trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Iselin Nybø (Venstre), 2019-05-21:
Dette var en debatt som begynte som en debatt om hvorvidt vi skulle gjennomføre en ny levekårsundersøkelse og kartlegge studentenes læringsmiljø. Det har etter hvert utviklet seg til å bli en debatt like mye om studentboliger og om årets tilskudd til studentboliger. Jeg har lyst til å knytte en liten kommentar til begge deler. Vi har en hel del kunnskap om hvordan studentene har det. Heldigvis er det slik at de aller fleste studenter trives godt – de trives godt med studieprogrammet sitt, de trives godt i studiebyen sin. Men det er noen studenter – og dessverre flere og flere studenter – som opplever ensomhet, som opplever at de har psykiske problemer. Det var nettopp et oppslag i avisen om at mange nå i disse dager har eksamensangst, så at det er studenter der ute som trenger hjelp, er det ikke tvil om. Vi vet at det er studenter der ute som trenger hjelp – det er det heller ikke tvil om. Derfor er vi også opptatt av å gjøre noe med det. Da er det klart at studiestøtte har vært en viktig del av det, nettopp fordi det gir studentene rom til å studere, det gir dem en økonomi til å leve av. Studentboliger har vært viktig av samme grunn – det gir dem forutsigbarhet for gode boforhold og en økonomi som det går an å leve av. I tillegg har vi brukt penger på en egen ordning målrettet mot studenters psykiske helse. Den lå først under Kunnskapsdepartementet, og er nå overført til Helse- og omsorgsdepartementet. Det blir tatt opp i den nye folkehelsemeldingen. Vi brukte penger på ANSA for at de skulle kunne gi psykologtilbud til norske studenter som er i utlandet. Det gjøres veldig mye, men det er en utfordring, og det er noe vi hele veien må jobbe med og ta tak i. Så har jeg lyst til å snakke litt om dette med studentboliger, for det har skjedd nye ting, som gjør at ting har blitt annerledes i år enn de har vært før. For det første vil jeg si at heldigvis lever vi i et demokratisk og fritt land, og det er ikke slik at Kunnskapsdepartementet detaljstyrer samskipnadene. De styrer seg selv og leverer de søknadene de vil, og Kunnskapsdepartementet har nær og god dialog med dem. Men det som har skjedd nå, er at vi har bestemt at vi skal prisjustere tilsagnene fra år til år. Det gjør det mindre attraktivt å levere søknader før en vet at en er klar til å begynne å bygge, for da vil det tape seg i verdi hvis en må vente. Det er det ene. Det andre er at regjeringen har lagt seg på et høyt nivå. Vi har lagt oss på over 2 000 boliger i året – i motsetning til de rød-grønne, som hadde et snitt på 1 000 boliger i året. Det gjør at studentsamskipnadene forventer at det også kommer et høyt antall utlysninger neste år, og derfor er de ikke så «annige» etter å levere søknader på tilsagn som ikke er helt klare. Vi ønsket å bygge 3 400 studentboliger, men dessverre fikk vi bare inn 1 448 i år.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Arbeiderpartiet hadde ønsket en ny levekårsundersøkelse for studenter. Det ville gitt oss en samlet og komplett oversikt over studentenes situasjon. Vi kunne også ha sett endring over tid på en bedre måte med dagens undersøkelser. Jeg syns det er synd at regjeringspartiene har en sånn kunnskapsvegring, for jo bedre kunnskap vi har om studentenes situasjon, jo bedre politikk kan vi lage. I går uttalte Fremskrittspartiets representant Roy Steffensen, som også er leder av utdanningskomiteen, til NTB at regjeringspartiene kommer til å stemme nei til forslaget, men han sa også at han håpet at man finner rom for en ny undersøkelse i budsjettene de neste årene. Begrunnelsen til NTB var i stor grad økonomi. Da syns jeg det er på sin plass å minne regjeringspartiene om at man hadde penger til overs. Ikke bare økte man oljepengebruken i revidert nasjonalbudsjett i år med 7 mrd. kr og fant smuler til norske studenter og høyere utdanning, men det er sånn at man sparte 300 mill. kr på å kutte i byggingen av studentboliger, fra 3 400 varslede studentboliger til 1 448 – over en halvering. Jeg hører at høyere utdanningsministeren og regjeringspartiene sier at det ikke kom inn nok søknader. Vel, det er to ting å si til det. For det første kunne man ha gjort som NSO ønsker, og hatt en ny utlysningsrunde. Man kunne ha brukt penger på oppgradering, vedlikehold eller sagt noe om hvordan man har tenkt å øke byggingen av studentboliger i Norge. Det andre som er problemet, er dårlig politisk styring. Har virkelig statsråden og regjeringa så dårlig oversikt over kapasiteten og planene til studentsamskipnadene at man bommer med mer enn halvparten når man skal tildele midler over statsbudsjettet? Det skulle bli 3 400 studentboliger. Det blir under 1 500. Det er færre bygde studentboliger i 2019 enn i 2018 og i 2017, til tross for en rekordbevilgning. Spørsmålet man må stille da, er om man egentlig har holdt studentene for narr. Før jul var det store protester mot regjeringas endring i konverteringsordningen, altså stipendkuttet. På ganske kort tid, litt ut av det blå, fant regjeringa penger til bygging av flere studentboliger og økte det fra 2 200 til 3 400. Det det nå ser ut som, er at man har brukt statsbudsjettet til å sette av fantasipenger for å møte protester mot stipendkuttet, og fem måneder senere har vi fasiten: Stipendkuttet ble vernet. Studentboligene forsvant. Et lite, men viktig plaster på såret kunne ha vært å si ja til en ny levekårsundersøkelse, men det vi ser her, er at regjeringa har nedprioritert studentene. Jeg syns det er viktig til slutt nå å bemerke at det er litt rart at det største regjeringspartiet har valgt å ikke engasjere seg i denne viktige debatten for studentene.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Vi mener, som bl.a. representanten Sandberg har vist til, at en levekårsundersøkelse gir en bedre og mer komplett oversikt over studentenes livssituasjon, bl.a. fordi man kan følge de samme respondentene, de samme gruppene, med samme metode over lengre tid og kan lage metastudier av det. Det kan man ikke ved å sette sammen dagens undersøkelser. Så må jeg bare kommentere den situasjonen regjeringa egentlig har satt de norske studentorganisasjonene og NSO i når de bevilger et såkalt rekordbeløp til studentboliger for 2019, og så blir fasiten en helt annen. Det var en del ting representanten Gudmundsen hoppet glatt over i sitt innlegg. Det ene er når han sier det knapt ble bevilget penger til studentboliger under den rød-grønne regjeringa, mens det altså ble tredoblet fra den forrige høyreregjeringa gikk av i 2005 til i 2013. Men jeg vil gi ros til særlig Venstre og Kristelig Folkeparti, som har presset på for at man har fått økt boligbyggingen til over 2 000. Arbeiderpartiet var for øvrig i 2013 det første partiet som sa at man ønsket 3 000 studentboliger årlig. Men det som er interessant, som representanten Gudmundsen sa og som høyere utdanningsministeren har vært inne på i intervjuer, er at de egentlig sier at det ikke er så rart at søkingen er lav i 2019, for man venter på at tilskuddet skal bli justert. Det viste representanten Gudmundsen til. Han mener egentlig at byggingen da vil gå opp i 2020. Det mener jeg egentlig er en selvfølge. Det burde regjeringa ta tak i. At studentsamskipnadene venter med å søke i 2019 fordi de vet at tilskuddet skal bli justert – da må jeg altså stille spørsmålet til regjeringspartiene: Visste regjeringspartiene ikke det da man satte av den såkalte rekordøkningen til studentboliger i desember 2018? Eller var det sånn at man rett og slett satte av fantasipenger i statsbudsjettet for å kommunisere bedre med norske studenter, for å kunne komme seg ut av en vanskelig situasjon med et stipendkutt som det var store demonstrasjoner og protester mot? Alternativet til at man ikke visste det da man satte av de pengene i statsbudsjettet i desember 2018, er at man har håpløst lite kontroll, styring og oversikt med studentboligbyggingen i Norge. I 2019 bygges det færre studentboliger enn i 2018 og 2017. Nå har vi fått høre regjeringspartiene forklare hvorfor det er sånn. Det er altså ikke ny informasjon for de regjeringspartiene. Jeg mener at de innleggene vi har hørt i dag, bekrefter at de holdt studentene for narr da de på tampen av behandlingen av statsbudsjettet for 2019 kom med en såkalt rekordøkning til studentboliger. Nå viser det seg at den rekordøkningen aldri kom. Den har blitt kuttet, mens stipendkuttet har blitt værende. Jeg går ut fra at dette rettes opp til neste år med en ny rekordbevilgning, en rekordøkning som faktisk blir fulgt opp og bygd.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Representanten Grimstad fra Venstre brukte det litt fiffige uttrykket «persepsjonsvilje». Derfor skal jeg gjøre svarene til både statsråden og representanten Gudmundsen korte. Til statsråden vil jeg si at mitt poeng i mitt første innlegg ikke handler om viljen til statsråden selv eller til regjeringa, men at man også i dette reviderte nasjonalbudsjettet – hvis man ser bort fra en oljepengebruk på nesten 7 mrd. kr – hadde 300 mill. kr til overs, som man kunne brukt på norske studenter, og valgte å ikke gjøre det. For å svare representanten Gudmundsen på hans konkrete spørsmål: Nei, det er ikke feil å prisjustere, det er ikke feil å ha høyere satser for bygging av studentboliger, men det er feil å holde norske studenter for narr, og det var det regjeringa gjorde i denne saken. I dag hadde regjeringa sjansen til å gjøre det de ikke gjorde i revidert nasjonalbudsjett: å gi studentene et lite, men viktig plaster på såret. Det valgte de heller ikke å gjøre.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Det udokumenterte fraværet har gått ned i den videregående skolen. Det kan vi slå fast, og det er svært positivt. Elevene skal være på skolen, og det er riktig å forvente og kreve det. Det vi imidlertid ikke har en god oversikt over, er det totale fraværet i videregående skole. Det er fordi oversikten omfatter nedgangen eller økningen i det udokumenterte fraværet, for det er det som fraværsgrensa handler om. Statistikken viser altså hvor mye fravær man får ført på vitnemålet. For å ta et eksempel: Hvis man før innføringen av fraværsgrensa var borte én dag i måneden, fikk man udokumentert fravær. Hvis man etter innføringen av fraværsgrensa er borte én dag i måneden og får dokumentert sitt fravær, har man det samme fraværet, men det er ulik statistikk. Det er positivt at det udokumenterte fraværet går ned, men vi har ønsket oss en totaloversikt over fraværet i skolen for å få vite hvor mye elevene faktisk er på skolen. Mitt spørsmål til statsråden er: Når evalueringen snart skal ferdigstilles, vil han ta initiativ til å få en slik oversikt over det totale fraværet?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Årsaken til at jeg spør om det, er at også den forrige statsråden antydet at det kunne være aktuelt med en slik oversikt. Grunnen til det er for det første at dokumentert fravær er noe som skolene har oversikt over, og det ville ikke være en stor jobb for dem å rapportere det inn samtidig som man rapporterer inn det udokumenterte fraværet og nedgangen i det. Den andre årsaken er at når man viser til nedgangen i det udokumenterte fraværet, er det lett å tro at det betyr at elevene er så og så mye mer på skolen. Men det trenger ikke å være tilfellet dersom de har fått dokumentert fravær for det. Poenget her er – som også regjeringa har hevdet, og som Arbeiderpartiet er enig i – at det er et poeng å vite hvor mye elevene faktisk er på skolen. Fafo har gjort sin evaluering. De har tidligere advart mot å si noe absolutt om hvordan endringene i fraværet har vært, for det var sannsynligvis forskjeller i hvordan man førte fravær før fraværsgrensa ble innført. Dette gir oss også muligheter til å få vite mer om situasjonen på skolen og mer om hva slags tiltak man trenger for å sørge for mer nærvær.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2019-05-21:
Jeg tar ordet for å stille et par spørsmål om det som er representantforslaget her i dag, og det det dreier seg om, nemlig faktagrunnlaget for studentenes levekår. Jeg må si at jeg reagerer litt på denne nedsnakkingen, slik jeg oppfatter det, av SHoT-undersøkelsen, som har vært gjennomført siden 2010, med fire års mellomrom, hvor den siste var i 2018. Jeg har lyst til å minne forsamlingen på at i den siste undersøkelsen ble datagrunnlaget økt med firegangen. Så hvis man leser SHoT-undersøkelsen fra 2018 fra perm til perm, har man jammen litt av en jobb. Vi kjenner diagnosen; vi trenger nå å bruke pengene på medisinen. Vi vet at ensomhet rår i denne gruppen, vi vet at de innrapporterte psykiske problemene har gått fra en sjettedel i 2010, til en femtedel i 2014, til en fjerdedel i 2018. Det er ganske alvorlig. Så har jeg lyst til å minne om at vi i helse- og omsorgskomiteen i disse dager behandler folkehelsemeldingen, der studenthelse er en vesentlig del. Det er første gang det har skjedd, og vi kommer til å få en god debatt rundt de forholdene også ved behandlingen av den her i salen.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2019-05-21:
Det er åpenbart et misforhold mellom representanten Strands persepsjonsvilje – eller -evne, for den saks skyld – og min framføring. Jeg har da virkelig ikke sagt at det ikke er behov for en levekårsundersøkelse. Det jeg sier, er at i 2018 fikk vi en meget omfattende SHoT-undersøkelse – vi kjenner resultatene fra den. Jeg må si at når det gjelder studenter og psykisk helse, reagerte virkelig departementet prompte overfor f.eks. studenter i utlandet, som representanten også nevnte, og bevilget øyeblikkelig 760 000 kr til ANSAs formål i denne sammenhengen. Like etterpå var jeg sammen med statsråden og så på det nye helsehuset på Universitetet i Oslo. Der fungerer det sånn at de har digital oppfølging av studenter som med jevne mellomrom besøker utlandet. Det er slik pengene bør brukes. 760 000 kr er kanskje ikke så mye, men vi kunne finansiert det ti ganger, omtrent, med det en ny levekårsundersøkelse koster – om ikke mer. Det er slik vi bør bruke pengene, ikke på et nytt datagrunnlag. Det kan vi komme tilbake til.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2019-05-21:
Det er bred politisk enighet om å redusere frafallet i videregående opplæring, og det er derfor gledelig at rekordmange elever fullførte videregående i fjor. Med fullført videregående utdanning står ungdommene bedre rustet for videre utdanning eller arbeidsliv. Vi lever i en tid der kunnskap og kompetanse blir stadig viktigere, og da er det avgjørende å sikre at alle henger med. Når rapporten fra Fafo og SSB viser at fraværet i videregående skole ble redusert med ca. 20 pst. siden innføring av fraværsgrensen, er dette svært gode tall. Det er også gledelig at rapporten viser at fraværsgrensen har hatt flest positive effekter for de mest utsatte elevene. For Venstre er imidlertid ikke oppmøtebestemmelser tilstrekkelig. Vi må sikre at elevene har gode lærere som gir tett oppfølging, og et lag rundt eleven som kan bistå med de utfordringer eleven har. For Venstre vil en fortsatt satsing på lærere være det viktigste grepet i skolepolitikken. Vi har fått på plass en masterutdanning for lærere som gjør at en større andel av studentene nå søker seg til lærerutdanningen. Vi har hevet statusen ved bl.a. å innføre karakterkrav, og vi har fått på plass et videre- og etterutdanningstilbud på stadig flere områder. For å forhindre frafall må man imidlertid også bygge et lag rundt eleven. Elever med høyt fravær har gjerne utfordringer vi må ta tak i. Vår langvarige satsing på skolehelsetjenesten er viktig i den forbindelse. Jeg mener også at grepet med å endre tittelen «helsesøster» til «helsesykepleier» var viktig for å nå ut til flere. Det åpner for flere menn i skolehelsetjenesten, og for noen kan det senke terskelen for å få hjelp. For Venstre er det også viktig med flere profesjoner i skolehelsetjenesten. Vi trenger bl.a. flere psykologer, slik at samtaletilbudet er tilgjengelig der ungdommene er, og når de trenger det. Venstre har vært kritisk til fraværsgrense fordi vi er redd for at noen elever kommer svært dårlig ut. Vi har derfor vært opptatt av at den må evalueres, og at vi må se på nye tiltak når evalueringen er ferdig. For Venstre vil det da være naturlig å se flere faktorer i sammenheng. Dersom andelen elever som stryker, øker fordi høyere fravær gjør at man ikke får karakter, er det beklagelig. Vi må sørge for at alle elever får mulighet til å utnytte sitt potensial. For noen er ikke antall dager med oppmøte avgjørende for hva de får med seg. Noen får lite ut av videregående til tross for at de møter opp hver dag, mens andre kan få svært gode resultater med dårlig oppmøte. Derfor er det viktig at vi i evalueringen av fraværsgrensen tar høyde for at elever er forskjellige, at de lærer på ulike måter, og at de trenger ulike former for tilrettelegging for å prestere. Når evalueringen foreligger, vil det også være viktig å lytte til skolenes og lærernes erfaringer med fraværsgrensen. Som ellers i skolepolitikken har vi tillit til at skoleeiere, rektorer og lærere har de beste forutsetninger for å tilrettelegge undervisningen for sine elever. Det er derfor viktig at vi ikke begrenser deres muligheter for tilpasning gjennom et altfor rigid fraværsgrenseregime.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-05-21:
Jeg skjønner at det er hardt for Arbeiderpartiet å se at det er denne regjeringen som virkelig har løftet studentenes levekår, for når jeg hører representanten Henriksen, prøver han virkelig å snakke det bort. Det er ingen tvil om at det i løpet av de siste årene er foretatt historiske satsinger. Jeg vil minne om at vi både økonomisk og innholdsmessig har vært med på å styrke studentenes posisjon og vilkår som heltidsstudenter – alt fra at vi reverserte de rød-grønnes fjerning av studentenes representasjon i samskipnadsstyrene, til at vi startet raskt med å justere studiestøtten utover vanlig prisvekst. Vi ble på borgerlig side enige om å trappe opp, mot elleve måneder studiestøtte. Vi har bevilget rekordmye til studentboliger. Vi har hatt en vanvittig vekst i antall boliger som bygges. Vi har økt satsen som gjør at det er mulig å realisere flere byggeprosjekter i pressede boligområder, nettopp der det er behov for studentboliger – og det kanskje viktigste poenget, som ikke har vært nevnt her, og som Arbeiderpartiet selvsagt ser helt bort fra: Vi har også innført en prisjustering av den satsen som benyttes når du får bevilget penger til å realisere studentboligprosjekt. Jeg husker veldig godt den armoden som var der ute i samskipnadene da det knapt ble bevilget noe til studentboliger fra den rød-grønne regjeringen, og man satt der med lua i hånda og ventet på noen stakkarslige bevilgninger, som gjorde at man måtte spare seg til fant for å greie å finansiere et prosjekt som lot seg realisere. Vi har endret den strategien ved å fullfinansiere prosjekter, som gjør at man får spaden i jorda med en gang. Og når vi i tillegg innfører denne prisjusteringen, medfører selvfølgelig det at de som nå sitter og jobber med disse prosjektene, venter med å søke til de faktisk er ferdig regulert og klare til å bygges. For da vil man nemlig få en sats som er høyere enn om man skulle følge rød-grønn strategi, nemlig å søke i håp om at man skal få noe, for så engang i framtiden å kunne bygge noe. Med denne regjeringen har vi satset, vi har skapt en forutsigbarhet. Det har gjort at sektoren selvfølgelig tilpasser seg og nå kan realisere prosjektene når det er behov for å gjøre det. Den rekordsatsingen mener jeg vi kanskje ser et resultat av nå, men vi fikk likevel inn knappe 1 500 søknader med ønske om å bygge studentboliger. Avslutningsvis vil jeg bare nevne at når vi nå snakker om en levekårsundersøkelse, er det vel ingen her som har sagt at vi er imot det. Men nettopp i lys av at man nå gjør alle disse store satsingene, er det et poeng at man faktisk ser virkningen av disse. Så når man gjennomfører en undersøkelse – sett i lys av nettopp historien, at man har gjort så unike satsinger som man har gjort de siste årene – vil det være nyttig at en sånn undersøkelse også gir oss den kunnskapen, den merkunnskapen, som vi er ute etter, og som går utover de tingene som vi allerede kan støtte oss til i dag.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-05-21:
Det er ikke lett å få grep på hva som egentlig er kritikken fra representanten Henriksen. Mener han at det er feil av regjeringen å gjøre disse tilskuddene prisjustert, sånn at når prosjektene er klare til å realiseres og man søker, får man dermed høyere satser? Kritiserer han altså høyere satser? Det er ingen tvil om at det har vært praksis ute i studentsamskipnadene å ha mange prosjekter på bordet. Kanskje ikke alt har vært klart, men man har allikevel søkt. Og hvorfor har man gjort det sånn? Jo, fordi man ville sikre seg at man fikk tilskudd. Nå har vi forbedret den ordningen betydelig, og så får man altså kritikk fra representanten Henriksen for at vi nettopp har styrket denne ordningen. Det er ganske merkelig. Det viser vel egentlig at alternativet til Arbeiderpartiet er ganske fraværende. Jeg synes det da er verdt å minne litt om historien: Det er nå engang sånn at da det var mye bevilgninger – og med «mye» mener jeg en tredjedel av det vi holdt på med – var det valgår da de rød-grønne styrte. Det var da det var litt ekstra studentboliger på bordet. Denne regjeringen og dette flertallet har faktisk hatt en forutsigbarhet i sin studentboligbyggepolitikk ved at vi har hatt et konstant høyt nivå, som har gjort at også samskipnadene deretter kan planlegge. Det er det som jeg mener er litt av kjernen i poenget her nå: Vi er med på å skape den forutsigbarheten som trengs i sektoren. Vi har vært med på å styrke de økonomiske vilkårene. Vi har laget systemer som gjør det mulig å få realisert prosjekter på det tidspunktet de skal realiseres, med den økonomien som da kreves ute i et marked når man tross alt skal ha private til å bygge og dette ikke er et statlig opplegg. Så er det bare som avslutning å bemerke at representanten Strand blander kortene litt når man trekker inn den endringen vi gjorde i stipendordningen, opp mot levekårsundersøkelsen. Jeg vil minne om at vi ikke har gjort noen endring som påvirker studentene. Men når man er ferdig med å studere og skal ut i arbeid og ha lønn, da først skal man betale tilbake på studielånet, og det er da effekten av den endringen som vi gjorde, vil få innslag. Derfor mener jeg også at det er en skivebom å trekke inn det poenget. Og derfor står poenget mitt ganske klart og fast, nemlig at det vil være matnyttig for oss å gjennomføre en så stor undersøkelse når vi har på plass alle virkningene av de store historiske satsingene som vi har gjort for studentene. Vår regjering har løftet levekårssituasjonen for studenter betydelig. Vi har tenkt å fortsette med disse satsingene. Jeg synes derfor at det vil være klokt å avvente det. Det betyr ikke at man er imot en levekårsundersøkelse.
Turid Kristensen (Høyre), 2019-05-21:
Dette representantforslaget ble fremmet etter at den andre delrapporten i den pågående evalueringen av fraværsgrensen ble framlagt i januar, og det har blitt fremmet flere forslag til endringer fra opposisjonspartiene. Det er ikke flertall for noen av disse, og hovedgrunnen til det er ganske enkelt at flertallet ønsker at den pågående evalueringen skal avsluttes før det tas stilling til eventuelle endringer. Jeg antar at forslagsstillerne selv vil redegjøre for sine forslag i løpet av denne debatten. Som det også framgår av innstillingen, er det bred politisk enighet om å redusere fraværet i videregående skole, og også om at vi skal ha en fraværsgrense. Det er jeg glad for. Fraværsgrensen har ført til at fraværet har sunket betydelig, gjennomsnittlig med 20 pst. siden innføringen av fraværsgrensen. Elevene er mer til stede på skolen, flere får karakterer enn tidligere, og færre faller fra. Å sikre at flere elever fullfører og består videregående skole er en av regjeringens viktigste prioriteringer. Vi må ha store ambisjoner på vegne av alle elevene, klare å løfte de mest utsatte og bygge et sterkere lag rundt hver enkelt elev. Elever som ikke fullfører videregående, har langt dårligere muligheter til å komme inn i arbeidslivet og et dårligere utgangspunkt for å klare seg i samfunnet. Det er ikke mange jobber for ukvalifiserte i dagens samfunn, og vi må sørge for å gi de unge den kompetansen de trenger. I den andre delrapporten framkommer det at fraværsgrensen har hatt positive effekter også for de mest utsatte elevene. Elever som hadde det høyeste fraværet og de svakeste karakterene, har størst nedgang. Det er bra. Forskernes beregninger peker i tillegg på at det kan være en liten økning i risikoen for at flere sårbare elever ikke får karakterer etter at fraværsgrensen ble innført. Det er forskjell på beregnet risiko og faktisk utvikling, og foreløpig er det ingen tall som bekrefter at færre elever får karakterer, tvert imot, men dette skal vi selvfølgelig ta på alvor og følge opp videre i evalueringen. Fraværsgrensen er ikke ment som det eneste tiltaket som skal bidra til lavere fravær og økt gjennomføring i videregående skole. Som innstillingen viser, har regjeringen igangsatt en rekke andre tiltak som skal bidra til det. Fraværsgrensen er imidlertid et godt virkemiddel for å kunne fange opp utsatte elever tidlig, og for å kunne sørge for at disse får den hjelpen de trenger. Det er mange årsaker til at en elev dropper ut av videregående skole. Det er derfor viktig at skolene jobber bredt og systematisk for å følge opp disse. God politikk skal bygge på kunnskap, sa Arbeiderpartiets representant, Nina Sandberg, under behandlingen av forrige sak, og flertallet mener altså at det er uheldig å konkludere etter de to delrapportene som er framlagt til nå. Men jeg ser fram til den endelige evalueringen og til å få et godt beslutningsgrunnlag for å vurdere hva som fungerer godt ved dagens fraværsgrense, og hva som eventuelt må justeres eller endres.
Turid Kristensen (Høyre), 2019-05-21:
Det gleder meg at det som framkommer i debatten her i dag, ikke bare er en bred enighet om et ønske om å ha lavere fravær og økt gjennomføring, men også om å sørge for god oppfølging, at vi skal ha høye forventninger til alle elever, men ikke minst sørge for god oppfølging for de elevene som trenger det mest. Det har også regjeringspartiene vært tydelige på her i dag. Det er derfor underlig når det i salen i dag blir påstått at regjeringen mangler evne og vilje til å følge opp funnene i de to delrapportene. Jeg synes å se at det har blitt et mønster der opposisjonspartiene forsøker å fremme representantforslag for å komme regjeringen i forkjøpet i et arbeid som allerede pågår. Da vi innførte fraværsgrensen, var det tydelig at denne skulle evalueres etter tre år. I denne prosessen har vi fått to delrapporter, og jeg mener det vil være mer enn underlig om vi nå skulle begynne å iverksette tiltak før vi har fått det fulle kunnskapsgrunnlaget. Vi har vært tydelige; dette skal følges opp. Så har jeg lyst til å bemerke at SVs representant Mona Fagerås gjentok, som hun har gjort i andre sammenhenger, en påstand om at statsråden og regjeringen vil legge debatten om fraværsgrensen død. Det blir ikke mer riktig om man gjentar det flere ganger. Dette ble også korrigert i merknadene våre. Det vi har sagt, er at vi kan legge debatten om innføring av fraværsgrensen død, men selvfølgelig skal vi følge opp evalueringen og fortsette debatten om fraværsgrensen for å være sikre på at vi får en fraværsgrense i framtiden som faktisk tjener elevene på en best mulig måte, og se på om noe bør endres eller justeres. Jeg opplever at det som skjer når man holder på på denne måten, er at man lager seg en alternativ virkelighetsbeskrivelse for å kunne debattere og argumentere mot noe som faktisk ikke er sant. Jeg vil foreslå for representanten at hun når hun sjekker kart og terreng, heretter forsøker å endre kartet istedenfor terrenget. Det fungerer sjelden veldig godt. Det er enklere å justere seg inn etter den virkeligheten som allerede er der. Til sist vil jeg kommentere: Det blir sagt her at regjeringspartiene slår seg på brystet og har en skryteliste. Nei, men vi gleder oss stort over framgangen som er. Vi kommer til å fortsette å arbeide, slik vi allerede har snakket mye om i dag, for å sørge for at elevene i den videregående skolen får den beste videregående skole vi kan gi dem, og at enda flere klarer å fullføre og bestå.
Turid Kristensen (Høyre), 2019-05-21:
Det er kanskje ikke så rart at kartet stemmer dårlig med terrenget når man er litt dårlig til å lese kartet, for det var ikke dette jeg sa i mitt innlegg da jeg sa at representanten tegnet opp en alternativ virkelighetsbeskrivelse. Det er ingen som bestrider funnene i den delrapporten som foreligger, men det som ikke stemmer med virkeligheten, er at regjeringspartiene og regjeringen ikke vil følge den opp, og i hvert fall den gjentatte påstanden om at vi har sagt at vi skal legge debatten om fraværsgrensen død. Det har vært korrigert mange ganger. Det vi har sagt, er at vi kan legge debatten om det er riktig å ha en fraværsgrense, død, men at vi selvfølgelig skal følge opp de rapportene som er lagt fram, ikke minst gjennom den endelige evalueringen. Jeg ser veldig fram til å få den evalueringen, for poenget er at vi ikke vet hva som fungerer godt og ikke godt. Det er påpekt en del utfordringer, som også flere har snakket om her i dag, og det skal vi ta på alvor. Jeg håper at når vi er ferdig med den evalueringen, har vi klart å korrigere det vi eventuelt trenger å korrigere, og med det fått en enda bedre fraværsgrense. Men jeg synes det er greit at vi forholder oss til virkeligheten når vi debatterer saker i denne salen.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Det er godt å se at fraværet i skolen går ned, det er utelukkende bra at elever er mer til stede på skolen. Og dersom tilstedeværelsen har bidratt til at flere gjennomfører skolen, er det veldig fint. Men det er også grunn til å understreke i denne debatten og i denne saken at vi langt fra er i mål når det gjelder fravær. Det er fremdeles tusenvis av elever som ikke gjennomfører videregående skole eller videregående opplæring. Mye mer må gjøres for at flere skal gjennomføre. Det er bred politisk enighet om å ha en fraværsgrense i videregående opplæring, men Arbeiderpartiet og resten av opposisjonen er også opptatt av at selv om en fraværsgrense er svært positivt for mange, må man også ta de negative konsekvensene på alvor. Evalueringen av fraværsgrensen gir viktig kunnskap om både de positive og de negative konsekvensene av praktiseringen av dagens fraværsordning. Mens regjeringen har vært svært opptatt av og pekt på hva som er positivt og bra, har man ikke vært like ivrig etter å følge opp de utfordringene Fafo peker på i sin evaluering. Det er alvorlig at fraværsgrensen har ført til økt press og stress blant elever, og at frafallet blant de mest utsatte elevene øker. I den første delrapporten fra Fafo er det skoleledere som forteller om elever som ikke har fått penger av foreldrene til eventuelt å kunne ta bussen til lege. Det er ikke mange, men de få dette gjelder, er det svært alvorlig for. Derfor er det viktig at vi har et regelverk som lar skoleledere og lærere hjelpe dem, framfor å presse dem ut av skolen. Målet med et godt fraværsreglement må være at elevene er til stede på skolen, men også at de gjennomfører videregående opplæring. Nå må evalueringen brukes til å gjøre regelverket enda bedre enn hva vi ser i dag. Da Stortinget i juni 2016 behandlet representantforslaget om fraværsgrensen, ble regjeringen bedt om å gå i dialog med sektoren om hvordan fraværsreglene bør forbedres. Stortinget pekte særlig på dokumentasjonskravet, helsesykepleierens rolle og skolelederes mulighet til å utøve skjønn i denne saken. Da Stortinget igjen – i november 2016 – behandlet et representantforslag om fraværsgrensen, ba Stortinget regjeringen om å bruke evalueringene til å forbedre regelverket. Stortinget ba også om at kjøreopplæringen, som må foregå i skoletiden, ikke skal gi elever ugyldig fravær. Derfor synes vi at i denne saken er det mye bra, men regjeringen mangler vilje og evne til å følge opp evalueringsrapportene på en god måte. Vi ser fram til at det blir gjort, slik at vi kan se hva resultatet kan bli. Derfor vil jeg fremme det forslaget vi har sammen med Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, og på vegne av Arbeiderpartiet fremme følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen utrede muligheten for at helsesykepleiere kan gis rett til å attestere fravær i skolen.»
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
Arbeidet for å øke gjennomføringen i videregående opplæring er høyt prioritert av regjeringen. Pilene peker i riktig retning, nesten 75 pst. av de som startet videregående i 2012, fullførte innen fem år. Det er den høyeste andelen noensinne. Men selvsagt skal vi gjøre mer. Derfor har vi som mål at innen 2030 skal ni av ti fullføre videregående skole. Vi vil fortsette å utvikle og gjennomføre politikk for å oppnå dette. Tilstedeværelse på skolen er en forutsetning for å lære. Elever som kan fagene sine godt, har også bedre muligheter til å fullføre videregående. Derfor skal vi glede oss over at forskerne slår fast at fraværsgrensen har redusert fraværet med 20 pst. i gjennomsnitt, særlig når de mest utsatte elevene har redusert fraværet sitt mest. Når elevene er mer på skolen, kan skolene hjelpe dem som trenger det. Derfor må tiden hvor vi diskuterer om vi skal ha fraværsgrensen, være over. Det er mye viktigere at vi diskuterer hvordan flere skal gjennomføre videregående. Forslagsstillerne peker på at fraværsgrensen kan ha gitt økt risiko for at noen elever ikke får karakter. Foreløpig viser de faktiske tallene at det er flere, ikke færre, elever som får karakter etter innføringen av fraværsgrensen. Det er derfor feil når det hevdes at flere får «ikke vurdert». Det er viktig at utsatte elever får den støtten de trenger til å fullføre utdanningsløpet. Da trengs det en rekke ulike tiltak. Et viktig grep er å starte tidlig. Derfor har vi innført en plikt for skolene til å gi intensiv opplæring til elever på 1.–4. trinn som henger etter i lesing, skriving eller regning. Et annet viktig grep er å gi alle en god overgang fra grunnskole til videregående. Derfor utreder vi nå hvordan fylkeskommunene kan få et utvidet og helhetlig ansvar for ungdom i aldersgruppen 16 til 24 år. Vi vil at flere skal få tilbud om mer grunnskoleopplæring før de begynner i videregående skole, dersom det er nødvendig. Forslagsstillerne vil endre fraværsgrensen og mener at den er for rigid. De ønsker at skolene skal få større anledning til å bruke skjønn. Jeg vil minne om at det i dagens regelverk allerede er fleksibilitet og mulighet for å bruke skjønn. Elevene kan ha 10 pst. udokumentert fravær i hvert fag før det får betydning for fraværsgrensen. Det er også slik at rektor kan bruke skjønn ved inntil 15 pst. fravær. La meg også vise til at fraværsgrensen nå evalueres, og at sluttrapporten vil komme våren 2020. Etter den tid vil det være helt naturlig både å evaluere og eventuelt komme tilbake med justeringer dersom det er nødvendig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
Hvis jeg tolker representanten Henriksen riktig, ber Arbeiderpartiet om at vi skal ha enda mer rapportering fra skolen. Det er jo slik spørsmålet må tolkes. I andre skoledebatter peker Arbeiderpartiet på at det er for mye rapportering. Med andre ord: Vi må tenke igjennom hva vi faktisk ønsker rapportering på. Jeg mener det er viktig at vi har en oversikt over det udokumenterte fraværet. Vi følger med på viktige parametere, nemlig at det er flere som fullfører, det er flere – ikke færre – som får karakter i fagene, og vi ser at det udokumenterte fraværet går ned. Det må være det viktigste. Jeg ser det ikke som en sentral oppgave å be om enda mer rapportering fra skolene. Jeg tror nok at både skolene og lærerne opplever at det er tilstrekkelig med rapportering allerede.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
Jeg oppfattet ikke at det var et spørsmål på slutten av innlegget. La meg bare slå fast at min terskel for å innføre enda mer rapportering er ganske høy. Det betyr ikke at jeg avskriver det forslaget. Vi må selvsagt se på det når vi går inn i evalueringen. Der jeg derimot mener at det er grunn til både å forske mer og å se på utfordringene, er i overgangen mellom ungdomsskolen og videregående, for de utfordringene som en del elever og elevgrupper har, starter ikke på videregående. For veldig mange starter de tidligere. Vi vet at det er en sammenheng mellom stort fravær på ungdomsskolen og stort fravær på videregående skole. Vi vet også at mange av de elevene som har de svakeste karakterene, har mindre mulighet til å fullføre og bestå. Disse utfordringene mener jeg at vi bør ta tak i for å nå vårt felles mål, nemlig at flere elever skal fullføre og bestå.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
La meg bare fastslå at det er fleksibilitet i fraværsgrensen. Det er slik at man kan ha 10 pst. udokumentert fravær i hvert fag. I tillegg har rektor mulighet til å utøve skjønn med inntil 15 pst. fravær. Så er også jeg kjent med at mange fastleger opplever at de har fått økt trykk etter innføringen av fraværsgrensen. Det er ett av flere forhold som jeg mener vi bør se på når vi skal evaluere fraværsgrensen etter at vi har fått den siste rapporten våren 2020. Men jeg mener det nå vil være galt å ta tak i enkeltelementer i fraværsgrensen og begynne å justere på dem før vi har fått den siste rapporten.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
Her mener jeg at det ikke er fraværsgrensen som er problemet. Det er andre forhold som bidrar til at mange elever opplever press og stress, at flere elever sliter på videregående skole, og at mange sliter med å fullføre. Jeg mener at vi må ta tak i de utfordringene. Fraværsgrensen har bidratt til at vi har fått oppmerksomhet rundt det problemet at en del elever er for mye borte fra skolen og har for høyt udokumentert fravær. Fraværsgrensen i seg selv løser ikke alle utfordringer, men bidrar til at vi får flere fakta på bordet, og at læreren, skolen og laget rundt kan bidra til at vi løfter og hjelper de elevene som sliter, og bidrar til at flere fullfører og består.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
På generelt grunnlag er jeg positiv til forsøk. Der har både skolene og skoleeier en stor grad av handlingsrom. Men når det gjelder den konkrete saken og den konkrete henvendelsen til Utdanningsdirektoratet, kjenner jeg ikke til det. Jeg synes det er naturlig at jeg avventer å ha synspunkter på det til vi har fått den faglige vurderingen fra Utdanningsdirektoratet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-05-21:
Jeg mener at Fafo-rapporten er viktig. Det er et viktig bidrag til diskusjonen om fraværsgrensen og ikke minst om hva vi kan gjøre for elevene som er mest sårbare eller mest utsatte, som står i fare for ikke å få karakter. Mitt poeng er at det ikke er slik at færre har fått karakter – det er flere. Men det er beregnet en risiko, hvor de har sett på kurven, og hvis kurven over nedgangen blant dem som ikke fikk karakter, bare hadde fortsatt, ville det kanskje vært en større nedgang enn det har vært til nå. Vi vet jo at kurver ofte vil flate ut, så jeg ville ikke lagt altfor stor vekt på det. Men den problemstillingen de reiser, om at det er elever og elevgrupper som er utsatt, mener jeg kanskje er en av de aller viktigste diskusjonene: Hvordan kan vi bidra til at flere av dem fullfører og består? Jeg pekte i mitt replikksvar til Martin Henriksen også på at vi da må se på ungdomsskolen og hvordan vi kan bidra til at flere får en bedre overgang, og at flere faktisk fullfører.
Svein Harberg (Høyre), 2019-05-21:
Et par kommentarer idet saken ser ut til å gå til sin avslutning. Jeg hører det gjentatt at faglige råd blir oversett. Det er altså sånn at selv om et faglig råd eller en anbefaling i en innsigelse ikke blir fulgt helt ut, kan det være andre hensyn som gjør at det faglige rådet ikke ble fulgt i den saken. Det som er hele poenget med behandlingen av disse plansakene ved dispensasjoner og ved innsigelser, er at en skal veie hensyn opp mot hverandre, og da er det mange hensyn som kommer inn. Det er viktig å ta med seg. Så legger jeg merke til at debatten her nå inneholder minst to debatter, kanskje enda flere når en kom inn på størrelsen på kommuner på slutten, fra representanten Nævra. Det har dreid seg mye om overordnet arealpolitikk og hvordan det skulle være. Det er en spennende debatt. Jeg har vært ordfører og har stått i de konfliktene – jeg nevnte det – og det kan være krevende, og det bør være en debatt. Men grunnen til at vi ikke svarer på det her og nå, er at for kontrollkomiteen er det rapporten og bruken av innsigelser som instrument vi diskuterer. Derfor svarer vi ikke på det i denne saken, men det blir helt sikkert gode anledninger til å komme tilbake til det. Med det takker jeg for debatten.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2019-05-21:
Det er ei viktig sak me handsamar her i dag. Eg vil takka saksordføraren for eit godt arbeid med saka og visa til hans innlegg før meg. Målet med Riksrevisjonens rapport har vore å undersøkja korleis nasjonale og regionale interesser vert handsama i samband med kommunal arealplanlegging. Motsegnsinstituttet skal vera eit bidrag til å vareta nasjonale og vesentlege regionale interesser på området. Døme på dette er jordvern, strandsone, naturmangfald, folkehelse, kulturminne, reindrift, interessene til born og unge, trafikktryggleik og skredfare. Me veit at bruken av motsegner for å vareta nasjonale og viktige regionale interesser i plansaker er stramma inn, og at det vert lagt meir vekt på lokal handlefridom i kommunal arealplanlegging. Denne avgjerda er fleirtalet einig i. Men nettopp då er det viktig at dei nasjonale måla som motsegnsinstituttet skal vareta, vert følgde godt nok opp. Fleirtalet i komiteen meiner at eit klart mål må vera å gje så gode føringar og ha så god dialog og forståing i planarbeidet i kommunane at det ikkje vil vera behov for motsegner. Departementet har oppdatert retningslinene for bruk av motsegner. Riksrevisjons rapport syner at dette, saman med den utvida funksjonen til fylkesmennene med samordning av dei statlege motsegnene, har ført til at dei no er betre grunngjevne enn dei var tidlegare. Dette er viktig, for det gjev større forståing og ikkje minst større aksept for dei motsegnene som vert fremja. Regionalt planforum bidreg lite for å samordna interesser og redusera talet på motsegner. Komiteen har merka seg at statsråden er samd med Riksrevisjonen i at regionalt planforum har eit forbetringspotensial i nokre fylke. Eg reknar med at departementet vil følgja opp dei fylka det gjeld. Openheit er viktig i samfunnet vårt, også i denne saka. Fylkesmennene er av departementet gjevne ein utvida funksjon med å samordna statlege motsegner og til å avskjera slike. Eg er einig med Riksrevisjonen i at dersom dette skjer i lukka prosessar, utan openheit om kva som er dei ulike interessene, og at eventuelle dialogmøte ikkje kan dokumenterast gjennom referat, så kan dette vera problematisk. Manglande openheit og ein føreseieleg planprosess er heller ikkje i samsvar med dei krava som lova set. Motsegnsinstituttet er, som fleirtalet i komiteen legg vekt på, eit godt hjelpemiddel for å vareta nasjonale og regionale interesser når desse ikkje vert vareteke gjennom planarbeidet. Eit klart mål må vera så gode føringar, så god dialog og så god forståing i planarbeidet i kommunane at det ikkje er behov for motsegner.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-05-21:
Fyrst vil eg takka saksordføraren for godt arbeid. Senterpartiet er sterkt tilhengjar av lokalt sjølvstyre. Me er opptekne av at dei som bur nærast, kjenner utfordringane best. Difor meiner me det er rett at både fylkeskommunane og fylkesmennene er atterhaldne med å fremja motsegner. Me meiner difor det er bra at det vert færre motsegner, og det kan verka som om lokale styresmakter har fått meir innverknad på lokal utvikling. Senterpartiet sluttar seg til innstillinga frå fleirtalet i komiteen, og saksordføraren har gjort godt greie for dei utfordringane som finst. Men samstundes som me ønskjer lokalt sjølvstyre, er me klare på at det er område som samla sett er så viktige for oss at ein må ha nasjonale føringar. Eg vil spesielt peika på jordvern, som òg er viktig for å fremja naturmangfald. Eg forstår godt SV, som har ein mindretalsmerknad om dette, og som meiner at ein må fokusera endå meir på dette, men eg merkar meg at dei er meir opptekne av naturmangfald og friluftsliv og ikkje ser ut til å ha same omsorga for jordvern. Riksrevisjonen peikar på manglar ved regionalt planforum, og at det varierer i kva grad dei fungerer i dag. I desse møta skal ein så tidleg som mogleg få avklart spørsmål om ulike interesser mellom kommunar, fylke og sektorstyresmakter. Drøfting i planforum er særleg naudsynt for kommuneplanane, men òg for kommunedelplanar og større reguleringsplanar. Det kjem fram at desse foruma, som skal kartleggja og samordna interesser, har ulik tilgang til ressursar, leiing og sekretariat. Dette må ein gjera noko med. Eg er av den oppfatninga at lokalt og regionalt arbeid rundt planprosessar er godt utviklingsarbeid. Dessverre har me dei siste åra sett at det har vorte mindre pengar til lokalt utviklingsarbeid i fylkeskommunane. Det er viktig at regionale planforum vert prioriterte. Det er bra med samordning frå fylkesmannen av motsegner, men ein må sikra at det vert openheit om desse prosessane, slik at alle partar kan vera trygge på at deira synspunkt har vore skikkeleg vurderte. Det er difor viktig med referat frå desse møta. Når det kjem til rapporteringstala, meiner Riksrevisjonen at det er naudsynt å ha ein betre oversikt over dei dispensasjonane som vert gjevne. Eg vil understreka at Riksrevisjonen meiner at ein må sørgja for tydelegare krav til rapporteringa frå fylkesmennene for å betra kvaliteten på KOSTRA-tala om motsegner, og betra kunnskapen om dispensasjonspraksisen til kommunane. Når det vert færre motsegner og færre søknader som går til departementet, vert eg litt uroa over påpeikinga frå Riksrevisjonen om at færre av motsegnene som vert sende til departementet, vert tekne til følgje – ofte utan ei fagleg grunngjeving. Det gjer meg uroleg for ein del av dei viktige nasjonale føringane, ikkje minst for jordvernet.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-05-21:
Senterpartiet støttar at det har vorte færre motsegner og meir samordning, me trur det er bra både for lokaldemokratiet og for innbyggjarane og for utbyggjarar. Men når det vert så mykje færre, og ein ser at sjølv dei motsegnene som kjem til departementet – ofte med eit fagleg grunnlag for å støtta motsegnene – vert oppheva, då vert eg litt bekymra for dei viktigaste interessene som me har nasjonalt i dag. Ein kan peika på jordvern og andre tiltak. For meg verkar det som det er viktigare for departementet å ha færrast mogleg motsegner og støtta kommunar i flest mogleg saker enn verkeleg å stå opp for dei viktige sakene. Nokre kommentarar?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2019-05-21:
Det som bekymrar meg, er når det kjem signal frå fylkesmenn og regionale myndigheiter om at det er inga hjelp for dei i å køyra vidare på motsegner viss dei ikkje kjem til einigheit i det første drøftingsmøtet. For dei vert meir eller mindre oppmoda frå sentrale myndigheiter om ikkje å gå vidare, eller dei får ikkje støtte når det verkeleg stormar. Og det er ofte dei viktige sakene, der det verkelig står mykje – både jordvern og naturmangfald – på spel. Korleis oppfattar ministeren det, viss det er slik at ein ikkje får teke tak i dei viktigaste sakene regionalt fordi dei ikkje føler at dei får støtte sentralt?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-21:
I forbindelse med den interpellasjonen som jeg hadde til statsråden før jul, innrømte hun aldri sammenhengen mellom liberalisering, dette å gjøre det lettere å bygge ut – de grep som regjeringa har tatt, som jeg henviste til – og tap av natur. Ser statsråden nå den sammenhengen?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-21:
Så vidt jeg har sett av de sakene som Kommunal- og moderniseringsdepartementet har overprøvd, eller ikke tatt hensyn til innsigelsene til, har det vært flere saker der faglige råd ikke har vært fulgt, og der miljøvernavdelingen hos Fylkesmannen veldig ofte har vært involvert. I noen saker har til og med fagdirektoratet hos Klima- og miljødepartementet vært inne. Det betyr egentlig at departementet – kommunalministeren og hennes stab – overprøver faglige råd. Vi har hatt flere sånne saker. Jeg kan nevne den berømte fylkesveisaken i Karmøy, hvor store naturverdier sto på spill, og hvor til og med Sivilombudsmannen var inne i bildet – og der statsråden ikke tok innsigelsen til følge. Det samme gjelder flere hyttebyggingssaker. Ser ikke statsråden den sammenhengen?