Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-05-05:
Jeg opplever det som positivt at Regjeringen legger fram denne meldingen. Innsatsen som er gjort gjennom flere år med hensyn til å fremme næringslivets samfunnsansvar, tydeliggjøres ved at den omtales samlet i en stortingsmelding – for første gang. Jeg er enig i at det statlige engasjementet rundt bedrifters samfunnsansvar bør trappes opp. Samtidig innser jeg at sentrale utfordringer knyttet til bedrifters samfunnsansvar ikke kan løses av staten gjennom regulering alene. Dette må skje i tett samarbeid med næringslivet, arbeidstakere og det sivile samfunn. Venstre mener at næringsutvikling er en viktig forutsetning for å fremme utvikling i et land. Norsk næringslivs engasjement i utlandet kan således virke positivt inn på vertslandets økonomi og utvikling. Spesielt små og mellomstore bedrifter kan spille en stor rolle. De trekker på lokale ressurser og lokal arbeidskraft, de fremmer entreprenørskap og de bidrar til et variert næringsliv som har flere ben å stå på. Dette gir styrke til en middelklasse som ønsker ro og stabile politiske forhold. Venstre mener at bedrifter har et selvstendig ansvar for å påvirke samfunnet de er en del av, i positiv retning. Dette er normalt også i deres forretningsmessige interesse, ettersom forbrukere, investorer og ansatte i økende grad vektlegger nettopp samfunnsansvar. Venstre har nok mer tro på frivillighet enn lover og sanksjoner når det gjelder å fremme samfunnsansvar innen næringslivet. Bedriftene står imidlertid overfor en utfordring. De kan legge premissene for samfunnsansvar selv, ved å innfri gjennom frivillighet. Hvis de imidlertid ikke leverer, står de i fare for å få tredd rigide lover og regler ned over hodet. For: Hvis norske bedrifter blir tatt i å opptre uansvarlig, kan vi bli utsatt for et stort politisk press for å vedta strengere lover og påbud. Faren er dermed til stede for en overreaksjon ut fra en konkret sak, som så blir hausset opp i media. Næringslivet har derfor stor interesse av å innfri. Bedrifter skal ikke begrense seg til å innfri minimumsstandarder i land de opererer i. Disse standardene er ofte satt svært lavt og er dessuten vagt definert. Dette gir muligheter for omgåelse. Venstre mener at samfunnsansvar skal handle om mer enn kun å følge gjeldende lovverk eller bedrive veldedighet, for den saks skyld. Samfunnsansvar kjennetegnes ved det bedriftene gjør på frivillig basis utover det å overholde eksisterende lover og regler. Ambisjonen bør være at bedriftene setter et så positivt fotavtrykk som mulig i de landene de opererer i. Venstre mener at norske bedrifter i utgangspunktet skal oppfylle de samme etiske krav ute som de er pålagt her hjemme. Dette gjelder ikke minst for bedrifter som er store og dominerende i land med dårlig styresett. Det forventes at de arbeider for å bedre menneskerettighetssituasjonen og styresettet i vertslandet utover egen virksomhet og egne nærområder. Videre bærer bedrifter et ansvar i forhold til underleverandører. Dette fikk vi anskueliggjort med all mulig tydelighet i forbindelse med Telenors satsing i Bangladesh. Det framgikk at bedriften hadde tatt noe for lett på kritikkverdige forhold hos underleverandører. Dette viser at samfunnsansvar ikke slutter ved porten ut fra bedriften. Det fortsetter oppover og nedover langs verdikjeden. Dette er noe alle norske bedrifter bør ta inn over seg. I dagens medieverden vil bedrifter som ikke utviser dette samfunnsansvaret, fort kunne bli straffet hardt av forbrukere og kunder. Dette er noe enhver bedrift må forholde seg til, da fete oppslag i pressen om manglende samfunnsansvar kan påføre omdømmet til bedriften stor skade. Men frykten for å bli avslørt og uthengt i pressen bør ikke være eneste drivkraft for bedriftene til å utvise samfunnsansvar. Det bør faktisk være et mål i seg selv å holde et høyt etisk nivå. Dette fordrer et tydelig lederskap. Videre bør bedrifter integrere arbeidet med samfunnsansvar i hele virksomhetskjeden, herunder den daglige driften på alle nivå. Alle i bedriften bør få grundig opplæring i dette, og de som tar snarveier, bør ikke belønnes. Generelt bør alle som tar en næringsrettet utdannelse, ha etikk som et viktig tema innen sin fagplan. Jeg er opptatt av at bedrifter ikke skal begrense seg til velpolerte formuleringer om samfunnsansvar på glansfylte hjemmesider laget av profesjonelle mediefolk. De fine ordene må omsettes i praksis. De må inngå i de vanskelige valg og overveielser som bedriften gjør. Fine hjemmesider skal ikke være et skalkeskjul for bedrifter som unnlater å utvise et samfunnsansvar. På ett spesielt punkt så Venstre seg nødt til å markere seg med en merknad i innstillingen, som vi står ganske alene om. Komiteen peker på at det er nødvendig at staten i sin rolle som investor, eier eller innkjøper tar en ledende rolle når det gjelder å utvise samfunnsansvar. Dette arbeidet må intensiveres. Videre redegjør meldingen for hvordan man skal legge større vekt på samfunnsansvar i det aktive statlige eierskapet. Venstre er ikke uenig i dette. Men samtidig mener vi at det i utgangspunktet ikke skal stilles andre bindende krav til offentlige enn til private bedrifter. De samme reglene bør gjelde for alle uansett eierskap. Ulike regler vil skape uklarhet omkring rammebetingelsene for bedrifter som er delvis statlig og delvis privat eid. Et annet viktig anliggende for oss er at Regjeringen, ut fra gitte kriterier, bør være selektiv i bruken av offentlige støtteordninger for norske bedrifters engasjement i utlandet. Skal man ha tilgang til eksportkreditter, støtte gjennom Innovasjon Norge, inngå i offisielle næringsdelegasjoner eller få hjelp fra norske utenriksstasjoner, bør man ha vist gode intensjoner med hensyn til samfunnsansvar. Bedrifter som ikke innfrir, bør ikke kunne trekke på alle de statlige ordningene. For at ikke vurderingen av den enkelte bedrift skal bygge på en løsaktig synsing, bør det legges et knippe med kriterier til grunn for hva som anses som samfunnsansvarlig adferd. Jeg har videre lyst til å uttrykke støtte til forsalget om å skjerpe rapporteringskravet til bedrifter og institusjonelle investorer vedrørende etiske utfordringer ved virksomhet i utlandet. Jeg er her opptatt av at det stilles konkrete krav til rapporteringen. Det er ikke meningen at bedriftene bare skal skrive en setning eller to i en årsberetning. Jeg mener at Regjeringen bør vurdere å utarbeide disse konkrete retningslinjene. De skal tydeliggjøre Regjeringens forventninger til etisk framferd, som minst bør være i tråd med FNs Global Compact. Bedriftene skal på sin side redegjøre for hvilke standarder, retningslinjer eller prinsipper de følger, hvilke systemer eller prosedyrer som benyttes, og hva som er oppnådd. Til slutt har jeg lyst til å trekke fram at Regjeringen bør vurdere å etablere et system for vurdering og rangering av enkeltbedrifters virksomhet på det etiske området – «positive screening». Denne informasjonen bør gjøres offentlig tilgjengelig slik at den kan inngå i beslutningsgrunnlaget for potensielle kunder og investorer. Det må forutsettes at kravene som stilles til bedriftene, er tydelige og forutsigbare. Helt til slutt: Venstre er et parti som framfor noe annet tror på åpenhet i dette. Jeg mener at nettopp åpenhet vil være et viktig verktøy for å fremme samfunnsansvar innen næringslivet.