trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-11-17:
Jeg skal ikke ta opp igjen debatten som foregikk i Odelstinget, men bare vise til den og på vegne av Høyre fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 13 nytt femte ledd antas å burde lyde:Uten hinder av bestemmelsene i første ledd kan følgende juridiske personer til sammen erverve inntil 10 prosent av andelen i borettslag som består av ti eller flere andeler: staten, fylkeskommuner, kommuner, selskaper som har til formål å skaffe boliger og som ledes og kontrolleres av staten, en fylkeskommune eller kommune, og stiftelser som har til formål å skaffe boliger og som er opprettet av staten, en fylkeskommune eller kommune. Hvis et borettslag har flere adskilte bygninger, skal adgangen til å erverve til sammen inntil 10 prosent eller minst én andel bare gjelde og regnes ut fra de andeler som gir leierett til bolig i bygninger som har fem eller flere boliger. Bestemmelsene i dette ledd er ikke til hinder for at andre kan eie andeler etter vedtektsbestemmelse som nevnt i fjerde ledd.»
Tom Thoresen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Jeg foreslår Oddbjørg Ausdal Starrfelt.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-12-09:
Jeg har den glede å fremsette et forslag som går ut på endring i forskrift om plikt til å bruke los i norske farvann og farledsbevis. Det går i korte trekk ut på at navigatører på norskekysten skal kunne snakke norsk eller skandinavisk.
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Jeg sa vel faktisk også i innlegget mitt at det nok kunne vært ønskelig med større ressurser til samferdselssektoren, og at det også var Høyres ønske. Det som er viktig i denne sammenheng, er også å understreke at vi da fikk gjennomslag for noe som var veldig viktig for oss i en nasjonal sammenheng, nemlig å få fjernet den betydelige skatte- og avgiftsøkningen som lå inne i budsjettet, som vi tror også ville hatt stor negativ betydning for samferdselssektoren totalt sett. Men jeg skal ærlig innrømme at jeg i komiteen satt lenge og lurte på hvilket av disse to budsjettforslagene – innenfor rammebevilgningene – man skulle gå inn for, enten Arbeiderpartiets opplegg eller sentrumspartienes opplegg. Jeg innrømmer ærlig at det var noe jeg satt lenge og lurte på. Jeg kom til syvende og sist til at det var jo forskjell på å barbere seg og å kutte hodet av seg, og det var det valget som avgjorde hva Høyre måtte gjøre. Arbeiderpartiet har fjernet 260 mill. kr fra veivedlikehold og den delen. Det synes jeg er ganske dramatisk, og jeg tror det ville fått ganske store følger. Det er riktig at det også i Høyres forslag til kutt lå inne noe reduksjon på veisektoren, men langt fra så mye. Men det vi lyktes i, var å få overført en del friske midler til investeringer på veisektoren, som jeg tror skal komme utrolig godt med. Jeg tror faktisk at er man ærlig og oppriktig, så ser man at man vil få mer igjen for de investeringene som er lagt inn der, enn man ville fått for dem der de opprinnelig lå. En slik total avveining må man altså gjøre, og man fant da ut at det beste i denne situasjonen var det budsjettet som var framlagt fra sentrum. Men jeg innrømmer ærlig og oppriktig at jeg gjerne skulle sett at samferdselsbudsjettet var mer styrket. Jeg mener faktisk også at vi gjennom budsjettbehandlingen i komiteen lyktes i å gjøre de prioriteringer som Høyre hadde lagt vekt på, nemlig en økt prioritering av veiinvesteringer. Det fikk vi til, og den reelle økning på veisektoren var ikke inne i Arbeiderpartiets forslag.
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Også i politikken er det av og til litt viktig at man «er litt ærlig», og representanten Sahl vet, hvis man spør, utmerket godt at det var bare ett parti som i alle forhandlingene kjempet for veisektoren. Det var ingen kjemping fra sentrumspartiene i forhandlingene om veisektoren, det var ingen kjemping fra Fremskrittspartiet i forhandlingene om veisektoren, det var utelukkende fra Høyre. Og her finner en også forklaringen på at vi ikke nådde fram. Men å snu den – skal vi si – argumentasjonen motsatt vei og påstå at det er Høyre som har sviktet, det er ganske drygt. Sannheten er at det var ingen vilje hos noen andre partier til å prioritere en krone på veisektoren. Det er sannheten, og det vet representanten Sahl utmerket godt. Så må jeg be representanten Sahl lese Kommunaldepartementets budsjett. På side 104 nederst i siste avsnitt står det som Oddvard Nilsen omtaler, nemlig at man har fordelt 300 mill. kr til samtlige departementer, med fra 5 til 35 mill. kr som en såkalt distriktspakke. Det er etter min mening ikke noe annet enn såkalte julepakker. Da kan man reise rundt og dele ut disse. Jeg mener oppriktig at de 300 millionene kunne vært anvendt langt bedre i Distrikts-Norge på samferdselssektoren. Jeg har ennå ikke på mine reiser opplevd at det er noen i Distrikts-Norge som kommer og spør meg om subsidier. De spør om å få konkurransebetingelser knyttet til transport, som gjør konkurransen mulig for dem. De spør ikke om subsidier, de spør om å få like konkurransevilkår, så skal de greie seg selv. Og det regner jeg med at også representanten Sahl har oppdaget underveis. Når det gjelder krengetoget, har Oddvard Nilsen ikke sagt noe som helst negativt om det. Det Oddvard Nilsen har kritisert, er at man ikke har brukt pengene til krengetog, og det er noe helt annet.
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
For det første er det ofte slik at forskjellen på SV og Høyre er at SV kanskje har noe mer penger – og stundom mye mer penger – enn Høyre. Vi er enig i at situasjonen i norsk økonomi tilsa at denne høsten måtte man ta budsjettet ned, og vi var også enig i innstrammingen totalt sett. Mens derimot SV, slik jeg oppfatter det, kanskje har et annet syn på det, og mente at man kunne forbruke mer ressurser. Derfor var vi, da vi fikk tildelt vår ramme, dessverre nødt til å gjøre omprioriteringer innenfor vår egen ramme. Vi hadde ikke så mye penger som SV mente. Derfor var det at jeg i sted i innlegget mitt innledningsvis orienterte om at vi mente at den prioriteringen som er gjort knyttet til distriktene, kunne vært gjort på en langt bedre måte ved ikke å dele midlene ut i de småsummene som jeg nevnte, men lagt dem inn på samferdselssektoren. Da tror jeg vi kunne fått gjort ganske mye mer, og det står jeg fortsatt ved. Det betyr også at vi har en distriktspakke. Men der er det en forskjell, for veldig mange i Stortinget – og kanskje SV også – har en tendens til å gi selektive støttetiltak til distriktet i den tro at vi politikere vet så utrolig mye bedre enn alle andre hva det er vi skal satse på både nå og i fremtiden. Jeg tror at går en gjennom historien og ser, har våre prioriteringer stort sett ikke hatt suksess i virkeligheten. Derfor tror vi at det er mest fornuftig å gi generelle rammebetingelser som når alle. Og samferdselssektoren er nettopp slik. Den favoriserer ingen, men den gir økte muligheter til alle. Og når en ser at norske logistikkostnader ligger 50 pst. over andre land som vi skal konkurrere med, er det kanskje ikke noe annet område som betyr så mye som å få bedre transportmuligheter, også for Distrikts-Norge. Det er faktisk slik at den lille broen som ikke tåler bredden på bilen, og den broen som ikke tåler akseltonnbelastningen, er det som bestemmer lastens størrelse. Det betyr at transportkostnader øker i Distrikts-Norge, og det har ikke Distrikts-Norge råd til i en verden hvor konkurransen stadig øker. Så forskjellen på SV og Høyre er rett og slett at vi har en annen oppfatning av hvorledes støtten til distriktene skal gis. Vi ønsker å gi generell støtte, ikke selektiv.
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Jeg må ærlig innrømme at jeg synes det var et godt forsøk representanten Schjøtt- Pedersen gjorde her på talerstolen, et godt forsøk i den forstand at han forsøkte å fremstille det som om veisektoren ble styrket gjennom Arbeiderpartiets forslag. – Det er jo ikke riktig! Arbeiderpartiet tar fra en del av veisektoren og flytter over til en annen, men økningen blir i virkeligheten null, så det er ingen styrking av veisektoren i Arbeiderpartiets forslag. Det er en viss styrking av veisektoren i forslaget fra sentrumspartiene og i fellesforslaget fra sentrumspartiene og Høyre og Fremskrittspartiet. Men det var i grunnen ikke det jeg hadde tenkt å spørre om. Arbeiderpartiet har 260 mill. kr, og sentrumspartiene og Høyre og Fremskrittspartiet har 150 mill. De sistnevnte har på en måte valgt å legge pengene på statsrådens bord og si: Bruk disse pengene så fornuftig du kan i en situasjon hvor det er et skrikende behov og det nesten er henimot 1 milliard kr for lite for å få effektivitet og framdrift i de prosjektene vi har. Arbeiderpartiet velger en annen vei. De velger det jeg litt sånn spøkefullt vil kalle for julepakkesystemet, hvor man deler ut penger i øst og vest. Jeg skulle kanskje ikke klage over det når partiet faktisk har fordelt 45 mill. kr direkte til Hordaland, men det blir jo ikke riktig av den grunn. Mitt spørsmål går rett og slett på om ikke Schjøtt- Pedersen ser at man ved å ta penger og dele dem ut i småsummer, som virker veldig tilfeldig, men det er gjort, kanskje forårsaker enda dårligere effektivitet og framdrift i prosjektene, og at man til syvende og sist står igjen med en regning som er høyere, altså at man ikke får ut den effekten man hadde tenkt. Ville det ikke på mange måter vært bedre om man i en situasjon hvor man mangler 900 mill. kr, hadde sagt: ta disse 260 millionene og gjør så godt dere kan, bruk dem på de prosjektene som er der – istedenfor å sende julegaver hjem? Ville ikke norsk samferdsel vært bedre tjent med det?
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Jeg er glad for at det eventuelt skal komme en melding fra Jernbaneverket om bruken av krengetogmidlene, men det kunne være interessant å få bekreftet om følgende fremstilling fra statsråden er korrekt: Det ble i 1998 i St.prp. nr. 64 for 1997-98 sagt at på grunn av stram styring i Jernbaneverket kunne man overføre 96 mill. kr til 1998. Disse midlene skulle brukes til krengetogtiltak. I tillegg bevilget man i budsjettet for 1998, mener jeg å huske, ca. 75 mill. kr, og kommer tilbake igjen i revidert nasjonalbudsjett med ytterligere 72 mill. kr. Så kommer det siden fram, som det står i Dokument nr. 1 for 1998-99, at NSB hadde liggende ubetalte fakturaer fra 1997 på 352 mill. kr. Hvordan de da kan ha et overskudd på 95 mill. kr, er en gåte for meg, men la det ligge. Det er også riktig at departementet i to brev i komiteen har svart at det er riktig at det var en samlet betalingsutsettelse for Jernbaneverket på 352 mill. kr fra 1997 til 1998. Det er svar fra departementet på spørsmål 1. Det er også riktig at til spørsmål 6 skriver departementet følgende: «Deler av vedtatt bevilgning for 1998 til krengetogtiltak vil dermed kunne nyttes til å dekke merforbruk i 1998 på post 23 Drift og vedlikehold.» Er dette riktig? I så fall får jeg det ikke helt til å stemme. Da må det jo være brukt midler av krengetogbevilgningene til drift og vedlikehold i 1998.
Oddvard Nilsen (Høyre), 1998-12-09:
Til det siste innlegget vet jeg at det kommer et svar fra Høyre senere. La meg først få lov til å uttrykke glede over det statsråden sa knyttet til krengetogsaken. Det var viktig for meg å få oppklart hva som lå i denne saken, og er det slik som det er fremstilt, har jeg ingen kommentarer til det. Det som er knyttet til overføringene fra 1997 til 1998, ligger i kontroll- og konstitusjonskomiteen, så det får sin behandling der. Inge Myrvoll var innom meg i en replikk, og jeg fikk i grunnen ikke svart ham skikkelig. Det gikk på fordelingen når det gjelder flyprisen. Høyre har i gang et større arbeid knyttet til distriktspolitikk, og jeg kan love Inge Myrvoll at vi vil se på virkningen av midlene som er satt inn. Det kan utmerket godt tenkes, når vi på et senere tidspunkt kommer tilbake til dette og skal fordele dette med kjøp av tjenester og se på fordelingskostnader, at vi kanskje vil være enig med Inge Myrvoll i noe av det han var inne på. Inger Lise Husøy var innom og sparket litt borti meg fordi jeg hadde sitert feil. Det har jeg ikke gjort. Hvis representanten Husøy ser etter og hører hva jeg sa, vil hun se at jeg kan stå inne for det. Det er faktisk et direkte sitat fra et brev fra departementet. Nå blir kanskje diskusjonen om prosenter på Raumabanens nattog litt bortkastet, for sannheten er at 10 pst. der muligens bare utgjør en håndfull passasjerer. I så måte er jeg enig i at det kanskje er litt misbruk av prosenter som sådanne. Ranveig Frøiland var også innom og sparket i meg fordi jeg ikke stemte for en masse penger, i hvert fall 55 mill. kr, til Hordaland. Nei, jeg valgte, og det sa jeg i hovedinnlegget mitt, en annen vinkling på det. Jeg vet faktisk ikke hva disse 15 mill. kr til rassikring i Hardanger skulle gå til engang, for jeg tror at prosjektet koster ca. 40 mill. kr. Jeg er usikker på det, og mente faktisk og mener fortsatt at det var riktigere å gjøre det vi gjorde i komiteen, ta summen 150 mill. kr, legge den på statsrådens bord og si: Bruk disse pengene så fornuftig som du kan. Og det er jeg overbevist om også vil bli gjort. Dermed regner jeg med at man vil gjøre en totalvurdering og komme fram til hvordan man kan benytte pengene på en best mulig måte. Jeg vet at jeg derved ikke fikk sendt noen julehilsen hjem til Hordaland, men det får heller være. Som jeg sa i hovedinnlegget mitt: Kanskje Samferdsels-Norge har fått en større julepresang ved det. Det er stort sett min oppsummering knyttet til det som har vært sagt. Det har vært en rimelig grei debatt. Et poeng som Arbeiderpartiet har forsøkt å selge, er at de har styrket samferdselssektoren knyttet til veisektoren med 260 mill. kr. Jeg påpeker at det har de ikke gjort. De har bare omprioritert penger innenfor samme sektor, og det blir det ingen styrking av. De eneste som har styrket veisektoren i denne saken, er faktisk de samarbeidende partier – sentrumspartiene sammen med Høyre og Fremskrittspartiet. Det er resultatet av det hele. Det er kommet en styrking når det gjelder investering på veisektoren. Det er jeg glad for, og det innkasserer jeg så gjerne – selv om summen var liten.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Høyre kritiserer sentrumspartienes vegsatsing. Høyre kritiserer sentrumspartienes havnesatsing. Høyre vil fjerne seteavgiften. Men Høyre har jo inngått et forlik i finansinnstillingen, hvor bevilgningene til samferdselssektoren neste år blir mindre enn det Regjeringen foreslo, og mindre enn Arbeiderpartiets alternative forslag. Høyre har inngått et forlik i samferdselskomiteen hvor veginvesteringene neste år blir 130 mill. kr lavere enn det Arbeiderpartiet foreslår. Høyre har inngått et forlik i samferdselskomiteen, hvor havneinvesteringene er identisk med Regjeringens forslag og lavere enn det Arbeiderpartiet foreslår. Og Høyre har inngått et forlik om å videreføre seteavgiften. De vil stemme mot Arbeiderpartiets forslag om å fjerne seteavgiften. På samme måte som for 1998 påtar Høyre seg et ansvar for det samferdselsbudsjett for 1999 som faktisk blir vedtatt, og som i forhold til Høyres program og Høyres erklæringer i Stortinget har vesentlige avvik fra de primære forslag som Høyre legger fram. Det har vært sagt at Høyre er budsjettvinneren i forbindelse med årets budsjettbehandling i Stortinget. Det kan være fristende å spørre representanten Nilsen om det også gjelder samferdselssektoren. Hvor i det samferdselsbudsjett som i dag sannsynligvis blir vedtatt, finner vi Høyres profil? Hvor i det samferdselsbudsjett som i dag sannsynligvis blir vedtatt, finner vi igjen Høyres ønske om å øke veginvesteringene, øke havneinvesteringene og fjerne seteavgiften?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Arbeiderpartiet går inn for en satsing på jernbanen. Det gjør vi på grunn av at vi tror det samlede samferdselstilbudet, bl.a. på vegsiden, ikke bare bestemmes av kapasiteten på vegene. Den er viktig – derfor går vi også inn for et høyere nivå på riksveginvesteringene enn det bl.a. Fremskrittspartiet gjør – men det er også viktig å avlaste vegsystemet gjennom kollektivtrafikktiltak og tiltak for å styre trafikken. Blant annet er vi åpne for å diskutere spørsmålet om vegprising. Den utviklingen vi ser som følge av at Gardermobanen er tatt i bruk, er en glimrende illustrasjon på at vi kan bygge ut tilbud som er konkurransedyktige innenfor kollektivtransporten, og som på den måten kan avlaste vegnettet. Arbeiderpartiet foreslår et nivå på drift og vedlikehold av veger som er på om lag samme nominelle nivå i 1999 som i 1998. Det dreier seg altså ikke om noen dramatisk endring. Derimot er det en relativt dramatisk endring når Regjeringen reelt sett foreslår å kutte på veginvesteringene med 10 pst. neste år. Det fører til at kostnadene på vegprosjektene øker. Det fører til at framskynding av bompengeselskapenes finansiering gir økte bindinger på framtidige budsjetter. Dette mener vi er veldig uheldig, derfor har vi samlet sett ment at det var riktigere å foreta en omfordeling fra drift og vedlikehold til investering, noe som innebærer at begge de to postene kommer ut med 99,6 pst. av bevilgningsnivået for 1998.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Jeg tror det først er viktig å rydde debatten, slik at vi vet hva vi snakker om. Når representanten Kofoed-Larsen snakker om en reduksjon på 260 mill. kr, så er det snakk om en reduksjon i forhold til Regjeringens forslag når det gjelder drift og vedlikehold. For det første har flertallet i Stortinget, som både representanten Thore Aksel Nistad og representanten Kofoed-Larsen inngår i, også foreslått endringer i forhold til det, så det er ikke nødvendigvis Regjeringens forslag som blir vedtatt i dag. Men det andre er at Regjeringens forslag for drift og vedlikehold innebærer en økning fra inneværende år. Arbeiderpartiets forslag innebærer ganske nøyaktig samme nominelle nivå for 1999 som for 1998, eller for å være helt presis – 99,6 pst. av nivået for drift og vedlikehold og 99,6 pst. av nivået for investeringer. Det dramatiske i Regjeringens forslag er derfor ikke forslaget om bevilgninger til drift og vedlikehold. Heller ikke Arbeiderpartiets forslag til drift og vedlikehold inneholder noen grad av dramatikk. Det som derimot inneholder dramatikk, er at Regjeringen, som er utgått fra partier som har lovet en satsing på veginvesteringer på 5 300 mill. kr denne fireårsperioden utover arbeiderpartiregjeringens forslag, kommer til Stortinget med et budsjett hvor de foreslår et kutt reellt sett på 10 pst. fra 1998 til 1999. Det var ikke drift og vedlikehold representanten Kofoed-Larsens partifeller og Senterpartiet og Høyre var opptatt av da de diskuterte vegplanen, det var jo spørsmålet om hvilke investeringer man skulle gjøre i forhold til utbygging av den samlede vegkapasiteten. Det er der dramatikken ligger. De unnlater ikke bare å foreta den kraftige økningen som de har lovet, men de kommer til Stortinget med et budsjett hvor de faktisk reduserer veginvesteringene med 10 pst., og det har betydning for bindinger på budsjettet som gjør at prosjektene blir dyrere. Det mener Arbeiderpartiet er svært uheldig.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Man kan diskutere hvilken måte som er den mest effektive å gjøre det på. Representantene fra Høyre har sammen med Kristelig Folkeparti og Senterpartiet i denne innstillingen, på samme måte som i innstillingen til vegplanen, lagt seg på strategien: ingen nevnt, ingen glemt. Det kan være ikke bare en strategi for å få mest mulig effektivitet ut av det, men det kan også være en politisk strategi for at ingen skal føle seg glemt i forhold til hvor bevilgningene strengt tatt kunne brukes, slik det var før valget, da man presenterte disse 5 300 millionene og man ikke listet opp hvor de skulle brukes, men sa hvor de teoretisk kunne brukes. Ergo ble alle fornøyd. Arbeiderpartiet synes det er ryddigere å ta utgangspunkt i en vurdering av hvor de ulike utfordringene ligger. Vi kan her bl.a. vise til at departementet har oversendt til komiteen en oversikt over hva slags prosjekter som mangler penger for å sikre en effektiv framdrift. Man kan så gjøre et valg og si at disse prosjektene prioriterer vi innenfor den rammen, og ikke overlate bare rettighetene, men også belastningen til Regjeringen, og si at dette er hva vi lover, det holder vi, det bevilger vi penger til, og ikke framstille det til alle mulig andre som at de også kunne fått penger hvis man ikke hadde spesifisert denne listen. Så viser representanten til at det er en netto tilførsel til vegsektoren fra flertallskonstellasjonen. Det foreslås visse endringer innenfor den samlede pakken. Det som er det mest interessante med den, er jo hvor kuttene foretas. Ja, man får noe mer riksveginvesteringer og kutter i storbymidlene, slik at statsrådens flaggprosjekt om økt satsing på storbyene ikke blir noe av, man kutter i fylkesvegprosjekter, slik at det bevilges mindre til fylkesvegprosjekter neste år enn i år, man kutter i bevilgningen til kjøp av posttjenester, slik at det til Senterpartiets flaggskip blir bevilget mindre neste år enn i inneværende år. Det også er en interessant ting i den flertallsmerknaden som er lagt fram.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Med den lovprisning presidenten har hørt jeg har gitt Arbeiderpartiets forslag, er det selvfølgelig en glede å ta opp de forslag som er nevnt i innstillingen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Kan jeg få rette opp en åpenbar misforståelse?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Jeg må få lov til å gjøre statsråden oppmerksom på at Arbeiderpartiet ikke foreslår nye prosjekter. Det er snakk om å ha en mer rasjonell framdrift av allerede igangsatte prosjekter, slik at de ikke blir vesentlig mer kostnadskrevende, og slik at den samlede utnyttelsen av vegressursene blir bedre enn den ellers ville vært.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Det er en rekke både viktige og kritiske merknader når det gjelder kystforvaltningen i innstillingen fra komiteen. Jeg tar det som en selvfølge at statsråden følger opp merknadene fra komiteen, og også den framdrift som komiteen forutsetter. Det vil bl.a. si at departementet ikke bare vurderer dette, men faktisk legger fram forslag om splitting av havneutbyggingskapitlet allerede til våren, og at oppfølgingen av Kystverkutvalget kommer høsten 1999. Jeg tar også som en selvfølge at statsråden følger opp den merknaden som et flertall i komiteen har, hvor de forutsetter at gjenstående arbeider i Svartnes havn startes opp i 1999. Det jeg vil henlede oppmerksomheten på, er situasjonen innenfor fyrtjenesten, hvor merknadene fra departementet i proposisjonen er relativt alvorlig. Komiteen har bedt om at departementet legger til rette for at det så snart som mulig blir foretatt en gjennomgang av kvaliteten i fyrtjenesten, slik at også det kan bli lagt fram for Stortinget senest høsten 1999. I denne sammenheng har komiteen uttalt at man gjerne ser at det blir brukt eksterne fagmiljø, f.eks. kan man her tenke seg selskaper som driver kvalitetsvurdering og sertifisering. Jeg legger til grunn at man ved å foreta en slik gjennomgang vil ha et bedre grunnlag for å vurdere tilstanden i tjenesten, og eventuelt vurdere bevilgningsbehovet for å rette opp eventuelle mangler, og jeg vil gjerne be statsråden om å gi uttrykk for om han har noen vurdering av hvordan en slik gjennomgang kan foretas.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Etter at jeg kom inn i det politiske arbeid i samferdselssektoren, må jeg si det har gledet meg at samferdselsetatene er svært lydhøre overfor de signaler som gis fra Stortinget. Det illustreres også ved tilstedeværelsen under stortingsdebatten. Jeg ble imidlertid noe uroet over statsråd Angelsens svar på mitt forrige spørsmål, rett og slett på grunn av at han på to punkter hvor det er flertall i komiteen, ikke umiddelbart anerkjente at det var et flertall i komiteen. Statsråden sa at han selvfølgelig burde vurdere fordelingen av kapitlet. Det er ikke det komiteens flertall ber om. Komiteen ber om at det blir lagt fram forslag om fordeling, ikke en vurdering av fordelingen, men forslag om fordeling av kapitlet. Grunnen til at man ber om at det blir gjort på den måten, er at man da mer detaljert vil kunne gå inn og se på hvor mye det bør være på hver post. Det er altså en realitetsavklaring som skjer i dag, at det skal være to poster, at det ikke lenger bare skal være én post. Det andre var spørsmålet om Svartnes havn, hvor statsråden argumenterte mot det som Stortingets flertall uttaler i innstillingen. Jeg vil understreke at flertallet her uttaler: «Fleirtalet forventar at resterande utbyggingsarbeid blir starta opp i 1999.» Jeg forventer at statsråden følger opp de flertallsmerknader som ligger til grunn i denne innstillingen – jeg ikke bare forventer det, jeg tar det som en selvfølge. Det er iallfall et velment råd om at det bør gjøres.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
En saksopplysning som kan være nyttig for den videre debatt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1998-12-09:
Med hensyn til det statsråden sa, vil jeg vise til at når det gjelder fordeling av kapitlet, så foreligger det et forslag, og det forslaget kommer til å bli vedtatt her i dag. Det er altså ikke bare en merknad.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 1998-12-09:
Representanten Oddvard Nilsen hadde nok helst ønsket seg et annet samferdselsbudsjett. Det hadde nok jeg også, dersom de økonomiske omstendighetene hadde ligget til rette for det. Hadde rammene for budsjettet totalt sett vært romsligere, skulle jeg gjerne ha sett mer penger til samferdselsformål, ikke minst til å ha en bedre framdrift i en del pågående utbygginger. Men nå har vi altså ikke mer penger i et budsjett der det skulle strammes inn. Etter at forhandlingene på statsministerens kontor var over, kom det heller ikke mer penger til samferdsel. Det ble flyttet på 6 milliarder kr, og dersom en av forhandlingspartnerne, f.eks. Høyre, hadde prioritert samferdsel høyt nok, ville det vel ha kommet en økning på dette området også. Men nå ble det ikke slik, og da velger Oddvard Nilsen å ta for seg distriktssatsingen til denne regjeringen. Det er ikke noe nytt at Høyre angriper distriktssatsingen og distriktspotten. Det som da bl.a. skal kuttes her, er f.eks. økte midler til Statens nærings- og distriktsutviklingsfond, som jo er selve motoren i næringsutviklingen i Distrikts-Norge. Jeg oppfatter ikke det som noen spesiell markering for bestemte statsråder, jeg oppfatter det som sterkt ønsket også av Høyres representanter ute i Distrikts-Norge. Så er det bevilgningen til jernbanen det skal kuttes på, og krengetogsatsingen som angripes. Alt som blir bevilget til krengetog på årets budsjett, kommer til å bli brukt til krengetog. Det er grunn til å glede seg over at Høyre og Fremskrittspartiet valgte å finne en løsning sammen med regjeringspartiene, både en overordnet løsning og en løsning i samferdselskomiteen. Jeg vil imidlertid spørre representanten Oddvard Nilsen om de også neste år vil sette skattelette framfor samferdselsformål når de skal foreta sine endelige prioriteringer.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 1998-12-09:
For Fremskrittspartiet er det vei, og Vei med stor V, som er samferdselstiltak, 1 700 mill. kr mer til Statens vegvesen er en formidabel satsing. Og hadde det vært sånn at vi hadde hatt midler til å gjennomføre dette uten å skjære på samme måte som Fremskrittspartiet gjør i det øvrige samferdselsbudsjettet, skulle jeg gjerne ha vært med på det. Men representanten Thore Aksel Nistad sa ingenting om hvor han tenkte å gjøre sine kutt, og da må jeg repetere det: kystadministrasjon minus 9 mill. kr fiskerihavneanlegg minus 7 mill. kr Samferdselsdepartementet, driftsutgifter minus 7 mill. kr forskning og utvikling minus 5 mill. kr samferdselsforskning minus 27 mill. kr tilskudd til rasjonell og miljøvennlig transport minus 20 mill. kr særskilte transporttiltak, avgiftskompensasjon rutebiler minus 380 mill. kr tilskudd til Hurtigruten – der vi i tillegg har en avtale og det blir et rent kontraktsbrudd – minus 80 mill. kr Jernbaneverket, drift og vedlikehold og investeringer i linjen til sammen minus 450 mill. kr Når representanten Nistad sier at de selvfølgelig ikke skal legge ned jernbanen, så må jeg få spørre: Hva blir konsekvensen av de årlige kutt i denne størrelsesorden for NSB og for Jernbaneverket? Videre kommer betaling for posttransporttjenester minus 120 mill. kr, betaling for ulønnsomme posttjenester minus 180 mill. kr, og sånn kunne vi ha fortsatt. Jeg vil spørre Fremskrittspartiet: Er det kun stamveitiltak som er samferdselstiltak?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 1998-12-09:
Jeg må innrømme at jeg av og til har litt problemer med å ta representanten Inge Myrvoll helt på alvor. Det har noe med at vi blir presentert for en elendighetsbeskrivelse som jeg ikke finner har rot i virkeligheten. Alt er ikke bare elendighet med sentrumsstyre, og det tror jeg representanten Inge Myrvoll også er enig i. Og når han i tillegg klarer å karakterisere distriktspakken som elendighet, lurer jeg på hvor distriktsvennlig representanten Inge Myrvoll egentlig er. Hans medrepresentant Kristin Halvorsen har tydelig gitt uttrykk for at et av de positive satsingsområder til denne regjeringen nettopp er distriktspakken og den distriktsprofilen som ligger i den. Når jeg videre leser at representanten Inge Myrvoll ønsker å bruke 750 mill. kr på jernbanen, som vi vet i veldig stor grad er satsing på jernbanen i sentrale strøk – da må det understrekes at Kristelig Folkeparti også er enig i en satsing på jernbanen – og i tillegg skal bruke store summer til storbymidler og omprioritere midler til gang- og sykkelveger, som også i veldig stor grad er et behov i sentrale strøk, kan man sette spørsmålstegn ved den «store» distriktssatsingen som ligger i SVs alternative budsjettforslag. Jeg vil utfordre representanten Inge Myrvoll til å gå litt nærmere inn på det budsjettforslaget han har lagt fram, og fortelle oss hva som egentlig er distriktssatsingen der.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Jeg forutsetter at representanten Nilsen har sjekket det han har deltatt med på fjernsynet i dag, at det ikke var en ren medieflopp, og at han kan gjennomgå det her fra talerstolen og forklare oss hva pengene er brukt til. Jeg tror ikke Høyre hadde så vanskelig valg i samferdselskomiteen. Så lenge de fikk et budsjettforslag hvor de kunne kutte på storbymidler og jernbanesatsing, er det overordnet det meste for Høyre, så dermed ble ikke Arbeiderpartiets forslag så interessant for dem. Når representanten Nilsen snakker om distriktssatsing, er jeg enig med ham i at det ikke hjelper bare å lage en distriktspakke hvis man kutter på alt annet. Men distriktspakken kan komme godt med i tillegg som virkemiddel. Men det er klart at heller ikke jeg greier å finne noen distriktsprofil i det samferdselsbudsjettet som Høyre endte opp med i komiteen – langt derifra. Høyre har vært med på et samferdselsbudsjett som er det dårligste for Distrikts-Norge i hvert fall de siste 15 årene – antakeligvis i etterkrigstida, og spesielt for den landsdelen som jeg kommer fra, som nå er helt på bunnen når det gjelder investeringsmidler på samferdselssektoren. Og det har representanten og Høyre vært med på, så jeg syns ikke de skal snakke så veldig mye om distriktspolitikk. Og vi har noe annet i Distrikts-Norge, som faktisk har vært en Høyre-sak i sin tid: de såkalte Kyllingmark-ene, altså kortbanenettet. Her har representanten Nilsen vært med på og akseptert at når man fikk en bedre kapasitet i Sogn og Fjordane og på Helgeland ved å få et ekstra fly, skal de som bruker flyene der, ha en dobbel prisøkning. De skal ikke bare ha den prisøkninga som ligger inne i anbudsavtalen, de får en dobbel prisøkning. Og det har Høyre vært med på, så jeg syns at Høyre skal trappe ned på å snakke om distriktspolitikk, for alt som ligger i dette budsjettet som er distriktsfiendtlig, har Høyre vært med på.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
En misforståelse, president!
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Representanten Kofoed-Larsen har holdt et riktig varmt innlegg og hatt en del varme replikker om jernbane, og jeg setter pris på den ekte innlevelsen som hun har. Men jernbanen kan ikke leve av varme innlegg alene. Varmen har gitt litt indignasjon når hun prøvde å gi departementet æren for den veksten som nå er. Hvis jeg skal fordele ære, er det ikke mellom departement og ledelse, det er mellom ledelse og ansatte. Jeg syns verken departementet eller flertallet i denne sal så langt har en veldig ærerik historie når det gjelder jernbanesatsing i Norge. Vi kan tenke tilbake på behandlingen av jernbaneplanen og det Kristelig Folkeparti og vi stod sammen om da, da vi viste til at det hadde vært altfor dårlig satsing, at andre transportformer hadde fått investeringer, jernbanen hadde blitt forsømt – eller som det heter: «I forhold til veg- og flyplassutbygging har det i etterkrigstiden vært satset relativt lite på utbygging og modernisering av jernbanenettet. I det alt vesentlige har Norge det samme jernbanenettet i dag som for 40–50 år siden, mens veg- og flyplassnettet er blitt kraftig utbygget og oppgradert.» Ikke sant – vi sier at jernbanenettet er gammelt; det er fra middelalderen, nesten. Og Senterpartiet og Kristelig Folkeparti har i en felles merknad i innstillingen til jernbaneplanen sagt følgende: «Desse medlemene ser på jernbane som eit miljømessig godt transportalternativ, og meiner det er nødvendig med ei betydeleg sterkare satsing enn det Regjeringa legg opp til …». Og da snakker vi om Jagland-regjeringen og Norsk jernbaneplan 1998-2007 og en betydelig sterkere satsing enn det Arbeiderpartiet legger opp til. Og hva er det vi opplever nå? Jo, at satsingen egentlig er blitt mindre enn det Arbeiderpartiet går inn for. Det må nok ha vært nokså bittert for jernbanevennen Kofoed-Larsen å kutte, først 15 mill. kr i nattforliket på sentralplan og så 50 mill. kr i et kveldsforlik i komiteen. Så skryter hun av at krengetogene, de får penger. Ja, midt i perioden har krengetogene fått 35 pst. av midlene de skal ha i perioden. Det står 65 pst. igjen til de to siste årene. Hvorledes skal hun greie å finne de midlene når det går så tregt?
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Representanten Ringstad sa at de formuleringene som var brukt om delprivatisering av Telenor, var «runde formuleringar». Senterpartiet var ikke mye rund i sine formuleringer om telepolitikk når man går et og et halvt år tilbake. Ja, så sent som i valgkampen i fjor høst sa daværende leder av samferdselskomiteen Magnus Stangeland, at han var livredd en delprivatisering av Telenor. Det syns sjøl jeg er å gå litt langt. Partiets leder Anne Enger Lahnstein gjorde det helt klart at dette skulle man ha samfunnsmessig styring over Og nå inngår man et forlik i «runde formuleringar» med Høyre og Fremskrittspartiet om delprivatisering. I forrige periode ble faktisk vi i SV kritisert for at vi var for markedsorientert, og Senterpartiet stod sammen med RV i denne sal. Jeg må si at sprangene begynner å bli litt store. Jeg greier ikke helt å holde følge i argumentasjonen, men kanskje Senterpartiet var litt for styringskåte i forrige periode. Men gå ikke nå til den motsatte ytterligheten og gi slipp på de mulighetene for samfunnsmessig styring av telepolitikken som en delprivatisering av Telenor kan innebære. Det vil være en overgang som er meget uheldig, ikke minst for Distrikts-Norge. Når representanten Ringstad snakker om rassikring, tenker jeg på dette med løfter. Da vi skrinla Hardangerbrua – og det er jeg veldig glad for –kom det et løfte til Hardanger om 250 mill. kr i rassikring i denne fireårsperioden. Etter to år, hvis dette budsjettet blir gjennomført, ligger vi vel på en innfrielse på ca. 20-25 pst. Det er ikke mye å være stolt av. Det er et klart løftebrudd til en befolkning i et meget utsatt område. Og jeg hadde håpet at Senterpartiet skulle slåss litt mer for å få gjennomført dette løftet, som jeg syns er et meget viktig løfte.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Alle transportmidler har sitt område hvor de har sin styrke. Med de avstandene vi har i dette landet, er det klart at det er en del strekninger hvor flyet er det eneste fornuftige framkomstmidlet, men det er jo ikke et miljøvennlig framkomstmiddel. Men det er klart at når man skal reise 60-70-100- 200 mil, er det ikke noe alternativ til flyet. Jeg fikk spørsmål om hvorfor jeg ikke kunne gå inn på flyseteavgiften. Jeg skjønner ikke at Arbeiderpartiet er opptatt av det. Det er den minst målrettede måten å gå inn i luftfart på. Den blir egentlig innkrevd bare på noen hovedstrekninger, og så fordeler selskapene den på billettene utover. Det kan de gjøre uten at vi har noen innsikt i det. Men de sier det, for å skape opposisjon i distriktene. Men de pengene som der går tapt, kunne vært brukt målrettet på å gjøre det billigere for dem som har høye transportomkostninger. Hvis man har en tur-retur-billett fra Finnmark til Oslo på 6 000-7 000 kr, betyr 20-30 kr i flyseteavgift – som er fordelt over hele landet, som ikke er innkrevd der oppe – ingenting. Men man kan sette inn målrettede tiltak på kortbanenettet og bruke de pengene på en bevisst måte. At Arbeiderpartiet er så opptatt av denne flyseteavgiften, gjør meg forvirret, og jeg lurer på: Hvorfor er det blitt en symbolsak, som har vært tatt opp av flere representanter her i dag? Jeg syns busser er et utmerket transportmiddel, også kombinasjonen buss-jernbane, og mange steder i landet har vi ikke jernbanen som alternativ. Men jeg tror ikke det er for å slippe fram bussene at man har satt i gang mange av de store vegprosjektene. Jeg tror det er gal måte å tenke på hvis man bygger firefelts motorveger parallelt med dobbeltsporede, raske, utrettede jernbaner, som man skal få. Man må se på hvor man skal bruke vegpengene. Det er kanskje bedre å bruke dem der bussen har problemer med å komme fram, hvor det både er ras, vinterstengt osv.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Ja, så lenge sentrumspartiene og sentrumsregjeringa sier at de har distriktspolitikk og miljø som satsingsområde, har de havnet i dårlig selskap. Det tillater jeg meg å si, og det kan jeg godt gjenta mange ganger. Dersom sentrumspartiene derimot har andre målsettinger, er det mulig at de er i det rette selskapet, men ikke ut fra de målsettingene. Når en sammenlikner Fremskrittspartiets og SVs primære budsjettforslag, er det klart at det vil bli store avstander, ikke minst på vegsida. Det er jeg egentlig glad for. Men det vi har gjort, både i vårt primære forslag og innafor ramma, er at vi har prøvd å vri midlene fra sentrale større prosjekt til distriktene. Vi sier at sentralt satser vi på jernbane – det er her den har sin styrke, og det er her vi må starte investeringene. Jeg syns vi har fått en god profil. Vi satser på veger der veger er det eneste alternativet i tillegg til sjøen, og så satser vi på kollektive løsninger der hvor vi har store befolkningssentra. Men jernbanen har også sin nytte i distriktene, ikke minst med tanke på godstransport, og det er ofte ute i distriktene at den viktigste vareproduksjonen i landet foregår, så der har jernbanen sin forse. Dessuten: Jeg tar gjerne nattoget fra Mo i Rana til Værnes. Den dagen toget tar ti timer fra Mo i Rana til Oslo og ikke 15, skal jeg ta nattoget til Oslo – jeg skal sove meg fram, helt utmerket. Men jeg tror også toget får økt konkurransekraft når kjøretida går ned, for det å reise med fly, innebærer veldig mye daudtid. Det er noe av den dårligste tidsbruken man kan ha, man skal transporteres til flyplass og sjekke inn – det er ingen struktur over tida, den er veldig unyttig. Så den dagen toget er litt raskere og tilbyr god kvalitet, tror jeg faktisk mange vil velge å bruke det.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Jeg glemte å ta opp forslag. Jeg vil gjerne gjøre det – det er utmerkede forslag.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Jeg har det problemet at når jeg vil si veldig mye, snakker jeg fort, og da blir det utydelig. Det har tydeligvis blitt utydelig for representanten Sahl. Jeg sa ikke at det var noe galt med distriktspakken, men jeg sa at det hjelper så lite med en distriktspakke som ikke når fram til distriktene fordi andre ting ikke fungerer. Det er utmerket å legge inn noen virkemidler, men når det kuttes ellers, er det jeg har sagt at spesielt vår landsdel nå blir hardt ramma på samferdselssida. Jeg tror ikke at vi etter krigen har hatt en så låg andel av investeringene. For tolv år siden lå vi på 25 pst. Nå ligger vi på 13 pst. Det går jamt nedover. Fortsetter det sånn, blir vi skyldig penger i 2005 eller noe sånt. Hvis den utviklinga fortsetter, må vi begynne å betale inn. Det er realiteten, og de tallene har jeg lagt på bordet, og ingen har motsagt meg. Det har faktisk støtte i «Våre Veger» – de sier at jeg har helt rett. Derimot sier jeg at da må jeg bruke vegmidlene med distriktsprofil, når det er det som er alternativene. I tillegg vil jeg gjerne satse på fiskerihavner i distriktene. Der har vi plusset på litt. Og så er jeg litt opptatt av luftfarten, fordi avstandene er så store. Det er faktisk sånn at i vårt fylke – det vet representanten Sahl – må en bruke fly internt i fylket. Det fører til store kostnader for næringsliv, privatreisende, det offentlige osv. Derfor sier jeg at la oss sette inn midler der. Men når det gjelder jernbanesatsinga, tar jeg den der den får størst effekt. Så skal jeg heller komme tilbake til om det skal skje noe i distriktene en gang i neste årtusen. Det vil si: Krengetogsatsinga er også litt distriktssatsing, sjøl om den er veldig langt sør i landet. Men jeg må bare erkjenne at der må vi ta den vrien. Jeg mener at vi har en politikk med en helhet, vi bruker de virkemidlene i distriktene, og det som er de fornuftige virkemidlene i sentrale strøk. Det skal jeg gjerne gå igjennom med representanten Sahl når jeg har mer enn en replikk. President, jeg skulle gjerne hatt 10 minutter til, jeg!
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
I Bayern bruker delstatsregjeringa 6 milliarder norske kroner pr. år til å kjøpe tjenester av jernbanen. Det er ikke slik at jernbanen er en lukrativ sak, at sier man konkurranse, er det bare å kjøre selskapene på sporet – kaos på sporet. Poenget er at jernbanen er et samfunnsmessig godt instrument for å nå visse mål, og da er det faktisk slik at man kjøper tjenester. Jeg trur denne drømmen om konkurranse på høyresida er blitt en slags vimpel som ikke har noe med virkeligheten å gjøre. Til representanten Vihovde vil jeg si at jeg ikke vil bruke ordet eventyrlig vekst. Jeg vil si en positiv trend. Og den må vi styrke gjennom at jernbanen får muligheter for å utvikle seg. Det betyr f.eks. at man må ha kapasitet. Jeg tror f.eks. at det å ha et utretta dobbelspor i Østfold og Vestfold, å bli ferdig med anleggsarbeidene og få dette til å fungere, kan være en fantastisk inspirasjon til å øke trafikken. Men da må det investeres. Så lenge man står der og venter på kryssende tog, og man på en måte får de problemene der, som også har med regularitet og kapasitet å gjøre, greier en ikke å få det løftet. Man kan få positive tendenser, men ikke det løftet som man trenger – ikke den eventyrlige veksten som man egentlig ønsker. Så til dette med at flere tar bussen. Det jeg er litt redd for, er at vi drar inn for mye midler, slik at det neste blir prisøkninger og så reduserte tilbud. Jeg ville være enig om man kunne lage et system som motiverte til bedre ressursbruk, mindre bruk av drivstoff gjennom å variere bussparken, men det tar tid å lage et system som fungerer sånn. Det er ikke bare å si at full kompensasjon ikke betyr full kompensasjon, det betyr full kompensasjon minus så og så mange millioner og så blir det bra. Nei, resultatet av det kan bli at tilbudet blir dårligere. Så jeg tror det er viktig å ha en riktig modell – hvis ikke, må man gi full kompensasjon.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Jeg finner det heller ikke så veldig ansvarlig å flytte penger fra jernbane og storbymidler til veg. Det er klart at det blir mindre sviller og pukk når vedlikeholdet ved jernbanen svekkes i forlikene. Men jeg tenkte jeg skulle ta utgangspunkt i det statsråden sa om at man ikke skal pakke inn ordene, og at man ikke skal skjule det man står for. Han sa bl.a. nå at kapasiteten på det regionale rutenettet på Helgeland og i Sogn og Fjordane var blitt økt, og at det vil tjene regionene. Det er jeg enig i. Men da han sa det, kom jeg til å tenke på at det i juli gikk ut en pressemelding fra departementet hvor det stod at kostnadene for dette skulle være et spleiselag mellom staten og Widerøe. Det burde naturligvis ha ringt ei klokke hos meg, for det ble jo ikke noe spleiselag mellom staten og Widerøe, det ble et spleiselag mellom staten og brukerne av Widerøe, det var de som flyr, som måtte betale for dobbelt prisøkning. Der har man dette med å pakke inn ord og si noe annet enn det som er realiteten. Jeg er også litt overrasket når jeg leser i budsjettet at man fortsetter med å dra inn penger fordi man har åpnet for anbud, og man mener det ligger en rasjonaliseringseffekt her. Nå var ikke Venstre i komiteen før, men sentrum har jo alltid vært imot å gjøre det. Man mente det var et galt virkemiddel, det var ikke sikkert det fikk den effekten, og dessuten, hvis man fikk en effektivisering, kunne det styrke kollektivtrafikken hvis man fikk beholde pengene. Det samme gjelder dette med full kompensasjon for autodiesel. Jeg har alltid lurt på: Hva ligger i «full kompensasjon», hvis det viser seg at anslagene på 70 mill. kr eller 50 mill. kr underdekning blir en realitet? Så sier man: Det vil man ikke komme tilbake til. Hva ligger det i bruk av ord som «full kompensasjon», hvis det menes noe helt annet enn full kompensasjon? Dette har med retorikk å gjøre, det har med å pakke inn ting og på en måte framstille virkeligheten som noe annet enn det den er, og som statsråden sa han ikke ønsket å gjøre, og ikke brukte å gjøre.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-09:
Som statsråden sa, har han 980 mill. kr innenfor sitt område som skal dekke mange formål av uvurderlig betydning for det verdiskapende Kyst-Norge. Det er bare halvparten av hva et vegprosjekt som Trekantsambandet nå er kommet opp i i pris, og det er hele hans budsjett. Hans investeringsbudsjett på havner og farleier ligger på under 200 mill. kr i året – for å få dimensjonene i dette! I fireårsplanen tok en sikte på 854 mill. kr, og i forhold til fireårsplanen ligger vi nå med ca. 60 mill. i etterslep, sjøl om rammene har vært små. Jeg vet ikke hvor seriøst man skal ta det, men Senterpartiet hadde jo en egen ramme for havneplanen for fireårsperioden, hvor de økte fra 854 mill. kr til 1 200 mill. kr, og i forhold til den ligger vi med 230 mill. kr i etterslep. Men det skal vi kanskje ikke legge så stor vekt på. Nettopp fordi disse rammene er rimelig begrenset og av uvurderlig betydning, ber jeg statsråden om å ha en viss skepsis overfor det presset han nå har når det gjelder Stad skipstunnel. Det skal neste år brukes 37 mill. kr på farleier, og Stad skipstunnel blir en sånn farlei. Det betyr kanskje at ti årsbudsjetter for farleier blir brukt på ett sånt prosjekt, eller hvis man tar fiskerihavner og farleier sammen, blir det to årsbudsjetter som kan gå med. Da tror jeg det vil være en gal prioritering, akkurat som jeg syns det har vært en gal prioritering å starte opp Svartnes havn, at man ikke har prioritert rett der, men det er det tidligere statsråder som må ta ansvaret for. Mitt spørsmål er da: Er det stor sjanse for å ta igjen etterslepet på 60 mill. kr til investeringer i farleier og havner? Og er statsråden enig i at det kan være uansvarlig å bruke flere årsbudsjett på ett prosjekt, som Stad-tunnelen er?