Tina Bru (Høyre), 2016-04-14:
La meg begynne med å takke statsråden for en god redegjørelse, som gir Stortinget et godt utgangspunkt for videre debatt. Det har vært knyttet store forventninger til redegjørelsen og til debatten vi skal ha her i dag. Jeg har ingen grunn til å tro at alle vil være fornøyd med svarene vi får her i dag, og dem vi fikk i redegjørelsen. Men så er det også upløyd mark vi har foran oss. Så antar jeg at jeg også i dag kommer til å få høre påstander om at Høyre og regjeringen ikke gjør nok i klimapolitikken – det har vi for så vidt allerede gjort – at vi venter på EU, og at det haster å komme i gang med tiltak. Da er det godt å vite at det er denne regjeringen og samarbeidspartiene som har forsterket klimaforliket, og som skaper nye virkemidler i klimapolitikken. Avtalen i Paris har forpliktet Norge til nye og høyere ambisjoner enn tidligere. Det er en forpliktelse og et ansvar vi skal følge opp. Store ord er brukt om Paris-avtalen. «Historisk» er vel det som kanskje oftest har blitt brukt. Forventningene er med andre ord enorme til hva avtalen kan lede til. Hva betyr så alt dette for Norge? Flere i denne salen kommer til å fremstille det som at de allerede vet hva det innebærer. Det vil bli sagt at oljekranene må stenges, og at alle nye biler må være nullutslippsbiler før avtalen i det hele tatt er trådt i kraft. Det vil høres ut som om veien til å oppfylle Paris-avtalen er brolagt med forbud, påbud, avgifter og null økonomisk vekst. Slik trenger det heldigvis ikke å bli. Det er ikke til å komme bort fra at svaret på spørsmålet om nøyaktig hva dette innebærer for Norge, det vet vi rett og slett ikke ennå. De som fremforhandlet avtalen, visste det heller ikke. Derfor finnes det et punkt i avtalen om at FNs klimapanel i løpet av 2018 skal utarbeide en spesialrapport om konsekvensene av det nye 1,5-gradersmålet. Hvorfor sier jeg dette? Meningsmotstanderne vil kanskje høre en politiker som vil kjøpe seg tid. Det kan jeg forsikre om at ikke er tilfellet, men det er altså slik at Stortinget har gitt sin tilslutning til en felles utslippsforpliktelse med EU, og at rammeverket for dette vil ha stor betydning for norsk klimapolitikk. Når det er sagt, er det ingen i regjeringen eller blant Høyres representanter på Stortinget som har tenkt å lene seg tilbake og bare vente på denne prosessen. Vi er i gang med å ta Norge inn i det grønne skiftet og på vei mot lavutslippssamfunnet, som gjør at vi kan oppfylle våre forpliktelser i Paris-avtalen. Norge har et svært godt utgangspunkt for å være blant pådriverlandene som går foran og viser at det er mulig å kombinere lavere klimagassutslipp med fortsatt vekst og velstand. Vi har kunnskapen, menneskene, den fornybare energien og en økonomi til å bære omstillingen. Men skal vi klare dette, må vi ha folk med oss. Det må være både lønnsomt og enkelt å velge grønt i hverdagen, og forurenser skal betale. Derfor satser denne regjeringen og samarbeidspartiene på en lang rekke virkemidler som virker positivt på folk og på næringslivet. Vi gjennomfører en historisk satsing på jernbanen, på kollektivtrafikk i storbyene og på gang- og sykkelveier. Dette tilrettelegger for at antallet miljøvennlige reiser går opp, og at klimagassutslippene går ned. Regjeringen og samarbeidspartiene har også forsterket flere elementer i klimaforliket og har overoppfylt innskuddene til klimateknologifondet. Resultatene av denne politikken kan vi se allerede nå. Listen over vedtak om støtte hos Enova er imponerende lesning og viser en bredde i tiltak både blant bedrifter og offentlig virksomhet. Støtte til teknologiutvikling skaper arbeidsplasser, og det er bra for klimaet. Vi går nå i gang med en storstilt satsing på transportsektoren under Enova, og jeg tror vi vil få se gode resultater i tiden fremover både på ladeinfrastruktur for elbiler og spennende nyvinninger i maritim sektor. Klima- og energifondet er ikke det eneste verktøyet i arbeidet med å få ned klimagassutslippene. Det er også blitt bevilget mer penger til tiltak som øker karbonopptaket i skog og myr. Det er pilotordninger innenfor biogass, mer kunnskap gjennom klimagasstatistikk for kommuner og fylkeskommuner, lavere elavgift for skip, og vi faser ut fossil oppvarming i statlige bygg. I sum er dette en aktiv og offensiv klimapolitikk. Det er opposisjonens rolle å være utålmodig og peke på forbedringsmuligheter. Men la oss ikke forsøke å fremstille virkeligheten som noe den ikke er. Vårt internasjonale klimaarbeid høster lovord, og inneværende år er klima- og skogsatsingen på hele 2,8 mrd. kr. Norge går foran. Jeg har nå nevnt tiltak på en lang liste av virkemidler som vil bidra til å nå våre forpliktelser etter Paris-avtalen. Og det vil komme flere. Med samarbeidspartiene følger vi nå opp Grønn skattekommisjon, det kommer en energimelding, en industrimelding og en rapport om grønn konkurransekraft. Det blir med Paris-avtalen som med alt annet her i livet: Man kan velge å se på glasset som halvveis tomt og mene at tiden løper fra oss, og at omstillingen blir fryktelig vanskelig, eller man kan tenke at glasset er halvveis fullt, at vi er godt i gang med omstillingen til lavutslippssamfunnet, og at mulighetene som ligger der, vil skape både vekst og et bedre klima.