Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-06-05:
Med denne innstillingen har en lagt et solid grunnlag og passert en viktig milepæl for å tilpasse lokaldemokratiske prinsipper til de helt spesielle levevilkår som vi finner i Norges ytterkant, i den arktiske sonen. Det er en enstemmig innstilling. Det tror jeg skyldes et meget grundig forarbeid, en god dialog med lokalsamfunnet, en god dialog mellom lokalsamfunnet og departement og storting, og selvfølgelig også en viss porsjon kompromissvilje. Den har måttet være til stede for å få enighet på enkelte punkter. Jeg synes det er grunn til å rose Svalbardrådet for konstruktive bidrag og for nyttige innspill under arbeidet med utformingen av loven. Det gjelder for øvrig også de andre høringsinstansene på Svalbard. Nå er jo ikke partifloraen på Svalbard og i Longyearbyen så mangfoldig og rik akkurat. Så langt er det tre partilag som er aktive der oppe. Kristelig Folkeparti er ett av partiene. Men det er vel ikke akkurat herfra vi kan hente nødvendig støtte og hjelp til et eventuelt regjeringsskifte – for å si det forsiktig. Lokallaget vårt består av bare en håndfull personer. Bare det at noen få personer flytter fra Longyearbyen til fastlandet, er antakelig nok til å sette hele vårt partiapparat og partiarbeid der oppe i fare. Noe av poenget med innføring av lokaldemokrati er at det skulle bety en vitalisering av det partipolitiske arbeidet i Longyearbyen når Longyearbyen lokalstyre nå blir etablert. Da er det åpenbart at den korte botiden, eller åremålsperioden, vil kunne representere et problem i forhold til det å rekruttere medlemmer som er villige til å gjøre en politisk innsats i lokalmiljøet. I hvert fall gjelder det de mindre partiene. Nå understreker komiteen at valglistene bør inneholde et stort antall kandidater. Alle de av oss som har vært med og forsøkt å rekruttere personer til valglister på fastlandet, vet at det er en ganske betydelig utfordring mange ganger. Så ønsket fra komiteens side om å få valglister med et stort antall kandidater kan nok fortone seg mer som en ønskedrøm enn som en målsetting som det er realistisk å nå. Nå er jo ordningen med suppleringsvalg innført. Det kan selvfølgelig virke i positiv retning. Men jeg tror det skal bli spennende å se hvordan dette vil kunne fungere i praksis. Vi bør antakelig være forberedt på nødvendige justeringer når en etter hvert høster erfaring med disse ordningene. Det har også vært en viss diskusjon om det geografiske virkeområdet for det nye folkevalgte organet. Men den avgrensning som vi nå har fått, til Longyearbyen i forhold til andre bosettinger på Svalbard, synes nå å ha fått en bred aksept. Representanten Hill-Marta Solberg nevnte energiproduksjonen. Det har vært tema for debatt i Svalbardrådet og har opptatt rådet når det gjelder forutsetningen for å kunne overta det viktige ansvaret for energiforsyningen på Svalbard. Komiteen har for sin del lagt til grunn at når det gjelder kostnadene ved energiforsyningen, må det løses utenom de årlige budsjettrammene, og ordningen skal være på plass og detaljert før Longyearbyen lokalstyre eventuelt overtar ansvaret. Det har jeg merket meg har vakt alminnelig tilslutning i Svalbard-miljøet. Jeg har lest Svalbardposten fra sist fredag, og der går det fram at det har bred oppslutning i Svalbard-samfunnet. Det er også tilfredsstillende for Svalbardrådet. Det gjelder vel for hele innstillingen at det er en alminnelig tilfredshet med alle de endringer i svalbardloven som nå gjennomføres, bl.a. på bakgrunn av de høringer som er foretatt. Dermed er det beste grunnlaget lagt for at den nye folkevalgte ordningen på Svalbard skal fungere godt. Alle endringsforslag og alle innvendinger og spørsmål er faktisk tatt tilbørlig hensyn til, slik også Svalbards egne organer uttrykker det. Jeg tror nok det er mer enn hva som kan sies om tilsvarende saker som gjelder lokaldemokratiet på fastlandet.