Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-04-11:
KOLS, kronisk obstruktiv lungesykdom, er en alvorlig lungesykdom. Den er alvorlig for den enkelte pasient som rammes, men den er også alvorlig for samfunnet fordi den faktisk rammer så mange som 10 pst. av den voksne befolkning. Og det som kanskje er enda mer bekymringsfullt: Forekomsten av KOLS er også økende i store deler av den industrialiserte verden. Årsaken er enkel, nærmest beklagelig enkel: KOLS synliggjør langtidseffekten av tobakksrøyking, særlig aktiv røyking, men også passiv. Selv om vi har hatt en gledelig reduksjon i antall røykere i Norge de siste årene, vil dette likevel ikke slå ut i forhold til antall KOLS-pasienter i denne omgang. Det tar 15–20 år eller mer før røykere utvikler KOLS. Det er også et annet forhold som gir grunn til bekymring. Når en person først har utviklet KOLS, lar sykdommen seg ikke snu eller helbrede. Sykdommen utvikler seg imidlertid gradvis, fra forholdsvis beskjedne symptomer til svært alvorlige og nærmest livstruende tilstander. Men på den annen side vet vi at tidlig diagnostikk og behandling stabiliserer sykdommen og begrenser forverringen. Vi kan med andre ord bidra til å gi pasientene et bedre liv. Kunnskapsgrunnlaget når det gjelder KOLS, er i rask utvikling. Det er laget veiledere og faglige retningslinjer for diagnostikk og behandling både internasjonalt og her i Norge. De norske veilederne legger hovedvekt på praktisk bruk, altså i møte med den enkelte pasienten. Jeg vil i det følgende beskrive seks hovedutfordringer i forhold til KOLS. For det første: Forebygging er det aller viktigste, særlig fordi det ikke finnes noen helbredende behandling. Forebyggingsaktiviteten bør ha et klart formål: å unngå at den enkelte begynner å røyke. Det er også et mål at så mange som mulig av dem som allikevel har vært så dumme å begynne, slutter å røyke. For det andre må kunnskapsgrunnlaget som behandlingsopplegget bygger på, etterprøves, fornyes og oppdateres. Vi må sikre oss at dette benyttes av legene, og da særlig av allmennpraktikerne. Utviklingen av kunnskapsgrunnlaget forutsetter forskning, og vi har betydelig forskningsaktivitet på dette området også i Norge. La meg kort gi to eksempler på utfordringen vi står overfor forskningsmessig. For det første vet vi at en gruppe KOLS-pasienter har et særlig aggressivt sykdomsforløp, men vi vet ikke hvem disse enkeltmenneskene er. Vi vet heller ikke hvorfor akkurat disse har et mer alvorlig og dramatisk sykdomsforløp enn andre. Dette er kunnskap som det er viktig å få, fordi det kan gjøre oss i stand til å identifisere hvilke pasienter som må følges særlig opp. For det andre ser det ut til at kvinner har en mer aggressiv variant av KOLS enn menn. Vi vet heller ikke hvorfor det er slik, men det er et viktig kvinnehelseaspekt som vi trenger mer kunnskap og forskning om. Økt kunnskap vil gi bedre grunnlag for forebygging og behandlingsopplegg. Den tredje hovedutfordringen er knyttet til tidlig og korrekt diagnostikk. Jeg har fått opplyst at tidlig diagnostikk kan være vanskelig. Det forekommer ofte at pasientene selv opplever seg som friske eller med helt beskjedne plager, samtidig som testing viser utvikling av KOLS. Det er derfor viktig at legene benytter lungefunksjonsundersøkelser ved mistanke om KOLS. Slike undersøkelser er forholdsvis enkle å gjennomføre når legene først har utstyret og opplæring i å bruke det. Vi vet ikke i hvor stor grad slike undersøkelser gjøres ved KOLS, men tall fra Rikstrygdeverket indikerer at på langt nær alle pasienter med KOLS får gjort såkalt spirometri en eller to ganger i året. Undersøkelsen gir grunnlag for behandling og oppfølging av pasienten. Denne oppfølgingen må skreddersys for den enkelte pasient for at det skal ha en varig effekt. Den fjerde hovedutfordringen er tidlig intervensjon. Det er viktig å ta grep tidlig for å unngå eller å bremse utviklingen av sykdom. Selv om jeg nettopp sa at det er behov for å utvikle kunnskapsgrunnlaget omkring KOLS, er vi ikke uten kunnskap. Røykeslutt, gjerne kombinert med fysisk trening, har en positiv effekt. Det femte hovedelementet er systematisk oppfølging og kontroll av pasientene. Etter at diagnose er stilt, må pasientene følges opp med medisinske kontroller og måling av lungefunksjonen. Overvåking av sykdomsforløpet er viktig for å se om iverksatte tiltak har effekt. Den siste utfordringen jeg vil peke på, er medikamentell behandling. Det medikamentelle tilbudet til pasienter med KOLS er begrenset. Ingen legemidler kan gjøre pasientene friske, men symptomene kan behandles og lindres. Regjeringen redegjorde for legemidler til behandling av KOLS i budsjettet for 2005. Denne redegjørelsen omfattet hvilke legemidler som er medisinsk godkjent for KOLS, og hvilken refusjonsstatus disse har. De internasjonale veilederne gir, som den norske, tilrådinger omkring medikamentell behandling av KOLS. Statens legemiddelverk har i 2004 vurdert den norske veilederen og konkludert med at det er usikkert om den er tuftet på et tilstrekkelig sikkert kunnskapsgrunnlag. Som kjent vedtok Stortinget følgende, som interpellanten var inne på, ved behandlingen av statsbudsjettet for 2005: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at de legemidler som nyttes til behandling av kronisk obstruktiv lungesykdom(KOLS) (KOLS) Stortingets vedtak har reist flere spørsmål både i forhold til gjeldende regelverk og praktiseringen av dette og i forhold til de budsjettmessige konsekvenser. Derfor vil Regjeringen, som jeg tidligere har sagt, melde tilbake om dette nå i vår i revidert nasjonalbudsjett. Representanten Nesvik spurte i sin interpellasjon om jeg vil ta initiativ til en nasjonal strategi mot KOLS. Jeg deler Nesviks oppfatning. KOLS er et vesentlig folkehelseproblem, og det trengs en bedre koordinert og mer målrettet innsats mot KOLS. Det kan derfor være hensiktsmessig at dette skjer i form av en samlet nasjonal strategi. En slik nasjonal strategi vil jeg igangsette. Hovedelementene i denne vil så langt jeg kan se, trolig være målrettede tiltak mot røyking, særlig overfor yngre kvinner, bedre kunnskap hos allmennlegene, dels for å sikre mer adekvat og tidlig diagnostikk, dels som grunnlag for kunnskapsbasert behandling. Det vil også være hensiktsmessig med en særskilt innsats slik at forskningsbasert viten fører til konkrete tiltak mot KOLS. Dette omfatter forskningsområder som effekt av og innhold i strategi mot røyking, kvinnehelseforskning – vi må belyse hvorfor kvinnene får en mer aggressiv form for KOLS, og hva vi kan gjøre med det – og hvordan man som allmennlege kan stille en kvalitetssikret diagnose tidlig i sykdomsforløpet knyttet til bruken av spirometri.