Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-10-22:
Jeg har meldt denne interpellasjonen for å fokusere på en viktig framtidsnæring for kysten og for landet. Sjømatproduksjonen står allerede for meget store eksportinntekter. Den forventede veksten på dette området er enorm, og en stor vekst forventes allerede i løpet av neste tiårsperiode. Skal den forventede veksten i verdiskapingen knyttet til sjømatproduksjonen kunne realiseres, må det forskes aktivt på nye arter, og utnyttelsen og foredlingsgraden må økes. Dette synes det å være bred enighet om både blant næringsutøverne, politikerne og andre aktører. Siden midten på 1990-tallet har det vært arbeidet systematisk og målrettet med å bygge opp nødvendig kunnskap og kompetanse for å utvikle en levedyktig, lønnsom og miljøvennlig skjellnæring i Norge. Dette arbeidet har skjedd ut fra det som er nedfelt i St.meld. nr. 48 for 1994–95 om den offentlige havbrukspolitikken og de signalene som ble gitt ved behandlingen av denne i Stortinget. Også senere strategiplaner fra både Fiskeridepartementet, SND og Norges forskningsråd er lagt til grunn for dette arbeidet. Forskningsinstitusjoner har arbeidet med å utvikle nødvendig kunnskapsgrunnlag, og utvalgte skjellbedrifter, finansiert av SNDs næringsutviklingsprogrammer, arbeider med å sette denne kunnskapen om i praktisk skjelldyrking. En rekke skjelldyrkingsbedrifter utnytter den nye kompetansen på sine anlegg. De nye oppdrettsaktørene har et vesentlig behov for å få etablert arenaer for faglig utveksling. Det nybrottsarbeidet disse næringsaktørene foretar, medfører at de har et stort behov for å dele informasjon og faglige erfaringer. Et eget skjellprosjekt har derfor helt siden 1994 bidratt til å spre faglig informasjon mellom næringsaktørene og arrangere møteplasser for næringsaktørene, og prosjektet har bidratt som en vesentlig premissleverandør for Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening på dette området. Ettersom få av de nye aktørene har inntekter som muliggjør at denne virksomheten kan finansieres utelukkende av aktørene selv og ettersom denne formen for nettverksbygging er knyttet til næringsutøvernes mulighet til faglig utveksling og utvikling, har det offentlige stått for deler av finansieringen. Skjellprosjektet og Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening kan og vil drive dette sentrale arbeidet videre, men da under forutsetning av at offentlige myndigheter tar sin del av investeringene i dette arbeidet og dermed i en viktig framtidig verdiskaping. Kuttene i virkemiddelapparatet har medført at tidligere finansieringskilder ikke har innvilget støtte til Skjellprosjektet for det året vi er inne i. Nå er det ikke slik at aktørene i denne næringen ikke har bidratt selv med økonomiske midler til arbeidet med forskning og utvikling i skjellnæringen. Siden midten av 1990-tallet har en rekke aktører investert mer enn 100 mill. kr for å sikre at skjelldyrking kan utvikles til en lønnsom næringsvirksomhet i årene framover. Jeg er kjent med at Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening og Skjellprosjektet har en avtale om at Skjellprosjektets faglige nettverksaktivitet kan videreføres som et prosjekt i regi av Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening. Dette forutsetter imidlertid sikker ekstern finansiering ettersom denne foreningen ikke har mulighet til å ta denne investeringen helt alene. Jeg er også kjent med at aktørene har søkt Fiskeridepartementet om nødvendig støtte for å sikre virksomheten, men de har visstnok ikke fått svar på søknaden. I alle fall var ikke svar kommet da denne interpellasjonen ble levert. Slik jeg ser det, har Regjeringen endret betydelig i negativ retning rammebetingelsene for næringsutvikling, noe som gjør det vanskelig å komme i gang med nye næringer og bedrifter rundt om i landet. Det er f.eks. ikke mulig for gründere og småbedrifter i skjellnæringen å nyttiggjøre seg alle mulige slags gunstige skatte- og avgiftsregler, som det snakkes så mye om fra Regjeringens side i disse dager. Slike næringsaktører trenger offentlig støtte i en startfase. De har jo ingen inntekt å få skattelettelser av, og kan da selvfølgelig ikke få den drahjelp som de trenger i starten, før inntektene kommer og før de dermed kan ha noe å betale skatt av eller få skattelettelser av. I tillegg er det slik at dette gjelder en ny næring, hvor det selvsagt er vanskeligere å komme i gang. Det krever en stor innsats å skape en slagkraftig næring med solide og lønnsomme bedrifter, og det er en god offentlig investering å delta økonomisk i dette arbeidet. Så langt er det delt ut ca. 500 konsesjoner for skjelldyrking – så vidt jeg kjenner til – som er fordelt i samtlige av landets kystfylker, og mange entusiastiske og dyktige fagfolk har startet med skjelldyrking i tiltro til staten som en stabil og langsiktig samarbeidspartner. Alle disse skjellbedriftene arbeider fortsatt i grensen mellom forskning og kommersiell drift, og det er særlig offentlige midler til dette viktige forskningsarbeidet som sterkest etterlyses. Jeg håper at statsråden kan si noe om hvordan hans departement vil bistå denne næringen, slik at de kan komme videre med denne viktige oppbyggingen av en framtidsrettet næring. Norge har med sine mange gode lokaliteter et stort potensial innen skjellproduksjon. I tillegg har skjellnæringen et etablert og voksende marked i Europa, i motsetning til det mange andre nye arter har. Uten offentlig støtte til å utvikle denne næringen kan det ta svært lang tid før vi får en skjellnæring i Norge med noen slagkraft. Erfaringer fra laksenæringen viser at det tar 15–20 år å kommersialisere en ny art. Skjellnæringen kan bli en stor næring i områder langs kysten som har stort behov for nye arbeidsplasser. Jeg håper at viljen til satsing på denne viktige distriktsnæringen kan bli større, slik at dette store verdiskapingspotensialet kan bli utnyttet i framtiden.