Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Det er litt synd at forsvarsministeren ikke er her, men jeg holder nå innlegget mitt likevel. Etter forsvarsministerens tale om hvor vel alt står til i det norske forsvar, lurer jeg litt på om han og jeg har den samme virkelighetsoppfatningen. Jeg har fått 5 minutter til å snakke om Forsvaret, og jeg vil følge opp representanten Ellingsen, og spørre: Hva slags forsvar vil vi ha, og hvem skal bestemme? Er det regjeringen, forsvarssjefen, eller er det Stortinget? Jeg snakker mye med folk der ute, og den eldre generasjonen, som fremdeles husker det brukne geværs taktikk fra 1930-årene, spør meg om vi vet hva vi holder på med, og de priser seg lykkelige over at de forhåpentligvis slipper å oppleve igjen den situasjonen som de opplevde da. For det vi har i Norge, blir jo nærmest en parodi på et forsvar, og dette er helt i motsetning til det som forsvarsministeren selv sa. I Marinen har vi fem fregatter, og bare én og en halv av dem er bemannet. Jeg er redd det kan bli vanskelig å seile den halve, så det betyr at Norge i realiteten har én operativ fregatt. Når det gjelder bemanningen på ubåtene, er vel situasjonen om mulig enda verre så lenge vi har én maskinsjef til å betjene samtlige av våre ubåter. MTB-ene blir ikke ferdige, så da har vi ikke dem heller. Når det gjelder Luftforsvaret: F-35-flyene drøyer stadig lenger ut i tid, og blir stadig dyrere. Men det er aldri så galt at det ikke er godt for noe – for vi har ikke flyteknikere heller. Materiellet er gammelt og utgått på dato. Sikkerheten til våre mannskaper i Luftforsvaret er dalende, bokstavelig talt. Helikoptrene som brukes i Afghanistan, duger knapt til å transportere soldater og i alle fall ikke til å gå inn i skarpe oppdrag. I tillegg driver man rovdrift på personell innad. Hæren har store frafall i de sektorene hvor det kreves teknisk utdannelse, og uten teknisk personell går Forsvaret i stå. Avdelingsbefal må slutte i en alder av 35 år. Vi har et heimevern som ikke lenger fungerer optimalt, og som forsvarssjefen ønsker å redusere ytterligere. Kompetansen forsvinner fra Forsvaret – og hva blir det igjen da? Kompetansen som Forsvaret har lagt så mye resurser ned i – menn og kvinner som kan mye, og som i utgangspunktet var villige til å kjempe for folk og fedreland – søker seg over i privat sektor. Det er ikke rart, spør du meg, når det siste nye nå er at man snakker om å senke både lønn og gradsnivå. Det blir ikke mye forutsigbarhet av det. Taperen blir det som skulle forsvare oss mot en ytre fiende. Vi håper kanskje på hjelp fra allierte, men vil de komme? Vi vet at når det er indre uro i et land, trenger man en ytre fiende for å samle seg. I Russland er det en gryende indre uro, det burde bekymre oss alvorlig. Hva har vi egentlig å forsvare oss med? Er det sånn at hvis vi ikke hadde inngått forpliktelsene i NATO, hadde vi ikke hatt noe eget forsvar lenger? Realiteten er vel at med de operative styrkene vi har i utlandet, og med mangel på kapasiteter i Norge, er det svært lite igjen. Fremskrittspartiet har i alle år kjempet for å styrke Forsvaret, være i forkant. Nå er det vel dessverre bare å erkjenne at Forsvaret aldri har vært svakere. Det skyldes selvsagt ikke de menn og kvinner som gjør og har gjort en formidabel innsats både her hjemme og rundt om i verden. Det handler om den politikken som blir ført. Det handler om en forsvarsminister og en forsvarsjef som ser ut til å kjøre hele forsvarsevnen vår rett i grøfta. Det toppet seg for meg her forleden dag da jeg kunne lese at tidligere forsvarsminister Faremo nærmest hadde lurt Stortinget til å tro at man hadde oversikten over veteranene og hvem som hadde tjenestegjort hvor og når, og hvem som slet med skader eller psykiske reaksjoner etterpå. Det viste seg altså å ikke være riktig. Men jeg har store forhåpninger til den nye forsvarsministeren, at han tar grep og får orden på mangler og feil, og ikke minst at han informerer Stortinget på dertil egnet måte – som det heter – når det er behov for det. Jeg var skeptisk da utenrikskomiteen og forsvarskomiteen ble slått sammen til én, og jeg er redd for at hvis dette fortsetter, er det ikke mange år igjen før vi bare har en utenrikskomité igjen.