Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-19:
Jeg vil slutte meg til dem som takker for og gratulerer interpellanten med at dette temaet blir satt på dagsordenen, fordi det er viktig. Det er et godt initiativ. Enkelte saker er så viktige at det bør være tverrpolitisk enighet om at vi av hensyn til styresettet vårt går sammen om å finne løsninger slik at vi kan rydde opp i uhumskheter. Dette er et eksempel på det. Derfor bør vi bruke alle muligheter til å forebygge, noe statsrådens svar òg gav klare signaler om. Det er et viktig prinsipp i det norske demokratiet at alle skal ha lik mulighet til å påvirke, og at vi skal være trygge på at lokaldemokratiet og statsbyråkratiet er totalt smørefritt. Flere har vært inne på behovet for etiske retningslinjer. Jeg er enig i det. Jeg vil tro de aller fleste kommuner har det; i alle fall har de kommuner jeg kjenner, det. Men jeg mener å huske at en lærer en gang lærte meg at etikk er læren om rett livsførsel, mens moral er etikk i praksis. Derfor er det viktig at vi òg gjør det vi kan for å oppruste moralen i forhold til å overholde det etiske regelverket som fins, og at vi har kontrollordninger som avslører når etikken ikke blir etterlevd. Jeg har vanskelig for å se noen dokumentasjon på at problemstillingen skulle være mer aktuell i små kommuner enn i store. Men grensetilfellene i forhold til inhabilitet er åpenbart oftere framme i små kommuner enn i store. På den annen side er det ofte mer gjennomsiktighet i små kommuner, noe som kan kompensere for det. Men det er klart at habilitetsreglene er spesielt krevende i små kommuner. KS sitt ansvar for å lære opp både ansatte og folkevalgte er blitt nevnt her. Jeg vil i tillegg peke på partienes ansvar for i forbindelse med nyvalg til kommunestyrer å sørge for at dette er en vesentlig del av den skolering vi gir våre tillitsvalgte rundt omkring i landet. Nettopp integritet, uavhengighet, trygghet i stilling og dermed òg forholdet til habilitet var noen av temaene som var framme på fredag da vi diskuterte lov om statens ombuds- og tjenestemenn. Det er ett eksempel på hvorfor statens ombuds- og tjenestemenn i Norge har hatt en spesiell rettsstilling og sikkerhet for sin ansettelse, nettopp for at den uhildetheten skal være til stede. Som representanten Vedum blir jeg litt forundret over høyresidens innfallsvinkel i denne debatten. For det kan ikke være tvil om at hvis en stadig større andel av de kommunale tjenestene skal kommersialiseres og bli forretningsområde – ja, til og med sykehjemsplassene til besteforeldrene våre og skoleplassene til ungene våre skal bli forretningsområder – da blir sannsynligheten og muligheten for korrupsjon større, ikke mindre. At utviklingen har gått i den retning, burde være et tankekors for alle de tidligere regjeringspartiene. En får som bestilt. Når det gjelder grenser for offentliggjøring av offentlige innkjøp, viser jeg til representanten Åsa Elviks grundige redegjørelse og gir min fulle tilslutning til den, og det samme når det gjelder mulighetene for dem som varsler, varslerne – som av en eller annen grunn kalles «whistle-blowers» – og deres rettsstilling i forhold til å si ifra når noe er galt. Noen har også framhevet at det har vært mange saker i media opp gjennom årene og i det siste, noen om økonomisk utroskap og noen om korrupsjon. Det er ille, men det er noe som er verre enn at det kommer saker i media om økonomisk utroskap, og det er hvis det er økonomisk utroskap som først blir kjent gjennom media. Jeg har inntrykk av at alle partiene er interessert i å bidra til å skaffe regelverk og rutiner som gjør at vi kan forebygge det.