Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Fellesskapsløsningene skal ligge til grunn når det offentlige skal løse velferdsoppgaver innenfor helse, omsorg og arbeid. En av de viktigste oppgavene kommunene har, er det kommunale barnevernet. De barna som trenger ekstra oppfølging på en eller annen måte, må bli sett og få den hjelpen de trenger. Barn som er i en sårbar situasjon, skal være trygge på at samfunnet stiller opp for dem. Vi klarer dessverre ikke alltid det. Jeg blir bekymret når det fortsatt er 70 av landets 430 kommuner som har én eller færre fagstillinger i barnevernet. I noen kommuner har barnevernet en 20-prosentstilling, og de har heller ikke noe samarbeid med andre kommuner. Er det nok, kan vi spørre oss. Med så små stillingsbrøker eller få ansatte vil det kunne gå på bekostning av stabiliteten og kvaliteten i tjenestene for noen av de menneskene som aller mest trenger et godt tjenestetilbud. I mange kommuner har de slått seg sammen i et interkommunalt samarbeid for å få større stillingsbrøker innen barnevernet. Det er fornuftig for å lage fagmiljøer som blir attraktive å jobbe i. Barnevernssaker kan til tider være krevende, og det å sitte alene med de sakene i et lite lokalsamfunn er ikke lett. Ved å ha større fagmiljøer vil kommunene få bedre kompetanse, noe som vil komme alle parter i en barnevernssak til gode. Interkommunalt samarbeid har noen steder resultert i et økende antall saker. Det er ikke nødvendigvis fordi det er blitt flere barnevernssaker over natten, men det kan ha noe å gjøre med at det er lettere å ta kontakt med barnevernet når det er lokalisert i en nabokommune eller det er en ansatt fra en annen kommune man kan henvende seg til, og ikke i en kommune med 1 000 innbyggere hvor ting er veldig gjennomsiktig. Men når det gjelder å få fram saker til barnevernet, har vi fremdeles mye å gå på. De som jobber med barn, har en meldeplikt som går utenfor taushetsplikten. Det er derfor bekymringsfullt at av bekymringsmeldinger som kommer til barnevernet, kommer bare rundt 3 pst. fra barnehagene. Det er viktig at kommunene legger til rette for at det føles trygt å melde fra, og at sakene som blir meldt, blir tatt på alvor og fulgt opp. Rapporten Kostnadsutvikling i det kommunale barnevernet utgitt av Telemarksforskning på oppdrag av KS i 2010 viser at det har vært en realøkning i kommunenes totale nettoutgifter til barnevernet på 24 pst. fra 2002 til 2009. I samme periode har antall barn med tiltak fra barnevernet økt med 35 pst. For å bidra til at barnevernet over hele landet skal kunne gi rett hjelp tidlig til utsatte barn og unge, foreslo regjeringen i statsbudsjettet for 2011 å øremerke 240 mill. kr til en styrking av det kommunale barnevernet. Komiteen viser i sine merknader til den kraftige økningen i antall barn med barnevernstiltak. Komiteen mener denne økningen er foruroligende sett i lys av at gruppen barn i alderen 0–17 år langt fra har vokst like raskt. Komiteen mener derfor det er grunn til å ha en gjennomgang av oppgave- og ansvarsforholdet mellom kommunene og staten på barnevernsområdet, for å få et helhetlig barnevern som ivaretar barnas interesser på en god måte. Komiteen trekker også fram innspillene KS har gitt til det regjeringsoppnevnte panelet som skal se på organisering, innhold og ressursbehov i barnevernet. Regjeringen har styrket overføringene til det kommunale barnevernet, og vil fortsette med det i årene framover. Regjeringen har de siste årene økt bevilgningene og lagt til rette for økt antall ansatte i barnevernet. Vi skal ha full gjennomgang av barnevernet, og regjeringen skal legge fram en stortingsmelding som skal drøfte utfordringene og foreslå nye løsninger. Omorganiseringen av barnevernet ble gjort av den siste borgerlige regjeringen. Av hensyn til barna vil vi selvsagt vurdere dagens organisering, for å finne den organiseringen som vil gi flere barn den hjelpen de trenger.