Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-04-04:
Jeg er først og fremst glad for at komiteen slutter seg til intensjonene i dette forslag, nemlig å styrke kampen mot gjengkriminalitet og gjengers utillatelige og uakseptable atferd, og at man har satt søkelyset på denne problematikken og gått gjennom den, slik som justisministeren i sitt svar viser at hun har, og forelagt det for andre instanser. Som det står i justisministerens svar, ble tilsvarende forslag i oktober 1996 fremsatt i Danmark av Demokratisk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, og også støttet av Fremskridtspartiet. Jeg konstaterer da at Det Konservative Folkeparti i Danmark er mer opptatt av å bekjempe gjengkriminalitet enn Høyre i Norge, og at det også andre steder tas opp tilsvarende tanker. På en måte må forslagene I og II ses i sammenheng. Det har ikke justisministeren maktet å oppfatte. Det synes jeg er litt rart. Når det gjelder forslagets del II, om at Regjeringen skulle «utrede og fremme bedre lovhjemmel for å reise tiltale og avsi straff for voldshandlinger, trussel om voldshandlinger og sterkt nedsettende tilrop i samband med dette og fysisk forfølgelse», står det at det «er ikke konkretisert». Vel, det var den prosessen som bl.a. foregikk i Beheim Karlsen-saken, og som vi har jevnlige rapporter om, at gjenger overfor folk på T-banen, på gatehjørner, på kjøpesentre eller utenfor driver med tilrop, plaging, mobbing, trusler og delvis løper etter for liksom å ta noen andre. Det er først hvis det begås en meget alvorlig voldshandling, at dette blir en politisak. Hvis alvorlig mobbing, plaging, roping og trusler fra en gjeng i seg selv var straffbart, og hvis gjengen kollektivt var ansvarlig for det, tror jeg at man ville fått redusert virkningen av gjengopptreden betydelig. Det er sikkert flere som har opplevd dette – jeg har i hvert fall fått en god del telefoner fra folk som på bussholdeplasser, utenfor kjøpesentre og, som sagt, på T-banestasjoner og på selve T-banen er blitt plaget, slik at de er engstelige og redde for dytting og tilrop. Det er i seg selv liksom ikke noe å bry seg med, synes de fleste, for man kan jo aldri vite hvem som har ropt, hvem som har gjort det, hvem som har fremsatt trusselen. Hvis det da hadde vært en mulighet til å gjøre dem kollektivt ansvarlig, er jeg overbevist om at dette hadde virket forebyggende. Det er det viktigste. Det er jo det viktigste ved denne type straffebestemmelser som vi har hatt, at de skal virke forebyggende. Det at man faktisk kan bli straffet for noe en gjeng gjør når man er med i gjengen, uten selv å ha gjort noe, vil plutselig medføre at istedenfor at en gjengdeltakelse og gjengopptreden vil være en beskyttelsesfaktor for den enkelte – for man vet at det kanskje er vanskelig å finne ut hvem som gjorde noe galt, så da er det trygt når man opptrer i en gjeng, den kriminelle har trygghet i en gjeng – vil det, hvis man snur dette rundt, som vi foreslår, være utrygt å delta i en gjeng. Dette gjelder gjenger generelt, også f.eks. MC-gjenger, som det hevdes fra politiets side begår kriminalitet. Da vil man vite at når man melder seg inn og blir med i en gjeng, kan man risikere noe negativt også, og ikke bare få beskyttelsen gjennom gjengdeltakelsen. Det er hovedfundamentet i tanken bak vårt forslag. Jeg tror at hvis man spurte vanlige politifolk som er ute på gata, ville mange av dem gjerne ønske seg en hjemmel og vite at de kunne gjøre noe med gjenger, istedenfor at gjengene av og til ler politifolk opp i ansiktet og sier: Dere har ikke noe dere skulle ha sagt, for vi er beskyttet gjennom at dere ikke vet hvem som har gjort det. Når det gjelder dette med «medvirkning», må det først og fremst være en alvorlig kriminell handling. Men vi synes altså at når gjenger oppfører meget sterkt plagsomt og truende overfor folk, skal det i seg selv være noe som vi ikke skal akseptere. Jeg føler at flertallet der går langt i nettopp å akseptere dette. Vi har også andre saker i den senere tid, som jeg ikke har med meg referatene fra, som går i samme retning, at det å delta i en gjeng virker beskyttende. Når f.eks. flere sier at man skal gå til mer varetektsfengsling, og man skal gjøre slik og slik, glemmer man helt at da må man endre lovgivningen, slik at det blir lettere å få varetektsfengsling, enda lettere enn det komiteens flertall tidligere har lagt opp til, for det er jo domstolene flertallet i komiteen ikke ønsker å gi noen klare instrukser, i forhold til straffebestemmelsene og i forhold til pålegg. Så jeg tillater meg på vegne av Fremskrittspartiet å ta opp forslagene nr. 1 og 2 i innstillingen.