Odd Henriksen (Høyre), 2016-06-13:
Framtiden er fornybar og elektrisk. For at vi skal få det til, må det bygges et godt fundament, og det fundamentet mener jeg regjeringen har levert på. Men før jeg går igjennom fundamentet, tillater jeg meg å komme med en liten refleksjon. Det å sitte i posisjon er interessant, for da får man være med og ta beslutninger. Ulempen er at når regjeringen skal ta beslutninger som skal behandles her i Stortinget, tar det tid – saker må utredes og behandles på en god og forsvarlig måte. Det å sitte i opposisjon har sine fordeler, fordi man har tid til å være utålmodig. Her hos oss reflekteres dette gjerne gjennom at opposisjonen finner ut hva regjeringen har tenkt å fremme av saker, for så å fremme dem selv og deretter fortelle at regjeringen intet gjør, men blir instruert av Stortinget. Ja vel, ja vel. Men nok om refleksjoner, så til fundamentet. Det første vi måtte ta fatt på, var arven etter den forrige regjeringen, nemlig de grønne sertifikatene. Det ble innført i 2011, og en rekke utbyggere før 2011 hadde fått politiske føringer på at om de startet opp byggingen, skulle de få være med i ordningen når den ble innført. Så enkelt ble det ikke. Mange grunneiere satset gård og grunn i den tro at de skulle få sertifikater, men sertifikatene uteble. Etter at vi overtok, satte vi fart på det arbeidet, og ved første kontrollstasjon av ordningen med Sverige fikk de fleste oppfylt sine krav, og vi fikk gjort opp våre forpliktelser. Det neste var at vi så at sertifikatordningen ikke traff riktig slik som vi hadde trodd. Det meste av ny kraft kom i Sverige og ikke hos oss. Det ble behov for en ny gjennomgang av vilkår, og vi så at vindkraften kom særlig dårlig ut. Derfor har vi jobbet med å få avskrivningsregler for vindkraft som er tilpasset markedet. Saken ligger til ratifisering, og vi regner med at det kommer på plass. Det neste vi måtte ta fatt i, var en rapport som var bestilt av den forrige regjeringen. Reiten-utvalget framla sin rapport «Et bedre organisert strømnett» våren 2014. Rapporten ga oss råd om organisering for å ruste opp nettet for en bedre framtid. Det var behov for endringer for at vi skulle være i stand til å bygge fornybarhetssamfunnet. Dagens organisering trengtes å strammes opp. Og det var behov for endringer i energiloven, egentlig å sluttføre de endringene som allerede ble påbegynt i 1991. Dette arbeidet startet umiddelbart og endte med den saken vi hadde til behandling i Stortinget rett før påske, om endringer i energiloven. Vi har fått på plass de endringene som er nødvendig for at vi skal få et nett som er organisert på en best mulig måte og er i stand til å møte kunder og forbrukere som ikke bare skal motta strøm, men også kunne være nettoleverandører i nettet. I tillegg holder vi på med å tilbakeføre energiloven slik at også andre enn Statnett kan bygge ut kabler til utlandet. Jeg skal ikke forskuttere en lovendring, men det er et ønske at private kan komme på banen sammen med Statnett, slik at flere kreative aktører kan skape flere grønne arbeidsplasser i Norge. Det neste som ligger i fundamentet om en fornybar framtid, handler om at vi må få søknader om utbygginger gjennom byråkratiet og forenkle saksbehandlingen. Vi har gitt mange konsesjoner, forenklet saksbehandlingen og kommet i gang med utbygging, slik at de som ønsker å bygge ut, skal nå fristen i 2021 for å få sertifikater. Det å legge til rette for en storsatsing på fornybar energi må skje samtidig som vi bygger ut nettet, altså overføringskapasitet. Det nytter ikke å få lov å bygge ut ny kraft om man ikke når markedet med kraften. Derfor har vi fokusert stort på å bygge ut og forsterke nettet i Norge. Det er gitt mange konsesjoner, og mange store prosjekter er under bygging. Nytt transmisjonsnett i Lofoten er på plass, og det er også gitt konsesjon til bygging av Bjerkvik–Skaidi. Jeg nevner disse av den enkle grunn at det er to store prosjekter som er viktige for min landsdel. Men det er mange andre store utbygginger som er på gang, og det legges opp til en investering bare i transmisjonsnettet på 50 mrd. kr de neste ti årene. Det skal ditto investeres i distribusjonsnett, og det må til skal vi kunne få bygget ut ladekapasitet for elbiler eller legge til rette for landstrøm i våre havner. I tillegg må vi legge til rette for grønne arbeidsplasser. Det arbeides det kontinuerlig med, og til høsten legger regjeringen fram sitt arbeid knyttet til grønn konkurransekraft og ny industrimelding. Men vi sitter ikke og venter, og energimeldingen er siste hånd på verket sammen med endringer i konsesjonsloven, hvor vi innfører en ANS- og en DA-modell for å sikre forutsigbar kraft for industrien. Vi åpner for utbygging av kraft i vernede vassdrag for å forebygge flom og skred. Vi fortsetter å forenkle ved å ta bort Samlet plan for vannkraftutbygging, samt at vi lager en plan for bygging av vindkraft. Det er sådd tvil om opprinnelsesgarantiene, noe vi har parkert, på samme måten som vi opprettholder kommunens rett til å beholde konsesjonskraft og konsesjonsavgiften. Vi slår fast at ryggraden i vårt fornybarsamfunn er vannkraften. Vi åpner for fornybare prosjekter knyttet til havvind ved å foreslå å realisere et demonstrasjonsprosjekt. Vi avvikler de grønne sertifikatene og signaliserer at vi for framtiden ikke ønsker å subsidiere kjent teknologi, men heller vil bruke subsidier til ny teknologi og nye muligheter.