Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-04:
Pressestabilitet var nødvendig, sa representanten Kvassheim i en tidligere replikk her. Men statsråd Enger Lahnstein har prestert det svennestykke å holde en redegjørelse der pressepolitikken bare ble nevnt i meget knappe, defensive ordelag, der hun gjengav fakta og Stortingets ønske om et utvalg, som hun på sin side hadde fulgt opp. Det skulle jo bare mangle! Ikke noe ble nevnt om kulturtrykket mot Norge, om nødvendigheten av et forsterket engasjement for å bevisstgjøre oss, både vår kultur og, ikke minst, vårt språk. Mediene er en viktig frontlinje i arbeidet for å videreutvikle nettopp vårt demokrati. Det er en kvalitet at det fins aviser i Norge med ulikt verdisyn. Ved at vi har hatt sterke, ulike aviser blir folk faktisk godt informert om hva som skjer innenfor de fleste hovedområder både hjemme og ute. Etermediene kan ikke erstatte nyhetsarbeidet, samfunnsanalysen, samfunnskritikken og den debatten som formidles og følges gjennom avisene. Dette var det nok mange med meg som hadde inntrykk av at Senterpartiets Enger Lahnstein stod for – men det var før, ikke nå. Undersøkelser viser at det er avisene som sikrer at de fleste av oss leser – leser hver dag. Representanten Helleland setter kulturpolitikk og pressepolitikk opp mot hverandre, som om de er motsetninger, som om de ikke er en del av en helhet. Men han har jo rett i at både statsråd Enger Lahnstein og Kristelig Folkepartis Lånke, uansett hva de gir av verbale blomster, valgte å redusere pressestøtten – de foretok faktisk et valg. Jeg skulle ønske at vi hadde en kulturminister som så det som en viktig kulturoppgave for et demokrati å være seg pressepolitikken bevisst. Regjeringen hevder ved å etablere en verdikommisjon at den setter verdier høyt på dagsordenen, men har altså i den samme perioden godtatt en pressestøttereduksjon på 25 pst. Det kan bety dramatiske problemer for mange nr. 2-aviser, og meningsbærende aviser. Samtidig er det lagt opp til en omlegging av avisportoen uten forvarsler. Uansett digitalisering og sammenveving av både kringkasting, TV og Internett må det være en grunnleggende oppgave gjennom stabile fremtidsrettede rammebetingelser å sikre en utvikling av mediene som samfunns- og kulturinstitusjoner, slik at folk sikres et bredt medietilbud med flere kvalitetsmedier, med ulikt verdisyn og ulik geografisk plassering – ikke minst i den globaliserte tidsalder vi lever i, og med det presset på oss hele tiden at vi også skal sikre at vi bevarer og videreutvikler vår egen identitet, slik at det norske skriftspråk kan styrkes i samarbeid med aviser og i samarbeid med andre skriftkulturinstitusjoner. Som jeg har nevnt før, bør statsråden være helt klar her og avvise på prinsipielt grunnlag moms på aviser, gjøre felles sak med Storbritannia og ta saken opp i EØS, slik at man sikrer at nullmoms ikke blir fjernet fra EØS og EU. Vi bør også utvikle statens demokratisk begrunnede annonsepolitikk. Alt dette må man se i sammenheng. Jeg hadde regnet med at statsråden hadde tatt dette opp i sin mediepolitiske redegjørelse, for verdikampen i vår tid foregår jo også på dette kulturområdet. Etter redegjørelsen råder det nok fortsatt stor usikkerhet om hvorvidt kulturministeren har ønske om eller vilje til å gjøre noe for å skape ny optimisme.