Michael Momyr (Høyre), 2002-03-14:
Nærbutikkene slik de fleste som vokste opp på 1960-tallet, husker dem, blir det færre og færre av. Samfunnsutviklingen har skapt en ny type forbrukere og en ny type butikker. For oss som vokste opp i distriktet, f.eks. i Åfjord, var ofte den første kontakten med byen da vi skulle i vei og kjøpe oss konfirmasjonsdress. Det ble opplevd som et høydepunkt å komme til Trondheim, til byen, og kjøre rulletrapp på EPA. I dag er kjøpesentre, kjedebutikker og pristilbud blitt en del av hverdagen over hele Norge. Folk bor ikke lenger så isolert som før, og de er mer mobile. Kravene har økt, og med det presset på nærbutikkene. Folk vil ha billigere varer, større utvalg og butikker som er mer tilpasset en ny livsstil. Derfor er det få steder i Norge hvor det ikke er en kjedebutikk, den nye formen for nærbutikk. Kjøpmannen på hjørnet har skrudd ned det gamle skiltet, men er gjerne franchisekjøpmann for andres ideer. Det var nettopp dette de store kjedene i norsk dagligvarehandel så tidligere enn de fleste, og de har gitt markedet det markedet ville ha. Resultatet er at de i dag kontrollerer 98 pst. av handelen som skjer i dagligvarebutikkene, herunder også distribusjonskanalene og vareinnkjøpene. Det har skapt formuer, det har skapt lavere priser, og det har skapt en lønnsom næring som nå ekspanderer i nye næringer. Men det har også vært med på å øke kravet til lønnsomhet i bransjer som driver med spill, f.eks. Norsk Tipping, bensinstasjoner og posttjenester, og det har vært med på å bidra til at farten i butikkdøden, for å bruke det dramatiske begrepet, også har økt. Da disse butikkene forsvant til større steder i nærområdet, kommunesenter eller regionsenter, forsvant også de mest kjøpesterke kundene. Skal lønnsomheten tilbake til nærbutikkene, bør det derfor ses på hvordan en eventuelt får disse tjenestene tilbake til nærmiljøet. Det er den eneste måten vi kan sikre framtidig lønnsomhet på. Og det var begrunnelsen for at departementet satte i gang MERKUR-programmet i 1996, som en avløsning på den direkte støtten som ble gitt. SV vil med sitt forslag, slik jeg ser det, være med på å skru tiden tilbake. MERKUR-programmet er i dag et offentlig finansiert redningsnett for de mest utsatte butikkene, men det er en forutsetning at de har en plan, og at de har ideer om en ny fremtid. Dette MERKUR-programmet, som Kommunaldepartementet delfinansierer, har, sammen med bransjen selv, bidratt til å redde mange av de butikkene som vil noe. 500 butikker er i dag med i MERKUR-programmet. De har økt omsetningen, og noe av snuoperasjonen er at butikken får tilført nye oppgaver, som Post i Butikk, frisør, kafeteria og oppgaver som kan løses på en billigere måte. Når nå en enstemmig komite ber om at departementet skal evaluere MERKUR-programmet, er det min holdning at vi i neste omgang kanskje bør spisse MERKUR-programmet slik at det i enda sterkere grad blir rettet inn mot grender, ofte øysamfunn, der avstanden er spesielt stor og reisetiden blir lang. En ny direkte støtte vil derfor ikke løse problemet til utkantbutikkene. Derimot tror jeg at løsningen ligger i at nærbutikkene får tilbud om å utføre offentlige oppgaver. Regjeringen arbeider med modernisering, effektivisering og forenkling av offentlig sektor. I dette arbeidet åpnes det for mer fleksible, brukerrettede organisasjonsmodeller for tjenestedelen av offentlig virksomhet. Regjeringen bør vurdere nærbutikkens rolle i arbeidet med å gjøre offentlige tjenester bedre tilgjengelig, slik at nærbutikkene får tilført nye arbeidsoppgaver som kan øke lønnsomheten.