Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-05-20:
Forslagsstillerne fra Høyre har her lagt fram et Dokument nr. 8-forslag hvor de ønsker at det skal settes inn tiltak overfor barn i førskolealder som ikke har tilstrekkelige norskkunnskaper. Forslagsstillerne ber i utgangspunktet om at det igangsettes prøveprosjekt for barn som har så dårlig norskforståelse at det vil bli til hinder for deres muligheter til å følge med i undervisningen når de begynner på skolen. Det foreslås at det foretas kontroll av barnas norskforståelse i forbindelse med 4-årskontrollen, og at det deretter igangsettes tilbud. Forslagsstillerne peker i forslaget på de problemene som oppstår og eksisterer når norskkunnskapene ikke er tilstrekkelige, og de samfunnsproblemene som kommer i kjølvannet av dette. Fremskrittspartiet er enig i disse konklusjonene og vil vise til at Fremskrittspartiet har fokusert på dette over lang tid. Det er et faktum at barn fra innvandrermiljø presterer dårligere resultater på skolen enn norske barn i alle fag. Dette går igjen hos barn av første-, andre- og tredjegenerasjonsinnvandrere. Det skulle da ikke være vanskelig å forstå at disse dårlige resultatene også vil forplante seg videre i livet ved høyere frafall i videregående skole og vanskeligheter med sysselsetting. Dette kan godt betegnes som dårlig integrering. Regjeringen har i brev fra statsråd Svarstad Haugland redegjort for hvilke tiltak som eksisterer, og konkludert med at departementet ikke vil igangsette flere nye prosjekter. Prosjektene gjelder morsmålsundervisning og gratis korttidstilbud i barnehager, og noen prøveprosjekt ute i kommunene. Fremskrittspartiet har hele tiden lagt vekt på norskundervisning og deler ikke Regjeringens syn på morsmålsundervisning. En har drevet med dette i en årrekke og kan ikke vise til at det har gitt resultater. Her vil jeg bare vise til Fremskrittspartiets forslag i forbindelse med St. meld. nr. 25 for 1998-1999, der vi hadde følgende merknad i Innst.S. nr. 110: «Det bør være samme plikt for foreldre til barn fra språklige minoriteter til, på samme måte som det er norske foreldres plikt, etter barneloven, å sørge for at barn født i Norge har tilstrekkelige norskkunnskaper når de presenteres for opptak i de ordinære offentlige skoler.» I tillegg vil jeg også nevne våre merknader når det gjelder barneloven: «Det regnes som omsorgssvikt dersom foreldre med norsk statsborgerskap eller permanent opphold i landet ikke treffer forsvarlige tiltak for å sikre at barn bosatt i landet har tilegnet seg nødvendige norskkunnskaper når de skal begynne i den offentlig finansierte skole.» Fremskrittspartiet har vurdert forslaget. Vi støtter også det forslaget som ble lagt fram av Arbeiderpartiet om at det utredes ulike prøveprosjekt for å bedre norskkunnskapene for barn i førskolealder. Jeg vil imidlertid presisere at Fremskrittspartiet ikke har til hensikt å utrede nye prosjekter som inneholder en fokusering på morsmålsundervisning. Det må gis norskopplæring til de aktuelle barna og norskundervisning når de kommer i skolen. Her må jeg få lov til å si at forslagsstillerne, og Høyre, ikke har vært blant dem som har stilt kritiske spørsmål rundt morsmålsundervisningen i skolen. Forslaget fra Høyre bærer stort preg av at det er det offentlige som skal ta ansvaret for norskopplæring av barn under skolepliktig alder. Dette tar selvfølgelig Fremskrittspartiet avstand fra. Vi ønsker fortsatt å vie vår oppmerksomhet om hvor ansvaret skal ligge – altså hos foreldrene. Det er klart at jeg er enig med representanten Alstad når han i sitt innlegg peker på at Høyre her går imot den obligatoriske undervisningen for 4-åringene i stedet for å konsentrere seg om hvor ansvaret skal ligge og rette noen tiltak mot foreldrene. Jeg greier heller ikke å avstå fra å kommentere det Alstad sa om kontantstøtten. Kontantstøtten har virket i svært kort tid. De eksisterende problemene med norskkunnskaper hos innvandrerbarn har eksistert over svært lang tid. At kontantstøtten skal være årsaken til at Arbeiderpartiet blir med på dette for å tvinge gjennom nye tiltak, syns jeg er noe merkelig. Istedenfor å se realitetene i det som skjer ute i skolene, går altså Arbeiderpartiet tilbake til sin kritikk av kontantstøtten, og finner der årsaken til all elendigheten rundt omkring i samfunnet. Jeg kunne tenkt meg at Arbeiderpartiet på en konstruktiv måte ville bidratt til å fremme noen tiltak for å gjøre noe med problemet, istedenfor stadig å vise til kontantstøtten som årsak.