Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-03-27:
La meg starte mitt innlegg med å fortelle en historie – ikke et tenkt tilfelle, men en virkelig historie om et par som giftet seg i 1999. Han var norsk, hadde helsemessige utfordringer, var inn og ut av jobb og kvalifiserte for bostøtte. Hun var innvandrer fra et land utenfor EU-området, og hadde utdanning som ikke kunne brukes i Norge. Situasjonen i 2007 er at de to fortsatt er gift og bosatt i Norge. Han er på attføring. Hun har lært seg norsk, tatt utdanning som hjelpepleier og har full jobb. Familien bor i et rekkehus, og mottar ikke bostøtte i dag. Etter Høyres forslag skulle ikke denne kvinnen ha kommet til Norge. Jeg vil stille to alvorlige spørsmål: Var det feil at disse to fikk familieetablering? Eller sagt på en annen måte: Er det rett å nekte noen familieetablering av økonomiske årsaker? Kristelig Folkeparti mener nei. Mitt andre spørsmål er: Er det rett å se på innvandrere som en belastning i samfunnet? Er ikke denne kvinnen, som jobber i full stilling som hjelpepleier på et gamlehjem, en ressurs for samfunnet? Vårt svar er ja, hun er en ressurs! Kristelig Folkeparti og et stort flertall, alle partier unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, mener det vil være hensiktsmessig å avvente avgjørelsen av forslagene som vi behandler nå, til behandlingen av utlendingsloven, der hele familieinnvandringspolitikken kan ses i sammenheng. Dette er likevel en fin anledning til å diskutere ulike sider ved saken. Forslagsstillerne foreslår strengere vilkår for å hente ektefelle eller et annet familiemedlem til Norge. Sagt med andre ord: Er du kommet i en livssituasjon der du mottar offentlig bistand, som f.eks. bostøtte, får du ikke lov til å hente ektefelle eller gifte deg med et menneske fra en annen verdensdel. I tillegg argumenteres det fra Høyre med at dette er et alternativt tiltak mot tvangsekteskap, som er mer treffsikkert enn en 21-årsgrense. Representanten Kari Lise Holmberg uttalte til Aftenposten 17. november 2006: «Vi avviser av prinsipielle grunner å innføre en aldersgrense for familiegjenforening, men vi tror at vi ved å stille klare økonomiske krav til søkeren, oppnår det vesentlige. Når den som henter ektefelle til Norge må være i jobb og ikke motta stønad, må man samtidig være voksen. En voksen person kan lettere motsette seg press fra familien til å inngå tvangsekteskap.» Kristelig Folkeparti er enig med Høyre i at 21-års aldersgrense ikke er veien å gå når det gjelder tvangsekteskap. Men jeg stiller meg sterkt tvilende til treffsikkerheten i Høyres forslag som vi behandler i dag. Det mener jeg at min historie innledningsvis sier noe om. Dessuten omfatter Høyres forslag ikke bare ekteskap, men også gjenforening med andre familiemedlemmer, f.eks. mindreårige barn. Vi har allerede i dag strenge krav til at herboende har høy nok inntekt til å kunne forsørge en hentet ektefelle eller et annet familiemedlem. For personer som har fått opphold på humanitært grunnlag, stilles det krav til en inntekt tilsvarende en brutto årslønn på rett under 180 000 kr. Enda strengere krav til forsørgelsesevne enn i dag vil ramme allerede utsatte grupper i altfor stor grad. Det vil ramme barn som er etterlatt alene i krigs- og konfliktområder, og barn som er på flukt. I Kristelig Folkeparti vil vi heller vurdere å lempe på disse kravene, ikke gå motsatt vei. Jon Ole Martinsen i organisasjonen Selvhjelp for innvandrere og flyktninger illustrerer dette med følgende eksempel i en kronikk i Dagbladet den 12. mars: «Somalisk kvinne, med 4 barn, befinner seg i en håpløs og usikker tilværelse i en midlertidig flyktningeleir i naboland, ektefelle drept under borgerkrigen. Er i flyktningeleiren sammen med sin eldre mor. Kvinnen klarer å samle sammen nok penger til å komme ut av leiren og til Europa men kun med 2 av barna. Reiser sammen med de 2 eldste, da det er en farefull flukt de skal gjennomføre. Håper å få gjenforening med de andre så fort hun kommer seg til Vesten og forlater de yngste barna sammen med sin mor i flyktningleiren. Flukten ender i Norge, der hun venter på asylmottak og asylprosessen tar 2 år, noe som ikke er uvanlig i disse sakene. Får endelig oppholds- og arbeidstillatelse på humanitært grunnlag, søker så om gjenforening med sine barn.» Dessverre er ikke introduksjonsstønaden tilstrekkelig for å oppfylle underholdningsbidraget, og hun får avslag på søknaden om familiegjenforening med sine barn. Dette er muligens en utilsiktet konsekvens av forslaget fra Høyres side. Men det er en konsekvens som for meg er så alvorlig at jeg ikke kunne ha stemt for forslaget til Høyre.