Michael Tetzschner (Høyre), 2016-06-10:
Saken vi nå skal diskutere, gjelder fire endringer i valgloven. Det gjelder elektronisk avkryssing i manntallet på valgdagen, fristfastsettelser for å sikre at innsendte forhåndsstemmer blir tellende, språklig presisering i regelverket for fritak fra å motta valg og endring av personvalgreglene ved stortingsvalg. Det er særlig det siste punktet jeg vil antyde har størst politisk interesse, men siden det tross alt er lovendringer det er snakk om, er det ikke urimelig også å gi en inngang til de lovbestemmelsene som ligger i proposisjonen, og som er enstemmige fra komiteen. For det første: elektronisk avkryssing i manntallet på valgdagen. Forsøkene med elektronisk avkryssing i manntallet på valgdagen er blitt gjennomført ved de tre siste valgene. En samlet komité har merket seg at ingen av kommunene som deltok i forsøket, nå ønsker å gå tilbake til papirmanntall. Komiteen vil også gjerne bidra til å innføre elektronisk avkryssing i manntallet på valgdagen, slik at også kommunene kan ta imot fremmede stemmer som en permanent, frivillig ordning for alle kommuner. Det understrekes at kommuner som velger å bruke elektronisk avkryssing i manntallet på valgdagen, må se til å gjennomføre dette i alle stemmelokalene i kommunen. Vi forventer at en slik bred satsing på elektronisk avkryssing vil føre til en mer effektiv valgavvikling i selve valglokalet under opptellingen, og at elektronisk avkryssing i manntallet også vil redusere antall feilavkryssinger, siden valgfunksjonærene i stor grad bruker strekkoden på valgkortet til å lete frem velgerne. Derfor får formodentlig også kommunens valgstyre mindre å gjøre som følge av klager i ettertid. En samlet komité er kjent med at en effekt av ordningen er at stemmesedler fra velgere som er formelt manntallsført i andre kretser, kan virke inn på lesningen av resultatet fra den kretsen det rapporteres fra, men at det blir riktig hvis man interesserer seg for valgdeltakelsen. For de mest nerdete valgstatistikere vil dette komme som en liten forstyrrelse inn i bildet. Komiteen har likevel funnet å kunne leve med denne imperfeksjonen. Den andre endringen går på ny frist for innkomne forhåndsstemmer. For nettopp å sikre at forhåndsstemmer som er avgitt på stemmesedler innenfor fastsatte frister, skal telle med i valgoppgjøret på det stedlige valgtinget, fremmes forslag om å flytte tidspunktet for å godkjenne forhåndsstemmer fra valgdagen kl. 2l til tirsdag etter valgdagen kl. 17. Som en konsekvens av forslaget fremmes også forslag om å flytte fristen for å søke seg innført i manntallet tilsvarende. Det tredje elementet er en rent språklig oppklaring og gjelder regler for fritak fra kommunestyre- og fylkestingsvalg. I dag krever valgloven at fylkesvalgstyret og valgstyret skal «underrette de valgte representantene og vararepresentantene om valget og opplyse om retten til å søke om fritak fra valg». Da adgangen til å søke om fritak fra valg etter at en er blitt valgt, er blitt borte, gir ikke bestemmelsen mening. Som de gode lovgivere vi er, tar vi ut slike nulliteter av lovverket. Det som har størst politisk og prinsipiell interesse i dag i denne saken, er personvalg ved stortingsvalg. Disse reglene har stått uendret i vår forfatning siden 1921. Valglovutvalget som leverte NOU 2001: 3, har anbefalt at velgerinnflytelsen ved valg av kandidater bør økes betydelig til stortingsvalget. En annen organisasjon som følger valgavviklingen, Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa, OSSE, som vanligvis ikke har det minste å bemerke verken til vårt demokrati eller måten vi gjennomfører valg på, har i forbindelse med de to siste stortingsvalgene bemerket den formelle adgangen velgerne har til å påvirke rekkefølgen av kandidatene. I realiteten skjer ikke dette, og de anbefaler at man enten fjerner denne adgangen eller gjør den reell, nettopp for ikke å innbille velgerne at de har anledning til å påvirke kandidatrekkefølgen når de faktisk ikke har det. Komiteens flertall – bortsett fra Arbeiderpartiet, som sikkert vil begrunne sine egne synspunkter – er enig i departementets forslag og OSSEs vurdering av at det er et demokratisk problem at det finnes en personvalgordning på papiret som ikke har betydning i praksis. Institutt for samfunnsforskning har gjort analyser som tyder på at personvalg vil kunne bli viktigere ved stortingsvalg enn ved fylkestingsvalg, og at de fleste partiene vil kunne oppleve at kandidater blir skiftet ut i forhold til det nominasjonskomiteen eller nominasjonsmøtet har tenkt seg. Det antas selvfølgelig at denne muligheten vil føre til at flere velgere vil rette stemmesedlene og avgi personstemme til kandidatene. Vi må ikke være blinde for at det kan oppstå utilsiktede virkninger i form av sterkere personfokuserte kampanjer, og at partiene vil kunne oppleve at det er plagsomt at enkeltrepresentanter blir mer opptatt av å fremheve sitt eget kandidatur fremfor hva partiene vil gjøre for landet, og kanskje også på bekostning av andre. Men der har vi tillit til at partiene vil kunne utvikle gode etiske og andre retningslinjer for dette. Et annet spørsmål er om ordningen kan premiere kontroversielle kandidater, da de som er begeistret for kontroversielle synspunkter, vil kunne støtte personene som fremsetter dem, mens de som irriterer seg over akkurat de samme synspunktene, ikke får en tilsvarende strykningsadgang. Her kan det bli en slags asymmetri. Det er noe man kan overveie i disse Trump-tider, uten at vi skal forfølge den parallellen for langt. Det kan også erkjennes – og det er kanskje et mer reelt problem, som noen vil kjenne igjen fra kommunevalgkampene – at organiserte kampanjer vil kunne innvirke i urimelig grad på personrekkefølgen i et system med fullstendig sidestilt oppstilling. Der peker man på at ved samtidig å innføre en sperregrense på 8 pst. av partiets stemmetall som en terskel for å la dette personlige kandidatoppgjøret telle vil man få det man vurderer som en tilfredsstillende barriere mot at noen svært få og velorganiserte velgere får en urimelig stor innvirkning. Rokkansenterets undersøkelse av velgermotivasjon ved personstemmegivning ved kommunestyre- og fylkestingsvalgene både i 2003 og i 2007 tyder på at velgerne i stor grad stemmer på kandidater ut fra politisk profil og andre kjennetegn som erfaring og kompetanse, og at de i mindre grad vektlegger sosiale faktorer som kjønn, alder eller etnisk bakgrunn. Det passer jo godt med et liberalt grunnsyn at egenskaper hos den enkelte kandidat blir viktigere enn hvilken statistisk gruppe man kan henføres til. Uansett hva man tror virkningene av dette blir, er det grunnleggende spørsmålet her i dag som Stortinget må ta stilling til, om man synes velgerne skal få større innvirkning på hvilke personer som skal representere dem. Her har komiteen delt seg, slik at det pussig nok nå er Høyre som står bak regjeringens innstilling alene, men med selskap av Venstre. Disse to partiene ønsker økt velgerinnflytelse med de tekniske løsningene som regjeringen har foreslått i proposisjonen. Flertallet – som består av både dem som ikke ønsker endring, og av dem som vil slippe til økt velgerinnflytelse, men har andre løsninger – vil selvfølgelig kunne utdype det. Høyre og Venstre ønsker en ordning der velgerne kan gi kandidater på stemmeseddelen én personstemme og til så mange kandidater man måtte ønske. Likeledes må en kandidat, eller flere om det er tilfellet, ha fått personstemmer fra minst 8 pst. av de avgitte stemmene på det partiet man har stemt på, for at det skal bli tatt hensyn til. Også partiene beholder en rimelig innflytelse ved det faktum at det er partiene som bestemmer hvilke kandidater som blir satt på den trykte listen som ligger klar til velgernes bruk i stemmeavlukkene. Med dette vil jeg ta opp det som nå har blitt mindretallsforslaget fra komiteen, og som Høyre og Venstre står bak. Hvis det skulle falle, vil Høyre vurdere å stemme for Senterpartiets anmodningsforslag.