kommunene og av de forskjellige etatene. Dette er blitt veldig godt mottatt. Jeg tror at det kan være svært klargjørende, både når det gjelder andre etaters rett til å gi opplysninger til barnevernet, og også når det gjelder hvordan barnevernet skal følge opp disse meldingene på en god måte.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Saken som representanten Hedstrøm tar opp, gjelder hvilke priser matvarekjedenes hovedkontorer oppgir på ulike varer. Disse kan variere fra butikkprisen, uten at dette i seg selv er noe galt. Etter konkurranseloven skal den enkelte butikk ha mulighet til å påvirke prisene. Avisene legger imidlertid hovedkontorets priser til grunn i sine matvarebarometre. TV2 Nettavisen har undersøkt om prisene kjedene oppgir, er de samme som gjelder ute i butikkene, og funnet til dels betydelig variasjon mellom oppgitte og faktiske priser. I enkelte tilfeller er prisene lavere i butikkene, men i de langt fleste tilfeller er de høyere. Den vanlige forbruker vil gå ut fra at den prisen som står oppført i barometeret, vil de også finne i kjedens butikker. Dersom TV2 Nettavisens undersøkelse er riktig, gir barometrene villedende informasjon til forbrukerne. Det er beklagelig. Ideen med slike barometre er svært god, og de burde være lette å forstå. Det er synd hvis de viser seg å gi et feilaktig bilde og derfor kommer i miskreditt hos forbrukerne. Jeg går ut fra at avisene deler denne bekymringen, og at de vil iverksette tiltak for å rette opp troverdigheten i sine egne barometre. Matvarebarometrene hører under redaktøransvaret, og presentasjonen og riktigheten av de prisene kjedene oppgir, er avisenes redaksjonelle ansvar. Markedsføringsloven gjelder ikke for avisenes redaksjonelle innhold, men det er viktig at avisene oppgir hvordan prisene er innhentet, og også sikrer at produktene er sammenlignbare. Kjedene på sin side må og bør gi de opplysningene som er relevante for at prisundersøkelsene skal bli korrekte. Dersom matvarekjedene benytter avisenes barometre i sin egen markedsføring, gjelder imidlertid markedsføringsloven. Markedsføringsloven skal sikre at forbrukerne ikke villedes. Dette gjelder også med hensyn til pris. Hvis matvarekjedene bruker resultatene fra medienes prisundersøkelser i sin egen markedsføring, må barometrene henvise til korrekte tall. Oppgir en matvarekjede at den er billigst, må dette kunne dokumenteres. Markedsføringsloven pålegger også butikkene å merke varene med korrekt pris. Forbrukerombudet fører tilsyn med at disse bestemmelsene overholdes.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Det er egentlig et vanskelig spørsmål representanten stiller. Markedsføringsloven regulerer ikke disse barometrene i seg selv, for det er avisene som innhenter disse opplysningene. Vi vet heller ikke hvordan journalistene formulerer spørsmålene sine, og hva som gir grunnlag for svarene. Men jeg deler representantens bekymring for at dette vil kunne være villedende mot forbrukerne, når disse barometrene står i avisene. Men det er avisene selv som må kvalitetssikre innholdet i barometrene. Jeg synes det er uakseptabelt hvis det er riktig at man spekulerer i dette fra bransjens side. Men det er ikke markedsføring, og det reguleres da ikke av markedsføringsloven, med mindre disse bedriftene selv bruker barometrene i sin markedsføring. Dette er komplisert, men slik er det altså.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-04-20:
Jeg er enig med representanten i at det er viktig at forbrukerne får billigst mulig mat. Oppfølgingsspørsmålet relaterer seg heller til matmomsen, og det er et litt annet spørsmål, på siden av hovedspørsmålet. Men jeg er helt enig i at dette bør følges opp, og det følges opp på den måten at når det gjelder det jeg har ansvaret for, nemlig markedsføringsloven, ser man at her er prisene gale, eller at en markedsfører gale priser. De prisene som oppgis, skal være korrekte fra matbutikkjedenes side. Når det gjelder hovedspørsmålet, kan det imidlertid tenkes at jeg kan ta kontakt med avisredaksjoner for om mulig rett og slett å få dem til å skrive i disse barometrene at dette bare er veiledende priser, og at forbrukerne selv må være oppmerksom på hvordan prisene er innhentet, og at det kan være feilkilder på en eller annen måte. Hvis representanten synes det kan være en idé, er jeg villig til å gjøre det, slik at forbrukerne selv i større grad kan ta ansvar.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til utdanningsministeren. Er det ikke slik at opplæringsloven beskriver en mulighet, ikke at den gir et pålegg? Er det ikke slik at i en balansert fremstilling av et problem, som langt fra eksisterer i det omfang som spørreren gir inntrykk av, bør dette være av de beslutninger som trygt og godt kan overlates til den enkelte skole, til skoleledelsen, til den enkelte lærer og ikke minst til foreldrene på den enkelte skole?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg har et spørsmål til utdanningsministeren. For ett år siden, faktisk nesten nøyaktig på dagen, var utdanningsministeren i spontanspørretimen, og ett av temaene den gangen var at det manglet så mye som 5 000 studieplasser i videregående skole. Problemstillingen gjelder fortsatt. Vi vet at antall ungdommer mellom 16 og 18 år frem til 2010 vil øke mer enn befolkningen for øvrig. I løpet av det året som har gått, har Fremskrittspartiet sammen med Regjeringen, fått gjennomført friskoleloven også når det gjelder videregående skoler. En rekke søknader om å etablere frittstående videregående skoler er nå til behandling. Vil ikke dette avhjelpe behovet for nødvendige ekstra plasser og en økning i antall plasser i videregående opplæring? Vil ikke frittstående videregående skoler være et viktig supplement til fylkeskommunenes tilbud? Og er det ikke slik at vi etter opplæringsloven faktisk har plikt til å skaffe et tilbud, men ikke klarer å skaffe et slikt tilbud til mange elever?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Det ligger over 400 søknader om etablering av friskoler. Over 100 gjelder oppstart fra kommende skoleår, 2005–2006. Det er også samlet inn uttalelser fra alle fylkeskommunene, som jo ble utfordret med hensyn til sitt monopol. Da inntrer det merkelige at regjeringspartiet Kristelig Folkeparti, som her i Stortinget har vært med på å bære frem friskoleloven, faktisk kommer med innvendinger i høringsuttalelsene. Det er ikke det viktigste poenget i seg selv, selv om det er et poeng, men det viktige er at det er mange som har søkt. Det er mange elever og foreldre som venter på avklaring. Den vel begrunnede engstelsen er jo at vi nå får en obstruksjonsrunde med ankeadgang og bruk av anke fra alle fylkeskommunene, som faktisk kan forhindre at veldig mange av de skolene innenfor videregående opplæring som ønsker å starte til høsten, kanskje ikke klarer det. Hvordan sikrer statsråden at det faktisk blir skolestart?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
La oss håpe at det blir unødvendig med en slik overgang. Jeg har et spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Ved behandling av St.meld. nr. 30(2003-2004) ble samarbeid mellom foreldre og skolen understreket som viktig for å nå skolens opplæringsmål. Omfang og innhold er imidlertid svært varierende blant skolene. Utvikling av samarbeid krever initiativ. Fra andre land kjenner vi ordninger der foreldre, foresatte, besteforeldre og andre på ulike måter deltar i skoletiden. Effekten er både ro i undervisningen og stimulans, spesielt til lesing og regning. (2003-2004) Vil statsråden ta initiativ til å etablere slike ordninger også i Norge?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker for et utfyllende svar på ett av de områdene det er pekt på, nemlig besteforeldre. I mitt spørsmål spør jeg om ordninger som omfatter både foreldre og foresatte, i tillegg til besteforeldre og andre. Det er slik at mange foreldre og foresatte har både tid, vilje og interesse av å komme inn i skolen i skolens tid og være aktivt til stede på ulike måter. Jeg tror at vi kan utvide og forsterke medvirkningen fra foreldre og foresatte utover dagens organisering, som vi kjenner gjennom FAU-ene og skolemiljøutvalgene som etter hvert nå kommer på plass. Mange foreldre og foresatte ønsker en annen form for medvirkning uten å være organisert eller valgt inn. Like fullt ønsker de å være til stede. Dette er et potensial for skolen som skolen må åpne for. Jeg håper at det kan tas initiativ også for prosjektarbeid sammen med FUG på dette.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Igjen – takk for svaret. Det høres veldig bra ut. Jeg understreker nok en gang hvor viktig det er å videreføre Foreldreutvalget for grunnskolen slik vi har hatt det og kjent det, og slik vi fortsatt har det og kjenner det. Til slutt: Deltakelse fra foreldre på skolen i skoletiden har to andre dimensjoner som jeg gjerne vil sende med på veien. Statsråden nevnte i det foregående spørsmålet at hun var «vidåpen» for forslag, så da benytter jeg anledningen. Det ene gjelder tilsynsdimensjonen. Det at voksne, foreldre og foresatte, er til stede, kan innpasses i en tilsynsordning ved skolens virksomhet. Det kjenner vi også fra andre land. Det andre går på sikkerhets- og vaktholddimensjonen, som kan omfatte enkle forhold som trafikksikkerhet, trafikksikring. Det kan vi dra videre til tiltak for å bekjempe mobbing og til og med til regulært vakthold, om det skulle være nødvendig. Så jeg håper at statsråden også vil se på denne typen oppgaver og i samarbeid med FUG drøfte om det også kan utredes nærmere.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-04-20:
Ministeren sier at det enkleste er å innføre et reklameforbud i lærebøker. Tidligere har vi behandlet dette med reklame i skolen, og ministeren har sagt at dette er noe man kan bestemme lokalt. Men hvis det er slik at også ministeren ønsker at skolen ikke skal være en markedsplass – det går an å ta steg for steg – hvorfor vil hun ikke da foreslå et reklameforbud i lærebøkene? Det vil jo være ett steg på veien. Lærebøker kommer fortsatt til å være viktig. Det har vi skjønt på dem vi har snakket med i forbindelse med oppfølgingen av stortingsmeldingen Kultur for læring, og av de utfordringene som lærebokforfatterne står overfor. Så det er klart at lærebøkene kommer til å ha en stor betydning også framover.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-04-20:
Jeg har et spørsmål til utdanningsministeren. «Friskole-boom i Bygde-Norge» leser vi i Nationen i dag, om friskoler som erstatter lokale grendeskoler. Det er en klar utvikling der vi ser at der kommunen av økonomiske årsaker tvinges til å legge ned skoler og sentralisere elevene, er det noen foreldre som sier at nei, dette finner vi oss ikke i, vi vil ha skolen vår, vi starter en friskole. Det krever mye arbeid og organisering, men så viktig er skolen for dem, for ungene og for bygden, at de påtar seg oppgaven. Spørsmålet mitt er: Er det økt valgfrihet for foreldre og elever at en tvinges til å påta seg skoledrift for en skole som er identisk med den offentlige? Mener statsråden, som øverste ansvarlig for den offentlige skolen, at skoledrift er en foreldreoppgave?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-04-20:
Men dette dreier seg ikke om alternative skoler, dette er skoler som er identiske med den offentlige, men som det offentlige ikke har råd til å drive. Min påstand er at aktive bygdefolk ikke velger å drive skole, men er tvunget til å drive skole til beste for ungene og for bygden. I dag foreligger det mange søknader om å få etablere friskoler, og to tredjedeler av dem er videregående skoler. Mange fylkeskommuner har påpekt at godkjenning av disse vil rasere eksisterende skoletilbud. Spørsmålet mitt er: Hvordan samsvarer dette med tanken om valgfrihet? Skal valgfriheten bare gjelde for dem som velger et privat tilbud, og ikke for det store flertall som ønsker å gå i den offentlige skolen, men hvor den offentlige skolen, f.eks. i Austrheim i Hordaland, kanskje ikke er der til neste år fordi elevgrunnlaget er svekket, og fordi fylkeskommunen ikke har råd til å drive med et svekket elevgrunnlag?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg er selvfølgelig enig med statsråden i at det er forskjell på ansatte og valgte styrerepresentanter. Men når man hører på argumentet som statsministeren bruker – og jeg siterer nok en gang det Bekkemellem Orheim også har sitert – at «sitter en godt kvalifisert mann, kan en ikke kaste ham ut for å få inn en kvinne», må jeg si at det er forbausende likt argumentet som jeg synes jeg har hørt ganske ofte fra næringslivet den siste tiden. Argumentet er likt. Mitt spørsmål til statsråden må være at hvis det ikke er akseptabelt å bruke denne type argumenter fra næringslivets side, hvorfor er det akseptabelt at statsministeren bruker denne type argumenter når man forklarer manglende likestilling i staten?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Tanken om kvotering av kvinner inn i bedriftsstyrene er kanskje den mest kjønnsdiskriminerende tanken som er lansert i Norge. Den sier jo at kvinner ikke er så dyktige at de selv kan skaffe seg plass i styrer på basis av sin kompetanse, de må kvoteres inn. Dette er etter manges mening en nedvurdering av kvinner. Jeg har også registrert at mange kvinner i næringslivet er motstandere av kvoteringsordningen. Det er bra. Samtidig ser vi at en rekke bedrifter har problemer med å finne kvinner til styrene. I enkelte bransjer er det faktisk svært få kvinner. Konsekvensen kan, ifølge statsrådens uttalelser, bli tvangsoppløsning av ellers utmerkede virksomheter. Dette er meningsløst. Er det ikke nå på tide å slå revers her, slik at vi kan få de dyktigste inn i styrene, ikke de med rett kjønn?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-20:
Denne saken har SV tatt opp med statsråden flere ganger. Vi har påpekt at vi ikke har hatt en ønsket utvikling når det gjelder kvinners deltakelse i styrer. Det har heller vært en negativ utvikling. Statsråden har hele tida hevdet at næringslivet skal få mulighet til å ordne opp selv, at det skal skje frivillig, og hun har i dag også sagt at dette skal vi få til – før hun iverksetter pålegg og sanksjoner. Regjeringas politikk har til nå vært feilslått på dette området, og jeg ønsker nå at statsråden helt konkret skal si hvilke tiltak hun vil iverksette for å få til dette, og hvilke sanksjoner hun er villig til å iverksette overfor næringslivet.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-20:
Meldingene til barnevernet har økt. Prosentvis innvilger vi etter melding færre tiltak enn før. Terskelen for å innvilge tiltak ligger høyere enn før, er de tilbakemeldingene vi får når vi reiser rundt omkring i landet. Det er også barnevernssjefer som har vært ute og sagt dette offentlig. Det er kommuneøkonomien som styrer tiltakene i barnevernet, ikke behovet, sier den enkelte barnevernsarbeider. I det siste har jeg også fått flere henvendelser fra ansatte i det statlige barnevernet som sier akkurat det samme, at det er økonomien og ikke behovet som styrer tiltakene også i det statlige barnevernet. Dette gjelder våre mest utsatte og sårbare barn, som har rett på tiltak etter loven. Voldsutviklingen har man vært inne på. Er ikke statsråden nå bekymret når det kommer meldinger både fra kommuner og fra det statlige barnevernet om at det er økonomien som styrer tiltakene?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2005-04-20:
Då vi behandla denne lova, hadde vi eit fromt ønske om at dette skulle medføre 40 pst. kvinnerepresentasjon. Men vi må vel erkjenne at det ikkje ser slik ut. Det har gått feil veg i dei styra som har vore valde no i 2005, og i staden for å fokusere på sanksjonsmoglegheitene, synest eg det er viktig å fokusere på korleis vi skal nå dette målet. Eg trur at dette neppe kjem av seg sjølv. Det er jo eit faktum at vi har dyktige, kvalifiserte kvinner som kan gå inn i styra. Det har jo òg ministeren uttalt seg om tidlegare. Eg vil følgje opp det spørsmålet som den førre representanten stilte: Kva slags offensiv har likestillingsministeren no tenkt å føre, frå august 2005 og i løpet av dei to åra denne overgangsperioden skal vare?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Nå svarte jo statsråden nærmest i sitt siste svar på mitt egentlige oppfølgingsspørsmål. Men jeg vil gjerne vise til et oppslag i Dagsavisen i går, hvor nok en fylkesordfører – denne gangen fylkesordføreren i Sør-Trøndelag – fremmer påstander om at friskolene vil bli «en økonomisk katastrofe» for fylkeskommunene. Statsråden har jo selv vært inne på at det er de enkelte prioriteringene som foregår innenfor de enkelte fylkene som kanskje er den største årsaken til at det blir problemer. Men la meg utfordre statsråden på dette, for det er klart at den debatten som går om den offentlige skolen og eventuelle friskoler, og at det skal berøre økonomien i de enkelte fylkeskommunene, tar jo bort fokuset fra det som egentlig skulle være det viktige, nemlig innholdet i skolen. Er det kanskje ikke da på tide å finne muligheter for å finansiere videregående skoler på en annen måte, slik at staten i større grad finansierer direkte rett mot den enkelte elev eller den enkelte institusjon, slik at man slipper debatten om finansieringen av den offentlige og private skolen?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Nesten alle fylker har gått imot etablering av et stort antall private skoler, fordi de mener at det vil være negativt for deres muligheter til å gi et bredt desentralisert tilbud til egne elever. De private skolene – mange av dem med utgangspunkt i kommersielle skolekjeder – vil kun gi tilbud på de billigste og mest populære linjene og i sentrale strøk. Regjeringen snakker mye om lokalt ansvar og mindre sentral styring. Statsråden vil til sjuende og sist være ansvarlig for etablering av private skoler og kan ikke desentralisere dette til underliggende etater. Mitt spørsmål er følgende: Vil statsråden ta hensyn til vesentlige innvendinger, og har hun gitt beskjed til Utdanningsdirektoratet om hvilke vesentlige innvendinger som kan aksepteres? Eller: Vil statsråden la Utdanningsdirektoratet overkjøre lokale folkevalgte?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg har et spørsmål til barne- og familieministeren. Det kommer nå signaler fra mange deler av landet om at antall barnevernssaker og antall bekymringsmeldinger stiger kraftig. Grov omsorgssvikt, psykiske lidelser, rusmiddelproblemer og dårlig økonomi er blant årsakene til at flere ber om hjelp fra barnevernet. Samtidig ser vi enkelte plasser at man faktisk kutter i antall ansatte i barnevernet, samtidig som saksmengden altså øker. Det kan bety at de som er aller svakest i vårt samfunn, barn som vokser opp i så dårlige forhold at barnevernet faktisk må inn, ikke får den hjelpen de trenger. Hva vil barne- og familieministeren gjøre for å sikre at alle barn i Norge får skikkelig hjelp?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg takker for svaret. Likevel er signalene fra deler av Norge svært bekymringsfulle. Mandag 4. april hadde Dagsavisen et oppslag med overskriften «Ungdomskriminelle ute av kontroll», hvor fungerende stasjonssjef ved Stovner politistasjon viser til at utallige brutale kiosk- og butikkran, volds- og skyteepisoder gjør at han nå må slå alarm. Han sier at han frykter at dagens kiosk- og butikkranere skal bli morgendagens Stavanger-ranere, og viser til at en del allerede er etablerte kriminelle. Dem får vi ikke gjort noe med, sier han, men vi må hindre at deres yngre brødre og venner blir rekruttert inn. Han viser til at barnevernet griper inn for sent, at man ikke har nok ressurser, og at man faktisk risikerer at det hele kommer ut av kontroll. Da synes jeg ikke svaret fra statsråden er godt nok, da kreves det en langt sterkere og mer offensiv innsats for å hindre at barn og unge kommer inn i de miljøene som ofte er resultatet av dårlige oppvekstvilkår, rusmiddelmisbruk, psykiske lidelser osv. – og det lurer jeg på hva Regjeringen har tenkt å gjøre med, offensivt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg synes statsrådens logikk ikke henger helt sammen. Hun viser til at det bare er 2–3 pst. som går i private skoler, og derfor er ikke den nye privatskoleloven noe problem. Poenget er jo at den nye loven ennå ikke har hatt virkning på Skole-Norge. Det er jo først fra høsten av, neste høst og høsten deretter at det virkelige frisleppet av skolene kommer, fordi de som har søkt etter den nye loven, ennå ikke har kommet i gang. Statsråden har selv flere ganger vist til Sverige, hvor dette har gått så bra. Vel, nå viser de nye undersøkelsene i Sverige at det er større sosiale skiller, det er større forskjeller mellom elevene, og også alarmsignaler fra en del i det politiske miljø viser at dette er i ferd med å gå over styr. Så spørsmålet mitt er om statsråden nå vil endre sin oppfatning, i og med at signalene fra Sverige som hun selv hele tiden har vist til, faktisk er motsatt av det hun tidligere har vist til. Det blir langt flere private skoler, og det blir større forskjeller mellom elevene og det tilbudet de får.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Det er opplagt at gode oppvekstvilkår gjennom offentlige tilbud til barn og ungdom er den beste garantien for å hindre at barn blir kriminelle. Vi har fram til nå hatt veldig lite kriminalitet i ungdomsgruppa vår, nettopp fordi vi har vært flinke når det gjelder forebyggende tiltak. Men det vi ser, er at dette er et økende problem. Når det gjelder de som allerede er blitt kriminelle, er det avgjørende at vi greier å stoppe dem mens de fremdeles er i startgropa for en kriminell løpebane. For den gruppa mangler vi ofte de gode tiltakene. For barn under 15 år er det ofte ikke reaksjoner i det hele tatt, og for barn over 15 år er ofte det eneste alternativet vi har, fengsel. Vi vet at fengsel for barn på 15 år fungerer som rene forbryterskoler. Jeg har lyst til å utfordre barne- og familieministeren og høre hva hun tenker å gjøre i forhold til denne gruppa, for å stoppe barn og unge som er i startgropa for en kriminell løpebane. Hvilke tiltak tenker hun å sette i gang?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-04-20:
Det er bra at statsråden no signaliserer at ho vil sjå på økonomien i høve til fylkeskommunane. Det ligg eit forslag frå Senterpartiet til behandling i Stortinget om akkurat det. Det er fint at Regjeringa no kjem etter. Eg synest statsråden undervurderer det som no er problemstillinga i mange distriktskommunar i dette landet. Der kommuneøkonomien ikkje strekk til og kommunane må sentralisera skulane sine, har foreldra eitt val dersom dei ser verdien av å behalda skulen i eige nærmiljø, og det er å gå inn og sjølve engasjera seg for å etablera ein alternativ skule. Er det valfridom? Er det slik at denne regjeringa berre står for valfridom i høve til å velja ein friskule der det er eit alternativ, eller vil Regjeringa føreta seg noko for å sikra valfridom for alle dei foreldra som helst vil ha ein offentleg skule?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til statsråden: «En enke i Kvinesdal opplevde at flommen i fjor høst gravde ut grunnen under huset hennes. Det måtte igangsettes tiltak øyeblikkelig for å redde huset. Hos forsikringsselskapet fikk hun beskjed om å henvende seg til Naturskadefondet. Der fikk hun beskjed om at hun ikke fikk støtte fordi tomten var festet. Hva vil statsråden gjøre for å hjelpe kvinnen og personer i tilsvarende situasjoner?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Jeg er veldig skuffet over svaret. Dette gjelder ikke bare denne personen. Det er jo faktisk 300 festetomter her i landet, der festerne i forhold til naturskade betaler inn en forsikringssum til Naturskadefondet uten å få noe igjen for det. Lensmannen, som takstmann, ringte til denne enken og gav beskjed om at dersom ikke regningen på 200 000 kr ble betalt, ville han tvangsselge huset hennes, huset til en person som har trodd at hun har betalt inn for å forsikre seg. Nå viser det seg at staten og statsråden heller ikke har noen interesse av å hjelpe henne eller andre folk i tilsvarende situasjoner.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-04-20:
Ja, da vil jeg takke for svaret, som nå ble mye klarere og mye greiere. Det er jo sånn at selv om staten er selvassurandør, har de jo også et ansvar for at folk ikke kommer opp i slike problemer at de må selge hus og hjem på grunn av noe som de i utgangspunktet ikke har vært klar over. Jeg håper at statsråden kan klargjøre framgangsmåten denne enken og andre festere i Norge skal velge for å få ut disse pengene, når det er slik at lensmannen, som har ansvaret for slike erstatningssaker, bare sier til dem som bor på festet tomt, at enten betaler de regningen, eller så tvangsselger han huset.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-04-20:
Det følger av naturskadeloven § 3 at skade på eiendom som tilhører staten, en kommune eller en fylkeskommune, ikke erstattes etter denne loven. Dette er en konsekvens av prinsippet om staten som selvassurandør, og at det er et bevilgningsspørsmål om staten vil bruke penger på å utbedre skader på statlige eiendommer. Etter det jeg har fått opplyst, er det Opplysningsvesenets fond som er grunneier/bortfester i den saken som representanten her tar opp. Prinsippet om statlig selvassuranse gjelder også for eiendommer tilhørende Opplysningsvesenets fond. Dette betyr at festeren ikke har rett til erstatning etter gjeldende bestemmelser. Jeg finner derfor ikke grunn til å forfølge denne konkrete saken nærmere. Kvinnen det refereres til i denne saken, bør eventuelt på privatrettslig grunnlag fremme sitt krav overfor Opplysningsvesenets fond, som er bortfester. Jeg kan ellers opplyse representanten om at Landsbruks- og matdepartementet allerede i budsjettproposisjonen i høst varslet at vi vil sette i gang arbeid med en bred gjennomgang av naturskadeordningen. I den sammenheng vil det være naturlig å vurdere omfanget av ordningen, herunder om festere av eiendommer som eies av staten, en kommune eller en fylkeskommune, og som er stilt til rådighet for festeren på langsiktig avtale, skal få rett til erstatning etter naturskadeloven.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-04-20:
Jeg kan ikke forstå at representanten har fulgt med på svaret mitt, for jeg sa altså at vi i budsjettproposisjonen i fjor varslet en gjennomgang der dette blir vurdert. Her ligger det et regelverk til grunn, og det er et regelverk jeg ikke har sett at representanten på noe tidspunkt har vært imot, nemlig at staten er selvassurandør i slike tilfeller. Det er et grunnleggende prinsipp at i de tilfeller hvor staten ikke er eier, men det er private eiere, er det grunneieren som er ansvarlig for at tomten stilles til disposisjon for fester. Da er det grunneieren som får erstatning når skaden er utbedret. Det betyr at i dette tilfellet er det åpenbart for meg at denne festeren som har fått denne skaden, har rett til å få tomten reparert av Opplysningsvesenets fond, som er bortfester. Det er jo sånn at når en fester, leier en en rett til å ha huset sitt der. Da er det den en betaler for å få den retten, som er pliktig til å holde en med tomt. Når tomten så å si forsvinner, er det selvsagt bortfesters plikt å reparere tomten.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-04-20:
Som jeg sa i begge mine svar, er det slik at tomten er bortfestet i dette tilfellet. Når tomten som man betaler for, forsvinner under huset, må man ta kontakt med den som eier tomten, og som er forpliktet til å holde en med en tomt, fordi en betaler for det. Da vil det være, som jeg sa i mitt svar, på privatrettslig grunnlag, slik at tomteeier må sørge for å utbedre skader, og at en leverer det en er forpliktet til å levere, nemlig en tomt til fester. Det er slik at grunneieren må ha et ansvar. Når han tar seg betalt for å leie bort en tomt, er grunneieren ansvarlig for å levere det han skal levere, nemlig en tomt til å ha et hus på. I dette tilfellet bør bortfester ta tak i dette. Her må det åpenbart ha vært en misforståelse, at en tror at Naturskadefondets regler, lensmannen osv. kommer inn i bildet. Det får vi se. Men det står klart i § 3 at for statlig eid grunn er det staten som selvassurandør som står ansvarlig. Jeg vil anbefale denne kvinnen å ta kontakt med tomteeier, Opplysningsvesenets fond, for å få orden på sitt mellomværende.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Søndag 10. april 2005 var det et oppslag i Aftenposten hvor leder av Politiets Fellesforbund Oslo gikk sterkt ut mot situasjonen i Oslo og hevdet at det etter den store budsjettøkningen for inneværende år, fortsatt ikke var mer synlig politi ute på gatene i Oslo. Det ble også vist til andre forhold som Politiets Fellesforbund mente var grunnlaget for at så hadde skjedd. Deler statsråden oppfatningen om at det ikke er mer synlig politi i Oslo, og i så fall hva er årsaken til dette?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden for svaret, som høres positivt ut. Det er i tråd med det som var en del av budsjettavtalen mellom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene. Det er dog bekymringsfullt, etter mitt syn, at man kan oppfatte det slik at Politiets Fellesforbund her langt på vei gir en slags form for desinformasjon. Det vil være uhel-dig, siden det kan være med på å skape utrygghet for borgerne i Oslo. Hvis man ser det i lys av et oppslag mandag 18. april om at Oslo i fjor oppklarte tre av hundre grove tyverier, er vel situasjonen i Oslo allerede nok utfordrende om man ikke skulle få dette på kjøpet. Så oppfølgingsspørsmålet mitt til statsråden blir: I hvor lang tid regner statsråden med at vi må ha styrkede bevilgninger for fortsatt å kunne avsløre den reelle kriminaliteten som finnes her i Oslo, og på den måten ha muligheter for å bekjempe den og redusere den?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
På nytt takker jeg for et positivt svar. Det er godt at vi fremdeles har et felles fokus på å bekjempe den utryggheten som innbyggerne i Oslo føler, og som en del tidvis også, tror jeg, har opplevd direkte på kroppen. Man kan si hva man vil om en følt utrygghet. Den trenger ikke være reell, men man kan likevel ikke ta fra noen en følelse av utrygghet. Så jeg tror det er viktig å fokusere på dette. Det har også vært en diskusjon om budsjettfordeling, om rammene for Oslo kontra resten av landet. Der er det vel slik at enkelte andre politidistrikter har følt at Oslo kom i overkant godt ut for inneværende år. Siden regjeringspartiene og justisministeren er en part i budsjettavtalen, regner jeg med at vi er enige om at Oslo fortsatt har behov og trenger å styrke sin posisjon i forhold til den totale kriminalitetsbekjempelsen her i landet. I forlengelsen av det kunne jeg tenke meg å høre om justisministeren ser ytterligere behov innen spesielle områder i Oslo, der vi fortsatt er sårbare, og der vi i fellesskap må gjøre en innsats for å bli bedre, og således kan fortsette å bekjempe kriminalitet og utrygghet hos borgerne her i byen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-20:
Det er helt riktig at Oslo politidistrikt, som følge av budsjettavtalen mellom Fremskrittspartiet og Regjeringen, fikk en betydelig økning i bevilgningen for 2005, nærmere bestemt 105 mill. kr, i tillegg til det som lå i St.prp. nr. 1 for 2004-2005. I avtalen var det forutsatt at styrkingen skulle gå både til de nasjonale oppgavene og til den generelle driften. I henhold til den informasjonen jeg har innhentet fra Oslo politidistrikt og Politidirektoratet, er disse forutsetningene fulgt opp i Oslos budsjettplanlegging for 2005. De økte bevilgningene har bl.a. medført at Oslo-politiet ikke trenger å gå med ubesatte stillinger i år. I 2004 hadde de ca. 70 vakanser, altså ubesatte stillinger. Det i seg selv vil øke antallet aktivt politi og styrke muligheten for mer synlig politi. Videre vil Oslo politidistrikt ansette flere livvakter og flere arrestforvarere, som også vil bidra til at politidistriktet kan frigjøre flere polititjenestemenn og -kvinner til utadrettet innsats for Oslos befolkning. Den økte bevilgningen for 2005 har med andre ord gitt Oslo-politiet vesentlig større handlingsrom for å bekjempe kriminaliteten i Oslo, og er fulgt opp helt i tråd med budsjettavtalens intensjoner og forutsetninger. Dette innebærer at jeg ikke deler synspunktene som Politiets Fellesforbunds leder i Oslo gav uttrykk for i Aftenposten 10. april 2005.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-20:
Det var slik allerede i situasjoner med trange budsjetter at Oslo-politiet klarte å få til et utmerket samarbeid bl.a. med næringsdrivende og utesteder for å bekjempe en god del av vinningskriminaliteten. Allerede i inneværende år har Oslo-politiet – i tillegg til den alvorlige organiserte kriminaliteten som representanten og jeg vet hva er, og som vi ikke ønsker skal bli hverdagskriminalitet – med styrkede ressurser fokusert veldig sterkt på å få ned det vi kaller ran fra forretninger og kiosker, og har i løpet av første kvartal klart å redusere det med 70 pst. Det er min oppfatning at politiet gjennom de økte ressursene de fikk i budsjettavtalen, også for Oslo, og de erfaringene de har gjort med å jobbe forebyggende mot vinningskriminalitet, vil kunne skjerpe fokuset på dette. Når det gjelder budsjettene framover, er det slik at de blir framlagt når de blir framlagt. Representanten og jeg har da den avtale at vi snakker sammen når vi kommer så langt. For min del er jeg svært glad for at vi fikk til den styrkingen som var i Regjeringens budsjettforslag, og den ytterligere styrkingen som kom etter budsjettavtalen med Fremskrittspartiet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-20:
Representantens parti og det partiet jeg representerer, delte i sin tid den oppfatning at det var riktig å få et eget budsjettkapittel for Oslo. Det mener jeg fortsatt er riktig. Det er riktig både for å ivareta behovet for å løse nasjonale oppgaver som Oslo-politiet f.eks. har gjennom sin beredskapstropp, bombehundekvipasjer, eskortetjeneste, livvakter osv., og for å gjøre det de skal for byens befolkning, hvor de etter min mening har funnet fram til gode arbeidsformer for å få resultater. De hadde i en lang periode et så sterkt trykk mot å bære våpen offentlig at det gav resultater. De vil holde det trykket for at ikke det skal glippe. Både Sentrum politistasjon og andre politistasjoner jobber mot nærmiljøet i samarbeid med f.eks. parkeringsselskaper og i samarbeid med utesteder, nettopp for å bekjempe den vinningskriminaliteten som oppfattes som krenkende. Representanten og jeg er helt enige om at den utryggheten som folk føler som følge av det, må vi ta på alvor. Fordi vi tar det på alvor, fordi politiet tar det på alvor, fordi politiet i mer trange år har lært seg fått bedre arbeidsformer, og fordi de har fått bedre ressurser, kunne jeg sist mandag sammen med politidirektøren si at i tillegg til å holde trykket mot den organiserte kriminaliteten vil vi også skjerpe trykket mot hverdagskriminaliteten. Den har i Oslo aspekter som ran mot forretninger og kiosker, og der har man også lyktes med å holde fokus. Representanten og jeg har den oppfatningen at det i Oslo trengs satsing på både det nasjonale og det lokale, og det er mitt hovedperspektiv også framover.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg har følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «TV2 Nettavisen har avdekket prisjuks hos matvarekjedene ved at det oppgis inntil 21 pst. for lave priser på matvarene. Matvarekjedene står for 98 pst. av omsetningen i dagligvaremarkedet, og en sabotering av markedsføringslovens intensjoner kan bety negative utslag for forbrukerne. Hva vil statsråden foreta seg slik at konsumentene sikres korrekt prisinformasjon?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Det kan være liten tvil om at matvarekjedene jukser for å komme best mulig ut av medienes pristester, uavhengig av redaktøransvaret i avisene. Man kutter de prisene som er tatt med i barometrene, for å forsøke å komme godt ut. Det er for så vidt kanskje tillatelig, men man oppgir priser på helt andre produkter. Jeg skal ta et par eksempler på det. Hvis man oppgir en kjøttpris, kan man oppgi prisen på frosset kjøtt, som naturlig nok er billigere fordi det er av forringet kvalitet. Eller når det gjelder pølser, kan man oppgi prisen på sportswiener, som kanskje har et annet fettinnhold enn vanlig wienerpølse, som det stilles strengere krav til. På den måten mister konsumentene muligheten til å fungere som prispoliti og kunne sammenligne priser. Det er helt klart villedende forretningsmetoder etter markedsføringsloven § 2, slik som jeg forstår det. I sitt hovedsvar nevner statsråden forbrukerombudet. Er det ikke nå på tide at forbrukermyndighetene går inn og rydder opp i dette?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden for tilleggsvaret. Dagligvareomsetningen i Norge er på ca. 160 milliarder kr i året, og den har forskjellige konkurransebegrensende faktorer – jeg rekker ikke å ta opp det. Men den reduserte matvaremomsen som Fremskrittspartiet fikk til sammen med Regjeringen, og som skulle komme forbrukerne til gode, er heller ikke fulgt opp. Det viser tallene. Det er klart at dette skaper irritasjon hos lavinntektsgruppene, for en konkurransebegrensning bare på 1 eller 2 pst. vil jo bety milliardbeløp. Føler ikke statsråden at det er behov for at konkurransemyndighetene og forbrukermyndighetene nå går inn og ser på dette og gjør noe konkret for å forsøke å sikre forbrukernes interesser?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «En nullvisjon krever bedre opplæring, samtidig som vi vet at 72 pst. av norske bilførere mener det er greit å bryte trafikkregler og ta sjanser i trafikken. Men en nullvisjon er vel like avhengig av bedre veier og kjøretøyer. Er statsråden enig i at den utbyggings- og utbedringshastighet vi har på våre veier, som f.eks. i Hedmark, for å bidra til en såkalt nullvisjon, er mangelfull?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er ikke helt fornøyd med svaret på spørsmålet om statsråden er fornøyd med utbedrings- og ikke minst utbyggingshastigheten som vi har på våre veier, f.eks. i mitt hjemfylke, Hedmark. Det er ikke tvil om at hvis vi skal ha en nullvisjon, må våre veier utbygges og utbedres. Vi har jo sett et greit eksempel på det med E18 i Vestfold. Den ble før kalt dødsveien, med mange alvorlige ulykker. Så ble den bygd ut til fire felt med midtdeler, og nå er det ikke ulykker der lenger. Det er klart at det hjelper å bygge ut våre veier. Det er ikke tvil om det. Derfor må jeg spørre statsråden en gang til om hun er fornøyd med den utbyggingshastighet og den utbyggingsmengde vi har i dag, f.eks. i Hedmark, og ellers i landet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Hvis mine tall er riktige, ble 237 drept i 2004. Det var 12 096 skadde, altså skadde som ble politietterforsket. Det er klart at dette er høye tall, som har vært forholdsvis like i mange år. Samtidig vet man at vi har ca. to millioner biler i Norge. Gjennomsnittsalderen er ca. ti år. Det skyldes bl.a. avgifter. Når vi ser at veiene slites ned for mer enn vi øker investeringene for å utbedre våre veier, å bygge dem ut, må det et krafttak til. Derfor stiller jeg dette spørsmålet, for våre veier blir dårligere og dårligere ettersom bilmengden og bilbruken øker. Derfor har jeg et sterkt ønske om at statsråden presser på alt hun kan for at vi skal bruke mye mer penger og gjøre en større innsats for at våre veier blir sikrere for dem som kjører, sykler, går etc. Det er alvorlig og noe som både våre sentrale og mindre sentrale strøk trenger.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Innledningsvis vil jeg vise til mitt svar på spørsmål 19 i spørretimen onsdag 28. januar 2004 fra stortingsrepresentant Per Roar Bredvold samt spørsmål 20 i spørretimen onsdag 11. februar 2004 fra stortingsrepresentant Thore Aksel Nistad angående ulykkesbelastningen på E6 mellom Hamar og Lillehammer og andre belastede strekninger. I perioden 2002–2005 er en stor andel av utbyggingsinnsatsen rettet mot de mest ulykkesbelastede delene av stamvegnettet, med bl.a. bygging av nye firefeltsveger på E6 i Østfold og på E18 i Vestfold. Videre er det lagt stor vekt på å bygge midtdelere på to- og trefeltsveger og på gjennomføringen av mindre sikkerhetstiltak. Erfaringene så langt viser god bedring av sikkerheten. I St.meld. nr. 24 for 2003-2004 Nasjonal transportplan 2006-2015 er det redegjort for Regjeringens trafikksikkerhetspolitikk. Nullvisjonen skal fortsatt være grunnlaget for trafikksikkerhetsarbeidet i Norge. Visjonen har ført til at arbeidet med å bedre sikkerheten i vegtransporten har fått en mer målrettet karakter, med særlig sikte på å forebygge de mest alvorlige ulykkene. Det meste av dagens riksvegnett er bygd med langt lavere sikkerhetsstandard enn det som i dag legges til grunn ved bygging av nye veger. Samferdselsdepartementet vil styrke innsatsen for å bygge sikkerhet inn i nye og eksisterende veganlegg. Dette innebærer utbygging av høytrafikkerte stamveger til fire felt, bl.a. på E6 fra Gardermoen i Akershus til Kolomoen i Hedmark, og videre mer bruk av midtrekkverk på to- og trefelts veger. Videre er det lagt til grunn en kraftig økning av bevilgningene til å gjennomføre mindre investeringstiltak eller såkalte punkttiltak, bl.a. på grunnlag av trafikksikkerhetsrevisjoner. Det samordnede trafikksikkerhetsarbeidet, også utover rene infrastrukturforbedringer, er presentert i handlingsplanen for trafikksikkerhet på veg for perioden 2002–2011, utarbeidet av Statens vegvesen i samarbeid med Politidirektoratet og Trygg Trafikk. På bakgrunn av St.meld. nr. 24 for 2003-2004 blir denne revidert for perioden 2006-2015 i samarbeid med de samme instanser pluss Sosial- og helsedirektoratet og koordinert med trafikksikkerhetsinnsatsen i andre etater. Videre vil Statens vegvesen i mai 2005 legge fram høringsutkast til nye normaler for vegutforming. Det er i de nye normalene lagt vekt på å bedre sikkerheten i vegsystemet. Viktige tiltak er midtrekkverk og sikre kryssløsninger. Dette innebærer bl.a. sikrere løsninger for alle trafikantgrupper, også for gående og syklende.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Vi har klart å få opp utbyggingshastigheten i en lang rekke prosjekter. Det er jeg veldig fornøyd med. Så vil jeg samtidig understreke at det er mange oppgaver som står igjen innenfor samferdselssektoren. Det er en av årsakene til at jeg har veldig lyst til at denne regjeringen skal fortsette, slik at vi kan følge opp de utfordringene vi har nettopp på dette området.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Jeg har lyst til å påpeke tre ting i denne sammenheng. Det er viktig å satse på videre samferdselsutbygging og infrastrukturutbygging. Det er helt klart, av forskjellige årsaker. Samtidig har jeg lyst til å minne om at det registrerte antall drepte for 2004 var 257. Det er et nivå som vi nesten må tilbake til 1950-tallet for å finne, eller til den tid da bilen ble frigitt. På 1970-tallet hadde vi dobbelt så mange drepte på norske veier. I mellomtiden er trafikken tredoblet. Dette tilsier at vi har bygd mange flere veger. Vi har fått mer trafikk. Likevel har vi klart å gjøre en innsats i forhold til trafikksikkerhet som har redusert tallet. Men vi er ikke fornøyd. Det betyr at vi har en jobb å gjøre. Når det sies at 72 pst. av norske bilførere mener at det er greit å bryte trafikkreglene, har vi en kjempejobb å gjøre, men vi skal også gå videre med infrastrukturutbygging.