trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Veldig bra – takk, president! Jeg vil kort redegjøre for noe av det vi er med på i innstillingen. Jeg vil også minne om at det kommer flere muligheter fram mot den endelige behandlingen av loven når den kommer til Stortinget om en liten stund, eller kanskje om en litt lengre stund. Vi håper den skal komme så raskt som mulig. I tillegg til avklaring om surrogati og eggdonasjon, som jeg tok opp tidligere i innlegget, er vi også nå veldig klare og tydelige på at ved assistert befruktning skal donor være kjent i den forstand at man skal kunne finne tilbake. Og når man blir 15 år, skal man kunne få mulighet til å få vite om sitt biologiske opphav. Fremskrittspartiet støtter at man skal kunne gå videre og bl.a. lagre egg lenger enn det man gjør i dag. Vi er mer opptatt av at man skal se på hvor lenge man skal få tilbud om assistert befruktning, og det er et flertall i komiteen enig i. Men etter å ha pratet med fagfolk er man litt usikker på hvor den grensen skal gå. Jeg tror det er viktig at helseministeren og regjeringen kanskje ser litt på dette. Hvor ligger grensen for hvor lenge man skal få tilbud om dette? Nå sier man bare at man ønsker å se på muligheten for å legge til grunn at det er alder. Og som representanten Stensland fra Høyre tok opp, er det noen dilemmaer når det gjelder hvor lenge man kan få barn. Derfor mener jeg det er viktig at man ser videre på det fram til loven kommer, og at man kanskje bør være tydelig på å sette en aldersgrense. Det handler også om kostnader når man tillater lengre lagring. Da mener Fremskrittspartiet i hvert fall at en større del av det bør faktisk betales av den enkelte. Så til aldersgrense. Vi ønsker å åpne for at det skal være 15 års aldersgrense som ligger til grunn for at man skal kunne få vite om opphavet sitt, fordi det er viktig. Og det er viktig at det er en ikke-anonym donor – jeg må passe på så det blir riktig her – nettopp fordi man skal kunne finne ut av det hvis det er sykdommer, arvelige sykdommer. Det kan være viktig at barnet eller den det gjelder, faktisk skal kunne få hjelp, hindre at man blir syk. Jeg vil stoppe her.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Vi mener at dette er et utfordrende spørsmål. Utgangspunktet vårt er at vi er positive, men vi ønsker også å bruke tiden fram til lovforslaget kommer, til å se enda nærmere på dette. Men utgangspunktet vårt er at vi er positive.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Det er nok sånn at SV og Fremskrittspartiet har forskjellige utgangspunkt. Vi er opptatt av at man i utgangspunktet skal få lov til å gjøre det hvis det er lovlig, hvis det er godkjent, også internasjonalt. Det er ikke det utgangspunktet representanten Wilkinson velger, hvor han later som at dette handler om at man skal kunne få lov til å gjøre mer. Utgangspunktet til SV er nok heller at man ønsker å begrense mulighetene for folk. Vi mener at det bør være åpning for at man skal kunne få muligheten til å bruke dette hvis man ønsker det. Det er faktisk slik at man velger å gjøre dette allikevel. Mange velger å dra til utlandet og ta disse testene, og da tror vi det er riktig å forholde seg til at dette er internasjonalt.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Nei, det gjør vi ikke, men vi er opptatt av å kunne få vite om det er sykdommer og andre ting. Derfor er vi positive til det som ligger i merknaden.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Nå begynner kanskje debatten å nærme seg slutten. Jeg synes det har vært en veldig god debatt. Jeg synes den også har tydeliggjort noen av de dilemmaene som vi står midt oppe i, og som er utfordrende her. Men jeg tenkte jeg bare måtte si at med hensyn til mitt replikksvar til representanten Wilkinson, pratet jeg nok mye om gentesting, men jeg skjønner at det han var opptatt av, var dette som gikk på myndighetenes mulighet til å gjøre nasjonale vurderinger i forbindelse med spesielle hensyn, og at man ikke bare skal bruke European Medicines Agency for å godkjenne dette. Men jeg mener at komiteens flertallsmerknad, som vi er med på, på en god måte oppsummerer det vi mener er viktig: at vi støtter forslaget om å oppheve godkjenningsordningen etter bioteknologiloven og mener at godkjenning som gjøres av legemiddelmyndighetene og REK, er tilstrekkelig og god nok. Så til Arbeiderpartiets forslag som er framsatt i dag. Det er et forslag som jeg i utgangspunktet har veldig stor sympati for og egentlig kunne tenke meg å være positiv til å støtte, men jeg synes det kommer litt sent, og uten at man egentlig har fått mulighet til å se på den økonomiske biten rundt det. Men jeg regner med at det fortsatt vil være noen timer til vi skal votere, så det kan være en mulighet for at vi kan få gått en liten runde for å se om man kommer til å støtte forslaget eller ikke. For i utgangspunktet er jeg veldig enig i forslaget, men det er litt synd at sånne forslag kommer så sent, på tampen. Men sånt skjer, og da tror jeg det er greit at man tar en liten runde. Vi har altså signalisert at vi er veldig positive til dette, men vi må se på det økonomiske og gå en liten runde før vi velger om vi kommer til å støtte forslaget i kveld eller i natt en gang.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Det er nok ikke rart at denne debatten kommer, med bakgrunn i at vi har sett enkelte saker om ganske gode etterlønner. Jeg tror det er viktig at man passer på, og det er viktig for helseforetakene, og for så vidt også alle andre, å ha både lønninger og etterlønninger – eller hvis man får oppsigelse, å ha ordninger etterpå – som ikke er umusikalske og som folk flest reagerer kraftig på. Så jeg skjønner at debatten kommer, og jeg skjønner at forslaget er fremmet, men når jeg hører på saksordførerens framlegg her om at statsråden ikke har tatt grep og ikke har gjort noe for å ta tak i dette, stemmer det definitivt ikke. Det er gitt klar beskjed – jeg mener det var i 2015 – til helseforetakene om nettopp å sørge for å følge opp de retningslinjene som staten har satt for lønninger i det offentlige. Så synes jeg at representanten Stensland påpeker noen ting som er viktig å ha med seg, at mange av de menneskene som går inn i disse topplederstillingene, også har høy lønn i de stillingene de kommer fra. Vi ser også at det er stort trykk på ledere i helsesektoren, og det er stor oppmerksomhet rundt det, og det betyr at man må ha lønninger som gjør at man kan konkurrere om å få dyktige og gode folk. Men jeg er også litt spent på hvordan flertallet her ser for seg at man skal håndtere det etter at man har tatt denne gjennomgangen – som man kan finne i årsrapportene – av lederlønninger, og hvordan man har tenkt å følge det opp videre. Men jeg er jo enig, og jeg forutsetter at helseforetakene følger opp det klare og tydelige signalet som statsråden har gitt, om at man skal ha konkurransedyktige lønnsbetingelser, men at man definitivt ikke skal være den som går foran og trekker det generelle lønnsnivået opp. Jeg er opptatt av at vi må sørge for at vi ikke har avtaler i framtiden, nye avtaler som blir inngått, som folk opplever som svært umusikalske, og som ikke kan forsvares. Det er altså slik at mange av disse avtalene ble inngått mens det var noen andre partier som styrte og hadde statsråden, hvorav bl.a. SV var en del av det parlamentariske grunnlaget. Men nå legger man føringer for det som skal skje framover, og da er det viktig at man legger vekt på det, og det oppfatter jeg også at statsråden har gitt klare meldinger om at han vil at man skal gjøre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Etter å ha hørt representanten Lundteigen kunne jeg ikke dy meg. Han oppfatter ikke «umusikalsk» som noe man ikke vil ha. For meg er i hvert fall noe som er «umusikalsk», noe jeg ikke liker, noe jeg ønsker å gjøre noe med, og noe jeg vil sørge for å fjerne. Statsråden har sendt klare instrukser til helseforetakene om hvordan man skal forholde seg. Jeg er helt enig med representanten Lundteigen i at etterlønnsavtaler som vi har sett eksempler på nå, er avtaler som man ikke er fornøyd med, og som man ikke ønsker skal fortsette å være der. Men det er inngått noen avtaler, og da er det litt vanskelig å gjøre noe med det. Men jeg oppfatter at vi har en statsråd som er veldig klar og tydelig på hva han vil framover, og som gir klare signaler til helseforetakene, hvor dette er klart og tydelig. Så jeg tror ikke vi er så uenige, og da blir det litt rart å høre på representanten Lundteigens kanonade herfra, for vi er nok enige. Jeg kan godt omformulere «umusikalsk» til «noe jeg ikke ønsker skal være der». Dette handler om at det er viktig for tilliten ute hos innbyggerne, og derfor er vi, fra Fremskrittspartiets side, opptatt av at vi har avtaler som ivaretar det på en god måte. Representanten Lundteigen må heller ikke glemme at han har vært en del av et grunnlag for en regjering som satt i åtte år, og som satt der da man hadde andre avtaler, og det ble også gitt klare signaler fra statsråden i 2015. Til dem som er opptatt av at man ikke ønsker de regionale helseforetakene: Fremskrittspartiet er et av de partiene som ikke har ønsket dem, men det er et stort flertall i denne salen for at man skal videreføre dem.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-05-15:
Arbeiderpartiet fremmet et løst forslag i dag, og jeg anmoder Fremskrittspartiets gruppe om å støtte dette, dvs. forslag nr. 20.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Regjeringa føreslår at ein skal senka alderen for å få vita identiteten til donoren frå 18 til 15 år, og Arbeidarpartiet er vel det einaste partiet som går imot den endringa. I dag må ein vera 16 år for å få lov til å endra juridisk kjønn. Ved 16 år har ein òg rett til å få utført sjølvbestemd abort. Eg ser at Arbeidarpartiet argumenterer i saka med at ein meiner at ein 15-åring ikkje er moden nok til å ta imot slik informasjon, og at det er eit greitt prinsipp at ein må vera juridisk vaksen. Er ikkje dette å la omsynet til vaksne gå føre omsynet til barna? Opp mot dei andre eksempla: Korleis kan Arbeidarpartiet forsvara å stå på ei 18-årsgrense i denne saka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Først vil eg seia at representanten sa at eggdonasjon berre skulle tillatast med kjent donor. Eg vil tru at han meinte ukjent, og ikkje anonym, slik at ein ikkje er usikker på det. Høgre og Senterpartiet står faktisk litt nær kvarandre i denne saka, og eg set pris på at det er ein viss borgarleg anstendigheit i bioteknologispørsmålet, og at ein ikkje går inn på dei store liberaliseringsforslaga som komiteen elles har samla seg om. Eg har eit spørsmål om assistert befruktning for einslege. Eg har merka meg at representanten i media – ikkje i innstillinga – har sagt at det vil koma ein solid eigendel, vesentleg høgare, for assistert befruktning for einslege enn for andre helsetenester. Kan representanten utdjupa det? Vert det på line med sæddonasjon, eller ser han føre seg at det vert eit heilt anna nivå på eigendelen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg har eit spørsmål som gjeld eggdonasjon, som Framstegspartiet går inn for. I innstillinga går fleire parti inn for såkalla embryodonasjon, altså at ein kan donera eit ferdig befrukta egg. Då vil ikkje foreldra ha nokon biologisk tilknyting til det barnet som vert født. Eg ser ikkje at Framstegspartiet har gått inn på dette i merknadene. Dei har heller ikkje merknader om at dei er mot, så eg vil spørja kva Framstegspartiet eigentleg meiner om embryodonasjon. Er de for, eller er de imot? Og i begge tilfelle: Korleis grunngir de standpunktet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Nei, det er eg ikkje i det heile bekymra for, for helsetilbodet i byane som representanten snakkar om, er ikkje eit reelt helsetilbod. Det er ikkje eit tilbod som vil sikra betre helse for mor og barn. I den første perioden min på Stortinget var dette ei stor sak. Då var det ein minister frå Arbeidarpartiet som arrangerte ein stor konsensuskonferanse, fordi det var så mange fagmiljø som meinte forskjellige ting. Enkelte fagmiljø var overtydde om éin ting, andre fagmiljø sa det motsette. Dei arrangerte ein stor konsensuskonferanse, og i rapporten vart det einigheit om at det ikkje var tilrådeleg å innføra dette som eit rutinemessig tilbod for friske gravide, fordi det hadde ingen helsegevinst for mor og barn. Det er det eg framleis støttar meg på, og det er eg faktisk veldig trygg på at framleis er det rette.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg innrømmer at dette er ein ikkje heilt enkel debatt. Det er ei vurdering – det er argument for, og det er argument imot. Vi har landa på at det ikkje er så enkelt som å samanlikna med ein politiattest for ein fotballtrenar. Dette er eit behandlingstilbod for par som har ein sjukdom, og då vert det ikkje heilt samanliknbart. Vi kunne gjerne ha vore med på ein barneomsorgsattest, men eg synest at det som vert føreslått frå regjeringa, er så omfattande. Om ein i sitt tidlegare liv har hatt ein dom for narkotikabrot, skal ein ikkje då få rett til assistert befruktning? Eg synest det vert ein vanskeleg grensegang der, og det er hovudgrunngivinga for at vi stemmer mot det som no vert føreslått frå regjeringa.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Takk for at eg vert kalla ein gamalmodig konservativ. Eg vert ofte skulda for å vera både radikal og sosialist, så slik er det. Til dette med at ein kan setja seg på danskeferja: Det er ein god merknad i byrjinga av komitéinnstillinga, der ein seier at det at ein kan få eit tilbod i eit anna land, ikkje skal vera avgjerande for korleis vi skal laga til lovverket vårt. Då var det nesten ikkje vits i å ha ei bioteknologimelding og eit eige lovverk. Vi må meina det som Noreg meiner er bra for vår helseteneste og våre innbyggjarar. Så vil det alltid vera slik at ein kan reisa til utlandet og få eit anna tilbod, og særleg på dette feltet. Eg meiner vi må sjå vekk frå det og bestemma det vi sjølve meiner er det rette.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Leiaren i Bioteknologinemnda var veldig tydeleg i høyringa på forslaget om lagring av egg utan medisinsk grunn. Eg er noko overraska over at SV i innstillinga ikkje har klart å konkludera i denne problemstillinga. Ein viser til både fordelar og ulemper og meiner at dette ikkje er grundig nok vurdert, og ein ber regjeringa vurdera desse fordelane og ulempene ved å opna for lagring av ubefrukta egg når det ikkje er medisinske grunnar til det. Ser ikkje SV at dette er å gå utover rammene for kva ein velferdsstat skal bruka pengar på, når det ikkje er kopla opp mot sjukdom?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg kjenner Venstre som eit parti som er opptatt av rettane til barna og har lange tradisjonar for det, og eg synest det er veldig flott at Venstre går inn for å ratifisera den tredje tilleggsprotokollen i FN osv. Men i bioteknologispørsmål synest det som om ein ikkje er noko betenkt over å tillata eit tilbod der barn – f.eks. gjennom eggdonasjon og sæddonasjon i kombinasjon, altså embryodonasjon – ikkje vil ha nokon biologiske band til foreldra sine, som dei skal verta oppdratt hos, og at ein i merknader på ein måte bagatelliserer argumentet om dei biologiske tilknytingane. Er det slik at Venstre ikkje er opptatt av dette på bioteknologifeltet, av rettane til barna?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg synest det var flott å høyra innlegget og det som statsråden sa om embryodonasjon, tidleg ultralyd og forslaget om å avgrensa talet på familiar per donor. Eg håpar at det kan verta ein bra ende på ein del av dei spørsmåla som komiteen ikkje har vore heilt tydeleg på i innstillinga. Eg har eit spørsmål som gjeld assistert befruktning til einslege, som Stortinget har gått inn for, Høgre også. Det er mangel på sæddonorar i Noreg i dag, også til par. Viss det no vert tillate òg for einslege å få assistert befruktning, korleis skal ein da prioritera? Ser statsråden for seg at einslege kvinner skal verta prioriterte framfor par, eller omvendt, når det er mangel på sædonorar?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg vil halda eit avsluttande innlegg, som ein kommentar til fleire innlegg, som går på dette med barns rett til å kjenna foreldra sine. Det som skuffar meg aller mest, faktisk, i behandlinga av denne saka, er at fleirtalet er så tydelege i merknadene på at det biologiske prinsippet ikkje er så nøye. Det står rett fram i merknadene, bl.a. frå Arbeidarpartiet, Framstegspartiet, SV og Venstre, at vi har lang erfaring i Noreg med sæddonasjon der far ikkje er genetisk far, utan at dette har gitt vidare problem. Det vert sagt frå talarstolen, og ein argumenterer med, at hadde det vore betre at desse barna ikkje hadde vorte fødde i det heile? Det vert sagt at det viktigaste er at barn er ønskt og elska. Ja, sjølvsagt, men det er for meg utruleg viktig å slå fast at barn har rettar i Noreg, at vi har FNs barnekonvensjon som slår fast at barn, så sant det er mogleg, har rett til å kjenna foreldra sine og få omsorg frå dei. Så kan eg forstå og ha respekt for at ein likevel kan konkludera annleis, men eg synest at komiteen i innstillinga og i debatten her neglisjerer desse grunnleggjande rettane til barnet, opp mot det som da er dei vaksne sin rett til å få barn. Det er eg faktisk skuffa over, det må eg få lov til å seia. Det same gjeld tilbodet om embryodonasjon, som statsråden heilt rett argumenterte imot i sitt innlegg, der ein no ikkje berre tillèt sæddonasjon og eggdonasjon, men der det altså er eit sannsynleg fleirtal her i salen for å tillata ein kombinasjon. Da vil ikkje barnet har nokon som helst biologisk tilknyting til foreldra sine, og det er i alle fall mykje meir liberalt enn det eg trudde Stortinget ville gå inn for i denne omgangen. Så vil eg berre ha ein kort kommentar til assistert befruktning for einslege, som fleire har hatt ordet om og snakka for. Det ligg klart i saka i innstillinga at det er visse vilkår som må vera oppfylte, m.a. at ein må visa at ein kan gi barnet trygge oppvekstvilkår. Eg veit ikkje korleis ein skal vurdera det, det blir opp til helsetenesta. Det er òg snakk om ein stor eigendel, så viss ein framstiller dette som at det no skal verta tillate i Noreg, trur eg at ein del folk der ute misforstår. For dette er med visse atterhald, slik eg opplever vedtaket.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Denne situasjonen med veldig mange direktørar som tener uforholdsmessig godt, kom – og har akselerert – med helseføretaksmodellen. Det er fleire parti som har reagert på dette tidlegare. I 2010 uttalte dåverande stortingsrepresentant og partileiar Erna Solberg til VG at ho var kritisk til dei lukrative lønsavtalane i Helse-Noreg, og at ein burde gå nærare inn på dei. Statsministeren har ikkje ønskt å kommentera denne saka no. Det kan vera forståeleg, når vi vert stemde ned i komiteen på det tilsvarande. Ein ting er at ein har ein, to, tre eller fire helseleiarar i Noreg som tener godt, men poenget er at det er så mange som tener godt, og det er så mange underdirektørar som tener millionløn. Det er òg eit problem når ein liksom mister jobben og fortset i ei anna stilling med den same løna eller nesten tilsvarande – at ein får direktørløn vidare utan at ein har ein direktørjobb. Dette handlar om tilliten til vårt felles helsevesen. Når vi fremja representantforslaget, var det opp mot den saka der administrerande direktør i UNN gjekk av i februar i år. Han hadde ein avtale der det stod at han skulle behalda løna på nesten 1,9 mill. kr ut året, og etterpå 85 pst. av løna fram til han sjølv valde å pensjonera seg. Vi meiner det er i strid med dei reviderte retningslinjene frå 2015. Etterpå har det kome fram at det er andre helseleiarar der ein kan stilla spørsmål ved om dei statlege retningslinjene er følgde. Det er klart at dei regionale helseføretaka kjem inn under dei definerte selskapa som retningslinjene skal gjelda for. Eg er glad for at vi har fått eit fleirtal i komiteen for å gjennomgå desse arbeids- og sluttavtalane og vurdera praksisen i helseføretaka med sluttvederlag og etterløn. Men det nesten viktigaste forslaget får vi ikkje fleirtal for, og det er å sørgja for at ein ved retrettstillingar skal ha løn innanfor hovudtariffavtalen som er tilpassa dei nye arbeidsoppgåvene. Det er rimeleg å krevja. Ein skal kunna ha ei god løn når ein har eit stort ansvar. Får ein ein annan jobb, er det ikkje forståing for at ein skal behalda løna vidare.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Det var vel slik at statsråden òg bad helseføretaka gjennomgå praksisen sin for tre år sidan. Spørsmålet mitt er om han aksepterer at det ikkje har skjedd noko, sidan han no må spørja igjen. Og korleis vil han følgja opp dette, etter at han no igjen må be helseføretaka gjennomgå praksisen sin?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
Eg har eit spørsmål som går på det statsråden tok opp i innlegget sitt, om at desse nasjonale retningslinjene ikkje seier noko spesifikt og konkret om det riktige lønsnivået. Vi har bl.a. sett ein artikkelserie i VG som samanliknar løna til helseleiarane med andre tilsette i staten. Det er ikkje heilt samanliknbart, men der var det eit eksempel om at ein økonomidirektør på eit halvstort norsk sjukehus tente meir enn forsvarssjefen. Synest statsråden det er eit riktig lønsnivå?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-15:
I Nasjonal helse- og sykehusplan står det frå regjeringa si side at det er forventa auka behov i framtida for både døgn- og dagbehandling. Det står at for dei over 65 år forventar ein 60 pst. auke i døgn- og dagbehandling fram mot 2030, og dette betyr «økt behov for sengekapasitet». Dette er ordrett det regjeringa sjølv skriv. No er det ingen som har tatt ordet i denne debatten, og kanskje er det berre Senterpartiet som er bekymra for at nye sjukehus i Noreg vert bygde for små, og at nye sjukehus heile tida vert minimaliserte på grunn av at ein ikkje har økonomi i føretaket til å byggja tilstrekkeleg. Når eg høyrer på statsråden, forsvarar jo han dagens praksis. Han er tilsynelatande ikkje bekymra for det som har skjedd på Ahus, og ikkje bekymra for erfaringane frå Kalnes. Og når ein trekkjer fram St. Olavs hospital som det store eksemplet, så var det blant dei sjukehusa i Noreg som hadde størst problem med overbelegg. Det var mange historier derfrå om at pasientar ikkje vart godt nok varetatt ved utskriving på grunn av at det var veldig korte liggjetider. Så det spørst kva ein samanliknar med, og kva ein legg i at eit sjukehus er ei leiestjerne. Kalnes var jo òg brukt som eit godt eksempel på det, men så kom den andre sida fram. Så til at ein no skal få ei eldrereform, og at ein skal prøva å unngå innlegging på sjukehus. Sjølvsagt, alle er einige i at vi skal prøva å førebyggja sjukehusinnleggingar. Dersom ein kan få det til utan innlegging, er det det beste. Men vi veit at når det vert så mange fleire eldre, og dei eldre er storforbrukarar av sjukehustenester, vil det, når ein kuttar sengekapasitet, gå ut over dei eldre, og aller mest dei som er over 80 år. Vi har fleire nye sjukehusbygg på gang – i Bergen med nytt barne- og ungdomssenter, OUS her i Oslo, i Møre og oppe i nord – og eg er bekymra for at det ikkje vert dimensjonert ut frå dei faglege prinsippa. I går hadde vi eit seminar på Stortinget, som heller ikkje var godt besøkt. Men det store inntrykket derfrå var at Sykehusbygg, leiinga, hadde ei heilt anna verkelegheitsbeskriving enn fagfolka på golvet og korleis deira erfaringar var med bygg. Vil statsråden høyra meir på fagfolka i tida framover for å sikra gode sjukehusbygg i Noreg?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Kristelig Folkeparti advarer mot eggdonasjon bl.a. med den argumentasjonen at man ikke skal ha en annen mor enn den som føder deg – som om dette er noe nytt. Mange barn i Norge har allerede en annen mor enn den som føder deg – barn som er født ved adopsjon, barn som er født ved eggdonasjon i utlandet, eller til og med ved surrogati, selv om Kristelig Folkeparti og SV deler mye av skepsisen der. Jeg vil advare sterkt mot å sende et signal til landets barn som har en annen mor enn den som fødte dem, om at det ikke er mor som har oppdratt dem og vært glad i dem. «Mor» er ikke bare det biologiske opphavet, men er den som elsker deg og tar vare på deg. Så spørsmålet mitt til Kristelig Folkeparti er: Er det ikke kjærligheten til barnet, din evne til omsorg og å ta vare på, som er viktigst, og ikke den biologiske tilknytningen?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Til nå har det vært krav om godkjenning i bioteknologiloven for bruk av genterapi. Det blir enda viktigere, for det kommer mer genterapi i framtiden. Norge skal styres fra Norge, mener SV. Vi skal selv bestemme hvordan vi vil ha det i landet vårt, og hva vi vil ha i landet. Men Fremskrittspartiet foreslår å oppheve kravet om norsk godkjenning og vil i stedet støtte overstyring fra EMA i Europa. Hvorfor mener Fremskrittspartiet det er klokt å frata det norske folk retten til å styre over hva slags genterapi vi skal ha i Norge?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Dette var et veldig merkelig argument, synes jeg, da Arbeiderpartiet også ønsker å åpne for at folk skal kunne donere overskuddsegg. Så det samme spørsmålet kan jeg stille tilbake til Arbeiderpartiet. Det er mangel på egg i alle land som har åpen eggdonasjon. Vi er stilt overfor den samme utfordringen. Ja, det er vanskelig, Men det er slik i dag at vi har ikke nok kunnskap, mener vi – og det mener også mange i høringssvarene – til å vite akkurat hvordan eggdonasjon og den tunge hormonkuren man skal gjennom, påvirker menneskekroppen. SV er veldig åpen for å se på dette videre når mer kunnskap kommer, men vi tror det er lurt når vi skal gjøre store endringer, å starte med ett skritt om gangen. Derfor vil vi oppheve forbudet mot eggdonasjon og sier at vi ønsker å starte forsøket vårt med dem som tar ut egg allerede, og la dem donere overskuddsegg. Jeg synes heller det da er ganske skremmende at Arbeiderpartiet velger å bryte alle barrierene samtidig, uten at vi vet nok om hvordan dette påvirker kvinnekroppen over tid.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Nå har det seg faktisk slik at SV akkurat har fremmet et forslag i Stortinget om å stramme inn hele røykeloven, bl.a. sammen med Kristelig Folkeparti. Vi har fremmet forslag om innstramming akkurat nå, som er til behandling i komiteen. Så skjønner jeg at Høyre blir veldig stresset når vi snakker om ulikhet i helse. Det er kanskje ikke så rart, for vi ser at under denne regjeringen øker forskjellene i makt og rikdom dramatisk. En stor sak i dag i Helse-Norge i alle medier viser at forskjellene mellom liv og død i Norge øker kraftig under Høyre-regjeringen. Det har seg faktisk slik at bioteknologimeldingen som vi behandler nå, påvirker forskjellene i helse. Det at vi i SV sier at vi ikke vil ha arvelighet og gendoping, påvirker forskjellene i helse i Norge. Derfor er det viktig når vi snakker om noe som er så etisk viktig, at vi også er tydelig på hva vår etikk og moral er når vi behandler etiske spørsmål. For SV er det dette. Vi vil ha en politikk for de mange, ikke for de få, der alle får like gode muligheter, også basert på bioteknologiloven.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Dette stemmer ikke. SV har konkludert, og vi har konkludert med at det ikke er nok kunnskap. Det synes jeg ikke er noe å harselere over. Det synes jeg er en ganske alvorlig sak. Vi behandler en bioteknologilov som skal stå seg mange år inn i framtiden. Når vi da får et framlegg om lagring av ubefruktede egg hvor det ikke er konkludert godt nok, der det mangler kunnskap, er det ikke bare slik at jeg har vegret det bort. Jeg er ganske stolt av at SV er det partiet som står fram og sier: Her trenger vi mer kunnskap for å fatte gode beslutninger. Jeg er enig med representanten Kjersti Toppe i at det finnes begrensninger for hva velferdsstaten skal gjøre. Det er viktig. Men for SV er det ett veldig tydelig mål. Det er at vi skal bruke bioteknologimeldingen til å skape et samfunn for de mange og ikke for de få. Hvis vi får kunnskap som viser at lagring av ubefruktede egg uten medisinsk grunn kan hjelpe befolkningen, kan gi folk et bedre liv, kan vi vurdere å åpne opp for det, men vi vil ikke vurdere å åpne opp for det i dag. Vi stemmer mot det, men vi ønsker mer kunnskap.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Først vil jeg takke statsråden for meldingen. Han var lei seg for at noen hadde kritisert at vi ikke hadde innstilt på alt. Det vil ikke jeg gjøre. Jeg synes det er veldig flott, for jeg synes det er mye bedre partier på Stortinget enn det er i regjeringen, så vi tar gjerne den jobben. Når det kommer til surrogati i utlandet, er vi i SV veldig bekymret for utnytting av kvinnekroppen i den internasjonale surrogatiindustrien. Fremskrittspartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti har gått sammen om et forslag om nettopp dette å be regjeringen stoppe utnyttingen av kvinner. Arbeiderpartiet, Høyre og Venstre velger å ikke støtte det forslaget. Jeg vil gjerne stille statsråden et åpent og nøytralt spørsmål om dette – fordi vi er bekymret – om hva statsråden tenker at han kan gjøre for å stoppe at kvinnekroppen og kvinner misbrukes i den internasjonale surrogatiindustrien.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Jeg hørte statsråd Høie si hva han ikke ønsker å gjøre, men jeg spurte hva han kan gjøre. SV er enig i at vi ikke skal gå direkte inn for straff for surrogati i utlandet. Det var nylig en sak i VG om at en surrogatmor – noen skulle kjøpe barn fra kroppen hennes – døde i India. Det er en veldig alvorlig situasjon. Rike mennesker reiser til fattige land og – jeg vil påstå at i hvert fall noen – utnytter de kvinnene. SV foreslår jo å be regjeringen fremme tiltak for å begrense bruken av kommersiell surrogati i utlandet. Det får vi trolig ikke flertall for. Vi fremmer også forslag sammen med Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti om å stoppe utnyttelsen av kvinner i den internasjonale surrogatiindustrien. Det får vi heller ikke flertall for på grunn av at Venstre og Høyre er imot begge forslagene. Jeg spør igjen, for dette er en svært alvorlig situasjon, der mennesker mister livet: Hva vil statsråden gjøre for å stoppe bruken av kommersiell surrogati i utlandet?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Representanten Grøvan fra Kristelig Folkeparti etterlyste at andre snakket barnets sak, som om ikke andre partier var opptatt av det. Så da får jeg si noe om hva SV går inn for. Vi foreslår omsorgsattest for å kunne bli forelder. Vi foreslår et arbeid for å sikre kunnskap om egne foreldre, også om man blir til ved assistert befruktning i utlandet – sammen med Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. SV foreslår å senke grensen for når man skal få vite at man er blitt til ved assistert befruktning, fra 18 til 15 år. SV foreslår å opprettholde ikke-anonym sæddonasjon. Så vi er her enig om barnets beste. Der SVs og Kristelig Folkepartis veier skilles, gjelder troen på at det er mot barnets beste å kunne ha en enslig forelder, om man blir til ved assistert befruktning. Vi skiller lag med Kristelig Folkeparti når de tror det er mot barnets beste å bli til ved eggdonasjon. Og SV skiller lag med Kristelig Folkeparti og alle de andre partiene i innstillingen og står i stedet sammen med flertallet i Bioteknologirådet når vi mener at alle skal ha rett til assistert befruktning uavhengig av foreldrenes juridiske kjønn. Det tror jeg uansett kommer i framtiden. Jeg er veldig lei for at partier som ellers har stått sammen med SV i kampen for LHBT-rettigheter, som Arbeiderpartiet og Venstre, her svikter og heller går for fortidens løsninger. SV mener at kjærlighet til barna og omsorgsevne er det som avgjør om folk blir gode foreldre, ikke om foreldrene er de som tilfeldigvis har produsert eggcellen eller sædcellen. Vi vil at folk skal ha kunnskap om sitt biologiske opphav, men kjærlighet og omsorgsevne er viktigst. Så tok representanten Hareide fra Kristelig Folkeparti opp menneskeverdet, som han roste Senterpartiet for å løfte, som om de andre partiene ikke løfter menneskeverdet i denne saken. Det er en beskrivelse jeg er svært uenig i, når vi behandler en viktig sak som bioteknologimeldingen. SV fremmer menneskeverdet, men det som spesielt ble tatt opp av Hareide og Kristelig Folkeparti, var abort og NIPT-testen. I dag kan en kvinne få KUB-testen til en senabort, som i praksis er det Kristelig Folkeparti i dag går inn for. Da får man informasjonen så sent at om man skal velge, blir det en senabort. Det er alvorlig. Det er et etisk dilemma. Hvis man får NIPT-testen, kan man i stedet få kunnskapen tidligere, og vi kan unngå senaborter. Det mener jeg er viktig. For SV er mangfold bra. Derfor har vi tatt kampen for pleiepenger, som gjør det lettere for foreldre som har barn i alle former og fasonger, uansett hva de sliter med. Vi heier på det mangfoldet. Men vi kjemper for det mangfoldet og menneskeverdet ved å gi hjelp, ikke ved å nekte kvinnene informasjon, ikke ved å tvinge kvinnen til å bære fram et barn hun kanskje ikke hadde ønsket om hun hadde mer informasjon. Der skilles veiene ved menneskeverdet. Vi tror på kunnskap og hjelp i stedet for å nekte kunnskap.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Forskjellene i makt og rikdom øker i Norge. Det gjør de også i Helse-Norge. NRK melder at 133 av 141 ledere ved helseforetakene har lønninger på over 1 mill. kr. 22 av 28 administrerende direktører i helseforetakene tjener mer enn statsministeren, og 27 av 28 tjener mer enn helseministeren. Men spesielt urettferdig og dårlig for moralen til helsefagarbeidere, sykepleiere og leger som står på hver dag, er det at selv når disse lederne sparkes, er det mange av dem som får årevis med millionlønninger. Vi har retningslinjer for lederlønn. De har ikke blitt fulgt. Komiteen viser f.eks. til arbeids- og sluttavtalen til direktøren for UNN i Tromsø, som fratrådte sin stilling i februar 2018. Direktøren skulle være sikret både lønn ut året og en retrettstilling med 85 pst. av lønnen på fratredelsestidspunktet. Komiteen er enig om at dette bryter retningslinjene. Lederlønninger skal være konkurransedyktige, men ikke lønnsledende. Det legges vekt på moderasjon. Sluttvederlag bør ikke benyttes når lederen selv har tatt initiativ til oppsigelsen, og hovedregelen skal være at retrettstilling ikke skal benyttes. Flertallet i helse- og omsorgskomiteen mener at helseforetakene ikke har fulgt statens retningslinjer for lederlønn og annen godtgjørelse. Flertallet mener regjeringen burde gjort mer for å sikre at disse retningslinjene følges i helseforetakene, og forventer at mer gjøres framover. Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti, vil nå få flertall for to forslag, bl.a. at vi skal gjennomgå arbeids- og sluttavtaler for ledere av alle helseforetak for å avklare om avtalene er i samsvar med reglene. Her sier regjeringspartiene at det er vanskelig å gå gjennom allerede inngåtte avtaler. Det er jeg og SV enig i, men når regjeringen ikke har klart å holde kontroll – ja, da må Stortinget gå inn og sikre at det blir kontroll, også over etterlønninger og retrettstillinger. Flertallet går også inn for et forslag om å be regjeringen vurdere helseforetakenes praksis med sluttvederlag og etterlønn og sikre at de ikke tar i bruk sluttvederlag når lederne selv tar initiativ til oppsigelse. Det er kun når de må sparkes, at man trenger etterlønn, for å få kontroll og få opprydning. Så er det også noen forslag som ikke får flertall. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslår å stoppe honorar for verv som uansett følger av jobben som sykehusdirektør – de tjener godt allerede. Senterpartiet og SV vil at retrettstillinger – eventuelt, som allerede er der – skal være innenfor hovedtariffavtalen, og SV alene ønsker at ingen skal ha høyere lønn enn statsministeren. Da tar jeg opp de forslagene SV står inne i.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Jeg håper dette blir siste runde om dette, og det tror jeg helseministeren også gjør. Vi ønsker nok alle at det skal være kontroll med dette – det tror jeg – men det må bli kontroll med dette med reglene fra 2015, som SV støtter. Derfor vil jeg nå spørre statsråden om han kan garantere at ingen nye avtaler vil bli inngått med etterlønn på over ett år eller etterlønn også om lederne selv velger å gå av.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Ja, man må komme fram til en enighet, men noe av det de jeg har snakket med – helsefagarbeidere, sykepleiere og leger – har vært forbannet på, er egentlig ganske enkelt: Det er at når ledere i realiteten må gå fordi de har gjort noe veldig feil og gjort en dårlig jobb, får de lov til å velge det selv, sånn at det som egentlig har skjedd, ikke står på CV-en – nemlig at de har fått sparken. Det er ikke veldig vanskelig å løse opp i dette. Det kan gjøres ved at realiteten endelig blir synlig, at når man har gjort en veldig grov feil og må gå, skal det også komme fram. Det handler om rettferdighet overfor alle de andre i helsevesenet. Men jeg vil egentlig takke, for selv om statsråden valgte ikke å garantere at det ikke skal komme nye sånne avtaler, selv om jeg tror vi kunne vært enige her, tolket jeg svaret hans dit hen. Men jeg forsto ikke helt hvorfor statsråden mente at det nå ville bli strengere i helsevesenet enn i andre deler av staten – om det var kravet om etterlønn – og hvorfor statsråden mener at folk som selv velger å gå fra stillingen sin, skal ha krav på millioner av skattebetalernes penger.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Høyres Sveinung Stensland snakket om at ledere ikke ville være like mye verdsatt i det offentlige helsevesenet om de får lavere lønn. Om verdien til et menneske måles i lønnen de får, er jeg litt spent på hva Høyre tenker om helsefagarbeidere eller sykepleiere, som ikke ble enset med et ord i innlegget – kun disse stakkars lederne som skal få maks ett år etterlønn hvis de får sparken. Hvor er engasjementet for dem som trenger det? Man spør om å ha kontroll. Igjen og igjen blir det sagt: Hvorfor sier SV dette når de også har vært i regjering? Nå har Høyre vært i regjering i fem år, og fortsatt må de vise til den rød-grønne regjeringen. Det er altså et regelverk fra 2015 vi snakker om. Hvis den rød-grønne regjeringen skulle fulgt det regelverket, måtte de ha vært synske. Det er greit at Høyre og Fremskrittspartiet tror at vi på venstresiden er fryktelig dyktige, men så dyktige er selv ikke vi. Det viktige å snakke om her er rekruttering. Vi sliter ikke med rekruttering av helseledere. Det har ikke vært noen sak om at vi har manglet evnen til å få på plass nok kompetanse generelt blant ledere i helseforetakene. Likevel er det her lønnen galopperer oppover med etterlønnsavtaler, retrettstillinger og millionlønninger – lønninger langt over det statsministeren tjener – for de aller fleste ledere i helseforetakene. Det er ett sted det er mangel på rekruttering i helseforetakene. Vi mangler leger og fastleger. Vi mangler sykepleiere som skal ta vare på våre eldre, anestesisykepleiere som skal sikre operasjonene våre, og vi mangler helsefagarbeidere. Nesten ingen av dem får engang hel, fast stilling. Det er et annet forslag vi har til behandling. Det kan se ut som om SV kommer til å fremme mange viktige forslag som vi er usikre på om vi får flertall for. Her er det mangel på rekruttering. Vi hører veldig mye gråt og sorg over hvor hardt det vil være for disse lederne når de bare kan tjene noen millioner og ikke i tillegg får mange år med etterlønn. Det synes jeg er veldig spesielt. Jeg skulle ønske at høyrepartiene brukte mer tid på å snakke om dem som gjør den virkelige jobben i helsevesenet hver eneste dag – leger, sykepleiere og helsefagarbeidere. Derfor er jeg glad og stolt av at vi får flertall i dag for å ettergå etterlønnsavtaler og stoppe etterlønn til dem som velger å gå av. Her snakker vi om en tung jobb. SV er enig i at disse lederne skal tjene mer enn andre. De skal tjene veldig godt for at vi skal kunne rekruttere gode folk. Men det finnes grenser. Det finnes grenser for hvor mange år en skal kunne bli betalt av skattebetalernes penger når en egentlig har fått sparken. Vi i SV er glade for at vi nå heller kan bruke de pengene på helsefagarbeidere, sykepleiere og leger.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-15:
Unnskyld, det er feil. SV skal stemme imot.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Er det mulig å be om at redegjørelsen følger saken til komiteen, slik at vi kan ha den som bakgrunnsmateriale for arbeidet der? Jeg ber Stortinget om dette.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Ja, det anerkjenner Kristelig Folkeparti. Det er familier i ulike konstellasjoner og et mangfold. Men når vi har vært negative til at det skal være en rett å få barn, er det av hensyn til barnet og det som går på å vite hvem mor og far er. Det spørsmålet har vært det som har stått foran det andre valget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Kristelig Folkeparti har aldri stilt spørsmål ved om du kan være en god mor når du ikke har født barnet, enten en god adoptivmor, en god fostermor eller en god alenemor. Dette har vi aldri stilt spørsmål ved. Det tror vi. Men spørsmålet for Kristelig Folkeparti er om en – som samfunn – skal legge opp til at du skal kunne føde barn når du ikke har opphavet som mor, men får et egg fra en annen. Det er et spørsmål om struktur som samfunn. Men at vi som samfunn skal legge til rette for adopsjon, legge til rette for å ta imot andre barn, eller godt ivareta de barna som har blitt til ved eggdonasjon i utlandet, det er helt klart. Men vi må ha regler som er regler for vårt land, og da har vi sagt at vi ikke ønsker at Norge skal ha et system som legger til rette for det, for barnas del.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Arbeiderpartiet vil at alle kvinner som ønsker det, skal få tilbud om tidlig ultralyd. Arbeiderpartiet vil også innføre NIPT-test for gravide som har rett til fostervannsdiagnostikk. Samtidig står det i Arbeiderpartiets program at Arbeiderpartiet vil «si nei til en utvikling der foreldre kan velge egenskaper til sine barn». Kristelig Folkeparti mener at NIPT-test og fostervannsdiagnostikk kan være bra når vi leter etter tilstander som kan behandles, f.eks. ulike blodtyper hos mor og barn. Kristelig Folkeparti er for alt som kan redde liv, og vi synes det er en utfordring når vi jakter på egenskaper og tilstander som ikke kan behandles. Er Arbeiderpartiet enig i at det er forskjell på å bruke en metode for å redde liv og å bruke den samme metoden med formålet å oppdage kromosomavvik, egenskaper og tilstander som ikke kan behandles?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Den siste tiden har donorbarn stått fram og etterlyst en stemme og hensyn til barn i debatten om eggdonasjon og assistert befruktning til enslige. I et innlegg i Aftenposten er det et donorbarn som skriver at han opplever at debatten preges av politikere som tilsynelatende vil lovfeste det meste som kan gjøre det lettere for folk å få egne barn. «Barnas sak blir talt urovekkende lite», skriver denne gutten. I innstillingen er ikke Høyre med på noen merknader som sier noe om at barns rettigheter skal bli oppfylt for at de skal få vite hvem mor og far er. Er Høyre enig i at dette er avgjørende viktig, og enda viktigere når Høyres statsråd svarer at han ikke alltid vet hvor donorgiverne kommer fra. Det er viktigere å bidra til flertall for at det blir enda flere donortiltak i Norge.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Fremskrittspartiet, sammen med Arbeiderpartiet, ønsker å gi et offentlig tilbud om tidlig ultralyd, og i tillegg en NIPT-test til alle gravide som er over 38 år. Kunnskapssenteret sa i 2012, og Norsk gynekologisk forening i 2013, at det var begrenset medisinsk gevinst og nytteverdi av tidlig ultralyd. Det handler om, ifølge Norsk gynekologisk forening og Kunnskapssenteret, i stor grad å finne avvik og kromosomfeil. Da snakker vi til syvende og sist om trisomi 13, 18 og 21. Det er trisomi 21 som er Downs syndrom. Ønsker Fremskrittspartiet i økt grad et sorteringssamfunn – når det ikke er noen helsegevinst i tidlig ultralyd?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Venstre er med på et forslag til vedtak der de ber «regjeringen komme tilbake til Stortinget på egnet måte for å sette begrensninger for bruk av donorsæd til antall familier per donor, ikke antall barn per donor». Hvor mange barn mener Venstre egentlig at hver enkelt donor bør kunne få? Én ting er utfordringen at det er mange barn som får halvsøsken, men ser ikke Venstre også utfordringen med at donoren skal være kjent, at han kanskje skal forholde seg til x antall barn på et tidspunkt? Spørsmålet mitt er: Hvor mange barn skal hver donor kunne ha?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Men i Sverige har de – og de er ca. 10 millioner innbyggere – satt grenser for dette fordi det faktisk er en utfordring for ungene at det blir veldig mange unger som skal forholde seg til én donor. Ser ikke Venstre den problemstillingen – på ungenes vegne?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Under saksbehandlingen har Kristelig Folkeparti stilt en rekke spørsmål til statsråden. Ett av dem er oppfyllelsen av donorbarns rettigheter til å kjenne sitt opphav. Statsråden har svart at barnets rett til å kjenne sitt opphav ikke er så viktig at en trenger egne kontrollrutiner – vi bare stoler på at alle, både utenlandske og norske, private aktører oppfyller reglene, selv om vi ikke har kontroll. Er statsråden bekvem med at han ikke har oversikt over hvor mange og hvilke land donorsæd kommer fra? Hvordan kan barna da ha rett til å vite om og kjenne sitt opphav?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Jakten på det perfekte mennesket er ikke over. Sånn som Kristelig Folkeparti ser det nå, er vi på vei inn i et sorteringssamfunn der samfunnets menneskelige mangfold gradvis viskes ut. Med sortering mener Kristelig Folkeparti at vi velger vekk fra fellesskapet fordi det er noen som har spesielle egenskaper eller sykdommer. Stortingsflertallet velger å ta skritt i liberaliserende retning innenfor bioteknologien. Allerede i dag skjer det sortering. Vi velger ut barn som skal få lov til å komme til verden, og vi velger ut hvem som ikke bør det. Kristelig Folkeparti mener at fosterdiagnostikk kun skal brukes når undersøkelser kan føre til en helsegevinst for mor eller barn, og ikke når formålet er å finne avvik som skal lede til seleksjon og utvelgelse. Det er vi ene og alene om å mene. Kristelig Folkeparti mener også at PGD, som er tillatt for å sykdomsteste befruktede egg for å kunne luke ut spirende liv med egenskaper som samfunnet definerer som uforenlige med liv, åpner for en sortering allerede i våre laboratorium. Kristelig Folkeparti er opptatt av at når vi sier at ingen skal sorteres vekk, når vi sier at vi vil ha et samfunn som har plass til alle, så er det et samfunn med mangfold vi er opptatt av. Vi er opptatt av at ungene har en egenverdi, uavhengig av hva slags egenskaper de har. Derfor har dette vært en viktig sak for oss. Spørsmålet blir: Hva slags samfunn skal vi ha, og hvem er perfekte i det samfunnet?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-15:
Jeg har bare noen kommentarer til representanten Kjerkol, som sa at mitokondriedonasjon kunne være framtiden, og hun viste til en gutt fra Stavanger. 14 av 15 av Bioteknologirådets medlemmer mener at vi ikke har nok kunnskap om dette. Det er kun én som mener at vi har det. Det er ett land som har åpnet for dette – ikke flere. Da er det stor risiko forbundet med å innføre akkurat denne metoden. Det britiske etikkrådet stilte også store spørsmål ved kommende generasjoner, og at man visste lite. Jeg måtte bare få si fra denne talerstolen at dette er ingen enkel sak. Så har jeg som saksordfører og komitéleder lyst til å takke for debatten og for måten vi har hatt debatten i salen i dag, og for måten vi har hatt diskusjoner i komiteen. Det å ha høyt nivå når vi diskuterer, og å ha respekt for hverandres syn, er utrolig viktig. Det har jeg lyst til å si tusen takk for. Så til det forslaget som er kommet litt sent fra Arbeiderpartiet. Slik den siste versjonen foreligger – denne saken kommer vi egentlig også tilbake til – er jeg usikker på om dette ligger i lov eller i forskrift, men man løfter iallfall problemstillingen. Det vil Kristelig Folkeparti støtte.