Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Budsjett er politikk. Derfor er budsjettforhandlingar noko langt meir enn å flytte milliardar mellom ulike budsjettpostar. Om Arbeidarpartiet skulle ha vore med på ei budsjettavtale med regjeringspartia, måtte derfor avtala òg ha staka ut ein kurs som vi, iallfall langt på veg, kunne stå inne for. Det lét seg ikkje gjere, kanskje naturleg nok. Regjeringspartia og Framstegspartiet gjekk til val på å få ein annan politisk kurs for å skifte ut Stoltenberg-regjeringa. I det landet som FN kåra til det beste landet å bu i, var det altså maktpåliggjande å få ei anna samfunnsstyring. Den nye politiske retninga syner seg òg både i Regjeringa sitt budsjettframlegg og i budsjettavtala mellom regjeringspartia og Framstegspartiet. Skattelette som gir mest til dei rikaste, blir prioritert. Offentleg skule, helsetilbod, eldreomsorg, arbeidslause, sjuke og uføre blir taparane. Det er eit godt bilete på den politiske kursen når lågare årsavgift på campingvogn og motorsykkel blei viktigare enn satsing på skule og helse da regjeringspartia og Framstegspartiet prioriterte innanfor budsjettendringane på 4,4 milliardar kr. Gjennom heile valkampen var slagorda til Høgre skatt og skule. Somme av oss prøvde å peike på at dette ikkje gjekk i hop. No ser vi resultatet. Skattelette blir prioritert, og den offentlege skulen saman med eldreomsorga, skulefritidsordninga og andre kommunale tenester må lide. No er påstanden frå Regjeringa – det har vi høyrt i dag – at kvaliteten i skulen må betrast på annan måte. Ja kvaliteten i skulen må ein alltid søkje å forbetre gjennom organisering og pedagogisk utvikling. Men da må vi vite kva slags skule vi vil ha. Ønskjer vi ein integrert skule for alle, der alle kan få kome med sine ulike føresetnader og få utnytte sitt individuelle faglege og sosiale potensial, da vil vi likevel ha ein ressurskrevjande skule med eit rammetimetal som gir moglegheit til fleksible løysingar. Eitt er iallfall visst: Ein aukar ikkje kvaliteten i skulen ved å strupe kommuneøkonomien. Ein aukar heller ikkje eldreomsorga ved å strupe kommuneøkonomien. Målingar syner at mange eldre seier dei vil stemme på Framstegspartiet fordi eldreomsorga vil bli så mykje betre. Ja, det kan ein tru når John Alvheim med knytt neve og harmdirrande stemme rasar mot kommunar som ikkje greier å løyse alle oppgåvene godt nok. Men det sanne biletet er at Framstegspartiet i sitt eige budsjettforslag reduserer overføringane med 3 milliardar kr til kommunane, som visseleg har oppgåva med eldreomsorga. Den eine milliarden som kommunane får etter budsjettavtala, er ikkje meir enn svikten i skatteinngangen kommunane får dette året. Kommunesektoren er no i ein slik situasjon at velferdstilbodet må reduserast for at budsjett og rekneskap skal balansere. Det spreier seg ein frustrasjon hos ordførarar og lokalpolitikarar som er alvorleg nok for motivasjonen til å drive lokalpolitikk. Men det mest alvorlege er at det er eldre, sjuke, born og andre som er avhengige av desse tilboda, det går ut over. Det er derfor ille når regjeringspartia og stortingsfleirtalet ikkje syner vilje til å gjere noko med denne situasjonen. Arbeidarpartiet foreslår å styrkje kommunesektoren med 3 milliardar kr utover Regjeringa sitt framlegg. Av dette er 1,9 milliardar kr frie inntekter. I tillegg vil vi auke dei øyremerkte tilskota til barnehage, til gratis leirskule, til utlånsordning for skulebøker i vidaregåande skule, til kulturbygg og til lokalt miljøarbeid. I budsjettavtala mellom regjeringspartia og Framstegspartiet er det kome inn eit punkt om at tilskotet til leirskule skal øyremerkjast. Det er vi samde i. Det er skapt stor usikkerheit om leirskule. Arbeidarpartiet meiner at grunnskulen skal vere gratis, slik også med leirskule. Regjeringa sluttar seg da også til dette. Men når storting og regjering gir uttrykk for slik vilje, må ein også syte for å finansiere desse kostnadene, ikkje overlate delar av kostnadene til kommunar som frå før er pressa økonomisk. Det er det regjeringspartia og Framstegspartiet gjer. I Arbeidarpartiet sitt budsjettforslag har vi lagt inn 41 mill. kr ekstra for å fullfinansiere også gratis reise og opphald. Kommuneøkonomien har blitt dramatisk forverra dette året på grunn av ekstraordinære pensjonskostnader. Her viser heller ikkje Regjeringa vilje til å gjere noko. For Arbeidarpartiet er dette ikkje akseptabelt. Vi gjentek derfor forslaget vårt frå behandlinga av kommuneproposisjonen og revidert nasjonalbudsjett om ei fondsordning til kommunesektoren.