trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
Vi hører nå at statsråden ikke støtter Fremskrittspartiets nestleders forslag om å ville ha folkeavstemning om innvandringspolitikken. Det er jeg glad for at han gjør, og at han på den måten parkerer hele debatten, for hvis dette virkelig skulle bli et tema, ville regjeringen selvfølgelig falle. Men et tema som ble tatt opp i går av representanten Keshvari, var en påstand om at befolkningen generelt hadde et negativt syn på innvandring. Da finnes det noen undersøkelser, bl.a. SSBs undersøkelse, som viser at 80 pst. av befolkningen er positiv til innvandring. Det er også kjempeviktig for bedriftene. Er justisministeren enig i at innvandring er positivt for bedriftene og for Norge?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
Jeg har aldri før hørt om en statsråd som ikke svarer på vegne av seg selv fra Stortingets talerstol, og det er vel i så fall en ganske talende illustrasjon på Klima- og miljødepartementets og klimasakens manglende autoritet og tyngde i denne regjeringen. Jeg vil jo håpe at den mening klima- og miljøministeren gir uttrykk for, kan tas seriøst av Stortinget, og at det ikke er sånn at hun egentlig mener noe annet, men ikke får lov til å si det. Jeg føler behov for å gjenta noen av de spørsmålene som har blitt stilt i dag, og som statsråden ikke har svart på. Vi står altså overfor en mulighet for å få et sterkt forurensende gasskraftverk på store deler av Utsirahøyden. Er det slik at statsråden ikke bare forventer at selskapene jobber for elektrifisering, men at de også vil jobbe for det selv? Jeg vil også gjøre statsråden oppmerksom på at det er tillatt å bruke hele taletiden.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
I et oppslag i Bergens Tidende i går kommer det fram en rekke konkrete eksempler på reservasjon som praktiseres av enkelte fastleger, og som går langt forbi spørsmålet om abort. Det er knyttet til assistert befruktning for lesbiske, det er knyttet til prevensjon, og det er til og med knyttet til LAR-behandling for rusavhengige. Selv om helseministeren skulle få gjennomslag for sitt – etter mitt syn – dårlige forslag om henvisningsnekt til abort, vil alle disse typene reservasjon fortsatt være ulovlige. Inntil videre er også det å reservere seg mot henvisning til abort ikke tillatt. Jeg lurer på hva helseministeren nå gjør for å få slutt på ulovlig reservasjon. Nå er jeg ikke interessert i flere ansvarsfraskrivelser fra helseministeren. Jeg er ikke interessert i å høre hva han mener om forrige helseminister. Jeg er ikke interessert i å høre hva han mener om kommunene. Hva vil helseministeren gjøre for å få slutt på ulovlig reservasjon, her og nå?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Denne debatten har vist at regjeringen totalt mangler både vilje og ambisjoner i klima- og miljøpolitikken. Det er skuffende, men det er kanskje ikke så veldig overraskende, for en av hovedgrunnene til at Arbeiderpartiet advarte mot at Høyre åpnet for Fremskrittspartiet i regjering, var nettopp deres klima- og miljøpolitikk. Klima- og miljøministeren har en statsrådskollega som før valget sa at klimatrusselen var funnet på av venstresiden for at de skulle ha nok en grunn til å innføre skatter og avgifter. Vi trodde at de etter valget hadde endret retorikk, men i forrige uke var Fremskrittspartiets klimapolitiske talsmann ute i Nordlys og klargjorde at partiet ikke tror på klimaendringene, og at FNs klimapanel kun er et politisk bestillingsverk. Så mitt spørsmål til statsråden er derfor: Hvilken innflytelse har Fremskrittspartiets miljøpolitiske talsperson på klimapolitikken?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Dagens reservasjonsadgang for helsepersonell knyttet til abort har vært uendret siden 1975, til tross for ulike angrep. I 1981 nektet Høyres Kåre Willoch å gå med på Kristelig Folkepartis krav om abort og gikk dermed i regjering alene. Siden da har dagens avgrensing av reservasjonsadgangen hatt bred støtte i befolkningen. Likevel foreslår regjeringen nå ut av det blå en reservasjonsadgang som savner sidestykke i det norske samfunnet. Fastleger skal kunne nekte å gi informasjon om og opplyse om alternativer til abort. De skal også kunne nekte å fortelle en gravid kvinne hvor langt hun er på vei. Helseministeren skal imidlertid ha ros for at han har sendt saken ut på en bred høring med et åpent spørsmål om hva som faktisk menes med en slik reservasjonsordning. Norske kommuner, anført av bl.a. Høyres egne ordførere, har tydelig sagt at de er klart imot forslaget, og organisasjoner og enkeltpersoner engasjerer seg sterkt. Det er bra i et levende demokrati. Jeg blir derfor svært overrasket over helseministerens reaksjon på engasjementet. Helseministeren har snudd og mener ikke lenger det han selv har skrevet i høringsbrevet. Han sier nå til Stortinget og media at dette likevel ikke er en høring om hva man mener om forslaget, men bare en høring om hvordan forslaget skal gjennomføres. Mitt spørsmål til helseministeren er: Mener virkelig helseministeren at han vil fremme en form for reservasjonsadgang uansett hva det norske folket sier i høringen?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Helseministeren svarte noe unøyaktig på spørsmålet mitt. Norske kommuner og ikke minst norske kvinner jobber nå intenst med høringen og tar veldig alvorlig det som står i høringsbrevet om at helseministeren vil ha deres standpunkt innen fristen den 30. april. Er virkelig helseministerens budskap til alle de som nå jobber med et høringssvar, at han nå, midt under høringen, endrer premissene for selve høringen og vil fremme en form for reservasjonsadgang uansett hva folkemeningen er og uansett hvilke motforestillinger som kommer fram i høringen?
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Jeg vil først si at representantens historieframstilling hadde veldig mange store hull, f.eks. et vesentlig hull om at hennes egen regjering, ved helseministeren, så sent som i 2009 sendte et brev om at det eksisterer en mulighet for fastleger til å reservere seg. Men i 2011 ble det klargjort at det ikke er det. Min oppgave er å gjennomføre den avtalen som Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet har inngått når det gjelder å innføre en reservasjonsmulighet. Det er også i tråd med den innstillingen som nå foreligger fra komiteen, der et flertall i Stortinget nå har gitt uttrykk for at en ønsker at det skal innføres en reservasjonsmulighet. Det som nå er på høring, er på hvilken måte denne reservasjonsmuligheten skal utformes, og jeg vil med spenning lese høringsutkastene som kommer fra landets kommuner. Så vidt jeg vet har vi ennå ikke mottatt en eneste høringsuttalelse, så det gjenstår å se hva landets kommuner mener om de ulike elementene i reservasjonsmuligheten.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Når en regjering setter i gang et lovarbeid der en sender lov og forskrift ut på høring, er selvfølgelig det med den intensjon at en har tenkt å etablere ordningen. Høringen har som hensikt å få inn synspunkter og innspill på de ulike elementene i lovforslaget. Det betyr – og det har også denne debatten i høyeste grad vist – at det er mange måter å innføre reservasjonsmulighet på. Det er mange spørsmål som følger i rekken av det. Til de spørsmålene vil det være mange synspunkter, og det er synspunkter vi vil lytte til. Men at det skal etableres en reservasjonsmulighet i Norge, har et flertall i Stortinget bedt regjeringen om å jobbe med, og det skal Stortinget få seg forelagt.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Ja, hvis det var en reservasjonsrett regjeringen foreslo, hadde jeg forstått den innvendingen. Det er derfor det er en reservasjonsmulighet vi foreslår. Det er en reservasjonsmulighet som vil være begrenset av at de lokale forholdene ligger til rette for at pasientene blir godt ivaretatt. Det er nettopp det som vil være forskjellen mellom det vi foreslår, og det som har vært praksisen i Norge i nærmere 40 år, nemlig at den enkelte pasient kan oppdage fastlegens reservasjoner på legekontoret i den aktuelle situasjonen, mens det vi foreslår, vil innebære at dette er informasjon som pasientene får i forkant, med nye rettigheter til raskt å kunne skifte fastlege, ikke minst med de begrensninger som ligger i det at dette er en type avtaler som kun kan inngås der de lokale forholdene ligger til rette for at det er ledig kapasitet hos andre fastleger i nærheten.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Jeg mener det er et veldig viktig spørsmål. Derfor er det også løftet fram innledningsvis i høringsnotatet at dette er et av de forholdene som vi ønsker å ivareta i samfunnet. I dag har vi en reservasjonsrett i spesialisthelsetjenesten som jeg opplever at det er ingen partier som har tatt til orde for å oppheve. Reservasjonsretten i spesialisthelsetjenesten bygger nettopp på prinsippet om at det å ha en samvittighetsfrihet i samfunnet er et gode, men det er et gode som ikke må gå ut over andre. Fordi man der har klart å organisere tjenesten på en slik måte at det ikke rammer pasienten, har det vært en ordning som har fungert bra, og som har bred oppslutning. Forslaget jeg har sendt ut på høring, mener jeg bygger på nøyaktig det samme prinsippet: Det er to gode forhold som kan ivaretas samtidig, men det må ivaretas slik at den enkeltes samvittighetsfrihet ikke går ut over pasienten. Det mener jeg er godt ivaretatt i forslaget vårt.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Fastlegeordningen er ikke en nasjonal ordning. Det er en lokal ordning. Reservasjonsmulighet bygger nettopp på ideen om at en må ta hensyn til de lokale forholdene for å sikre pasientens rettigheter. Det betyr at jeg har vanskelig for å se for meg at man kan lage en modell som handler om en reservasjonsmulighet – ikke en reservasjonsrett – uten at man tar hensyn til de lokale forholdene. For den som er best egnet til å vurdere de lokale forholdene, er faktisk den enkelte kommunen, som òg er avtalepart. Det er også et diskusjonstema i høringen om staten skal legge sterkere føringer på grunn av at kommunene kan si nei til en sånn avtale, men det er nettopp et av de temaene som løftes opp i høringen, og som en vil få gode svar på gjennom høringsprosessen. Derfor er det ikke noe grunnlag for å trekke tilbake denne høringen. Vi må rett og slett vente på kommunenes synspunkter på det før vi trekker noen konklusjon, og så er det Stortinget som til slutt vil bestemme dette.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
I den gjeldende situasjonen er det jo ingen valgmulighet, fordi den enkelte ikke har informasjon om hvilke leger som har reservert seg. Dette har vært praktisert i Norge i 40 år. Den enkelte lege har ikke bare kunnet reservere seg når det gjelder abort, men i en rekke andre spørsmål også, uten krav om å informere pasienten eller systemer som sikrer alternative tilbud. Det er en del av vår jobb å få fram det som er et veldig godt alternativ for mange kvinner, og som òg mange kvinner, ikke minst her i Oslo, benytter seg av, nemlig muligheten til selv å anmode om abort ved å henvende seg direkte til spesialisthelsetjenesten. Over halvparten av kvinnene i Oslo gjør det. Det er også derfor jeg nå har sendt ut et brev til sykehusene, for å presisere at loven er sånn, men også for å klargjøre at de som eventuelt har økonomiske utlegg – f.eks. hvis de er nødt til å reise til sykehuset – på vanlig måte vil få dekket sine utlegg, uten å måtte ha en henvisning fra fastlegen.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Jeg forstår at representanten Lysbakken ønsker å glemme forrige regjering raskest mulig og ikke høre noe om det som skjedde da, men det som jeg gjør på det området, er nøyaktig det samme som forrige helseminister gjorde på det området, nemlig det som er det juridisk korrekte. Det er i første omgang et kommunalt ansvar å sørge for at fastlegene forholder seg til de avtalene som de har. I neste runde er det de tilsynsmyndighetene som vi har – fylkeslegene – som skal kontrollere dette, f.eks. i forbindelse med at det oppstår uklarhet rundt regelverk eller at pasienter klager. Det er blitt, tror jeg, tydeligere enn noen gang gjennom det forslaget vi har sendt ut på høring – og betydelig mer presisert overfor landets kommuner enn det den forrige regjeringen klarte – at det er de som har et ansvar for å sørge for at fastlegenes praksis er i tråd med lov og forskrift. Er det én ting dette høringsforslaget har bidratt til, er det å tydeliggjøre dette ansvaret på en betydelig bedre måte enn det den forrige regjeringen klarte.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Som jeg understreket overfor representanten Toppe i interpellasjonsdebatten den 9. desember i fjor, er dette et viktig tema både i sykehusene og i arbeidslivet generelt. Ansattes ytringsfrihet er nært knyttet opp til den enkeltes arbeidsforhold, og siden departementet ikke har en arbeidsgiverrolle overfor ansatte i sykehusene, er det naturlig at jeg som helseminister først og fremst uttaler meg på prinsipielt grunnlag. Når jeg, som påpekt her, ikke har en arbeidsgiverrolle, vil det heller ikke være naturlig for meg å kommentere den enkeltepisoden som det er vist til i representanten Toppes spørsmål. I helseforetakene og ellers i helsevesenet skal det være reell ytringsfrihet. Retten til ansatte til å ytre seg fritt og uten frykt for konsekvenser er grunnleggende, og jeg vil understreke at ansatte i helsevesenet har en særdeles viktig stemme i helsedebatten. Sykehusene skal tåle at det stilles kritiske spørsmål til dem fra egne ansatte, ansatte som ofte kjenner virksomheten bedre enn noen. De ansattes engasjement, innspill og ytringer er viktig i det felles målet som alle i helsevesenet har – å tilby best mulig tjenester til innbyggerne. Departementet har i foretaksmøtene understreket at det skal mye til for at en ytring skal komme i konflikt med den lojalitetsplikten som er i alle arbeidsforhold. Sykehuset må vurdere om den ytringen som blir gitt, skal medføre endringer eller møtes med motinnlegg. Samtidig er det klart at sykehusene, som andre arbeidsgivere, kan fastsette hvem som uttaler seg på vegne av sykehuset, og ansatte må heller ikke ytre seg på en slik måte at det skader arbeidsgiver unødvendig. I tillegg har ansatte i helsevesenet et særlig ansvar overfor pasientene og de pårørende. De ansatte har en streng taushetsplikt, og de skal verne om pasientenes integritet. Dette må imidlertid ikke ses på som en begrensning av arbeidstakernes ytringsfrihet. Arbeidstakerne skal kunne uttale seg på egne vegne, men ikke på sykehusets. Som jeg innledet med, er de ansattes ytringsfrihet et viktig tema og en grunnleggende rettighet i et arbeidsforhold. De ansatte er og skal være en viktig premissleverandør i den offentlige helsedebatten.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Jeg oppfatter det slik at det at sykehusene utformer reglement for kommunikasjon, ikke er til hinder for de ansattes ytringsfrihet. Tvert imot, det å klargjøre regelverket på dette området – hvor grensene går mellom når en uttaler seg som helsepersonell, og når en uttaler seg på vegne av sykehuset – er en fordel for den offentlige debatten. Det å ha uklare regler om dette, der den enkelte selv må finne ut hvor grensene går, vil nettopp være med på å begrense den enkeltes mulighet til å delta fritt i debatten. Det å ha et tydelig reglement på dette området opplever jeg ikke som et problem i seg selv. Dette er store virksomheter, med kompetente styrer – der de ansatte er representert – og med gode ledelsesmodeller. At jeg som eier skal sitte og kontrollere hvert enkelt helseforetaks kommunikasjonsreglement, mener jeg er stikk motsatt av det som er mine ambisjoner, nemlig at vi skal redusere antall mål og krav overfor foretakene, og konsentrere målene og kravene om det som er viktig for pasienten.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Jeg forutsetter selvfølgelig at de reglementene er innenfor loven, og at også reglementene tar hensyn til det jeg har gitt beskjed om som eier i foretaksmøtet, nemlig at terskelen for å begrense de ansattes ytringsfrihet skal være ekstra høy i helseforetakene, fordi vi ønsker en offentlig debatt om helsepolitikk. Skal vi ha en god, offentlig debatt om helsepolitikk, er vi avhengige av at de som jobber i tjenesten, på en enkel og frimodig måte kan delta i den debatten. Det som er et diskusjonstema, er jo grensen for når en uttaler seg på vegne av seg selv som fagperson, og når en uttaler seg på vegne av en institusjon. Jeg tror alle forstår at der må en ha klare regler, at det er satt i system hvem som uttaler seg på vegne av en institusjon, og hvem som uttaler seg som en fagperson.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
I regjeringsplattformen sier vi at vi skal: «Ta initiativ til en forsøksordning med statlig finansiering for eldreomsorgen, som kommunene kan søke på. Forsøksordningen skal inkludere et begrenset antall kommuner, vare over tid og evalueres.» Jeg er nå i gang med å vurdere hvordan en forsøksordning kan innrettes og gjennomføres. Omsorgstjenesten er det største kommunale tjenesteområdet og utgjør over en fjerdedel av de kommunale brutto driftsutgiftene. Disse tjenestene er av avgjørende betydning for livskvaliteten og helsen til mange innbyggere i den enkelte kommune. Det er derfor viktig at vi ser helheten og ivaretar alle brukergruppene under forsøket og etter at det er avsluttet. Jeg tror representanten Nesvik vil være enig med meg i at formålet med forsøksordningen vil være å undersøke hvordan statlig finansiering kan øke kvaliteten i pleie- og omsorgstjenesten sånn at brukerens behov dekkes på en god måte, sikre mer likeverdige tilbud på tvers av kommunene, og sikre at statens krav til tjenestene er bedre i samsvar med kommunens utgifter til tjenesten. En gjennomtenkt og god utforming av forsøksordningen er derfor en forutsetning for at vi kan prøve ut og få erfaringer med de mest interessante modellene for statlig finansiering av disse tjenestene. Jeg tror også det vil være nyttig å vektlegge en god dialog med kommunene og KS i utformingen av ordningen. Jeg er allerede i gang med dette arbeidet, men vil bruke noe tid på å få på plass et godt opplegg for forsøket, og jeg vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte så raskt utredningsarbeidet tillater.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Vi er godt i gang med dette arbeidet i departementet, og vi jobber med å få de nødvendige avklaringene i regjeringen når det gjelder framdriften i dette arbeidet. Jeg forstår veldig godt at Fremskrittspartiet er utålmodig for at vi skal gjennomføre denne delen av regjeringsplattformen. Derfor har det vært en prioritert oppgave for meg tidlig å igangsette dette arbeidet i Helse- og omsorgsdepartementet. Vi har allerede mottatt flere henvendelser fra kommuner som ønsker å delta i dette, og som har antydet at de ønsker å være en del av en sånn forsøksordning, så jeg tror det vil være enkelt å rekruttere kommuner til å være en del av dette. Det vi har behov for nå, er rett og slett å få avklart rammene for ordningen sånn at kommunene vet det, og da er jeg ganske overbevist om at vi innen kort tid kan få klargjort det og dermed begynne arbeidet med å igangsette dette.
Bent Høie (Høyre), 2014-02-12:
Den modellen vi jobber ut fra nå, vil involvere kommunene i utarbeidelsen av de ulike forsøksmodellene, og KS involveres i det arbeidet. Det er nettopp for å sikre at de modellene som en da eventuelt prøver ut, har tilslutning i kommuner som har en interesse av å være med i dette arbeidet, og at dette også blir videreført i en følgeforskning, sånn at en kontinuerlig høster erfaringer fra dette arbeidet.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Statsråden insisterer altså på å gi fastlegene mulighet til rett til å reservere seg – koste hva det koste vil. Han har kommet med uttalelser, til tross for at det nå foregår en høring som jeg håper at han vil lytte til. Noen av de resonnementene som kanskje vil komme, er som følger: En viktig stolpe i fastlegeordninga er at vi som pasienter skal ha én lege å forholde oss til, én lege som vi blir kjent med, og ikke minst at den ene legen, fastlegen, skal kunne være der når vi er i krise og når vi virkelig trenger det. Dette er selve begrunnelsen for fastlegeordninga. Kan statsråden skjønne det hvis det kommer innvendinger som sier at reservasjonsretten rokker ved selve fastlegeordninga og fastlegeordningas fundament?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-12:
Reservasjonsdebatten handler om samvittighetsfrihet for et lite antall leger akkurat nå. Dessverre har debatten – etter Kristelig Folkepartis mening – blitt en abortdebatt. Debatten om hvordan vi egentlig vil ha det i vårt liberale demokratiske samfunn, har fått liten plass. Jeg ønsker å spørre statsråden: Hva tenker statsråden om prinsippet om samvittighetsfrihet i et liberalt demokrati?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-02-12:
Alle partiene i denne salen er for reservasjonsrett når det gjelder å bidra eller hjelpe til under abortinngrep, som helseministeren sier. Noe av det flotte med politikk er at man kan ha ulike prinsipper og ulike ideer, men likevel gjennomføre og komme til kompromisser. Men når det gjelder det forslaget som regjeringen har sendt ut på høring her, mener jeg at man bommer på alle mulige måter. Det går an å argumentere prinsipielt ut fra samvittighetsoverbevisning for at man skal ha en nasjonal politikk med noen sikkerhetsventiler. Men kan man argumentere for at det skal være en kommunal politikk på området? Hvis regjeringen mener at samvittighet skal være et bærende prinsipp, og at leger skal kunne reservere seg i enkelte spørsmål, må det være et nasjonalt spørsmål – ikke et kommunalt spørsmål. Det kompromisset som nå har kommet, er det ingen som vil ha. Det er noe som den offentlige debatten har vist. Bør ikke da regjeringen trekke tilbake høringsforslaget og heller komme med et mer gjennomtenkt og prinsipielt forslag, så folk kan ta stilling til spørsmålet om samvittighet?
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Det er gledelig at statsråden fastslår at utbygging av fornybar energi er viktig for å følge opp klimaforliket. Det er jeg helt enig i. Derfor mener jeg det også er viktig at Norge samarbeider godt med EU om ambisiøse klimamål fram mot 2030. Kommisjonen foreslo først 40 pst. CO2-kutt som hovedmål, men med 27 pst. fornybarandel som tilleggsmål. Parlamentet var desto mer ambisiøst i forrige uke og foreslo å øke fornybarmålet til 30 pst. og å gjøre det mer forpliktende. Den norske regjeringen sendte før jul sitt innspill i brevs form med ønske om ett klimamål, samt vage formuleringer om fornybar energi, altså en betydelig mindre ambisiøs politikk enn det både kommisjonen og Europaparlamentet legger opp til. Regjeringen gjentar til stadighet at den skal føre en mer aktiv europapolitikk. Kommer regjeringen til å fortsette å jobbe for at EU skal ha en mindre ambisiøs klimapolitikk, eller anser statsråden det arbeidet som tilbakelagt?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
«I avisen Vårt Land den 30. november 2013 kritiserte stortingsrepresentant for Fremskrittspartiet Jørund Rytman den rød-grønne regjeringen for at det ikke lenger er mulig å få skattefradrag for gaver til organisasjonen Karmel-Instituttet. I samme sak uttaler statssekretær i Finansdepartementet Jørgen Næsje at regjeringen vil se på de aktuelle retningslinjene. Vil statsråden gå inn for å endre skatteloven slik at det åpnes for en indirekte statlig subsidiering av organisasjoner som medvirker til handlinger i strid med folkeretten?»
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er godt klar over hva den forrige regjering gjorde i denne saken. Jeg er veldig stolt av det den forrige regjeringen gjorde. Jeg spør også fordi finansministeren selv har bidratt til å utelukke to israelske selskaper fra Statens pensjonsfond utland, med bakgrunn i at de opererer i strid med folkeretten og bidrar til okkupasjonen av Vestbredden. Det er jo en interessant snuoperasjon fra Fremskrittspartiet. Men det framkaller også spørsmålet: Mener statsråden at hvorvidt Karmel-Instituttet bidrar til okkupasjonen av Vestbredden og hvorvidt okkupasjonen av Vestbredden i seg selv er folkerettsstridig, er et skjønnsspørsmål? Man skulle vel tro at det å operere i et okkupert område i høyeste grad er et objektivt spørsmål med tanke på hvor tydelig verdenssamfunnet og FN har vært i sin behandling av okkupasjonen av Palestina.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
Jeg vil anbefale både statsråd Jensen og andre statsråder fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen å slutte å legge til grunn at stortingsrepresentantene har misforstått når de stiller spørsmål. Dette er vel fjerde eller femte gangen det blir påstått i salen i dag. Grunnen til at jeg trekker inn eksklusjoner fra Statens pensjonsfond utland er at Finansdepartementet under statsråd Siv Jensen har gjort en vurdering av at Africa Israel Investments og datterselskapet Danya Cebus bidrar til folkerettsstridig virksomhet ved å operere i Øst-Jerusalem. Det er jo et interessant spørsmål når statsråden selv sier at hun igjen vil se på hvordan reglene praktiseres med tanke på skattefradrag for veldedige organisasjoner og utelukkelsesmekanismer der basert på akkurat det samme kriteriet – hvorvidt de bidrar til folkerettsbrudd. Dermed er igjen mitt spørsmål til statsråden: Mener statsråd Siv Jensen at det er et skjønnsspørsmål å vurdere hvorvidt aktivitet på den okkuperte Vestbredden er et folkerettsbrudd eller ikke?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Etter skatteloven får skattyter fradrag ved inntektsfastsettingen for pengegaver til visse frivillige organisasjoner som oppfyller nærmere lovbestemte vilkår. I skatteloven er det bl.a. stilt som vilkår for fradragsrett at mottakerorganisasjonen er et selskap, en stiftelse eller en sammenslutning som har sete i riket eller en annen EØS-stat. Videre må organisasjonen ikke ha erverv til formål og drive virksomhet innenfor visse godkjente formål. Det er et krav at organisasjonen driver minst én av de aktivitetene som er listet opp i skatteloven. Dette gjelder bl.a. helsefremmende arbeid for barn og unge, religiøs eller annen livssynsrettet virksomhet, kulturvern, miljøvern, utviklingshjelp, katastrofehjelp og menneskerettighetsarbeid. Etter forslag fra den forrige regjeringen vedtok Stortinget med virkning fra 2012 en utelukkelsesbestemmelse i gavefradragsordningen. Bestemmelsen gir Finansdepartementet hjemmel til å utelukke organisasjoner fra gavefradragsordningen for å sikre norsk oppfølging av vedtak fra FNs sikkerhetsråd. Finansdepartementet besluttet under den forrige regjeringen, i 2012, at det var grunnlag for å utelukke stiftelsen Karmel-Instituttet fra gavefradragsordningen med hjemmel i denne bestemmelsen. Denne regelen i skatteloven har altså hittil medført at én organisasjon er utelukket fra gavefradragsordningen. Det er en organisasjon som i utgangspunktet var godkjent i ordningen med bakgrunn i at den driver med veldedig aktivitet. I utgangspunktet er jeg positivt innstilt til intensjonen om å sikre overholdelse av folkeretten. Men jeg mener at det er en forutsetning for en utelukkelsesmekanisme at vi har regler med objektive kriterier og minst mulig grad av skjønn. Det bør ikke være opp til den til enhver tid sittende regjerings skjønn å håndheve bestemmelsen. Jeg mener derfor vi bør se nærmere på kriteriene og retningslinjene som ligger til grunn for denne utelukkelsesregelen. Det har jeg tenkt å gjøre i samråd med utenriksministeren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
For det første har ikke Fremskrittspartiet gjennomført noen snuoperasjon. For det andre blander representanten Valen nå sammen forvaltningen av Statens pensjonsfond utland og kriteriene for utelukkelse der med denne ordningen, som gjelder gavefradragsordningen. Som jeg sa i mitt første svar, er jeg i utgangspunktet positivt innstilt til utelukkelsesregelens intensjon om å sikre overholdelse av folkeretten. Men jeg mener likevel det er riktig å se på nytt på retningslinjene i den aktuelle bestemmelsen i gavefradragsordningen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Jeg tror ikke jeg sa at representanten hadde misforstått. Jeg sa at han hadde blandet sammen to forskjellige spørsmål. Det mener jeg fortsatt at representanten gjør. Jeg har tidligere varslet Stortinget at vi i forbindelse med meldingen om Statens pensjonsfond utland kommer til å gå gjennom anbefalingene som har kommet knyttet til etikkforvaltningen i fondet. Det kommer vi tilbake til. Nå gjelder spørsmålet utelukkelsesbestemmelsene i gavefradragsordningen. Det jeg har sagt, som jeg vil gjenta en gang til, er at selv om det er viktig å overholde folkerettslige forpliktelser, mener jeg det likevel er nødvendig og riktig at jeg går gjennom denne bestemmelsen på nytt, og at jeg gjør det i samråd med utenriksministeren for å se om det er grunnlag for å vurdere denne innretningen på en annen måte.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Statssekretær John-Ragnar Aarset sa på Fredrikstad Høyres årsmøte at bypakka for Nedre Glomma-regionen ikke blir fremmet for Stortinget før etter sommeren. Statens vegvesens prosjektleder sier til Sarpsborg Arbeiderblad 4. februar at Samferdselsdepartementet fikk oversendt dokumentene i oktober. Han reagerer kraftig på at kvalitetssikringen ikke er kommet skikkelig i gang. Fremskrittspartiet har lovet hurtigere framdrift av veiprosjekter. Hva er grunnen til at bypakka for Nedre Glomma-regionen ikke sendes Stortinget denne våren?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Saken ble oversendt fra Vegdirektoratet til departementet i slutten av oktober – 20. oktober etter det jeg har fått opplyst. Hvis dette ennå ikke har gått ut, har man altså brukt tre og en halv måned på å igangsette arbeidet med kvalitetssikringen. Det mener jeg ikke er å gjøre hva man kan for å få dette så fort som mulig fram. Dette er en veipakke hvor bilistene i Nedre Glomma-regionen gjennom bompenger skal betale 94 pst. av kostnadene. Derfor kan dette komme i gang helt uavhengig av hva som måtte ligge i et statsbudsjett, for det bidraget på 6 pst. kan jo gjerne komme litt senere i denne prosessen. Det er viktig å komme i gang. Og jeg vil bare gjenta, eller spørre statsråden, siden han var litt uklar på om det allerede er sendt ut: Er det nå gått ut, eller er det ikke gått ut?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Det er mange dager mellom en dag og neste dag – det har gått tre og en halv måned siden den kom til departementet. Det måtte være mulig å få opp tempoet på denne prosessen, som jeg er helt enig med statsråden i at er veldig omfattende og tidkrevende. Det er derfor man er utålmodig etter å komme i gang når man endelig har fått prosjektet ut av Vegdirektoratet og inn i departementet og klart for politisk behandling. Jeg går ut fra at det er ganske krevende å putte noe inn i et budsjett når man ikke er sikker på når man får det ferdig i Vegdirektoratet, men det kan ikke være en unnskyldning for statsråden for ikke å ha fått opp tempoet. Så jeg håper han nå gjør hva han kan, slik at man kan få behandlet det så tidlig som mulig her i huset.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-02-12:
Jeg må få ordet for å oppklare en åpenbar misforståelse. Jeg har ikke krevd at man skal redusere bompengeandelen. Jeg har sagt, med utgangspunkt i regjeringens egen plattform, at det burde man gjøre …
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Som representanten burde være kjent med etter at hans parti selv har sittet i regjering i åtte år, er det innført ganske mange omfattende prosesser når en planlegger å bygge veier og innføre bypakker. Det skal ofte gjøres en konseptvalgutredning, og så skal denne kvalitetssikres. Det er et system som også eksisterte under forrige regjering. Vi er godt i gang med å igangsette kvalitetssikringen, for det er en del av prosessen som også den forrige regjeringen varslet. Dette vil skje så fort som mulig. I Samferdselsdepartementet er vi ferdig med det arbeidet vi skal gjøre. Sammen med Finansdepartementet vil vi få dette sendt ut – eller det er kanskje allerede sendt ut – på normal måte. Så kan jeg være enig i at noen av disse prosessene framstår som veldig omstendelige. Denne regjeringen har varslet at vi kommer til å jobbe for å forenkle planleggingsprosesser og få ned planleggingstiden, for det er helt urimelig at en skal bruke opptil ti år på å planlegge nye veistrekninger i dette landet. Så vil jeg også bare minne om at i den rød-grønne regjeringens budsjettproposisjon til Stortinget i fjor høst, var det ikke varslet at denne saken ville bli behandlet av Stortinget i dette stortingsåret. Så det at nok en arbeiderpartipolitiker har større forventninger til den nye regjeringen enn til det hans egen regjering klarte å levere, overrasker meg ikke, men jeg synes det er greit å sette det i perspektiv. Vi vil levere denne saken til Stortinget i løpet av dette året, for å få gjort i løpet av høsten de vedtakene som gjør at pakken har den framdriften den skal ha. Det skulle ikke gjøres investeringer i 2014. Det var en pakke som skulle ha effekt fra 2015, og det vil den fortsatt ha.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
For det første: I budsjettet varslet forrige regjering hvilke saker den tok sikte på at Stortinget skulle behandle. I oversikten over bypakker som den ville at Stortinget skulle behandle, sto Harstad-pakken og Bodø-pakken opplistet, men den rød-grønne regjeringen listet faktisk ikke opp Nedre Glomma-pakken. Det tilsier at den kritikken som nå kommer mot dagens regjering, blir helt urimelig – når ens egen regjering ikke hadde planlagt denne framover. Det at en er utålmodig etter at vi skal gjøre ting raskere enn forrige regjering, ja, det synes jeg er bra, og der skal vi levere, men vi har altså ikke forsinket noe som helst ennå. Så er det heller ikke sånn når en skal forberede disse KS1-prosessene, at en mottar en KVU i departementet én dag og sender den videre usett neste dag. En gjør ulike prosesser med den. En skal ha ut dette på anbud – det betyr at ulike aktører skal kunne konkurrere om det. Naturlig nok tar det litt tid, og det er også et samarbeid med Finansdepartementet. Vi har gjort vårt, Finansdepartementet gjør sitt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Jo, jeg kan love at vi får behandlet dette så tidlig som mulig, og raskere enn de rød-grønne hadde lagt opp til. De hadde ikke varslet den i 2014. Vi vil fremme den i 2014, men Stortinget får sannsynligvis ikke behandlet den før sommeren – den vil komme rett etterpå. Men vi får gjort nødvendige vedtak, sånn at en holder framdriften i prosessen. Så synes jeg igjen det er litt rart å få kritikk når vi gjør ting raskere enn de rød-grønne. Det at de rød-grønne ønsker at ting skulle ha skjedd enda raskere, er for så vidt bra, men en hadde mulighet i åtte år til å forbedre disse prosessene sånn at en ikke hadde trengt de langtekkelige forberedelsene for hver minste ting en skal gjøre. Så minner jeg også om at representanten i avisen Fredriksstad Blad har krevd at en også skal redusere bompengeandelen. Når en kommer med sånne krav fra Arbeiderpartiet – når de selv har kjempet for bompenger – bør man ha forståelse for at også denne regjeringen ønsker å se på hvordan det er mulig å redusere bompengebelastningen på bilistene, og det tar også litt tid.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Det var ikke en misforståelse.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
La meg først si at Gjøvikbanen er en suksess. Gjøvikbanen har hatt en eventyrlig trafikkvekst etter at den ble konkurranseutsatt. Det viser at konkurranseutsetting virker, og at det skulle vært gjort på flere jernbanestrekninger – noe forrige regjering dessverre stoppet. Men Gjøvikbanen er sånn sett en inspirasjon for oss. Den trafikkveksten har den opplevd til tross for at vedlikeholdet ikke har vært særlig prioritert på den banen. En har ikke det mest moderne materiellet, men en får altså utnyttet det på en veldig god måte. Vi ønsker å bidra til den suksessen videre. Men så er det, som representanten tar opp, behov for å gjøre mange investeringer i den banen hvis en skal få opp frekvensen. Med den infrastrukturen som er i dag, er det ikke mulig å få til timesfrekvens. Da er det også verdt å se tilbake på den nasjonale transportplanen som ble vedtatt i Stortinget i fjor, der den rød-grønne regjeringen ikke la opp til at det skulle brukes en krone i investeringer på denne banen de neste fire årene. Dagens avtale mellom staten og Gjøvikbanen må fornyes i 2016, så den forrige regjeringen hadde ikke planlagt noen oppgraderinger før avtaleperioden skulle fornyes. Jeg er veldig glad for at rød-grønne politikere nå er offensive og ønsker at ting skal skje raskere enn de selv fikk til da de satt i regjering, og vi tar sikte på å få til det. Men samtidig ser vi nå at det blir gjort en såkalt konseptvalgutredning for transportkapasiteten inn til Oslo. Den vil være viktig for våre prioriteringer når vi skal framskynde prosjekter, for den ser på helheten i jernbaneinfrastrukturen – på hva som er mulig, på hva som er nødvendige investeringer på ulike strekninger, for å få ting til å henge godt sammen. Den rapporten vil foreligge tidlig i 2015 – det er planen per i dag – og da vil vi legge den til grunn. Med det kan jeg ikke garantere noen av investeringene som etterlyses i denne fireårsperioden, men jeg vil kunne si at vi vil framskynde investeringer sammenlignet med hva de rød-grønne planla. Jeg minner om at vi i budsjettet som ble vedtatt i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, fikk økt bevilgningene til jernbanen med nesten 1 mrd. kr mer enn forrige regjering la opp til. Dermed er vi godt i gang med både å ta igjen en del vedlikeholdsetterslep og forfall som har skjedd, og se på mulighetene for å gjøre nye investeringer. Det siste jeg vil si, er at de prioriteringene som Stortinget gjør, ofte er gjort med henblikk på hvordan de enkelte fylkene og regionene prioriterer. I Oppland har en valgt å prioritere intercitystrekningen mot Lillehammer høyere enn en oppgradering av Gjøvikbanen. Også her agerer vi, basert på det en ønsker lokalt. Til det at en i opposisjon ønsker enda mer: Jeg håper at også det blir forankret lokalt, og at det er et samstemt parti som ønsker det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Jeg kan love at vi har en veldig proaktiv tilnærming til jernbanen. Vi skal ha en reform av jernbanesektoren, der vi sørger for at Jernbaneverket blir en mer profesjonell aktør når det gjelder ansvaret for infrastruktur. Så ønsker vi å gjøre NSB til en mer profesjonell aktør når det gjelder transporttjenester. Det betyr at vi må fordele litt i forhold til de rollene de har i dag. Vi ønsker å åpne for at også andre som kan gi et godt tilbud på jernbaneskinnene, får sjansen til å vise hva de duger til. Nettopp Gjøvikbanen er et eksempel på at det fungerer veldig godt. Det er viktig at vi, når vi gjør investeringer, har et langsiktig perspektiv på det. Nettopp derfor er det i denne saken viktig å se på den helheten som Jernbaneverket nå jobber med. Det vil vi ta hensyn til. Dette vil komme på plass i løpet av 2015. Da kan vi begynne å framskynde viktige investeringer. Jeg vil bare minne om at forrige regjering ikke hadde planlagt å gjøre noe som helst på denne strekningen de neste fire årene. Vi kommer til å gjøre noe, men jeg kan ikke i dag si hvor mye det blir, og når det skjer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Mye av det som tas opp her, er problemer som en har vært kjent med i lang tid – også under forrige regjering, uten at en valgte å gjøre noe. Jeg er glad for at en har store forventninger til at vi skal gjøre mer enn forrige regjering. Det skal vi få til. Vi har bl.a. økt bevilgningene her. Vi har også god dialog med Jernbaneverket, NSB og alle de andre aktørene som har med jernbaneinfrastrukturen å gjøre. Det er flere planer for oppgraderinger av Gjøvikbanen – strømforsyning, krysningsspor og ulike stasjonstiltak. Vi må også se på de aktørene som har ansvar for drift og for å kjøpe materiell. Er det akutte problemer som oppstår, vil Jernbaneverket selvsagt måtte rykke ut og gjøre jobben sin. Det er en del av det vedlikeholdsansvaret de har. Igjen: Det er litt interessant å høre at det partiet som styrte Samferdselsdepartementet i åtte år, nå har separate krav til stort sett alle jernbanestrekninger. Krav som de ikke klarte å prioritere i regjering, skal løses umiddelbart når de er i opposisjon. Jeg tror det hadde vært fint om Senterpartiet selv prioriterte hvilke krav de skal stille først.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-12:
«Av jernbanestrekningene på Østlandet er det nå kun Jaren-Gjøvik som har totimers frekvens. I Nasjonal transportplan for 2014–2023 er timefrekvens på Gjøvikbanen satt som et minimum i en opptrapping av tilbudet. For å nå dette kreves det infrastrukturtiltak, bl.a. økt strømforsyning mellom Jaren og Gjøvik, nytt krysningsspor ved Reinsvoll og stasjons- og plattformtiltak på Nittedal stasjon. Vil statsråden be Jernbaneverket om å igangsette planlegging slik at tiltakene er ferdige og tilbudet utvidet før nytt anbud på Gjøvikbanen?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-12:
Eg takkar for svaret. Eg har store forventingar – uansett farga på regjeringa – til jernbanesatsinga. Det som eg ynskte å få eit – helst bekreftande – svar på frå statsråden, var nettopp om dette med å setja Jernbaneverket i gang med planlegging av nødvendige oppgraderingar, som må skje. Eg er klar over at det ikkje ligg inne noko økonomiske incitament i budsjettet framover, men det er nødvendig at vi frå 2016 skal kunna ha eit anbod som er oppgradert ut frå nye tilbod, ut frå auka og sterkare tilbod. Det ligg jo òg inne ein opsjon fram til 2018 når det gjeld Gjøvikbana i dag, som kan vera med og gje litt handlingsrom med omsyn til å ha eit nytt tilbod klart. Eg håpar at statsråden ynskjer å ta lite grann meir aktivt tak i den biten når det gjeld Jernbaneverket.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-12:
Det er lite grann på sidelinja, men dette er framleis svært viktig for Gjøvikbana og den akutte situasjonen som er i dag, der dei har fått akutte vedlikehaldsproblem med fire av åtte vognsett, som no er sette ut av drift. Dette reknar eg med at statsråden er kjend med. Problemet her er ei banestrekning som er enormt kurverik i forhold til andre. Dette er jo den mest kurverike banestrekninga i Noreg, noko som skapar enda større slitasje på spesielt hjulsettet. Vil statsråden vurdera raskare oppgradering av vognmateriell, eventuelt leiga inn vognmateriell, for å avhjelpa den akutte situasjonen som er i dag?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-02-12:
«I ei fersk undersøking frå Norsk Redaktørforening svarar 50 pst. av sjukepleiarane at dei har vegra seg for å delta i offentleg debatt på grunn av lojalitetsplikta. 51 pst. av dei spurte meiner at lojalitetsplikta står sterkare enn ytringsfridomen på eige fagområde. Nyleg vart det òg kjent at ein lege ved Haukeland sjukehus av helseføretaket vart nekta å opplyse om arbeidsplass og tittel i eit lesarinnlegg. Er statsråden fornøgd med denne praktiseringa av ytringsfridom og lojalitetsplikt i helsevesenet?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-02-12:
Den same undersøkinga viser at nesten halvparten av mellomleiarane i helsesektoren opplever at lojalitetskravet til leiinga har vorte strengare dei siste åra. Ein tredjedel seier at dei har fått dårlegare moglegheiter til å koma med kritiske kommentarar offentleg. Arne Jensen, som er leiar av redaktørforeininga, meiner funna bekreftar ei utvikling der fleire og fleire offentlege etatar utstyrer seg med reglement for kommunikasjon som legg band på folk. Eg bekymrar meg for at dette er farleg òg for pasienttryggleiken i helsevesenet. Statsråden svarar at han ikkje har direkte arbeidsgivaransvar, men han har ansvar for føretaka. Vil han ha ein konkret gjennomgang av kommunikasjonsreglementa i sjukehusa, som kanskje er det som gjer at lojalitetsplikta kjennest så streng?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-02-12:
Eg vil takka for svaret. Bergens Tidende kunne 1. februar fortelja om ein overlege ved Haukeland sjukehus som fekk pålegg av føretaket om å fjerna sjukehustilhøyrsla i eit debattinnlegg i avisa. Jussprofessor Jan Fridthjof Bernt seier at dette er uakseptabelt av føretaket og klart ulovleg, og at sjukehuset ikkje har tilgjenge til å leggja slike avgrensingar. Tilsette har rett til å fortelja kven dei er og kor dei jobbar. Så mitt spørsmål er: Eg høyrer at statsråden ikkje vil gå inn i dei enkelte kommunikasjonsreglementa, men når det vert sagt at eit kommunikasjonsreglement og eit etisk reglement er i strid med lova, med intensjonen i Grunnlova, så bør jo ein helseminister gripa inn og sjå på praktiseringa av dette i føretaket.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
«I den politiske plattformen for en regjering utgått av Høyre og Fremskrittspartiet står det at «Regjeringen vil ta initiativ til en forsøksordning med statlig finansiering for eldreomsorgen, som kommunene kan søke på». Fremskrittspartiet har mottatt en rekke henvendelser fra kommuner som vil delta. Har statsråden igangsatt arbeidet med å etablere en forsøksordning med statlig finansiering av eldreomsorgen, og i så fall, når kan vi vente at ordningen er på plass?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret – ikke minst for et veldig positivt svar. Det er åpenbart at statsråden allerede er i gang med et slikt arbeid, men statsråden skjønner sikkert også at Fremskrittspartiet her er veldig utålmodig. Etter å ha kjempet for disse tingene i hvert fall i de siste 20–25 årene, er dette en viktig sak for Fremskrittspartiet å få på dagsordenen. Siktemålet er selvfølgelig brukerne og det tjenestetilbudet som brukerne skal ha. Det er jo det dette gjelder. Det gjelder kvaliteten i tjenesten, det gjelder at det ikke lenger skal være kommunegrensene som avgjør hvilke type tjenester en mottar, etc. Da er det viktig nettopp å få på plass et system som kommunene kan søke på, så vi kan – som også statsråden var inne på i sitt svar – evaluere i ettertid. Det er jo det som er hele hensikten. Kan statsråden si lite grann mer om hvilket tidsperspektiv man kan se for seg, eller iallfall gi signal om vi kan forvente å få dette på plass i løpet av inneværende år?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-02-12:
Nok en gang takk for et veldig positivt svar. Det er åpenbart at når man skal utarbeide det rammeverket som skal være gjeldende her, må det også gjøres slik at både uttrekk og andre ting blir innrettet på en sånn måte at det faktisk vil være interessant for kommunene å søke på dette, og at man ikke lager et system som gjør det vanskelig for kommunene å omstille seg i den perioden som ligger der. Det er viktig, og det er også viktig fordi det må vises til en sammenheng mellom hva dette systemet faktisk vil være, til forskjell fra det systemet vi har i dag. Jeg har full forståelse for at disse tingene kan ta litt tid, men jeg håper i hvert fall at man får på plass et system som gjør at de kommunene som vurderer å søke på dette, vet hva man har å forholde seg til når man skal gå i gang med bl.a. budsjett for neste år og sånt til høsten. Dermed er det viktig å få tingene på plass.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-12:
«Jeg er ikke fornøyd med tidligere svar på skriftlig spørsmål nr. 221 og stiller spørsmålet på nytt. Helsemyndighetene satser tungt på tiltak som hjelper foreldre med å leve med og håndtere barn med alvorlige atferdsproblemer. Nylig har Nav endret praksis slik at foreldre ikke lenger får dekket tiden de er borte fra jobb for å delta på opplæringen. Dette har ført til en meget negativ nedgang i antall foreldre som tar i bruk tilbudet. Dermed ødelegger staten for seg selv i et viktig arbeid. Hva vil statsråden gjøre med dette?»