Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Ja, jeg har faktisk et sterkt behov for å si noe til slutt, for jeg mener at utenrikskomiteens leder har bidratt til å legge en uklarhet, ikke fra min side, men fra hans egen side, som ikke må få stå uimotsagt. På dette punktet må det ikke være noen uklarhet. For det første må jeg spørre meg selv hvorfor utenrikskomiteens leder fortsetter å skape tvil om det som faktisk er uttalt norsk utenrikspolitikk. Det er ikke noen motstrid mellom det jeg sa her, og det som jeg har sagt i avisene. Jeg følte sterkt behov for å si ifra om at Norge ikke kan få en ordning i forhold til EU som om vi er medlem. Det sa jeg i avisene, det har jeg gjentatt sterkt her. Når utenrikskomiteens leder likevel sier det, kan det ha sammenheng med – og uttalelsene her i dag tyder faktisk på det – at han mener at vi får en større innflytelse enn det vi faktisk får. Også Johan J. Jakobsens uttalelser kan tyde på det. Nå tar jeg forbehold om at jeg kan mistolke det som blir sagt. Men Einar Steensnæs sa: Når NATOs ressurser skal brukes, må vi ikke nøye oss med konsultasjoner, da må vi kreve full medvirkning fra planlegging til beslutning fattes. Johan J. Jakobsen sa: I den grad NATO skal være med i slike operasjoner, er Norge med i beslutningsprosessen. Dette er ikke riktig. Jeg må si det til Stortinget: Dette er ikke riktig. Det som er tilfellet, er det jeg sa i mitt innlegg, at vi har rett til deltakelse hvis NATOs ressurser kan anvendes, og vi kan bli invitert til å delta i operasjoner som ikke trekker på alliansens ressurser. Men beslutningen om å igangsette en operasjon vil bli tatt av EUs råd. Der er vi ikke med. Det er EUs råd som beslutter om man skal igangsette en operasjon, også om NATOs ressurser skal brukes. Det er også helt klart at vi da kommer med i de ordninger som er for å styre disse operasjonene. Det vil imidlertid – som jeg sa – være EUs råd eller den utenriks- og sikkerhetspolitiske komiteen, PSC, som vil ha ansvaret for de politiske beslutningene. På disse punkter kan det ikke herske noen tvil, for hvis det fortsetter med det, får vi et resultat som ikke er i samsvar med det Stortinget på forhånd trodde skulle være mulig. Jeg er glad for at det tross alt er et flertall i Stortinget som ikke har denne tvilen, for Høyres representant var klar på dette punktet, og dermed har Regjeringen flertall for å kunne gå videre på det grunnlaget som er lagt. Men jeg måtte si dette så klart, for vi kan ikke nå gå videre mot toppmøtet i Feira og etter det uten at det er helt klart på hvilket grunnlag vi gjør det. Jeg mener at dette har vært klart hele tiden, og det er nå kommet veldig klart fram på papiret at slik vil det måtte være. Jeg vil likevel si at vi får muligheter til medvirkning på et akseptabelt nivå, og det skyldes også bl.a. den aktive holdning Norge har tatt i forbindelse med både sivil og militær krisehåndtering, og det at vi har sagt så klart fra om at vi ønsker medvirkning. Vi kompenserer ganske mye gjennom det, men vi kan aldri komme dit hen at vi kommer med i beslutningsprosessene om dette. Og for framtiden reiser dette et større spørsmål, og her må man se prosessorientert på det, man må ikke se på dette som et statisk spørsmål. Derfor er jeg helt enig i det som Jan Petersen sa på en utmerket måte. Han sa nemlig: Selv om det formelt dreier seg om Petersberg-oppgaver, er det en fordypning av samarbeidet som vi ser. Altså: Vi ser en begynnelse på en fordypning av EU-samarbeidet, der det er helt trolig at EU vil utgjøre den europeiske pilaren i NATO, og at dette også vil framkomme gjennom de dokumenter som nå skal lages i samarbeid mellom EU og NATO. Det er klart at det vil innebære en ny situasjon for Norge. Til å begynne med vil det sannsynligvis ikke være så alvorlig, men etter hvert vil dette kunne bli mer og mer problematisk. Og det må vi ha øye for, ellers lurer vi oss selv. Jeg føler at vi politikere har et ansvar for å klarlegge hva som faktisk er situasjonen nå, og hva som kan komme til å bli situasjonen framover.