Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-04:
Aller først har jeg lyst til å takke for hyggelige ord for at Kristelig Folkeparti setter denne saken på dagsordenen. Jeg tror det er viktig at vi diskuterer dette sakskomplekset. I klimaforliket stadfestet vi at det skal innføres et forbud mot deponering av biologisk nedbrytbart avfall. Regjeringen har varslet at deponiforbudet vil tre i kraft 1. juli neste år. Kristelig Folkeparti står helhjertet bak deponiforbudet og tror det kan bli et effektivt virkemiddel for å redusere norske klimagassutslipp – hvis det ikke gis altfor mange dispensasjoner. Bakgrunnen for forslaget som vi behandler i dag, er at Kristelig Folkeparti er bekymret for at Regjeringen ikke benytter den muligheten som deponiforbudet gir oss til å gjennomgå virkemiddelbruken. Avfallsbransjen varsler en til dels betydelig mangel på alternativ behandlingskapasitet fra det tidspunktet deponiforbudet trer i kraft. Fra 1. juli 2009 vil nær 1 mill. tonn avfall måtte behandles på en annen måte enn ved deponering. Denne kapasiteten finnes ikke i dag. Ifølge Avfall Norge foreligger det planer om utbygging av ny behandlingskapasitet for ca. 600 000 tonn avfall fram mot 2011. Med et behov på 1 mill. tonn fra 1. juli er det en manko på 400 000 tonn. Med mindre Regjeringen nå kommer opp med forslag til bedre rammebetingelser, er sannsynligheten stor for at deponeringsforbudet i første rekke vil medføre en storstilt avfallseksport til utlandet. Det vil også komme et stort antall søknader om dispensasjon fra forbudet, som igjen vil undergrave selve formålet. Det er jo slik at vi allerede i dag eksporterer avfall fra Norge til våre naboland tilsvarende ett trailerlass i timen – hver time i døgnet. Regjeringen er klar over dette, for de skriver selv dette i statsbudsjettet for 2009. Men det hjelper ikke å være klar over det, man må også gjøre noe med det. Ordtaket «Bedre føre var enn etter snar» mener jeg passer godt i dette tilfellet. Kristelig Folkeparti mener at en innføring av deponiforbudet bør utnyttes til å dra i gang en storstilt satsing på avfallsbasert energiproduksjon i Norge. Deponiforbudet bør bli en utløsende faktor for å øke satsingen på energiutnyttelse, utsortering, biologisk behandling og materiellgjenvinning av avfallet vårt. Da trengs det mer konkurransedyktige rammebetingelser enn dem vi har i dag. Det er på denne bakgrunn vi ønsker at det skal foretas en helhetlig gjennomgang av norsk avfallspolitikk – i lys av de klimautfordringene vi står overfor, og deponiforbudet. Vi mener at det bør etableres konkurransedyktige rammebetingelser for en miljøvennlig avfallsbehandling, og at avfallsregimet må revideres i lys av klimapolitiske målsettinger som vi i dag har, og som vi ikke hadde på den måten på 1990-tallet. Enerett på behandling av avfall må opprettholdes som et virkemiddel for å bygge opp nødvendig behandlingskapasitet i Norge. Jeg mener også at vi må vurdere kvoteregulering eller eksportforbud for blandet kommunalt avfall for å sikre utnyttelse av ressursene i Norge. Økt bruk av produsentansvar innenfor nye bransjer og produktgrupper bør også vurderes. I innstillingen viser regjeringspartiene til en gjennomgang i statsbudsjettet for 2009. Etter min vurdering er dette langt fra en helhetlig gjennomgang av avfallspolitikken. Det er snarere et tilfeldig utvalg av aktuelle avfallspolitiske saker uten at disse settes i en større sammenheng. Som det er sagt tidligere i denne debatten, har vi ikke hatt en systematisk og helhetlig gjennomgang av avfallspolitikken siden 1990-tallet, da Thorbjørn Berntsen var miljøvernminister. Spørsmålet blir da: Skal vi vente og se, eller handle nå? Jeg må si at jeg ser fram til statsrådens innlegg, for jeg håper og tror at statsråden har et engasjement på dette området, som han har på en del andre områder, og at han vil bruke engasjementet til å tilrettelegge bedre rammebetingelser på et viktig område.