Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2016-12-13:
I forrige måned trådte Paris-avtalen i kraft. Målet med avtalen er å begrense den globale oppvarmingen til mindre enn to graders økning. Norge har med bred støtte i Stortinget forpliktet seg til å kutte utslippene med 40 pst. innen 2030. De endringene vil ikke skje av seg selv. Skal bedriftene og de reisende virkelig legge om kursen, trengs forutsigbarhet og tydelige signaler. Som daværende klima- og miljøminister Sundtoft sa til TV 2, kreves det dramatiske omlegginger i transportsektoren for å nå dette målet. De endringene skjer ikke av seg selv. Men det er ikke det som preger regjeringens forslag til statsbudsjett for transportsektoren. Også i år øker CO 2 -utslippene fra veisektoren, og etterslepet på jernbane vil regjeringen videreføre også i 2017. «Det er langt dette landet», skrev Rolf Jacobsen. Og det bor folk overalt. Det er et resultat av villet politikk, bevisste politiske valg. Tilgang til grunnleggende infrastruktur har gjort det mulig å opprettholde bosetting, skape verdier og realisere muligheter i hele landet. Derfor ligger det et stort løft for riksveinettet og jernbanen i den gjeldende nasjonale transportplanen. Veier binder byer og omland sammen. En effektiv og pålitelig jernbane øker framkommeligheten der hvor folk flest bor. Gode og trygge veier er et gode både for innbyggere og for næringsliv. Arbeiderpartiet vil binde sammen dette landet, både digitalt og fysisk. Ketil Solvik-Olsen og regjeringen vil bygge veier rundt de største byene. Det er ingen prioritering av utvikling av flytilbudene i distriktene, markedet skal fikse bredbånd over hele landet, og kysten prioriteres ikke med investeringsmidler. Regjeringen Stoltenberg II startet tidenes samferdselsløft. Sist gang vi satt i opposisjon, varslet vi en systematisk satsing på samferdsel. Historien viser at vi har lyktes med vår ambisjon – samferdsel har blitt løftet på den politiske dagsordenen, vi har historisk høye bevilgninger, og vi er i full gang med å fornye og forbedre transportsystemet i hele landet. Siden 2005 har det vært en systematisk økning av investeringene til drift og vedlikehold i de framlagte nasjonale transportplanene. Vi har fulgt opp med årlige bevilgninger over statsbudsjettet. Våren 2013 la vi fram gjeldende Nasjonal transportplan. Det er tidenes mest ambisiøse plan for fornying av transportsektoren, med en vekst på 50 pst. Sentrale satsinger er høyere investeringsnivå, at manglende vedlikehold skal reduseres i perioden, at planlegging skal effektiviseres, og en bedre organisering av sektoren. Vi har fulgt opp dette i Stortinget. I denne stortingsperioden har Arbeiderpartiets alternative budsjetter vært om lag 2,2 mrd. kr høyere enn regjeringens budsjettforslag. For 2017 prioriterer Arbeiderpartiet om lag 1 mrd. kr mer til transport- og kommunikasjonsformål enn denne regjeringen gjør. Vel så viktig som antall kroner er at vi har en annen prioritering enn regjeringen. Økt framkommelighet, bedre sikkerhet, muligheter i hele landet og klimahensyn ligger til grunn for Arbeiderpartiets samferdselspolitikk. Arbeiderpartiet vil for 2017 sikre oppstart av flere viktige veiprosjekt rundt om i landet – i Nord-Norge, på Vestlandet, på Sørlandet, på Østlandet og i innlandet. Med vårt budsjett ville vi fått tryggere veier til neste år. Vi prioriterer 150 mill. kr mer enn regjeringen til rassikring, 100 mill. kr mer enn regjeringen til trafikksikkerhet og 75 mill. kr mer enn budsjettavtalen til tunnelsikkerhet. Arbeiderpartiet tar på alvor at vi er en maritim nasjon, som har verdens nest lengste kystlinje. Med Arbeiderpartiets budsjett ville det vært 175 mill. kr mer til bygging av infrastruktur langs kysten, 37 pst. mer enn hva regjeringen ønsker å bevilge. Med Arbeiderpartiets budsjett ville det vært 200 mill. kr mer til bredbåndsutbygging der hvor det ikke er kommersielt interessant å ha det, slik at bedrifter og folk i hele landet reelt sett skal få være med i den digitale framtiden. I dette lange landet er det mye vei, og det er mest fylkesvei. Derfor prioriterer Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett 1 mrd. kr mer til fylkene enn regjeringen. Vei- og kollektivtilbudet er en viktig oppgave for fylkene og utgjør en tredjedel av budsjettene deres. Det er en særskilt krevende situasjon på Sør- og Vestlandet. Derfor har vi også foreslått 250 mill. kr ekstra til fylkesvei i denne regionen, med høy ledighet. Forslaget om et fergeutskiftingsprogram vil også være bra for verftsindustrien og bidra til høyere sysselsetting på Sør- og Vestlandet. Sentralisering og befolkningsvekst i og rundt de store byene vil være en krevende utfordring, som vi må møte. Klimaforliket på Stortinget forutsetter at all vekst i persontrafikken i de store byene skal tas med kollektivtrafikk, mer sykling og gange. Dette er ikke bare et klimatiltak, det er også nødvendig for å sikre framkommelighet for næringstransport, gjøre byene mer attraktive og sikre bedre luftkvalitet. Arbeiderpartiets forslag til statsbudsjett har en klar styrking av forutsetningene for å lykkes. Vi mener at staten skal ta inntil 70 pst. av investeringene i de store kollektivprosjektene i de største byene – prosjekter som T-banetunnelen gjennom Oslo indre by, Bybanen i Bergen, superbussprosjektet i Trondheim og bussveiprosjektet i Stavanger. Belønningsordningen for kollektivtrafikk er et svært viktig bidrag til drift av kollektivtrafikken i større byområder. Ordningen stimulerer til bedre framkommelighet, miljø og helse og et bedre kollektivtilbud. Arbeiderpartiet følger opp sin tydelige prioritering av kollektivtrafikken og foreslår 1 mrd. kr mer enn regjeringen til kollektivsatsing for 2017. Arbeiderpartiet mener at det viktigste for jernbanen nå er å ta igjen etterslep på vedlikehold, investere i nye spor og kjøpe nye tog. Den nødvendige utviklingen av sektoren er det mulig å få til innenfor dagens strukturer. Vi kan la oss inspirere av jernbaneland som Frankrike, Tyskland, Sveits og Østerrike. Regjeringen velger å ri ideologiske kjepphester, som skal splitte opp og fragmentere sektoren. Det er ikke tilpasset et lite jernbaneland som Norge. Med Arbeiderpartiets alternative budsjett kunne vi derfor brukt nærmere 1 mrd. kr mer på konkrete jernbanetiltak enn regjeringen legger opp til, bl.a. fordi vi ikke bruker hundrevis av millioner kroner på reformkostnader uten dokumenterbare effekter. Med Arbeiderpartiets budsjett kunne vi redusert vedlikeholdsetterslepet, lagt til rette for bedre punktlighet og et mer attraktivt togtilbud. Med vårt budsjett kunne vi sikret planlegging av viktige, nye prosjekter for bedre framdrift, og det er rom for å prioritere flere viktige investeringsprosjekter. Nå går vi inn i det siste året med handlingsprogrammet for den gjeldende transportplanen, og statsråden har uttalt at han ønsker å bli målt på om han har gjort det de skulle. For ifølge statsråden er det slik: «Enhver dott kan bruke penger, men det krever god styring og ledelse for å gjennomføre tiltakene.» Så hva er stoda? Vel, i 2013 lovte Ketil Solvik-Olsen at de skulle bruke 45 mrd. kr mer på samferdsel hvert år de neste ti årene. Etter fire år ligger Ketil Solvik-Olsen 170 mrd. kr bak sitt eget løfte. Det må være tidenes løftebrudd. Ketil Solvik-Olsen og Fremskrittspartiet lovte at bomstasjonene skulle vekk, og at det ikke skulle kreves inn bompenger. Etter fire år med Ketil Solvik-Olsen er det satt rekord i innkreving av bompenger, med 37 mrd. kr. Løftet er brutt. I 2013 vedtok Stortinget en historisk satsing på samferdsel gjennom Stoltenberg II-regjeringens nasjonale transportplan. Statsråden hevder at han har overoppfylt den. Ja, det har Ketil Solvik-Olsen og regjeringen gjort – i pengebruk. Ifølge deres egne tall har de brukt om lag 10 mrd. kr mer enn Stortinget forutsatte. Det de ikke snakker om, er at bevilgningene til Nye Veier utgjør om lag halvparten av de 10 mrd. kr, med 4,4 mrd. kr. Til nå har det ikke blitt bygd en eneste meter ny vei av selskapet, og det er uklart hvor mye av disse pengene som blir satt av til arbeid i 2017. Statsråden forteller ikke at 1,3 mrd. kr av den overoppfyllingen er kjøp av riksveifergetjenester, noe som i all hovedsak er knyttet til prisstigning. Statsråden forteller ikke at tilskuddsordningen for reduserte bompengetakster ikke har noe som helst å gjøre med NTP – det er 600 mill. kr som ikke bidrar til ny, tryggere og bedre infrastruktur i dette landet. Statsråden skryter ikke – og det er heller ikke noen grunn til å gjøre det – av alle forsinkelsene. Blant prosjekter som Stortinget vedtok skulle startes opp i perioden, som ikke får oppstart, er: elektrifisering av Trønder- og Meråkerbanen, elleve større veiprosjekter, som ikke blir gjennomført, startet opp eller avsluttet i perioden som planlagt, fire farledsprosjekter, som ikke blir startet opp, og seks fiskerihavneprosjekter, som ikke er startet. Dette er ikke småprosjekter – alle disse prosjektene er på over 500 mill. kr. Oppsummert kan en vel si at Ketil Solvik-Olsen og regjeringen bruker mer penger enn Stortinget har forutsatt, på å bygge færre prosjekter enn Stortinget har forutsatt, og på lengre tid enn det Stortinget forutsatte at det skulle gjøres. Det er ikke bare når det gjelder Nasjonal transportplan, at Ketil Solvik-Olsen og regjeringen bryter løftene. Den sterke veksten fylkene brukte til fylkesvei under Stoltenberg II-regjeringen fra 2010 og utover, har avtatt under regjeringen Solberg. Etterslepet på fylkesveiene øker år for år. Det er nå 50 pst. større sjanse for å bli drept når man kjører på en fylkesvei, enn når man kjører på en riksvei. Det var et mål for denne perioden å halvere planleggingstiden for større prosjekter. Ketil Solvik-Olsen og regjeringen er ikke i stand til å vise til resultater på dette området. Alle er enige om at å få ned innkrevingskostnaden for bompenger er viktig. Det beste tiltaket for å gjøre det er obligatorisk brikke for alle kjøretøy. Det arbeidet skulle i gang når brikkepåbud for tunge kjøretøy var innført. Ketil Solvik-Olsen og regjeringen har ikke fulgt opp det arbeidet. Kostnadsutviklingen for bygging av store infrastrukturprosjekter har vært en bekymring over lengre tid, som også representanten Astrup var inne på. Det er avgjørende å ha god kontroll på store prosjekter og skattebetalernes penger og hvordan de blir brukt. Bare i løpet av november i år har det kommet fram i media – det er der vi må lese om det, for vi får ikke informasjon fra statsråden – at det er kostnadssprekker som er høyere enn de ekstra 10 mrd. kr som er bevilget utover NTP. Jeg nevner tre eksempler: jernbaneprosjektet Arna–Bergen, som går opp nærmere 3 mrd. kr., tunnelsikkerhetsforskriften, som går opp over 2 mrd. kr, og Rogfast, med rundt 5 mrd. kr i kostnadssprekk. Dette er bare tre eksempler. På jernbaneområdet kan vi ta med dobbeltsporet Oslo–Ski, som har økt med nærmere 5 mrd. kr. Statsråden har sagt: «Jeg vil måles på om vi gjorde det vi skulle, ikke bare at vi svidde av pengene.» Når velgerne skal felle dommen, er jeg ikke helt sikker på at de synes at Ketil Solvik-Olsen og regjeringen gjorde det de skulle. Med dette tar jeg også opp de forslagene som Arbeiderpartiet står bak.