trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-28:
Eirin Faldet påstod at det var en enstemmig komite som kom til å gå inn for dette prosjektet. Men Fremskrittspartiet kommer selvfølgelig ikke til å gå inn for bompenger. Men det som fikk meg til å ta ordet, var representanten Sahl. Han startet sitt innlegg med å si at Fremskrittspartiet var «i en høyere divisjon» enn Kristelig Folkeparti. Det er helt rett. Hvis man ser politikken i sammenheng, er Fremskrittspartiets politikk i en helt annen divisjon og i en langt høyere divisjon enn Kristelig Folkepartis. Det naturlige når en representant er på Stortingets talerstol og innser dette, ville være at han meldte overgang til Fremskrittspartiet. Jeg kjenner representanten Sahl veldig godt, så jeg ønsker ham velkommen. Så sier han at Fremskrittspartiet bruker «fiktive penger». Jeg tror ikke det er noe sånt som fiktive penger i denne salen. Jeg kan godt tenke meg at representanten Sahl oppfatter oljepenger som fiktive penger. Jeg kunne godt ha tenkt meg at Jan Sahl kom opp her og forklarte meg forskjellen mellom bruk av det som kalles for oljepenger – penger som kommer fra overskuddet ved salg av olje eller skatt på oljeselskapene – og skattepenger, overskuddet ved f.eks. økte skatteinntekter. Hva er forskjellen på disse to typer penger? Jeg trodde at en krone i Norge var en krone, uansett hvor den kom fra. Det er også forunderlig at representanten Sahl sier at vi bruker «fiktive penger». Når man ser på økningen som Fremskrittspartiet foreslo i det ordinære budsjettet, og ser hvor mye oljepenger som Regjeringen nå har brukt, er det jo ikke noen forskjell. Regjeringen bruker like mye fiktive penger som Fremskrittspartiet. Så det er jo forunderlig at man hører dette. Det er utrolig å høre representanten Sahl stå her og snakke om handlingsregelen for bruk av oljepenger, når denne regjeringen som sagt bruker like mye oljepenger som Fremskrittspartiet. Så blir det sagt at det er full lokal enighet om at man skal bygge ut dette prosjektet. Jeg har ikke hørt om noen folkeavstemning som har vært avholdt. Jeg er klar over at kommunestyrene har vedtatt dette. Men nå er det slik at vi hadde også nesten full lokal enighet i Tønsberg-området. Der var over 80 pst. av innbyggerne imot bompenger. Det førte som kjent til et ras ved valget, der de fleste som stemte for innføring av bompenger, ble fjernet. Altså: Lokaldemokratiet virket. Det betyr at selv om et kommunestyre går inn for at det skal være bompenger, går det ikke an å si at det er det samme som at det er full lokal tilslutning. Det er faktisk slik at det er folket i hver kommune som er den eventuelle lokale tilslutningen. Og det har ikke vært avholdt folkeavstemning, meg bekjent, i dette området.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2004-05-28:
Det er gledelig at et stort flertall i komiteen støtter Regjeringens opplegg for utbygging av Rv 2 Kløfta–Nybakk i Akershus, finansiert delvis med statlige bevilgninger og delvis med etterskuddsinnkreving av bompenger når veien står ferdig. Dette er første etappe av utbyggingen av Rv 2 mellom Kløfta og Kongsvinger i Akershus og Hedmark. Samferdselsdepartementet legger opp til at anleggsarbeidet på Kløfta–Nybakk kan starte opp i 2004, og at prosjektet skal åpnes for trafikk i 2007. Det vil gi svært positive ringvirkninger for området. Rv 2 har i dag ikke en standard som er tilfredsstillende, og det har negative konsekvenser for framkommelighet og trafikksikkerhet. Derfor er det behov for å utbedre denne veistrekningen ut fra hensynet til næringsliv og andre brukere – det er hele komiteen enig om. En kort kommentar – først til SVs holdning til bygging av vei. Sosialistisk Venstreparti innrømmer i sin særmerknad at veien har en standard som ikke er tilfredsstillende, og at den trenger opprustning. Men det skal ikke gjøres skikkelig etter de standarder som årsdøgntrafikken tilsier, av frykt for at jernbanen kan tape passasjerer. I Kristelig Folkeparti er vi også opptatt av å få flest mulig til å ta jernbanen. Vi er opptatt av å ruste opp jernbanen, men jeg tror at vi som jernbanevenner gjør oss selv en bjørnetjeneste ved hele tiden å konstruere opp en motsetning mellom å ruste opp veien og å ruste opp jernbanen. Til slutt til Fremskrittspartiet, som heller ikke denne gangen vil bruke bompenger, selv om det er lokal tilslutning til det. Det er bare å konstatere at Fremskrittspartiet befinner seg i en høyere divisjon enn de øvrige partiene på Stortinget når det gjelder bruk av penger, også til samferdsel. Men i Kristelig Folkeparti er vi opptatt av at fiktive penger duger lite i realitetenes verden.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2004-05-28:
Jeg oppfatter det sånn at jeg har trådd på et par ømme tær med mitt innlegg. Først til representanten Geir-Ketil Hansen: Mitt hovedanliggende med det jeg sa om SVs merknad her, var at jeg mener vi ikke er tjent med i enhver sammenheng der vei og jernbane går parallelt, nødvendigvis å skape motsetninger mellom dem. Det må gå an å se muligheter for å bruke midler til begge deler. Det at vi skaper et sånt motsetningsforhold, er etter mitt skjønn ingen tjent med, og det tjener heller ikke saken hva gjelder utbygging av jernbanen. Så til representanten Kenneth Svendsen: Så vidt jeg vet, nevnte jeg ikke i det hele tatt i mitt innlegg bruk av oljepenger. Men jeg har merket meg at Fremskrittspartiet går sterkt inn for at oljefondet skal brukes som et pensjonsfond. Der er vi enige. Og skal det brukes som et pensjonsfond, kan vi ikke bruke pengene dobbelt opp. Det vi gjør i dag, er at vi tar ut avkastning av fondet og bruker det. Jeg nevnte heller ikke den såkalte handlingsregelen for bruk av penger fra oljefondet. Det som var mitt poeng, var følgende: Sett i en total sammenheng i forhold til hvor mye penger Fremskrittspartiet bruker på samferdsel, er jeg overbevist om at når det skal inn i en total budsjettramme, er det fiktive penger, fordi det vil gå så kraftig ut over andre områder, ikke minst et område som Fremskrittspartiet er svært opptatt av, nemlig helse og omsorg. Det har vi sett i forhandlinger med Fremskrittspartiet der vi har hatt forhåpninger om at det skulle bli mer penger til samferdsel. Når man er nødt til å prioritere, har Fremskrittspartiet prioritert helse og omsorg framfor midler til samferdsel.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-05-28:
Eg kan i hovudsak slutte meg til det saksordføraren sa i innlegget sitt i starten av debatten, difor skal eg ikkje forlengje debatten så veldig mykje. Men eg vil streke under verdien av at det no kan bli oppstart av parsellen Rv 2 Kløfta–Nybakk. Rv 2 er ein veg som har stor betydning for næringsliv, som gjennomfartsveg og som sambandsveg mellom distrikta. Lokalt er, som fleire har vore inne på, Rv 2 Kløfta–Kongsvinger vurdert som eitt bompengeprosjekt, og det er brei lokalpolitisk tilslutning til at utbygginga av heile strekninga skal delfinansierast med bompengar. Det er jo ikkje noko problem å forstå at f.eks. Framstegspartiet meiner at bompengar bør ein prøve å unngå. Men vi har vel oppdaga nokon kvar at vi får lang ventetid på fullføring av ein del av dei viktige prosjekta som vi finn ulike stader i landet, dersom vi ikkje er villige til å bruke bompengar. Når det òg er lokal semje om f.eks. kva rekkjefølgje parsellane skal utbyggjast i – ein har valt å byggje strekninga Kløfta–Nybakk i Akershus fyrst, bompengeopplegget er handsama og vedteke i aktuelle kommunar og fylkeskommunar og har fått tilslutning – så er det ikkje noko problem for Senterpartiet å gi tilslutning til det opplegget som er skissert. Når det gjeld vidare utbygging av Rv 2 på strekninga Kløfta–Kongsvinger, vil Senterpartiet streke under at vi no er midt i handsaminga av Nasjonal transportplan for dei komande ti åra, og det vil då vere heilt naturleg å sjå på den vidare utbygginga av Rv 2 Kløfta–Kongsvinger i den samanhengen.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-28:
Jeg vil bare understreke at vi fra SVs side støtter at det settes i gang opprustning av denne vegen. Vi sier helt klart at det er behov for å ruste den opp både i forhold til framkommelighet og i forhold til trafikksikkerhetsproblematikken. Men vi sier i vår merknad at det ikke er behov for en større motorvegsatsing. Vi markerer også at det her parallelt med vegen går en jernbane som har behov for stor opprustning. I korridorer hvor jernbane og veg går parallelt, prioriterer vi jernbane. Det betyr ikke at vi ikke vil gjøre noe med vegene der disse er dårlige, men vi prioriterer jernbane. Så til Jan Sahl, som innledningsvis ikke forstår SVs prioritering på dette området. Jeg vil da minne om at det er behov for en betydelig jernbanesatsing i dette landet i de nærmeste ti årene. At denne regjeringen i sitt forslag til Nasjonal transportplan har redusert ambisjonsnivået med vel 4 milliarder kr når det gjelder investeringer i forhold til inneværende plan, er en stor nasjonal samferdselspolitisk utfordring, og den er vi i SV villig til å ta. Derfor markerer vi våre prioriteringer i enhver trafikkorridor hvor jernbanen og vegen går parallelt. Der er det behov for å satse ekstra på jernbane, og det er det også i denne korridoren.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
I dag er jeg faktisk veldig glad. Nå har vi kommet et langt stykke på veg etter en årelang debatt om Rv 2. En enstemmig komite gir Bompengeselskapet tillatelse til å kreve inn bompenger for finansiering av utbyggingen av Rv 2 Kløfta–Nybakk. For godstransporten er dette den tredje mest trafikkerte av riksvegene med stamvegfunksjon som krysser riksgrensen. I 2002 gikk om lag 11 pst. av godstransporten på veg til utlandet over Magnor. Infosenteret, altså grensetjenesten på Morokulien, opplyser at det passerer 1,9 mill. biler over grensen pr. år, hvorav 120 000 lastebiler. I forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 1 for 2003–2004 vedtok Stortinget å bevilge 10 mill. kr til strekningen Kløfta–Nybakk i 2004. Rv 2 Kløfta–Kongsvinger starter i krysset ved E6 ved Kløfta, og går gjennom kommunene Ullensaker og Nes i Akershus og Sør-Odal og Kongsvinger i Hedmark fram til Kurudsand. Eksisterende Rv 2 er om lag 60 km lang. Strekningen Kløfta–Nybakk er om lag 10,5 km lang og vil korte inn eksisterende Rv 2 med om lag 1,5 km. Det er bred lokalpolitisk tilslutning til at utbyggingen av hele strekningen delfinansieres med bompenger. Videre er det tilslutning til at strekningen Kløfta–Nybakk i Ullensaker bygges først ut, og deretter strekningen Fulu–Kurudsand i Kongsvinger, jf. det som har vært sagt fra andre talere. Spørsmålet om delvis bompengefinansiert utbygging av Rv 2 Kløfta–Kongsvinger har vært behandlet i fire berørte kommuner i løpet av 2002. Jeg vil her benytte anledningen til å gi ros til ordfører Henning Myrvang i Sør-Odal for hans utrettelige kamp gjennom mange, mange år for Rv 2. Han er nok glad i dag, tror jeg, men helt lykkelig blir han nok ikke før vegen står ferdig. Jeg viser i den forbindelse til en merknad i innstillingen, der det står: «Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vil peke på betydningen av en kontinuerlig utbygging i planperioden av hele rv 2, strekningen fra Kløfta i Akershus til Kongsvinger i Hedmark.Disse medlemmer forutsetter at staten følger opp med statlige bevilgninger som forutsatt i prosjektet, og at strekningene videre blir vurdert når lokal behandling er ferdig.» Nå er det opp til statsråden og Stortinget å bidra til en fortgang i utbyggingen av Rv 2.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
Det er vel bra typisk! Nå var stemningen så god i denne salen, og alle var fornøyde. Og så kommer representanten Hernæs opp og beskriver en merknad fra Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet som ikke verdt papiret den er skrevet på. Jeg minner representanten Hernæs og Høyre om at vi i forbindelse med forrige nasjonale transportplan hadde den store glede å se hvor høyt Høyre fløy med pengene sine. Hvor ble det av dem? Hvor ble det av de milliardene som Høyre den gang blåste seg opp over? Det som står i denne merknaden, er bare kort og godt at vi håper at det følges opp med penger, sånn at vi kan ferdigstille Rv 2, helst lenge før planen, fordi det er så stort behov for den, både for personer som bor der, og for næringslivet i regionen. Men merknaden er faktisk velment, og den er faktisk alvorlig ment. Det bør alle merke seg.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
Det var representanten Bjørn Hernæs som fikk meg til å lette litt fra gulvet. Jeg vil bare presisere at den merknaden vi viser til – nå kan Fremskrittspartiets representanter snakke for seg selv, det klarer de godt – den peker henimot de årlige budsjettene. Jeg har ikke forstått annet enn at det er vilje til å bevilge penger til veier vi snakker om da. Vi snakker om de årlige budsjettene. Nasjonal transportplan er en plan. Så kjenner representanten Hernæs kanskje godt til at det er når hverdagen kommer i budsjettsammenheng, at det blir trist å være den som har lovt så altfor mange milliarder som ikke finnes lenger.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
Som Akershus-representant vil jeg uttrykke glede over innstillingen fra samferdselskomiteen om igangsetting av første etappe i utbyggingen av Rv 2 i Akershus. Det er som komiteen sier i sine merknader: Rv 2 har ikke en standard som er tilfredsstillende, og dette har negative konsekvenser, bl.a. for framkommeligheten. Men det som er verre, er at trafikksikkerheten på denne vegen er veldig dårlig. Det er en sterkt ulykkesbelastet strekning, noe vi i Akershus ble minnet om sist søndag, da det denne gangen var en ungdom som omkom. Slikt må unngås, og mulighetene ligger der ved det som blir vedtatt nå i dag. I tillegg til at denne utbyggingen vil gjøre en sterkt trafikkert vegstrekning mer trafikksikker, vil den også ha stor betydning for næringslivets utvikling i området. Transport er viktig for næringslivet, og dårlige veger koster både tid og penger. Dette er en vegstrekning som til tider er sterkt trafikkert, og hvor det tidvis er lange køer. Jeg minner om at Gardermoen, hovedflyplassen vår, ligger i området, og for det næringslivet som sogner til denne vegen, vil dette være en viktig utbygging, også for utviklingen av Gardermoen-området. Det er ikke noe nytt at lokalbefolkningen engasjerer seg i vegspørsmål – det er vi veldig klar over her på Stortinget – og det har også skjedd i dette tilfellet. Men i dette tilfellet har det også vært tatt initiativ lokalt til bompengefinansiering av utbyggingen. Det er en kjensgjerning at dette kanskje har ført til at framdriften av prosjektet er forsert. Brukermedvirkning er en bra sak, som vi kunne være flinkere til å utnytte her i Stortinget. Fremskrittspartiet vil stemme imot bompengefinansiering. Det er leit. Her er det altså full enighet om at bompengefinansiering forserer en utbygging, og alle kommunene og fylkeskommunene som er involvert i saken, er enige om dette. Da synes jeg Stortinget skulle slutte opp om og bidra til at slike vegbygginger finner sted så raskt som mulig.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-05-28:
Vi er nå i ferd med å komme i gang med et prosjekt hvor det kunne være fristende å bruke formuleringen at endelig er vi i ferd med å avslutte en lang dags ferd mot dag. Det er veldig, veldig gledelig at vi omsider er kommet i gang. Jeg har lyst til å understreke det som Grethe Fossli nettopp sa om trafikksikkerhet. Et av de viktigste virkemidlene når det gjelder trafikksikkerhet, er jo delte kjørebaner, og jeg håper at det også blir tatt hensyn til i den videre prosjekteringen. Om flaggene går til topps? Ja, det tror jeg de gjør blant alle oss og alle dem som forstår den betydningen samferdsel har for samfunnet. Det er sagt flere ganger: Samferdsel er like viktig for samfunnet som blodomløpet er for mennesket. Men det er heller ingen grunn til å legge skjul på at det har vært meget stor motstand fra særinteresser, og at den har fortsatt helt frem til det siste. Jeg er derfor særlig glad for at Samferdselsdepartementet og Miljøverndepartementet ble enige om at den traseen som er valgt, er den som også miljømessig er den beste. Så har vi spørsmålet om den videre fremdriften. Det er ingen grunn til å legge skjul på at jeg er mer enn enig i at vi med alle mulige midler må tilstrebe en sammenhengende utbygging. Allikevel må jeg vel kanskje få lov til å si at den særmerknad om det som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet står sammen om, ikke er verdt all verden. Det er jo en realitet at de to partiene har to vidt forskjellige tilnærminger til dette prosjektet, og derfor er det vel lov til å si at dette dreier seg mye om ord. For å si det i klartekst: Den videre fremdriften av Rv 2 helt frem til Kongsvinger er avhengig av en forståelse mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Hvis ikke blir dette ikke noe annet enn ord i løse luften. Så må jeg få lov til å si at det er klart at 60 pst. bompengeandel er ikke uten videre enkelt. Men det viser samtidig hvor stor betydning denne veien oppfattes å ha i næringslivet og blant mennesker som bruker veien til daglig. Ellers har det jo vært en slags regel at en 50-50-fordeling burde være det riktige. Når vi allikevel går med på en 60-40-fordeling, synes jeg det mer enn noe annet forteller hvilken betydning vi synes at veien har. Nå tror jeg ikke det er særlig mer å føye til enn at vi tar innover oss at endelig har vi fått et prosjekt så nær opp til oppstart som det er mulig fra Stortingets side. Vi ser at det kommer i gang allerede i høst. Vi er fornøyd med den fremdriften vi har fått, og jeg synes at samferdselskomiteen her samlet sett har gjort en veldig bra jobb for å få til dette prosjektet.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-05-28:
Jeg konstaterer at på denne gledens dag blir Eirin Faldets humør ødelagt. Det forstår jeg godt, siden jeg tillater meg å påpeke at to partier som står for to vidt forskjellige innfallsvinkler for denne utbyggingen, står sammen i en merknad. Det som er det viktige her, er at flertallet i komiteen, alle partier inklusiv Senterpartiet, men uten Fremskrittspartiet, skriver i innstillingen: «Flertallet støtter på denne bakgrunn Regjeringens forslag om delvis bompengefinansiert utbygging av strekningen Kløfta-Nybakk på rv 2. Dette er den første av flere etapper i utbyggingen av rv 2. Opplegget er basert på de vedtak som er fattet i de berørte kommuner og fylkeskommuner.» Premissen for disse vedtakene er nettopp at det skal være et spleiselag. Dermed er det å si at man forutsetter statlig deltakelse, totalt unødvendig. Det har man sagt i flertallsinnstillingen. I den særmerknaden som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet står sammen om, sier man disse selvfølgelighetene, men det sies fra to partier som har to vidt forskjellige innfallsvinkler. Og etter de innleggene man har hørt fra Fremskrittspartiets representanter i dag, blir det ikke noen videre finansiering av Rv 2, verken til Kløfta–Nybakk eller videre til Kongsvinger, hvis den politikken de legger til grunn, skal være rådende i denne salen. Derfor gjentar jeg det jeg sa i mitt første innlegg: Hvis dette skal bli noe annet enn bare ord, forutsetter det at det blir en forståelse mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, og da synes jeg ikke sarte nerver så lett bør få ødelegge en god sinnsstemning. Man bør tåle å få dette påpekt. Det tror jeg vil være ganske fornuftig. Nå gleder vi oss til en ny humørspredning. Takk for oppmerksomheten.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2004-05-28:
Jeg må først si at jeg er glad for at presidenten liker toneleiet til Fremskrittspartiet og følgelig finner det musikalsk. Når det gjelder Rv 2, er det, som det også går fram, en svært viktig kommunikasjonsåre. Som Akershus-representant ser jeg derfor svært positivt på at noe blir gjort med veien slik den framstår i dag. Det er, som talere har sagt, de problemene som er i dag, som er i fokus. Og de er viktige. Men slik Fremskrittspartiet ser det, er problemet at man ikke ser Rv 2s store betydning som kommunikasjonsåre, med de behov som vil måtte komme. Hadde man sett litt framover, hadde man følgelig tatt skrittet fullt ut, med full utbygging til motorveistandard allerede nå. Det å skulle ta dette skrittet senere vil medføre nye runder og mye mer kostnadskrevende byggearbeid. Når det gjelder bompengefinansiering, er det klart at Fremskrittspartiet ikke går inn for det. Det får være grenser for hvor ofte man skal betale for samme vei. Statsråden nevnte Rv 2 som en tilnærmet ringvei rundt Oslo. Statsråden glemte å nevne at hun nå også ønsker å etablere de facto en ny bompengering rundt Oslo. Man har i og for seg allerede nå bompengering én rundt Oslo, men også snart en bompengering to noe lenger ute. Den består i utgangspunktet allerede av Oslofjordtunnelen, hele grensen mot Østfold, nå Rv 2 og mulige planer om veiprising andre steder på Romerike. Det hadde i og for seg vært ønskelig, når man nå snakker om å se samferdsel i sammenheng, at man kanskje også så alle de gammeldagse passeringspengene i samme sammenheng.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2004-05-28:
Nå får vi endelig en etterlengtet forbindelseslinje mellom E6 og Kongsvinger. Det har vi alle sett frem til. Det er viktig for næringslivet i området. Det er viktig for sikkerheten, ikke minst, på en meget dårlig vei. Nå, i første etappe, tar vi fatt på den aller viktigste delen av den, den spesielt dårlige veien ved Nybakk. Det som imidlertid fikk meg til å ta ordet, var innlegget fra representanter for Fremskrittspartiet. Det er en kjent sak at Fremskrittspartiet har mer penger enn alle andre til alle gode prosjekter. Når det gjelder å bruke bompenger for å finansiere slike prosjekter, tviler jeg ikke på at det er mange som synes dette er mindre fordelaktig. Men når spørsmålet stilles om man vil ha prosjektet, eller om man ikke vil ha det, tror jeg det er grunn til å si at da sier folk ja lokalt. Og det som er klinkende klart i denne saken, er at med Fremskrittspartiets opplegg hadde dette veiprosjektet overhodet ikke blitt realisert.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
Eg hadde ikkje tenkt å blanda meg inn, men eg kan ikkje dy meg. Eg kan kanskje gje komiteen den idéen at me kunne ha ein diskusjon om bompengar kvart år, i staden for å ha han 14 eller 17 gonger i året, knytt til konkrete saker, for han er akkurat lik kvar gong. No er det vel ikkje rom for den typen debattar i Stortinget utan at dei er knytte til konkrete saker, men det hadde spart oss for mange dagsverk, vil eg tru. Når det gjeld Framstegspartiet, minner det meg om ein unge som seier: Mor, eg har spart pengar, eg manglar 100 kr til ein kommode, kan eg få dei av deg? Så seier mor: Du kan få alt av meg. Men så viser det seg at mor ikkje har dei pengane, og så får ikkje jenta kommoden. Slik ville det ha vore i Samferdsle-Noreg. Dei som ber om å få lov til å ordna opp sjølve, med litt statleg støtte, må få lov til det, for det er verkelege pengar. Dei pengane Framstegspartiet lover at dei får, kjem ikkje. No meiner Framstegspartiet at me må bruka meir pengar på veg framover, men me har nok ikkje den mengda med pengar som dei har. Så til denne merknaden som har smerta. Eg skjønar ikkje det. Det er auka innsikt i kva det er å tena på å byggja strekninga fortløpande. Me sparer 10–20 pst. dersom me byggjer mest mogleg fortløpande, slik at me ikkje kjører inn gravemaskinene for nokre månader og så tek dei ut igjen, for så å kjøra dei inn igjen etter eit år. Her kan ein spara mange pengar. Det er auka innsikt i at dette må til for å full effekt av investeringane. Det må ikkje verta som i Drammen, at når ein får firefelts bru, så stoppar trafikken i ein tofelts tunnel. Dette er ei innsikt som òg Regjeringa reflekterer over – også Hernæs sitt parti, vil eg tru – i Nasjonal transportplan. Det er bl.a. lagt opp til at i Drammen må den siste biten takast, for før ein tek den siste biten, får ein ikkje glede av det som har kome i forkant. Eg forstår ikkje heilt kvifor den merknaden smertar så. Me i Arbeidarpartiet har iallfall fått ei erkjenning av at me få vera mykje flinkare til å byggja fornuftig, slik at me får mest mogleg veg for pengane. Det skriv me i denne saka som gjeld Kløfta–Nybakk. Det er ikkje fordi denne saka er spesiell, men det er fordi det er slik me må tenkja framover når me skal byggja bl.a. vegar i dette landet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Jeg kan forsikre Stortinget at departementet vil følge denne saken nøye, bl.a. i møter med Statoil – selvfølgelig også fra statsrådens side. Jeg vil også holde Stortinget informert videre. Jeg vil bare kort kommentere noen av de kommentarene som har kommet her. Jeg merket meg representanten Klunglands utspill i forhold til Dragados, at hvis man hadde valgt en annen løsning, hadde man ikke fått de problemene ved Snøhvit som nå er påvist. Det er det vanskelig å spekulere over. Det er Statoil som er operatør, og som stod for anbudsprosessen og vurderingene av de ulike tilbyderne. Statoil opplyser at problemene knyttet til kostnader og gjennomføringstid skyldes mange forhold, både hos operatøren, Statoil, hos hovedkontraktoren, Linde, og ikke minst hos Dragados. Så hva situasjonen ville ha vært hvis kontrakten hadde gått til et norsk verft, er et veldig hypotetisk spørsmål. Jeg synes også det er litt interessant å høre hva representanten Langeland gir uttrykk for i forhold til aktiviteten i Finnmark. Jeg synes det minner meg litt om SVs dobbeltmoral i så henseende, for det kan vel kanskje være nærliggende å stille spørsmålet: Hva hadde Finnmark vært hvis vi ikke hadde hatt Snøhvit-feltet og aktiviteten der oppe, slik som det er i dag? Det er jo ikke slik at Finnmark trenger mindre aktivitet. Fra mitt ståsted mener jeg at Finnmark trenger enda mer aktivitet, og ikke mindre. Jeg vil også sette spørsmålstegn ved at kostnadene på Snøhvit skulle skyldes at utbygging i Barentshavet skulle bli mer kostbart og mer krevende. Kostnadsoverskridelsene på Snøhvit har i liten grad sammenheng med beliggenheten, for å si det mildt. Det framgår av min redegjørelse at det er helt andre forhold som forklarer utviklingen i kostnadene og tidsbruken for Snøhvit-feltet. Som jeg sa: Hovedutfordringen som en har påpekt at en har fått ved Snøhvitprosjektet, er, som Statoil selv understreker, at arbeidet i tidlig fase av et prosjekt må vektlegges og tillegges enda større ressurser enn det som ble gjort. I tillegg understrekes viktigheten av å ha et mer bevisst forhold til teknisk modenhet, for dermed også å kunne få en bedre oversikt over arbeidsomfanget og ikke minst derigjennom også få mer realistiske planer. Kort oppsummert vil jeg si at det som er et faktum i dag, er at overskridelsene blir på nærmere 6 milliarder kr, og de totale kostnadene kommer til å ligge i størrelsesorden 51,3 milliarder kr for Snøhvitprosjektet, pluss at forsinkelsene på de regulære gassleveransene forventes å bli seks måneder i stedet for det som ble antydet i redegjørelsen i juni i år, at det kanskje kunne gå oppimot 12 måneder. I tillegg tror jeg det er veldig viktig å understreke at Statoil også har påpekt at prosjektet fremdeles tilfredsstiller Statoils avkastningskrav, selv om lønnsomheten nå synes å bli redusert. Til slutt vil jeg igjen si at departementet selvfølgelig vil følge utviklingen nøye og om nødvendig også informere Stortinget.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Regjeringen har tatt dette anmodningsvedtaket på alvor. Vi har i budsjettproposisjonen gitt en vurdering når det gjelder spørsmålet om nye kontrakter på myndighetsbestemte vilkår for industrien. Jeg vil bare minne representanten Klungland om at de siste gangene Stortinget behandlet dette spørsmålet om nye kraftavtaler, på slutten av 1990-tallet, var det bred politisk enighet om at tilbudet om nye avtaler skulle være en overgangsordning, og at bedriftene i økende grad måtte sikre sitt kraftbehov innenfor ordinære markedsorganisatoriske rammer. Jeg har bladd litt tilbake og sett på hva representantene sa i ulike sammenhenger. Jeg kan nevne at det var ikke minst tre–fire representanter fra Arbeiderpartiet som da understreket veldig sterkt at man stod sammen om den politikken og det grunnlaget som da ble lagt. Jeg kan sitere bl.a. hva Aud Blattmann sa: «Det er synd å si at framlegget er mottatt med ovasjoner. Med de sterke understrekningene fra departementets side om begrensningene som EØS-avtalen legger, fikk Stortinget seg forelagt en sak som gav lite rom for endringer fra Stortingets side.» Gunn Karin Gjul kan jeg også referere til, som framførte akkurat det samme.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Vi har utvilsomt store muligheter på norsk sokkel fremdeles. Som jeg sa i mitt innlegg, er det bare en tredjedel av våre ressurser som faktisk er utnyttet. Det betyr at det ligger et stort potensial der som vi kan fokusere på i årene som kommer, sett i forhold til nye leteområder, men også selvfølgelig i forhold til områder der det allerede er aktivitet på sokkelen. Det ligger en stor utfordring i nettopp å være med på å se på hva man kan gjøre både for å få lett mer og utvunnet mer, også i forhold til eksisterende felt. Derfor er de svært viktige de grep Regjeringen nå har tatt med å satse på økt forskning og utvikling, slik at vi kan finne fram til nye teknologier, nye produkter som kan bidra til at vi kan klare å få mer ut av de feltene som faktisk er der. Jeg er klar over at næringen har pekt på kostnadene og på skatteregimet og bedt om at det må komme endringer. Jeg vet også, som representanten Vaksdal er klar over, at Regjeringen i revidert sa at vi kom med små justeringer. Jeg har ikke forventet at næringen, nå når de har fått ny statsråd, skal renne dørene ned i håp om å få nye løfter. Men døren er ikke slamret igjen for framtiden. Det vil også være mulighet for å se på nye tiltak i årene som kommer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Som jeg sa i et tidligere replikkordskifte her i dag, har Stortinget faktisk stått bak den brede politikken som har gjeldt i forhold til framtidige kraftkontrakter. St.prp. nr. 52 for 1998-1999 ble faktisk lagt fram av daværende statsråd Marit Arnstad fra Senterpartiet, St.prp. nr. 78 for 1999-2000 ble lagt fram av daværende olje- og energiminister Olav Akselsen fra Arbeiderpartiet, og det var Anne Enger Lahnstein som fungerte som olje- og energiminister da St.prp. nr. 52 ble debattert i Stortinget. Jeg har merket meg at faktisk ingen av debattantene den gangen bidrog til å svekke forholdet til de kravene som ESA påla oss i denne saken. Jeg har også merket meg at dersom regjeringen Stoltenberg hadde ansett det for mulig og ønskelig å komme industrien i møte med et mer sjenerøst tilbud, som ble etterlyst den gangen, og som var opplegget i St.prp. nr. 52, så hadde de faktisk hatt anledning til å gjøre det, men det gjorde de ikke. Det eneste som har endret seg siden den gangen, er at Arbeiderpartiet nå er i opposisjon, og de får god hjelp av SV til å fremme de synspunktene som de den gangen ikke gjorde noe forsøk på å endre.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Ja, Norge er faktisk veldig heldig. Vi har utrolig mange verdifulle energiressurser. Vi er godt utrustet med både olje og gass, men det er også viktig, som det ble påpekt fra representanten Enger, at vi også har andre typer fornybare energikilder. Vi er rikelig utrustet med vann, vi er rikelig utrustet også med vind, og i går var jeg også med på å døpe en forskningsplattform som går på bølgeenergi. I Norge ligger alle mulighetene godt til rette for at vi i framtiden kan være en veldig viktig energileverandør også i forhold til fornybar energi. Når det gjelder fjernvarme, har Regjeringen valgt å legge satsingen på infrastruktur for fjernvarme inn som en del av den økte satsingen gjennom Energifondet og Enova. I 2004 har inntekten til Energifondet økt med over 90 mill. kr, og vi mener at dette skulle gi en samlet disponibel ramme til også å kunne prioritere dette viktige tiltaket i året som kommer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2004-12-09:
Gjennomgangen av EØS-reglene viser at det ikke er mulig å gi industrien nye kraftkontrakter med vilkår under markedsvilkår ved å stille krav knyttet til energieffektivisering eller forsyningssikkerhet. Jeg tror det er svært viktig at vi går tilbake igjen til St.prp. nr. 52 for 1998-1999, hvor ordningen med nye myndighetsbestemte avtaler var forutsatt å skulle være en overgangsordning, noe som innebar at bedriftene i økende grad måtte sikre sitt kraftbehov innenfor ordinære markedsorganisatoriske rammer. Det var tre elementer i stortingsproposisjonen som støttet opp under dette. For det første ble det forutsatt at kontraktene skulle trappes ned fra og med 2010 og fram til utløpet i 2020. For det andre la Regjeringen til grunn at bedriftene som ble tilbudt nye kontrakter, måtte dekke deler av kraftbehovet i markedet. Og for det tredje ble det bestemt at ordningen med å tildele kraft til nye prosjekter skulle avvikles. Nye prosjekter måtte da på lik linje med andre forbrukere konkurrere om krafttilgangen. Som jeg sa tidligere: Den eneste forskjellen fra den gangen – da Arbeiderpartiet har støttet den politikken – til nå er at Arbeiderpartiet er i opposisjon.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Jeg vil starte med å takke statsråden for redegjørelsen. Arbeiderpartiet advarte høsten 2002 mot å velge Dragados-verftet framfor Aker Kværner i Egersund. Anbudet fra Egersund lå 40 pst. over Dragados-verftet. Den store prisforskjellen syntes vi på det tidspunkt var oppsiktsvekkende. Derfor bad vi også om at det ble satt i gang en undersøkelse om konkurransevilkårene. Nå viser det seg at Arbeiderpartiet hadde rett. Overskridelsene i Snøhvit-prosjektet er nå oppe i 32 pst., og ennå er det tre kvart år igjen før installasjonen fra Dragados-verftet er ment å seile til Hammerfest. Årsakene til overskridelsene er store forsinkelser sene leveranser feil rekkefølge i arbeidet sen mobilisering lav produktivitet mye av arbeidet må gjøres på nytt Dette viser at det ikke bare er pris, men også gjennomføringsevne og -kraft som er avgjørende for et vellykket prosjekt. Ut fra oppslag i media ser det ut til at Statoil har lært av denne affæren. Konsernsjef Helge Lund uttaler til Dagens Næringsliv den 6. desember 2004: «Vi må kanskje inngå lengre og mer forpliktende partnerskap med noen for å løfte de tunge prosjektene.» Og videre: «Billige fabrikasjonskontrakter i utlandet har vist seg ikke å være så billige likevel.» Arbeiderpartiet beklager at denne lærdommen har kostet mange norske arbeidsplasser. Vi forutsetter at læringseffekten også innbefatter statsråden, selv om det kan virke som om læringsevnen er på nivå med den norske skolen, som Regjeringen har ansvar for. Snøhvit er på tross av overskridelsene et viktig industriprosjekt, spesielt for den nordlige landsdelen. Prosjektet har skapt optimisme og framtidstro i en landsdel som ellers sliter med stor arbeidsledighet. Vi forutsetter at statsråden har en tett oppfølging av prosjektet videre og holder Stortinget løpende orientert, og at tidsfrister og økonomiske rammer må holdes. Det forventes at prosjektstyringen er tilfredsstillende.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Det er faktisk slik at jeg mener at Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet har en langt mer effektiv vilje til å ville noe politisk enn det denne Regjeringen har. Jeg mener at SV har flere terawatt-timer med strøm enn det Regjeringen har. Det har de fremmet forslag om. Når det gjelder det å samarbeide i regjering og få fram disse prosjektene, er det jo ingen i denne salen som burde vite bedre hvordan det skal gjøres, enn Høyre. Når en ser på samfunnsutviklingen der markedet skal styre alt, og der det ikke er politisk vilje i det hele tatt, og en ser på miljøutfordringene og det som er gjort i forhold til Barentshavet, i Lofoten og det ikke å bygge gasskraftverk, kan en spørre hvordan Høyre har hatt det i denne regjeringen. Venstresiden i norsk politikk vil noe med politikken, det er det viktigste. Jeg er overbevist om at det vil resultere i gode resultater.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Det er i grunnen moro å få replikker fra Fremskrittspartiets representanter. Det blir nærmest komisk når de snakker om hva en skal få til, og hva en ikke skal få til. Men det som er kjent med Fremskrittspartiet, er at de har en evne til bare å syte. Uansett hvem det er, så klager de, og på alle klager de, og så reiser de rundt i Norges land og sier at Fremskrittspartiet skal følge opp Kyoto-avtalen. Er det noen som har sett noe forslag fra Fremskrittspartiet om hvordan de skal gjøre det? Nei, selvfølgelig ikke, for da måtte de tatt ansvar og også gjort noe. Når det så gjelder det klimaforliket som Arbeiderpartiet har inngått, mener vi at det har sikret like rammevilkår for norsk industri. Det var enkelte ting som vi påpekte i de forhandlingene, som Regjeringen skal komme tilbake med. Vi er glad for at Regjeringen valgte Arbeiderpartiet i det forliket for å sikre norsk industri på klimasiden. Men energisiden gjenstår ennå.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Sosialistisk Venstreparti i Grenlandsområdet har i alle fall hatt en bratt læringskurve når det gjelder energi og gasskraftverk. De går inn både for å få rør til Grenland og for å få gasskraftverk. Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet stod også sammen da energiloven ble vedtatt, der vi foreslo at det skulle være oppdekningsplikt. Og så er det slik at hvis de 12 TWh som Arbeiderpartiet gav konsesjon til å bygge ut her i landet, hadde blitt bygd ut, hadde situasjonen på energimarkedet i Norge vært helt annerledes. Vi mener at det skyldes mangel på politisk vilje at det ikke er gjort. Og vi skal holde oss til EØS for at norsk industri skal få konkurransevilkår lik dem som man har i resten av Europa. Så vi mener det går an å leve med både en energilov og selvfølgelig EØS-avtalen – hvis en ikke skal bli medlem, da. Men det kreves politisk vilje. Og det er en mangelvare i dag.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Rana-samfunnet er i en veldig vanskelig situasjon fordi kraftavtalene med industrien går ut allerede 6. april 2005. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har derfor lagt fram et forslag i dag der vi ber Regjeringen «finne overgangsløsninger for kraftleveranser til Rana-industrien innenfor EØS-avtalens virkeområde». Næringspolitisk talsmann i Høyre, Ivar Kristiansen, sa tidligere i dag at Høyre fulgte opp alle vedtak Arbeiderpartiet gjorde i forhold til kraftregimer, og at vi måtte gjøre det vi kunne for Mo. Regjeringen har derimot sagt at de ikke ser det som noe mål å sørge for langsiktige kraftavtaler. Regjeringspartiene på Stortinget har likevel vært med og behandlet dette som egen sak. I denne mellomtiden trenger Rana en spesiell løsning. Da er mitt spørsmål til Leif Frode Onarheim: Vil Høyre støtte forslaget fra Arbeiderpartiet om å sende denne saken til Regjeringen?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Det største risikoprosjektet i Norge i dag er å drive industrivirksomhet med det nåværende regimet, sa representanten Øyvind Vaksdal kl. 16.21 onsdag 8. desember 2004. Mener representanten fortsatt det, eller har han snudd? Har representanten Vaksdal et medansvar for at det nåværende regime blir sittende? Vil Fremskrittspartiet støtte forslaget angående Mo-industrien, som de lovte da de var representert i Mo, eller framstår Fremskrittspartiet i keiserens nye klær og støtter nåværende regime fullt ut?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Vi som er litt beleste når det gjelder energilov og markedspolitikk i forhold til energi, vet at Vaksdal nå er ute på uhyre tynn is i forhold til det han står her og syter om, som jeg sa tidligere i dag. Fremskrittspartiet velsignet nesten energiloven da den ble vedtatt. Arbeiderpartiet og SV sa at vi måtte ha en oppdekking av strøm i Norge. Hvis ikke ville prisen gå i lufta, og det ville gå ut over både kunder, private kunder, og industri. Nå har vi sett effekten av det. Arbeiderpartiet har foreslått å bygge ut kraft, uten at det har skjedd. Men vi er allikevel opptatt av å sikre den industrien som er der allerede, slik at den blir i Norge. Det er bra for alle, og det er bra for miljøet. Derfor er situasjonen i Mo veldig spesiell, og jeg vil igjen spørre Øyvind Vaksdal om han vil støtte forslaget som ligger her i salen.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
I Arbeiderpartiet legger vi vekt på at vi vil videreforedle naturressursene for å sikre arbeidsplasser og industri, og for å gjøre det beste for miljøet. Derfor kjemper Arbeiderpartiet for at den industriclusteren som finnes i Grenland, skal få et gassrør. Det er oppstått usikkerhet i forhold til SVs holdning til gassbruk innenlands, og hvordan en skal gjøre det. SV i Grenland har sagt at de ønsker gassrør, og at de ønsker et gasskraftverk med CO2-håndtering i Grenland. I innstillingen, på side 30, står det likevel at SV ikke vil ha rør, men at de vil ha båt. Mitt spørsmål til representanten Langeland blir: Kan han avklare hva SV går for her? Går de for båt, som de sier i innstillingen, eller for rør, som de sier i Grenland?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Daværende energiminister Eivind Reiten fra Senterpartiet var vel det vi må kalle energilovens far. Nå er han konsernsjef i Hydro. Nå er strømmen for dyr til at vi kan produsere aluminium i Norge – men det er for lite til å bygge ut ny kraft, sier altså Senterpartiets egen Eivind Reiten. Hva mener egentlig Senterpartiet om en slik utnytting av egen interesse? Hva vil Senterpartiet gjøre for å hindre en videre utvikling som den vi har sett er satt i gang, der industrien flytter ut og energi ikke blir bygd ut fordi det er for dyrt?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Arbeiderpartiet er enig i at energiloven hadde mye godt i seg. Men vi hadde da, som vi har hatt i ettertid, og som vi har nå, en problemstilling i forhold til at når det blir for lite kraft i et marked, og man har et fritt marked, så vil prisen bli så høy at man kan begrunne markedspris som subsidiering. Jeg mener det er det Regjeringen prøver på, for markedsprisen i Norge er nå kanskje mye høyere enn f.eks. i Island, som har et overskudd på kraft. Den er kanskje mye høyere enn i Frankrike, som kan ha et overskudd på kraft. Derfor forholder Regjeringen seg til et marked i Norge, og sier at markedsprisen er så høy. Det er rett i markedet i Norge. Men spørsmålet er hva Senterpartiet vil gjøre for å få den markedsprisen nedover, og det håper jeg at representanten kan svare på.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Norsk kraftintensiv industri kan komme opp i en situasjon der den ikke får nye kraftkontrakter fordi kraftselskapene ønsker å bruke det markedet som Regjeringen har ansvaret for nå. Stortinget kom med et anmodningsvedtak til Regjeringen i vår, der Regjeringen fikk i oppgave å komme tilbake med langsiktige energiavtaler til industrien. Svaret fra Regjeringen var at det ikke er lov til å inngå avtaler under markedspris. Jeg må spørre statsråden om hvor hun i det anmodningsvedtaket finner at prisen skulle være under markedspris. Regjeringen sitter med alle verktøyene som trengs i forhold til energimarkedet. Så spør vi: Hva er situasjonen i EU/EØS-området? Regjeringens svar er at det har de ikke undersøkt overhodet. Hvorfor har ikke Regjeringen tatt anmodningsvedtaket på alvor?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Når det gjelder St.prp. nr. 52 for 1998-1999 hadde ESA merknader til den. Derfor kom St.prp. nr. 78 for 1999-2000 etterpå, og slik som jeg ser det, har ikke ESA sagt at den ikke er EØS-relevant. Det er bare en mulighet og et tankekors. Men representanten Eva R. Finstad fra Høyre sa i en interpellasjon i februar 1997: «Høyre har argumentert for en ordning med utsatt hjemfall så lenge kraften går til konsesjonsformålet, dvs. til industriproduksjon.» Det er også en mulighet. Jeg skjønner ikke hvorfor statsråden har den passive holdningen at når vi ser at dette går feil vei, så skal vi ikke prøve å gjøre noe nytt. Jeg skjønner ikke at ikke Regjeringen har fulgt opp sine partier her på Stortinget og faktisk prøvd å gjøre noe, for det kan de faktisk ikke si at de har gjort, ut fra de svarene vi har fått.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Arbeiderpartiet er enig i at hver generasjon har sitt ansvar for å bevare for den kommende generasjon. Derfor har Arbeiderpartiet gjentatte ganger tatt opp de problemene som er rundt privatisering av strandlinjen i Norge. Ikke nok med det, men vi har også gjentatte ganger tatt opp den spesielle situasjonen som har vært i Kristiansand kommune i forhold til innredning og bygging av sjøbuer osv. Vi har også tatt opp dette andre steder i landet. Nå var det et oppslag i Fædrelandsvennen for et par dager siden som sa at 800 sjøbuer kunne få amnesti av Kristiansand kommune. De sjøbuene som er innredet ulovlig, får altså lov til å være hytter. Er dette en politikk som statsråden virkelig kan stå bak, hvis han vil bevare for neste generasjon?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Det nærmer seg jul, og jeg vil benytte anledningen til å sende en liten julehilsen, spesielt til Fremskrittspartiet. Jeg vil takke Fremskrittspartiet for at de nå har vist sitt sanne ansikt. Det har de gjort gjennom det forliket som de har inngått med Regjeringen. Jeg skal bare bruke litt tid på å forklare det. Høyre-politikk er – noe som alle som har fulgt med i denne debatten i dag, har registrert – å gjøre minst mulig, markedet skal styre. Fremskrittspartiet har inngått et forlik om noen småbeløp som i og for seg kan være greie nok. Men de store beløpene i forhold til den satsingen som Fremskrittspartiet sier at de ønsker på energimarkedet, er helt fraværende. I fjor fikk Arbeiderpartiet til et forlik der vi fikk bevilget 2 milliarder kr til et innovasjonsselskap i Grenland, en aktiv næringspolitikk. Nå skryter Regjeringen av at det er de som har fått det til. Men det hadde de altså ikke kommet med hvis det ikke hadde vært for forliket med Arbeiderpartiet. Da hadde vi forventet at Fremskrittspartiet iallfall kunne fått f.eks. 1 milliard kr til infrastruktur på gass. Men de har ikke brydd seg om det, de har brydd seg om symbolsaker. Og så fortsetter de sin politikk her i salen, som bare er å snakke, uten å komme fram med noe forslag. Når det så gjelder kapittel 6 og Mo i Rana, så er det to forskjellige saker. Vi er nødt til å gjøre noe for å sikre norsk energi kraftleveranser på lang sikt. Hvis ikke, er det mange lokalsamfunn som vil forsvinne i Norge. Mo i Rana er i en helt spesiell situasjon, der avtalen går ut 6. april. Vi har hørt på folk og sjekket hva de har sagt i forhold til mulighetene vi har innenfor EØS-avtalen, altså muligheter som Norge har til å hjelpe Mo i Rana i den situasjonen de er i nå, fram til det blir et regime der Mo i Rana-industrien kan gå inn og få kraftkontrakter som alle andre, og de mulighetene er der altså. Og helt til slutt, i forhold til gasskraftverk: Arbeiderpartiet har helt siden Bondevik I-regjeringen gikk av – det vet selvfølgelig Fremskrittspartiet også – vært for å bygge gasskraftverk. Vi mener det samme i dag som vi mente i går, og som vi har ment hele tiden. Nå er utfordringen om Fremskrittspartiet mener det samme som det som representanten Ellingsen gav uttrykk for oppe i Mo i Rana.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Som tidligere fagforeningsleder kunne jeg kanskje ha begynt lønnsforhandlinger, ut fra at det nå er lagt et meransvar på Klunglands skuldre. Men jeg vil takke for tilliten. Jeg går ut fra at det betyr at Høyre vil være positiv til de forslagene til regimer som Arbeiderpartiet vil komme fram til. Det er ingen tvil om at det viktigste er å få mer kraft på markedet. Det er vi helt enige om, men det er altså på sikt. Så er spørsmålet: Hva gjør regjeringspartiene for Mo i Rana, Sauda, Odda og andre lokalsamfunn, hvis man ikke får det? Så til infrastruktur: Jeg visste ikke om jeg skulle ta det som en åpenbar misforståelse da Bror Yngve Rahm sa at vi hadde endret syn, at vi gikk inn for at staten skulle betale alt. Det har Arbeiderpartiet aldri gått inn for, så det må være en åpenbar misforståelse fra Bror Yngve Rahms side.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-12-09:
Saken om disse tariffene ble trukket ut av budsjettet og gjort til en egen sak, og representanten Klungland vil være ordfører for den saken. På den måten burde han kunne klare å komme frem til de muligheter som Arbeiderpartiet ser, og så må man vurdere dem. Når det gjelder det forslaget som er fremmet, ønsker jeg at man kunne gjøre det om til et oversendelsesforslag, idet det da ville være lettere for oss å være med på det. Men slik det nå foreligger, må jeg dessverre meddele representanten Klungland at vi ikke kommer til å stemme for det.