Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-03-26:
Vi skal fortsette å snakke om norsk-russiske relasjoner. Det dokumentet vi behandler i dag, er basert på et samarbeid mellom Riksrevisjonen og deres russiske motpart, altså riksrevisjonen i Russland. Arbeidet er en oppfølging av Dokument 3:9 for 2009–2010, som komiteen avga innstilling til 16. november 2010. Det dreier seg om sikring av radioaktivt avfall og brukt atombrensel, eller kjernebrensel om man vil, i Nordvest-Russland. Jeg vil også vise til innstillingen fra utenrikskomiteen fra juni 2010 om Meld. St. 11 for 2009–2010, som dreier seg om samme tema. Norges samarbeid med Russland innenfor atomsikkerhet startet raskt etter Sovjetunionens fall. La meg legge til: Dette er et svært viktig samarbeid. Atomhandlingsplanen, finansiert med midler fra Norge, har bidratt til å redusere risikoen for ulykker og radioaktiv forurensning, for ikke å snakke om faren for at radioaktive kilder skal komme på avveier. Ifølge Riksrevisjonen har tiltakene i all hovedsak vært gjennomført som planlagt. Det er virkelig i norsk interesse å samarbeide med Russland på dette området. Vi har en forpliktelse til å rydde opp i atomforurensning i våre nærområder. Trusselvurderingene forteller oss at det radioaktive avfallet i Nordvest-Russland lett kan omdannes til såkalte «dirty bombs», hvis det havner i hendene på terrorister og andre kriminelle. Faktisk er det slik at det internasjonale ikkespredningsregimet oppfatter Kolahalvøya som det området i verden der nukleært og spaltbart materiale representerer den største trusselen mot sikkerhet og miljø. I tillegg til at atomavfallet representerer en stor risiko for helse og miljø, bl.a. i Finnmark og andre naboområder, er dårlig sikret spaltbart materiale en trussel i et sikkerhets- og ikkespredningsperspektiv. I perioden 1995 til 2010 har Stortinget bevilget 1,5 mrd. kr over regjeringens Handlingsplan for atomsaker. Riksrevisjonen har bl.a. belyst økonomistyringen i prosjektene i systemene for internkontroll. Økonomistyring og internkontroll hos russiske kontraktparter er primært belyst av den russiske riksrevisjonen. Komiteen understreker betydningen av at det er utarbeidet et felles memorandum med resultater fra de respektive undersøkelsene samt felles vurderinger. Komiteen merker seg at det fortsatt er svakheter ved Utenriksdepartementets internkontroll og styring av de midlene som har gått til Nordvest-Russland og understreker derfor også viktigheten av at departementet følger opp systemer og rutiner for tilskuddsforvaltning, og forutsetter at departementet retter opp de svakheter som Riksrevisjonen påpeker. La meg likevel og på nytt understreke: Opprydding av atomavfall, opphugging av reaktordrevne ubåter og sikring av fyrlykter langs Kolahalvøya har vært blant de viktigste satsingsområdene i Norges samarbeid med Russland innenfor miljøvern og atomsikkerhet. Utenriks- og forsvarskomiteen uttalte enstemmig i juni 2010 at den norske innsatsen i større grad enn tidligere må ses i et internasjonalt perspektiv og samordnes med andre land. Det er et bredt internasjonalt engasjement. Det er en viktig del av det internasjonale ikkespredningsarbeidet å sikre alt sensitivt kjernefysisk materiale innen 2014. La meg legge til at kontroll- og konstitusjonskomiteen i forrige innstilling sluttet seg til denne enstemmige merknaden fra utenriks- og forsvarskomiteen. Helt siden den kalde krigens slutt har FN og andre internasjonale og nasjonale organisasjoner samarbeidet med Russland og andre postsovjetiske stater om å sikre og fjerne materiale fra kjemiske, biologiske og kjernefysiske våpen. La meg nevne det formidable arbeidet til de amerikanske senatorene Sam Nunn og Richard Lugar. De har stått på for atomopprenskning av atomavfall i Nordvest-Russland og bidratt til å sikre landets kjemiske våpenarsenal. Begge har for øvrig flere ganger vært nominert til Nobels fredspris for dette arbeidet. Komiteen slutter seg til Riksrevisjonens konklusjon om at Stortingets bevilgninger til atomsikkerhetssamarbeidet i Nordvest-Russland har bidratt til å redusere risikoen for ulykker, radioaktiv forurensning og at spaltbart materiale skal havne hos noen som kan misbruke det. Det er viktig at dette arbeidet fortsetter selv om nok utenriksministeren vil nikke samtykkende til at rammevilkårene også for dette samarbeidet med Russland av og til er krevende og tar tid.