Svein Harberg (Høyre), 2010-05-03:
Det er to ting i denne debatten som jeg føler at det er tverrpolitisk enighet om, og som preger skolepolitikken. Det ene er at Kunnskapsløftet er en viktig og god satsing som skal følges opp og gjennomføres. Det andre som vi også er enige om, om enn med noe forskjellig vinkling og handling, er at læreren er den viktigste ressursen i formidling av kunnskap til barn og unge. Dette har ført til debatt om rekruttering til læreryrket, opptakskrav og ikke minst innholdet i utdanningen av nye lærere. Det har vært bra, det har resultert i kampanjer for rekruttering og det har endret lærerutdanningen. Nå har vi en ny modell på plass, og den faglige fordypningen som ligger i den, er en god oppfølging av Kunnskapsløftet. Dette vil være med på å sikre kvalitet og kunnskap i skolen i framtiden. Utfordringen er altså hvordan vi skal løfte det store, nasjonale lærerkollegiet nå! Som det har vært sagt, tilføres landets totale lærerstab ca. 3 pst. nyutdannede lærere hvert år. Det vil altså ta nærmere 40 år før lærerstaben er fornyet med bakgrunn i den nye lærerutdanningen. Når vi skal styrke skolen og følge opp Kunnskapsløftet, er det altså helt avgjørende at tiltak rettes mot de lærerne som er i skolen. Regjeringen har satt av midler og satt i gang tilbud. Høyre ser også nødvendigheten av denne satsingen og har for øvrig doblet summen i sitt alternative budsjett. Den store utfordringen er imidlertid at tilpasningen til brukerne åpenbart ikke er god nok. Det er jo en spesiell situasjon, for der man vanligvis opplever at folk ute roper på staten, har vi altså snudd dette – og nå er det staten som roper på deltakelse. Her er det penger, her er det enighet, men man får ikke deltakelse. Da må man gripe fatt i det. Gjennom dialog med både KS, faktisk, kommuner, fylkeskommuner og ikke minst skoler har vi fått mange tilbakemeldinger på at tilpasningen til brukerne ikke er god nok. Det er for få alternative måter å gjennomføre utdanningen på. Skolene har ikke økonomi til å bidra, og kommunene har ikke flere penger å bidra med. Jeg var for litt over en uke siden på skolebesøk i Farsund og Lyngdal, og da fikk jeg igjen bekreftet dette da jeg tok det opp med de skolene jeg besøkte. Skoler med stor satsing på lærerne som ressurs, hadde ikke økonomisk handlingsrom til å sende lærerne på utdanning slik de ville. De tapte i kampen om midler, også innen skole, til utstyr, rehabilitering av bygg, nybygg osv. Dessuten er dagens tilbud og finansiering for de fleste i lærerkollegiet en stor utfordring både i forhold til sine kolleger som da ofte vil få et økt press, og i forhold til en etablert familiesituasjon, som statsråden var inne på. Dagens ordning er for mange ikke et reelt tilbud. Egenandel og 100 pst. permisjon er en utfordring, spesielt begge samtidig. Når vi ser at deltakelsen er svært liten og ikke har truffet målgruppen, håper jeg at statsråden vil hive seg rundt og se på umiddelbare alternativer, for det haster. Statsråden har bekreftet at hun vil se på det, og jeg håper det skjer fort. Den største utfordringen ser ut til å være behovet for å ta 100 pst. permisjon. Kan f.eks. tilbudet fordeles over flere år? Både når det gjelder tidsbruk og kostnad, oppleves tilbudene for lite tilgjengelige. Reisekostnader og lang tid hindrer mange i å ta dette valget. Er det vurdert å utvide tilbudet om fjernundervisning, eller kan det være et alternativ å flytte undervisningen ut til grupper av lærere? Til sist vil jeg peke på at noen av de fylkene som har færrest søkere, har hatt gode opplegg regionalt. Jeg forutsetter at statsråden når hun nå går i dialog med de forskjellige, også går i dialog med disse for å se om man kan kanalisere midler inn i etablerte, gode etter- og videreutdanningstilbud.