Sylvi Graham (Høyre), 2015-06-12:
Interpellanten sa at når et samfunn investerer i jenter og kvinner, vinner alle. Det er jeg hjertens enig med ham i. Han har nok også rett i sin mistanke om at det er bred enighet om disse spørsmålene i denne sal. Regjeringen har f.eks. i 2015-budsjettet økt Norges satsing på global helse. Norge er ledende internasjonalt i å fremme kvinners reproduktive helse og rettigheter. En kraftig opptrapping også av støtten til utdanning, med særlig vekt på jenters utdanning, er et viktig bidrag på dette området. For jenter som får utdanning, gifter seg senere, får barn senere og har bedre helse for seg og sine barn. Ja, tall fra FN viser at barnedødeligheten bare i Afrika sør for Sahara kunne ha vært redusert med inntil 40 pst. dersom mødrene hadde hatt skolegang. Dette viser at det er en klar sammenheng mellom utdanning og kunnskap knyttet til reproduktiv helse. Utenriks- og forsvarskomiteen har nettopp loset utdanningsmeldingen fra regjeringen gjennom i Stortinget, og der sa komiteen – og jeg tillater meg å sitere: «Utdanning er ikke minst viktig for å forbedre reproduktiv helse, begrense barneekteskap og tvangsekteskap, redusere tenåringsgraviditeter og sikre en mer bærekraftig befolkningsutvikling. Komiteen vil understreke den sterke sammenhengen mellom utdanning, helse og ernæring. Utdanning av jenter er etter komiteens syn en strategisk investering i bedre helse og ernæring for hele familien. Komiteen deler regjeringens syn på skolen som en arena for bedret ernæring, beskyttelse mot sykdommer, bedret hygiene, bekjempelse av kjønnslemlestelse og bekjempelse av hiv/aids.» Reproduktiv helse er også et spørsmål om menneskerettigheter. Vi arbeider først og fremst gjennom WHO, FNs befolkningsfond, FNs menneskerettighetsråd, FNs kvinnekommisjon og FNs befolkningskommisjon om å fremme seksuelle og reproduktive rettigheter. Norsk innsats retter seg inn mot mødrehelse, adgang til reproduktive helsetjenester og familieplanlegging, trygg abort der abort er lovlig, og seksualundervisning samt bekjempelse av kjønnslemlestelse og vold mot kvinner og jenter. Ja, farlige aborter står for 13 pst. av mødredødeligheten. Kvinners rettigheter er menneskerettigheter og en forutsetning for all utvikling. Denne tilnærmingen gjennomsyrer regjeringens utenriks- og utviklingspolitikk, som vi nettopp også hørte i beskrivelsen fra utenriksministeren. Den såkalte kvinnebevilgningen på over 300 mill. kr gjør det mulig for regjeringen å støtte konkrete innsatser for å styrke kvinners stilling i et stort antall samarbeidsland. I disse landene må man i slike spørsmål arbeide fra mange kanter. Fra norsk side er prioriterte innsatsområder kvinners rett til å bestemme over egen kropp, frihet fra vold i alle former, deltagelse og medbestemmelse i samfunnslivet og økonomisk utvikling. En del av innsatsen omfatter støtte til organisasjoner som jobber for bedret barne- og mødrehelse, også trygge aborter og forebygging av svangerskap og hiv-/aidssmitte blant jenter. Norge støtter den globale innsatsen mot barne- og tvangsekteskap og kjønnslemlestelse og bekjempelse av vold mot kvinner i alle former. Et annet innsatsområde er langsiktig påvirkningsarbeid som skal sikre kvinner juridiske, politiske og økonomiske rettigheter der hvor disse mangler. Holdningsskapende arbeid for å sikre kvinners deltagelse i alle deler av samfunnslivet retter seg også mot gutter og menn. Seksuell og reproduktiv helse og reproduktive rettigheter er sentralt i mandatet til FNs befolkningsfond, UNFPA, og norsk støtte til UNFPA opprettholdes i 2015 og er betydelig også nå. FNs organisasjon for kvinners rettigheter og likestilling, UN Women, gjør også et viktig holdningsskapende arbeid for å sikre medlemslandenes etterlevelse av sine internasjonale forpliktelser, og norsk støtte til den organisasjonen er også opprettholdt – ja, Norge er faktisk en av de aller betydeligste giverne nettopp til UN Women. Jeg vil takke interpellanten for anledningen til å ta denne runden på dette viktige temaet, og jeg vil også takke utenriksministeren for et svært godt svar. Han forsikret oss om at Norge fortsatt vil stå på for disse spørsmålene. Selv om det da nå kun ender med et delmål blant de nye utviklingsmålene – her er en mengde barrierer, f.eks. kultur, tradisjon og religioner – er iallfall Norge en stor aktør på egen kjøl, og våre egne mål i vår bistandspolitikk ligger fast, ikke minst via vår satsing på utdanning i samarbeidslandene.