Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-02:
Jeg synes det er verdt å begynne med å takke interpellanten for å reise denne debatten. Det er bra at Stortinget bruker tid på det som er et av de virkelig viktige strategiske veivalgene vi skal gjøre i energipolitikken i tiden framover. Denne tanken om et supergrid/supernett i sjø er blitt framført av mange. Det er flere grunner til det – den ene og kanskje mest åpenbare grunnen er at overføringskapasiteten uansett må styrkes. Norden er i ferd med å bli et overskuddsområde. Det er ikke så veldig mange år siden vi diskuterte kraftbalansen i Norge og var bekymret for den – nå er vi i ferd med å bli et overskuddsområde. Og selv om vi skal ha en overgang til elbil, elektrifisere deler av sokkelen og også kanskje legge grunnlaget for ny industri basert på fornybar energi, er det åpenbart at vi må få avsetning for noe av dette overskuddet gjennom å eksportere det. Vi har jo store ambisjoner om å bli store på eksport av fornybar energi for å kunne erstatte bl.a. kull i Europa. Så vil vi få fornybardirektivet om ikke altfor lang tid, og helt uavhengig av hva slags forpliktelser Norge vil ende opp med der, er det klart at det direktivet vil gjøre norsk kraft, fornybar kraft, mer attraktiv, gi den større verdi i det europeiske markedet, fordi det er helt åpenbart at det er mange europeiske land som vil slite med å nå sine forpliktelser gjennom tiltak i sine egne land. Vi har også den stadig tilbakevendende diskusjonen om norsk vannkraft som et batteri for europeisk vindkraft. Vi har også noen diskusjoner gående om bruk av el på installasjoner på sokkelen. Nå får vi forhåpentligvis noen nye beregninger på det i forbindelse med Klimakur, men uansett vet vi at det ligger et enormt potensial for CO2-kutt der, og den største utfordringen for å få det til handler naturligvis om nett. Ikke minst er kabler i sjø en forutsetning for den satsingen på havvind som vi alle ønsker oss. Jeg deler statsrådens oppfatning om at dette ikke kan erstatte infrastruktur på land eller løse de konfliktene som vi har på Vestlandet. Det er allikevel interessant. Vi vet at flere EU-land har et omfattende elnett i Nordsjøen på tegneblokken, og det er selvfølgelig enorm interesse for å få Norge med på dette, med den regulerkraften som vi besitter. Jeg er veldig, veldig glad for den nyheten som kom i dag i statsrådens innlegg om at vi nå er en formell deltaker i dette initiativet. Så vil jeg også si at utålmodighet er bra. Vi skal ikke være tilbakelente på dette, vi skal ikke la toget gå. Det er mange som sammenligner havvindsatsingen med den tidlige oljealderen, da politikerne tok grep og fikk ting til å skje, og det er på mange måter en beundringsverdig historie om noen som trodde på noe som svært få andre så mulighetene i. Vi kjenner jo alle historien fra den gangen man åpnet for prøveboring på Ekofisk i 1969 og direktøren for et kjent oljeselskap, som jeg ikke skal nevne navnet på, sa at han personlig skulle drikke hver dråpe av den oljen som kom opp av Nordsjøen. Men det er også en historie om tålmodighet, om å ta seg tid til å gjøre de riktige vurderingene, til å meisle ut en strategisk riktig politikk. Dette nettet, som nå finnes på tegneblokken, er beregnet til å koste 250 milliarder kr, og da er vi nødt til å gjøre det riktig, vi er nødt til å vite at vi gjør det på den rette måten. Det første elnettet til havs er planlagt i Østersjøen, mellom Sverige, Danmark og Tyskland – Kriegers Flak. Det er en satsing som har fått massiv EU-støtte, men der er det akkurat blitt kjent at svenskene trekker seg ut av prosjektet. Det skal jo ikke skremme oss, men det sier jo noe om at det er komplekst, og det er ikke bare å legge noen kabler ut i sjøen her. Så jeg er veldig glad for at interpellanten har en såpass edruelig tilnærming til det som han har. Jeg tror at alle ser det enorme potensialet for kraftproduksjon og for ny leverandørindustri som ligger i utbyggingen av havvind. Så der vi er nå, handler veldig mye om å være framoverlente, se mulighetene, gjøre de riktige tingene i riktig rekkefølge. Jeg mener at vi er godt posisjonert. To av åtte av de forskningssentrene for miljøvennlig energi som ble opprettet i fjor, forsker på havvind, Statnett driver med forskning og utvikling på overføringsnett til havs, vi har fått på plass verdens første flytende fullskala mølle, vi legger det juridiske grunnlaget gjennom havenergiloven som ligger til behandling hos oss nå, og så fikk vi altså nyheten i dag om at vi nå er en del av dette nordsjøinitiativet. Så jeg vil igjen si at jeg er glad for Stortingets og opposisjonens engasjement. Vi løser ikke alle konflikter med dette, men vi kan her stå ved begynnelsen av en ny energiæra, og da er det utrolig viktig at vi alle ønsker å dra i samme retning.