trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-01-11:
Med bakgrunn i det mangeårige, gode samarbeidet som vi og Russland har på dette området, føler jeg meg veldig trygg på at det vil bli et konstruktivt møte i februar der man vil diskutere seg gjennom denne problemstillingen. Den er for så vidt ikke ny. Den har vært tatt opp, ikke minst av norske fiskere, med meg. Og som fiskerne sier: Vi må prøve å stikke fingeren i jorden – det er vanskelig når en er på havet! – og i alle fall finne praktiske, gode løsninger på det som i realiteten er et veldig lite problem i det store bildet. Fortsatt er det sånn at utkastforbudet står fast. Jeg jobber intenst for at det skal omfatte større deler av verden. Vi har nå lyktes og blitt enige med danskene og svenskene om å innføre det samme i Skagerrak, og vi er gang andre plasser. Jeg legger til grunn – med bakgrunn i den gode erfaringen vi har – at disse diskusjonene blir ført veldig konstruktivt og godt for å finne gode løsninger også på dette spørsmålet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-01-11:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Det har vært mye misnøye med den nye fiskeriavtalen mellom Norge og Russland som ble undertegnet i oktober. Kystvakten mener at avtalen gjør det vanskeligere for dem å påvise ulovlig dumping av fisk. Nå fremkommer det at norske myndigheter motsetter seg deler av avtalen med Russland bare noen måneder etter at avtalen ble undertegnet. Hvorfor har Norge undertegnet en avtale for så å motsette seg deler av den noen måneder senere, og mener statsråden dette styrker samarbeidet med Russland?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-01-11:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er helt enig i at det har vært gjort en god jobb over mange år for å få bukt med det ulovlige, uregulerte og urapporterte fisket. Ikke minst tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen la ned et betydelig arbeid, som jeg er glad for at denne regjeringen har videreført, og at det er et godt system. Når denne saken dukker opp, blir man rett og slett betenkt ut fra de advarslene både påtalemyndigheter og Kystvakten kommer med, ut fra den avtaleteksten som ligger der. Da har jeg bare lyst til å spørre statsråden: Hvorfor har ikke norske myndigheter hatt kontakt med Kystvakten og påtalemyndigheter før man gikk til forhandling og møte med Russland, slik at man hadde unngått å få denne situasjonen med russiske fiskerimyndigheter?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-01-11:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er helt enig i at det er mange som kan få honnør for den innsatsen som er gjort for å få kontroll på det fisket som har vært i nordområdene – også embetsverket, og ikke minst et enstemmig og samlet storting som til enhver tid har stått bak dette. Dersom denne avtalen blir stående og Russland motsetter seg å gjøre endringer, hvilken løsning vil statsråden skissere når det gjelder å kontrollere i Barentshavet? Er det snakk om økte ressurser til Kystvakten? Er det snakk om å ha andre måter å kontrollere på? Jeg vil gjerne høre statsrådens tanker rundt akkurat dette, for man står jo oppe i en ganske spesiell situasjon ut fra den avtaleteksten som ligger der.
Nikolai Astrup (Høyre), 2012-01-17:
På vegne av representantene Siri A. Meling, Elisabeth Aspaker, Frank Bakke-Jensen, Erna Solberg og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om etablering av kullkraftverk med fullskala fangst- og lagring av CO2 på Svalbard.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-01-17:
Jeg takker for svaret. Høyre har stor forståelse for at svaret ikke ble spesielt offensivt i forhold til spørsmålet, da dette er et veldig komplisert spørsmål. Men spørsmålet dreide seg altså om det i det hele tatt er noe manøvreringsrom for norske myndigheter, som finansministeren har varslet. Da har jeg lyst til å komme med to konkrete oppfølgingsspørsmål, som var de konkrete spørsmålene som var bakgrunnen for interpellasjonen. Det er: Finansministeren varslet at på kort sikt vil man søke å inngå avtaler med hvert enkelt lands finanstilsyn. Er det tatt slike initiativ, og er det noen avtale på trappene med noen konkrete lands finanstilsyn? Det andre spørsmålet handler om EUs holdning. Ja, det skal evalueres. Spørsmålet er: Har EU på noe som helst nivå overfor regjeringen gitt signaler om at det er realistisk at betalingsdirektivet vil bli endret, sånn at Stortinget kan få seg det forelagt innen rimelig tid? Det er to spørsmål som det er viktig for Stortinget å vite noe om. Det er ikke sikkert at statsråden kan svare konkret på dem i dag, men det er sentrale spørsmål som regjeringen bør informere Stortinget om så raskt som mulig. Når det gjelder resten av innlegget i forhold til kampen mot organisert kriminalitet, er jeg veldig glad for at Høyre spilte en veldig aktiv rolle da vi behandlet stortingsmeldingen om organisert kriminalitet, og at regjeringen sto sammen med Høyre og resten av opposisjonen om den. Utfordringen her, som er temaet for interpellasjonen, er at dette spenner ben under en del av den jobben og intensjonen som Stortinget og regjeringen har felles for å bekjempe grov form for organisert kriminalitet og terrorvirksomhet. Derfor er det utrolig viktig for Stortinget å vite at vi har en regjering som har en aktiv europapolitikk, som ikke bare består av informasjonsinnhenting, men også forsøk på reell påvirkning overfor de foraene i EU som eventuelt kan bidra til å justere betalingsdirektivet. Så jeg har lyst til å gjenta de to konkrete spørsmålene, nemlig: Er det inngått avtaler, er det avtaler på trappene? Og har EU overfor regjeringen på noen som helst måte gitt et signal om at man er villig til å justere betalingsdirektivet, utover å si at man generelt skal evaluere det?
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-01-17:
Jeg vil takke for en om ikke heftig debatt, så i hvert fall god debatt. Det er nødvendig at Stortinget innimellom også diskuterer ting uten at det blir de store fightene. Jeg tror dette er et område hvor det er lite rom for politisk spill. Vår intensjon med å ta opp spørsmålet er å sørge for at regjeringen koordinerer seg best mulig, informerer Stortinget best mulig og følger opp intensjonene fra et samlet storting når det gjelder bekjempelse av organisert kriminalitet, som kollega Anders B. Werp var opptatt av. Debatten nå handler også om EØS-avtalen. Man har gått fra all makt i denne sal til kanskje litt i overkant mye avmakt i denne sal med hensyn til hvordan vi importerer regelverk, fordi vi ikke har et fullverdig medlemskap. Vi har medlemskap i byråkratiet, men ikke i demokratiet, ved at vi ikke er medlem i EU. Den debatten får vi senere, når vi skal diskutere EØS i sin fulle bredde. Statsråden må ha misoppfattet litt da jeg tok opp poenget med å sjekke ut hva man gjør for å følge opp finansministerens signaler om å inngå avtaler med andre lands finanstilsyn. Ja, det er riktig at det konstitusjonelle ansvaret er fordelt på ulike statsråder, men vi er fra Høyres side ekstremt opptatt av at den nåværende statsråden er like engasjert og henger på i spørsmål som handler om justis, selv om de formelt sett hører inn under finans. Vi var forholdsvis bortskjemt med den tidligere statsråden, som var ekstremt engasjert – kanskje litt for engasjert i litt for mye. Men én ting som den forrige statsråden, Storberget, skal ha honnør for, var at han hang på i spørsmål som hørte inn under finans. Jeg håper, på vegne av Høyre, at den nåværende statsråden har tenkt å være like engasjert og følge like nøye med, selv om det formelt hører inn under en annen statsråd, for det er regjeringens samlede ansvar å sørge for at man koordinerer seg best mulig og ikke minst informerer Stortinget best mulig, som sagt, siden man allerede nå, etter tre år, ser at man har lyst til å få endret betalingsdirektivet, etter at Stortinget vedtok det uten noen særlig stor debatt i februar 2009. Jeg har lyst til å ønske statsråden lykke til med den jobben. Statsråden kommer til å få all mulig støtte fra Høyre. Jeg håper også at man relativt raskt kan si hvor mange avtaler man eventuelt har fått til med andre lands finanstilsyn, og hva man har tenkt å gjøre på kort sikt fremover for å få til nettopp det, som finansministeren gjorde det, på vegne av regjeringen – for å avbøte noen av konsekvensene som direktivet har ført med seg for Norges del.
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-01-17:
Man får nesten murpussen i pannen av å høre denne argumentasjonen. Når man ikke vet hva det siktes til, når man viser til at det offentlige bruker private firmaer langt mer inngripende, kan statsråden umulig ha fulgt med i debatten før jul og i tidligere debatter. Så til argumentet om at man ikke vil bruke andre der det offentlige har tilstrekkelig fagkompetanse. Da burde det jo bekymre statsråden at man i årevis brukte RMI, som ikke var akkreditert, som ikke rakk å få til en akkreditering, mens det delvis privateide GENA hadde det. Til overmål brukes lederen av GENA som sakkyndig i norske rettssaker på grunn av sin fagkompetanse. Jeg har stor forståelse for at man ikke vil diskutere ett konkret firma. Men nå er det sånn at dette delvis privateide firmaet er det eneste miljøet i Norge – ved siden av RMI nå, som har blitt akkreditert til slutt – som har kompetanse nok, og som har tilbudt gratisprøver til beste for landets voldtektsofre for å finne ut om det var noe mer å finne. Det er grunnen til at de brukes som sakkyndig i norske rettssaker. Så kom argumentet om at det aldri er bedre enn det svakeste ledd. Det er veldig rart at man i Norge ikke vil finne ut hva som er det svakeste ledd. Man sier automatisk at det er politiets DNA-innhenting som er det svakeste ledd, fordi man ikke vil se på om kvaliteten på RMI/FHIs arbeid er så bra. Er det så bra, er det jo ingenting å frykte. Da bør man jo åpne for at andre kvalifiserte får lov til å se om det er noe å finne. Det mest parodiske er at GENA faktisk har fått en pris fra Næringsdepartementet for at det er fantastisk med kvinnelig gründerskap – og så vil ikke Justisdepartementet kjøpe de tjenestene som vedkommende, og selskapet, har fått prisen for. RMI/FHI nyter stor respekt. Da bør statsråden ta en tur utenfor landets grenser og snakke med noen av de fremste amerikanske ekspertene på DNA-analyse og høre om alt står så bra til. Det er selvfølgelig veldig mye bra arbeid som gjøres – og poenget vårt er heller ikke å sverte RMI/FHI – men vi konstaterer at Advokatforeningen, politietterforskere, jurister og folk som er voldtektsofre, kontinuerlig sier at dette går sakte. Da er spørsmålet: Når har statsråden tenkt å fremlegge en konkret, helhetlig årsrapport som Stortinget kan forholde seg til, som i det minste kan dokumentere at tall man kommer med, er riktige, og som det er mulig for Stortinget og andre å etterprøve med hensyn til den fantastiske kvaliteten man sier at man har – til skade for landets voldtektsofre?
André Oktay Dahl (Høyre), 2012-01-17:
Det er heldigvis mindre enn to år til 2013. Når listene skal skrives over fornuftige ting som skal gjøres i løpet av de første hundre dagene, har jeg en snikende positiv mistanke om at en ny regjering kommer til å legge mye mer vekt på at man skal styrke norske fagmiljøer – lytte til Advokatforeningen, lytte til Politijuristene, lytte til landets voldtektsofre – for å sørge for bedre rettssikkerhet framfor å ri prinsipper man later som om man har, men som man ikke har fordi man bruker private miljøer på andre områder. Det var bra at statsråden nevnte utenlandsk analysemiljø, for det har ikke vært noe problem å sende til private bedrifter i utlandet fra f.eks. UDIs side tidligere. Kjernespørsmålet her er hvorfor statsråden ikke vil bruke «second opinion» når FHI ikke får klare svar på sporprøver. Det er umulig å forstå, spesielt er det vanskelig å forstå med tanke på at GENA – som man ikke vil diskutere – har tilbudt seg å gjøre det gratis. GENA har tilbudt seg å la seg bli overtatt av det offentlige, sånn at det kan være i fullstendig offentlig eie, hvis det var eierskapet som var problemet. Til alt overmål er det slik at GENA i flere år var bedre kvalifisert ved at de var akkreditert, i motsetning til hva RMI ikke greide på mange år. Da er spørsmålet: Hvilke kvaliteter er det da man etterspør? Det er en sirkelargumentasjon som er vanskelig å forstå. Men, som nevnt, det er kort tid til 2013, og det tror jeg vi skal være glad for. I mellomtiden får vi kanskje sette vår lit til tidligere stortingsrepresentant Ballo, som meldte seg ut av SV, og som sa opp sin stilling som direktør ved RMI fordi han møtte analysemonopolet og manglende politisk interesse, og nå har meldt seg inn i Arbeiderpartiet – at statsråden lytter til ham og har en langt mer aktiv holdning til hva man skal forvente av krav til effektivitet og ikke minst resultater når det gjelder DNA-analyse, fremfor bare å fremføre taler som vi har hørt flere ganger før, men som dessverre er til skade for fagmiljøer og rettssikkerheten i dette landet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Som jeg redegjorde for i mitt svar, er dette saksfeltet et område som først og fremst finansministeren og Finansdepartementet følger opp, med ansvar for flere av de relevante lovene og initiativene på området. Temaet er viktig, det er jeg helt enig med interpellanten i, og desto merkeligere følte jeg at noen av spørsmålene ble knyttet til at justisministeren spørres om finansministeren vil følge opp sine initiativer slik de ble presentert her i Stortinget rett før årsskiftet. Det er selvsagt slik at man må legge til grunn at finansministeren følger opp de initiativer han har varslet. Som jeg også redegjorde for, har EU varslet at de vil gjøre en gjennomgang av hvitvaskingsdirektivet, og Norge deltar da også i alle relevante fora i gjennomgangen av disse viktige spørsmålene. Jeg legger ikke skjul på – jeg tror ingen legger skjul på – at dette er en virksomhet som gir store utfordringer, og regjeringen har derfor både i meldingen om organisert kriminalitet og i den oppfølgende handlingsplanen redegjort for en rekke tiltak for å bekjempe organisert kriminalitet. Forsterket samarbeid er etablert mellom relevante myndigheter, kompetanse bygges på ulike nivåer, og det settes inn nye ressurser for aktivt å kunne motvirke ulovlig virksomhet. Dette er et område vi vil følge nøye videre, og hvor vi også selvsagt vil se på om det er mulige måter å forsterke samarbeidet mellom justissektoren og kontrollorganene også på andre sektorer. Her er det tverretatlig og tverrfaglig kompetanse som utfordres, og vi må være villig også til å ta i bruk nye virkemidler.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Det er et viktig spørsmål som her er tatt opp. Jeg kan bare takke for lykkeønskningene og også understreke, som representanten Werp gjorde, at vi har en god melding om situasjonen når det gjelder organisert kriminalitet, og at innsatsen har bred støtte i Stortinget. Det er jeg glad for. Det er noen som har stilt spørsmål ved omfanget av denne agentvirksomheten eller hawala-virksomheten. Jeg har fått opplyst fra Finansdepartementet at de per 20. desember har mottatt 111 meldinger om agenter i Norge, og at 67 søknader av disse gjelder hawala-virksomhet. Det er gitt 16 tillatelser. I tillegg kommer det 5 tillatelser hvor dokumentasjon skal ettersendes. Resten av søknadene er enten avslått – det er 30 stykker – eller er under behandling. Jeg nevner dette også for å gi et inntrykk av hvor tett disse sakene følges opp. Det er også viktig med effektive kontrollsystemer for å få god oversikt på dette området i fortsettelsen, for det er det som gir utgangspunktet for effektive tiltak. Det er gjort forsøk på å anslå omfanget av ulovlige overførsler. Dette er jo i sin natur vanskelig, anslagene fra tollvesenet ligger likevel på ca. 2–3 mrd. kr inn og ut av Norge årlig. Vi har tidligere i debatten gått igjennom hvilke tiltak som er iverksatt, men det er klart at i fortsettelsen er det viktig å samarbeide om intensive bransjekontroller hvor både politi og Finanstilsynet aksjonerer sammen. Det er også viktig å vurdere strategien som tollvesenet har benyttet – og som har vist seg vellykket i kampen mot valutasmugling – for å se om det har noen overføringsverdi. Vi vil selvsagt også fortsette arbeidet mot identitetsmisbruk. Dette er et saksområde, som interpellanten pekte på, som krever et tett samarbeid med finansministeren og finansmyndighetene, og jeg kan forsikre om at det vil også være viktig for meg å sikre i framtiden.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Jeg tror denne debatten så langt har bidratt til å avklare at vi er enige om viktigheten av å ha et godt system for disse viktige analysene. Jeg mener også at vi har en god modell for dette, og at denne er utviklet gjennom de senere år på en god måte, ikke minst i kjølvannet av DNA-reformen. Etter min oppfatning er det også avdekket uenighet rundt prioriteringer knyttet til hvor viktig det er å bidra til å dra med seg flere aktører – så å si uansett. Vi har et samarbeid også med utenlandske analysemiljøer. Det kommer som resultat av at vi i forbindelse med noen prøver faktisk har sett det riktig å trekke på kompetansemiljøer også utenfor våre egne miljøer. Disse besitter grundig spesialkompetanse. Politidirektoratet mottar løpende rapporter fra FHI om tidsbruken ved analyser, og jeg legger til grunn at direktoratet rapporterer til departementet dersom det skjer en utvikling i tidsbruken som er negativ, eller at prøver ikke leveres til politidistriktene innenfor de frister som er satt. Hvis det er nødvendig å innføre nye frister rundt disse forholdene, vil jeg selvsagt komme tilbake til det.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Jeg forstår at debatten om dette temaet er ført mange ganger, men jeg vil likevel benytte anledningen til å takke interpellanten for å gi anledning til debatt nok en gang. Jeg har lyst til å understreke at etter det jeg har hørt, er det fortsatt ingen – og det er jeg glad for – som trekker i tvil kvaliteten ved prøvetakingen ved FHI på en slik måte at det er grunn til å stille spørsmål. For alt det vi har sett så langt, tyder på at det ikke er grunn til å stille spørsmål om kvaliteten ved måten prøvene analyseres på ved FHI, og de anvender også denne ISO-godkjente modellen. Men prøvene er kompliserte og omfattende, og vi har derfor også vært inne på tidsbruken knyttet til dette, hvor bare selve analysen av prøvene i seg selv kan være det som tar minst tid, men hvor det også er viktig å sikre at de prøvene som er knyttet til den alvorligste kriminaliteten, tas raskt. Det er antydet at den løsningen som er valgt, er dogmatisk. Til det vil jeg bare bemerke at det er vanskelig å øyne det når man ser at samme modell er anvendt i flere av våre europeiske naboland, ikke minst våre aller nærmeste – Sverige og Danmark – og at dette er en modell som har fungert lenge og gjennom skiftende politiske konstellasjoner. Det er også interessant at man når man snakker om å anvende private aktører, synes å tenke at dette i så fall vil kunne være en anbudskonkurranse bare rettet mot norske aktører. Skulle man se på muligheten for dette, ville dette måtte være et anbud som gikk ut bredt i Europa. Da ville man kanskje sitte med en helt annen løsning, hvor det var større problemer med å sikre en kvalitet vedvarende over tid, enn hva man kan nå med den gode, etablerte løsningen vi har, og som jeg forutsetter at vil virke godt framover.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Igjen takk til interpellanten for å trekke ut essensen knyttet til utfordringene vi har på dette området. Jeg tror det er for tidlig å konkludere på spørsmålet om en melding, men når jeg bl.a. har fått ansvaret for å løfte fram, fokusere sterkere på beredskap, ser jeg at ikke minst IKT og det vi også i denne sammenhengen diskuterer, cyberkriminalitet og -angrep, gir spesielle utfordringer. Vi har et beredskapsprinsipp i Norge knyttet til krisehåndtering, som bygger på ansvar, likhet og nærhet; at man eier krisen også om man eier ansvaret for en sektor i det daglige. Cyber utfordrer oss både når det gjelder samspillet mellom militær og sivil sektor, og også mellom de ulike etatene. De nasjonale retningslinjene revideres nå. Det er Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet som er samordningsansvarlig, men det må samordne seg med flere departementer. Vi vil med dette få en ytterligere avklaring av roller, ansvar og koordinering mellom etatene. Dette må være krystallklart i tilfelle noe skjer. Dette er et område som har fått økt oppmerksomhet, ikke bare hos oss i Norge, men også internasjonalt. Dette er et område som krever tett og godt internasjonalt samarbeid. Derfor var jeg også som forsvarsminister med på å jobbe fram en cyberstrategi i NATO. Det vil være viktig at man har gode samarbeidsløsninger, men at man likevel har et avklart ansvar mellom sivile og militære myndigheter, og at sivile myndigheter står godt rustet til å håndtere eventuelle utfordringer som kommer på dette området. Det står det helt klart for meg at vi må sørge for.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-01-17:
Igjen vil jeg få takke interpellanten for anledningen til debatten om et svært viktig tema. Jeg må medgi at den gangen jeg jobbet i denne bransjen, beskrev vi dagens pc-er som svært kraftfulle. De kan gjøre like stor skade som, la oss si, en AG-3, og hvem ville vel egentlig utstyre noen med en AG-3 uten alvorlig god opplæring. Slik er det faktisk i dagens informasjonssamfunn. Det er svært mange som bruker den nye teknologien uten kompetanse om alle sider ved denne. Vi snakker om cyberkriminalitet og cyberangrep med viten om at her er det både snakk om å bruke ny teknologi for faktisk å angripe IKT-systemer, som kan ødelegge mye infrastruktur, og vi snakker også om IKT som det verktøyet som kan brukes til å utøve vold eller til økonomisk kriminalitet. Så vi må ha en bred tilnærming til det. Det ligger også til grunn i arbeidet med de nye nasjonale retningslinjene, som i tillegg til å synliggjøre utfordringene på området også vil bidra til enda tydeligere, avklarte ansvarsforhold. Jeg er glad for kommentarene som falt rundt måten å organisere dette på, at vi tar inn over oss også den store lederutfordringen dette er. Å legge ansvaret der hvor det hører hjemme, er viktig. Jeg er også enig i at her skal man i utgangspunktet ikke ha en fastlåst holdning til hvordan oppgavene løses i samarbeid både mellom sivil og militær sektor og mellom offentlig og privat sektor. Her representerer NSM faktisk en modell som er god for oss her hjemme, men som også er meget interessant internasjonalt. Jeg vet at de har mange henvendelser knyttet til de samarbeidsløsningene man har fått til, bl.a. mellom privat og offentlig sektor. Her jobber regjeringen løpende med nye tiltak. Som jeg nevnte, i kjølvannet av etableringen av det nye Justis- og beredskapsdepartementet vil det komme nye tiltak som også kan inneholde endret organisering og økte ressurser. Jeg vil på dette tidspunktet ikke utelukke noe knyttet til formen regjeringen vil anvende for å bringe informasjon til Stortinget og for å ta debatten videre om hvordan vi skal løse disse utfordringene framover.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-01-17:
Jeg vil takke interpellanten for å ta opp et viktig tema i kriminalitetsbekjempelsens navn. Det dette dreier seg om, er, i tillegg til selve temaet, organisert kriminalitet og hvitvasking, å sette et søkelys på regjeringens interne koordinering og innsats på fagfeltet. Det nærmer seg ett år siden Stortinget behandlet Meld. St. 7 for 2010–2011 om kampen mot organisert kriminalitet. Høyre er veldig tilfreds med at nær sagt et samlet storting på samtlige punkter i den stortingsmeldingen samlet seg om noen hovedstrategier i bekjempelsen av organisert kriminalitet. Det er en form for kriminalitet som øker i omfang. Den blir mer avansert, og den blir samtidig både mer profittbærende og voldelig. Så her er det viktig at alle gode krefter samler seg og bruker kunnskap, klokskap og god organisering for å møte denne utfordringen. En av hovedstrategiene som Stortinget vedtok i stortingsmeldingen, var nettopp å bekjempe, eller angripe, pengestrømmene fra organisert kriminalitet. Klarer vi det på en effektiv og god måte, og kanskje enda bedre måte enn i dag, har vi fjernet mye av drivkreftene bak den organiserte kriminaliteten. I tillegg vil det også innebære et betydelig element av forebygging av annen type kriminalitet som ikke nødvendigvis er like godt organisert. Så totalt sett er dette et særdeles viktig tiltak for å bekjempe kriminalitet bredt. Derfor er det viktig at vi i Norge har verktøyene i orden, at vi har virkemidlene på plass, at vi bygger opp god, solid kompetanse hos de fagfolkene som jobber med temaet, og ikke minst at vi fra myndighetenes side sørger for en effektiv og målrettet organisering, slik at veien blir kort fra vedtak og informasjon til aksjon. Dette er et særdeles viktig tema som Høyre kommer til å følge opp også i fortsettelsen, fordi det etter vår mening er så særdeles viktig i kriminalitetsbekjempelsen.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-01-17:
Dette er et tema som fra Høyres og Fremskrittspartiets side har vært tatt opp til debatt flere ganger i løpet av de siste årene. La meg bare presisere aller først at fra Høyres side dreier dette seg på ingen måte om å diskreditere de eksisterende offentlige fagmiljøene eller å promotere et privat alternativ. Det er det saken aller minst dreier seg om. For oss dreier dette seg om rettssikkerhet og effektiv etterforskning, intet annet. Men også denne gangen møtes vi av ideologiske argumenter og ikke av det jeg vil kalle faglige argumenter. Jeg registrerer endog – og jeg ser på talerlisten i dette øyeblikk – at det er ikke én eneste representant fra regjeringspartiene i denne sal som har bedt om ordet i debatten. Jeg vet ikke hva det skyldes. Det kan hende man har gått tom for argumenter, jeg vet ikke, eller kanskje man føler at saken er utdebattert. Men vi registrerer altså at det overhodet ikke engasjerer regjeringspartiene på Stortinget. For oss i Høyre og andre som har hatt ordet til fordel for å bygge opp alternativer, er det altså viktige prinsipielle spørsmål denne saken berører. Det undrer meg at statsråden i sitt innlegg ikke berører sluttrapporten utarbeidet av Universitetet i Bergen datert 15. juni 2011. Det er et forskningsarbeid utført på oppdrag fra Justisdepartementet, og det er interessant å merke seg rapportens konklusjon som altså dreier seg om DNA-analyse. Den konkluderer på to vesentlige punkter med at det er manglende endringsdyktighet i de eksisterende offentlige analyseinstitusjonene. For det andre påpeker rapporten at fraværet av mulighet for såkalt second opinion er et problem knyttet til rettssikkerhet. Men et så faglig tungt innlegg i debatten finner man altså ikke i det hele tatt anledning til å berøre. Når vi i justiskomiteen i tillegg møter representanter både fra Advokatforeningen og Politijuristene som påpeker akkurat det samme fra sine ulike ståsteder i rettspleien, bør det begynne å engasjere en debatt utover det å gå i en ideologisk skyttergrav og hevde at det offentlige har alle svar på alle spørsmål hele tiden i alle saker. Høyre tror ikke det er slik. Vi må løfte blikket og åpne opp for mer og større perspektiver i debatten, slik at vi på den måten kan ivareta både bedre etterforskning og bedre rettssikkerhet. Høyre kommer selvfølgelig til å følge opp dette videre, og jeg håper at fraværet av engasjement i debatten fra de rød-grønne ikke er et signal om at de ikke bryr seg om temaet som sådan.
Anders B. Werp (Høyre), 2012-01-17:
Jeg takker statsråden for svaret på interpellasjonen og betviler ikke at statsråden og Høyre deler de samme synspunktene og vurderingene av trusselbildet. Jeg synes samtidig situasjonen er ganske betegnende, for da vi skulle avgjøre hvilken statsråd som skulle svare på denne interpellasjonen, lurte vi på om det var forsvarsministeren eller justisministeren. Allerede der er vi ved kjernen av det som kanskje er hovedutfordringen for dette temaet: Hvem eier krisen dersom krisen oppstår? Da tenker jeg selvfølgelig på et overordnet nivå. Hvilket departement har ansvaret dersom alvorlig kriminalitet og alvorlige angrep skjer på vår digitale infrastruktur og våre digitale systemer? Jeg håper statsråden kan gi et svar på det, i alle fall at hun kan gi en indikasjon på hvilken prosess regjeringen har startet – forhåpentligvis har den startet – for å avklare dette nærmere. Statsråden kommer i sitt svar med en god statusbeskrivelse, men i mindre grad, må jeg si, berører hun de strategiske og politiske elementene i saken. Jeg håper at det er mulig å få et svar fra statsråden på om man f.eks. vurderer å fremme en stortingsmelding om dette temaet. Meld. St. 7 for 2010–2011 om kampen mot organisert kriminalitet har, det er helt riktig som statsråden sier, viet god plass til utfordringene på det digitale området, men som jeg forsøker å belyse i denne interpellasjonen, er det noen strategiske og politiske elementer som i tillegg må på plass. Det viktigste er antakeligvis en større grad av koordinering og ansvarsplassering og at ansvaret blir plassert et sted i forvaltningen hvor det blir godt håndtert, og hvor det også følger med nødvendig myndighet. Så mine oppfølgingsspørsmål til statsråden er: Hvem eier krisen dersom Norge skulle bli utsatt for et alvorlig dataangrep? Og, ser statsråden for seg muligheten for å løfte denne saken opp til en politisk diskusjon gjennom f.eks. en stortingsmelding?
Anders B. Werp (Høyre), 2012-01-17:
Interpellasjonen fra undertegnede dreier seg om to temaer, to begrep: «cyberkriminalitet» og «cyberangrep». Jeg valgte å ta det opp til én samlet interpellasjon, og det er flere grunner til det. For det første vet vi at de samme miljøene som driver med cyberkriminalitet, og som den ene dagen foretar digitale innbrudd i f.eks. banker og andre steder, dagen etter kan foreta digitale angrep på nasjonale interesser og strategiske interesser. Derfor vil jeg på en måte advare mot å skille for mye mellom cyberkriminalitet og cyberangrep. Det er også grunnen til at vi fra Høyre er opptatt av dette med koordinering, ikke å skille og opprettholde kunstige skiller f.eks. mellom justissektor og forsvarssektor. Men vi har altså ikke konkludert på området. Derfor er vi opptatt av å høre hvilke tanker regjeringen gjør seg rundt dette. Det er derfor vi også er opptatt av at f.eks. en stortingsmelding vil kunne være en måte og et verktøy på et overordnet politisk nivå som involverer Stortinget, for å løfte denne saken inn i en god og forhåpentligvis samlende debatt. Det undrer meg for så vidt også at statsråden redegjør for arbeidet med retningslinjene for informasjonssikkerheten uten å nevne hvilke strategier de retningslinjene skal være bygget på. Det er vel og bra at de retningslinjene bygger på en strategi for informasjonssikkerhet fra 2003, som kom under Bondevik II-regjeringen. Jeg har all grunn til å tro at det var en god strategi den gangen, men det er altså ikke sikkert at den strategien tar opp i seg de dagsaktuelle utfordringene. Da blir det kanskje å arbeide i litt feil rekkefølge – man får retningslinjene først og strategien kanskje deretter. Det burde vært motsatt. Men, som sagt, jeg registrerer et genuint engasjement i saken i salen. Det er positivt. Til Fremskrittspartiets representant Michaelsen vil jeg bare bemerke at da vi ikke stemte for Fremskrittspartiets forslag i sin tid – som hun refererte til – var det av to grunner: Vi har ikke konkludert. Dette er et komplisert, vanskelig og stort spørsmål som vi vil jobbe mer med. For det andre var forslaget fra Fremskrittspartiet den gangen knyttet til stortingsmeldingen om kampen mot organisert kriminalitet. Etter Høyres mening er organisert kriminalitet viktig, men det er kun én del av dette temaet. Temaet er større og omfatter flere sektorer. Derfor gjorde vi som vi gjorde.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-01-17:
Jeg vil skryte av interpellanten for nok en gang å ha bidratt til å sette denne problemstillingen på dagsordenen. I interpellasjonen står det at «Høyre med flere» har tatt opp denne saken flere ganger, og jeg regner med at jeg representerer «med flere». Det er riktig at Fremskrittspartiets representanter har tatt opp denne saken et betydelig antall ganger, i likhet med interpellanten og hans parti – både gjennom interpellasjoner, skriftlige spørsmål, muntlige spørsmål, merknader og ikke minst gjennom forslag i en rekke innstillinger som justiskomiteen har behandlet i de siste periodene. Likevel klarer vi ikke å få bevegelse i denne saken. Det er én ting jeg har merket meg i de innleggene som statsråd Faremo har holdt så langt i dag, og det er: drives best i offentlig regi, uavhengig av private forretningsinteresser. Det er ikke helt ulikt det som tidligere statsråd Storberget også har sagt fra denne talerstol. Men det viser at denne saken har blitt et ideologisk mantra for denne regjeringen. Det er ideologi – motstanden mot private løsninger, private aktører – som er det avgjørende i denne saken, og ikke at vi skal ha et mangfold, muligheten for «second opinion», fagmiljøer som tester hverandre og konkurrerer med hverandre for å skape et best mulig resultat for det vi alle ønsker – å få oppklart så mange som mulig av disse sakene så raskt som mulig. Derfor må denne typen ideologi legges til side, for det er ikke med på å skape resultater for dem som er berørt av dette, og når så mange aktører i disse fagmiljøene, i politiet, blant advokater osv., tydelig har sagt at de ønsker flere muligheter til å kunne ta disse analysene. Det er – selv om man tillater andre aktører enn en offentlig aktør – en selvfølge at det skal stilles kvalitetskrav. Man skal jo ikke – som det virket som om statsråden her antydet – bare godta hva som helst. Hvis staten skal inngå avtale med et privat drevet institutt om analyser, er det klart at man i en slik prosess skal stille klare kvalitetskrav, målbare krav, til den typen virksomhet. Denne private aktøren som er nevnt her, er villig til å inngå den type avtale. I så måte burde den nye justisministeren, Faremo, være skremt av alle de historiene som nettopp er avdekket rundt driften av tidligere Rettsmedisinsk institutt, og de mangler på kvalitet og dårlig drift som er avdekket en rekke ganger i de senere årene rundt den virksomheten. I hvilken grad kan vi være trygge på at det som blir produsert i den virksomheten, har de kvalitetsmessige krav som vi etterspør? Det tror jeg det er god grunn til å stille spørsmål om. Det er også blitt avdekket spørsmål rundt ryddighet i driften av Rettsmedisinsk institutts virksomhet i forhold til monopolsituasjonen og konkurranse med andre virksomheter i et konkurranseutsatt marked, f.eks. ved private farskapsanalyser. Her har det manglet en ryddighet, og jeg forutsetter at regjeringen har tatt opp disse punktene med Rettsmedisinsk institutt og Folkehelseinstituttet, slik at disse nå har blitt minimalisert.
Arve Kambe (Høyre), 2012-03-07:
På vegne av representantene Eli Skoland, Svein Flåtten, Lars Myraune og meg selv fremmer jeg et forslag om å innføre et skjønn ved håndheving av regelbrudd ved skjemautfylling hvor det ikke foreligger personlig vinning.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
På vegne av stortingsrepresentantene Siv Aida Rui Skattem, Ulf Leirstein, Åse Michaelsen og meg selv har jeg den glede å fremme et forslag om forbud mot tigging.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-03-07:
På vegne av representantene Trond Helleland, Ingjerd Schou, André Oktay Dahl og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om økt boligbygging.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
På vegne av stortingsrepresentantene Bård Hoksrud, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik, Ketil Solvik-Olsen, Jørund Rytman og undertegnede har jeg den glede å overrekke et representantforslag om å innføre periodiseringsprinsippet i offentlig sektor.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
På vegne av stortingsrepresentantene Ketil Solvik-Olsen, Christian Tybring-Gjedde, Jørund Rytman og meg selv har jeg den glede å legge fram et forslag om tiltak for lavere priser på drivstoff.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Kommunalministeren er ofte oppteken av den lokale sjølvråderetten og lokaldemokratiet i festtalar, men utover det skjer det openbert ikkje så veldig mykje på det området – tvert imot tyder ting på at det går i feil retning. Tilbakemeldingar frå kommunane tyder på at lokaldemokratiet er innsnevra – det er svekt – og ein føler seg bunden på både hender og føter. Ein opplever altså at staten nærmast opptrer som eit rovdyr, der ein stadig vekk et opp lokalt handlingsrom. Det gjer ein i form av lovar og forskrifter og også i form av innvendingar. Ein har eit veldig komplisert lovverk, og ein kjem med stadig nye krav til kommunane utan at det følgjer pengar med. Det er ikkje noko spørsmål om pengane skal vere øyremerkte eller ikkje øyremerkte, det er altså ikkje det lokalpolitikarane er opptekne av; dei er opptekne av den detaljstyringa som skjer, og av dei overivrige fylkesmennene som stadig grip meir og meir inn i den lokale sjølvråderetten. Berre i Hordaland – i mitt fylke – er det prosjekt på meir enn 10 mrd. kr som no står på vent på grunn av at staten ved fylkesmannen har gripe inn og stoppa desse. Dette gjer det sjølvsagt vanskelegare å rekruttere lokalpolitikarar, men det er ikkje det verste. Det verste er at dette sjølvsagt går ut over innbyggjarane – tenestetilbodet blir dårlegare, og moglegheita til å få søknader igjennom, f.eks. i byggjesaker, blir svekt – det tek veldig lang tid. Dette medfører at trivselen i Distrikts-Noreg og ute i kommunane blir mindre. Så mitt spørsmål til kommunalministeren er: Har kommunalministeren planar om på nytt å gjeninnføre den kommunale sjølvråderetten?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Igjen er det fine ord frå kommunalministeren – utan at eg kan sjå at dette på nokon måte blir følgt opp i handling. Når det gjeld denne stortingsmeldinga, er det nesten ingenting konkret i ho. Ein drøftar problemstillingar, men ein går ikkje inn på det å slå fast at ein f.eks. bør ha ein forvaltingsdomstol for å avgjere konfliktar mellom stat og kommune, som Framstegspartiet har teke til orde for fleire gonger. Når det gjeld dei tilbakemeldingane vi får, viser tal i KS-undersøkingar at 94 pst. av kommuneplanane blir møtte med innseiingar eller varsel om innseiingar når arealdelen blir revidert, og at over halvparten av kommunane har fått innseiingar mot reguleringsplanar, sjølv om desse er i samsvar med kommunens arealplan. Så spørsmålet er igjen – og då er eg ikkje oppteken av dei fine orda: Kjem det til å skje noko konkret på dette området som gjer at lokaldemokratiet får ei styrking i åra framover?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Heldigvis er det kommunale sjølvstyret innført for lenge sidan, og me feirar til og med jubileum i desse dagar, så det slepp kommunalministeren å innføre på nytt. Men demokratiet må vedlikehaldast. Temaet må på dagsordenen, og det må fornyast i takt med at tidene endrar seg. Det er bakgrunnen for at eg har lagt fram ei stortingsmelding som no ligg til behandling, om forholdet mellom stat og kommune. Det er ingen tvil om at det over år – og slett ikkje berre under denne regjeringa, men over år – har vore ei utvikling som gjer at mange kommunar føler at det har vorte ei strammare styring knytt til at det har vakse fram tilsyn og direktorat som kanskje detaljstyrer på ein måte som gjer at det går ut over det som lovgivar her i salen i utgangspunktet hadde sett føre seg. Derfor er det viktig det som regjeringa no har gjort, nemleg at me har lagt fram ei stortingsmelding der me tydeleggjer avvegingane mellom nasjonal styring og konsekvensar for kommunane i framtidig lovarbeid, der me skal sikre kommunane større medverknad i slike prosessar, der kommunane skal ha ein medverknad knytt til diskusjonen om individuelle rettar, som legg tunge føringar på handlingsrommet i kommunane – ei samla evaluering av krava til individuell plan og, ikkje minst, ei meir målretta og etterspurd rettleiing, der dei rapporteringsrundane som kommunane skal ha, skal gå inn i ein heilskapleg plan og ikkje berre vere rapportering for rapporteringa sin del. Eg er oppteken av at det skal vere ein god dialog mellom stat og kommune. Begge er politisk viktige nivå, som samhandlar til beste for innbyggjarane. Kommunane må ha handlingsrom til òg å kunne ha ulikskapar lokalt, men ha likeverdige tenester innanfor nasjonal ramme.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
I mitt førre svar lista eg opp i alle fall fem – kanskje seks – tiltak som skal følgjast opp, og som denne salen skal diskutere. No ligg det ei stortingsmelding her som gir Stortinget ei moglegheit til nettopp å drøfte korleis ein vil styrkje det lokale sjølvstyret. Eg ser fram til dei diskusjonane som skal vere her. Eg synest det vert rart når ein seier at ein ikkje følgjer opp. At så mange motsegner vert lagde ned hos fylkesmennene, handlar om at lovgivar, altså Stortinget, har lagt føringar på fylkesmennenes arbeid som dei følgjer opp. Eg synest det er vanskeleg å kritisere fylkesmennene for å følgje opp nasjonal politikk. Mange av dei lovene vart òg vedtekne i god tid før denne regjeringa kom inn her. Dette handlar om at ein ynskjer ein nasjonal politikk, bl.a. innan jordvern og strandsoneplanlegging. Denne regjeringa har løyst opp og fått ei differensiert strandsoneplanlegging, noko den førre regjeringa ikkje greidde. Så me går i rett retning, me tek steg for steg for å styrkje det lokale sjølvstyret.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Eg har varsla at eg på vegner av regjeringa skal leggje fram to stortingsmeldingar – den eine knytt til bygningspolitikken og den andre til bustadpolitikken. Regjeringa er oppteken av at me skal sikre ein god og trygg bustad til alle. Det gjeld dei som skal inn på eigarmarknaden, og det gjeld dei som skal leige. Veksten i bustadprisane handlar ikkje berre om kostnaden ved utbygging. Det handlar òg om at me har eit press der det har vorte eit investeringsobjekt, i tillegg til eit eigedomsprosjekt, for familien. Det handlar om at det er store variasjonar i landet. I Oslo har me eit sterkt press på bustadprisane. I andre byar er det ikkje så sterkt press, noko Finansavisen synleggjorde for eit par dagar sidan. Prisdanninga handlar om både tomter, byggjekostnad og det prispresset som vert av at det i enkelte delar av landet er attraktivt å investere i bustad, i tillegg til å skaffe seg sin eigen heim.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
For det fyrste er ikkje meldinga utan innhald. For det andre var det varsla ei prinsippmelding, og det er det som er lagt fram, prinsipp for statleg styring – og samarbeid med kommunane. For det handlar ikkje berre om statleg styring, det handlar om dialog og samarbeid, som må vere bygd på gjensidig respekt – begge vegar. Eg trur òg det er ein del å hente på eit endå betre samarbeid. Me har lagt fram tiltak og lovarbeid på rettar og på styring, og det vert følgt opp vidare. Så skal sjølvsagt Stortinget ha ein fri debatt og diskutere kva Stortinget meiner både om meldinga og om den vidare vegen. Eg kan forsikre representanten om at Senterpartiet framleis kjem til å vere ein pådrivar for det lokale handlingsrommet og det lokale sjølvstyret, som me har vore i heile partiet si historie. Det er viktig, dersom me skal nytte samfunnet sine ressursar best mogleg, at det er fridom lokalt til å prioritere, for det er då me får dei beste prioriteringane, best tilpassa folk der dei bur, og 100 pst. av oss bur i ein kommune.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Når det gjeld å peike på kvar den største ubalansen er: Det som ein del kommunar iallfall melder til meg, handlar om at ein legg beslag på mykje ressursar til rapportering som ein kanskje ikkje heilt ser meininga med. Så det me har varsla, både at rapporteringa skal strammast inn, og at dersom ein styrkjer internrevisjonen lokalt, vil statens tilsyn kunne reduserast, er noko som er sterkt etterspurd, og noko som dei fleste tek opp. Det handlar om kor mykje ein legg beslag på av ressursar på den typen arbeid. Når det gjeld fylkesmannen si rolle, er eg oppteken av at fylkesmannen skal gjere det Stortinget og regjeringa pålegg. Då kviler ansvaret fyrst og fremst på Stortinget og regjeringa med omsyn til å diskutere korleis dei føringane skal leggjast. Mest mogleg over på politisk styring er, som du veit, både mi og senterpartiordførarane si haldning i det spørsmålet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Det er ingen tvil om at Samhandlingsreforma stiller krav til kommunane i ein overgangsfase før ein har fått samla erfaring for å sjå på kva nivå den enkelte kommunen vil liggje på. Det skal vere betaling frå første dag frå 1. januar 2012. Det skal innførast gode varslingsrutinar, slik at kommunane skal ha tid til å områ seg og kunne ta imot dei utskrivingsklare pasientane. Og det er sett ein sats på 4 000 kr i den utbetalinga som kommunane har fått. Dei 560 mill. kr som er overførte til kommunane, er jo ein høgare sats enn det sjukehusa har som dagsats. Så har me sagt at fordi dette ei retningsreform, og det er mykje nytt som skal skje, må me følgje med på korleis dette slår ut for dei ulike kommunane. Det har me òg ei forståing med KS om, samtidig som kommunane sjølvsagt har eit sjølvstendig ansvar for å tilpasse aktiviteten sin til dei rammene som ligg der. Det er òg viktig å nemne at for ein del kommunar, som me i utgangspunktet såg kunne kome skeivt ut, om me skal kalle det det, er det òg ei eiga kompensasjonsordning, som bl.a. Oslo kommune nyt godt av. Her er det ein stor mangel på tilbod for dei som er utskrivingsklare. Me må ha ein viss overgangsperiode for å kunne byggje opp det lokale tilbodet. Eg føler at me har god kontakt med KS, og at det er god dialog mellom Helse- og omsorgsdepartementet som fagdepartement, Kommunaldepartementet og KS som kommunane sin representant. Dette er tema på dei møta me har jamleg, og iallfall frå vår side er det ein vilje til å følgje dette nøye framover, i tilfelle det trengst justeringar. Det kan eg ikkje svare på i dag, om det vil trengast, men det må me i så fall diskutere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
I forkant av innføringa av denne reforma har det vore ein god dialog, men òg sjølvsagt faktiske utrekningar og stipulering av det nødvendige behovet. Det er det som ligg bak den summen på 560 mill. kr og den ekstra kompensasjonsordninga på 305 mill. kr som er overført. Slik sett ligg det til rette for at kommunane skal få dekt dei kostnadene som kommunane sjølve har vore med og forhandla fram, som er det riktige nivået, for det var einigheit mellom KS og departementet om at dette var det nivået ein skulle liggje på. Så langt ser ikkje eg grunnlag for å setje på alarmklokkene. Eg trur det er viktig at me no lèt reforma verke, at me samlar informasjon, følgjer med, og så får me ta ein fot i bakken når det har gått noko meir tid, og sjå på korleis dette utviklar seg. Men dei signala me har fått inn så langt, tyder ikkje på at det er grunn til å setje alarmklokkene på i dag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-03-07:
Eg kan svare generelt, men eg ynskjer ikkje å gå inn på fagområde som andre statsrådar har ansvar for. Men på generell basis kan eg seie at det er ikkje nytt at kommunane har ansvaret for utskrivingsklare pasientar. Det har ein hatt sidan høgreregjeringa innførte det tidleg på 2000-talet. Forskjellen er at no har me overført pengar, slik at kommunane skal setjast i stand til å ta imot dei pasientane. Då Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre gjorde det grepet, rett nok med nokre fleire dagars tenkjetid før ein tok imot pasientane, men likevel, dei skulle ha eit tilbod den gongen òg, følgde det ikkje éi krone med. Så eg tenkjer at me har med den Samhandlingsreforma som no er vedteken, gjort det me har kunna for å få eit godt fagleg grunnlag og eit godt datagrunnlag, som skal setje kommunane i stand til å ta imot dei utskrivingsklare, og etter kvart til å byggje opp eit eige tilbod, i tillegg til ei sterkare satsing på førebygging, som eg meiner er ein særdeles viktig del av denne reforma.