trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-02:
En enstemmig komite har sagt at skolebibliotekene bør rustes opp til å bli ressurssentre på enhver skole. En enstemmig komite har sagt at det er behov for å styrke skolebibliotekene, og en enstemmig komite har sagt at det er veldig ulikt nivå på skolebibliotekene rundt i landet. En har også pekt på undersøkelser som viser at dette er tilfellet. SV går inn i denne materien. Vi er ikke opptatt av hvilken måte man kan få dette til på. Vår måte å angripe dette på er at vi ønsker at man politisk ser på det på ulike måter, og at man får en styrking av skolebibliotekene, slik at de kan bli de ressurssentrene som man trenger.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-02:
Den kulturelle skolesekken er et viktig bidrag til å styrke elevers møte med profesjonell kunst og både oppleve og være en del av å uttrykke slik kunst. Men SV er veldig opptatt av at dette skal være et tillegg til de ordinære driftsmidlene. Det skal være et tillegg til det skolen gjør i dag. Dette har vært den basisen som et flertall i Stortinget har lagt til grunn når man har gått inn for Den kulturelle skolesekken. Det er altså et tillegg til og ikke en del av det ordinære undervisningstilbudet.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-02:
Fjerning av det øremerkede tilskuddet har rammet kommuner som har hatt et høyt aktivitetsnivå på kulturskolen, som f.eks. Namsos kommune og Tromsø kommune, som har fått om lag 100 000 og 200 000 kr mindre pr. år. Og det har tjent de kommunene som ikke har hatt et høyt aktivitetsnivå, som f.eks. Oslo. Var dette meningen da Kristelig Folkeparti innførte kulturskolen? Det nytter ikke å være bekymret. Det er handling som trengs. Når Elsa Skarbøvik sier at Kristelig Folkeparti skal vurdere å komme med tiltak hvis foreldrebetalingen løper løpsk, hva betyr å løpe løpsk når man vet at enkelte kommuner har fordoblet foreldrebetalingen i Den kulturelle skolesekken?
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-02:
Jeg tar ordet helt på slutten av debatten fordi jeg føler at viktigheten av den debatten som har vært om øremerking og foreldrebetaling, har vært bagatellisert. Dette er et viktig prinsipp. Det er viktig med tanke på hvordan man tidligere har behandlet kulturskolen, og det er en helt ny snuoperasjon i forhold til den kulturskolepolitikken man har hatt tidligere. Øremerking er ikke noe jeg har funnet på selv, noe jeg har funnet på fordi jeg ikke har tro på lokalpolitikere. Jeg har meget stor tro på lokalpolitikere. Disse innspillene om øremerking har kommet fra lokalpolitikere, har kommet fra kommuner som har satset på kulturskolen, og som ser at man taper stort ved overføringer av midler til rammen. Dette er en politisk ansvarsfraskrivelse med hensyn til ønsket om satsing på kulturskolen. Da spiller det ingen rolle om man øker foreldrebetalingen med 50 kr eller 100 kr, eller om den prosentvise økningen eller kroneøkningen er liten. Uansett er det økning, og da går man bort fra den visjonen man har hatt om en kulturskole for alle, og at kulturskolen skal være så billig som mulig.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
Det interessante i representanten Sorteviks innlegg var forsøket på å presentere Fremskrittspartiets læringssyn i forhold til kulturens plass, og han forsøkte også å lage et balansert innlegg når det gjaldt det. Men Fremskrittspartiet har i innstillingen ikke villet være med på merknader hvor en vektlegger en estetisk anerkjennelse som «viktig både som personlig opplevelse og som inspirasjon og grunnlag for læring» og sier at «et godt læringsmiljø kjennetegnes av kreative prosesser». Etter å ha hørt representanten Sorteviks innlegg sitter jeg og lurer på: Hvilken plass har kulturen i et helhetlig kompetanse- og læringssyn i Fremskrittspartiet?
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
Jeg har behov for å kommentere det siste innlegget litt. Jeg opplever at representanten Jensen og Sosialistisk Venstreparti ikke tar innover seg det dilemmaet som faktisk finnes mellom øremerking, statlig finansiering og den lokaldemokratiske frihet til å prioritere formål. I det siste innlegget ville man ikke ta det dilemmaet innover seg. Jeg tror, i likhet med presidenten, at dette er en debatt som gikk for et år siden. Den kunne ha kommet i reprise i budsjettbehandlingen, men den kom ikke. Det var ingen partier i denne sal som fant det viktig nok å prioritere det kravet. Det synes jeg forteller litt om problemstillingen.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
Jeg takker for utfordringen fra Arbeiderpartiet når det gjelder å forklare at Kristelig Folkeparti ikke ser på økt foreldrebetaling som en betaling for dårlig kommuneøkonomi, men at vi skal ta for oss ventelistene til kulturskolene og gjøre noe med dem. Det er lange ventelister rundt omkring, det vet vi. Det jeg har fått rapport om, er at det i dag er 62 kommuner som har en skolepengesats på 2 000 kr eller høyere. Og 1 600 kr, som har vært taket fra 1992, tilsvarer i dag 2 000 kr. Det er altså noen kommuner som har hevet det, og det kan man si er beklagelig, men det er her det kommunale selvstyret får virke. Og jeg spør: Hvor var Arbeiderpartiet i fjor da vi behandlet budsjettet? Det var da øremerkingsdebatten foregikk. Det var da rammetilskuddet til kulturskolene ble lagt inn og avgjort.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
Jeg sa i mitt innlegg at det er viktig for Kristelig Folkeparti å se Den kulturelle skolesekken i sammenheng med kulturskolen og kultur i skolen i det hele tatt. Dette må gå seg til. Det er en forholdsvis ny bevilgning på dette området, og da innstillingen til Den kulturelle skolesekken ble behandlet i Stortinget, ble dette også tatt opp. Vi har sagt i innstillingen at vi vil se på dette i sammenheng. For meg er Den kulturelle skolesekken en del av dette med kulturopplevelser i skolen. Som Vestfold-representant er jeg ganske stolt av det, for det uttrykket kommer faktisk fra Sandefjord-skolene, som startet veldig tidlig med nettopp å se verdien av å få kultur inn i skolen.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
Jeg tror ikke jeg i mitt innlegg har gitt uttrykk for at jeg er så veldig bekymret, men jeg siterte fra Kulturskolerådet, som skriver at de kanskje anser at det kan «løpe løpsk». Det var derfra jeg siterte og viste til Kulturskolerådets syn på dette. Det betyr at hvis man ser at foreldrebetalingen blir så pass stor at det blir vanskelig å nå målet på 30 pst., at det tar lang tid, at det går veldig sent, er Kristelig Folkeparti beredt til å se på forskrifter til dette. Dette er en handling vi ønsker å komme tilbake til hvis det viser seg at vi ikke klarer å følge opp det at kulturskolene skal være for alle. For oss er det et generelt prinsipp på mange områder hvor det er frivillige tiltak, at det skal være foreldrebetaling. Jeg har ikke hørt noen i debatten ta til orde for at det ikke skal være foreldrebetaling i det hele tatt. Det er noen få kommuner som har økt beløpet i forhold til 1 600 kr, men det håper vi ikke vil fortsette utover det vi kan beregne at 1 600 kr var for mange år siden.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-03-02:
I Dokument nr. 8:8 foreslår Ulf Erik Knudsen, Arne Sortevik og Karin S. Woldseth å innføre elevers rett til fritt skolevalg på videregående skole. Medlemmene fra Fremskrittspartiet og representanten Simonsen foreslår at Regjeringen skal fremme lovendringer om dette. Når flertallet i komiteen ikke bifaller dette, er det fordi vi viser til at fylkeskommunene er skoleeiere, og at det derfor er naturlig at de også avgjør reglene for inntak. Derfor er det forskjellige inntaksregler fra fylke til fylke. Vi bor jo i et langstrakt land med store geografiske forskjeller, ulik skolestruktur og ulike behov for skoleskyss. En del fylker har såkalt fritt skolevalg i dag. Blant annet har vi dette i Vestfold, men det innebærer likevel ikke at elevene er sikret å komme inn på den skolen som er deres førstevalg. Søkere har rett til å komme inn på ett av de tre grunnkursene de setter opp, og blir så fordelt etter karakterer fra grunnskolen. Fylkeskommunene har ansvar for å tilrettelegge sine tilbud om videregående opplæring, slik at det er spredning mellom skolene når det gjelder hvilke studieretninger, fag og satsingsområder de ulike skolene tilbyr. Dette har med lokaldemokrati å gjøre. Forskjellen mellom de skoleeierne som har vedtatt retten til fritt skolevalg, og de som ikke har det, ligger i inntaksprosessen. Fylkeskommunene har ansvaret for dimensjoneringen ved den enkelte skole, og noen dimensjonerer også på tvers av fylkesgrensene. En samlet komite, bortsett fra medlemmene fra Fremskrittspartiet og representanten Simonsen, mener at fylkeskommunen fortsatt bør ha dette ansvaret. Jeg regner med at Fremskrittspartiet tar opp sitt forslag selv.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-03-02:
Jeg går nå ut fra at Senterpartiet kommer til å være forkjemper for å gi Venstre lengre taletid i Stortinget i enhver sak, og jeg er glad for det. Vi skulle gjerne sagt noe om kommuneøkonomien. Denne Regjeringa har fått til et veldig stort løft de siste årene. Men det hjelper ikke at vi får til store løft hvis vi stadig vekk får nye øremerkinger, nye minstestandarder og nye regler. Det vi trenger for å få kommuneøkonomien på rett kjøl igjen, er å få til en skikkelig sanering i øremerkede midler, en skikkelig sanering i regelverk og minstestandarder som gjør at kommunene får den handlingsfriheten. Jeg har vokst opp i et hjem som var musikkskole fredag, lørdag og søndag. Min far hadde grupper på opptil 20 elever og ned til én, ut fra hvor forskjellig nivå de ulike barna var på. Så skulle alt dette overføres til musikkskolen. Det skulle da trykkes inn i et system som førte til et tilskudd fra et statlig system, noe som førte til at antallet elever i det instrumentet i min hjemkommune gikk fra ca. 200 elever til fem i løpet av få år. For undervisningsmetodene var da fastlåst i et bestemt finansieringssystem, og andre regler gjorde at det var umulig å tenke kreativt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-03-02:
Jeg observerer nok en gang at flere ønsker at jeg skulle hatt bedre tid til også å ta med festtalen som vi alle er enige om, i forhold til bibliotek, i forhold til film, i forhold til talentutvikling og alt dette. Jeg tok opp noen punkter som det var viktig for meg å løfte fram i forhold til det som ikke var løftet fram av andre i debatten. Så til dette med prisen på tilbudet. Man har ganske mange køer, så det er tydelig at det ikke er prisen som er den store skremselen. Man må klare å dele 2 000 kr på tolv måneder og finne ut hvilke summer det her er snakk om. Hvis man har litt kunnskap om barns og ungdoms fritidsaktiviteter, ligger det også et moment her. Når vi i regjeringspartiene har fått det ordet på oss at vi ikke bryr oss noe om at prisene løper løpsk, vil jeg karakterisere en økning på 50 kr eller 40 kr i måneden som ikke å løpe løpsk. Dette er ikke latterliggjøring. Det er en klargjøring av en prioritet. Jeg mener at det er viktig å få dette tilbudet så billig som mulig, men hvis jeg hadde vært lokalpolitiker i dag, ville jeg nok ha prioritert å inntektsdifferensiere betalingen, framfor å gjøre den billigere for alle alltid.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Det har vært etterlyst visjoner i denne debatten. Jeg har prøvd å høre etter om noen andre har hatt noen. Det kunne kanskje være «fred, frihet og alt gratis»! Det er nok vår visjon at vi skal forsøke å redusere øremerkingen og detaljstyringen både av kommuner og av skoler, fordi vi tror det vitaliserer lokaldemokratiet, og fordi vi tror øremerking på ett område kanskje kan ha positive effekter akkurat der, men lett vil ha negative effekter på lokaldemokratiet og på andre områder. Dette har sterk støtte blant lokalpolitikere fra alle partier. Øremerking skal brukes når man faser inn en oppgave. Når en oppgave er faset inn og har blitt en naturlig, ordinær del av virksomheten, skal man slutte med øremerking. Det har vi holdt oss til. For øvrig mener jeg at betalingen er moderat. Ca. 2 000 kr i året er halvparten av hva det koster å delta i et skolekorps.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Svaret på spørsmålet om hvorvidt jeg mener at det er noe til hinder for at kommunene kan se dette i sammenheng, er nei. Jeg mener at det ikke er noe prinsipielt i veien for det. Den kulturelle skolesekken har naturligvis et perspektiv over seg hvor man er veldig opptatt av å knytte kontakt mellom skole og det profesjonelle kulturlivet. Så har vi kulturskolene, og så har vi selve skolene og de kulturaktivitetene som foregår der. Allerede er det slik at det går midler fra Den kulturelle skolesekken f.eks. til tiltak for å styrke leselyst og skolebibliotek, som har med skolen å gjøre. Men det er ikke noe prinsipielt i veien for at man lokalt i kommunene legger planer som også innbefatter kulturskolen, slik jeg ser det. Vi følger naturligvis opp de vedtakene som er gjort i Stortinget på dette området. Noen har sagt at det må gå seg litt til etter hvert. Vi følger opp vedtakene som dreier seg om nasjonale satsinger og satsinger i kommunene og hvordan det skal fordeles, men jeg kan ikke se at det er noe prinsipielt i veien for det hvis det foreligger slike lokale planer og ønsker.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Punkt 1: Jeg er glad for det initiativ komiteen har tatt når det gjelder å utvide talentutviklingsprogrammet, i den forstand at det skal omfatte flere kultur- og kunstuttrykk. Det skal jeg med glede følge opp – det synes jeg er veldig hyggelig. Jeg er også klar over den saken som representanten Reikvam nevner når det gjelder Balletthøyskolen. Men jeg mener nok at det har ligget veldig klart i forutsetningene at det dreide seg om en engangsbevilgning, og at skolen måtte finansiere dette innenfor sine egne budsjetter i årene etter. Hvis man ser på de budsjettene skolen har hatt, den veksten som har vært i de senere år, og hvilke belastninger skolen ikke har tatt i forhold til en del andre, mener jeg at det ligger til rette for at det bør man også kunne greie. Men jeg har ikke hatt noen direkte dialog med dem så langt, så det er slik jeg ser saken som den er nå. Dersom det blir en mer direkte dialog, må jeg eventuelt få vende tilbake til hva konklusjonen på den blir da.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Det er ikke lett å ha en debatt i Norge uten at den dreier seg om penger, heller ikke når vi snakker om kultur og visjoner. Jeg får bare si det sånn når representanten Skjælaaen spør meg hvordan jeg ser på betydningen av utviklingsmidler, at jeg ser på det som viktig. Hvis representanten spør meg om hva de kommer til å være i fremtiden, kan jeg naturligvis ikke svare på det, ettersom dette ikke er noen budsjettdebatt. Men la meg si litt, siden det her har vært etterlyst visjoner. Min visjon for musikk- og kulturskolene er at det skal være et mangfoldig og et bredt og variert tilbud kulturelt og lokalt, og at det skal gi muligheter for mange mennesker og mange barn og unge til å utvikle sine evner og talenter. Jeg tror at statens oppgave er å legge til rette for det, men mine visjoner er nok ikke i like stor grad knyttet til det staten kan gjøre – statlig styring og regulering, som jeg har lagt merke til at enkelte representanter her gir uttrykk for. Jeg tror at når det dreier seg om visjoner for kultur, skal man også ha visjoner for det sivile samfunn og den private sfære, for all skaperkraft sitter ikke i Stortinget eller i departementet.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Med all respekt: Nå er det ganske mange som har etterlyst visjoner. Jeg har ikke hørt en eneste visjon, annet enn det som dreier seg om øremerking og betalingssatser, budsjetter og penger. Det er det hele denne debatten dreier seg om – den er slik at jeg ville være redd for å referere den hvis jeg traff noen av mine kolleger i utlandet. Vi er så godt stilt i Norge. Det vi snakker om her, er en betalingssats i størrelsesordenen – hvis den øker slik prisutviklingen har vært siden satsen ble fastsatt til 1 600 kr – 2 000 kr i året. Det er som sagt ca. halvparten av det det koster å være med i et skolekorps – der kommer dugnadsaktiviteter i tillegg. Og jeg har ingen tro på at dette skulle ramme det store flertall, at de ikke kan delta i dette. Det kan være noen, men kommunene står fritt til å gradere sine satser og gi bedre vilkår for dem som måtte trenge det. Man skal også huske at det har vært ventelister her, og at dette gir kommunene en mulighet for å slippe flere inn, til å utvikle tilbudet. Og som sagt tror jeg kommunepolitikere har det samme vettet som vi har, at de vil være opptatt av de samme visjonene som vi eventuelt er opptatt av, og at vi derfor kan ha tillit til at dette utvikler seg bra.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-03-02:
Det var en ting jeg ikke rakk å ta opp i mitt innlegg, som jeg føler behov for å nevne. Jeg sa at jeg synes at komiteen, og flertallet, har avgitt en god innstilling, og gitt et viktig tilskudd til meldingen. Men på ett punkt er jeg litt skeptisk, og jeg føler det er riktig å gi uttrykk for det, nemlig der komiteen tar til orde for at Norsk Kulturskoleråd skal være faglig instans ved vurdering av søknader til såkalte demonstrasjons- eller mønsterskoler. Jeg er selvfølgelig enig i at det kan gi råd, men er kanskje noe mer skeptisk til at det skal velge ut, bl.a. av følgende grunner: Ikke alle kommuner er medlem av rådet. Når rådet forvalter utviklingsmidler over budsjettet til kulturskolene, kan det være uheldig at de samtidig peker ut demonstrasjonsskolene. For det tredje kan en demonstrasjonsskole godt være en som ikke har fått utviklingsmidler. I lys av dette vil jeg anmode om at departementet i hvert fall får lov til å underlegge dette en nærmere vurdering, sånn at vi ikke bringer oss selv opp i det som kan være habilitets- eller legitimitetsproblemer. Det er altså en ren formalitet jeg på mange måter bringer opp i denne forbindelse, at Læringssenteret – det kommende Utdanningsdirektoratet – kanskje da bør være en faglig instans, som et mer uavhengig organ i forhold til dette.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-03-02:
Statsråden åpnet sitt innlegg med rosende ord om hva kunst og kultur betyr for våre barn og unge. Men karakteristikken av Regjeringens melding er jo at den er pregløs og lite visjonær, og at det med Regjeringens opplegg faktisk vil være vanskelig å gi flere barn dette tilbudet. Og hvis vi skal være helt ærlige, er det kanskje slik for oss som politikere at har vi ikke i denne salen nok vilje til eller ønske om å legge inn tilstrekkelige ressurser, kan det være politisk behagelig å gjemme seg bak det kommunale selvstyre. Jeg tror ikke det er et eneste parti i denne salen som ikke har tillit til den lokale friheten ute i kommunene, men dette handler rett og slett om den evnen som kommunene har til å utøve sine oppgaver og følge dem opp. Konsekvensen av det opplegget vi vedtar i dag, vil komme til å bety økt foreldrebetaling. Spørsmålet mitt til statsråden er om hun kan gi en garanti for at dette vil komme til å stoppe opp på en sum på 2 000 kr i året.
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-03-02:
Komiteens leder, Rolf Reikvam, sa i den forrige debatten at denne dagen var en ren hyllest til det kommunale selvstyret – og Stortinget fortsetter med å hylle det. I Dokument nr. 8-forslaget som behandles i dag, er det to prinsipper som berøres. Det ene prinsippet går på hvorvidt elevene fritt skal kunne velge hvilken videregående skole de skal gå på. Dette er et prinsipp Høyre mener er rettferdig, og som bidrar til en god utdannelse for alle. Det andre prinsippet som berøres i dette dokumentet, er prinsippet om kommunalt selvstyre. For Høyre er det kommunale selvstyret så viktig at rikspolitikerne skal være forsiktige med å detaljstyre når det gjelder lokale initiativ og ulike lokale løsninger. Det har Høyre vist gjennom handling, ved å redusere antall øremerkede tilskudd samt å forenkle lover og forskrifter på en slik måte at den reelle makten ligger hos lokalpolitikerne og enkeltmennesket. Det er ingen tvil om hvilket inntaksreglement Høyre ønsker at fylkeskommunene skal velge for de videregående skolene. Høyre anbefaler alle sine fylkespolitikere å stemme for et inntaksreglement som gir mest mulig makt til elevene. Undersøkelser foretatt av Stortingets utredningsseksjon viser at elever i mange fylker allerede har rett til fritt skolevalg, men at fylkene har valgt forskjellige løsninger. Med fare for at det beste blir det godes fiende, er det derfor viktig for Høyre at man ikke påtvinges sentrale løsninger som ender opp med et dårligere skoletilbud. Det vil være synd om et sentralt pålegg fører til at flere elever blir borteboende for å kunne ta videregående opplæring. Høyre har tiltro til at fylkespolitikerne velger en løsning som er den beste for eleven. Dersom de ikke gjør det, har innbyggerne i de ulike fylkene anledning til å bytte disse politikerne ut ved neste valg. Det er demokrati i praksis. Når Høyre velger å fokusere på skoleeierens ansvar og frihet til å drive sine egne skoler, er det derimot noen problemstillinger som fortjener å bli fokusert på. Altfor ofte hører man om inntaksproblemer mellom fylkene og at alternative videregående tilbud ikke gjøres like godt kjent som fylkeskommunenes egne. Dette momentet vil Høyre fortsatt fokusere på.
Heidi Larssen (Høyre), 2004-03-02:
Jeg er enig med Fremskrittspartiet i at fritt skolevalg når det gjelder videregående skole, er et gode. De erfaringene vi har hatt med fritt skolevalg i Oslo fra 1997, tilsier det. Elevene ønsker dette – det er registrert økt trivsel blant elevene, det er større sosial mobilitet ved fritt skolevalg, nå kan elever flytte fritt over gamle grenser, elever kan gå på skoler som er sterke på felter som de interesserer seg for, Oslo har kunnet opprette temaskoler, og det er like mange som får oppfylt sitt førstevalg med fritt skolevalg, som uten. Jeg synes derfor det er trist at flertallet i Oslo bystyre nå har vedtatt å gå bort fra det rene frie skolevalget. Jeg håper at vedtaket blir omgjort når konsekvensene av et annet inntakssystem kommer frem. Men dette er en debatt som skal foregå i Oslo, og ikke her i denne salen. Dette er et vedtak som Oslos velgere og politikere skal ta standpunkt til, og ikke velgere og politikere fra andre steder i landet. Jeg er derfor glad for at flertallet har avvist Fremskrittspartiets forslag om å sentraldirigere dette fra Stortinget. Det er ofte fristende å be andre ordne opp hvis man ikke klarer det selv der man er. Høyre ønsker større frihet for skoleeiere, ikke mindre. Frykten for at noen skal velge annerledes enn det man mener er bra, må ikke brukes til å snevre inn rammen for valgfrihet, enten det gjelder den enkelte, bedriften, skoleeieren, kommunen eller fylkeskommunen. Skal lokaldemokratiet virke, må innbyggerne ha noe å velge mellom. Vi må godta at de velger forskjellig. Det er kanskje det som er Fremskrittspartiets problem, at ikke alle vil som dem, og at de da ikke bør få velge. Fremskrittspartiet er sentralistisk i sin politikk, mest mulig skal bestemmes høyest mulig opp. De fleste andre i denne salen er ikke det, selv om det ikke alltid blir like godt fulgt opp, jf. debatten om øremerking i forrige sak. Det er mange som ikke er beredt til å akseptere at folk og kommuner velger forskjellig. Heldigvis er vi i Høyre det, selv om det går utover hva vi mener er best, og selv om ikke alle får helt like tilbud over hele landet.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-01:
Det er ein samrøystes komite som står bak innstillinga, så eg skal ikkje laga nokon eldfull debatt knytt til dette temaet no. Eg vil berre presisera at komiteen har ei anna sak om skipsfarten sine kår til behandling, og at det er naturleg òg i den samanhengen å sjå på eventuelt andre forslag, berre slik at ein ikkje i ettertid skal bli møtt med at ein ikkje nytta denne anledninga til å ta opp verftsstøtta og spørsmål knytte til ho.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-01:
Ordninga med såkornfond ble innført i Norge i 1998. I forbindelse med statsbudsjettet i fjor fikk man en ny runde med hensyn til såkornfond spesielt rettet mot næringssvake områder, for å gjøre et løft også der. Nå har det kommet et forslag fra Fremskrittspartiet om at man ønsker å utvide den første såkornordninga med ytterligere 1 milliard kr. Komiteen har behandlet det, og komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet, ønsker å utsette denne avgjørelsen til statsbudsjettet for 2005. Vi har bedt Regjeringa om eventuelt å komme tilbake med et slikt forslag da, hvis man mener at det er formålstjenlig. Jeg ønsker å si litt om dette med såkornordning og bakgrunnen for at vi har hatt en så pass offensiv holdning til det den siste tida. Det er stor kapitalmangel i norsk næringsliv på egenkapitalsida. Vi har banker som er veldig forsiktige, og vi har en ordning gjennom Innovasjon Norge som også har blitt moderat etter hvert. Det betyr at det er stort behov for å få inn kapital for å få de gode ideene til å bli livskraftige bedrifter. Vi i SV er veldig opptatt av at dette må gjelde for hele landet. Den første såkornordninga som ble etablert, viste at man fikk en betydelig satsing i de sentrale strøk, mens de mer næringssvake områdene, de såkalte distriktene, fikk svært lite av de første såkornmidlene. Derfor var vi veldig glade for at vi i forbindelse med statsbudsjettet klarte å få til en ordning med fire såkornfond for de mest næringssvake områdene: ett i nord, ett i vest, ett i øst og ett i Midt-Norge. På den måten håpet vi at også de områdene som har enda dårligere muligheter for å få tak i kapital, kunne få den hjelpen de trenger for å få opp gode ideer. Vi tror derfor at man skal se nøye på hva som skjer i disse fondene, før man kaster seg inn i nye runder der man bevilger til de opprinnelige såkornfondene. Men vi er villige til å ta en vurdering av det når statsbudsjettet for 2005 skal legges fram.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-01:
Statsråden var inne på dette med distriktsrettet såkornordning, og at Regjeringa var opptatt av at man må få en såkornordning som famner hele landet. Vi vet at nå er man i ferd med å etablere disse fire såkornfonda, og statsråden har selv vært i Midt-Norge og dratt i gang det første. Det skal også dras i gang i Nord-Norge, i vest og i øst. Mitt spørsmål til statsråden er: Er man i rute med disse etableringene av såkornordningene, slik at næringslivet får tilgang til kapitalen relativt raskt? Eller er det problemer med å få reist den private kapitalen, slik at disse pengene blir operative? For øvrig er jeg glad for at statsråden har begynt å trimme, og håper at han fortsetter med det framover også.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-06-01:
Jeg tror at de fleste av oss er enige med forslagsstillerne i at det er på tide å etablere et nytt, landsdekkende såkornfond som også favner de områdene i Norge som ikke er omfattet av de distriktsrettede ordningene eller de regionale fondene. Det viser det engasjementet fra forskningsmiljøer over hele landet som vi i den senere tid har opplevd, enten de er etablert i forbindelse med universiteter eller viktige kunnskapsmiljøer. For Akershus sin del, som jeg kjenner godt, har dagens situasjon skapt store utfordringer, og ifølge flere av forskningsmiljøene rundt om i fylket er det nå problemer med å skaffe til veie risikovillig kapital. Siden behandlingen av statsbudsjettet for 2004, hvor en endret den landsdekkende ordningen til å gå inn i de regionale fondene, har engasjementet vært stort. I Arbeiderpartiet er vi også enig i at en ny såkornordning bør bygge på erfaringer fra tidligere ordninger, som f.eks. START-fondet. Med dette som utgangspunkt er vi langt på vei enige med Fremskrittspartiet, men vi mener at et Dokument nr. 8-forslag ikke er den rette måten å fremme en slik sak på. For vår del er det ikke tvil: Regjeringen må komme tilbake til Stortinget i forbindelse med statsbudsjettet for 2005 med forslag til en landsdekkende såkornordning. Imidlertid er vi usikre på innretningen av en slik ordning. Fra forskjellige miljøer har vi mottatt forskjellige forslag til modeller. Derfor ønsker vi ikke å binde oss til en ordning nå, men avventer et forslag fra Regjeringen basert på de erfaringer en har høstet. Jeg viser i den forbindelse til den omfattende evalueringen av såkornordningene som er foretatt av Wassum Investment Consulting AS på oppdrag av Nærings- og handelsdepartementet. La dette være vår begrunnelse for at vi ikke støtter Fremskrittspartiets forslag, til tross for at også vi mener at det i forbindelse med statsbudsjettet for 2005 bør etableres en ny, landsomfattende såkornordning. Vi regner med at Regjeringen ved statsråd Gabrielsen følger opp de signaler de kommer til å få i denne debatten.
Michael Momyr (Høyre), 2004-06-01:
Representanten Enoksen brukte en stor del av sitt innlegg til å snakke om det som han mente var en «statsskrekk» fra Høyres side. Han snakket intenst om det, ikke slik at jeg ble skremt, men slik at jeg fant grunn til å kommentere det. Jeg påpekte i mitt innlegg bare det faktum at vi har en ualminnelig høg andel statlige eierskap i Norge i forhold til de land som vi konkurrerer med, og de land som det er naturlig å sammenlikne seg med. Vi vet også at det statlige eierskapet ikke alltid har vist like imponerende resultater. Høyre er tilhenger av såkornfond, men for oss er det viktig at vi balanserer opp den statlige kapitalen med privat kapital, og derved privat styring. I så måte er jeg glad for statsrådens innlegg, der han går god for at vi vil få en gjennomgang av den såkornfondordningen som vi har. Imidlertid brukte jeg en stor del av innlegget mitt til å snakke om formuesskatten. Jeg holder fast ved det faktum at vi i like stor grad må vie formuesskatten oppmerksomhet, for jeg er helt sikker på at det at vi får fjernet formuesskatten, gir like gode incitament som gode såkornfondordninger for at vi får nyskaping her i landet.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-06-01:
Vi mistet i fjor 17 000 industriarbeidsplasser i landet vårt, ca. 50 i døgnet. Det savner nesten sidestykke i norsk industrihistorie. Da fulgte Regjeringen og statsministeren opp med et program – Innovasjon 2010. Men næringslivet begynner å bli urolig. For det første kuttes det nå 188,3 mill. kr i revidert budsjett. Det er innovasjon og internasjonalisering for små og mellomstore bedrifter som blir skadelidende. Så ønsker man ikke ved behandlingen av forslaget å si noe annet enn at man skal foreta en vurdering av et landsdekkende såkornfond. Går det ikke an for nærings- og handelsministeren å være litt mer konkret om dette, slik at de bedriftene som ønsker tilgang til denne kapitalen, og som kan bidra til sterk verdiskaping for Norge, kan få noe mer konsist å holde seg til og kan stole på Regjeringen når det gjelder Innovasjon 2010?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-06-01:
Representantane Øystein Hedstrøm og Lodve Solholm ber Regjeringa etablere eit nytt, landsdekkjande såkornfond i dette forslaget, Dokument nr. 8:61. Det er naturleg å ta opp denne problemstillinga i den ordinære budsjettprosessen, og det har Regjeringa sagt at dei vil vurdere. Noreg har ein liten og open økonomi. Vi har naturressursar og ei høgt utdanna befolkning. Vi har alle moglegheiter for å kunne lykkast. Men vi har eit høgt kostnadsnivå og ein innovasjonsgrad som ikkje er høg nok i forhold til våre handelspartnarar. Summen av desse faktorane gjer at vi merkar konkurransen sterkt. Innovasjon er ein føresetnad som må vere på plass for at vi skal klare dei framtidige utfordringane vi står overfor når det gjeld velferdsbehovet vårt. EU, som er den næraste marknaden vår, har ein ambisiøs Lisboa-strategi. Målsetjinga deira er å bli den mest konkurransedyktige økonomien i verda. Det vil kunne gi god synergieffekt for norsk verdiskaping. Likevel har det også mange utfordringar i næringspolitikken, utfordringar som ikkje er så ulike våre eigne. Regjeringa vår tek dette alvorleg. Det er bakgrunnen for strategien Innovasjon 2010. Tilgjengeleg kapital er eit tema som ein ikkje kjem unna i innovasjonssamanheng. Det er derfor viktige utfordringar representantane Hedstrøm og Solholm tek opp i denne anledninga. Samtidig er det ikkje ukjende tankar og behov. Regjeringa peikte i budsjettforslaget for 2004 på behovet for såkornkapital nettopp for å kommersialisere resultat frå universitet og andre kunnskapsmiljø. Det er viktig at vi får ein auka grad av kommersialisering av forsking. Då er finansieringa avgjerande. Eg ser fram til den vurderinga som kjem i budsjettet til hausten, der grunnlaget for og innretninga av eit mogleg landsdekkjande såkornfond vil bli vurdert.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-06-01:
Det er utvilsomt behov for denne type kapitaltilførsel til bedrifter i en såkornfase. Det er etter min oppfatning positivt at START-fondet er fulltegnet. Det burde absolutt være grunnlag både for en videreføring av og kapitalpåfyll til eksisterende fond og for så vidt også etablering av nye fond. Når Senterpartiet er med i et flertall, er det kort og godt av den enkle grunn at vi mener at dette er fornuftig å vurdere i sammenheng med de årlige budsjetter og ikke på bakgrunn av et slikt forslag som dette. Det bør altså være grunnlag for å se på dette på nytt til høsten, slik at man får gjort en vurdering av hvordan fondet har fungert i henhold til den rapport som Nærings- og handelsdepartementet har fått utarbeidet, og ikke minst på bakgrunn av hvordan de fire regionale såkornfondene som er etablert i næringssvake områder, har vist seg å fungere, slik at man eventuelt kan få gjort justeringer i risikodelingen mellom stat og private i disse fondene, hvis det viser seg vanskelig å få investert den kapitalen som er satt inn i fondene. Det er på denne bakgrunnen ikke vanskelig å slutte seg til flertallsinnstillingen. Men på bakgrunn av representanten Momyrs innlegg er det grunn til å si at man kan være forskrekket over Høyres grenseløse statsskrekk, når et helt innlegg blir brukt til å argumentere for hvorfor staten ikke skal gå inn i denne type fond. Det er nemlig ikke det det dreier seg om. Staten er en stor eier i næringslivet og vil være en stor eier i næringslivet i framtiden. Problemet med Høyres næringspolitikk er at man selger ut bedrifter der staten har et medeierskap, og så omplasserer man de inntektene man får fra et salg, i eierskap i utenlandske bedrifter. Vi har etter hvert plassert rundt 1 000 milliarder kr i oljefondet, hvorav en stor del er investert som eierposter i ulike selskaper rundt om i verden, samtidig som vi i veldig stor grad ikke har et norskeid bankvesen lenger, samtidig som viktige oppdrettsbedrifter og andre bedrifter som er sentrale for nasjonens utvikling, er solgt ut. Det er den ene siden av svakhetene ved Høyres næringspolitikk. Den andre siden er at det vil være helt avgjørende at staten deltar med kapital i såkornfond, i venture-fond og i ulike former for nyskaping av næringsliv. Dette skjer ikke først og fremst ved hjelp av skattelettelser, men ved at også staten bidrar med kapital. Derfor er det nødvendig å bruke midler både på Innovasjon Norge, på såkornfond og på andre typer ordninger som skal få fart på nyskapingen i næringslivet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-01:
Representanten Hedstrøm har helt rett i sin beskrivelse av den nedgangen i antall industriarbeidsplasser som var. Men det er ingen som til nå, så vidt jeg har sett, har pekt på at fravær av såkornkapital var årsaken til det. Nedgangen var selvfølgelig først og fremst knyttet til det faktum at vi hadde et rentenivå og en kronekurs – og hadde hatt en lønnsvekst – som var helt av sporet. Regjeringen har grepet fatt i de store utfordringene for å få disse tingene på sporet, og som de fleste har registrert, der er vi i ferd med å lykkes. Når det gjelder revidert nasjonalbudsjett, har det vært Regjeringens utgangspunkt at også det viktigste der var det viktigste av alt: å sørge for en videreføring av de oppnådde resultatene totalt sett, hvor finanspolitikken har vært en viktig bidragsyter. Representanten spør om jeg kan være mer konkret. I brev til komiteen har jeg kvittert ut at Regjeringen kommer til å foreta en vurdering, basert på evalueringer, på de behovene vi har, og det vi avdekker i de rundene vi nå gjør med hensyn til distriktsfondene, og kommer tilbake med det i budsjettet. Noen godbiter skal vi jo også ha til høsten.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2004-06-01:
Vi skal la kommentarene til trimmingen ligge. Vi skal bare glede oss over at vi slipper røyking innendørs. Det ville hjelpe på kondisen om en måtte trimme. Representanten Ryan spør om vi er i rute i forhold til disse regionale såkornfondene. Svaret på det er ja. Vi hadde det første møtet i Namsos, hvor for øvrig representanten Ryan var til stede. De vilkår vi har laget totalt sett, skulle tilsi at næringslivet og investorer skulle være interessert i dem. Jeg har også lagt til grunn en romslig tolking av hva som er privat kapital, slik at jeg skulle tro det skulle være mulig å få etablert dem. Jeg mener at det er viktig, om vi skulle etablere en landsdekkende ordning, at vi også i fortsettelsen kan gjøre det etter tilsvarende modell, ved at det etableres såkornfond, hvor staten er inne med ansvarlige lån, og hvor vi deler risikoen med private investorer for å få en kritisk vurdering av de prosjektene som måtte bli forelagt. Det tror jeg er det klokeste også i fremtiden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-05-11:
Jeg vil foreslå Gunn Olsen.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2004-05-11:
Som understreket i merknadene dreier denne saken seg om en ren oppfølging av tidligere stortingsbehandling i forbindelse med den såkalte tilsynsmeldingen for et års tid siden. Disse lovendringene vedtas for at Medietilsynet skal kunne være operativt fra og med 1. januar 2005. Dette alene gir ikke grunn til noen kommentar fra min side. Når jeg likevel som saksordfører tar ordet, er det for å bringe klarhet i et annet forhold, som for så vidt henger sammen med dette. I statsbudsjettet for inneværende år for Kulturdepartementet varsles det nemlig framleggelse av forslag til nødvendige lovendringer som kan sikre den uavhengigheten som i dag gjelder for tilsynet for eierskap i mediene, samt også en nærmere presisering av hvilke eventuelle oppgaver som skal legges til det nye medietilsynet, altså at det kommer nye lovendringer som på en måte skal få dette på plass også lovmessig. Nå er den proposisjonen som vi behandler i dag, veldig kort, og jeg kan ikke se at dette er omtalt i proposisjonen. Jeg må derfor spørre om det er slik at det kommer en proposisjon til med flere nødvendige lovendringer, slik at Medietilsynet blir rett forvaltningsorgan fra og med neste år, en lovendring som også er nødvendig for at det skal være et tilsyn i denne sammenhengen. Jeg spør bare, for det er som sagt en veldig kort proposisjon, og jeg synes det er greit å få klarhet i om det er nødvendig med flere lovendringer for at Medietilsynet i det hele tatt kan være fullt operativt, ikke bare som forvaltningsorgan, men også som medietilsyn, fra 1. januar neste år.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-05-11:
Det er ikkje no nødvendig med ytterlegare lovendringar for at Medietilsynet skal vera operativt frå 1. januar 2005, slik som det ligg til rette for i proposisjonen. Så får vi koma tilbake til om det trengst nye lovendringar på sikt, men det er viktig å understreka uavhengigheita, som òg representanten Lånke trekte fram, og ho skal sjølvsagt sikrast.
Bent Høie (Høyre), 2004-05-11:
Jeg synes denne debatten på en god måte illustrerer hvor dårlig løsning det er å diskutere de grunnleggende etiske spørsmål på et område i forhold til en lov som regulerer noen av de mest grunnleggende verdiene i samfunnet, på bakgrunn av én enkelt sak. Fra dem som utgjør flertallet, har det vært fokusert på det politiske spillet: Hvem som har presset hvem, hvem som skal i regjeringssamarbeid med hvem, og ikke minst har det vært ganske sprikende oppfatninger av hva som skal være oppfatningen av det som en i dag vedtar. Når representanten Alvheim sier at hensikten med dette er å bore inn i loven slik at en kan få til endringer i framtiden, ville det vært interessant om representanten Olav Gunnar Ballo kunne si om han var enig eller uenig i en slik framstilling. Jeg vil ta opp det forslaget som regjeringspartiene står bak, og samtidig redegjøre for at vi, når det gjelder forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, vil stemme for endring i § 2-4, med bakgrunn i at det er å rette opp en praktisk feil i forhold til det lovvedtaket som ble gjort i november i fjor. Vi vil stemme for setningen under § 2-14 nytt andre, tredje og fjerde ledd, som skal lyde: «Nemndas vedtak kan ikke påklages.» Det vil være uhensiktsmessig at denne type saker blir påklagd til departementet, mens andre typer saker som denne nemnda behandler, blir anket til domstolene. Når det gjelder setningen «Før nemnda avgjør om tillatelse skal gis, skal søknaden forelegges Bioteknologinemnda», vil regjeringspartiene stemme imot den. Vi ser ingen grunn til at Bioteknologinemnda også skal behandle disse sakene. Vi vil stemme for II i dette forslaget: «Loven gjelder fra den tid Kongen bestemmer.» Utover det vil vi stemme imot de andre forslagene, med unntak av komiteens enstemmige tilråding når det gjelder biobanker for navlestrengsblod.
Bent Høie (Høyre), 2004-05-11:
Bare for oppklaringens skyld: Det må være en stor misforståelse fra representanten Ballo når han sier at regjeringspartiene slutter seg til, med unntak av formuleringen om Bioteknologinemnda. Vi slutter oss til ett punkt. Det er at anken skal gå til domstolen og ikke til departementet. Ellers vil vi stemme imot alt. Det er helt riktig at dette er en debatt som man skal ta med både ydmykhet og saklighet, men representanten Ballo må også klare å huske tilbake fire måneder i tid, på sin egen vektlegging av de grunnleggende prinsipper denne saken dreide seg om. Så selv om en skal bli møtt med ydmykhet og saklighet, må en også akseptere å bli møtt med at dette faktisk er en debatt som dreier seg om de grunnleggende verdiene. Det er helt riktig, som representanten Halvorsen sier, at det også dreier seg om på den ene siden å redde et barns liv og på den andre siden belaste et annet, men det er bare en liten del av debatten. Det store spørsmålet dreier seg om selve menneskesynet, om en er villig til i lovs form å etablere en aksept for å skape et menneske i den hensikt å hjelpe et annet, om en i lovs form aksepterer et prinsipp som gjør at Deborah Kent må forsvare sitt liv som fullverdig, fordi samfunnet og hennes nærmeste vil stille spørsmålet: Hvorfor ikke bruke denne metoden for å unngå at du får et barn som deg selv? Denne debatten har vært totalt fraværende fra SVs side i dag, men den var veldig sentral for fire måneder siden. Det er forunderlig at noe som var så viktig for fire måneder siden, i dag ikke får tilslutning fra SV, og at de heller ikke er splittet i saken. Man kunne iallfall tro at kanskje noen av representantene hadde stått på det syn som man hadde for kort tid siden.
Bent Høie (Høyre), 2004-05-11:
Jeg oppfatter det slik at dette forslaget trekkes fordi en ikke ønsker å få det nedstemt. Det ønsket registreres, men det er allikevel verdt å si fra denne talerstol at et flertall i Odelstinget har uttrykt at en er imot det forslaget, og at det forslaget dermed heller ikke har et flertall i Odelstinget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-05-11:
Det er veldig sjelden at jeg i denne salen velger å ta ordet for å forsvare en representant for et annet politisk parti enn det jeg representerer selv, men de innleggene som har kommet i dag, ikke minst fra Kristelig Folkeparti og Høyre overfor partiet SV og representanten Ballo, gjør at jeg føler behov for å knytte noen kommentarer til det. Teorien som lanseres med full tyngde, er at den eneste grunnen til at SV tar det standpunktet de tar i dag, er at de har gjort knefall for Akersgata. Det er journalistene i Dagbladet og i TV 2 som nå sørger for at SV er med på det forslaget og vil stemme som de gjør i denne salen. Og det følges opp med følgende tilleggsteori: Først lar man seg presse, og så er det en svært dårlig politisk egenskap å endre politisk standpunkt som følge av en omfattende samfunnsdebatt. Den gode politiker er politikeren som står som en påle, uansett hva slags praktiske konsekvenser han ser av sine egne standpunkter. Derfor framstilles i dag SV som et svakt parti, med svake politikere, bl.a. representanten Ballo. Det står i sterk motsetning til debatten i november. De samme partiene gav da uttrykk for at representanten Ballo var en klok mann, som hadde forstått så mye av bioteknologien, som forstod hvor viktig det var å slåss mot forskning på befruktede egg, som forstod hvor viktig det var å være mot eggdonasjon, hvor viktig det var å være mot anonyme sædgivere. Da var representanten Ballos vurderinger gjennomgående kloke og fornuftige. Men når representanten Ballo har tenkt seg om og funnet ut – med det samme kloke hode – at han nå mener noe annet på ett punkt, da er det ikke vurdering, da er det ikke et standpunkt som er begrunnet, da er det svakhet og press. Jeg synes at det er en merkelig form for argumentasjon. Og det forbauser meg enda mer at man synes representanten Ballo fortsatt er svært klok i spørsmålet om synet på forskning på befruktede egg, men at han altså har mistet enhver forstand og egen tenkning i synet på preimplantasjonsdiagnostikk. Jeg er ofte uenig – dypt uenig – med representanten Ballo i saker som vi behandler i sosialkomiteen. Jeg har også vært dypt uenig med ham i forhold til bioteknologiloven, men har aldri funnet grunn til å trekke hans motiver i tvil, og jeg synes det er rart at det gjøres så kraftig som det gjøres i dag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-05-11:
Det som fikk meg til å ta ordet, var at sist statsråden hadde ordet, var han veldig opptatt av å understreke at sjansen for å lykkes med den aktuelle behandlingen av Mehmet er minimal. Det virker som om det brukes som et argument for at dermed kan dagens lovformuleringer trygt beholdes. Poenget her er at det er ikke teknologiens svakheter som gjør at statsråden har det standpunktet han har. Det som er poenget ut fra Kristelig Folkepartis ståsted, selv om dette hadde vært en helt normal, alminnelig tilgjengelig behandlingsform uten noen som helst eksperimentell karakter, er at statsråden ville allikevel ha vært imot på et rent etisk grunnlag. Å argumentere for standpunktet med at teknologien ennå ikke er utviklet, synes jeg derfor har veldig lite med saken å gjøre.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-05-11:
Slutten på statsrådens innlegg kan virke litt bekymringsfull. Statsråden sa riktignok at han kommer til å respektere de lovene som vedtas i dette hus, og der tror jeg statsråden. På den annen side føyde han til at det ikke skulle være tvil om hva han mente om dette forslaget. Det siste likte jeg ikke, kjære statsråd. Mitt spørsmål går på tidsaspektet. Denne lille familien venter og venter på når det skal bli mulig å sende søknad. Da er mitt korte spørsmål til statsråden: Når forventer statsråden at denne nemnda som nå blir vedtatt, kan være operativ? Tenker man da på måneder, eller tenker man på år?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-05-11:
Til representanten Kristin Halvorsen må jeg få lov til å si at jeg ikke mener at alt som er mulig, skal være tillatt. Hvis man følger med i historien da loven ble behandlet i dette hus, vet representanten Kristin Halvorsen at så også skjedde, at vi var imot ting der som SV ville gå lenger på. Det er det ene. Det andre er at man snakker om religion, være kristen, osv. Jeg har også et personlig kristent ståsted. Men det går an å komme til et annet resultat enn hva denne regjeringen har gjort. Det gjør faktisk det. Jeg liker ikke den argumentasjonen for at dette skal være det mest etisk, kristelig forsvarlige ved denne loven. Jeg kan hevde at jeg fra mitt ståsted finner det mye viktigere som en kristen person og samfunnsborger å sørge for at vi skal dempe lidelser, vi skal redde menneskeliv der det er mulig å gjøre det. Det er mitt utgangspunkt. Så til representanten Inge Lønning: Jo, Mehmet fikk avslag i Sverige. Men hva var grunnen til avslaget? De var ikke svenske statsborgere. Det kunne også Inge Lønning ha tatt med i sitt innlegg. Så helt til slutt: Også i dag i denne saken om Mehmet har disse fryktelige ordene blitt brukt, at man skal sette til verden et barn som skal være reservedeler for et annet. Går det i det hele tatt an å tenke de tankene i forhold til familien til Mehmet? Går det an å tenke de tankene? Det er umulig å tenke slike tanker ut fra et kristent ståsted.