Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-25:
Hvis man har et hjerte, skjønner man at det å bore midt i den største gjenlevende torskestammens fødestue er uaktuelt for folk og fisk. Hvis man har et hjerte, skjønner man at det å risikere oljesøl midt i myriader av mytende fugl er helt uakseptabelt å risikere. Det er nok å si at en sjøfugl som lomvien er 98 pst. ned siden 1980-tallet. Vi orker ikke mer risiko for fuglen vår nå. Hvis man har et hjerte, skjønner man at det å gamble på et kortvarig oljeeventyr i stedet for de langsiktige og potensielt evigvarende fiskeressursene og reiselivsressursene som finnes i Lofoten, ikke er noe man skal gjøre. Hvis man har et hjerte, skjønner man at det å gå på tvers av det som er folkeviljen i Norge, i Nordland og i områdene der oljeutvinning er aktuelt fordi oljeindustrien i sin overtalelse har lovet gull og grønne skoger for å få folk med, men latt det bli med gull til seg selv, slik vi ser i Hammerfest når man kutter ut og det ikke ligger an til at ilandføring av olje som skaper verdier lokalt, faktisk kommer der, ikke er en næring for framtiden. Og hvis man har et hjerte og ser rundt seg på klimaendringene og hvordan de slår ut for folk over hele verden – Jonas Gahr Støre sa jo så pent på sitt landsmøte at vi er den første generasjonen som merker klimaendringene på kroppen, og den siste generasjonen som har mulighet til å få gjort noe med det – skjønner man at det må bety at vi som allerede har tjent oss steinrike på oljen, ikke kan være de som jager etter å hente ut den siste oljen. Da er spørsmålet som reises: Hvis ikke grensen for oljeindustrien går ved Lofoten, Vesterålen og Senja, hvor skal den gå da? Hvis man ikke har et hjerte, men en hjerne, tenker man som så at det å satse på storstilt utvikling, utvinning og igangsetting av oljevirksomhet 10–15 år fram i tid er risikofylt i en verden der prisene på fornybar energi raser, der muligheten for elbilens raske innfasing – transportsektoren er tross alt den viktigste forbrukeren av olje, og der det er vanskeligst å finne andre fossile produkter kanskje ikke er så lurt likevel. Hvis man har en hjerne og ikke et hjerte, lytter man til det grønne konkurransekraftutvalget, Erna Solberg og regjeringens oppnevnte utvalg, som sa veldig klart at det er på tide å se på petroleumsbeskatningen slik den er i dag, fordi den gir stor risiko for staten i den innledende fasen av utvinning av olje, en risiko som kanskje er ganske høy å ta for et land som er så dypt investert i olje, og som gambler med våre egne ambisjoner i Paris-avtalen. Min konklusjon er i hvert fall veldig enkel: Fra SVs side støtter vi forslaget som er lagt fram av Venstre, men vi merker oss at det ikke får flertall, bl.a. på grunn av at Arbeiderpartiet har inngått det de kaller et oljekompromiss. La meg dvele ved det i det siste minuttet mitt. Det å kalle noe et kompromiss når man går inn for å bore i alle de områdene der det finnes olje, og lar være å bore i alle de områdene der det antakeligvis ikke finnes olje, er ikke et kompromiss. Det lukter Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og Norsk olje og gass lang vei. Hvis jeg hadde kommet hjem til min kone og sagt: Vi gjør en avtale om at du henter i barnehagen alle ukedager og jeg henter i barnehagen alle helgedager – tror jeg alle hadde skjønt at det var en ganske dårlig deal. Det var ikke et kompromiss, det var rett og slett en dårlig deal. Det synes jeg er dumt, men fra SVs side støtter vi altså forslaget, gir honnør til forslagsstilleren og gjør det veldig klart ved inngangen til valgkampen at vi svikter aldri Lofoten, Vesterålen og Senja. Jeg kan legge til Møreblokken, Skagerrak, Jan Mayen, iskanten og polarfronten også.