Knut Falk Qvigstad (Miljøpartiet De Grønne), 2016-05-23:
Jeg vil gjerne takke forslagsstillerne for et godt forslag og gratulere Stortinget med at vi i dag gir regjeringen klar beskjed om å trappe opp innsatsen på flere viktige klimapolitiske områder. Selv om utslippene fra norsk industri har gått kraftig ned de siste tiårene, er det fortsatt langt igjen til målet. Virkeligheten er at alle sektorer må være tilnærmet utslippsfrie i løpet av noen få tiår. Vi kan ikke fortsette bare å måle utslippskuttene i prosent ved å bestemme oss for at alle utslippene skal vekk sektor for sektor. Å være gode på nullutslippsløsninger er samtidig et enormt konkurransefortrinn i den globale økonomien i årene som kommer. De landene, det næringslivet og de bedriftene som er best på disse områdene, vil ha store fortrinn hvis de er tidlig ute. Disse løsningene må utvikles og implementeres i løpet av noen få tiår, stort sett, og aller helst i løpet av de neste ti årene. Hvis verden skal ta Paris-avtalen på alvor, må tempoet skrus dramatisk opp. Dette er ikke bare et fast snakkepunkt fra politikere fra Miljøpartiet De Grønne, det er et empirisk faktum. La meg skissere et enkelt, men viktig regnestykke: En studie publisert i tidsskriftet Nature i 2015 bekrefter det som er relativt åpenbart, nemlig at 1,5-gradersscenarioet krever at vi halverer det karbonbudsjettet som vi tidligere la til grunn for 2-gradersmålet. Og hvis vi gjør det, og halverer det karbonbudsjettet vi har operert med hittil mens vi hadde 2 grader som mål, kan vi bare slippe ut 500 mrd. tonn klimagasser før vi passerer det målet. Ettersom de årlige globale utslippene er på over 40 mrd. tonn, betyr det at karbonbudsjettet med dagens utslipp tømmes i løpet av tolv år. Det er den tiden vi har på å få vekk utslippene i alle sektorer. De som er best på å levere de løsningene, kommer til å ha et enormt fortrinn i årene som kommer. Til sammenligning har altså utslippene i Norge stått stille eller gått litt opp de siste 30 årene, uavhengig av hvem som har hatt miljøvernministeren, og uavhengig av hvem som har sittet i regjering. På fredag fikk vi vite at utslippene steg med 1,5 pst. i 2015 også. Norsk klimapolitikk har vært en fiasko i stortingsperiode etter stortingsperiode. Derfor håper jeg dere er enige med meg i at vi trenger en ganske annerledes klimapolitikk i årene som kommer. De vedtakene vi gjør her i dag, tar dette arbeidet et steg videre når det gjelder CCS, når det gjelder hydrogen, og når det gjelder bruk av trekull. Som flertallet i komiteen slår fast i innstillingen, er dette kjerneteknologier i et globalt grønt skifte, og det er teknologier med stor overføringsverdi internasjonalt. Vi skulle nok kanskje aller helst sett at vi hadde klart å få flertall for vedtak som ikke bare ba regjeringen stimulere til økt bruk, men som også ba regjeringen tydelig sette inn de ressursene som trengs. Utslippskuttene må gjøres på de faktiske punktutslippene, og norske regjeringer må tørre å forplikte seg her og nå til å sette av pengene. Vi håper og tror at budsjettet til høsten vil reflektere de vedtakene som gjøres i dag. Jeg vil til slutt gjøre statsråden oppmerksom på merknadene i innstillingen som omtaler behovet for samarbeid mellom staten og Oslo kommune om å få på plass et fullskala demoanlegg for fangst av CO2 ved Klemetsrud i Oslo, helst innen 2020. Etableringen forutsetter, som flere har vært inne på, at vi finner gode løsninger både for lagring og for selve rensingen, men vi håper at regjeringen – og særlig Høyre – husker at under Høyres lokalvalgkamp i fjor var CCS på Klemetsrud en viktig sak, og det daværende, borgerlige Oslo-byrådet sa at Oslo skal bli en foregangsby for andre byer og land på dette området. Jeg håper Høyre, regjeringen og statsråden fortsatt mener at Oslo skal bli en slik foregangsby, og jeg håper at regjeringen vil ta sin del av finansieringen, slik at anlegget kommer på plass så fort som mulig og helst innen 2020.