Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1999-04-22:
Noe av bakgrunnen for den lovteksten vi i dag har til behandling, er den liberaliseringen av egenhandel for ansatte i finansinstitusjoner som fant sted på starten av 1990-tallet. Den gangen het det fra departementets side at det ikke var nødvendig å begrense egenhandel, både fordi den teknologiske utvikling skulle tilsi at dette ikke var nødvendig, og også fordi selskapene selv gjennom etiske regler ville regulere det. Slik gikk det naturligvis ikke, for markedet har vist at man ikke er i stand til å håndtere den typen spørsmål alene. Det har vi sett her hjemme, og det har vi også sett fra en rekke eksempler i utlandet. Det eksisterer altså en ukultur innenfor enkelte deler av disse miljøene som forvalter og formidler verdipapir, som gjør at man må ha et strengt og effektivt lovverk. Det betyr at det som i dag skjer, er en innstramming i riktig retning, men allikevel ikke så langt som SV gjerne hadde sett. I Finansavisen 13. mars sier Mads Andenæs, som er direktør for Centre of European Law ved Kings College i London, om det norske verdipapirhandelsmarkedet at man må være «idiot for å bli dømt for innsidehandel i Norge » – det står i overskriften. Han sier videre: «Dette handler om utlendingenes tillit til det norske finansmarkedet. Norge oppfattes som et innside marked. » Han sier videre om hvordan man skal håndtere slike spørsmål: «Man kan ikke overlate dette til skjønnet til en person med egne interesser og vente at han skal finne balansen mellom kundens, aksjonærenes og sine egne interesser. Det er et behov for klare adferdsregler, særlig på meglersiden, men også når det gjelder håndteringen av de mange interessekonfliktene i de nye norske finanskonsernene … » Hele artikkelen er en lang bannbulle mot den kultur som eksisterer i enkelte verdipapirforetak, og ikke minst hvordan utlendinger opplever det norske verdipapirmarkedet. Og det er jo det som er viktig, fordi mange i det norske verdipapirmarkedet skjønner ikke at dette dreier seg om tilliten til deres egen virksomhet. Derfor har det vært nødvendig å stramme inn, og derfor hadde SV ønsk-et at man skulle ha et totalforbud for egenhandel for dem som er ansatt i denne typen virksomhet. Det hadde vært et lettere håndterbart juridisk spørsmål også, rett og slett fordi man nå hele tiden vil finne det vanskelig å avgrense hvem som rent faktisk sitter med informasjon, og hvem som ikke sitter med informasjon. Det må etter mitt skjønn være et absolutt krav at meg lere ved meglerhusene ikke på noe vis kan mistenkes for å ha egeninteresse, og at man er absolutt uavhengig av de kundene man skal veilede. Allikevel vil jeg si at de innstramminger som nå foretas, er skritt i riktig retning, men SV vil holde muligheten åpen for at det kan være nødvendig på et senere tidspunkt å gå enda lenger. Ved slutten av forrige stortingsperiode fremmet SV et forslag om totalforbud, som den gangen ble nedstemt her i Stortinget, men som allikevel har medført at departementet nå har kommet opp med denne saken. Nå gjenstår det å se om verdipapirmarkedet selv er i stand til å håndtere disse reglene på en slik måte at det inngir tillit. Hvis man heller ikke klarer det med den innstrammingen som her foretas, er det etter min mening helt klart at da må man gå enda lenger, slik som man har gjort i en rekke andre land. Vi har så langt hatt en meget slapp lovgivning i Norge, mange land har gått mye lenger enn oss, ikke minst USA, der aksjemarkedet jo er det aller helligste. Der har man langt strengere regler og langt strengere straffebestemmelser for dem som bryter reglene. Grunnen til det er åpenbar: Verdipapirmarkedet er helt avhengig av tillit, og hvis den tilliten blir misbrukt fra aktørenes side, må man også få en strafferettslig forfølgning av det, ikke bare som selskap, men også som individ. Det spørsmålet vil SV komme tilbake til hvis den situa sjonen skulle oppstå. Nå er det opp til markedet selv å vise om man klarer å håndtere de nye reglene.