trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tage Pettersen (Høyre), 2019-06-21:
Regjeringen foreslo i budsjettet for 2019 å innføre momsfritak for elektroniske tidsskrift fra 1. juli i år. Trykte tidsskrift er fritatt for moms i dag, og endringen vil sikre lik behandling av trykte og elektroniske tidsskrift. Det vedtatte statsbudsjettet sa at regjeringen skulle komme tilbake til innretningen i revidert nasjonalbudsjett. I Granavolden-plattformen heter det at nullmoms for nettidsskrift skal ivareta utviklingen av det digitale mediesamfunnet gjennom å tilrettelegge for elektroniske utgaver som ikke må være helt identiske med den trykte utgaven. Det er godt å se at finanskomiteen følger opp forslaget, som er viktig for å sikre innovasjon og for å hindre konkurransevridning mellom tilbydere av elektroniske og trykte tidsskrift. I den nylig vedtatte mediemeldingen understreker Stortinget også betydningen av en framtidsrettet fritaksordning. Det er ingen hemmelighet at det har pågått en diskusjon mellom bransjen og Finansdepartementet om forskriften som var på høring, og jeg er glad for at enkelte endringer er tatt inn. I forskriften sies det nå at det åpnes for moderate innslag av levende bilder, lyd eller annen funksjonalitet, og at det ikke stilles krav om at det må foreligge en trykt utgave av det elektroniske tidsskriftet. Dette er helt riktige og nødvendige justeringer. Dette er imidlertid ikke nok når vi nå skal få på plass forskriften som skal sikre en innovativ og framtidsrettet fagtidsskriftbransje. Jeg verdsetter derfor at regjeringspartiene skriver at det bør gjøres enkelte justeringer. Digital journalistikk er i sin form forskjellig fra papirutgaven av aviser og tidsskrift. Digital journalistikk er i sin form dynamisk, og vilkår knyttet til utgivelsen, som gjelder for momsfritak for papirutgaver, er derfor ikke overførbare på digital utgivelse. Norge innførte momsfritak for elektroniske nyhetstjenester allerede i 2016. Fritaket har vist seg som en stor suksess og gitt åpenbar positiv effekt. Tidsskrift ble ikke innlemmet i det tiltaket den gangen. Vi må være opptatt av at de ulike nyhetsaktørene skal ha like vilkår også avgiftsmessig. Tidsskriftene har en viktig rolle i dagens nyhetsbilde. De hensyn som ligger bak begrunnelsen for momsfritaket på elektroniske nyhetstjenester og på dagens papirutgaver av et tidsskrift, gjør seg like mye gjeldende for digitale utgivelser av sammenlignbart innhold. Sverige har parallelt med Norge vedtatt å innføre momsfritak for digitale nyhetspublikasjoner fra 1. juli i år. De har i sin utforming av regelverket lagt vekt på forskjellene mellom utgivelse på papir og digitalt, men likevel besluttet at tilgang til samme type redaksjonelt innhold skal ha momsfritak uavhengig av utgivelsesplattform. Konkurransevridning innen samme marked må forebygges også over landegrensene, og jeg håper derfor at Finansdepartementet nå bruker tiden godt for å sikre en framtidsrettet, hensiktsmessig og god forskrift som ikke virker konkurransevridende.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-06-21:
Dette har vært en merkeuke for klimaet. På mandag sa vi ja til å samarbeide med Europa om å kutte utslipp, og for første gang har vi nå en internasjonalt forpliktende klimaavtale. På tirsdag foreslo regjeringen å åpne områder for havvind, og havvind kan bli et fornybart industrieventyr for Norge. I går la regjeringen fram handlingsplanen for grønn skipsfart, som handler om hvordan vi skal klare å kutte 50 pst. av utslippene fra skipsfarten innen 2030. Og i dag kom klimaavtalen med landbruket. Med denne regjeringen får man en helhetlig klimapolitikk for alle sektorer. Alle sektorer skal kutte, og i seg selv er det noe nytt i norsk klimapolitikk. Kritikken vi får fra venstresiden om at det ikke skjer noe i klimapolitikken, er helt absurd. Det eneste de har å komme med, er kritikk – ingen nye tiltak til utslippskutt. Jeg registrerer i dag hvordan Sosialistisk Venstreparti ikke engang vil gjøre noe med noe av det de har kritisert oss for. De legger seg nå på regjeringens offensive linje for fornybarsatsing og klimabistand i utlandet. Men klimauken er ennå ikke ferdig for regjeringen, for satsingen fortsetter i revidert. Nå styrker vi f.eks. Klimasats for å få utslippene ned fra hurtigbåtsambandene. Her er utslippene for høye, og vi vet at de må ned. Vi styrker satsingen på grønn næringstransport, og i 2019 er bevilgningen på over 0,5 mrd. kr. Revidert er også godt nytt for CO 2 -fangst og -lagring. Det er nå behov for å bore en undersøkelsesbrønn for å se om det området man tror egner seg for lagring, faktisk egner seg for lagring. Det er dyrt å bore en sånn brønn, så her er staten med, og vi sier at staten skal ta 75 pst. av utgiftene, opp mot 345 mill. kr. Vi satser sterkt på CO 2 -fangst og -lagring, nettopp fordi vi vet hvor viktig det er for at vi skal klare å bekjempe de menneskeskapte klimaendringene. Klimaendringene er en kompleks problemstilling som krever mange forskjellige løsninger. Det får vi med denne regjeringen – for alle sektorer. Det finnes fortsatt grå partier, men ingen av dem sitter i regjering.
Ole-Jacob Johansen (Fremskrittspartiet), 2019-06-21:
Tilgang til næringsrik mat er ikke bare et behov, det er en menneskerett, som daglig brytes ved norske sykehjem. For eldre og generelt alderssvekkede personer kan underernæring være en katalysator for sykdom. Det igjen kan bli en ond sirkel med sykdom, som fører til enda dårligere matlyst og lavt matinntak. Vi vet at mat skaper velvære og trygghet, derfor må vi bidra til at flere eldre får gode matopplevelser. Jeg er derfor svært glad for at dette er et hovedtema i regjeringens kvalitetsreform for eldre, Leve hele livet. Jeg vil rose regjeringen for at man følger opp med et ønske om å etablere et statlig investeringstilskudd til renovering, bygging eller gjenetablering av lokale kjøkkenløsninger med eget produksjonskjøkken ved eksisterende sykehjem og omsorgsboliger for personer med heldøgns tjenestetilbud. Målet er å gi de eldre en bedre måltidsopplevelse ved å gjøre matlaging til en større del av hverdagen. Det foreslås å sette av 12,5 mill. kr i tilstandsramme for tilskuddet og en bevilgning på 625 000 kr til første års utbetaling nå i 2019. Med et slikt tilskudd vil denne regjeringen bidra til å sikre at matlukten igjen fyller gangene på flere sykehjem. Det er viktig at beboere på våre sykehjem får oppleve, lukte og smake hjemmelaget mat, hver eneste dag. Det er stor interesse for dette ute i kommunene og veldig bra at tilskuddet opprettes allerede nå i 2019. Mat er medisin. God, hjemmelaget mat som tilberedes lokalt, gir bedring av ernæringsstatus, økt selvstendighet i dagliglivet og bedre helserelatert livskvalitet. Det er viktig at dette følges opp lokalt. Det gode måltid er helt sentralt for de aller fleste av oss, og det er ingen grunn til at dette skal endre seg om man må flytte på sykehjem. Våre eldre fortjener en trygg og verdig alderdom med mat som smaker og skaper trivsel, og – om jeg må få legge til – gjerne med et glass vin til.
Ingjerd Schou (Høyre), 2019-06-21:
Når jeg har hørt på denne debatten, har det fått i hvert fall meg til å tenke at når regjeringen har gjort noe positivt, er det på grunn av at opposisjonen har dratt oss etter ørene eller knegått oss til å gjøre denne typen endringer. Alt det andre vi gjør, er selvfølgelig av det onde – for å plage folk. Sånn kan det altså gå i verdens rikeste land, i verdens nest beste land å bo i. Det er selvfølgelig ikke slik. Det er ikke slik at det reviderte budsjettet som vi i dag behandler, er laget for å gjøre verden vanskeligere for folk. Vi bor i et land der flere er i arbeid enn noen gang, og å få folk i arbeid er kanskje det viktigste tiltaket for å hjelpe folk ut av fattigdom. Jeg har med undring hørt på representanten Henriksen, som snakker om gratis skolefritidsordning og gratis skolemåltider. Jeg minner om at dette ikke er en budsjettbehandling. Dette er revidert nasjonalbudsjett. Jeg hører også at representanten Hansen sier at dette reviderte budsjettet er preget av kjepphester. Takke meg til kjepphester, for de står stille, i motsetning til hvis vi hadde hatt en annen regjering, der det meste ville vært villhester. Jeg tør også minne om at det vi gjør i revidert nasjonalbudsjett, er å justere det som måtte være av påkommende nødvendigheter. Vi har hatt noen båter. Vi har hatt noen andre typer endringer som det er helt nødvendig å gjøre noe med, og vi justerer altså det som er budsjettet for 2019. Jeg merker meg at vi er i et land hvor ledigheten går ned, hvor flere er i arbeid enn noen gang, og hvor veksten går opp. Det betyr at vi skaper flere arbeidsplasser, og at vi klarer å selge flere varer og tjenester. Flere gjennomfører videregående skole. Det er fint. Elevene er på skolen. Og ikke bare er de på skolen – de lærer også mer, de er mer til stede i klasserommet, og de gjør lekser. Jeg tør minne om, med tanke på den retorikken vi har hørt gjentatte ganger i dag, at det kan være lurt å gjøre leksene. Det må man nemlig for å lære mer. Det kan hende at man da, som elevene, har større sjanse for å klare seg på arbeidsmarkedet og komme i arbeid. Flere får også behandling. Køene går ned, og helsetjenesten leverer. Med andre ord: Finanspolitikken virker, og vi justerer nødvendigheten. Vi gjør det vi lovet i valgkampen. Vi leverer på de tingene som var våre satsingsområder, og kommuneøkonomien er bedre enn noen gang. Jeg må bemerke at man i går fattet vedtak i Halden som gjør at man er ute av ROBEK-listen – et formidabelt politisk arbeid etter gigantiske underskudd og vanstyre da Høyre overtok i 2013.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-06-21:
En god utdanning er avgjørende for å gi barn og unge gode muligheter senere i livet. En god skole er på mange måter nøkkelen til alt. Høyre vil ha en skole med muligheter for alle, hvor det er elevenes talent og interesse som avgjør, ikke hvilken skole man går på, hvor man bor, eller størrelsen på lommeboka til foreldrene. Vi har allerede tatt en rekke grep som har styrket kvalitet og innhold i skolen, som har bidratt til at lavinntektsfamilier og ungdom med særlig behov for støtte og oppfølging skal få bedre omsorg og velferd, og hvor vi særlig løfter mot tidligere innsats. Vi har altså fått til et solid løft og et kursskifte innenfor utdanningspolitikken siden regjeringsskiftet. Da er det litt rart å høre på kritikken fra de rød-grønne partiene, som selv kutter eller ikke prioriterer det som betyr aller mest for ungene våre. SV vil i 2019 kutte videreutdanningssatsingen med en halv milliard kroner og fjerne lærerspesialistordningen. Arbeiderpartiet vil kutte i støtten til private barnehager, enda de står for halvparten av kvaliteten og innholdet innenfor sektoren. Og Senterpartiet og SV vil ikke at vi skal følge opp kommuner som henger etter, og vil ha mindre kunnskap om tilstanden i skolen og melde Norge ut av Pisa. Heldigvis styrer ikke de rød-grønne kunnskapsbudsjettene. I dag styrker vi innsatsen for en skole der elevene skal mestre og lære mer. Vi prioriterer tiltak som gir bedre tidlig innsats, konkrete pilotprosjekter, digitale læremidler, vitensenter som løfter realfagene, og vi prioriterer en kompetansereform, Lære hele livet. I tillegg leverer vi flere studieplasser. Vi satser på kvalitet og innhold i skolen. Vi satser på tidlig innsats. Målet er at alle barn tidlig skal oppleve mestring og raskt tilegne seg grunnleggende ferdigheter som lesing, skriving og regning. Det gir læringsglede og økt selvtillit, og tryggere barn kan tilegne seg mer kunnskap i sitt utdanningsløp. Vi har styrket verktøykassen til kommunene, og med et kommunevalg foran oss er det viktig å løfte debatten om flere aktive skoleeiere. For vi har en forskjellsskole. Vi ser at mange lykkes, og at flere burde lære av de beste. En dårlig skole reproduserer nemlig sosiale forskjeller. I matematikk er karaktersnittet til elever med foreldre med høy utdanning 4,4, mens det for elever med foreldre uten høyere utdanning er 2,8. Tenk litt på det. Når det kan være så mye som et helt skoleår i forskjell på hva et barn får av utdanning, mellom de beste og de dårligste skolene, forteller det oss at vi har for mange skoler i dag som i for liten grad makter å kompensere for sosiale forskjeller hjemmefra. Høyre står klar for å være en aktiv skoleeier og for å løfte kvalitet og innhold – kunnskap om skolen, for skolen. Det er det som blir det spennende foran det kommende kommunevalget: hvem som skal styre skolepolitikken. Spør du meg, er svaret helt klart: Det bør ikke være de rød-grønne.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2019-06-21:
Når jeg hører regjeringspartiene i denne debatten, hører jeg at de er veldig selvtilfredse. Av og til kan det lønne seg å få et blikk utenfra, slik at man blir mindre skråsikker. Jeg skal henlede oppmerksomheten til en nyhet som var i mediene for kort tid siden, som sa at Norge sakker akterut. En fersk OECD-rapport viser at Norge blir tatt igjen av OECD-land i andelen unge med høyere utdanning. Det skjer under høyreregjeringen. Og ministeren for forskning og høyere utdanning sa i en kommentar at dette er alvorlig, både for Norges konkurranse- og omstillingsevne. Arbeiderpartiet kunne ikke ha vært mer enig. En høyt utdannet befolkning er avgjørende for vår evne til å omstille oss og videreutvikle oss som nasjon. På terskelen til store omstillinger både på arbeidsmarkedet og i samfunnet ellers er vi i Arbeiderpartiet svært bekymret over dette. Ikke minst er vi bekymret over at regjeringen sitter med hendene i fanget og lar det skje. OECD-rapporten dokumenterer at Norge de siste årene har falt fra femte- til tiendeplass i andelen 25–34-åringer med fullført høyere utdanning. Fortsetter dette, vil Norge om fire år ligge under gjennomsnittet i OECD. Det gjør Norge dessverre allerede når det gjelder bevilgninger til forskning, så dette er et alvorlig varsku for nasjonens konkurranseevne. OECD foreslår to løsninger. Den ene er å få flere til å fullføre utdanningsløpet på normert tid. Her har regjeringens tiltak vært å kutte i studentstipendet, med uviss effekt ut over å stresse studentene. Den andre løsningen er å få flere til å ta høyere utdanning. Her svarer statsråd Nybø i kommentaren til mediene at det er blitt flere studieplasser, men at vi på ingen måte er i mål. Det er et understatement. Høyreregjeringen har knapt bevilget midler til nye studieplasser, til tross for rekordmange kvalifiserte søkere. Det er passivt. Ikke bare svikter regjeringen de mange som ønsker å studere, det er også slik at næringsliv og virksomheter etterlyser mer kompetanse. Arbeiderpartiet foreslo 3 000 nye studieplasser i alternativt budsjett, og vi plusser på i revidert. Vi har 50 mill. kr til flere studieplasser, med særlig vekt på IKT, teknologi, realfag, lærerutdanning og helse- og sosialfag. Landet har en skrikende mangel på sykepleiere og lærere. Arbeiderpartiet vil gi flere muligheten til å studere – i hele landet. Arbeidslivet trenger både arbeidskraft og kompetanse.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2019-06-21:
Under høyreregjeringen øker forskjellene mellom folk. Tre av ti husholdninger har mindre å betale regningene sine med i dag enn de hadde i 2013. Over 100 000 barn vokser opp i familier med vedvarende dårlig råd. Tusenvis av mennesker har mistet arbeidsavklaringspengene sine og står på bar bakke. Samtidig har høyreregjeringen prioritert å gi de aller rikeste milliarder i skattekutt. Med økende ulikhet er det enda viktigere å hegne om og bygge ut den universelle velferdsstaten, der alle får de samme tilbudene. Dette er den norske sosialdemokratiske modellen – god velferd for alle, hvor vi spleiser gjennom skatten. Det har gitt bedre velferd og mindre forskjeller. Høyresidens løsninger er i stedet å gi velferdsgoder bare til dem som har veldig lav inntekt, i praksis bare én inntekt per familie. Behovsprøvde ordninger fungerer som rene fattigdomsfeller. Familier mister gratistilbud dersom inntekten deres øker, og det vil være lurt for dem å fortsette med bare én inntekt eller i lave stillingsprosenter. Dette innrømmer regjeringen selv, som skriver følgende i svar på budsjettspørsmål fra Arbeiderpartiet: «Velferdsordninger kan også bli fattigdomsfeller som i praksis holder deler av befolkningen ute fra arbeidslivet.» Dagens regjering har økt kontantstøtten og engangsstønaden og legger opp til behovsprøvde ordninger i barnehage og SFO, som i realiteten gjør at det kan lønne seg å ikke jobbe. Dette bidrar til å holde mennesker, spesielt kvinner med minoritetsbakgrunn, borte fra arbeidsmarkedet. Vi har nå en historisk mulighet til å få hele folket i arbeid, men det er dessverre ikke regjeringen opptatt av. Tvert imot kutter de i arbeidsavklaringspengene til folk som kunne ha jobbet, og som nå skyves ut på sosialhjelp. De leverer meget svakt på kompetanseløftet som arbeidslivet så sårt trenger. De har en inkluderingsdugnad fullstendig uten innhold, og den lille økningen i sysselsetting vi har sett, kommer stort sett gjennom innleie og bemanningsbransjen, ikke som hele, faste stillinger. Arbeiderpartiet kjemper for et trygt og rettferdig arbeidsliv med hele, faste stillinger og en lønn å leve av, for hele folket i arbeid og tiltak som sikrer likere muligheter for alle i skolen, noe vi vet har avgjørende betydning for muligheter i arbeidslivet. Vi ønsker 100 000 mill. kr mer til arbeidsavklaringspenger, sånn at flere får muligheten til å jobbe, forsøk med aktivitetsrett for alle sosialhjelpsmottakere, og 20 mill. kr til heltidskultur i helse, sånn at flere får økt trygghet. Høyresidens politikk gir større forskjeller og mindre frihet. Arbeiderpartiets politikk gir mindre forskjeller og større frihet.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-21:
Miljøpartiet De Grønne fremmet i fjor høst et omfattende forslag til statsbudsjett for 2019, og viste da hvordan Norge kan nå klimamålene sine og samtidig styrke fellesskapet, redusere forskjellene og skape et samfunn som dyrker mangfold og den enkeltes evner. Dette var Erna Solbergs ellevte forbigåtte mulighet til å sikre en miljøpolitikk i tråd med Parisavtalen og behovet for en levende klode. Miljø- og klimakrisen er dessverre ikke reflektert i regjeringens reviderte budsjett, og at regjeringen fortsatt ikke kan gi større klarhet i om de vil satse på fullskala CO 2 -fangst og -lagring i Norge, er alarmerende. Derfor er vi med på forslaget om at regjeringen senest til høsten må gi Stortinget et grunnlag for å beslutte finansieringen for fangst, transport og lagring av CO 2 . Demokratiene i Europa er under press, og Miljøpartiet De Grønne er opptatt av større åpenhet om penger og makt. Dette henger sammen. I dag kan smarte svindlere kjøpe seg opp og styre norske selskaper uten å oppdages. En ordfører kan tjene millioner på å inngå kontrakter med kommunen i det skjulte. I 2014 ba Stortinget regjeringen om å «etablere en offentlig løsning med informasjon om eiere av aksjeselskaper som sikrer større åpenhet, med etablering i løpet av 2015» – 2015, president. Det er bra at regjeringen nå, i tråd med EUs hvitvaskingsdirektiv, skal opprette et register over reelle rettighetshavere, det vil si de som eier eller kontrollerer et selskap. Men jeg mener det er alvorlig at regjeringen nok en gang prøver å hevde at de med dette nye eierskapsregisteret har utkvittert Stortingets anmodning om et offentlig aksjonærregister. Jeg vil uttrykke sterkt fra talerstolen her at regjeringen ikke har grunnlag for å anse vedtaket som oppfylt. Særlig nå som regjeringen setter terskelen høyt for å måtte stå i eierskapsregisteret, vil de fleste aksjonærer i norske selskaper aldri havne i dette registeret. Løsningen må heller være å samle begge registrene under samme søkbare plattform, åpent for allmennheten. Et slikt register har Danmark. I deres sentrale virksomhetsregister står dagens og tidligere eiere oppført, både danske og utenlandske, og alle andre som gjennom indirekte eierskap utøver kontroll over et selskap. Alle som rår over mer enn 5 pst. av et selskaps kapital eller stemmeretter, skal registreres, og opplysningene registreres i intervaller. Registeret i Danmark har ført til en rekke viktige avsløringer av svindel og hvitvasking. Jeg vil ta ordet på nytt i et eget innlegg om en annen form for åpenhet, nemlig åpenhet for mangfold innen seksualitet og kjønnsidentitet.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-06-21:
I stad tok jeg til orde for mer åpenhet i makt og politikk. Jeg tar ordet igjen nå for å redegjøre for et forslag fra Miljøpartiet De Grønne som handler om åpenhet til ulike former for seksuell legning, seksualitet og kjønnsuttrykk og identitet. Miljøpartiet De Grønne ba denne uken presidentskapet om at Stortinget skulle heise regnbueflagget i forbindelse med Pride-festivalen her i Oslo i morgen, 22. juni, i likhet med veldig mange andre offentlige bygg. Det ville være en enkel, men symbolsterk måte å vise at Stortinget forsvarer mangfold og inkludering og tar standpunkt mot diskriminering på bakgrunn av kjønnsidentitet eller seksualitet, på. I går tok presidentskapet stilling til dette og mente det ikke ville være i tråd med et flaggreglement som de nylig har revidert. Jeg måtte trekke pusten dypt da jeg så svaret. Begrunnelsen framstår veldig firkantet. Ironisk nok er det jo selve dette firkantede og litt trange samfunnssynet regnbueflagget er et inkluderende symbol mot. Stortinget skal være en del av samfunnet for øvrig, ikke heve seg over det. Akkurat nå, ute i gatene, feirer hele Norge selve grunntanken om at vi er forskjellige som mennesker, og at vi alle er like glitrende uansett hva eller hvem man definerer seg som. Om det ikke er mulig eller riktig å heise regnbuen fra den øverste flaggstangen, der statsflagget vaier, må det jo være mulig å heise det flagget andre steder på Løvebakken eller fra bygninger vi kan benytte. Vi er fire partier som ikke er representert i presidentskapet. I Dagbladet i går uttalte dessuten partiet Venstre at de gjerne stemmer for at Stortinget skal heise regnbueflagget. I og med at dette haster å få avklart, fremmer jeg følgende forslag i dag til debatten vi har om revidert nasjonalbudsjett: «Stortinget ber regjeringen flagge med regnbueflagget på statens bygninger der det er mulig i forbindelse med Pride-festivalen, og Stortinget vil selv gjøre det samme.» Jeg håper på bred støtte til mangfold og inkludering i voteringen, og tar med dette opp forslaget. Til slutt vil jeg ønske Stortinget en god sommer og takke for sesjonen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-06-21:
Regjeringen har bedt Stortinget om en generell fullmakt til å kunne avhende ikke-aktive gruveeiendommer. Nærings- og fiskeridepartementet har fra tid til annen de siste årene mottatt forespørsler om kjøp av hjemfalt gruveeiendom som staten eier. Stortinget har tidligere gitt samtykke til salgsfullmakt i to konkrete saker i forbindelse med salg av eiendom i Raudsand i Nesset kommune og ved Løkken Verk i Meldal kommune. Nærings- og fiskeridepartementet har også fått forespørsel fra en privatperson ved Avaldsnes i Karmøy kommune om kjøp av statens eiendom der. Dette er en liten eiendom som tidligere var en del av Rødkleiv gruve, og som er hjemfalt til staten. Vedkommende som ønsker å kjøpe, eier allerede eiendommen som omkranser statens eiendom, og som han driver næringsvirksomhet på. Etter mitt syn er det både fornuftig og hensiktsmessig å avhende eiendom til noen som kan ta den i bruk, når det ikke er aktuelt for staten å gjøre seg nytte av eiendommen. Videre mener jeg det er både tungvint og lite effektivt å måtte be om enkeltfullmakter for hvert enkelt salg. Jeg har derfor fremmet forslag om en generell fullmakt til å kunne avhende ikke-aktive gruveeiendommer. Eiendommer der det kan være aktuelt å benytte den generelle fullmakten, vil være knyttet til små, ikke-aktive gruveeiendommer der staten ikke har behov for å ta eiendommen i bruk. Det kan også være tilfeller der andre utnyttelsesmåter er sterkt begrenset og Nærings- og fiskeridepartementet verken har eller ser at det er statlig behov for å utnytte eiendommen. Fullmakten er etter modell av fullmakten som Kystverket har til å selge ikke-næringsaktive fiskerihavner. Hvert enkelt tilfelle vil bli vurdert i samråd med og på bakgrunn av faglige vurderinger fra Direktoratet for mineralforvaltning. Vi ønsker ikke å komme i konflikt med lokalsamfunnene gruvene er lokalisert i, og vi vil i eventuelle prosesser legge opp til en god dialog med kommunene det gjelder, og vektlegge de planene kommunen måtte ha for bruk og utnyttelse av gruveeiendommen. Dersom det i fremtiden er aktuelt å avhende hele eller deler av eiendommer som er større og mer komplekse, vil Stortinget bli orientert om det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-06-21:
Redegjørelsen i dag dreier seg om den forretningsmessige siden ved dette. Det er økonomi i det vi legger frem i dag, men grunnen til at jeg har bedt om å få redegjøre for Stortinget på kort varsel, er at i noen scenarioer kan det – hvis man tolker forutsetningene til Stortinget strengt – være slik at forutsetningene ikke oppfylles. Jeg er veldig glad for den tydelige tilbakemeldingen fra flertallet i Stortinget. Så er det, som det også understrekes, i siste instans regjeringens beslutning om kapital, og det er styrets beslutning å inngå det endelige forretningsmessige samarbeidet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-06-21:
Eg takkar statsråden for utgreiinga. Dette innlegget vert halde på vegner av Arbeidarpartiet, Høgre, Framstegspartiet, Senterpartiet, Venstre og Kristeleg Folkeparti. Saka om Space Norway vart behandla i Stortinget i juni 2018. Forslaga i proposisjonen vart samrøystes vedtekne. I etterkant av dette vart det ein ny debatt om saka som følgje av eit representantforslag frå representantane Lysbakken og Moxnes. Forslaget handla om den militære delen av prosjektet og vart ikkje vedteke. Saka i dag gjeld om dei føresetnadene og kriteria som Stortinget har sett for gjennomføringa av prosjektet, er oppfylte. I den samanhengen viser eg til utgreiinga som næringsministeren nettopp gav. Det er ingen innvendingar mot den. Dei endelege avgjerdene i prosjektet ligg til regjeringa, ikkje til Stortinget. Eg vil likevel understreka at det er eit engasjement for og eit ønske om at prosjektet kan gjennomførast.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-06-21:
Den siste harangen fra representanten Fylkesnes var faktisk så meningsløs at det nærmer seg uverdig den rollen han har i dette embetet. Forsvarsdepartementet er som kunde i dette prosjektet opptatt av at vi skal klare å skaffe en kommunikasjonskapasitet til Forsvaret. Det eneste som har vært avslørt med tanke på den saken som ble lagt fram for Stortinget, er at når Forsvarsdepartementet skriver «allierte», innbefatter det også USA. Det var det som overrasket SV da saken ble lagt fram for Stortinget tidligere. Det er et prosjekt som er løftet fram, det er bra, det er et samarbeid mellom sivil og militær sektor, det er et samarbeid mellom allierte for å framskaffe en viktig bredbåndskapasitet i nord. Så har det vært forsøkt tilslørt med folkerettslige spørsmål. Ingen satellitter har noe særlig vern i folkeretten. Problemene med jamming av GPS på Finnmarkskysten er faktisk et glitrende eksempel på at hvis noen vil forstyrre den typen kommunikasjon, så kan de det, uavhengig av om det er sivilt eller militært. Dette er et godt prosjekt, det er et komplisert prosjekt, og det har vært jobbet mye med det. Nå kommer næringsministeren hit med de siste rammene rundt det forretningsmessige. Det mener jeg er veldig bra. Fra Forsvarsdepartementets side ser vi på dette som et viktig prosjekt. Vi ser det også som et prosjekt vi har stor tiltro til, med de utredningene vi har gjort som kunde.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-10-24:
På vegne av representantene Bengt Fasteraune, Åslaug Sem-Jacobsen, Jenny Klinge og meg selv finner jeg det nødvendig å fremme et forslag om konsekvensutredning av utfasing av kobbernettet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-24:
På vegne av representantene Sandra Borch, Siv Mossleth, Heidi Greni, Geir Pollestad og meg sjøl vil jeg framsette et forslag om etterlevelse av rovviltforlikets bestemmelser om beiteprioriterte områder og yngleområder for bjørn.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-10-24:
På vegne av representantene Kjersti Toppe, Marit Knutsdatter Strand, Heidi Greni, Per Olaf Lundteigen og meg selv vil jeg framsette et forslag om å lovfeste at det skal gjennomføres helseundersøkelser av barns somatiske og psykiske helse i forbindelse med alle omsorgsovertakelser.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-10-24:
Jeg takker for at klima- og miljøministeren kommer til Stortinget for å orientere om denne saken, og også har tatt initiativ overfor svenske myndigheter til et samarbeid. Det mener jeg vi er helt avhengige av hvis vi skal klare å komme videre. Han var jo inne på at i det foreliggende Interreg-prosjektet er det ganske ambisiøse mål for hva man skal få til. Det tenker jeg er helt riktig. Det er ambisiøse mål fordi den situasjonen som har utviklet seg det siste hundreåret, er ganske alvorlig for hele laksebestanden, og det er alvorlig at vi har mistet en hel genetisk unik laksestamme i et helt vassdrag på norsk side. Jeg forstår hvorfor ministeren framhevet i sitt svar at det er en lang vei å gå for å få den tilbake. Den aller største hindringen er kanskje disse laksetrappene, som det vil koste en god del å bygge ut hvis man skal få fri passasje forbi alle elleve kraftverk, noe man egentlig er nødt til å få hvis det skal bli en naturlig vandring. Så jeg har lyst til å spørre ministeren om han kan utdype litt to ting. Det ene er om statsråden selv tenker at det er for ambisiøst å se for seg at man vil få fri passasje. Det andre er om man kan være trygg på at det vil komme et nytt prosjekt som forlenger det eksisterende, så man slipper et opphold i arbeidet med denne viktige saken. Nå har det jo vært jobbet med det over en ganske lang periode, helt fra det første prosjektet ble satt i gang i 2011. Statsråden var jo inne på det, men jeg kunne gjerne tenkt meg et enda tydeligere signal om at denne saken vil bli fortsatt uten avbrudd etter mars 2020, når det nåværende prosjektet utløper.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-10-24:
Jeg tror det er til stor glede for mange i Trysil og andre områder som ligger til vassdraget, at ministeren kan være så tydelig på at prosjektet vil fortsette, for dette er noe som har veldig stor betydning for lokal kultur og for potensiell næringsutvikling i et område som trenger arbeidsplasser, og som trenger positiv utvikling. Jeg setter stor pris på at vi har fått et så tydelig signal i Stortinget nå, og at ministeren er i gang med det arbeidet. Det er helt riktig som han sier, dette har vært en lakseelv av kjempestor betydning, og jeg er glad for at han anerkjenner at man må se det opp mot de kostnadene det vil innebære å få elva tilbake i sin opprinnelige stand, for det er klart at det vil bli kostbart. Med en laksebestand som har 80 pst. av gyteområdet sitt på norsk side, kan det være at den kostnaden er riktig å ta. Helt avslutningsvis vil jeg igjen takke for at ministeren kom. Han var inne på parasitten Gyrodactylus salaris og sa at det har vært en bekymring fra Miljødirektoratet. Jeg lurer på hvor konkrete de er i sine anbefalinger om hvordan man kan håndtere dette. Er det noe man har et svar på eller har nok kunnskap om i dag? Kan ministeren redegjøre litt for hvordan en eventuelt kunne møte den utfordringen – hvis det finnes noe svar på det nå?
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-10-24:
Jeg kan være veldig tydelig på at jeg mener vi skal fortsette dette samarbeidet. Nå har det gått gjennom to perioder, og mitt mål med å ta kontakt med svenske myndigheter er at vi skal fortsette. Men det er ikke noe jeg kan bestemme alene; da må vi også ha et samarbeid med Sverige. Derfor nevner jeg også det litt bredere samarbeidet om grenseelvene, som vi i hvert fall må se i sammenheng med det som går akkurat på Klarälven og Trysil- og Femundvassdraget. Det er mitt mål og noe jeg har jobbet med i år, og vil fortsette med til neste år. Men jeg kan ikke si akkurat når den enigheten vil være der, det må jeg komme tilbake til. Så tror jeg det er viktig å si at det er veldig ambisiøse mål som er beskrevet, og som jeg også var inne på, men man må se det opp mot betydningen av vassdraget. Det var et betydelig fiske, og 80 pst. av gyteområdene er på norsk side. Som det ble nevnt her tidligere: Det var vel 10 000–30 000 fisk som ble fanget tilbake til begynnelsen av forrige århundre. Så dette er viktig. Betydningen må ses mot både kostnadene og størrelsen på prosjektet. Jeg ser altså ikke på det som noe problem når det gjelder å gå videre. Det er mer at sånn er store prosjekter, man må akseptere at det kommer til å ta tid. Men da må man bryte det ned til noe som er mulig å håndtere, og gjøre det i samarbeid med Sverige, og se på hvordan den gradvise utviklingen kan være. Det som er en bekymring i Miljødirektoratet, og som jeg sa også må håndteres, er spørsmålet om Gyrodactylus salaris, for den er i denne bestanden, i Vänern-laksen, og når den skal gå opp i elva, og særlig da om det er fri vandring, hvis vi ser så langt fram, er det klart at det må håndteres. For man vil da få en parasitt inn i norske vassdrag som vi ikke har i dag, og som vi har store problemer med i andre vassdrag. Så det går det ikke an å ta lett på. Det må være helt grunnleggende for det arbeidet som skal gå videre. Sånn er det med viktige og store saker: Man skal ha mye vilje over lang tid. Men det er ikke noen annen tilnærming til det enn å begynne i den ene enden, og den første oppgaven jeg har, er å fortsette å ha kontakt med svenske myndigheter og se på hva som skal være den neste fasen i samarbeidet, der vi nå har gått gjennom to faser.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-10-24:
Dessverre tror jeg det er vanskelig å være mer konkret om det. Det er klart at Gyrodactylus salaris har vært et kjempeproblem. Vi har fått på plass igjen laksen i Vefsna. Vi bruker store ressurser i Driva på laksesperre. Vi har fortsatt prosjekt i Drammenselva som vi kommer til å måtte gjennomføre. Heldigvis skal jeg være med og friskmelde Rauma om kort tid. Dette har vært en problemstilling i Norge. Det har vært et stort problem og et kostbart problem. Naturlig nok er det bekymring over at Vänern-laksen har det, og hvordan vi skal kunne avgrense det, dersom vi kommer så langt at man får den frie vandringen. Jeg tror ikke jeg kan svare noe mer om det enn at det må håndteres – ganske enkelt. Det vil da være en risikovurdering som må ligge til grunn. Er det fare for at man etablerer en smittefare som vil kunne få mye større negativ betydning enn den positive man kan få helt lokalt? Det må være en sentral del av de vurderingene som gjøres, etter hvert som dette prosjektet skal drives framover. Men Vänern-laksen var historisk viktig, og den er viktig. Dette er et ansvar som både vi og Sverige har for å vedlikeholde det biologiske mangfoldet. Vänern-laksen, som den ferskvannslaksen den er, er helt unik i seg selv. Jeg kan ikke si noe annet enn at dette må være et av de temaene vi kommer tilbake til.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Eg har gleda av å leggje fram eit representantforslag frå stortingsrepresentantane Trygve Slagsvold Vedum, Sandra Borch, Geir Adelsten Iversen og meg sjølv om å be regjeringa sikre helikopterberedskap i Nord-Noreg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Det er interessant å høyre statsråden seie at skrog ikkje er noko problem – det kunne me berre kjøpt. Det er talet på pilotar og mekanikarar som er avgrensande. Ja, regjeringa har no hatt fem år på seg til å utdanne mange, både pilotar og mekanikarar, om det er det som er problemet, og me kan setje i gang i morgon med det. Det er ikkje nødvendig å svekkje beredskapen i nord så ettertrykkeleg som ein gjer. Me veit at dette ikkje er i tråd med fagmilitære råd. Ein ynskjer ikkje at ein skal flytte Bell-helikoptra til Rygge. Det som vert igjen i nord, er det som er interessant. Kan statsråden gjere greie for kva dei tre attverande Bell 412-helikoptra på Bardufoss, som er dedikerte Hæren, skal vere i stand til? Og kor mange skal vere i beredskap samanlikna med dagens nivå? No er det to i beredskap. Kor mange skal vere i beredskap når dei andre helikoptra vert flytta til Rygge?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Eg takkar for svaret. Eg må òg be om at statsråden gjer litt meir greie for svaret han gav til representanten Anniken Huitfeldt. Han sa at han held seg til siste vedtak. Kan statsråden referere det vedtaket, eller refererer han til budsjetteksten eller innstillinga når han snakkar om vedtak? Det er eigentleg veldig viktig, og ikkje berre ei lita sak, at han refererer til det som står i vedtak. Tilbake til Bardufoss, som er det springande punktet, for statsråden seier at Bell-helikoptra er dedikerte Hæren, og det er Hæren som er bekymra. Det er ikkje tal på dei bekymringsmeldingane som kjem inn til oss frå Hæren, og det er klart at om statsråden ikkje vil halde seg til det, er det hans sak. Men er det gjort ei utgreiing av dette? Ligg det til grunn ei skikkeleg konsekvensutgreiing? Kor mange flytimar skal stillast til disposisjon som støtte frå Hæren? Vert det tilsvarande det ein har i dag?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Det siste er det viktigaste, president.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Eg tenkjer eg kan halde fram på den lina eg var på, for eg fekk ikkje svar frå statsråden. Den 17. desember var ein trist dag for Hæren, for beredskapen og tryggleiken i nord. Vedtaket om å flytte seks Bell 412-helikopter frå Bardufoss til Rygge står som ei uforståeleg og merkbar svekking av beredskapen i nord. Store delar av Forsvarets kapasitetar ønskjer me jo helst aldri å bruke, på same måten som me heller ikkje ønskjer å bruke forsikringa på huset vårt. Dei militære helikoptera har ein svært stor nytteverdi utover dei konkrete militære oppgåvene. Dette er òg oppgåver som sivile helikopter ikkje kan erstatte – det som går på det militære. I dag er det to beredskapsklare Bell 412-helikopter på Bardufoss til kvar tid som står klare til innsats. Dei vart nytta seinast førre veke i søk og redning etter den forferdelege ulukka i Tamokdalen – ein operasjon som framleis går føre seg. Med regjeringas forslag skal altså seks av ni Bell 412-helikopter flyttast til Rygge, og dei skal erstattast med m.a. sivile helikopter, seier statsråden. Dei tilsette i både Hæren og Luftforsvaret i Indre Troms er frustrerte over situasjonen, spesielt Brigade Nord som meiner det er eit etisk og moralsk dilemma og ei stor operativ svekking å miste seks særskilt dedikerte militære helikopter. Det er slett ikkje alle som er samde med statsråden i at det er lettvint og enkelt å erstatte desse helikoptera med sivile helikopter. Så vidt eg veit, etter folkeretten skal vel ikkje sivile kunne operere i krig og krise. Heile hensikta med å trene forsvaret vårt er at dei skal kunne operere i lag i krig og krise. Difor er det viktig for meg å høyre kva dei sivile helikoptera er meint å gjere av militære oppgåver, og om det er utarbeidd eit operativt konsept for bruk av dei sivile helikoptera i militære operasjonar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-09:
Eg var ikkje ute etter statsrådens vurdering av sitt forhold til forsvarssjefen. Eg var oppteken av kva dei sivile helikoptera kan gjere i krig eller krise. Det er med respekt å melde nesten ringeakt for Stortinget berre å snakke seg rundt eit så viktig spørsmål. Spørsmålet er: Når ein skal erstatte militære helikopter med sivile helikopter, kan dei då – viss det vert ei krise, i verste fall ein invasjon – når me skal inn i ein krig, gå inn og vere operative i den krigen? Om dei ikkje kan det, kva er då hensikta med at dei skal trene saman med Hæren, om ein ikkje kan bruke dei når dei verkeleg skal brukast? Det er det springande punktet i dette spørsmålet. Er me budde viss det vert ein krig? Er me like budde som i dag – med den beredskapen me har i nord i dag? Om ein flyttar seks Bell-helikopter og mannskapa vekk, og ikkje erstattar dei med militære kapasitetar, kan dei delta på lik linje i krig?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
De siste dagene har vi igjen sett det i Indre Troms: Hæren trenger helikoptre i nord. Et land som Norge er helt avhengig av Bell-helikoptrene på Bardufoss under ulykker og leteaksjoner. Jo større avstander, jo dårligere veier, jo mer vær, jo mer trengs helikoptrene når uhellet er ute. Det er avgjørende for folks trygghet å ha tilgang til helikoptre i krisesituasjoner. Jeg kan ikke forstå hvorfor forsvarsministeren insisterer på å svekke både Forsvaret og samfunnsberedskapen i Nord-Norge, direkte i strid med regjeringas egne lovnader og Stortingets vedtak. I 2016 slo regjeringa fast at ingen Bell-helikoptre skulle flyttes fra Bardufoss før «tilstrekkelig helikopterkapasitet er etablert i Nord-Norge, ved innfasing av NH90 og AW101», altså nye kystvakt- og redningshelikoptre. Stortingsflertallet fulgte opp og slo fast at dagens fordeling av ni helikoptre på Bardufoss og ni helikoptre på Rygge fortsetter inntil alternativ helikopterkapasitet er etablert på Bardufoss, og la til at tidspunkt for flytting av Bell-helikoptrene først kan fastsettes endelig når alternativ helikopterkapasitet er på plass. Mitt spørsmål er ganske enkelt: Er alternativ kapasitet på plass på Bardufoss i form av nye kystvakt- og redningshelikoptre?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Det som forsvarsministeren sier nå, er jo i strid med det Stortinget vedtok. Det som står helt klart der, er at det ikke skal flyttes noe før alternativ kapasitet er på plass. Nå skal man flytte mange helikoptre allerede til høsten, og så sier han at nye helikoptre er på tur inn. Vel, de har vært forsinket ganske lenge. Og så hører vi at forsvarsministeren sier at han avventer flytting. Betyr det at også forsvarsministeren innser at helikopterkapasiteten ikke er tilstrekkelig, og at han må utsette sine egne planer?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Når jeg hører på forsvarsministeren nå, hører jeg at han ser bort fra vedtakene som Stortinget gjorde i denne saken i forbindelse med langtidsplanen. Han forholder seg til det som Stortinget gjorde i statsbudsjettet sist høst. Det betyr at han legger langtidsplanen til side og ser bort fra at han ikke skal flytte helikoptre før alternativ kapasitet er her. Så vil jeg bare spørre: Det er jo slik at Kristelig Folkeparti ikke er helt enig i den beskrivelsen som forsvarsministeren kommer med. Representanten Knut Arild Hareide sier: «Vi er ikke enig i de løsningene som er valgt,(…) når det gjelder(…) helikopterløsningen for Hæren.» (…) (…) Håper forsvarsministeren på en bedre løsning når det gjelder helikopterkapasiteten i nord, i forhandlingene som nå foregår på Granavollen?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Den sivile beredskapen det er snakk om her, er et ansvarsområde som ligger under Justisdepartementet. Når vi har sagt at vi vil prioritere en kontraterrorberedskap for spesialstyrkene i sør, handler det også om et beredskapsspørsmål, totalberedskapen. Så er det sånn at Bell-helikoptrene er en begrenset kapasitet, og da må det prioriteres. Det tredje poenget er at vi har sagt at når vi har landet på 15 maskiner til spesialstyrkene og 3 Bell-maskiner i nord, skal vi kompensere for det på andre måter. For det første er NH90 og de nye redningshelikoptrene på tur inn. For det andre har vi sagt at vi avventer flyttingen til politiet har funnet alternativ kapasitet for den beredskapen Bell utgjør for politiet i nord. For det tredje har vi inngått en avtale om å kunne leie inn sivile kapasiteter som kan ta seg av en del av det transportbehovet som Bell har tatt seg av i nord. Vi mener for det første at vi ikke gjør dette som en av/på-bryter, vi tar det suksessivt. For det andre dekker vi også alternative kapasiteter i nord etter hvert.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Når det gjelder Stortingets vedtak, foreslår jeg at vi alle forholder oss til det siste vedtaket, og det er det statsbudsjettet vi vedtok rett før jul. Der vedtok vi den endringen jeg har skissert nå. Flertallet på Stortinget har gått inn for at 15 maskiner skal dedikeres til spesialstyrkene for å etablere en kontraterrorberedskap her nede. Tre Bell-maskiner skal være igjen på Bardufoss. Vi skal bruke den alternative kapasiteten vi kjøper inn ved sivile kapasiteter. Vi får også flere og flere flytimer med NH90, og vi får inn de nye redningshelikoptrene etter hvert. Vi forholder oss til Stortingets vedtak – la det nå ikke være noen tvil om det. Så står det også i proposisjonen – og vi har sagt i denne salen også tidligere – at vi skal finne alternativ kapasitet for det beredskapsoppdraget Bell har hatt for politiet, før vi flytter noe nedover.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Vi forholder oss til langtidsplanen, så forholder vi oss til landmaktproposisjonen, og så forholder vi oss til de vedtakene vi gjorde i statsbudsjettet før jul. De siste vedtakene i denne saken gjorde vi i statsbudsjettet før jul, etter flertall med Kristelig Folkeparti. Så registrerer jeg at Knut Arild Hareide har vært ute i media etterpå og sagt at han har et annet syn. Det er for det første ikke et syn han har fremmet for meg tidligere. Det er heller ikke et syn som er i tråd med det flertallsvedtaket Kristelig Folkeparti var med på i Stortinget før jul. Forhandlingene som foregår på Hadeland, er en annen sak. Det foreslår jeg at vi lar være for dem som forhandler der oppe. Mine ønsker i den forstand har jeg ingen planer om å polemisere om her i salen. Jeg forholder meg til de stortingsvedtakene som gjelder. Det siste vedtaket når det gjelder landmakt, helikopter osv., er det som ble gjort i statsbudsjettet før jul.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Nei, det mener ikke ministeren. Derfor har jeg utallige ganger sagt at vi skal sette inn andre kapasiteter som skal dekke den sivile beredskapen. Det har vært gjort mye i nord. Det var for det første ikke helikoptre som sto i vår, det var fly som ikke fløy. Da satte vi inn Bell-helikopter som alternativ. Det er også slik at det er nye helikopteranbud. Det har økt kapasiteten til ambulansehelikopter i nord – en bedre tjeneste for innbyggerne i nord. Vi har sagt at vi skal ha alternative kapasiteter. Vi leier inn sivile kapasiteter som kan dekke denne typen oppdrag. Vi skal dekke den beredskapen som skal være i nord. Beredskapen i nord er blitt bedre og bedre under denne regjeringen – og den kommer til å bli enda bedre når vi får faset inn de siste kapasitetene, noe vi holder på med nå.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Vi har vært åpne på at den sivile beredskapen, det oppdraget som Bell har hatt i den sivile beredskapen, skal dekkes opp med andre kapasiteter. Det blir ikke svekket beredskap av det. Helikopterkapasiteten i nord øker betydelig, hele tida. Når vi får faset inn nye redningshelikoptre, er det maskiner med en helt annen kapasitet, og det bedrer beredskapen. Når vi etter hvert får flere flytimer med NH90, noe vi øker hvert år nå, vil det også ha en kapasitet tilgjengelig som kan være en hjelp til å øke beredskapen i nord.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Ifølge de fagmilitære er man, for å bygge opp den kontraterrorkapasiteten som spesialstyrkene skal øve inn, avhengig av 15 maskiner, 15 skrog. Da har man kapasitet tilgjengelig. Så er det ikke antallet skrog som er det begrensende. Vi kunne ha kjøpt inn nye Bell-helikoptre uten problem. Det som er det begrensende, er antallet piloter og mekanikere som vi har. Luftforsvaret står overfor store oppgaver nå. Vi faser inn veldig mange nye kapasiteter. Det gjør at personell er en begrenset ressurs. Det er det som gjør at vi ikke har fått regnestykket til å gå opp, sånn at vi kan være til stede med Bell i både nord og sør. Den kontraterrorberedskapen som spesialstyrkene skal øve inn, er en viktig kapasitet for totalberedskapen i Norge. Historien, nabolandene våre, nærområdene våre, med de terroroperasjonene som har foregått de siste årene, viser at dette kan være en reell fare. Det prøver vi å dekke opp.