Torleif Hamre (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-09:
Debatten i dag blir dessverre ikke helt den vi skulle hatt. Den skulle handle om selve grunnvollen i velferdssamfunnet, om hvordan vi kan utvikle samfunnet slik at det fremmer god helse i befolkningen, om hvordan alle innbyggere landet rundt, fra alle lag og i alle livets faser, skal sikres trygg tilgang til gode helsetilbud tilpasset sitt behov. Helsekapitlet i statsbudsjettet handler om det, og det gjør i høy grad også kommunedelen, som ble debattert under et annet kapittel sist fredag. Nå må vi bruke mye tid på to svært alvorlige saker som virkelig kunne ha fortjent en behandling for seg. Den ene er naturligvis situasjonen for beredskapen i Nord-Norge og skandalen rundt luftambulansetjenestene. Her har vår representant Torgeir Knag Fylkesnes levert et forslag og vil følge opp den saken videre i debatten i dag. Så er det Ullevål-saken og sykehusene i Oslo, som også er en helt usedvanlig stor og viktig sak. Vi skal sørge for at dette historiske valget ikke drukner i alle de andre viktige helsesakene. SVs alternative budsjett peker ut en tydelig hovedretning. Vi ønsker først og fremst å verne og videreutvikle det offentlige helsetilbudet og sørge for at mest mulig av budsjettene styres til bemanning og behandling. Istedenfor at spesialisthelsetjenesten og primærhelsetjenesten – sykehus og kommuner – dytter problemer mellom seg, må begge styrkes for å gjøre god samhandling mulig. Begge trenger et solid løft. Det samme gjelder det forebyggende helsearbeidet. Dette er utgangspunktet for hovedsatsingene våre. Vi gir 2,2 mrd. kr mer til helse fordelt på helsekapitlet og øremerkede satsinger i kommunekapitlet. I tillegg kommer økningen i kommunerammen, som i høy grad også handler om kommunenes mulighet til å gi gode helsetilbud og satse på forebyggende helsetiltak. Mange av utfordringene i Helse-Norge de siste årene skyldes underfinansiering av reformer, kvalitetskrav og omstillingstiltak. Sykehus mange steder i landet sliter med å behandle så mange og så raskt som de skulle, og såkalte effektiviseringskutt og oppsparingskrav tærer stadig mer på driftsmidlene. Vi har sett dette med all tydelighet når det gjelder fødsels- og barseltjenestene, der misnøyen har utløst et opprør landet rundt, og vi ser det ikke minst i nord. Fra Kirkenes sykehus hørte vi sist uke om en alvorlig bemanningskrise som går på pasientsikkerheten løs. Og så er det altså ambulanseflyberedskapen, skapt av en ulykksalig og ideologisk styrt outsourcing, som har nådd et kritisk bunnivå de siste dagene. En hel landsdel opplever utrygghet for helt livsviktige tjenester. Vi vil ha et helsevesen der folk kan stole på at fellesskapet sørger for et trygt helsetilbud for hele befolkningen i hele Norge. Når sykehusene sliter med sprengt kapasitet, går det ut over både pasienter, ansatte og kommunene, som blir presset til å ta en større del av ansvaret enn de er klare for. Det er ikke lenger rom for raushet i systemene, og mange syke og sårbare mennesker som kunne trengt trygghet og ro, opplever å bli hastesendt mellom sykehus, hjem og kommunale mottaksplasser, noe vi også har lest mye om i det siste. Kommunene på sin side strever med å gjennomføre alle de nye lovpålagte oppgavene og samtidig finne midler til bemanning utover et absolutt minimum og kunne satse på forebyggende arbeid. Regjeringen forteller at kommunene har penger nok, kuttlistene i budsjettene ute i kommunene i disse dager forteller en helt annen historie. Derfor vil SV for det første styrke sykehusbudsjettene med 1 mrd. kr utover regjeringens forslag. For det andre får kommunene økte rammebevilgninger, og vi legger inn halvannen milliard til øremerkede helsesatsinger – på rusområdet, der ettervern for mennesker med rusavhengighet må være en integrert del av spesialisthelsetjenesten, og til psykisk helsevern, grunnbemanning, flere hele og faste stillinger, kommunale helsesykepleiere, jordmødre, tannhelsereform og mye annet. Til slutt raskt til Ullevål. For meg som kommer utenfra og så å si er på gjestevisitt i Stortinget, er det helt utrolig at en sak av disse dimensjonene ikke er brakt inn for en grundig behandling og avgjørelse i Stortinget, men legges ut til en byråkratisk behandling i helseforetakene, riktignok med helseministeren med siste hånd på vekta. Kan dette være riktig? Jeg kan ikke forstå det. Jeg kan ikke forstå at det ikke er i Stortinget et slikt spørsmål må forankres. Etter all den kritikken som er kommet fra fagmiljøer, ansatte og byens befolkning, vil jeg virkelig si: Dette kan vi ikke være med på. – Dette skal vi følge opp videre i debatten.