Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
Et samfunn tuftet på solidaritet og fellesskap er best. Likevel arbeider ikke alle for det. Veldedighet er noe annet enn rettferdig fordeling og solidaritet. Nylig varslet Fremskrittspartiet angrep på sykelønnsordningen igjen i sitt landsmøte, og regjeringen setter konkurransen høyere enn solidariteten. Et solidarisk samfunn må aktivt velges, og kampen mot sosial dumping vinnes kun hvis vi hele tiden jobber knallhardt sammen med fagbevegelsen mot dette. Det betyr at denne regjeringen må ha vilje til å iverksette minst like harde tiltak som den forrige regjeringen hadde i arbeidslivet når det gjelder solidaransvar, allmenngjøring, slik representanten Holen Bjørdal også redegjorde godt for i sitt innlegg her. I SV er vi veldig enig med finansministeren i at arbeidsstyrken er vår fremste kapital og vårt fremste virkemiddel i landet vårt. Derfor er vi for fast jobb og hel stilling; det er avgjørende for at folk skal ha en trygg hverdag. I praktisk politikk står ministeren og regjeringen for mer midlertidighet og utrygghet for arbeidsfolk. Denne debatten har tatt seg kraftig opp etter finanskrisen, og kjente økonomer som har vært sitert her før i dag, Stiglitz og Piketty, har dokumentert hvordan økende forskjeller i hele verden er en enorm utfordring, ikke bare for dem som blir hengende igjen, men for hele samfunn. I Norge har vi nå en regjering som gjør det stikk motsatte av det som skal til for å bekjempe økonomiske forskjeller. Selv om formue og arv blir stadig viktigere for å lykkes med fordelingen, ønsker Høyre og Fremskrittspartiet, med støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti, å fjerne beskatningen av disse. Arveavgiften ble fjernet av regjeringen nærmest over natten, uten at de kan argumentere for at det er økonomisk riktig. Da regjeringen la fram sitt nye skatteopplegg for 2014, så vi tydelig at de store skattelettene gikk til dem som hadde mest fra før. Mens de med vanlig inntekt fikk noen hundrelapper i skattelette og dyrere barnehage, fikk de som tjente over 2 mill. kr, i snitt 39 000 kr i skattelette. Det er ikke til å komme forbi at det øker forskjellene. I grunnlovsåret, som vi feirer med fynd og klem, er det viktig at vi ser på de store historiske linjene, men òg at vi diskuterer hva som legger grunnlaget for et levende demokrati. Store forskjeller betyr at noen få har en økonomisk makt som de aller fleste bare kan drømme om. Dette blir selvforsterkende. I USA er det nylig åpnet opp for at de «superrike» uten begrensninger kan sponse de politikerne de vil ha, med så mye penger de ønsker. For oss i Norge er det åpenbart at dette har store negative konsekvenser for demokratiet. I USA har de «superrike» bidratt til å flytte debatten så langt at dette kun er en debatt for de spesielt interesserte. De som sliter med å få endene til å møtes fordi rengjøringsarbeidet deres ble konkurranseutsatt i en fremskrittspartikommune, eller fordi høyresiden i Norge kanskje får gjennomslag for ønsket om å kutte i trygd og sykelønn, vil ikke ha overskudd til å delta i den demokratiske samtalen. All energi vil gå med til å få mat på bordet. Sånn kan vi ikke ha det. SV vil ha et samfunn der forskjellene bekjempes ut fra solidaritet, ikke veldedighet og smuler fra de rikes bord.