Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2008-02-05:
Det glemmes ofte i debatten - derfor gjentar jeg det - at ISAF-styrken i Afghanistan faktisk ble opprettet av FNs sikkerhetsråd ved sikkerhetsrådsresolusjon 1386 den 20. desember 2001. ISAF var fra starten av en FN-styrke under ledelse av Storbritannia - senere vel også Tyskland og Nederland. Det var først tidlig på høsten 2003 at kommandoen ble overtatt av NATO. Dette var etter anmodning fra FN, bl.a. fordi, som utenriksministeren har sagt her i dag: NATO har et etablert kommando- og samordningssystem og har en genereringsprosess når det gjelder styrker med tradisjon. ISAF skulle sikre stabilitet og trygghet, være en sikkerhetsramme for utviklingen av et sivilt samfunn og oppbyggingen av demokratiske institusjoner. Det var FN-konferansen i Bonn som etter Talibans fall la grunnlaget for den videre sivile prosessen i Afghanistan. Det var også Bonn-møtet som bad om stabiliseringsstyrken. Det grufulle Taliban-regimet var blitt jaget ut av Kabul av Operation Enduring Freedom og Nordalliansen. De etterlot seg et land i kaos og ruiner etter et terrorstyre som verden knapt har sett maken til. Jeg husker - også hvor jeg satt - da jeg leste beskrivelsen av den første kvinnen som ble steinet, etter at Taliban kom til makten. Så ble det taust om Taliban-regimet i internasjonale medier. Første gang Taliban dukket opp igjen i mediene, var da de ødela Buddha-statuene. Da reagerte verdenssamfunnet, men det var bare franske Le Monde som den gang skrev: Men hva med kvinnene i Afghanistan? Bonn-konferansen var krystallklar både når det gjaldt behovet for militært nærvær og nødvendigheten av utviklingsbistand, humanitær hjelp og bygging av sivile institusjoner. Norge gjorde raskt Afghanistan til samarbeidsland for norsk bistand. Det var det den daværende utviklingsminister, Hilde Frafjord Johnson, som gjorde. Jeg har registrert i dag at både Høyre og Fremskrittspartiet også stiller seg bak at vi må ha den nødvendige sivile innsats på plass i Afghanistan. Da vil jeg legge til at verdenssamfunnet ikke stilte opp i tilstrekkelig grad med sivil støtte etter Bonn-konferansen. Til dels har bistanden også vært fragmentert, og det er et sterkt behov for koordinering og for å sette et afghansk stempel på velferdsutviklingen og gi regimet legitimitet. Likevel, som flere har understreket i dag: Mens det var forbudt for jenter å gå på skole under Taliban, er i dag 2 av 6 millioner barn under utdanning jenter. Nesten en halv million jenter begynte på skolen bare i fjor. Vi ser at Taliban angriper skoler og dreper lærere, men stort sett går det framover. Vi hadde før jul besøk av den afghanske utdanningsministeren, og han ønsket seg faktisk samarbeid med Norge om lærerutdanning. Mange tall er nevnt her i dag. La meg også legge til at det har vært stor framgang når det gjelder tilgang til helsestell. 82 pst. av befolkningen får nå helsestell, mot 9 pst. i 2002. Det er også et storstilt program for vaksinering av barn. 5 millioner flyktninger har returnert til Afghanistan. Jeg husker at da jeg var i Pakistan våren 2001, kom det rapporter fra flyktningleirene i grenseområdene til Afghanistan, hvor det satt kvinner og barn og bokstavelig talt frøs i hjel. Det var bare UNHCR, FNs flyktningorganisasjon, som var der, for der var det ingen CNN-effekt, og de hadde ikke nok penger. Mange av disse er nå tilbake i Afghanistan - 5 millioner flyktninger har altså returnert. Så er det slik at verdenssamfunnet og afghanske myndigheter undervurderte Taliban, og glemte at da Taliban kom til makten, var det nettopp etter å ha bygd opp organisasjonen i leire i grenseområdene Afghanistan/Pakistan - ja, faktisk primært på den pakistanske siden av grensen, også før de kom til makten. Derfor er Pakistan fortsatt en viktig brikke i Afghanistans framtid. Taliban er en velorganisert bevegelse, selv om de nå er vesentlig svekket. Det er viktig at vi bidrar til at de ikke kommer til makten igjen i Afghanistan. Derfor trenger vi et langvarig militært nærvær i landet, og vi trenger å styrke og bedre koordineringen av sivil bistand. Det er også et budskap vi må terpe på overfor våre allierte.