trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Det har tidligere vært diskusjon her i salen om den løst organiserte forsamlingen Biogassens Venner. Så vidt jeg husker, var det representanten Hjemdal fra Kristelig Folkeparti som ble utpekt til leder. Den forsamlingen lever jo i beste velgående, det hører vi på debatten. Biogass er en fantastisk energikilde. Ved bruk av biogass reduseres tettheten av klimagasser i atmosfæren. Jo mer du bruker biogass til å produsere energi, jo bedre er det for å forhindre menneskeskapt global oppvarming. Vi tar i bruk avfall som blir til en verdifull ressurs, og med det reduserer vi også lokale miljøproblemer, vi får raffinert gjødsel av denne prosessen, og det er mange gode prosjekter på trappene i Norge. Jeg har lyst til spesielt å løfte fram, som jeg har gjort tidligere, Biogass Ørland, som er et samvirke bestående av flere titalls bønder som har gått sammen og er klare for å starte opp. Men det lille ekstra dyttet som trengs for å utløse lønnsomhet i dette prosjektet, er det som mangler, for selv om vi har en politikk for biogassproduksjon i dag, faller biogass som fornybar energikilde litt mellom flere stoler når det gjelder støtteordninger. For det meste brukes f.eks. ikke biogass til å produsere strøm, og dermed omfattes ikke biogass av grønne sertifikater. Det teller heller ikke som energisparing, selv om biogass i veldig mange tilfeller kan brukes til varmeproduksjon, som fortrenger bruk av strøm til oppvarming. Her trenger en å tenke og pønske ut hvordan vi skal klare å utløse det kjempepotensialet vi har i norsk landbruk for bruk av biogass. Biogass har veldig brede bruksområder, som flere av de foregående talerne har vært inne på. Du kan bruke det til elproduksjon, du kan bruke det til fjernvarme og ikke minst til drivstoff. Der er jeg enig med representanten Rudihagen, at her er det et kjempepotensial. Det vil også være bra med tanke på lokal forurensning. Vi får lokalt produsert drivstoff, vi får verdikjeder det svinger av, og som er veldig avgrenset geografisk. Det er bra på alle måter – det gir en veldig optimal ressursbruk i samfunnet. Jeg har veldig sympati for forslaget fra Høyre, men jeg tror ikke det vil bidra til å framskynde økt bruk av biogass i Norge. Jeg tror vel tvert imot at hvis vi nå vedtar å lage en egen prosess for en biogasstrategi på siden av det arbeidet regjeringen holder på med med klimameldingen, vil det forsinke prosessen med å utløse mer bruk av biogass i Norge. Jeg mener det helt klart naturlige stedet å ta disse valgene er i arbeidet med klimameldingen, og der vil selvfølgelig både potensialet, virkemidler og finansiering være viktige spørsmål som drøftes.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Forslagsstillerne og en samlet komité påpeker meget klart de enorme mengdene av godt brukbar mat som kastes her til lands og ellers i den rike del av verden. Det er nesten å betrakte som et overgrep mot alle de millionene på kloden som mangler mat hver eneste dag. Matavfall er blant avfallstypene som har økt kraftig de siste 20 årene i vårt land. Ifølge Statistisk sentralbyrå ble det i 2007 produsert 1,7 millioner tonn våtorganisk avfall i Norge, en vekst på 63 pst. siden 1995. Foreløpige tall for 2008 og 2009 tyder på at veksten har stagnert, men bare litt. Det verste med dette er all den godt brukbare maten som kastes, og at norske husholdninger kaster en fjerdedel av den maten de kjøper, slik saksordføreren også nevnte. Dette er et velstandsfenomen, men det har også en annen side, og det må vi gjøre noe med. Klimautslippene knyttet til produksjon og distribusjon av mat som kastes, beregnes til ca. 535 000 tonn CO2-ekvivalenter, noe som tilsvarer årlige utslipp fra ca. 160 000 biler. Jeg har gjennom mitt arbeid i Nordisk råd registrert at dette er noe som også opptar de øvrige land i Norden, og at våre naboland også er opptatt av å få rettet på dette. Tidligere medlem av det danske Folketinget sosialdemokraten Ole Vagn Christensen har for lengst tatt opp dette på nordisk plan. Hans visjon er at de nordiske land må gå foran for å redusere all unødvendig kasting av godt brukbar mat. Gjennom å samarbeide kan Norden som region utvikle nye strategier for å hindre at godt brukbar mat blir kastet, med de store gevinster dette vil innebære, både for tilgangen på mat og for miljøet. Alle de nordiske land kan framskaffe god og omfattende dokumentasjon på hva dette innebærer for det enkelte land. Jeg føler at vi her har en stor oppgave å ta tak i, både lokalt, nasjonalt og globalt. Sosialdemokraten Ole Vagn Christensen sier det så sterkt at mat og matspill må ses på som en del av den nordiske miljø- og klimastrategien. Jeg er glad for at Ole Vagn Christensens store engasjement på dette området har resultert i et forslag fra den sosialdemokratiske gruppen i Nordisk råd som har til formål å bekjempe matspill i Norden. Jeg håper at dette får bred tilslutning både nasjonalt og internasjonalt. Jeg er også glad for at vår regjering har tatt tak i problemet, og jeg ser fram til en videre framdrift i dette arbeidet når den varslede avfallsmeldingen kommer til debatt. Jeg synes det er bra at alle partiene på Stortinget har et stort engasjement i denne saken, og jeg ser fram til det videre arbeid med denne viktige saken.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Denne saken har vært tema lenge før den rød-grønne regjeringen tok fatt på sitt arbeid. Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i dagens debatt, men etter å ha hørt på innleggene i debatten ble mitt distriktspolitiske engasjement tent. Vi som bebor distriktene i dette landet, har veldig mye plass rundt oss. Denne plassen har vi et sterkt ønske om å kunne bruke både til næringsformål og til rekreasjon. Hvis man benytter dette fortrinnet godt, gir det både bolyst, trivsel og arbeid, slik flere har vært inne på. Dette er noe som legger et godt grunnlag for både bosetting, næringsutvikling og vekst i distriktene. Dette er ikke noe frislepp; det er faktum. Heller ikke i distriktene kan vi leve av bare luft og kjærlighet, slik noen i sentrale strøk tror. Samtidig er vi som bor ute i distriktene, veldig opptatt av å ta vare på naturen og miljøet der vi bor, ikke minst for de kommende generasjoner. I så måte vil jeg si det så sterkt at vi trenger ikke noen påpassere fra Oslo eller andre steder for å fortelle oss noe som helst om dette. Dette har distriktsbefolkningen mest kompetanse på. Etter min mening må vi få langt flere ordninger som er differensiert ut fra tilgangen på areal, folkemengde og muligheter. Når det gjelder bruk av snøscooter, er det ingen tvil om at vi er best tjent med et godt tilrettelagt løypenett istedenfor ulovlig kjøring overalt. Dette gir både større sikkerhet og en miljøgevinst. Jeg slutter meg ellers helt til innleggene fra både Strøm, Simensen og andre som har hatt ordet her fra rød-grønn side. Nå må denne saken høyt på dagsordenen, og her har vi et godt grunnlag for å lage gode ordninger som er tilpasset de omgivelsene og de geografiske områdene reglene skal gjelde for. Dette er god distriktspolitikk, det er god næringspolitikk, og det er god miljøpolitikk. Og som flere har vært inne på: Soria Moria-erklæringen sier klart at vi skal fullføre gjennomgangen av lov om motorferdsel i denne stortingsperioden, slik flere andre har nevnt. Jeg ser fram til denne behandlingen, og det vet jeg at mange, mange andre ute i distriktene gjør.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Statsrådens siste påpeking, at det som har skjedd med denne saken, har skjedd under den rød-grønne regjeringen, er helt riktig. Jeg har vært på Stortinget i 15 år nå og har diskutert denne saken under mange regjeringer, men det er i de siste årene det har skjedd noe, om man må føle at det ikke har skjedd nok. Jeg skal ikke trekke ut denne debatten, og jeg skal ikke belære verken visepresident Korsberg eller representantene Harberg og Lødemel når det gjelder stemmegivning i salen. Deres utsagn skyldes kanskje at de ikke har vært på Stortinget annet enn som medlem av en opposisjon, og at Korsbergs parti aldri har vært i regjering. Vi som har denne erfaringen, vet at man ikke vedtar pålegg til sin egen regjering, men tar det opp direkte – selv om også dette til tider kan være både krevende og høylytt. Dette kan nok representantene Harberg og Lødemels partifeller som har vært i regjering, vært i posisjon, bekrefte er riktig. Jeg vil la omverdenen få vite hva jeg mener om slike saker, og jeg skal klare å få det fram på en klar og tydelig måte direkte i det regjeringssamarbeidet vi har. Jeg tror vi har en sak som nå blir fulgt godt opp på alle hold. Jeg tror at statsråden, særlig ut fra det siste innlegget han hadde, har tatt de signalene som representantene har gitt i dag. I så måte er jeg helt på linje med Tor-Arne Strøm når han sier at vi har greid å løse vanskelige saker før, og vi skal greie det igjen – i den rød-grønne regjeringen.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Noreg er ikkje noko unntak blant vestlege land når det gjeld kasting av mat. Derfor er det ei viktig sak som blir teken opp av Kristeleg Folkeparti i dag. Kvart år blir det, som har vore nemnt her tidlegare, kasta over 300 000 tonn mat, 70 kg per person, som kunne ha vore ete. Heile 25 pst. av den maten forbrukarane handlar i butikken, går rett i avfallet. Det må vi alle kunne einast om er altfor mykje. Moralsk og etisk er det også ei utfordring at overvekt er et veksande problem, samstundes som vi kastar slike mengder mat. Heldigvis ser vi at næringslivet tek ansvar gjennom sitt matavfallsprosjekt. ForMat er altså næringslivets eiga satsing for å redusere mengda mat som blir kasta i Noreg. Vi har alle høyrt om folk som studerer, som faktisk går i søppelbyttene til butikkane og tek opp og lever godt på mat som butikkane har måtta kasta, fordi datoen ikkje lenger gjer han seljeleg. NHO, daglegvarehandelen og næringsmiddelindustrien har på eige initiativ bestemt seg for å redusere matavfallet med 25 pst. innan 2015. Dette er eitt av dei mest ambisiøse og førebyggjande matavfallsprosjekta i heile Europa. Dette prosjektet skal dei ha all mogleg honnør for. Det er eit faktum at vi som forbrukarar kastar fullt ut etande mat, noko som også påverkar privatøkonomien. Produkt som er merka med «best før», og som er fullt ut etande lenge etter at datoen har utgått, blir forstått som «utgått på dato» og er viktigaste årsak til at produkt blir kasta. Eksempel på dette er rømme og yoghurt. På den andre sida er årsakene til at mat blir kasta i Noreg, omsynet til mattryggleik. Mat og drikke kan vere kjelder til sjukdom og helseskade hos menneske. Derfor er det viktig å sikre matens hygieniske kvalitet og førebyggje produksjon og sal av helseskadeleg mat. Likevel er det klart at vi kastar for mykje god mat, og dette er eit dilemma også knytt til den forventa befolkningsveksten, som vil gjere mat til ein større knappleiksfaktor framover. Datomerking har stor betyding for matkastinga i Noreg, og det er brei einigheit om behovet for ein grundig gjennomgang av dagens merkjeordning for næringsmiddel. I ein slik gjennomgang må ein også sjå på korleis ein kan sørgje for betre informasjon til forbrukarane om betydinga av dei ulike datomerkingane, og korleis desse skal forståast. Kunnskapen blant forbrukarane om datomerkjesystemet er avgjerande for å nå målet om ein sterk reduksjon når det gjeld kasting av fullt ut brukbar mat. Næringslivets satsing, ForMat, bør derfor følgjast opp med nasjonale målsetjingar og tiltak for å nå målet om ein betydeleg reduksjon i kasting av fullt ut etande mat. Eg tek med dette opp dei forslaga Framstegspartiet har saman med Høgre og Kristeleg Folkeparti.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Statsråden var inne på dette med mat som det er fullt mogleg å ete, men der «best før»-tida er ute. Men vi opplever at Mattilsynet kontrollerer, og at dei gjennom sin aktivitet sørgjer for at denne problemstillinga ikkje er aktuell. Mat som kunne ha blitt gitt vekk til verdige trengande – for å bruke eit sånt omgrep – blir rett og slett kasta fordi våre kontrollorgan vel å tolke det slik at det må gå i søpla framfor å bli gitt til dei som verkeleg treng det. Synest statsråden dette er ein god måte å forvalte god mat på?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Biogass frå ulike former for avfall, avløpsslam og husdyrgjødsel er ein ressurs som burde nyttast i større grad enn det vi opplever i dag. I ei tid med høge prisar på energi og ein viktig klimadebatt utgjer ein fornuftig bruk av biogass ei moglegheit vi burde vie større oppmerksemd. Den problemstillinga ligg i skjeringspunktet mellom energi, miljø, klima og landbruk og er viktig. Sidan Noreg i stor grad baserer elektrisitetsbruken sin på fornybar energiproduksjon, vil biogass etter vår oppfatning ha størst klimanytte ved bruk som drivstoff. Det er også som drivstoff ein ser moglegheitene gjennom ein fungerande marknad som etterspør nettopp biogass. Men det denne saka – saman med andre liknande energiformer – viser, er ein mangel på ein generalplan for energi. Framstegspartiet har etterlyst ein heilskapleg energiplan som tek for seg dei overordna tiltaka og måla, slik at vi slepp å behandle dei enkelte energiformene kvar for seg, utan å sjå heilskapen. Det blir feil ressursbruk og tidsbruk, og ein klarer ikkje å ta vare på dei ulike ressursane innan energi på ein fullgod måte. Dette understrekar berre behovet for å få ein plan, ein energiplan som evnar å ta vare på heilskapen i ein ressurs som er ein verdsomfattande knappleiksfaktor, spesielt den fornybare, men inntil vidare får vi sjå på sakene enkeltvis. Eg vil til slutt ta opp Framstegspartiet sine forslag i saka.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Som også representanten Snorre Serigstad Valen var inne på, har vi miljø i Trøndelag, og vi har miljø i Rogaland. Nettverkssamarbeid om biogass var jo nemnt, som har ressursar i form av gjødsel, som kunne brukast til ein slik produksjon. Desse anlegga kunne jo arrangerast som pilotanlegg, og dei ville gitt oss verdifull informasjon, både i forhold til kostnader, produksjon, produksjonsmåte osv. Men så langt ser det ikkje ut til å ha vore mogleg å få plass ei støtteordning for å få opp desse anlegga. Ser statsråden nytta av å stimulere til slike pilotanlegg, slik at ein får lyfta kunnskapen og moglegheitene for å kunne få på plass ein produksjon som både er økonomisk og på andre måtar drivverdig, og som vil hjelpe bøndene til å foredle gjødsel, og også lyfte opp biogass som ein ressurs for bil og buss og andre køyretøy?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Samarbeid er å gi og ta. Spørsmålet er om dette verkeleg er den hjørnesteinen i SV som det er umogleg å flytte på. Representantar frå alle parti, unnateke SV – og statsråden er visst aleine frå det partiet i salen – har teke til orde for at lokaldemokratiet skal få eit visst armslag. Sjølv har eg besøkt ein kommune i Nordland der eg fekk sjå eksempel på korleis ein lokalt handterer scooterkøyring – då lagt etter plan- og bygningslova – med høyringsrundar der alle kunne få lov til å kome med sine synspunkt på korleis dette skulle gjerast. Ein blei samd om ei løype og ei løysing som alle syntest var grei – og det har fungert. Det har fungert i mange år, og ein har berre gode erfaringar med det. Spørsmålet er då: Kvifor ikkje gi ei avklaring i ei sak som er meir enn overmoden for ei avklaring? Det vi opplever i dag, er at statsråden frå SV ikkje er villig til å gi lokaldemokratiet spelerom, men er villig til å bryte lovverket – for forsøkslova er heilt tydeleg på kor lenge forsøka skal vare. Ein ønskjer på ein måte ikkje å rippe så veldig mykje opp dette. I frykt for å øydeleggje for dei kommunane som er inne i forsøksordningar, og der dette fungerer godt, lèt ein vere å setje trykk på det. Men det er eit faktisk forhold at lovverket er brote – ein klarer ikkje å kome til ei avklaring og å få dette regulert på ein ordentleg og skikkeleg måte. Lat no denne saka få ei løysing til glede og nytte for lokaldemokratiet, for funksjonshemma, ikkje minst, og sist, men absolutt ikkje minst, for fornufta si skyld – og slik eg ser det no, er det SV, og SV aleine, som står i vegen for det. Von dess!
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
La meg først få lov til å rette en stor takk til forslagsstillerne, som reiser en viktig problemstilling. Som saksordføreren og andre talere før meg har vært inne på, handler denne saken om både miljø, etikk og ressursbruk. Men jeg vil også trekke frem noe som ikke har vært nevnt til nå, at det handler om holdninger. Det handler om hver enkelt av oss, og holdninger er noe som ikke kan vedtas. Det er likevel viktig at vi som politikere sender et signal til alle forbrukere der ute om at vi har et klart mål om å redusere kasting av mat som kunne vært spist. Så kommer vi ikke utenom at noe mat alltid vil bli kastet, selv om vi må ha et mål om at betydelig mindre mat skal kastes. Da er det viktig at den maten som må kastes, går til å produsere f.eks. biogass. I Oslo har man en sortering av matavfall som gjør at det matavfallet som husholdningene kaster, blir en ressurs og omdannes til drivstoff. Så var saksordføreren også inne på at det synes spesielt i et globalt perspektiv at vi kaster så mye mat i den rike delen av verden, samtidig som mange sulter i fattige land. Det er jeg helt enig i. Hovedproblemet mener jeg er at verdens fattige land ikke får ta del i den globaliseringen som har bidratt til at vi har hatt en så positiv utvikling som vi har hatt de siste tiårene. Vi har i den rike del av verden en landbrukspolitikk som bidrar til en overproduksjon av matvarer, og den overproduksjonen dumpes så på verdensmarkedet og bidrar til å undergrave den produksjonen av mat som fattige land kunne hatt. Det er en dobbel utfordring ved at de fattige landene på den ene siden ikke klarer å bygge opp en egen landbruksproduksjon på et område hvor de kunne vært konkurransedyktige på det internasjonale markedet. Da går de glipp av viktige eksportinntekter, som igjen kunne ha bidratt til positiv utvikling i landene deres. På den annen side gjør dette også at de ikke klarer å ha produksjon nok til å fø sin egen befolkning. Det betyr at det uetiske i dette perspektivet er de rike landenes landbrukspolitikk, som bidrar til både overproduksjon, kasting av mat og å undergrave fattige lands evne og initiativ til å forbedre egen matproduksjon. Så er det slik at Norges produksjon i det store og hele ikke utgjør den store forskjellen, og den er kanskje i større grad motivert av distriktspolitikk. Men vi får håpe at det smørberget som markedsregulator og smørprodusent TINE har trukket tilbake fra markedet nå i det siste, nemlig det smørberget som ble importert da TINE ikke selv klarte å produsere, ikke havner i avfallsdunken, men at det sendes tilbake og kommer til nytte for noen. Det virker jo meningsløst at man ikke skal kunne selge det smøret som har vært importert, men at det rett og slett skal kasseres. Opposisjonen har fremmet en del forslag som vi håper at regjeringen vil vurdere, ikke minst i forbindelse med den avfallsmeldingen som er på trappene. Dermed tar jeg opp forslag nr. 4.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
Statsråden har vært veldig positiv til representantforslaget, det er bra. Gjennom sitt innlegg og svar på forrige spørsmål har han i og for seg vært inne på flere av de momentene som mindretallet tar opp i sine fire forslag. Spørsmålet er hvorfor ikke et samlet storting kan stille seg bak de forslagene som er fremmet.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
I NOU 2012:2, Europautredningen, ble det påpekt at det er et manglende kunnskapsnivå om EU i Norge. Representanten Erling Sande viste akkurat at det er tilfellet. Han trakk frem en rekke myter om EUs landbrukspolitikk, som ikke kan stå ubesvart. Det er riktig at EU i sin tid hadde betydelig overproduksjon av landbruksprodukter. Det er riktig at dette ble dumpet på verdensmarkedet. Det er riktig at dette bidro til å undergrave produksjonen av landbruksprodukter i fattige land. Men det var riktig på 1980-tallet. Siden den gang har EU gjennom en serie reformer bidratt til å endre sin landbrukspolitikk slik at de nå i mye større grad støtter opprettholdelse av kulturlandskap fremfor å støtte produksjon. Dette burde også representanten Erling Sande ha merket seg. Han sier også at det er en motsetning mellom det å eksportere mat fra fattige land og det å bidra til å opprettholde produksjonen av mat til egen befolkning. Jeg vil påstå at representanten tar feil. Vi har sett en rekke eksempler på at de landene i den fattige delen av verden som evner å fornye og forbedre sin produksjon av landbruksprodukter, også er de landene der det ikke forekommer sult i befolkningen, nettopp fordi de har et effektivt landbruk, som bidrar både til at de klarer å eksportere mat, og til at de klarer å fø egen befolkning. Vi vet at vanstyre og korrupsjon i en god del land bidrar til å undergrave det potensialet som mange land har. Zimbabwe er et veldig godt eksempel på dette, et land som i sin tid var Afrikas kornkammer, men som nå er et land som er helt avhengig av import av mat for å fø egen befolkning. Da Zimbabwe var den store produsenten av landbruksprodukter i Afrika, var det heller ingen sult i eget land, samtidig som de hadde vesentlig eksport, som bidro med store inntekter til samfunnet der. Jeg tror representanten Sande er nødt til å oppdatere seg litt, både på hva EU bedriver, og på den internasjonale landbrukspolitikken. Det er jo ikke slik at EU nå har vinsjøer og smørberg. Det er TINE som nå sitter på et stort berg av utenlandsk smør, som jeg håper ikke havner i søpla.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
Til representanten Serigstad Valen: Jeg har ikke kritisert norsk landbrukspolitikk. Jeg har bare påpekt at TINE har et smørberg, som jeg håper de ikke skal kaste. Når det gjelder Bill Clinton, bør han beklage, men han bør beklage den subsidiepolitikken som man fører i USA, som er et av hovedproblemene for verdens fattige land. Når representanten Serigstad Valen sier at eksportsubsidier er ille, mens tollvern er bra, må det nyanseres. Norske eksportsubsidier går til å subsidiere Jarlsberg, som selges i England og USA, ikke i fattige land i verden, så det har i og for seg ikke så veldig stor betydning for dem. Derimot bidrar vårt tollvern til å holde fattige produsenter ute av vestlige markeder. Det er et problem. Norge er et lite land, så det har ingen stor betydning i en global skala, men det at den rike delen av verden holder seg med tollvern og tollmurer og proteksjonisme, som bidrar til at fattige land som har evne til å selge, ikke får det til, er et problem.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
Jeg merket meg at statsråden sa at han «tror» det er 2012 han snakker om. Men han er altså ikke helt sikker, og det skal salen merke seg. Noe som ikke har blitt nevnt så mye i denne debatten, er at biogass har en svært gunstig effekt på lokal luftforurensning, sammenlignet med andre biodrivstoff og andre fossile drivstoff. Biodiesel har en veldig gunstig klimaeffekt, men sammenlignet med biogass er biogass langt bedre for det lokale klimaet. Derfor er det så viktig at vi nettopp satser på biogass i transportsektoren, hvor det både kan ha en effekt for det globale klimaet og – ikke minst – en effekt for det lokale miljøet i store byer. Oslo har derfor bestemt seg for å bygge et eget biogassanlegg. De prosesserer husholdningenes matavfall på et anlegg utenfor Oslos grenser, og bruker det som biogass på bussene og avfallsbilene i byen. I tillegg produserer man biogass basert på kloakkslam fra anlegg i Oslo. En av grunnene til at Oslo kommune har bestemt seg for å bygge sitt eget biogassanlegg og at ikke private har tatt den oppgaven, er at det er mye usikkerhet rundt rammevilkårene for biogass. Det er jo ikke naturlig for en kommune å bygge et industrianlegg som har samme kompleksitet som et aluminiumsverk. Det hadde vært bedre overlatt til private krefter. Men bl.a. fordi statsministeren og statsråden i denne sal har stått fast på at det i nær fremtid skal innføres full veibruksavgift for alle typer biodrivstoff, er det for stor usikkerhet for private aktører til at de tør å gå inn i dette markedet. Derfor har det offentlige – i dette tilfellet Oslo kommune, ledet an av Høyre og også Fremskrittspartiet som satt i byrådet da denne beslutningen ble fattet – gått foran og bygget et biogassanlegg. Så det signalet statsråden og statsministeren har sendt, bidrar til å skape så stor usikkerhet om denne næringen at vi ikke får utløst det potensialet som ellers kunne vært utløst. Det er svært uheldig, og det står i et ganske spesielt lys med tanke på hva som er sagt, både fra statsråden og fra medlemmer fra regjeringspartiene om hvor fantastisk dette drivstoffet kunne vært, og hvor mye vi skal satse på det i fremtiden, når man på den andre siden bidrar til å undergrave det samme drivstoffets potensial gjennom signaler sendt fra denne talerstolen.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
Jeg har merket meg at statsråden var veldig klar og tydelig på at klimameldingen kommer senest i juni 2012. Det er godt å høre ettersom Heidi Sørensen, hans statssekretær, uttalte til Dagsnytt 18 for ikke så lenge siden at hun ikke kunne garantere at den kom i juni 2012. Da tar vi statsrådens ord for at det er hans ord som gjelder i denne saken. Så sier statsråden at han ikke har sendt noe annet signal enn at han har vært positiv til biogass – og det er riktig. Han sendte ikke noe annet signal enn at han var positiv til annengenerasjons biodrivstoff heller, og han dro til Fredrikstad og åpnet et nytt dieselanlegg der bare noen måneder før han var med på å innføre rammevilkår som gjorde at den samme virksomheten måtte stenge. Regjeringen bidro også med midler til Norske Skogs anlegg for biodieselproduksjon, og det samme skjedde med dem: De måtte stenge på grunn av de rammevilkårene som regjeringen da innførte like etterpå. Når statsråden sier at han ikke har sendt noe annet signal enn at han er positiv til biogass, må han også huske på at regjeringen har sendt et klart signal om at all slags drivstoff, også biodrivstoff, skal få den samme veibruksavgiften. Spørsmålet er bare når den kommer. Den usikkerheten gjør at private krefter ikke tør å satse tid, kapital og ressurser på dette, og det er et problem dersom vi skal utvikle denne industrien videre. Den kommer ikke til å utvikle seg ved offentlig innsats alene. Vi trenger at private engasjerer seg i dette, og da trenger vi forutsigbarhet fra regjeringen. Som representanten Meling var inne på, har Høyre bedt om en gjennomgang av drivstoffavgiftene, nettopp fordi man ønsker å ha langsiktighet og forutsigbarhet for de miljøvennlige alternativene som vi vet trenger noe tid på å få kostnadene ned. Den gjennomgangen ble varslet i forbindelse med statsbudsjettet i høst. Den kom ikke likevel. Nå håper vi den kommer i forbindelse med revidert – det gjenstår å se. Men vi har altså ventet i over et år på en gjennomgang av drivstoffavgiftene, og det kan da ikke være så vanskelig å komme med klare signaler som gjør at næringslivet vet hva de har å forholde seg til. Vi kommer verken til å klare å møte klimautfordringene eller lokalmiljøutfordringer som vi har i Norge, uten at vi har næringslivet med på laget.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-03-20:
Bare for å gjøre det helt klart: Høyre er helt enig i at det må være en grense for hvor lenge fordeler skal eksistere for ulike teknologier. Problemet nå er jo at regjeringen har varslet at det vil komme, uten å si noe om når. Det skaper en enorm usikkerhet for de aktørene som er involvert i dette, og gjør at folk sitter på gjerdet. En annen utfordring med dette er at kommuner som vurderer f.eks. å kjøpe nye busser, da vil kjøpe konvensjonelle busser og låse inn den investeringen og den teknologien med eksisterende diesel- og bensinbusser, uten å vurdere å gå for bioalternativer. Det er en utfordring, fordi da låser man inn deres flåter for mange, mange år fremover. Når det gjelder elbiler, har jo regjeringen der også kommet med signaler. Stadig kommer det nye signaler fra Finansdepartementet om at fordelene skal opphøre. Vi vet bare ikke når. Det er klart at det virker svært uheldig på dem som skal kjøpe biler, dem som skal importere biler, og dem som skal ta dem i bruk.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-20:
Takk til statsråden for hyggelig omtale av vårt forslag. Statsråden hadde tre stolper – holdninger, jobbe internasjonalt og jobbe nasjonalt – og han hadde en hyggelig omtale av ForMat, som er næringslivets eget initiativ her. Jeg deler statsrådens poeng, at dette ikke er noe lett arbeid, men et nødvendig arbeid. Statsråden sier i sitt brev til komiteen at regjeringen vil komme tilbake til saken når de behandler avfallsmeldingen, og han sa i sitt svar til Astrup nå at det er retningen som er viktig, at den må være klar, og at det kanskje er viktigere enn måltall. Mitt spørsmål til statsråden går på dette i forhold til det arbeidet som er i EU, for EU jobber nå med om de skal sette seg måltall. Vil avfallsmeldingen som regjeringen presenterer for Stortinget i løpet av høsten, inneholde den diskusjonen som pågår i EU?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-20:
Debatten om endringer i motorferdselsloven har blitt en årlig foreteelse i stortingssalen om våren med den rød-grønne regjeringen. Jeg tror det er den sjuende debatten jeg er med på i min stortingskarriere, men jeg tror ikke dette er en tradisjon som bør fortsette inn i evigheten. Saken om motorferdsel i utmark er et klassisk eksempel på hvordan regjeringen håndterer saker med store interne stridigheter. Det gjøres veldig lite. Enkeltpersoner eller bedrifter i dette landet som er så uheldig å være opptatt av en sak som splitter regjeringspartiene, enten det er klimasaken eller som nå, motorferdselloven, må pent lære seg å vente til denne regjeringen kanskje trer av og overlater styringen til andre. Motorferdsel i utmark innebærer en avveining mellom ulike hensyn – på den ene siden folks ønske om fred og ro når man ferdes i naturen, beskyttelse av dyreliv og sårbar natur mot skadelig støy og skader, og på den andre siden behovet for nyttetransport til områder i utmark, turisme, muligheter for funksjonshemmede for rekreasjon og tilgjengelighet til naturområder. Det innebærer også en avveining mellom kommunalt selvstyre og retningslinjer for nasjonalt miljøvern. I perioden 2000–2005 ble det gjennomført et forsøksprosjekt med utvidet lokalt selvstyre i åtte utvalgte kommuner. Dette var det Bondevik-regjeringen som satte i gang. De kommunene som har vært med i prosjektet, har hatt anledning til å etablere både turistløyper og rekreasjonsløyper. Alle kommunene har det til felles at det bare er marginale deler av kommunenes areal som har blitt regulert med mulighet for snøscootertrafikk i medhold av regelverket for prøveprosjektet og det lokale planverket. Forsøket ble avsluttet i 2005, og vi har fått en evaluering fra Norsk institutt for naturforskning, som på oppdrag fra Miljøverndepartementet gjorde denne evalueringen. Disse evalueringsrapportene er ikke lagt fram for Stortinget. I 2009 ble det gjennomført noen forskriftsendringer som bl.a. utvidet adgangen til bruk av motorkjøretøy til næringsformål i utmark. Men et helhetlig forslag til nytt motorferdselregelverk har så langt ikke vært fremmet for Stortinget, til tross for at noe har vært ute på høring. Dersom regjeringen har til hensikt å følge opp Soria Moria II-erklæringen, begynner det å haste, for der står det: «Regjeringen vil fullføre gjennomgangen av lov om motorferdsel i utmark.» Kristelig Folkeparti støtter forslag nr. 1 som er fremmet i denne saken, og håper at neste gang vi debatterer motorferdsel i Stortinget, er det på bakgrunn av et helhetlig nytt forslag som er fremmet av regjeringen, og at vi ikke neste vår – i 2013 – nok en gang må ha et representantforslag fra opposisjonen på denne saken.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Man må ta utgangspunkt i at Mattilsynet er satt til bl.a. å beskytte forbrukerne – og det er i utgangspunktet en bra og riktig ting, det er jeg helt sikker på at vi er enige om – mot mat som kan være dårlig, som kan gi helseskade, som kan ha negative miljøeffekter, osv. Ja, jeg tror det er fornuftig med en dialog med Mattilsynet for å se på alle disse merkesystemene for å finne noe som er bedre tilpasset – at vi beholder den beskyttelsen av forbrukerne som er avgjørende, men har systemer som gjør at mat som reelt sett ikke er dårlig, blir spist.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Regjeringspartiene er positive til alle tiltak som er i forslagene fra opposisjonen – med forbehold om at det er et eller annet i farten jeg glemmer – de peker i riktig retning. Jeg er dog noe skeptisk til å erklære tallmål på dette området før vi er rimelig trygge på at vi kan nå slike tallmål. Det å etablere mål som man ikke når, bidrar ikke til økt tillit til Stortinget og til at vi får gjennomført dem, men retningen må være veldig klar. Til syvende og sist er det jo begrenset hva staten kan gjøre her. Det er hva næringsdrivende og næringslivet selv gjør i kombinasjon med forbrukernes vilje til å endre adferd, som vil gi oss resultater. Det er en kombinasjon av stat, næringsliv og alminnelige holdninger, som også Astrup var inne på. Jeg tror vi skal være litt forsiktige med å erklære tallmessige mål før vi vet at vi i rimelig grad kan nå dem.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Ja, den diskusjonen som pågår i EU, må reflekteres i avfallsmeldingen. Dette er et område hvor vi kan oppnå en god del nasjonalt, men til sjuende og sist er det en del av et større hele, hvor vi vil oppnå mer sammen med andre. EU har tatt flere bra initiativer. De har et initiativ om ressurseffektivitet, som går rett inn i dette: Vi behøver ikke alltid bruke mer av ting, vi kan bruke tingene på en mer effektiv måte og få mer ut av mindre. Dette er et av de største initiativene som miljøkommissær Potocnik har tatt, og som vi forsøker å koble oss tettest mulig opp til. Men også en europeisk avfallspolitikk er selvsagt noe som må omtales i en stortingsmelding om dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Svaret på det er i korthet ja. Som jeg sa, gis det jo allerede støtte gjennom Enova til en rekke tiltak på dette området. Det er selvfølgelig fordi vi anser det som fornuftige tiltak som vi ønsker å støtte. I klimameldingen vil vi selvfølgelig se på om det er behov for ytterligere støttetiltak på dette området. Det jeg er helt sikker på at representanten og jeg er enige om, er at det ikke vil være fornuftig om jeg går rundt og peker på akkurat hvilke prosjekter som skal være støtteberettiget. Det er vel også noe av det som nettopp har vært kritisert i den senere tids offentlige debatt. Det må være på et faglig grunnlag, på basis av støtteordninger, de beste prosjektene blir valgt ut.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Jeg tror ikke representanten blir veldig overrasket hvis jeg svarer det jeg nå har svart 10 000 ganger i veldig mange sammenhenger: Klimameldingen kommer i juni, senest. Den kan tenkes å komme før, men den kommer i juni. Da vil vi se på dette også. Nå er det jo ikke sånn at pris er et spørsmål man kan behandle som sekundært, eller ikke viktig. Pris er veldig viktig, for vi har jo det synet – det deler også Høyre – at vi ønsker en mest mulig kostnadseffektiv klimapolitikk. Da må man vurdere støtte til biogass og støtte til andre ting som kan redusere klimagassutslippene, og støtte til andre tiltak som også kan ha andre effekter. Så prisen er viktig. Det er grunnen til at en må se dette i en sammenheng – en må se på støtte til dette opp mot andre ting en også ønsker å støtte. For øvrig er jeg enig i at dette er et overmodent felt. Jeg er glad for at Høyre har tatt opp dette. Det er viktig, og det er et felt der vi i Norge kan gjøre masse i årene framover.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Jeg tror vi snakker om 2012, ja.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Jeg klarer ikke med min beste vilje å se at det er sendt noe annet signal enn at biogass er en energiform som er veldig positiv, som er miljøvennlig, og som vi håper å få såpass ned i pris at den kan ha en bred anvendelse. Når jeg ba om ordet, var det fordi en i disse tider bare må passe på at noe som var et forsøk på en selvironisk kommentar, ikke må få festet seg som om det skulle være en etablert sannhet. Jeg forsøkte å være litt selvironisk på basis av når klimameldingen kommer, og hvis det overhodet er noen tvil: Den kommer, senest i juni 2012!
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Vi er jo nå over på et tema som er litt i ytterkanten av biogass. Men la meg likevel svare på dette, for det er viktige problemstillinger som Astrup tar opp. Nå er det riktignok han som skaper tvil om det ved å hamre på dette, men la nå det være. Jeg tror alle forstår at man trenger et introduksjonstilbud hvis man ønsker å innføre elektriske biler og også biler som går på betydelig grad av biodrivstoff i Norge. Så kommer diskusjonen om hvor lenge det introduksjonstilbudet skal vare. I det øyeblikk alle bilene i Norge er elektriske, er det klart at det er en helt annen situasjon. For eksempel er det sånn at man kan vanskelig tenke seg at alle biler skal ha fortrinnsrett i kollektivfelt. Det kan noen ha. Hvor det skjæringspunktet er når det er så mange at de ikke lenger kan ha fortrinnsrett i kollektivfelt, er ikke godt å si. Jeg tror forutsigbarhet her er en nøkkel – som Astrup også sier. Jeg tror at det kunne være fordelaktig å knytte dette til bestemte, klare parametre, altså til så og så mange solgte biler, til så og så stor prosentandel av markedet, eller til andre ting som gir forutsigbarhet både for dem som selger f.eks. elektriske biler, og for dem som skal kjøpe dem. I dag er Norge det bransjen selv kaller et elbilparadis. De har ønsket å ha med meg på turné eller andre steder i verden, til den russiske Dumaen og andre steder, for å fortelle om alle de flotte ordningene vi har i Norge for å få elbiler raskt inn på markedet. Derfor har vi solgt flere elbiler i Norge enn de aller, aller fleste steder. Når overgangen kommer fra at man har introduksjonstilbud, lavere avgifter, fortrinnsrett i kollektivfelt og andre fordeler for å komme inn på markedet, til at man har lyktes så bra med å få det inn på markedet at disse fordelene ikke lenger kan eksistere fordi de er blitt mange – eller kanskje vi til og med lykkes med å få det til å bli den dominerende bilformen i Norge – er ingen eksakt vitenskap. Men den beste måten å sikre forutsigbarhet på i dette vil være å lage systemer for når man fjerner de fordelene. Jeg tror også Høyre vil være enig i at på et eller annet tidspunkt når man et sånt punkt, så her er det ikke noen partipolitisk uenighet, slik jeg kan bedømme det. Men dette er temaer som vi kommer tilbake til i klimameldingen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, vil vi nå se på ordninger for hvordan kommunene kan få større innflytelse på scooterdriften. Det vil være en del av den debatten som vi nå vil ha, og som vi på et senere tidspunkt vil legge fram forslag til for Stortinget. Men interpellanten går helt utenom det som var hovedanliggendet mitt: Er det slik at Fremskrittspartiet ønsker sammenhengende scooterløypesystemer i Sør-Norge, hvor man kan kjøre over titalls mil, hvor det nesten sikkert vil være umulig å si at utlendinger ikke kan delta, og hvor man i hvert fall vil få en helt annen form for friluftsliv? Er det slik at Fremskrittspartiet ønsker dette? Det er i alle fall sikkert at et stort, stort flertall av befolkningen ikke ønsker det. Dette er partiet som skryter av å være et parti for folk flest, og det skulle være interessant å vite om Fremskrittspartiet ønsker det. Skal jeg kunne sette meg på hytta mi i Gudbrandsdalen, kjøre på påsketur rundt i Rondane og komme tilbake igjen samme dag?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Jeg har systematisk svart på de spørsmål som er blitt stilt fra opposisjonen, men det må også være anledning til å avkreve opposisjonen svar på de mest sentrale spørsmålene i denne debatten. Det mest sentrale spørsmålet i denne debatten er om man ønsker sammenhengende nett for rekreasjonskjøring. Jeg ser veldig positivt på det forsøksprosjektet som er gjort i Vinje og andre kommuner. Kan vi finne måter å avgrense dette på, slik at vi får den samme effekten som i Vinje, vil jeg se veldig positivt på det. Min oppfatning er at det store flertallet av befolkningen – og jeg vil utfordre Stortinget til å være med i den tenkningen – er skeptisk til å få et Finnmark-system. I Finnmark er det kommunene som selv har tatt beslutningene, men det har altså medført et sammenhengende løypesystem – det samme har man i Sverige – som jeg tror veldig få ønsker i fjellområdene i Sør-Norge f.eks.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-20:
Evalueringen vil selvsagt bli lagt fram i tilknytning til de forslag som regjeringen vil presentere i denne saken. Jeg gjentar, i og med at det er opposisjonen som har fremmet denne saken, at det også er interessant å vite ikke bare hva opposisjonen kritiserer regjeringen for, men hva opposisjonen selv ønsker. Jeg har hytte i Sør-Gudbrandsdalen. Hvis det blir et sammenhengende løypenett i Gudbrandsdalen, vil det ikke være noe som helst problem på en strålende solskinnsdag i påsken å sette seg på scooteren på Tretten, kjøre opp til Rondane og komme tilbake igjen på dagen. Det ville være hyggelig for meg, men det vil samtidig ha en rekke negative effekter, som jeg tror ganske mange ikke ønsker, nemlig en motorisering av fjellheimen i Norge og en helt annen og ny type friluftsliv, som jeg i hvert fall konstaterer at det store flertallet av befolkningen i gallup sier de ikke ønsker, og som jeg egentlig heller ikke tror at stortingsflertallet ønsker. Da må vi kunne ha en dialog om hvordan vi kan få til den positive effekten fra f.eks. Vinje, og noen andre kommuner, uten å få den negative effekten som få vil ha.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-03-20:
Som jeg sa i mitt innlegg, er dette et område som er overmodent for en videre satsing, og det bærer debatten i dag også veldig preg av. Alle er positive. Det eneste negative en på en måte kan finne, er dette priselementet, som fordrer et offentlig tilskudd for at dette skal komme på skinner. Så sier statsråden i sitt innlegg at ingen er tjent med at en satsing på biogass tas ut som et eget element fra klimameldingen, som vi har ventet på ganske lenge. Jeg håper selvfølgelig at den kommer i løpet av våren. Men et område som er så overmodent, og som har så mange positive effekter ved seg, var det viktig å legge på bordet en strategi for. Det mener vi i hvert fall fra Høyres side. I forbindelse med at en nå relaterer biogasstrategi opp mot klimameldingen, er det jo fristende å spørre når vi da kan forvente å få denne klimameldingen, om den nå kommer før sommeren.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-03-20:
Det var fint å få klarhet i at det var juni 2012. Selv om vi er blitt vant til å vente på denne klimameldingen, hadde vi kanskje tålt et år til, men jeg er litt usikker på om klimaet og klimautfordringene tåler det. Så vi får håpe at den er rett rundt hjørnet. Jeg har lyst til å si at det initiativet som er tatt av Oslo kommune når det gjelder å ta i bruk biogass, er veldig bra. Fredrikstad har også blitt nevnt, og det er også andre deler av landet som arbeider med denne typen prosjekter. Men det er klart at skal vi få til økt bruk av biogass, forutsetter det et forutsigbart og langsiktig avgiftsregelverk i alle ledd av verdikjeden. Biogass egner seg spesielt godt som drivstoff til kjøretøy som busser, taxier, laste- og renovasjonsbiler, men det egner seg også for kommuner og firmaer som har flåter av mindre kjøretøy. En av hindringene for større bruk av biogass til transportmidler er jo dagens avgiftsregime – særlig engangsavgiften. Aktuelle kjøretøy for biogass er tyngre enn tilsvarende bensin- og dieselbiler på grunn av tunge gasstanker. Dette øker engangsavgiften. Når avgiften på hybridbiler skal fastsettes, utelates vekten av motor og batteripakke. Noe tilsvarende kunne også vært gjort for kjøretøy som går på gass. Videre blir gassbiler av noen størrelse – biler som kan gå både på biogass, naturgass eller bensin, avgiftsbelagt etter CO2-komponenten på bensin, selv om det for den enkelte bileier alltid vil lønne seg å bruke gass. Likevel blir altså denne avgiftsbelagt som om den gikk på bensin. En gjennomgang av avgiftssystemet bør altså være en del av en helhetlig strategi for økt produksjon og distribusjon av biogass. En slik gjennomgang var det opprinnelig lovet skulle komme i statsbudsjettet for 2012, men også denne er utsatt til statsbudsjettet for 2013 – dessverre.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-03-20:
Nå har jeg som saksordfører hatt en innledning på 5 minutter der jeg har sagt en del om denne saken. Men når representantene Skumsvoll og Lødemel kommer med sine ytringer om at alle er imot statsråden – i hvert fall var det det Skumsvoll sa – synes jeg egentlig det er å dra det for langt. Jeg synes vi egentlig har hatt en god debatt med meningsutvekslinger. At det er nyanser og litt forskjellige oppfatninger mellom partiene i regjering – om det nå er denne regjeringen eller andre regjeringer som har sittet – har det vel vært til enhver tid. Jeg synes dette er en viktig sak å diskutere, så vi kan komme oss videre. Det kan heller ikke være noen sensasjon, for det står i Innst. 216 S: «Komiteen vil understreke at saken har tatt tid,» – den har det – «og imøteser at gjennomgangen av lov om motorferdsel i utmark fullføres.» Det har vært en veldig bred enighet om det. Så er det også sånn, som representanten Kåre Simensen sa, at man har mulighet til å komme videre med denne saken. Og det har vært et bra trykk på den. Jeg er rimelig sikker på at statsråden, som har blitt beskyldt for både det ene og det andre, er villig til å være med på å gå noen runder, sånn at man kan få til en best mulig løsning, bl.a. for distriktene, når det gjelder motorferdsel i utmark. Det er jeg rimelig sikker på. Jeg synes det er viktig å ha det med i debatten. Jeg vil til slutt si følgende: Det er vel ingen som har sagt – det jeg har hørt i alle fall – at det skal være fritt fram og frislepp. Dette skal foregå i regulerte former. Jeg er sikker på at vi skal klare å løse det på en best mulig måte. Som jeg sa i mitt forrige innlegg, har vi hatt mange store saker som vi har løst, bl.a. var jeg inne på forliket om rovvilt, og jeg er sikker på at vi også skal løse denne saken og komme noen skritt videre.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Fra regjeringen hører vi ofte at det er viktig å styrke lokaldemokratiet, gi lokalpolitikerne flere oppgaver. I dette tilfellet synes jeg det er det motsatte som skjer. Håndteringen av loven om motorferdsel i utmark er jo et klart eksempel på at lokalpolitikerne etter departementets syn ikke er gode nok til å ta avgjørelser. Spørsmålet mitt er todelt: Hva er hovedgrunnen til at lokalpolitikerne ikke får bestemme over lovverket som hjemler motorferdselen i utmark i egen kommune? Hvorfor vurderer statsråden og departementet det slik at saksbehandlere i deres eget departement og hos Fylkesmannen er bedre kvalifisert til å håndtere lovverket for motorferdsel i utmark i den enkelte kommune enn de som bor der?