trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Takk for et svar som var ganske som forventet. Det er under denne regjeringen at bruken av bompengefinansieringen har økt kraftig, og det kommer nok til å komme flere spørsmål og flere forslag fra Fremskrittspartiet for å forsøke å stoppe denne utviklingen, som vi anser som både svært uheldig og unødvendig. Årlige innbetalinger fra bilistene er nå langt større enn det staten bruker på investeringer i veier. Det innebærer en omfattende ekstraskatt. I statsbudsjettet for 2012 stiller bomselskapene hele 9,2 mrd. kr til disposisjon, og av dette brukes hele 1,6 mrd. kr på kollektivtiltak, altså ikke til tiltak på vei. Vil regjeringen legge frem en årlig oversikt over innbetalingen og bruk av bompengene, slik at bilister og offentlighet tydeligere kan se omfanget av bruken av bompenger og omfanget av den ekstraskatten som denne omfattende bruken resulterer i?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Det statsråden refererer til som lokale initiativ, er det noen kaller for politisk press, og som andre faktisk kaller for politisk utpressing. Men det hører også med til historien at det eksemplet som det er vist til i det første spørsmålet, altså i innledningen, at selv med 30 pst. passeringsrabatt vil altså en ekstra transportskatt på en ukentlig tur Kristiansand–Hamar bli på 33 000 kr, og for en tur to ganger i uken 66 000 kr. Det sier litt om dimensjonen i denne store og sterke transportskatten. Samtidig som regjeringen vil at bilistene skal betale mer, har jo regjeringen en politikk som går ut på å fjerne bilistene og bilbruk fra veiene, så dette har jo heller ikke bærekraft. Er det ikke på tide å stoppe opp når det gjelder bruken av bompenger i verdens rikeste land, og legge en ny strategi for finansiering av veier og kollektiv- og miljøbasert transport, basert på statlig finansiering fra en rik stat, istedenfor stadig å skrive ut ekstra transportskatt?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
Gjeldande retningsliner for bompengefinansiering av veginvesteringar har vore lagde fram for Stortinget ved fleire høve, sist i samband med behandlinga av St.meld. nr. 16 for 2008–2009, Nasjonal transportplan 2010–2019. Etter mitt syn vil det vera naturleg å vurdera ulike sider ved både bompengefinansiering og andre alternative finansieringsløysingar i samband med Nasjonal transportplan 2014–2023, som skal leggjast fram for Stortinget tidleg i 2013. Samtidig vil eg understreka at eg stiller meg positiv til bompengefinansiering for å sikra ei raskare gjennomføring av vegprosjekt enn det som elles vil vera mogleg gjennom løyvingar over offentlege budsjett åleine. Det er likevel ein klar føresetnad at det er lokalpolitisk tilslutning til dei bompengeprosjekta som blir fremja for Stortinget. I tillegg blir det gjort ei konkret vurdering ved kvart enkelt prosjekt, m.a. for å sikra at bompengebelastninga ikkje blir for stor i enkelte område. Det er likevel ein realitet at det er store kostnadsskilnader mellom landsdelane på grunn av ulike ferje- og bompengekostnader. Av same grunn medfører difor ulike ruteval store kostnadsskilnader for gjennomgangstrafikken. Det er òg påpeikt i transportetatane sin hovudrapport frå utgreiingsfasen for Nasjonal transportplan 2014–2023. Samferdselsdepartementet vil følgja opp bruken av bompengar og prinsippa for dette i det vidare arbeidet med stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan. Det er eit vesentleg poeng for meg at dei administrative kostnadene ved bompengefinansiering skal vera så låge som mogleg, og det blir arbeidd kontinuerleg med å halda desse kostnadene nede. I denne samanhengen kan eg nemna at Vegdirektoratet har fått i oppdrag å etablera fylkeskommunale/regionale bompengeselskap. Det er eit arbeid dei gjer i lag med m.a. Hordaland og Sør-Trøndelag fylkeskommunar. Vegdirektoratet har frist ut hausten, og dei er no i sluttfasen med dette arbeidet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
Det høyrer med til Arne Sortevik si beskriving av situasjonen at dei statlege løyvingane til veg og samferdsel òg har auka betydeleg. Vegbudsjettet har auka med om lag 50 pst. og jernbanebudsjettet med over 70 pst. Det høyrer òg med til historia at sjølve innkrevjinga av bompengar, altså det beløpet som vart kravd inn i 2012, faktisk er noko mindre enn i 2011. Så er det rett, som representanten Sortevik seier, at det totalbeløpet som bompengeselskapa stiller til disposisjon, er større. Det er fordi det er selskap som låner og forskotterer utgifter. Eg kjem ikkje til å setja noko tak på det totale talet for bompengeprosjekt. Eg synest det er vanskeleg, svært vanskeleg – det skal mykje til – å gå imot lokale initiativ.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
Det som Framstegspartiet kallar for politisk press, og til og med for politisk utpressing, er det svært mange i dette landet som omset til glede over å få forsert sitt vegprosjekt eller få det realisert i det heile, ved delvis eller heil bompengefinansiering. Vi kjem til å stoppa opp, i den forstand at vi, som eg sa i mitt fyrste svar, skal drøfta ulike finansieringsformer i neste Nasjonal transportplan. Her er eksempel frå den seinare tida der vi òg legg opp innkrevjinga slik at ho skjer punktvis, og dermed blir meir rettferdig på lengre strekningar. Men dei to åra som eg no har vore i Samferdselsdepartementet, har lært meg: Bompengar har kome for å bli.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
Statens vegvesen arbeider kontinuerleg med å betra driftskontraktane og med oppfølginga av desse, med særleg fokus på vinterdrifta. Målet er best mogleg køyreforhold med minst mogleg belastning på miljøet. Det fireårige FoU-programmet Salt SMART er ferdig. Kunnskap frå prosjektet blir formidla fortløpande i Vegvesenet og til entreprenørane – dette for å sikra ein praksis for salting som òg tek best mogleg omsyn til miljøet. Kunnskapen blir teken inn i kontraktane etter som dei blir lyste ut på nytt – om lag 25 pst. blir lyste ut kvart år. Dei fyrste kontraktane som har nytt system, blir lyste ut no. Alle som køyrer saltbil, får òg ei grundig opplæring om problemstillingar knytte til salting. Denne satsinga starta opp i haust. Det vil ta om lag fire år å kursa alle entreprenørane og å endra alle kontraktane. I dei nye kontraktane blir det stilt krav om bruk av saltløysing der det òg skal vera bar veg, når dette høver best. Det gjev mindre saltbruk. Det blir òg gjort ulike forsøk med metode for salting og innretting og styring av kontraktane, for å salta vegane mindre. Arbeidet som blir gjort, er tidkrevjande. Det er nok tidleg å venta dei store endringane alt denne vinteren. Målet med kompetansehevinga og endra krav i kontraktane er å få redusert saltbruken og samtidig betra køyreforholda og at vi ser resultat av det snarast råd.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
For det fyrste tykkjer eg dei tala som representanten Borghild Tenden her viser til, er vel verde å ta med det største alvor – nei, ikkje med ei klype salt, men med det største alvor! Så må vi òg ta i betraktning at årsaka er jo faktisk å betra køyreforholda. Når det gjeld inngåtte kontraktar, kan eg seia at dei fyrste kontraktane som inneber ei endring, blir inngått no. Så går det fire år før alle kontraktane er endra. Men eg må berre seia at representanten Tenden tek opp ei svært viktig sak, og eg kjem til å følgja nøye med på korleis denne utviklinga no går vidare, for her må ein kunna måla ei endring.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-30:
Her er det vanskelege avvegingar – på den eine sida ei forbetring av køyreforholda og ei betring av trafikktryggleiken, som vi alle er opptekne av, og på den andre sida negative følgjer for miljøet generelt og for lokalmiljøet spesielt, det siste har kome fram den aller seinaste tida. Hovudspørsmålet var om statsråden trur at bruken av vegsalt vil gå ned denne vinteren. Eg må på den eine sida halda meg til at det er omfattande prosessar som her vil medføra endring. Difor vil eg på den eine sida måtta forventa at det vil gå noko tid. På den andre sida er det mitt klare håp og mi tru at vi vil merka endringar i positiv forstand, og eg skal følgja veldig nøye med på kva som her blir gjort, og kva som ikkje blir gjort.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg er opptatt av at vi skal ha en svangerskapsomsorg av god kvalitet, som ivaretar nødvendige hensyn både til det kommende barnet og til familien. Dette innebærer at de undersøkelser det offentlige helsevesenet tilbyr som ledd i svangerskapsomsorgen, må kvalitetssikres på best mulig måte, og at eventuelle etiske problemstillinger også må bli grundig vurdert. Ultralydundersøkelser av gravide gjøres i dag både på medisinsk indikasjon og som ledd i fosterdiagnostikk. Alle gravide tilbys en ultralydundersøkelse i uke 17–19 i svangerskapet. Formålet med denne ultralydundersøkelsen er bl.a. å vurdere svangerskapets lengde, bestemme antall fostre og fosterets utvikling. Det har fra flere hold vært reist spørsmål om å utvide det offentlige tilbudet med en tidlig ultralydundersøkelse i uke 11–13. En ekspertgruppe nedsatt av Kunnskapssenteret har sett på helseeffekter, diagnostisk nøyaktighet og økonomiske konsekvenser av å innføre et tilbud om ultralyd i svangerskapsuke 11–13. Rapporten fra ekspertgruppen skal behandles av Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering i helse- og omsorgstjenesten 5. desember 2011, altså om mindre enn en uke. Rådet vil drøfte om det er tilstrekkelig dokumentasjon på helseeffekter for mor eller barn til at rådet kan anbefale tidlig ultralyd som et offentlig tilbud til alle gravide. Jeg har tatt initiativ til en konferanse 16. januar neste år, etter at rådet har gjort sitt vedtak. Der vil problemstillingene rundt en eventuell innføring av tilbud om tidlig ultralyd bli drøftet i full bredde. Før regjeringen eventuelt fatter beslutning i denne saken, er det viktig at alle sider ved spørsmålet om tidlig ultralyd blir grundig belyst. Behandlingen i Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering og debatten på konferansen 16. januar vil være et viktig beslutningsgrunnlag for regjeringen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg reagerer akkurat like sterkt som alle andre, og som Laila Dåvøy, på at noen kan komme med slike ytringer overfor et barn som foreldre har ønsket, og som er elsket på lik linje med alle andre barn. Når det gjelder oss, må vi gjøre det samme som på mange andre felt – vi må jobbe med holdningene våre, og vi må jobbe med holdningene i samfunnet. Jeg vil bare vise til reformen for psykisk utviklingshemmede. Jeg synes i hvert fall at det viktigste ved den reformen ikke var at hver enkelt fikk en leilighet med så og så mange kvadratmeter, men det var at hver enkelt som har psykisk utviklingshemning, ble kommunale mennesker med kommunale rettigheter, på lik linje med alle oss andre. De ble en del av et bybilde – kom altså frem i kommunene. Jeg synes det var aller viktigst, for de har akkurat det samme kravet til vern som vi.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg ville være veldig varsom med å direktekoble et ønske om tidlig ultralyd med at det eventuelt bare dreier seg om å avdekke fostre som måtte ha Downs syndrom. Det kan være andre årsaker til at det gjøres. Poenget er bare at Nasjonalt råd skal behandle saken på mandag, og vi har tillyst en konferanse. Ikke minst på bakgrunn av spørsmål og initiativ fra Stortinget tidligere valgte vi å gjøre det på den måten, slik at vi kan drøfte dette bredt – et spørsmål som er veldig viktig, som har mange etiske sider og kostnadssider, og som vi må belyse på bredest mulig måte. Så får vi eventuelt komme tilbake til spekulasjonene om debatten. Jeg vil i hvert fall si at for meg er det viktig at alle barn er like ønsket og like velkomne.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-11-30:
«I rovviltforliket heiter det: «Kongeørn må inngå i overvåkingsprogrammet på lik linje med de øvrige rovviltartene, og kartlegging av kongeørnbestanden må ferdigstilles så raskt som mulig. Det er viktig å redusere usikkerheten knyttet til antall hekkende par av kongeørn og skadeomfanget forvoldt av kongeørn på husdyr og tamrein.» Bestanden er i dag langt over bestandsmålet. I Nord-Trøndelag er det betydeleg skadeomfang både på husdyr og på tamrein. Når vil overvakingsprogrammet vere klart, og kva vil statsråden gjere for å forvalte bestanden i samsvar med bestandsmålet?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-11-30:
Eg takkar for svaret. Bestanden av kongeørn har auka betydeleg. Det ligg eit godt stykke over bestandsmålet på 850–1 200 hekkande par. Kongeørna er heller ikkje ein art på raudlista i Noreg. Eg registrerer at det ikkje er snakk om noka forvaltning av kongeørn, og det er mange som er urolege over det. Tapa i Nord-Trøndelag går ikkje ned, sjølv om det blir sett i verk førebyggjande tiltak. Det er bevist at den totale rovviltforvaltninga i Nord-Trøndelag er for stor. Det har store konsekvensar både for beitenæringa og ikkje minst for den sørsamiske reindrifta. Så eg har eit tilleggsspørsmål til statsråden, sjølv om eg veit at han ikkje er den rette statsråden i ei sak som denne. Den totale rovviltbelastninga i Nord-Trøndelag er for stor. Eg spør statsråden om han er einig i at den totale rovviltbelastninga i Nord-Trøndelag, slik som ho framstår i dag, er for stor.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-11-30:
Eg takkar for svaret. Dersom vi ser på dei sakene som har vore oppe i Nord-Trøndelag, blir det ikkje gjeve løyve til uttak av skadedyr når det gjeld kongeørn. Det er iallfall den praksisen som er i dag. Elles føregår det eit veldig spennande forskingsprosjekt i Nord-Trøndelag, som har stor tilslutning blant reindriftsorganisasjonar og andre. Eg registrerte at statsråden nemnde at kongeørn kunne bli ein del av det forskingsprosjektet. Det forskingsprosjektet handlar i dag om gaupe og jerv. Vi veit at Rovdata gjer ein svært god jobb i forhold til kartlegging, og at Rovdata er ein viktig instans for å kunne kartleggje og få på plass også kongeørna. Eg har eit ønske om at statsråden bringar tilbake til Miljøverndepartementet eit sterkt ønske frå mange om at også kongeørn blir teken inn i det forskingsprosjektet som går på jerv og gaupe i Nord-Trøndelag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Kongeørn ble innlemmet i overvåkingsprogrammet for rovvilt i 2006. Kongeørn overvåkes i dag ved å kartlegge nåværende og tidligere hekketerritorier over hele landet, basert på eksisterende kongeørndata fra ulike aktører som samles inn og bearbeides. Den innledende kartleggingsfasen er nå fullført i flere områder. Rovdata, som er ansvarlig for metodikk og drift av rovviltovervåkingen, arbeider nå videre for å etablere kongeørn i overvåkingsprogrammet mer på lik linje med de store rovdyrene. Det er planlagt å iverksette en mer intensiv og langsiktig hekkeovervåking av arten i utvalgte områder, og det vil bli en oppstart av dette i løpet av 2012. I budsjettforslaget for 2012 er det foreslått en økning på 2 mill. kr til Rovdata for å styrke rovviltovervåkingen. Kongeørn er utbredt som hekkefugl i hele landet, med unntak av den sørøstlige delen, der den forekommer mer sporadisk. Kongeørn er en totalfredet art i Norge, og utgangspunktet fra rovviltforliket i 2004 er at kongeørnbestanden skal forvaltes på en slik måte at bestanden og utbredelsen opprettholdes på det som da var dagens nivå. Bestandsestimatet i 2004 var 850–1 200 hekkende par på landsbasis. Det nasjonale bestandsmålet som ble fastsatt, mente man gjenspeilet bestandsnivået slik det reelt sett var på det tidspunktet, samt at et slikt bestandsnivå ble antatt å være omtrent på det nivået som kan forventes ut fra de naturgitte forutsetningene. Det har følgelig ikke vært aktuelt med bestandsregulering av kongeørn. Etter 2004 er det spesielt i de nordligste fylkene gjort en vesentlig kartlegging. I 2008 ble bestanden estimert til å være ca. 1 150–1 450 hekkende par i Norge. Det er mye som tyder på at økningen først og fremst har sammenheng med at kvaliteten på kartleggingen har blitt bedre, og at det i mindre grad har sammenheng med noen reell vekst i kongeørnbestanden. Kongeørnen er en av flere skadevoldere i Nord-Trøndelag, men med unntak av ulv er kongeørnen den rovviltarten det påvises minst skader fra i dette fylket. Samtidig er det behov for ny kunnskap om kongeørn som skadevolder på beitedyr, noe også Stortinget påpeker i rovviltforliket fra i år. Det vil da være naturlig å vurdere mulighetene for å se på kongeørn som skadevolder i eksisterende eller kommende forskningsprosjekter. Det er fylkesmennene som har ansvaret for forvaltningen av kongeørn, i motsetning til de store rovdyrene hvor rovviltnemndene har forvaltningsmyndigheten. Dersom kongeørn gjør vesentlig skade på husdyr eller tamrein, kan fylkesmannen gi tillatelse til felling av enkeltindivider dersom vilkårene for det er oppfylt. Stortinget har vedtatt et nytt enstemmig rovviltforlik, og det blir ikke lagt føringer fra Stortingets side om innføring av noen ny forvaltningspraksis for kongeørn.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Det er ikke lenge siden Stortingets partier fikk til et nytt, enstemmig forlik, der det ikke ble lagt føringer fra Stortingets side om innføring av noen ny forvaltningspraksis for kongeørn. Men når det gjelder kongeørn, er fagmiljøene enige om at kongeørnen har en tendens til det som kan kalles en individuell spesialisering når det gjelder diett. Det betyr at det i stor grad vil være helt bestemte individer av kongeørn som gjør skade f.eks. på sau, mens andre individer ikke gjør det. Det gjør også at det fellingsregimet som vi har i dag, der fylkesmannen kan tillate skadefelling av enkeltindivider, er tilstrekkelig for å kunne håndtere eventuelle større skadesituasjoner. Det er med andre ord ikke nødvendigvis slik at det er omfanget av bestanden, men vår evne til å ta ut individuelle skadevoldere som vil være det avgjørende her.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Det ønsket skal jeg ta med meg til miljø- og utviklingsministeren. Vi har et klart ønske i vår regjering om å få til en fornuftig balanse mellom vern av de rovdyrbestandene vi skal ha i Norge, og mulighetene til å kunne drive med husdyrhold, med sauehold og med tamrein. Da må vi hele tiden følge med på og skaffe oss ny kunnskap om de ulike bestandene. Som jeg sa i mitt svar, betyr det at vi skal se på mulighetene for å få kongeørn inn i eksisterende forskningsprosjekter, eventuelt i kommende forskningsprosjekter. Det er vi enig i at det er et behov for.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Utvidelsen av rv. 22 innebærer et inngrep i Nordre Øyeren naturreservat, som er Nord-Europas største innlandsdelta. Reservatet har status som Ramsar-område grunnet internasjonal betydning for våtmarks- og trekkfugl. Utvidelsen gjennom naturreservatet krever derfor dispensasjon fra verneforskriften. Fylkesmannen har gitt dispensasjon til en utvidelse av veien, men den dispensasjonen er påklaget av Naturvernforbundet. Dispensasjonssaken ligger i Direktoratet for naturforvaltning til endelig avgjørelse. I forbindelse med saksbehandlingen av dispensasjonssaken har direktoratet tatt kontakt med Miljøverndepartementet for å avklare nærmere enkelte spørsmål knyttet til etablering av erstatningsarealer for de områder av naturreservatet som blir nedbygget til veiformål. Det har videre vært nødvendig å avklare enkelte spørsmål knyttet til Norges internasjonale forpliktelser etter Ramsar-konvensjonen. Jeg er opptatt av at det i denne saken fattes en avgjørelse som hensyntar behovet for en sikker vei, samtidig som verneverdiene i Nordre Øyeren bevares og internasjonale forpliktelser overholdes. Departementet arbeider fremdeles med avklaring av de spørsmålene som Direktoratet for naturforvaltning har reist. Saken er høyt prioritert, og miljø- og utviklingsministeren forventer at en avgjørelse vil bli fattet innen kort tid.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Som jeg sa i mitt svar, er miljø- og utviklingsministeren innstilt på å bidra til å finne en løsning – og finne den løsningen raskest mulig. Men jeg vil presisere at det ikke er treghet å gå grundig inn i vanskelige prinsipielle spørsmål. I denne saken skal vi ta hensyn både til helheten når det gjelder verneområdet, og ikke minst til de internasjonale forpliktelsene som Norge har etter Ramsar-konvensjonen. Noe av det som regjeringen er opptatt av, er at vi skal ta internasjonale konvensjoner på alvor, og et land som Norge setter ofte standarden for hvordan andre skal overholde den typen internasjonale forpliktelser. Så vi kan ikke ta lett på det, men som jeg sa, Miljøverndepartementet er nå opptatt av å få til en løsning raskt og tar mål av seg til å komme med en løsning innen kort tid.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Jeg tror det ville være feil av meg på min ene dag som settestatsråd å bygge veier gjennom verneområder. Men jeg er opptatt av at vi skal få til en løsning på dette. Miljøverndepartementet sier at de skal få det til innen kort tid. Det er sånn noen ganger at saksbehandling tar lang tid hvis den skal være forsvarlig. Jeg er helt sikker på at Miljøverndepartementet har hatt gode grunner for å måtte gå grundig inn i dette når det er viktige prinsippspørsmål som ligger på bordet, og når det er internasjonale konvensjonsforpliktelser som ligger på bordet, men det representanten får som svar, er at miljø- og utviklingsministeren har en tydelig forpliktelse til å komme med et svar innen kort tid.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Enkelte fedre har opplevd at de ikke får ta ut foreldrepenger fordi de ikke i tide har søkt Arbeids- og velferdsetaten om utsettelse. Det er uheldig. Målet er at de foreldrene som har rett til foreldrepenger, skal få ta ut foreldrepengene. Departementet har det siste halvåret mottatt en del henvendelser fra fedre som ikke har fått tatt ut foreldrepenger på grunn av for sent framsatt søknad, og har siden i vår vært i dialog med Arbeids- og velferdsdirektoratet om saken. Som jeg tidligere har informert representanten Kambe om, sendte departementet brev til direktoratet 4. juli i år. I brevet ber departementet om at etaten håndterer disse sakene med en noe større smidighet. Arbeids- og velferdsetaten foretar nå en fornyet behandling av saker der fedre har fått avslag fordi søknaden er satt fram for sent. Den saken følger departementet fortsatt tett, og vi kommer i samråd med Arbeids- og velferdsdirektoratet til å vurdere nye tiltak hvis vi ser at det er nødvendig for å rydde opp i den situasjonen. Jeg vil imidlertid understreke at Arbeids- og velferdsetaten forvalter foreldrepengeordningen innenfor gjeldende regelverk, og de kan selvfølgelig ikke utbetale ytelse hvis vilkårene for det ikke er til stede. Foreldrepenger må tas ut sammenhengende fra det tidspunktet uttaket starter, og det kan bare utsettes på bestemte vilkår. Det vil kreve lovendring hvis foreldrene skal gis mulighet til å ta ut foreldrepenger når som helst innen barnet fyller tre år. Departementet har satt i gang et arbeid med å forenkle foreldrepengeordningen. Jeg mener at det er et potensial for å gjøre denne ordningen enklere på en del punkter. Her vil en vurdering av vilkårene for utsettelse inngå. Det er for tidlig å si når det arbeidet vil bli ferdigstilt, og hvilke endringer som vil bli foreslått, men det kommer. Når det gjelder spørsmålet om bidrag til barn etter fylte 18 år etter barneloven, viser jeg til det svaret som ble gitt på spørsmål til skriftlig besvarelse 26. januar. Også det spørsmålet var stilt av representanten Kambe. Gjennomgangen av ordningen som da ble lovet, er igangsatt. Det er vanskelig å gi en eksakt tidsangivelse for det videre arbeidet, bl.a. fordi vi må sende eventuelle forslag til endringer på alminnelig høring. Erfaringsmessig tar slike prosesser noe tid. Men vi er altså godt i gang med det arbeidet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Svaret på det er selvfølgelig ja, målet er at Nav skal ha en enhetlig praksis. Det er derfor vi har tatt initiativ til den dialogen vi nå har med etaten. Det er selvfølgelig vanskelig for meg å gå inn i sakene når jeg ikke kjenner bedre til enkeltsakene knyttet til grunnlag – her kan det være ulike grunnlag som Nav gir avslag på. Spørsmålet om søknadsfristen har vi tatt tak i. Det er mye å gjøre når det gjelder den informasjonen som kommer ut fra Nav til fedre som skal søke om permisjon. Det har jeg også tidligere tatt initiativ til å få en gjennomgang av. Jeg tror at en del problemer ligger i uklar kommunikasjon i utgangspunktet om hva slags rettigheter og regler som gjelder. Så vil vi selvfølgelig fortsette å gå gjennom de eksemplene vi får på fedre som ikke får sin permisjon, for å rette opp det som måtte være av praksis som hindrer fedre i å få det de skal få, og som jeg og vår regjering er svært opptatt av at de skal få muligheten til å ta.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-30:
Signalene når det gjelder treårsregelen er mottatt. Det er alltid greit å vite at opposisjonen ønsker endringer før de eventuelt kommer, og vi skal jobbe videre med det. Det som vel ble sagt i januar, var at det skulle igangsettes et arbeid, og det er igangsatt, og er noe vi holder på med nå. Så er tiden i mellomtiden brukt godt. Vi er godt i gang med det arbeidet, og jeg ser fram til å kunne informere Stortinget videre om de konkrete forslagene når vi eventuelt er klare med forslag til de endringer som måtte være nødvendige. Som vi redegjorde for tidligere i år, er det dilemmaer knyttet til dette, men vi har heller ingen problemer fra departementets side med å se det problematiske ved måten dette praktiseres på i dag.
Anita Orlund (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
«Riksveg 22 skal utvides fra to til fire felt mellom Lillestrøm og Fetsund. Vegutvidelsen er ferdig regulert, og fylkesmannen har godkjent utvidelsen, men saken er anket til Direktoratet for naturforvaltning, som igjen har bedt Miljøverndepartementet om å se på saken. Saken har ligget svært lenge i departementet, og frustrasjonen lokalt øker i takt med trafikkproblemene. Miljø- og utviklingsministeren har tidligere uttalt at saken skulle avgjøres i høst. Når vil saken bli avgjort?»
Anita Orlund (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg takker for svaret. Trafikk har vært en utfordring i lang tid i dette området, og etter flere tiår med debatter og diskusjoner om trasévalg har man nå faktisk kommet til en enighet. Og, som jeg sa i stad, så er på en måte reguleringen ferdig. Dette området ble vernet i 1975, og den veien som ligger der i dag, ble anlagt i 1980. Av og til føler jeg det som om man tror vi skal lage en ny vei, men vi skal lage ett nytt felt gjennom dette området. Denne omforente løsningen står nå på spill nettopp på bakgrunn av at vi ikke får noen avklaring fra Miljøverndepartementet. Dette er en vei som ligger inne i Oslopakke 3, og man signaliserer nå at man vil måtte utsette prosjektet fordi man ikke får noen avklaring på framdriften. Derfor er mitt spørsmål til statsråden: Er statsråden enig i at det også er viktig at departementet bidrar positivt, slik at prosjektet ikke faller i grus på grunn av treghet i å svare på spørsmål?
Anita Orlund (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg takker nok en gang for svaret. Jeg har lyst til å si at hvis vi ikke får dette prosjektet på plass – og jeg er enig i at man skal være grundig, og jeg er enig i at man skal ta hensyn til alt som er av naturmangfold osv. – blir konsekvensene dramatisk større, for hvis man skal velge nye traseer for denne veien, vil inngrepene bli av vesentlig større art enn det vi snakker om her. Saken var ferdig den 28. mai 2010. Så fikk vi beskjed fra Direktoratet for naturforvaltning om at vi kunne vente et svar i mai 2011. Så har statsråd Solheim svart skriftlig på et spørsmål fra Jan Tore Sanner at saken skulle avgjøres i høst. Da spør jeg om vi ikke skal gjøre det slik at vi i dag, 30. november, siste dag av høsten, kan sørge for at vi faktisk får en avklaring på denne saken?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Sammenlignet med våre naboland er aktiviteten i våre skoger for lav når det gjelder skogskjøtsel, investeringslyst og aktivitet generelt. Hva vil statsråden gjøre for at både offentlige og private skogeiere på en frivillig måte vil øke sin virksomhet i skogen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er en kjensgjerning at det hogges kun ca. en tredjedel av tilveksten i Norge. Jeg tror det var 8 mill. m3, og tilveksten er på ca. 25. Det er også en politisk målsetting at vi skal øke avvirkningen i forhold til tilveksten, slik at avvirkningen blir på ca. 15 mill. m3. Vi er et langt stykke fra det. Så kan vi også prate litt om politisk målsetting og etterspørsel. I vårt naboland, Finland, hogges ca. 80 pst. av tilveksten. Finland er et stort skogland, med stor tilvekst og derav avvirkning. Man kan kanskje tenke seg at det er en litt annen politikk i Finland for hvordan dette skal fungere – for der fungerer det. Det kan hende at det bl.a. har noe med skatte- og avgiftspolitikken å gjøre. Jeg ønsker litt klarere svar fra statsråden om hva han vil bidra med, slik at vi øker tilveksten og øker avvirkningen.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Jeg takker for svaret. Det er en kjensgjerning at det er veldig mange små skogeiere i Norge. Det er også en kjensgjerning at etter det forrige skattevedtaket, da skog ble personinntekt istedenfor kapitalinntekt, sank avvirkningen. Den sank spesielt hos dem med små eller middels store eiendommer. Jeg mener det er ganske urovekkende at det ikke finnes økonomi – for det er det det handler om – til å skjøtte skogen og til avvirkning som står i forhold til den tilveksten man har, og kunne hatt, for det er ingen tvil om at tilveksten kunne ha vært enda større enn det den er i dag, med riktig skogskjøtsel. Men riktig skogskjøtsel betyr også at man har inntekter.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Spørsmålet går til landbruks- og matministeren: «Det er et ønske fra deler av skognæringen at mest mulig av tømmer og tømmerprodukter blir transportert på jernbane, i motsetning til i dag hvor det meste blir transportert med bil. Hva vil statsråden bidra med, slik at det blir en frivillig utvikling med overgang fra transport med bil til transport med jernbane der dette er mer økonomisk og hensiktsmessig?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Dette handler ikke bare om samferdsel, dette handler også om det miljøfokuset som skogbruksnæringen har. Spesielt ute i Europa er det mer og mer miljøfokus på produkter som skal selges. Det er klart at hvis vi har en håndtering av vårt produkt som f.eks. forurenser mye, er det vanskeligere å selge enn et tilsvarende produkt som forurenser mindre på sin vei til ferdig produkt. Dette handler om skognæringen, og om hvordan man behandler produktet fra skogen til dit det skal selges – underveis. Det er derfor jeg har stilt dette spørsmålet. I f.eks. Hedmark er det to selskaper som transporterer på jernbane i tillegg til NSB, og det er CargoNet og et firma som heter Peterson Rail AB. Det er klart at mye mer kunne vært transportert på jernbane i stedet for på vei hvis ting hadde ligget til rette for det.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-11-30:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Jeg tror at det må til enda mer samarbeid mellom landbruks- og matministeren og samferdselsministeren, for det er klart at det er en del mangler på samferdselsnettet. For tømmertransporten spesielt er det mangel på terminaler, og terminalene er for små og for korte, og i tillegg er kapasiteten overbelastet. Det er et ønske om at mest mulig av tømmeret, der dette er økonomisk og miljømessig forsvarlig, skal gå på jernbane. I tillegg er det dette med krysningsspor, som det også er stor mangel på. Jeg håper, på grunnlag av dette spørsmålet, at samferdselsministeren og landbruks- og matministeren vil gå i enda dypere samtaler, slik at vi får et produkt som ivaretar miljøfokuset når det gjelder skognæringen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Det er liten tvil om at våre naboland, Sverige og Finland, driver et langt mer intensivt skogbruk enn det vi gjør her hjemme. Begge disse landene avvirker et kvantum tett opp mot det skogen årlig produserer i form av tilvekst, mens det her i Norge hogges under halvparten av den årlige tilveksten. Det er etterspørselen etter tømmer og trevirke som styrer avvirkningen, og regjeringen legger vekt på at dersom etterspørselen øker, skal det legges til rette for økt bærekraftig avvirkning. Vi må ta i bruk hele landet med vårt rike ressursgrunnlag for å øke verdiskapingen og styrke lokalsamfunnene. Dette er også i tråd med St.meld. nr. 39 for 2008–2009 Klimautfordringene – landbruket en del av løsningen, og Stortingets behandling av denne, og i tråd med Stortingets anmodningsvedtak i 2005 om nasjonale strategier for økt avvirkning. Det er også viktig at økt aktivitet i skogbruket følges av styrkede miljøhensyn som nevnt i St.meld. nr. 39, og at økt hogst må følges opp med god foryngelsesinnsats for å sikre ivaretakelse og oppbygging av skogressursene for framtidige generasjoner. Vi arbeider hardt for å bedre rammevilkårene for skogbruket, bl.a. i de årlige budsjettprosessene, slik at skogressursene kan bidra til økt verdiskaping og positive klima- og energibidrag. Regjeringen har levert. Tilskudd til ulike nærings- og miljøtiltak i skogbruket over jordbruksavtalen og Landbrukets utviklingsfond er økt betydelig, til 229 mill. kr i 2011. Det er en økning i forhold til Bondevik-regjeringen på bortimot 80 mill. kr. Også tilskudd over statsbudsjettet til verdiskapings- og klimatiltak i skogbruket er økt, til om lag 70 mill. kr i 2011 fra under 40 mill. kr i Bondevik-regjeringens siste budsjettforslag. Skogfondsordningen som er en tvungen fondsavsetning og et skattevirkemiddel rettet mot langsiktige investeringer i skog, ble vesentlig styrket i 2007. Blant annet ble skattefri andel av benyttede skogfondsmidler økt fra 60 pst. til 85 pst. I 2008 ble det innført en egen tilskuddspott på 5 mill. kr rettet mot særskilte utfordringer i kystskogbruket, som fra 2009 til i dag er økt til 10 mill. kr. Disse ordningene bidrar til økt aktivitet i skogbruket og er utløsende for private investeringer, herunder til infrastrukturtiltak, som er avgjørende for tilgjengeligheten og lønnsom bruk av skogressursene. Utover dette er det markedet og skogeierne som beslutningstakere som er de viktigste aktørene for å øke aktiviteten i skogbruket innenfor rammen av gjeldende regelverk og skogbrukets miljøstandard og i forhold til tilbud og etterspørsel i internasjonale markeder. Spørsmålet representanten Bredvold tar opp, vil ellers bli behandlet i melding til Stortinget om landbruks- og matpolitikken som skal legges fram for Stortinget i begynnelsen av desember. Med representanten Bredvolds engasjement i denne saken forventer jeg også fortsatt støtte fra Fremskrittspartiet i disse spørsmålene.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Det er viktig å understreke at tilveksten i norske skoger har økt betydelig år for år i de siste 100 årene. Det var helt nedhogd i Norge på begynnelsen av 1900-tallet. I dag har vi bygd opp skog i stort omfang, nærmest uten like i forhold til ellers i Europa. Det er riktig at vi i dag tar ut ca. en tredjepart av tilveksten. Men det er viktig å understreke at det faktisk er markedet som avgjør hvor mye vi kan ta ut, og hvor mye som er lønnsomt å ta ut. Det avhenger selvsagt av det internasjonale markedet for treprodukter, både for celluloseprodukter og for andre produkter av tre og ikke minst av det nasjonale markedet. Her har det vært store svingninger i de siste årene som følge av tidligere finanskrise, og nå er vi også urolige på grunn av krisen i Europa. Så markedet har en stor betydning for skogen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Representanten Bredvold peker på et viktig poeng. Det er viktig med riktig skjøtsel, det er viktig med planting, og det er viktig at vi steller og tynner skogen for å få optimalisert produksjonen i skogen til enhver tid. Det er også riktig, som representanten Bredvold sier, at vi har mange små skogeiere i Norge. Utfordringen her er nok i mange tilfeller også å finne samarbeidsløsninger mellom skogeierne, slik at man får – kall det – rasjonalisert skogsdriften hos de mange små, slik at de kan samarbeide om uttak og gjøre det mer lønnsomt. Når det gjelder de skattemessige forholdene, har vi meget gunstige ordninger i skogbruket i dag. Man har skogfondsordningen. Det er klart at vi har forbedret den betydelig i vår periode. Jeg vil bare understreke at det er viktig å ivareta og bruke skogfondsordningen og på det viset sørge for at vi får utnyttet skogen bedre til verdiskaping. Markedet er det som avgjør, og så får vi bruke skattetiltak i tillegg.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Spørsmålet som representanten Bredvold her stiller, dreier seg i stor grad om transportpolitikk, som i utgangspunktet samferdselsministeren er den nærmeste til å svare på. Men med bakgrunn i at skognæringen er en betydelig transportbruker, og at kostnadseffektiv transport er svært viktig for skognæringens konkurransekraft, vil jeg likevel knytte noen kommentarer til representanten Bredvolds spørsmål. Hovedtrekkene i regjeringens transportpolitikk og grunnlaget for effektiv virkemiddelbruk og samspill mellom transportformene på vei, jernbane, i luftfart og til sjøs er behandlet i Nasjonal transportplan for 2010–2019. Her er det lagt opp til en betydelig satsing, som også vil være svært viktig for skogsektorens transport av tømmer, biobrensel og bearbeidede produkter til betalingsvillige markeder i inn- og utland. Dette gjelder også for jernbane. Som landbruks- og matminister er jeg opptatt av å arbeide for konkurransedyktige rammebetingelser for skognæringens transporter på vei, jernbane og båt, i samarbeid med samferdselsmyndighetene. Som ledd i dette har Statens landbruksforvaltning i samarbeid med Jernbaneverket, på oppdrag av Landbruks- og matdepartementet og Samferdselsdepartementet, utredet muligheter og beskrankninger for økt tømmertransport på jernbane. Rapporten Økt virkestransport på jernbane ble lagt fram i november 2010. Rapporten peker på flere tiltak på prioriterte terminaler og kryssingsspor på Østlandet og ellers i landet som raskt vil bedre kapasiteten for virkestransport med opptil 600 000 m3, til en total kostnadsramme på rundt 200 mill. kr. Regjeringen følger opp dette. For å gjenåpne nedlagte sidespor til bl.a. tømmerterminaler etablerte Samferdselsdepartementet i 2010 en ny støtteordning for virksomheter som vil investere i nye sidespor og terminaler, eller vil sette i stand gamle. Det er satt av 5 mill. kr til ordningen på Jernbaneverkets budsjett for 2011. Det er også gjennomført en utredning når det gjelder behovet for kaiterminaler og tømmertransport på båt i kystregionen. Jeg mottok i går en rapport som er utarbeidet av SINTEF på vegne av kystskogbruket, som peker på at en utbedring og nybygging av opp mot 60 små og mellomstore kaianlegg kan ha stor betydning for tømmertransporten, men også betydning for annen virksomhet langs kysten. Mitt departement har i lang tid gitt noe økonomisk støtte til etablering av tømmerkaier, og vi må nå se på denne rapporten og få klarlagt i hvilken grad det ligger til rette for gode samarbeidsløsninger for å få til bedre sjøveis transport av tømmer. Det er jeg veldig opptatt av, og et godt redskap for det er den rapporten som kom i går. Jeg legger til grunn at disse utredningene vil danne et godt grunnlag for videre arbeid med å tilrettelegge for økt overgang av skognæringens transporter fra vei til jernbane og båt der dette finnes hensiktsmessig og ikke minst lønnsomt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Jeg vil bekrefte det som Bredvold understreker, at det er viktig med et miljøfokus i skognæringen, og det jobbes også veldig aktivt både på transportområdet og på andre områder når det gjelder bærekraftig skogbruk. Som jeg understreket: Det er gjort en utredning, det er gjennomført tiltak, og det er satt av penger til oppgradering av tømmerterminaler og aktivitet ellers som øker trafikken på jernbanen. Det gir en stor lønnsomhetsforbedring for transporten, med betydelig bedret lønnsomhet for skogeieren ved å bruke jernbane, så det er viktig at vi framover greier å utnytte jernbanen enda bedre. Jeg mener at vi har gjort det. Det samme gjelder eventuell overgang når det gjelder de store ressursene som er bygd opp langs kysten, ved å bruke sjøtransport, som miljømessig også er veldig bra, og som vi nå har et godt redskap til å jobbe videre med, sammen med Samferdselsdepartementet og Fiskeridepartementet.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-30:
Det er gledelig at jeg kan si at vi er skjønt enige om ambisjonene og har en vilje til å gjøre noe på dette området. Det er viktig at vi jobber med å få forbedret terminalene, både i omfang og i størrelse. Det er riktig, som representanten Bredvold understreker, at det er behov for det, og det jobber vi med. Det andre poenget er krysningsspor, som nevnt. Landbruks- og matdepartementet jobber tett sammen med Samferdselsdepartementet og Fiskeridepartementet for å tilrettelegge for overgang til både jernbane og sjø. Det er ubetinget mer lønnsomt for skogeieren og skognæringen, og ikke minst gir det også ubetinget bedre miljøløsninger og bedre klimaspor. Dette er en utfordring vi jobber videre med.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg har fått opplyst fra Miljøverndepartementet at nevnte medieoppslag baserer seg på en misforståelse. Det er opprettet et arbeidsutvalg for konsultasjoner mellom Direktoratet for naturforvaltning, DN, og Sametinget om reguleringer av laksefisket i Nord-Troms og i Finnmark. Da arbeidsutvalgets rapport ble presentert, ble det framstilt som at Direktoratet for naturforvaltning stilte krav om lukkede oppdrettsanlegg i Finnmark. Direktoratets representant uttalte seg imidlertid på vegne av arbeidsutvalget. Direktoratet for naturforvaltning har i etterkant klargjort dette i media. Når det gjelder framtidens oppdrettsteknologi, mener jeg vi bør stille teknologinøytrale krav i regelverket. Jeg tror ingen kan forutse hvilke teknologiske løsninger som vil være best egnet i framtiden. Vi har bedt både Norges forskningsråd og Innovasjon Norge om å prioritere utvikling av mer miljøvennlig havbruksteknologi, men uten å peke på bestemte løsninger. Jeg mener at myndighetene skal sette krav til hvilken påvirkning som er akseptabel, og så må oppdrettsnæringen og utstyrsprodusentene i lag utvikle de løsningene som ivaretar miljøkravene og samtidig utnytter våre naturgitte fortrinn for lakseoppdrett. Nettopp kravene til akseptabel miljøpåvirkning var grunnen til at jeg utsatte den varslede økningen av produksjonskapasitet i 2010. I prosessen som fulgte, var jeg tydelig på at kapasitetsøkning kun var aktuelt i de områdene der lakselusnivåene var innenfor akseptable grenser, resistensutviklingen var under kontroll, og øvrige tiltak som var satt i verk for å redusere luseproblemene, hadde vist effekt. Troms og Finnmark oppfylte disse kravene.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Bare for å klargjøre ansvarsforholdet: Det er ingen tvil om at det er fiskeri- og kystministeren som har ansvar for driftsvilkårene til havbruksnæringen også hva gjelder påvirkning av villaksen. Men så har vi, som representanten Nesvik sier, et skjæringspunkt, for vi har et miljøverndepartement med underliggende etater som skal komme med faglige råd til regjeringen, råd som jeg selvfølgelig tar med i mitt arbeid, selv om den etaten som vi her snakker om, Direktoratet for naturforvaltning, er underlagt min kollega miljø- og utviklingsministeren. Når det gjelder framtidig vekst, har jeg vært veldig klar på at dette året bruker vi absolutt til å få lusesituasjonen under kontroll. Heldigvis har vi sett positive resultater utover høsten. Men jeg er ikke i en situasjon nå hvor jeg er klar til å si hvor og eventuelt når vi skal ha vekst. For øvrig tror jeg oppdrettsnæringen heller ikke er ekstremt opptatt av å ha mer fisk i merdene akkurat nå. Jeg tror de sliter nok som det er, hittil iallfall.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-30:
Jeg vil bare understreke at regjeringen har ens politikk på dette området. Den politikken som kommer ut fra regjeringskontorene, er ens og ensartet. Det er ingen tvil om det. Når det gjelder spørsmålet knyttet til størrelsen på settefisk, er det noe som vi jobber med. Jeg kan for øvrig også bare legge til når jeg blir oppfordret til å ha kontakt med min kollega i Miljøverndepartementet, at jeg har veldig god kontakt med ham bl.a. i dette spørsmålet. Her er det noen faglige spørsmål knyttet til arbeidsmengde for dem som skal behandle søknadene. Men det er ingen tvil om, tror jeg, at det å ha fisken lenger på land er et tiltak som vil være positivt av mange grunner, ikke bare når det gjelder lus, men kanskje også når det gjelder rømning. Det er et arbeid som pågår i departementet, og som jeg håper vi relativt raskt skal greie å konkludere på.
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-30:
«Nav fortsetter sin praksis med å frata fedre fedrekvoten, og flere opplever tilfeldig saksbehandling fordi statsråden ikke har laget et enklere regelverk, slik foreldre og Nav har tatt til orde for. Det samme gjelder de familier som i dag blir dømt til å betale livsopphold til myndige barn som frivillig flytter ut. Her har statsråden lovet endringer i regelverket. Er det riktig at statsråden er en sinke for enklere regelverk knyttet til hans departements samarbeid med Nav, og hva gjøres for å få fortgang i dette arbeidet?»
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-30:
Jeg takker for svaret. Statsråden sier at det er «enkelte fedre» som har opplevd problemer med å bli fratatt fedrekvoten. Mine tall forteller at det er nærmere 1 000. Hundrevis av fedre har mistet den retten, og det som er ganske urovekkende for veldig mange av de fedrene som tar kontakt med meg jevnlig, ukentlig, er at de opplever en vilkårlig behandling fra ulike saksbehandlingskontorer i Nav, deretter en vilkårlig behandling – det har jeg sett mange beviser på, med kopi av korrespondanse – fra klageinstansen. Så har også Trygderetten nettopp sendt i retur ni saker til Nav for ny behandling, mens Trygderetten også har avvist noen saker som Nav i ettertid har omgjort. Det er en ganske merkverdig saksbehandling, og veldig mange fedre mister pappapermen sin, til tross for at de holder seg innen fristen på tre år. Da er spørsmålet: Vil statsråden bidra til at Nav har en enhetlig praksis, sånn at alle fedre nå får muligheten?
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-30:
Nav har i brev til Lysbakkens departement selv foreslått å ha en generell regel når det gjelder treårsregelen. Det vil gjøre det enklere for Nav, det vil gjøre det enklere for familier, det vil gjøre det enklere for alle å forholde seg til. Statsråden viser til at da blir det nødvendig med en lovendring. Det er en lovendring jeg tror Stortinget vil imøtese uten problemer. Det vil gjøre det enklere for alle parter, mindre byråkrati, færre juridiske konflikter og mer tid til familien. Så til det andre spørsmålet mitt, om myndige barn som frivillig flytter ut, og foreldrene blir pålagt plikt. Ja, man sa noe i januar på mitt spørsmål, at man har igangsatt et prosjekt. I mai fikk jeg en enstemmig komité til å si at dette var åpenbart ikke lovgivers intensjon, og da hadde jeg håpet at statsråden hadde et annet svar enn at man jobber med det, for det var det man sa i januar. Nå er man snart kommet til desember, og da burde man egentlig ha kunnet lage utkast til konklusjoner.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-15:
På vegne av Jon Jæger Gåsvatn, Kari Kjønaas Kjos og meg selv vil jeg få lov til å fremme forslag om å sikre muligheter til Offentlig Privat Samarbeid ved finansiering av sykehusutbygginger.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-02-15:
Jeg vil på vegne av representantene Morten Høglund, Peter N. Myhre, Kari Storstrand og meg selv fremme et representantforslag om en strategi for Internett og sosiale medier i et menneskerettighetsperspektiv.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-02-15:
Jeg hørte nå i innlegget til utenriksministeren at han kom med en slags forklaring på hvorfor vi er litt avventende til det internasjonale klageorganet for barn. Jeg synes dette på en måte ikke er godt nok, for Norge har alltid vært fremst på banen når det gjelder å kjempe for barns rettigheter. Vi har, helt riktig som utenriksministeren sa, implementert Barnekonvensjonen i våre lover. Den har faktisk forrang. Derfor vil jeg spørre utenriksministeren: Hva er det som er det egentlige motivet for å være avventende til dette organet?