trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Det er også hevdet at grunnen til at Makedonia åpnet grensen igjen, var at det begynte å komme inn massiv støtte og hjelp i form av mat, medisiner og telt, for å ta imot flyktningene der. Det er altså andre forklaringer enn Regjeringens. Det er også et faktisk forhold at hvis alle NATO-land hadde varslet det samme som Norge i forhold til folketall, ville man ha påtatt seg omtrent en million flyktninger, og det er halvparten av befolkningen. Regjeringen ønsket jo å få i gang at andre land skulle følge i Norges fotspor, og da hadde man nettopp assistert Milosevic. Imidlertid er vel nå det aller viktigste å hjelpe de mest nødstilte flyktninger – ikke bruke 600-1 000 mill. kr på å ta flyktninger til Norge, men heller sette inn midlene for å bidra til å sørge for forsyninger der nede. Og særlig er det nå viktig å få organisert forsyninger inn i Kosovo. Hadde Norge brukt de pengene som man har tenkt å ta noen få flyktninger til Norge for, til heller å finansiere helikoptertransport og mattransport under militæreskorte inn i Kosovo, måtte vel det vært en langt bedre nytte av disse midler.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg er glad for det svaret statsministeren nå gav. Jeg vil gjerne følge opp med å si at det vel er viktig at de politiske organer i NATO tar seg av de politiske spørsmål, mens det rent militære om hvorledes de politiske målsettinger skal oppnås, i større grad gjennomføres av de fagmilitære, og at politikere lar være å ha bastante meninger om hvilke typer våpen og styrker som bør benyttes for å nå en politisk målsetting. Det har kanskje vært litt for stor innblanding fra de politiske organer i hvilken bro som skal bombes, og hvilken som ikke skal bombes. Jeg vil spørre statsministeren om han er enig i denne arbeidsfordelingen, og om Norges regjering vil arbeide innad i NATOs politiske organer med noe klarere mandat og målsetting for militære aksjoner. Er målsettingen å bringe Milosovic-regimet ned? Er målsettingen å avvæpne Serbia? Er målsettingen å ødelegge slagkraften til den serbiske hær? Er statsministeren enig i at det kanskje er behov for noe klarere målsettinger for hvilket oppdrag de militære styrker har?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Mediene kan i dag meddele at statsministeren har mottatt både muntlige og skriftlige drapstrusler, som ifølge politiet kommer fra serbiske miljøer i Norge. I fjor tok Norge imot tusenvis av serbiske kroater. Vi har en stor kontingent av kosovoalbanere i Norge fra før, og nå planlegger Regjeringen å ta imot inntil 6 000 flere. Frykter ikke statsministeren at vi kan få alvorlige kriminelle handlinger i Norge, og også innslag av krigshandlinger, på bakgrunn av disse betydelige mottakene i landet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Uavhengig av hva statsråden svarte Jørn Stang, er det dokumentert at det skapes store problemer i Kommune-Norge med det høye antallet asylanter. Norsk institutt for by- og regionforskning har sett på dette, og de sier rett ut at Regjeringens politikk med å spre asylantene utover det ganske land er mislykket. Relativt kort tid etter at mange kommuner har gått inn og startet en helhjertet integreringsprosess, flytter mange av asylantene til sentrale strøk av Norge, som såkalte sekundærflyktninger, og skaper store problemer i de kommunene de flytter til. Samtidig er store deler av integreringstilskuddet oppbrukt. Hva vil Regjeringen bidra med for at disse kommunene bedre skal lykkes med sin integreringsprosess, som de må overta?
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg hører statsministeren sier at det at Norge tok inn 6 000 flyktninger var det som gav støtet til en løsning på problemene der nede. En like rimelig påstand etter min mening er at det at NATO tok tak i saken og begynte å bygge leirer, og at man gav internasjonale garantier, var det som løste opp saken. Hadde det ikke vært rimeligere om man på et tidligere tidspunkt hadde sagt at vi kunne ta 50 000-100 000 flyktninger der nede og garantere for dem? Da kunne vi ha løst dette mye raskere og fått en bedre humanitær løsning. I tillegg kunne vi da ha vært med på å opprettholde presset mot Milosevic for å få en løsning på konflikten der nede ved at vi hadde leirene i nærområdet, slik at det ville være et konstant press fra verdenssamfunnet for å få en permanent politisk løsning på dette problemet.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg vil gjerne tilbake til Kosovo, og det er et spørsmål til statsministeren. Jeg er helt enig i statsministerens beskrivelse av situasjonen i Kosovo, også at det allerede før NATO gikk inn med bombing, var et begynnende folkemord i gang, og at det var klare planer for etnisk rensing. Det har vi sett klare eksempler på også i Bosnia, hvor tusener på tusener av mennesker har måttet bøte med livet på grunn av en brutal diktator ved navn Slobodan Milosevic. Mitt spørsmål til statsministeren er da om statsministeren og Regjeringen vil arbeide for i internasjonale fora at Milosevic blir stilt for krigsforbryterdomstolen i Haag, slik at han behandles som en krigsforbryter, som han etter min mening er.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsministeren for svaret og er glad for at man tar et initiativ i denne saken, for det som er noe av det mest tragiske ved en slik situasjon, her hvor Norge er med på en krig mot et brutalt regime, er at det ikke i første rekke er regimet selv som blir rammet – det er den uskyldige delen av befolkningen. Det mange synes er meget urettferdig og et stort paradoks, er at de som står ansvarlig for ugjerningene, er de som slipper unna. Så jeg spør om statsministeren er enig i min vurdering og veldig mange menneskers oppfatning av denne saken.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisminister Dørum: «Gjentatte medieoppslag de senere årene viser at problemet med misbruk av norske pass er økende. Passmisbruket er nesten doblet fra 1997 til 1998. Det hevdes at 96 000 norske pass er på avveier. Ifølge leder av Kripos" utlendingsavdeling skjer misbruket i forbindelse med ulovlig innvandring og kriminalitet. Hva vil Regjeringen foreta seg for å rydde opp i problemene vedrørende misbruk av norske pass og norske pass på avveier?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg takker justisministeren for positivt svar. Pass er som kjent et særdeles viktig dokument som gir adgang til en rekke grunnleggende rettigheter her i Norge. Det er også et dokument som sies å ha høy markedsverdi på forbrytermarkedet. Jeg takker justisministeren for positiv oppfølging.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-04-14:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål, men jeg må først få lov til å si at jeg tar sterk avstand fra den analysen som Fremskrittspartiets representanter her legger fram i forhold til situasjonen i Kosovo. Med deres håndtering kunne man ha risikert at ikke alle flyktninger som i dag er i sikkerhet i nabolandene, hadde sluppet ut. Sånn sett mener vi det var et riktig signal fra norske politiske myndigheter å åpne for mottak av kosovoalbanske flyktninger i Norge, ut fra at man i den akutte situasjonen lettet trykket og fremdeles lot nabolandene ha åpne grenser, for å beskytte kosovoalbanske flyktninger. Nå registrerer jeg at en skal ha en midlertidig stans i mottak. Bakgrunnen for signalet om å ta imot kosovoalbanske flyktninger var ikke bare humanitær, men også politisk. Har Regjeringen forsikringer om at dette ikke betyr stans i mottak av kosovoalbanske flyktninger andre steder, slik at det f.eks. kan resultere i at nabolandene faktisk også vil si nei til å ta imot Kosovo-flyktninger direkte fra Kosovo?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-04-14:
Jeg har et spørsmål til justisministeren, og vil ikke helt forlate Kosovo. Statsministeren gav tidligere en overordnet vurdering fra Regjeringen i forhold til bistand overfor flyktninger. I helhet støtter vi de initiativ som Regjeringen har tatt. Det var et riktig signal å gi at man skulle motta kosovoalbanere også i Norge. Det førte til at andre land mottok kosovoalbanere, og det bidrog også til at nabolandene fortsatt opprettholdt åpne grenser, slik at kosovoalbanerne faktisk kunne flykte fra Kosovo. Men jeg har et spørsmål knyttet til den humanitære biten. I går kom det fram råd fra FNs høykommissær for flyktninger om at det ikke var behov for hjelp lenger. I dag ser vi at hjelpeorganisasjoner relativt sterkt tar avstand fra denne vurdering. Kan justisministeren her bidra til å gi et lite innblikk i – på bakgrunn av et møte som jeg fikk forståelsen av ble holdt på morgenkvisten i dag – hvordan dette faktisk er, med noe som kan synes som to diametralt motsatte oppfatninger?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker justisministeren for svaret. Mitt tilleggsspørsmål blir mer en oppfordring om at en i vurderingene rundt en midlertidig stans også har med seg den politiske delen, som var en viktig del knyttet til det opprinnelige forslaget om at vi skulle motta en del kosovoalbanere også i Norge.
Jan Petersen (Høyre), 1999-04-14:
Også mitt spørsmål går til statsministeren. Etter mitt skjønn er det helt overordnede nå at vi konsentrerer oss om hvordan vi skal bringe NATOs aksjon til en vellykket avslutning, og jeg vil derfor slå an den samme tonen som Thorbjørn Jagland gjorde. Jeg tror det er viktig å understreke at situasjonen kaller på enighet, fasthet og lederskap. Høyre har derfor stilt seg bak den linjen som Regjeringen har lagt seg på. Det er imidlertid ikke til å skjule at dette er en vanskelig operasjon. NATOs vellykkede operasjon i Bosnia kan jo ha fått mange til å tro at dette ville være over i løpet av ganske kort tid. Nå har NATO valgt luftstyrker, mens det har kommet opp en debatt om NATO også bør følge opp med eventuelle bakkestykker. Det er jo lite Norge kan bidra med i denne sammenheng, men jeg vil gjerne spørre hvordan statsministeren ser på det, om de store NATO-land skulle finne ut at det er nødvendig å gå den veien.
Jan Petersen (Høyre), 1999-04-14:
Jeg er tilfreds med dette svaret. Jeg tror det er viktig å ha den nødvendige åpenhet på dette området. Milosevic er en formidabel motstander, og det kan jo reises spørsmål om hvor klokt det har vært å gjøre det klart overfor ham hva man i hvert fall ikke har tenkt å gjøre. Jeg tror det er svært viktig nettopp av hensyn til sivilbefolkningen at NATO gjør det som er nødvendig for å nå frem i denne konflikten. Men det er vel også slik at dette er en konflikt vi må være beredt på kommer til å ta tid, og det kaller på et lederskap. Mitt spørsmål er derfor om statsministeren nå er enig med meg i at dette er en konflikt som vi må påregne kan komme til å ta en god tid før vi har nådd frem til løsninger.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1999-04-14:
Spørsmålet mitt går også til statsministeren, men eg går frå krigen i Jugoslavia til noko som kan bli dramatisk her heime. Kværner offentleggjorde i går at verksemda tek sikte på å selje eller avvikle alle sine skipsverft. Mange av desse ligg i sårbare miljø langs norskekysten. Det er vanskeleg no å seie kor dramatisk dette er for det enkelte verft og for arbeidsplassane, men dramatisk kan det bli. Det er difor god grunn til at det politiske miljøet med Regjeringa i spissen no tek tak i saka. Arbeidarpartiet har ved fleire høve åtvara mot ei alvorleg utvikling innan verfts- og offshorenæringa og ikkje minst innan leverandørindustrien, og partiet har fremja fleire forslag om tiltak i denne samanhengen. Spørsmålet mitt blir: Vil Regjeringa i revidert nasjonalbudsjett fremje tiltak som lettar situasjonen i næringa?
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 1999-04-14:
Eg takkar statsministeren for svaret. Eg vil minne statsministeren om at Arbeidarpartiet lenge har sett i kva retning aktiviteten i næringa har gått. Forslag om å halde oppe verftsstøtta på EU-nivå, forsere bygging av nye ferjer, nye fiskebåtar og nytt forskingsskip, er mellom forslaga som er fremja. Spørsmålet blir: Vil Regjeringa følgje opp nokon av desse forslaga i revidert nasjonalbudsjett? Men framfor alt: Vil Regjeringa delta aktivt i å skaffe nye eigarar til dei mange verfta langs norskekysten? Kan statsministeren tenkje seg å nytte SND sin eigenkapitaldivisjon og Folketrygdfondet i arbeidet med å hindre at Noreg blir kraftig redusert som skipsbyggingsnasjon?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til landets nye justisminister. Jeg vil tilbake til situasjonen i Kosovo. Regjeringen har nå besluttet å ta imot 6 000 flyktninger. Det vil koste rundt 1 milliard kr, når man velger å ta flyktninger hit til landet i stedet for å hjelpe i nærområdene. En konsekvens blir å etablere flere flyktningmottak i kommunene, med utbetaling av integreringsstøtte. Når det gjelder hvordan man skal dekke ekstrakostnader som flytransport, er det ikke avklart hvem som skal betale. Så mitt spørsmål blir: Har statsråden og Regjeringen hatt i tankene å vente med integreringen i Norge inntil man ser konsekvensene av konflikten på Balkan – og ville ikke det ha vært mest naturlig?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Da forstår jeg justisministeren slik at han ønsker å iverksette integreringsprosessen så raskt som mulig i kommunene. Vi vet fra tidligere erfaringer at kommunene får en overgangsstønad. Etter noen år blir stønaden tatt vekk og kommunene må finansiere dette selv – det være seg sosiale utgifter til flyktninger eller andre utgifter. Vi vet også at kommunene av og til kommer i en situasjon hvor de har lite penger, som igjen fører til at avgiftstrykket i den enkelte kommune blir økt i takt med utgiftene. Synes statsråden det er moralsk forsvarlig å pådytte enkelte kommuner og deres innbyggere ekstra kostander ved å ta imot flest mulig flyktninger til landet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Statsministeren har tidligere gjort rede for Regjeringens hovedlinje i saken, nemlig å hjelpe flest mulig i nærområdene, men også å ta den delen av ansvaret som ligger utenfor, og som jeg personlig mottok takk for både fra FNs høykommissær, Ogata, og USAs representant Julia Taft i Genève sist tirsdag. Når det så gjelder dem som kommer hit, vil alle sider ved det kostnadsmessig bli framlagt for Stortinget i en egen sak. Når det gjelder de praktiske forhold, tenker vi slik om mennesker som kommer til Norge og får beskyttelse her, at det er viktig at de ikke blir gjort til klienter. Klienter blir dårlig i stand til å hjelpe seg selv, enten de skal være i Norge eller vende tilbake til sitt eget land. Det er myndighetenes hovedlinje. Det er bra for dem som kommer, det er bra for dem som bor i Norge, det er til og med kostnadseffektiv bruk av pengene og rett bruk av skatteborgernes innsats å sørge for at vi ikke gjør mennesker til klienter.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Rent konstitusjonelt kan jeg nekte å svare, for jeg får nå et spørsmål som retter seg til kommunal- og regionalministerens ansvarsområde, men fordi jeg sitter i en regjering som tenker helhetlig, skal jeg svare. Svaret er som følger: Vi har møtt en enestående holdning i norske kommuner – en enestående holdning. Senest i dag fikk jeg beskjed om at i Trøndelag kunne de tatt imot alle 6 000, så åpne er hjertene. Og jeg har møtt lokalpolitikere og ordførere – og jeg kjenner dem gjennom et langt politisk liv – som sier at nå er situasjonen så spesiell at vi må stille opp og bidra. Jeg kan forsikre representanten at det har vært en tett dialog med Kommunenes Sentralforbund. Jeg har selv vært nærværende i denne dialogen så vel som andre, bl.a. med humanitære organisasjoner, som sier at de vil stille opp for å sørge for at hjertelaget blir utnyttet på en praktisk, god måte. Jeg har aldri i mitt voksne politiske liv opplevd en holdning som likner på dette – bortsett fra den gangen jeg var 13 år og så ungarske flyktninger komme til Norge.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Det gjelder samme konstitusjonelle betraktning, men det gjelder samme praktiske konklusjon. Regjeringen taler med én stemme, og når vi møter her, skal vi også svare. Situasjonen er den at rundt omkring i Kommune-Norge stiller folk opp, og de yter en fabelaktig innsats. I integreringspolitikken som representanten berører, er det om å gjøre å være praktisk, effektiv og nøktern, og det er ingen ting som er bedre enn å behandle folk som borgere. En borger er en borger uansett hudfarge og bakgrunn, og en kriminell er en kriminell uansett hudfarge og bakgrunn. Så enkelt er det. Og borgere er mennesker som det skinner av, og når en borger møter en annen borger, løfter de hverandre i fellesskap. Det er den måten vi skal tenke på, det er da vi unngår å gjøre noen til klienter. Og har vi ved feilgrep gjort noen til klienter i vår integreringspolitikk, kan jeg love at Regjeringen vil gå inn i det og sørge for at vi viser folk respekt som borgere, enten de kommer fra Kosovo eller de kommer fra Grünerløkka eller fra Toten. Det er den filosofien vi styrer etter.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg vet ikke hvordan det ser ut utenfra, men det ser sikkert slik ut som representanten ser det. Sett innenfra ser det ut som at vi hele tiden har hatt en meningsfylt og tett dialog med norske humanitære organisasjoner, på samme måte som det har vært med partiene på Stortinget når det har vært nødvendig, og på samme måte som det har vært med Kommunenes Sentralforbund. Den praktiske situasjonen i området har statsministeren gjort rede for. Han har sagt at vi har en løpende dialog med FNs høykommissær. Vi legger vekt på det. Men vi var også viktige i det samspillet som utløste det som skjedde i Makedonia. Vi vil selvfølgelig vurdere dette, og vi vil – for å gjenta det statsministeren sa – være sikre på at vi ved våre handlinger ikke opptrer på en slik måte at vi forverrer situasjonen i Makedonia. Og om så skulle skje at vi stopper den direkte flytransporten til Norge midlertidig, så er det ikke slik at vi stopper å ta imot flyktninger. Det er slik at folk som har nær familie her, vil ha rett til å komme hit. De nærmere regler om dette – som det er praktisk viktig å få avklart, enten du bor i et utbombet Beograd, eller du er i Kosovo, eller du er andre steder – kommer vi til å avklare i løpet av de nærmeste dagene. Men representantens anliggende kan jeg forsikre ligger tungt inne i de vurderinger som Regjeringen gjør. Vår hovedlinje er slik: Vi er tjent med at UNHCR har sin styrke som institusjon, men i denne konflikten er vi også tjent med å ta med alle supplerende informasjoner, for det er når de humanitære drar i lag, slik jeg opplevde det i Genève – UNHCR og Røde Kors sammen – at det blir humanitær dynamitt, hvis man vil forstå meg rett. Og når Norge til og med fikk ros fra USA, følte jeg at vi var på rett vei.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg skal bare komme tilbake til det representanten var inne på i sitt forrige spørsmål, som jeg kanskje i mitt engasjement ikke svarte godt nok på. Det er helt rett at vi har hatt møte med de frivillige organisasjonene også i dag. Det har vi har hatt løpende. De synspunktene som har kommet fram der, vil vi ta med. Vi har valgt å ha denne dialogen oss imellom. De har også sin frihet til å ytre seg, slik de f.eks. gjør i avisene. Så jeg vil bare si at vi har hatt en god dialog, senest før jeg måtte springe for å nå denne spontanspørretimen. Og de synspunkter representanten fremmer, kan jeg bekrefte nok en gang er viktige for oss når vi foretar våre praktiske vurderinger.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Hva som kunne skjedd eller ikke skjedd i forhold til den kriminelle handlingen som ble kommentert, vet jeg ikke. Jeg vet bare at jeg ved mitt besøk hos Oslo-politiet natt til sist lørdag fikk politimesterens oppfatning: Hun syns hun nå hadde et godt budsjett å jobbe etter. Jeg fikk se hvordan politiet ved sitt arbeid i Oslo har fått den åpne vold og antall vinningsforbrytelser til å bli redusert. Det innebærer selvfølgelig ikke at den type overgrep som her finner sted, skal finne sted. Det er alltid noe man kan lære av slikt, som jeg vet politiet kontinuerlig jobber med. Jeg har den største tillit til den måten som både politiet i Oslo og andre nå organiserer sin innsats på. Den andre del av representantens spørsmål berører Ressursutvalgets innstilling 4, som handler om behovet for politistillinger fram til 2005, altså seks år fra nå av, og som er stipulert til 1 900. Det er en innstilling som selvfølgelig vil bli ordinært behandlet i Justisdepartementet. Når det gjelder opposisjonspolitiker Dørums friske uttalelser, husker jeg det veldig godt. Men som statsråd har jeg en enkel filosofi: Jeg deler ikke ut penger før jeg har dem, og det skjer som kjent i forbindelse med de budsjetter som Stortinget behandler. Da vet man hvilke penger som er til rådighet, og de ulike partier kan også påvirke tildelingen. Noe mer har jeg ikke å si om den saken, bortsett fra ett forhold. Politiet har med rette fått mange stillinger de senere årene, og politifolk har fått bedre lønn. Det er bra. Men jeg er glad for at det er mange i politietaten som nå også stiller spørsmålet som i en årrekke er stilt f.eks. til helsearbeidere: Hva får du ut av skatteborgernes penger når du først har fått dem? Mange politifolk – både på ledelsesplanet og ellers – viser nå ved kreativ innsats hvordan de kan få mye ut av dem. Jeg er også opptatt av den siden ved saken, selv om kampen om kronene er et viktig spørsmål, som representanten har reist i sitt spørsmål til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
La meg starte med å si at – hvordan skal jeg si dette? Voldtekt er et overgrep som ikke kan forsvares. Men jeg blir litt opprørt når det trekkes linjer til Kosovo, hvor voldtekt faktisk brukes som et krigsvåpen i betydelig omfang. Jeg skulle ønske at representanten hadde unnlatt å trekke den sammenligningen, for saken hans stod sterkt nok uten å bringe det inn. Når det så gjelder politiets situasjon, setter jeg meg nøye inn i den ved å reise landet rundt og se på situasjonen i de forskjellige politidistrikter. Jeg kommer til å fortsette med den virksomheten. Men det er slik at alle har plikt til å følge de budsjettrammer som er til rådighet, og jeg har lært meg fra veisektoren, som jeg tidligere hadde ansvaret for, å møte frittalende veisjefer. Jeg er derfor ikke uforberedt på å møte frittalende politimestere. Jeg regner med at de snakker med sann styrke om det de syns er viktig. Men det er slik at budsjetter er det man styrer etter – det er de penger man har. Den vurdering jeg gjør, vil komme til uttrykk når budsjettene kommer til behandling her i Stortinget. Det er slik representanten kan regne med at jeg kommer til å opptre i disse sammenhengene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Som panthaver i et konkursbo skal SND søke å oppnå best mulige nærings- og distriktsmessige løsninger, samtidig som de skal sikre de verdiene som ligger i pantet. SNDs panterett i Askim Gummitekniske Industris konkursbo omfatter bl.a. et gummiblanderi. Dette blanderiet ble etter verdivurdering av takstmann budt ut for salg for 3,5 mill. kr. Et Askim-basert selskap, Investor Finans AS, la inn to bud på blanderiet, hvorav det høyeste budet var på 2 mill. kr. Ut fra et ønske om å få til en løsning med fortsatt drift av blanderiet i Askim senket SND sitt priskrav til 2,25 mill. kr. Dette tilbudet ble ikke akseptert av Investor Finans AS. Investor Finans AS trakk deretter begge sine bud på blanderiet. SND sendte den 26. mars 1999 Investor Finans AS et nytt bud på blanderiet. Priskravet var nå 2 mill. kr under forutsetning om kontant oppgjør. Heller ikke dette tilbudet ble akseptert av Investor Finans AS. SND arbeider for tiden med å finne nye interessenter til blanderiet. SND ser helst at det skal være mulig å få til en løsning med en interessent som har planer om videre drift i Askim. Når det gjelder næringsministerens rolle i saker av denne art, har det helt siden opprettelsen av SND vært lagt til grunn at SND-styrets myndighet ikke skal begrenses ved at departementet eller Regjeringen påvirker eller treffer avgjørelser i enkeltsaker. Jeg har tillit til at SND i denne saken vil finne en løsning som best mulig ivaretar de ulike interessene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg er ikke næringsminister, men jeg får bruke mine allmennkunnskaper og si som følger: Når noe er verdt 3,5 mill. kr, og en mottar et bud på 2 mill. kr, og en er villig til å komme det budet i møte mot kontant oppgjør, synes jeg at en både har vært praktisk og økonomisk ganske fornuftig. Jeg kan ikke oppfatte det som har vært gjort i denne saken, annerledes enn at SND, i skjæringspunktet mellom å få mest mulig igjen for verdiene og samtidig finne en løsning, har strukket seg langt. Når det da viser seg at det at man tar folk på ordet på et bud på 2 mill. kr, ikke holder, og en fortsetter å jobbe, må jeg si at en ikke bare er praktisk. Da er en også utholdende, og det bekrefter at den tillit som næringsministeren har til SND, er en tillit som de er verdig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg antar at de som har ansvar for beredskap, alltid vurderer det. Til syvende og sist ligger også noe av det ansvaret hos meg, men ikke alt. Jeg skal selvfølgelig ta med meg spørsmålet om beredskapslageret, som jeg ikke kan svare på på stående fot, og jeg skal også sørge for at en oversikt over situasjonen for beredskapslageret blir sendt representanten. Men jeg må få lov til å gjenta at det framkommer i mitt svar at det faktisk er gitt et bedre bud fra SND enn det spørreren har tatt med seg. Det framkommer at når man gir et bud overfor interessenter som er på linje med det interessentene tilbyr, er det ikke godt nok. Jeg må si at da er det bra at SND faktisk ikke gir opp, men fortsetter å jobbe for å finne en praktisk løsning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Regjeringen har gitt kampen mot kriminalitet høy prioritet. Dette gjelder i særdeleshet kampen mot vold. Utviklingen innen skolen er bekymringsfull, og vil bli fulgt med stor oppmerksomhet fra min side. Jeg er også kjent med den undersøkelsen i Oslo-skolene som ligger til grunn for representanten Kristiansens spørsmål til meg. Jeg har på bakgrunn av dette, og også andre forhold, tatt initiativ for å avholde et møte med representanter for Oslo kommune, Oslo politidistrikt samt lærernes organisasjoner. Dette møtet vil finne sted i morgen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg går ut fra at påstanden om at passmisbruket er nesten doblet fra 1997 til 1998, er basert på tall fra Kriminalpolitisentralens årsmelding, der det fremgår at antall registrerte saker med falske pass eller reisedokumenter er økt fra 49 i 1997 til 81 i 1998. Dette behøver imidlertid ikke å innebære at det faktiske misbruket har hatt en tilsvarende økning. Jeg er ellers enig i at forfalskning av norske pass utgjør et problem ved at slike pass benyttes som hjelpemidler til å gjennomføre ulovlige handlinger. Dette er en kjent problemstilling, og gjelder alle former for identifikasjonsdokumenter, herunder førerkort og bankkort. Justisdepartementets arbeid for å hindre forfalskninger av norske pass har i første rekke vært rettet mot utvikling av en mest mulig sikker passblankett. Dette arbeidet har nå resultert i at Justisdepartementet i mars 1999 påbegynte et prøveprosjekt med maskinlesbare pass. Foreløpig er det bare i Drammen politidistrikt slike pass blir utstedt, mens tre andre politidistrikter om kort tid vil følge etter. Justisdepartementet har registrert at dagens passblankett, med en laminert personaliaside på permens innerside, ikke har gitt tilstrekkelig grad av sikkerhet mot forfalskninger. Av denne grunn har Justisdepartementet i forbindelse med prøveprosjektet om maskinlesbare pass tatt i bruk en passblankett som gir en betydelig sikkerhet mot forfalskning. Ut fra det man kjenner til i dag, skal det ikke være mulig å forfalske slike pass uten å etterlate spor som lett vil oppdages ved kontroll. På bakgrunn av de erfaringer man får fra prøveprosjektet, vil Justisdepartementet ta stilling til hvilken type passblankett som skal benyttes ved innføring av maskinlesbare pass på landsbasis. Det bør ellers understrekes at utviklingen mot økt bruk av maskinlesbare pass også på sikt vil gjøre det mulig å oppdage forsøk på bruk av stjålne eller bortkomne pass i passkontrollene. Det er alminnelig kjent at misbruk av ekte passdokumenter utgjør et større problem enn bruk av forfalskninger. La meg avslutningsvis få nevne at det årlig utstedes ca. 300 000 pass i Norge. Av de nevnte ca. 96 000 norske pass på avveier gjelder dette i overveiende grad pass som over de siste år er meldt tapt av eier, eller der eier ikke finner igjen sitt pass på bopel.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg vil bare bekrefte overfor representanten Danielsen at det er helt riktig at norske pass har en slik status. Jeg har senest sist uke ved et besøk hos Oslo-politiet sett hvordan de praktisk jobber for å rydde opp i slike spørsmål, og også sett de internasjonale samarbeidsrutinene som er utviklet for å gjennomskue og raskest mulig avsløre både falske pass og misbruk av ekte pass. Jeg vil på nytt understreke at dette er en prioritert sak fra min side.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Det er en selvsagt ting og helt nødvendig at stortingsrepresentanter er både direktetalende, klarttalende og intenst undersøkende. Hele demokratiet vårt hviler på det. Men når så er sagt, og Stortinget har fattet sine budsjettvedtak, da er statsråden ansvarlig for det. Statsråden legger fram budsjettet, Stortinget behandler det, og han er ansvarlig for det vedtatte budsjettet. Innenfor det budsjettet ligger det da linjer som man må forholde seg til. Så kan det være en åpen politisk vurdering om man skal mene noe om hvordan dette ser ut i praksis, det er en redelig sak. Min oppfatning av politibudsjettene er at de med rette er økt de senere årene, og at politifolk med rette har fått bedre lønn, men det er også et saklig krav uavhengig av dette – og uavhengig av kampen om kronene – å stille spørsmålet: Hvordan får borgerne best mulig valuta for pengene sine? Jeg opplever i møte med norske politimestre at dette er en problemstilling de er svært opptatt av, og de leverer også gode resultater. Jeg har det beste inntrykk av etaten, og har tenkt å forsterke de inntrykkene ved å intensivere min reisevirksomhet. Jeg blir rett og slett inspirert av å reise rundt og treffe spennende politifolk som gjør jobben sin på grunnplanet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Siden dette skal være utrolig presist, skal jeg bidra ytterligere til det. Ekspedisjonssjefen er i sin fulle rett når han sier at det er en selvsagt ting at man forholder seg til de vedtatte budsjetter. Det har ekspedisjonssjefen gjort, og i det støtter jeg ham selvsagt fullt ut. Så har vi den situasjonen at politimestre av og til finner grunn til å gi uttrykk for sitt syn. Det har de rett til. Det er mitt inntrykk at de avbalanserer denne retten i forhold til det ansvaret de har for å være lojale overfor vedtatte budsjetter. Jeg gjentar: Det er mitt inntrykk at de gjør det. Og det er også mitt inntrykk at selv om folk kan være noe forskjellige, har vi et korps som gjør jobben sin, og så får det være et spenningsforhold i forhold til hvorvidt det er nok ressurser eller ikke – det er en redelig politisk diskusjon. Men uavhengig av den politiske diskusjonen man må forvente at man holder seg til vedtatte budsjettrammer, og at man gjør sitt ytterste for å få full valuta for skattepengene. Jeg opplever at det siste også skjer, med mange spennende eksperimenter rundt omkring i Politi-Norge, og jeg oppfatter det slik at Justisdepartementets politiavdeling har det samme inntrykk, ikke minst ekspedisjonssjefen som her er utgangspunktet for diskusjonen. Og selvfølgelig har han min fulle tillit.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
På bakgrunn av at hagler og sterkere luft- og fjærvåpen ble benyttet i stadig større grad ved alvorlige straffbare handlinger foreslo Justisdepartementet i Ot.prp. nr. 13 for 1989-90 å gi lovhjemmel for å innføre registreringsplikt på hagler og sterkere luft- og fjærvåpen. I Innst. O. nr. 19 for 1989-90 sluttet justiskomiteen seg til departementets forslag til lovendringer. Registreringsplikt har senere blitt innført på hagler som er ervervet etter 1. oktober 1990. På bakgrunn av at utviklingen har vist at en del moderne luft- og fjærvåpen har blitt så vidt kraftige at de utgjør et stort farepotensial hvis de blir benyttet på en uforsvarlig måte, har departementet funnet grunn til å foreslå at de kraftigste luft- og fjærvåpen bør underlegges registreringsplikt. Det er i forslaget til endringer i våpenforskriften presisert at tillatelse til å kunne erverve de kraftigste fjær- og luftvåpen bare kan gis til personer som tilfredsstiller de alminnelige krav til vandel og personlige egenskaper. Det er videre presisert at det ikke er nødvendig å gi nærmere begrunnelse for behovet for nevnte våpentyper. Departementets forslag innebærer at alle skyttere som tilfredsstiller kravene til vandel, vil kunne erverve de luft- og fjærvåpen de måtte ønske til sine aktiviteter. Jeg kan ikke se at forslaget vil medføre andre inngrep enn at de som ønsker å erverve denne type våpen, må ha en ervervstillatelse fra politiet, hvilket alle lovlydige skyttere vil få.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
Jeg snakker med glede med representanter for dette miljøet. Jeg ser på dem som driver med skyting som sport eller som i andre sammenhenger har våpen her i Norge, som forbilledlige borgere. Vi har et meget høyt antall våpen i Norge sammenlignet med f.eks. et så stort land som USA, og vi kan tørt konstatere at kulturen er meget forskjellig. Og når kulturen er meget forskjellig, er det fordi vi har bra folk som driver med dette. Etter mitt møte med disse miljøene vet jeg at det er bra folk. Når myndighetene ber om en enkel registrering, er det ikke for å stille noen til doms, men for at vi i samfunnsdebatten, ikke minst av representanter fra representanten Hernæs" parti, blir pålagt å sørge for at vi vet hvor våpnene er, og i de aller fleste tilfeller er det enkel registrering. I noen ytterliggående tilfeller hvor noen misbruker tillit, er det bra at vi vet det. Det er jo ikke slik at kriminelle går fri, mesteparten av den aktivitet vi driver med, har til hensikt å sørge for at de ikke går fri. Og vi har jo en rekke saker til behandling for å sørge for at de ikke går fri. Senest i går – uavhengig av våpen – vedtok vi harde grep mot organisert kriminalitet, og det kjenner representanten Hernæs svært godt til, akkurat som jeg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 1999-04-14:
For ikke å bli misforstått i noen form, skal jeg gjenta det nok en gang: Jeg mente å gi uttrykk for at jeg har det beste inntrykk av det norske skyttermiljøet. Jeg mente å gi det en meget sterk attest basert på tidligere erfaringer. Så sa jeg at jeg som statsråd selvfølgelig ikke har rukket å kunne bekrefte det i løpet av den tiden jeg har sittet som justisminister, så det er fortidige inntrykk, men jeg har ikke opplevd noe i løpet av den korte tiden jeg har vært statsråd, som har svekket det inntrykket. Jeg sa videre i innlegget at jeg med glede møter representanter for et miljø som opptrer ansvarlig – det er mitt inntrykk – og så gav jeg kort uttrykk for min begrunnelse for hvorfor jeg fant den registrering som her er foreslått, nødvendig, og som jeg mener ikke er noe problem for det massive og overveldende flertall av lovlydige borgere som vi har med å gjøre i denne saken.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg har et spørsmål til ministeren for utviklingshjelp. Det går på bruk av u-hjelpsmidler og har litt sammenheng med spørsmål nr. 5, som jeg har senere i dag. Vi bruker store summer i u-hjelp til såkalte MUL-land. Kan statsråden fortelle meg om penger som går til disse MUL-landene, brukes til oppbygging av en storstilt kjøttindustri i disse landene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsråden for svaret, og har for så vidt fått bekreftet at det går u-hjelpsmidler til regjeringene i hvert enkelt land, og at midlene også brukes til å bygge opp en kjøttindustri med ekspertise fra Sentral-Europa. Er dette fornuftig bruk av u-hjelpspenger?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg har følgende spørsmål til landbruksministeren: «I MUL-importert kjøtt fra Botswana er det funnet rester av forbudte vekstfremmende stoffer, antibiotika og salmonella. Dette billige kjøttet brukes ofte i restauranter og selges i supermarkeder. Denne importen presser prisene på norskprodusert kjøtt, som så må eksporteres på billigsalg. Samtidig med kjøttimporten fra MUL-landene gir Norge store summer i u-hjelp til MUL-landene. Dette må karakteriseres som tvilsom u-hjelp. Hva akter statsråden å gjøre med dette dilemmaet?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har for så vidt fått bekreftet en del av det som står i mitt spørsmål, både om vekstfremmende stoffer og salmonella, selv om det i 1995 ble påvist for små verdier til at kjøttet ble stoppet. Nå har vi i den muntlige spørretimen i dag fått bekreftet fra u-hjelpsminister Hilde Frafjord Johnson at det brukes store summer i MUL-landene av u-hjelp. Da betrakter jeg det som foregår, som en storstilt subsidiering av kjøttproduksjonen i MUL-land, samtidig som vi subsidierer kjøttproduksjonen i Norge. Vi må eksportere kjøttet billig, og bønder blir uthengt for at de dumper kjøtt til utlandet. Er vi i ferd med å flytte norsk kjøttproduksjon over til u-land ved den subsidieringen som foregår?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker for svaret. For bøndene som blir rammet av medieoppslag som sier at de dumper svært mye kjøtt til utlandet på grunn av overproduksjon i Norge, føles dette veldig sårt, og det føles krenkende når de samtidig opplever at vi subsidierer kjøttproduksjonen i u-land. Forstår statsråden det?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Mat, ammunisjon og bivuakk har alltid vært viktig for hærens stridsevne, basert på mest mulig norske leveranser. Forsvaret skal nå produsere sine uniformer i Østen, sannsynligvis fordi dette er billigere. Forsvaret har i tillegg til å forsvare landet også et sysselsettingsansvar, og produksjon av klær og telt til Forsvaret burde vært ivaretatt av norske leverandører. Er statsråden tilfreds med at denne produksjonen skjer i Østen, på bekostning av norske arbeidsplasser som denne produksjonen kunne ha berget?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerer jo at nå skal alt ut på anbud, også de viktigste elementene til Forsvarets og spesielt Hærens forsvarsevne. Vi ser i dag en økende konflikt på Balkan. Viktige elementer som klær, telt, mat og ammunisjon burde ha vært sikret gjennom selvforsyning, slik at vi ikke i fremtiden blir avhengig av en forsyningslinje som ved en krigssituasjon kan bryte sammen. Jeg mener, som jeg sa i mitt første spørsmål, at dette er noen av de viktigste elementene for Hærens forsvarsevne. Jeg syns ikke det som statsråden har fortalt, er betryggende.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 1999-04-14:
Etter at Stortinget i 1995 behandlet regelverket for GSP – preferanseordningen i forbindelse med handelspolitikken, som er en ordning for å bedre de fattigste utviklingslandenes mulighet til eksport til Norge, der vi gir dem tollfrihet – bad også Stortingets flertall om at regjeringen, den daværende arbeiderpartiregjering, skulle arbeide for å etablere importlinjer for spesielle varer som utviklingslandene kunne eksportere til Norge, og bruke bistand i så henseende. Det har de to ulike regjeringer etter dette gjort, og det støtter den nåværende regjering fullt opp om. Det man bl.a. har bidratt til, er oppbygging av produksjon av roser, som siden har blitt eksportert, og således importert til Norge. Det har vært en meget vellykket etablering, hvor mange arbeidsplasser nå bidrar til at familier kommer ut av fattigdom i flere av de fattige utviklingslandene. Til dels har vi også bidratt på kjøttområdet, men ikke i det omfang som har vært tilfellet for roser, også fordi f.eks. Botswana, som er det landet som eksporterer mest til Norge, står på egne ben i sin kjøttindustri og har et meget godt utbygd apparat til både produksjon, videreforedling og eksport, hvor man til dels har søkt assistanse utenfra når det gjelder de hygieniske forhold, og når det gjelder ivaretakelse av retningslinjer på veterinærområdet. Der har vi hatt noe kontakt, men ikke i det omfang som støtten på roseområdet har vært.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 1999-04-14:
Stortingets flertall har presisert veldig tydelig at det beste er å bidra til inntektsbringende virksomhet i utviklingslandene, slik at de blir mindre avhengig av utviklingshjelp. Intensjonen med dette er å la utviklingslandene stå på egne bein. At man da i en overgangsperiode bruker utviklingshjelp til dette, er helt klart en god bruk av utviklingsmidlene, fordi vi senere kan slippe å bruke penger på store overføringer til de samme landene, som da vil kunne stå på egne bein. Intensjonen med dette er selvfølgelig å gjøre verdiskaping til et hovedsatsingsområde for norsk utviklingshjelp. Det ligger i intensjonene bak Regjeringens nye strategi for næringsutvikling. Men jeg vil igjen presisere at på kjøttområdet er ikke Norge noen tung aktør. Det er heller ikke mange andre industriland, fordi Botswana på dette område stort sett klarer seg godt alene.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. For to dager siden ble en kvinne voldtatt i Slottsparken i Oslo midt på dagen. Det ville ikke ha skjedd dersom det hadde vært tilstrekkelig med politiressurser i Oslo til å plassere ut politifolk i samtlige av byens parker. Men så mye ressurser har vi ikke i Norge. Norge har den dårligste politibemanningen i Skandinavia. Ressursutvalget for politiet har konkludert med at det trengs 1 900 nye årsverk for å holde tritt med kriminalitetsutviklingen. I et intervju med Aftenposten i 1995, et par uker før et valg, uttalte Odd Einar Dørum: «Hvis Killengreen mener hun trenger 500 stillinger, lover Venstre å følge opp dette. Hun vet hvor skoen trykker.» Mitt naturlige spørsmål blir selvfølgelig da: Når vil disse stillingene være på plass? Og kan vi i det minste forvente at pengene er på plass før sommerferien?
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-04-14:
Jeg har registrert at det ikke er så veldig vanskelig for Regjeringen å finne midler til ekstrabevilgninger når det er krise i andre land, eksempelvis i Kosovo. Det er for så vidt greit nok. Men da burde det faktisk også være mulig å finne ekstrabevilgninger når det er krise i Norge og folk blir voldtatt og ranet fordi det ikke er tilstrekkelig ressurser i politiet. Det som har skjedd i det siste, er at det er gitt 75 nye stillinger til Oslo politikammer, men ingen til andre deler av landet foreløpig. Derimot har disse andre politidistriktene fått redusert sine driftsbudsjett, og har mindre penger i år enn de hadde i fjor. Det har bl.a. ført til at politimesteren i Sunnmøre har sendt ut et rundskriv til sine lensmenn, hvor han bl.a. skriver: Utrykning som vil medføre overtidsbruk, skal innskrenkes til liv og helse-tilfeller. Politiet skal altså ikke kunne rykke ut dersom det skjer innbrudd. Mener justisministeren at dette er en holdbar situasjon, eller vil han vise litt handlekraft og gjøre noe for å rette opp denne situasjonen snarest mulig?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 1999-04-14:
Jeg vil stille et tilleggsspørsmål som muligens ligger i ytterkanten av hva spørreren spurte om, men som dog har en sammenheng. Det første store offer for Milosevic-regimets ugjerninger var jo Bosnia. Det neste er Kosovo. Et mulig tredje er Montenegro, og situasjonen der, slik jeg ser det nå, er meget alvorlig. Det står en utrolig respekt av Djukanovics mot i den situasjonen, trengt som han er, hvor alle forstår at NATOs bombeaksjoner, som også rammer Montenegro, åpenbart – isolert sett i Montenegro – spilles i hendene på de mest hardbarkede serbiske nasjonalistene. Så mitt spørsmål er om det er noe vi fra norsk side, OSSEs side eller fra NATOs side kan gjøre for å beskytte det montenegrinske regime, for å styrke det, for å støtte det, eller for på en eller annen måte å bidra til å hindre at Montenegro blir neste brikke i Milosevics spill på Balkan.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-04-14:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kulturministeren: «I Aftenposten 23. februar 1999 står det at idretts- og ungdomsleiarar må bruka mykje tid og energi på byråkrati i tilknyting til lag og organisasjonar. Mange foreldre ynskjer også å engasjera seg, men ikkje med å fylla ut skjema. Kva vil statsråden gjera for å redusera skjemaveldet som frivillige organisasjonar nå opplever?»
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsråden for det fyldige svaret, som bl.a. viser til norsk idrettsbevegelses flerfoldighet – fra de små klubbene til de store, mer forretningsmessig drevne. Det må naturligvis være noe ulike regler for disse, det skjønner jeg. Jeg merker meg at det er gjort en del viktige endringer, og at departementet ikke stiller spesifikke krav til rammetilskuddene til hovedorganisasjonene, men forutsetter at midlene blir brukt til idrett for alle. Mener statsråden at det omtalte skjemaveldet, som foreldre og andre frivillige misliker sterkt, i hovedsak skyldes hovedorganisasjonenes egne rutiner og regelverk? Hvis så er tilfellet, vil idrettsministeren ta initiativ overfor de ansvarlige aktørene med sikte på å minimalisere skjemaveldet, slik at det verdifulle arbeidet som de frivillige aktørene utfører, kan ivaretas? Som kjent representerer dette egenverdier som går langt utover aktiviteten i seg selv, som f.eks. evnen til å skape tilhørighet i lokalsamfunnet.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 1999-04-14:
Jeg takker statsråden for dette svaret også. Jeg føler at det er en del positive ting som er på gang, og at det også kan komme andre endringsforslag i forhold til den meldingen som nå ble varslet. Det er utrolig viktig at vi ikke dreper initiativlysten til den enkelte forelder og andre frivillige som vil gjøre en innsats for det viktige ungdomsarbeidet rundt om i by og bygd. Derfor setter jeg pris på statsrådens svar denne gangen, og håper at dette er et ledd i Regjeringens filosofi om å bidra til et enklere Norge.