Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-05-05:
Det er et ambisiøst, men godt forslag som ligger til behandling her i dag – full fosterhjemsdekning innen 2013. Så kan noen sikkert si at nei, det går ikke an, det klarer vi aldri å tidfeste, og vi klarer ikke å få det til. Men hvorfor ikke ha et mål, hvorfor ikke være så ambisiøs overfor de barna dette gjelder at vi kan sette oss et slikt ambisiøst mål? Da jeg hørte på foregående taler, sa hun heldigvis at vi har utfordringer i barnevernet. Det kunne nesten høres ut som om alt fungerte nå etter at denne regjeringen har gjort så mye bra. Men situasjonen der ute er faktisk at vi har utrolig mange barn som står i kø og venter på fosterhjemsplass. Det er nedbygging av institusjoner på grunn av at vi skal ha flere over i fosterhjem. Men det er ikke alltid et godt nok tilbud til de barna som ikke lenger får bo på institusjon, for det er ikke fosterhjem til disse barna. Derfor har vi en stor utfordring med å rekruttere fosterhjemsplasser. Det var gledelig å lese i Dagbladet i påsken, for i Magasinet var det en utrolig flott reklame for det å være fosterhjem. Det var kjekk lesning, og jeg håper virkelig at det har inspirert mange til å ta kontakt og stille seg disponible for de barna som trenger det. Likevel er den urovekkende, den situasjonen vi har i dag, når vi vet at det er folk som står i kø, og når vi vet at det er veldig mange utilsiktede flyttinger av barn. Det er også lang ventetid. Derfor er det – som statsråden også har vært inne på – så viktig når vi nå skal rekruttere fosterhjem, å finne de rette og de gode nok fosterhjemmene. Da er det viktig å ha en kartlegging. Det er viktig å få solide og gode hjem som gjør at disse barna som staten har overtatt ansvaret for og skal plassere ut, får et hjem som kan være et hjem over lang tid. Derfor trenger vi et mangfold. Det jeg stusser på, er at vi ser at regjeringen når den vet at det står så mange barn i kø, likevel skal lyse ut en anbudskonkurranse i morgen der de skal utelukke alt som heter private aktører, og bare snakke om ideelle aktører. Det er vel og bra med ideelle aktører, men vi skal ikke stikke under stol at det kan være mange gode private aktører også som kan gjøre en god jobb for de barna som trenger det. Derfor synes jeg det er en stor skam at vi ikke klarer å se så pass bredt på dette at vi tenker barns beste. Det er synd hvis det er gode private fosterfamilier som ikke får tilbud om dette bare på grunn av at regjeringen har en aversjon mot private. Det viktigste i disse anbudsdokumentene må være at det er kvalitet, at vi sikrer at det er kvaliteten og ikke alltid bare prisen som skal være avgjørende. For vi vet at det er forskjellige behov ute hos de enkelte barn. Komiteen har i dag nettopp kommet fra et møte med Helsetilsynet, et utrolig viktig og interessant møte, som viser at det er mange kommuner som ikke gjør jobben sin overfor de barna som trenger det. Det er mange kommuner som ikke følger med, det er lave meldefrekvenser, det er ikke tilrettelagt for tverretatlig samarbeid, og det er mangelfulle kunnskaper om regelverket. Vi vet at nesten 50 pst. av de barna som har krav på tilsyn når de er i fosterfamilier, ikke får det. Av og til føles det som at når barnevernet har levert barna til fosterfamiliene, så glemmer de dem. Derfor har vi en lang vei å gå når det gjelder de utfordringene. Det er mange barn som trenger hjelp, derfor er det viktig at alle politikere, på alle nivå, tar et større ansvar. Også politikerne ute i kommunene må kanskje ta et større ansvar for å se på hvordan situasjonen i deres kommuner er, når Helsetilsynet forteller at det er kommuner som sier at de ikke visste hvor dårlig det sto til hos dem. Så vil jeg ta opp en ting på slutten her, og det er: Vi trenger fosterhjem. Men da er det betimelig å stille et spørsmål. Vi vet at det er veldig mange besteforeldre, og at det er veldig mange tanter og onkler som ønsker å være fosterfamilie. Når Stortinget har sagt enstemmig at vi skal bruke nær familie og slekt i den grad det går an, er det av og til fortvilende å få besteforeldre på telefonen som spør: Hvorfor kan ikke vi få treffe barnebarna våre? Hvorfor får ikke vi lov til å være fosterfamilie? Vi er nødt til å bruke alle de kanalene vi kan. Det sitter mange besteforeldre og tanter og onkler der ute som virkelig kan gjøre en god jobb for de barna som trenger hjelp. Til slutt vil jeg ta opp forslagene fra mindretallet.