trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-12-02:
Det er korrekt som representanten Monsen her seier, at me har ei utfordring når det gjeld dei arbeidsplassane me har i maritim sektor. I det budsjettet som no ligg føre, ligg både refusjonsordninga og nettolønnsordning for ferjereiarlag inne, pluss at ein har gjort ein reduksjon i reiarlagsskatteordninga der tonnasjeskatten vert redusert med 30 pst. Det er òg eit par andre tiltak som ligg inne. I budsjettforhandlingar er det slik at det er å ta og gje, men det er òg snakk om at det som vert resultatet, skal alle partar kunna stå inne for. Det må ikkje herska nokon tvil om at frå regjeringspartia si side, òg frå Kristeleg Folkeparti si side, er resultatet på dette området eit resultat som me godt kan stå inne for, og som me synest er eit verkemiddel i rett lei. Så vidt eg forstår spørsmålet frå representanten, gjekk det i hovudsak på korfor dette ikkje var lagt inn i utgangspunktet. Til det er det å svara at når ein skal leggja fram eit budsjett som skal vera stramt og det er det overordna viktige, vert det ein del område ein ikkje finn plass til i budsjettet, og det var tilfellet for desse ordningane. Men ei mindretalsregjering er svært klar over at for å få eit budsjett igjennom må òg dei ein forhandlar med, få setja sitt preg på budsjettet. Det som har skjedd i denne saka, er at ein har funne løysingar som forhandlingspartane kan stilla seg bak – og forhåpentlegvis skal resultata av dette verta gode.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-12-02:
Eg har ikkje kjent det som spesielt belastande å forsvara korkje Regjeringa sitt forslag eller budsjettavtalen, nettopp på grunn av at me kan stilla oss bak dette. I eit stramt opplegg er det òg viktig å målretta, seia nei til noko, seia at noko må venta, og lyfta fram andre ting. Det er faktisk det som er prioritering. Me registrerer at ein del andre parti her i salen prioriterer på ein annan måte, prøver å seia ja til alt, men det synest me ikkje er ein ansvarleg politikk. Så får eg då spørsmålet om det på ein måte å samarbeida med Framstegspartiet, at ein skal verta taua i land av Framstegspartiet, er spesielt belastande. Dersom ein ser på den avtalen som ligg føre, har han ei innretning og ein profil som Kristeleg Folkeparti godt kan stilla seg bak. Me har eit bistandsbudsjett som er rekordstort. Me har auka bistandsprosenten til 0,93 av BNI. Me har ein utjamningsprofil. Ser ein på det som går på skattesida, er det dei med låg løn som er lyfta fram gjennom minstefrådraget, når ein tek prosentsatsen på minstefrådraget. Ein har fått ei veldig god ordning for dei med utgifter til helse og medisin, med ei blåreseptordning som omfattar minstepensjonistar, med eit eigendeltak som ikkje er auka i forhold til det eksisterande, og med ei tak 2-ordning som tek med seg dei med store utgifter som det tidlegare var sagt at ein ikkje greidde å fanga inn. Representanten var òg litt innom alkoholavgiftene. Eg har ikkje problem med å innrømma at 100 mill. kr i lette når det gjeld alkoholavgifta, ikkje er Kristeleg Folkeparti sitt fyrste val på nokon måte. Men dette er ein avtale der det ligg inne mange gode element, og dette er noko av prisen me har betalt for å vera med i eit opplegg som totalt sett er svært godt.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-12-02:
Å ta vare på sjela er nok viktig både for parti og for enkeltpersonar. Men når det gjeld dette budsjettet, kjende eg meg ikkje heilt igjen i elendigheitsskildringa, for me har faktisk i budsjettavtalen fått lagt inn ein ekstra milliard til kommunane, slik at kommunane står med til saman 3,6 milliardar kr, og frie inntekter med 1,3. Det er i budsjettavtalen lagt inn ytterlegare 150 mill. kr til vegføremål, 30 mill. kr til refusjon for dieselavgift for ekspressbussar osv. Så eg synest det vart bomma litt på målet. Eg sleit òg litt med å følgja resonnementet når det vart sagt at dei «arbeidsledige og sjuke må betala fattigdomspakka». Eg prøvde i eit tidlegare replikksvar å forklara nettopp korleis ein har fått til dei tre elementa når det gjeld utgifter til medisin osv. – altså ei blåreseptordning som gjev gratis medisin til minstepensjonistar, eit eigendeltak som ikkje er auka, og ei tak 2-ordning som tek med dei store utgiftene til andre helseføremål som det tidlegare ikkje har vore noko tak på i det heile. Så profilen her er etter vår oppfatning – og eg trur oppfatninga til mange fleire enn oss – svært god. I det heile: Budsjettforslaget slik det ligg føre, har ein god profil som Kristeleg Folkeparti godt kan stå inne for, utan å måtte li, trur eg, nokon som helst slags skade på sjela si av dette.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-12-02:
Eg må berre vedkjenna at å hoppa frå seng til seng har eg ikkje så mykje erfaring i. I tidlegare tider har eg hoppa i senga, men eg har inntrykk av at det me står overfor no, er eit forsøk på å få oss til å hoppa over i ei ny seng. Elles er det hyggjeleg å høyra at også representanten Frøiland har registrert at Kristeleg Folkeparti har vore oppteke av dei svakaste, og eg kan roa ho med at det er me så absolutt framleis. Dersom ein ser litt nøkternt på dette budsjettet, legg retorikken til side, ser ein òg at dette har ein klar profil retta mot dei svakaste i samfunnet, anten det gjeld bistand, som er auka med over 850 mill. kr, eller det gjeld den fattigdomspakka, ruspakka, som me har innanlands. Me kan òg sjå på skatteinnretninga. Ikkje berre er minstefrådraget heva, men prosentsatsen er heva, og det treffer dei med dei låge inntektene, som ikkje kjem til taket når det gjeld minstefrådrag. For å ta andre grupperingar: Når det gjeld retten til overgangsstønad for einslege forsørgjarar under utdanning, er beløpet utvida med 35 mill. kr, så sakleg sett er det ikkje i det heile grunn for å hevda at dette budsjettet er eit anslag mot dei svake, snarare tvert imot. Når det gjeld dei arbeidslause, har me ei utfordring – det er eg ikkje i tvil om. Det beste me kan gjera der, er å ta vare på eksisterande arbeidsplassar og skapa nye. Der meiner me òg at bedriftsprofilen, både eit stramt budsjett og den innretninga på bedriftsskatten som dette budsjettet har, er med på å styrkja moglegheitene for å ta vare på og skapa nye arbeidsplassar.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Fremskrittspartiet har fått 4,4 milliarder kr å fordele på sine saker gjennom dette forliket. Det er mye penger, men det gis ikke én krone til helseforetak i Norge, og det gjøres ingen ting for å fjerne kuttet i gravferdsstøtten. Da budsjettet ble lagt fram, sa Jon I. Alvheim ifølge Nettavisen: «Jeg blir kvalm over at man går løs på døde mennesker.» Og Carl I. Hagen sa følgende: «Dette er et personlig anslag mot John Alvheim.» Nå har da Fremskrittspartiet vært med på det anslaget. Senterpartiet har bevilget helsemilliarden som Alvheim har etterlyst. Vi legger inn penger til gratis medisin på blåresept for alle pensjonister og uføre – som Fremskrittspartiet har lovt. Vi beholder småbarnstillegget i barnetrygden. Vi beholder dagens SFO-tilskudd. Vi går ikke med på halveringen som Regjeringen gikk inn for. Og vi går ikke med på å kutte inntil 20 000 kr i dagpenger til dem som har blitt ledige. Vi tror ikke noe på at folk lettere finner seg arbeid hvis de har for lite å leve av. De tar eventuelt en for dårlig jobb. Og vi kutter ikke i barnepass til enslige mødre som tar seg utdanning for å prøve å komme i gang. Det er Fremskrittspartiets ansvar at de ikke har brukt av de pengene til å gjøre noe med disse temaene, og spørsmålet mitt er da følgende: Hvorfor slåss Fremskrittspartiet for gravferdsstøtten og for en helsemilliard bare når det er direktesending på fjernsynet?
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Senterpartiet og Arbeiderpartiet prioriterer mye likt. Forskjellen på oss er at vi vil bevilge penger nå til kommunene, til sykehusene, til å få gjort vegarbeid, når folk er ledige. Vi ønsker å få gjort de vedtakene nå når Stortinget behandler budsjettet for neste år. Vi ønsker ikke å utsette de regningene. Jeg mener det ikke er nok å mene at det trengs mer til kommunene. Man må bevilge penger, og jeg forstår det slik at Arbeiderpartiet ønsker å utsette den bevilgningen til våren. Det er akkurat nå de kommunale folkevalgte behandler budsjettene sine, og det er kanskje nå det blir bestemt at noen skoler skal legges ned. Antakelig er det også slik for sykehusene. Jeg kjenner i hvert fall til at mange plasser rundt omkring diskuteres det nå om man skal legge ned småsykehus, for de er ikke sikre på om det kommer mer penger. Vi synes det er helt uansvarlig ikke å gi skikkelige signaler fra Stortinget om at det tjenestenivået som finnes på sykehuset, skal beholdes, og at fagfolk ikke skal sies opp. Helseforetakene har i dag fått innvilget en driftskreditt på 4 milliarder kr. Så leser vi i avisene at statssekretæren i Helsedepartementet sier at man forutsetter at den driftskreditten brukes hvis alternativet er å redusere tjenestene og si opp folk. Det har jo ingen verdens ting å si for presset i økonomien om det er penger fra driftskredittkontoen som brukes, eller om det er en ordinær bevilgning. Jeg ser for meg alle de ekstra møtene som nå holdes på alle plan i kommuner og i helseforetak, fordi vi ikke gjør vedtak om å budsjettere, men sier at det kommer vi tilbake til. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet og Senterpartiet tenker likt. Jeg synes det er synd at Arbeiderpartiet ikke ønsker å bevilge pengene nå.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
La meg først få rette opp misforståelsen fra forrige replikkrunde. Arbeiderpartiet bevilger mer penger til helseforetakene, drøyt 500 mill. kr, som kom i den siste runden. Så til replikken fra Høyre og spørsmålet om næringsnøytralitet: Hvor bra og hvor sunt er nå det? Senterpartiet mener vi skal satse sterkt på de områdene der vi er sterke fra før, og vi vil ha langsiktighet i politikken. I forrige periode vedtok Stortinget en opptrappingsplan for å markedsføre Norge som reisemål. Vi var enige om at her skal staten bidra med penger. Så tas det bort av nåværende regjering i næringsnøytralitetens navn, for det er skattelette som skal hjelpe de små bedriftene rundt omkring i Norge! Vi har innført forskningsavgift på fisk, slik at det trekkes inn penger fra næringen til forskning. Staten tar nå bort sin andel som skal matche dette. Det er vedtatt satsing på skogkultur. I næringsnøytralitetens navn tas det bort. Vi synes ikke det er fornuftig. Vi synes vi skal satse videre på de områdene der vi er sterke fra før. Så til spørsmålet om den skattepolitikken som Senterpartiet fører, er ødeleggende for næringslivet. Det synes ikke vi. Vi synes det er rett at de som har mye fra før, bidrar noe mer for å holde samfunnet i gang. Når vi sammenligner skattenivået i Norge med andre land, er det ikke så verst. Jeg tror at en skikkelig sammenligning, som vi forhåpentlig får når Skauge-utvalget kommer med sin rapport, vil vise det. Beskatning av utbytte fra aksjer har man i de fleste land. Nå diskuterer Finland å innføre det, med nøyaktig den samme satsen som ligger i Senterpartiets alternative budsjett. I Finland kommer, hvis forslaget vedtas, aksjeutbyttet til å bli beskattet med totalt 43 pst., det samme som i Senterpartiets alternative budsjett.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Senterpartiet er åpent for å bruke mer oljepenger enn det som foreslås fra Regjeringen. Men så påviser vi også at Regjeringen og Arbeiderpartiet og flertallet på Stortinget bruker oljepenger og sier at det gjør de ikke likevel. Det at man tilfører egenkapital til Posten og NSB utenfor rammen, for så å ta dette tilbake i ekstraregninger til Statens pensjonskasse eller som ekstraordinært utbytte fra Statkraft, er å hvitvaske oljepenger. Det ikke å legge inn i budsjettet det som trengs for at borteboerstipend for studentene skal bli dekket neste år, er å legge til side regninger. Å si at kommunene skal få penger og at helseforetakene skal få penger, men de skal ikke få det før til våren, er å jukse med handlingsregelen. Senterpartiet sier at vi skal kunne bruke noe mer oljepenger – vi må ha begrensninger – men vi skal bruke noe mer oljepenger f.eks. til veibygging, for på den sektoren er det ledig kapasitet. Det fører ikke til økt press i økonomien at vi bruker 1 milliard kr ekstra til veibygging når det er ledige folk, og når vi på det viset tar bort flaskehalser som er kostbare for næringslivet. I forbindelse med transportplanen som ble behandlet for vel et år siden, ble det beregnet at ved å unnlate å investere 1 milliard kr i veier, fikk vi ekstrakostnader i samfunnet på 1 milliard kr. Vi mener at på område etter område finnes det eksempler på at det går an å gjøre slik. Ved å bruke mer penger på at trygdekontorer skal kjøpe operasjoner, slik at sykmeldte blir arbeidskraft igjen, sparer vi offentlige utgifter. Det synes vi er fornuftig, og vi ønsker å få flere med på det. Ellers mener jeg bestemt at det er veldig liten forskjell på SVs og Senterpartiets tenkemåte rundt akkurat disse temaene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Det er jo nettopp det vi er kritiske til: Hva er det Kristelig Folkeparti er med og samarbeider om? Jeg har tillatt meg å trekke fram eksempler på at polpakker fortsatt skal kunne sendes fraktfritt rundt i landet, mens tilskuddet til å sende medisinpakker blir fjernet – av Kristelig Folkeparti i regjering. Det er ikke et stort beløp, det er bare 25 mill. kr, men av en eller annen grunn blir det fjernet. I løpet av to år har Kristelig Folkeparti vært med på å redusere brennevinsavgiften med 25 pst. Og de som forstår seg på det, sier at det har ingen som helst betydning for grensehandelen. I så fall måtte den ha vært redusert med 30 pst. to år etter hverandre. Det eneste som en oppnår med det, er at staten taper penger. Senterpartiet bruker ikke mer oljepenger enn andre, men vi gjemmer ikke bort regningene. Dersom Kristelig Folkeparti skal dekke det som kommunene nå trenger, og som Kristelig Folkeparti-ordførere sier at trengs – dekke det som trengs til sykehusene, det som borteboerstipendet koster, og det som verftsstøtten koster – må det inn 4–5 milliarder kr ekstra på dette budsjettet. Og det kommer ikke til å skje før til neste år. Senterpartiet har allerede lagt inn de pengene, og det har vi finansiert ved hjelp av store kutt. Vi har finansiert det ved noe mer skatt for dem som har mer fra før, og vi har finansiert det ved å gjeninnføre skatt på aksjeutbytte. Siste året vi har skikkelige tall for, ble det utbetalt 30 milliarder kr skattefritt i aksjeutbytte til personer i Norge. Det er like mye som bruttoomsetningen i fisk og havbruk. Det synes jeg er mye penger. Vi har ønsket at vi skal utsette spørsmålet om beskatning av kapitalinntekter til vi har fått en ordentlig utredning. Kristelig Folkeparti og Regjeringen gikk inn for å ta bort den beskatningen som vi var enige om å innføre, før vi fikk den utredningen.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Midt oppe i all uenigheten er det én ting vi kan være enige om, og det er at grensehandelen ikke stopper ved at en prøver å mobbe dem som handler – det har ikke skjedd. Det er slik at grensehandelen øker hvis det blir mer lønnsomt å ta turen. Jeg føler at det er det Regjeringen nå prøver å gjøre ved å oppheve kvotene for hvor mye en kan ta med seg – og til dels øke kvotene på hvor mye en kan ha med seg av kjøtt. I den såkalte reisegodsforskriften er det foreslått at det en kan ta med seg, som tidligere var 3 kg, nå skal bli 10 kg. Konsekvensene av disse endringene er ikke utredet, men representanter for landbruket og kjøttindustrien har hjulpet oss med noen få tall. De sier at dette vil føre til at det som i dag innføres, såkalt privat import, som er 4 pst. av vårt kjøttforbruk, kommer til å øke til 15 pst. – det som hver enkelt tar med seg. Det vil medføre at vi taper 1 000 arbeidsplasser i kjøttindustrien og 1 500 arbeidsplasser i landbruket for øvrig, i tillegg ganske mange arbeidsplasser innenfor handel og innenfor transport. Det er noen tusen arbeidsplasser det står om – og konsekvensene er ikke utredet. Samtidig vet vi at innenfor EU skjerpes reglene. Nå skal svenskene bare få lov til å ta med seg 1 kg kjøtt fra Norge. Det er begrunnet med at man er redd for dyrehelsen og for å få inn varer som ikke er bra nok. Så skal det nedsettes et hurtigarbeidende utvalg, visstnok etter initiativ fra Fremskrittspartiet, som skal se på hva som skaper grensehandel og hva som blir konsekvensene. Senterpartiet ønsker at dette utvalget også skal se på konsekvensene når det gjelder privat kjøttimport. Vi synes det er helt feil å øke kvotene her. Hordaland er et av de fylkene som for tiden taper mest i årsverk og i antall bruk innenfor jordbruket. Spørsmålet er: Hvorfor vil ikke Venstre bidra til å sikre at vi får en slik konsekvensutredning gjennom det utvalget som nå likevel skal nedsettes?
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-12-02:
Den høye renten og kronekursen skaper store problemer for mye av næringslivet vårt. Senterpartiet sendte i sommer ut en invitasjon til et industripolitisk forlik. Et av punktene var å presisere hensynet til sysselsetting i Norges Banks renteinstruks. Et annet punkt var å få til et bedre inntektspolitisk samarbeid med partene i arbeidslivet. Et tredje punkt var å gi skattelettelse til bedriftene, mindre til private. Et fjerde punkt var økte bidrag til jobbskaping og til utvikling. Vi fikk relativt liten respons, og vi leverte derfor et forslag om å presisere i renteinstruksen at hensynet til sysselsetting skulle vektlegges mer. Så kom budsjettforslaget. Det nevnte ikke med ett ord del 2 i renteinstruksen, om å ta hensyn til stabil produksjon og sysselsetting. Bare inflasjonsmålet var vektlagt i den redegjørelsen som var gitt i nasjonalbudsjettet. Vi har gjennom vårt forslag og i den debatten som har pågått, oppnådd at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet siterer hele formålsparagrafen i innstillingen. SV støtter Senterpartiets forslag. Dette mener jeg at finansministeren må bringe videre til Norges Bank: Hele renteinstruksen gjelder. Vi har fått en meget lav prisstigning, lavere enn i euroområdet, og vi kunne hatt mye lavere prisstigning om importvarene gikk så mye ned som den sterke kronekursen skulle tilsi. Jeg har tidligere i dag sitert endog en sjefsøkonom, som sier at om bilprisene hadde gått ned så mye som de burde ha gjort, ville konsumprisindeksen gått ned ett prosentpoeng. Markedsaktørene koser seg. Myndighetene nøyer seg med å framstille i en kurve at sånn er det. Hva gjøres for at importvarene blir billigere også i butikk, slik at renten kan settes ned?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-12-02:
Senterpartiet har valgt å prioritere tre områder under årets budsjettbehandling: Det er: å skape og bevare arbeidsplasser, å sikre kommunene inntekter til å kunne gi gode tjenester innenfor skole og eldreomsorg, og å sikre en mer rettferdig fordeling og unngå at forskjellen mellom dem som har mest, og dem som har minst, øker. Det er et betydelig sammenfall mellom de prioriteringer som Senterpartiet gjør, og det Arbeiderpartiet har gjort, riktignok med noe ulik innretning og ulik dosering. Mitt spørsmål til representanten Hill-Marta Solberg knytter seg likevel til pengepolitikken. Etter min oppfating legger Arbeiderpartiet for stor vekt på finanspolitikken og tar for lite innover seg virkningene av pengepolitikken. I sitt svar på replikken fra representanten Øystein Djupedal sa Hill-Marta Solberg at pengepolitikken er Regjeringens ansvar. Men i budsjettinnstillingen gir Arbeiderpartiet tilslutning til at Norges Banks operative gjennomføring av pengepolitikken skal rettes inn mot lav og stabil inflasjon. På Arbeiderpartiets landsmøte ble det gjort et vedtak som Hallvard Bakke i en artikkel i Dagsavisen kaller «det viktigste politiske vedtaket på landsmøtet», nemlig at «Arbeiderpartiet vil at pengepolitikken etter gjeldende forskrift skal bidra til stabil valutakurs og bidra til å stabilisere utviklingen i produksjon og sysselsetting». Dette standpunktet deler Senterpartiet fullt ut. Vi har derfor fremmet et forslag som er til behandling i dag, hvor vi tar til orde for en presisering av mandatet for å legge større vekt på produksjon og sysselsetting enn på lav inflasjon. Hallvard Bakke sier videre: «Partiets ledelse skulle for lengst ha påpekt at forskriften pålegger banken å legge vekt også på kronekursen. Derfor var det et viktig vedtak og pålegg til partiledelsen landsmøtet foretok. Men vedtaket har liten verdi dersom det ikke blir fulgt opp, og første anledning er finansinnstillingen denne uken.» Mitt spørsmål til representanten Solberg blir da: Hvorfor bruker ikke Arbeiderpartiet denne sjansen til å presisere mandatet, slik landsmøtet har vedtatt? Er det fordi Arbeiderpartiet fortsatt mener at industrien skal avgi arbeidsplasser til offentlig sektor, som regjeringen Stoltenberg tok til orde for?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Jeg hadde forventet av representanten Sanner at han når det nå gjelder det første heleide – holdt jeg på å si – budsjettet som Høyre har vært med på å spikre sammen og står bak, hadde lagt mer vekt på fremtidsvyene i budsjettet og hvilken politikk vi nå skulle få se, men det var bare noen få setninger hvor han bandt det opp til at det var viktig å forandre Norge. Men så kom han tilbake igjen til regelen om at angrep er det beste forsvar. To tredjedeler av innlegget var et voldsomt angrep på Arbeiderpartiets budsjett, men lite et forsvar for det budsjettet som er forelagt oss. Og jeg må si at her har regjeringspartiene vært målrettet når det gjelder å få inn de sosiale ordningene på en meget usosial måte. Det har over lang tid vært en konsensus – og Arbeiderpartiet har stått for – at målet er å jevne ut levevilkårene mellom friske og syke, mellom folk med arbeid og folk uten arbeid. Når det gjelder dagpengerordningen, opplever vi – og Høyres representant får seg til å skryte av – at hvis folk som har en inntekt på 320 000 kr, nå skulle bli arbeidsledige, vil de tape 20 000 kr pr. år. Og ikke nok med det: De tar også mange andre ordninger fra de arbeidsledige. Her har høyreregjeringen vært helt klar i de sosiale innretningene, og har målrettet dette. Og ordningen med gratis medisin, som vi nå akkurat har fått innført på blå resept for alle eldre og uføre, blir nå fjernet for 625 000 mennesker. Her har Regjeringen og regjeringspartiene sammen med Fremskrittspartiet vært målrettet. Det samme gjelder trygdebilordningen, som er en bagatell, vil mange si, men som er et veldig sosialt og godt virkemiddel. Er dette den riktige sosiale målrettingen for regjeringspartiene som vi kan se framover?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-12-02:
Representanten Sanner starta innlegget sitt med å seie at dette budsjettet er eit godt budsjett for landet. Og for mange grupper er også det riktig. Det er eit godt budsjett. Men for andre grupper er ikkje budsjettet godt. Ei av desse gruppene er firmabileigarane, som har liten grunn til å vere fornøgde. Firmabileigarane blir framleis sjablongskattlagde for ein privatbruk på 13 000 km, etter at han blei auka frå 10 000 km med verknad frå 1. januar 2002. Tal viser at den gjennomsnittlege privatbruken for firmabil er 8 500 km. Det betyr altså at firmabileigarane blir skattlagde for 4 500 km meir enn gjennomsnittet tilseier. Avhengig av prisen på firmabilen utgjer dette eit ekstra påslag på inntekta på 25 000–30 000 kr meir enn gjennomsnittleg privatbruk tilseier. Mitt spørsmål er: Synest representanten Sanner at dette er eit fornuftig skatteprinsipp, nemleg at ein blir skattlagd for ei kilometerlengd som er større enn det den faktiske bruken tilseier? Eller meiner representanten Sanner at skattlegging for privat bruk bør avgrensast til den faktiske bruken, eventuelt til det den gjennomsnittlege bruken tilseier?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-12-02:
No er det ikkje noko nytt at SV vil auke skattar og avgifter. Det får representanten Djupedal godt fram i innlegget sitt, og det fekk SV godt fram i dei merknadene som kom frå finanskomiteen. I Budsjett-innst. S. nr. 1, på side 14, omtalar SV tobakksavgifter og alkoholavgifter, og der seier dei følgjande: «I tillegg til å skaffe inntekter til fellesskapet, bidrar de til å redusere forbruket av tobakk og alkohol og dermed lavere utgifter til helse og sosialsektoren. Slike avgifter gir en vinn-vinn-situasjon, og bør utnyttes maksimalt». No er det jo semje om at eit høgt alkoholforbruk er skadeleg. Likevel er det òg forsking som viser at eit moderat alkoholforbruk ikkje er skadeleg, men tvert imot både betrar helsa og forlengjer levealderen i forhold til dei som er totalfråhaldne. At dette vil gi eit utslag på både helseutgifter og trygdeutgifter, er likevel eit poeng eg let liggje. Det eg derimot ønskjer eit oppklarande svar på, er kva SV eigentleg meiner med den maksimale utnyttinga av denne såkalla vinn-vinn-situasjonen. I dag kostar t.d. ein halvliter ca. 50 kr, og då er spørsmålet mitt: Kva vil han koste når SV er ferdig med denne vinn-vinn-sitiuasjonen kanskje fem år fram i tid? Vil han koste 60 kr, 70 kr eller 100 kr?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-02:
Vi har vært gjennom Regjeringens første år og dens to første statsbudsjetter. Det har vært få overraskelser. Den borgerlige regjeringen fører en politikk for deregulering, privatisering og blind markedstro, som fører skritt for skritt mot Høyre-samfunnet. Nøkkelord for denne utviklingen er skatteletter for dem som har mest fra før, skatteletter som finansieres gjennom økte egenandeler, som ikke minst rammer dem som har minst i samfunnet vårt. Vi har innstramminger i offentlig sektor. I nasjonalbudsjettet går det fram at det private forbruket skal øke sju ganger så mye som det offentlige forbruket neste år. Høyre er alledere i gang med å fossro bort fra sine skoleløfter fra fjorårets valgkamp, gjennom f.eks. å lansere den oppsiktsvekkende ideen om at økt kvalitet i skolen kan oppnås uten økte utgifter. Vi har den første regjeringen som åpent innrømmer at dens politikk fører til reduksjon i den kommunale aktiviteten – aktiviteten til kommunene som skal produsere velferdstjenester for befolkningen – og som også sier at det er greit med økte sosiale forskjeller i samfunnet vårt. Det som kanskje er mer overraskende for Høyres velgere, er at vi har sett lite til de av Høyres skatteløfter som var ment å skulle bedre den økonomiske situasjonen for dem som ikke har fullt så mye penger som de som f.eks. sitter med store aksjeutbytter. Vi har knapt fått noen lettelser for dem som har lave inntekter. For eksempel var Høyres kanskje viktigste valgkampløfte for ungdom i fjorårets valgkamp at man ville øke frikortgrensen. Den har stått bom fast på 23 400 kr gjennom hele perioden, og mitt enkle spørsmål til Jan Tore Sanner er: Hvorfor har man ikke prioritert denne type skattelettelser som ville gi noe til dem som har lite i samfunnet vårt? Hvorfor har man valgt å prioritere andre ting enn f.eks. å øke frikortgrensen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-02:
Jeg la merke til at representanten Vihovde skrøt av Venstre-profilen i budsjettet. Jeg regner med at det ikke er pengene til sprit og campingvogner hun sikter til, men noe annet, som jeg ikke helt klarer å få tak i. Jeg har lyst til å spørre om noe som angår de verbalforslagene som ligger i forliket med Fremskrittspartiet. SV og Venstre er ikke enige når det gjelder synet på privatisering. Jeg har ofte oppfattet Venstre som et parti med et pragmatisk forhold til den type virkemidler; man har gått inn for det enkelte ganger når man har ment at det ville være fornuftig, og gått imot det andre ganger når man har ment at noen tjenester ikke passer til å bli konkurranseutsatt eller satt bort til private. I forliket ligger det et forslag om såkalt utfordringsrett, som skal gi ethvert selskap rett til å utfordre ulike kommunale tjenesteleverandører og produsenter. Selv om det ikke er et forslag som blir endelig vedtatt i denne omgang, er det mye som peker i retning av at det vil bli en realitet i norsk lovverk etter hvert, med Venstres støtte. Dette er nettopp et eksempel på en dogmatisk tilnærming til spørsmålet om privatisering. Man antyder at alle som jobber i kommunal tjenesteyting, må regne med å kunne bli utfordret av private aktører – en systematisk mistenkeliggjøring av dem som jobber innenfor denne sektoren, der man mener at det vil være av det gode alltid å kunne åpne opp for den type utfordring og tilbud fra private aktører. Jeg lurer på hva Venstre egentlig synes om dette, om det er illustrerende for Venstres syn på privatiseringsspørsmålet, eller ikke.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-02:
Høyre har i dag brukt en del tid på å berømme Fremskrittspartiet for deres samarbeidsvilje. Det har virket nokså enkelt for Høyre å konstatere at dette er et budsjett vi kan leve godt med, og det skjønner jeg. Først fikk partiet kneblet Kristelig Folkeparti i regjering, og så fikk de nedkjempet Fremskrittspartiet i Stortinget. Nå har Sanner fra Høyre brukt en del av sin taletid til å skjelle ut andre partier i sitt innlegg, så jeg skal bruke denne replikken til å utfordre Høyre på noen Høyre-saker. Men la oss først se på hva et slikt Høyre-budsjett faktisk betyr. Det betyr at en prioriterer privat forbruk framfor offentlig velferd. Det betyr at en prioriterer familier der begge foreldrene har omsorgen for barna og kan ta ut kontantstøtte, framfor enslige forsørgere, som kanskje har den tøffeste økonomiske situasjonen. Det betyr at en prioriterer skattelette framfor målrettet industripolitikk, og det kommer til å bli et budsjett for fortsatt sentralisering og for en dårligere lokal velferd. I valgkampen var Høyre opptatt av skolepolitikk. Mange føler seg i dag sviktet av Høyre når det gjelder skolepolitikken. Mange av dem som i dag er i grunnskolen, kjemper for å prøve å få til et rimelig tilbud til barna i grunnskolen. De som er bekymret over at utstyr og tilbud forsvinner, de som er bekymret for skolehverdagen til barna, og ikke minst de som er bekymret for skolebygningene og inneklimaproblematikken, lurer nå på: Hvor ble det av skoleløftene til Høyre? Når foreldre mer eller mindre presses til å omgå reglene om at foreldre ikke skal betale for offentlig skolegang ved frivillige bidrag, kan en begynne å lure. Kommunalministeren har bekreftet at det blir stramt for kommunene neste år. De skal bruke nesten 6 milliarder kr av det de kunne ha brukt på eldreomsorg og skole, til å dekke en pensjonsregning som staten burde ta. Hva har Høyre i dag å si til dem som føler seg sviktet av Høyre i skolepolitikken? Skal de fortsette å si at dette bare handler om lærerne og ikke om ressursene? Skal de fortsette å si at det bare gjaldt private skoler, men ikke en bedre offentlig grunnskole? Hva er Høyres melding til dem?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
For Arbeidarpartiet er, sidan Arbeidarpartiet sin politikk vart etterlyst, arbeid og velferd det viktigaste. Siv Jensen sa i ein replikk tidlegare i dag at det no er dramatiske endringar når det gjeld sysselsetjingssituasjonen; arbeidsløysa aukar. Svaret til Arbeidarpartiet er at dei som er arbeidsledige, skal vera trygge på at dei kan vera det og leva eit liv medan dei søkjer på arbeid igjen. Svaret til Høgre er at no gjer vi det så vanskeleg som mogleg, så finn dei seg nok arbeid igjen. Folk vil ha arbeid dersom det er arbeid. Når det gjeld velferd, kallar Høgre budsjettet sitt for skreddarsaum, og seier at arven etter Arbeidarpartiet var eit tal sosialhjelpsmottakarar som var veldig høgt. Dei siste fem åra har Kristeleg Folkeparti hatt ansvaret for alle budsjetta, medan Arbeidarpartiet har hatt ansvaret i halvtanna år. Eg går ut frå at dette er ein kritikk av samarbeidspartnarane i Kristeleg Folkeparti. Skreddarsaum skal rettast inn mot den enkelte. For Arbeidarpartiet har alltid universelle ordningar vore viktige, universelle ordningar som gjer at alle, uavhengig av kva slags bakgrunn dei har, har ein del rettar. No er det tilbake igjen til forsorga. Ein skal bretta ut livet sitt på sosialkontoret og fortelja om elende, dersom ein skal få pengar til medisinar på blå resept. Det som Arbeidarpartiet innførte i fjor, med støtte frå Stortinget, var at alle eldre og uføre skulle sleppa å betala eigendel på blå resept. No lyt 625 000 betala denne eigendelen sjølve. Det er å gå tilbake igjen til forsorgssamfunnet, ikkje å gjera ordningane universelle slik at alle kan få rett til dei. I tillegg tek ein frå einslege forsørgjarar – det er småleg.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Det å hoppa frå seng til seng er ikkje noka enkel øving. Og når det gjeld Kristeleg Folkeparti, verkar det ikkje så truverdig. Det vi er vitne til no, er at Magnhild Meltveit Kleppa er litt foruretta fordi dei har gått frå henne. Og Siv Jensen er litt avvisande til same Kristeleg Folkeparti når dei kjem til henne. Så det er vel ikkje så enkelt å vera Kristeleg Folkeparti. Det har vi sett i haust, vi som har skoda dette frå utsida, at dei ikkje har det så enkelt. Vi har opplevd, dei fleste av oss, at Kristeleg Folkeparti har vore oppteke av dei svakaste – det skal dei ha, det har dei alltid vore. Eg vil ikkje svartmåla alt som har med budsjettet å gjera, for det har eg ikkje grunn til. Men når dei kuttar for dei arbeidsledige, dei som har det vanskeleg, når dei kuttar for einslege forsytarar, når dei innfører eigendelar på blå resept for dei uføre og for pensjonistar, og når dei tek gravferdshjelpa, då begynner folk å reagera – sjølvsagt – for det er så uvant at det er Kristeleg Folkeparti som gjer dette. I staden er ein med på å seia ja til meir skattelette for dei rikaste, og med neven for nasen seier dei ja til lette i alkoholavgiftene. Det er klart at ein har valt ei linje, og eg trur at representanten Sørfonn må stå oppreist og forsvara dette budsjettet meir enn 100 pst. Ein har valt ei linje der ein vil ha basis i Stortinget med støtte frå Framstegspartiet. Då må ein finna seg i alle dei som er opptekne av at Kristeleg Folkeparti no forlèt dei svakaste og går over til å seia: Nei, det som no er viktig for oss, er at vi får sitja i regjering. Sjølv om vi kuttar m.a. i midlar til distrikta og til dei som er svakast, er det det viktigaste.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Representanten Djupedal la i innlegget sitt stor vekt på velferdsoppgåvene i samfunnet. Eg vil konsentrere meg om eit par av desse. Vi har i haust fått klare meldingar frå kommunepolitikarane våre: Regjeringa legg opp til å sveltefôre kommunane neste år. Det vil særleg gå ut over skulane og eldreomsorga. Dermed rammar Regjeringa dei aller viktigaste velferdsoppgåvene i samfunnet vårt. Arbeidarpartiet meiner at dei eldre i samfunnet vårt skal leve under verdige forhold. Vi avviser derfor regjeringspartia og Framstegspartiet sitt opplegg. Dei vil nemleg gi altfor lite pengar til å pleie og hjelpe dei eldre. Det vil føre til klart dårlegare kvalitet i eldreomsorga. Den offentlege skulen får langt dårlegare vilkår neste år med regjeringspartia og Framstegspartiet sitt opplegg. Det vil spesielt ramme barn og unge som har eit særleg behov for hjelp i opplæringa. Ein slik politikk er usosial. Samtidig føreslår regjeringspartia og Framstegspartiet å gi langt meir pengar til privatskular. Arbeidarpartiet avviser denne politikken. Vi vil løyve 3 milliardar kr meir til kommunane enn det Regjeringa har gjort framlegg om. Arbeidarpartiet står fast ved at vi skal ha ei skikkeleg eldreomsorg og ein forsvarleg fellesskule. Eg vil gjerne utfordre representanten Djupedal nettopp på disse to områda og stille følgjande spørsmål: Korleis vurderer Sosialistisk Venstreparti regjeringspartia og Framstegspartiet sine forslag når det gjeld eldreomsorg og skule? Og for det andre: Kva meiner SV om Framstegspartiet sitt forslag til kommuneøkonomi for 2003?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2002-12-02:
Mitt spørsmål til representanten Djupedal handler også om situasjonen i kommunesektoren. SV foreslår en kraftig økning av pengebruken i kommunene. Det er selvsagt positivt å ville hjelpe kommunene i en vanskelig økonomisk situasjon, og ønsket om å bedre rammene i velferdsstaten deles nok av de fleste partier på Stortinget. Men det er faktisk en grunn til at Regjeringen er varsom med utgiftsveksten i offentlig sektor, og samtidig prioriterer betydelige skatte- og avgiftsreduksjoner for næringslivet. Norge har allerede et meget høyt rentenivå, en rekordsterk kronekurs og et meget høyt lønns- og kostnadsnivå. Dette er jo rammevilkår som fører til utflytting og nedleggelse av tusenvis av arbeidsplasser i tradisjonell industri, og dette rammer nettopp distriktskommunene. For min del kjenner jeg problemstillingene rimelig godt siden jeg er oppvokst i kommunen Kvam i Hardanger. Kommunen har to internasjonalt konkurrerende hjørnesteinsbedrifter, nemlig skipsverftet Fjellstrand og smelteverket Bjølvefossen. Her jobber det hundrevis av ansatte, og bedriftene er ekstremt sterkt eksponert mot valutakurs, lønnsnivå og rentenivå. En nedleggelse ville være en katastrofe både for dem som jobber der, og for kommunen, som ligger ute i distriktet. SVs budsjett vil utvilsomt føre til høyere rente, sterkere kronekurs og større press på lønningene. SV har en reell underliggende vekst i offentlige utgifter på 2 pst., og det er en vekst som er fire ganger høyere enn det som er foreslått i Regjeringens opplegg. Dette fører åpenbart til press i økonomien. I tillegg foreslår altså SV 7 milliarder kr i økte skatter og avgifter på næringslivet. Mitt spørsmål til representanten Djupedal er: Er SV klar over konsekvensene av en slik finans- og skattepolitikk, og hva det vil bety for sysselsettingen og bosettingen i Distrikts-Norge? Er dette en bevisst strategi som SV har valgt, og som partiet tar det fulle og hele ansvar for, eller er dette en bakside av medaljen som Djupedal ikke vil vedstå seg? Jeg håper jo virkelig at ikke representanten Djupedal lever på den oppfatningen av fikse triks i pengepolitikken, men kan svare på disse utfordringene.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2002-12-02:
Det er gledelig å høre at Øystein Djupedal i sitt innlegg sier at han ønsker seg et varmere samfunn. Det er et godt motto, som Kristelig Folkeparti har hatt i mange år, som familie- og omsorgsparti. Det er rett at i mange saker har Kristelig Folkeparti og SV felles mål. Men det er vanskelig når Øystein Djupedal sier veldig raskt og i en halv setning at nå vil de fjerne kontantstøtten. Kontantstøtten, som har vist seg å være sosialt utjevnende, kontantstøtten, som veldig ofte gis til eninntekts barnefamilier – mange av dem med mellomstore eller lave inntekter – den kan en liksom bare ta vekk, fordi de småbarnsfamiliene som mottar kontantstøtte, ikke er interessante for SV. Det som er interessant for SV, er de familiene som velger A4-løsningene med barnehage, og kun de skal gis støtte, en støtte vi gjerne vil være enig i, men det blir ensidig når det bare er de barnefamiliene som velger barnehager, som skal få styrket innsats fra det offentlige. Billigere barnehager og i tillegg store skattelettelser for dem som har de høyeste inntektene, det mener SV er rett vei å gå. Partiene bak barnehageforliket går inn for en lovendring som gjør barnehageplass til et svært gunstig frynsegode, både for ansatte og for arbeidsgivere. Dagens Næringsliv hadde fredag regnestykker på hvor mye skattelette dette vil gi for den enkelte, og disse regnestykkene viste veldig tydelig at de med de største inntektene, ville få de største skattelettene, en ordning som er mer gunstig jo mer du tjener. Er dette veien SV vil gå? I sitt innlegg sa Øystein Djupedal at de gikk inn for skjerpet skatt til dem med høye inntekter, men i samme skatteåret gir han altså store skattelettelser i forbindelse med barnehager. Er det …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-12-02:
SV og Senterpartiet står sammen i ønsket om å styrke kommuneøkonomien. Det er bra. Men vi trenger flere partier med oss for at kommunene skal få det løftet som de bør ha, og for at kommunene skal kunne gi folk de tjenestene innenfor skole, helse og omsorg som de fortjener. I tillegg til styrket kommuneøkonomi mener Senterpartiet at det er behov for ytterligere grep for å gi kommunene handlingsrom til å gjøre den jobben de ønsker for innbyggerne sine. Vi mener det er nødvendig at kommunene får forhandlingsrett med staten, slik at kommunene kan si nei til nye reformer dersom stortingsflertallet ikke vil være med og fullfinansiere dem. Bare på den måten kan vi sikre samsvar mellom oppgaver og penger som kommunene har til rådighet. Vi mener òg at kommunene må få friere lokal beskatningsrett, slik at kommunene får handlefrihet til å foreta reelle valg lokalt. Utover dette er det behov for flere frie midler til kommunene, og kommunene må fritas for unødvendig byråkrati. Mitt spørsmål til representanten Djupedal er om SV støtter Senterpartiets forslag om å styrke lokaldemokratiet, eller om SV vil legge seg på en stykkpris og minstestandardlinje som fratar lokalpolitikerne makt og handlingsrom. Grunnlaget for spørsmålet er bl.a. den rene stykkprisfinansieringen som SV sammen med Fremskrittspartiet la seg på i det opprinnelige forslaget til barnehagefinansiering, og kravet om minstestandarder i andre sammenhenger. Har SV så liten tillit til lokaldemokratiet at partiet mener stykkpris og minstestandarder er veien å gå?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Det er interessant å registrere korleis Kristeleg Folkeparti og representanten Sørfonn no lovpriser budsjettavtala. I Bergens Tidende seier jo Sørfonn at dei stiller seg 100 pst. bak den budsjettavtala som ligg føre. Etter vanleg språkbruk betyr det at dette er god Kristeleg Folkeparti-politikk, skulle ein tru. Sørfonn var innom næringslivet. Da har eg lyst til å utfordre han på følgjande: Bedrifter blir lagde ned. Arbeidsplassar blir flytta ut, og arbeidsløysa stig. Det rammar små og store samfunn rundt omkring i det ganske land der industrien ligg. Vi må jo ha ein politikk som møter dette, og da er ein stram finanspolitikk for å få ned rente og kronekurs rett nok nødvendig, som òg Sørfonn var innom. Men det er ikkje nok. Vi treng òg målretta verkemiddel for å utvikle eksisterande næringar og skape nye verksemder. Derfor vil Arbeidarpartiet styrkje regionale og kommunale verkemiddel og SND. Regjeringa har dette året gått i stikk motsett retning. Og om ikkje det var nok: I budsjettavtala, som Sørfonn lovpriser, kuttar ein ytterlegare 100 mill. kr til regional utvikling, m.a. for å få pengar til å redusere alkoholavgifta med nær 11 pst.! Ja, med Framstegspartiet som partnar har faktisk Bondevik-regjeringa no gjennom to budsjett kutta alkoholavgiftene med nær 26 pst., samtidig som ein ser at regional utvikling blir ramma i ei tid da det nettopp er eit enormt behov for dette for at spriten skal bli billegare. Likevel hyllar altså Kristeleg Folkeparti og Sørfonn denne avtala. Er det slik at det er dette som nå er det nye Kristeleg Folkeparti?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-02:
Jeg går ut fra at Kristelig Folkeparti som et såkalt ansvarlig parti også mener at partiet bør ta ansvar for budsjettforslaget som Regjeringen la fram. At budsjettet har blitt forbedret på en rekke punkter etter det regjeringspartiene selv har kalt harde forhandlinger med Fremskrittspartiet, er det vel neppe regjeringspartiene som bør ta æren for. Harde forhandlinger betyr nettopp at Fremskrittspartiet har presset på, mens regjeringspartiene har holdt igjen så godt de har kunnet. Noe av det som forbauset meg mest ved Regjeringens budsjettforslag, var at alle tiltak for å beholde norske sjøfolk var fjernet. Med nettolønnsordning i våre naboland forsvinner norske sjøfolk, og kommuner langs hele kysten er bekymret. Arbeidsplasser til sjøs er i alt vesentlig distriktsarbeidsplasser, jobber som med Regjeringens budsjett ville blitt flagget ut til Sverige og Danmark. Bekymrer dette Kristelig Folkeparti, og om det gjør det, hvorfor skal det da harde forhandlinger til for å gjøre noe med det – riktignok langtfra nok, men likevel?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-02:
Tidligere prøvde Venstre å profilere seg som et miljøparti, så var det de små og mellomstore bedriftene som stod i sentrum. Hva Venstre akkurat nå prøver å profilere seg på, har jeg ikke helt fått med meg, men jeg har sett at de i hvert fall er fornøyd med å sitte i regjering. Spørsmålet mitt går på innføring av miljøavgifter. Fremskrittspartiet har ved flere anledninger hevdet at en del av miljøavgiftene ikke virker i forhold til målet om å forbedre miljøet. Nå foreslår Regjeringen en ny miljøavgift på gassene HFK og PFK. At Regjeringens opplegg ikke omfatter en refusjonsordning for innsamlet gass, mener vi vil undergrave ordningen med innsamlingen. Det som etter Fremskrittspartiets syn er det verste med hele forslaget, er at gass brukt i lukkede brannslukkingsanlegg nå pålegges en miljøavgift som vil øke prisen på disse anleggene med 300-400 pst. Disse anleggene har ingen effektive alternativer på enkelte bruksområder, bl.a. i fiskeflåten. Når de nå blir økonomisk umulig å finansiere for brukerne, vil det kunne sette liv og helse i fare for mange som har risikofylte arbeidsplasser på havet. Synes Venstre det er rimelig at gass brukt i lukkede anlegg, og som altså ikke forurenser noe som helst, pålegges en såkalt miljøavgift, så høy at det kan sette liv og helse i fare?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-02:
Representantane frå Kristeleg Folkeparti her på huset har hatt det travelt i haust, travelt med å forsvare budsjettet, auken i eigenbetalingane, kutt for dei arbeidsledige og uføre, kutt for funksjonshemma, skatteskjerpingar for grupper med høgast sjukdomsutgifter, kutt i bortebuarstipend og ikkje minst ein dramatisk dårleg kommuneøkonomi. På utsida av dette huset har medlemene i Kristeleg Folkeparti derimot ropt over seg av frustrasjon og fortviling over dei same punkta. Vert ikkje det eit paradoks for representanten Sørfonn at det er Framstegspartiet, partiet som elles kuttar brutalt i kommuneoverføringane, som no måtte tvinge Regjeringa til å auke overføringane til kommunane, og at det var Framstegspartiet som òg tvinga Regjeringa til å fjerne nokre av dei usosiale kutta og tvinga Regjeringa til å vidareføre bortebuarstipendet? Vert ikkje det eit paradoks for representanten Sørfonn å forsvare dette budsjettet som trass i nokre få gode forbetringar framleis har ein skeiv profil, auka eigenbetalingar og så dårleg kommuneøkonomi at til og med biskopane no ropar varsku mot kutta, for så å stå her og forsvare billigare sprit, billigare campingvogner og billigare motorsyklar?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-02:
SV og Senterpartiet er einige om mykje i dette budsjettet. Vi er imot dei usosiale kutta som rammar sjuke og gamle. Vi aukar begge overføringane til kommunane, SV noko meir enn Senterpartiet. Vi er bekymra for situasjonen med den stigande arbeidsløysa. Vi går imot skjerpingane i dagpengeordninga og går inn for styrkte arbeidsmarknadstiltak både for ordinære arbeidslause og yrkeshemma. Vi har ein felles bustadpolitikk og aukar kraftig rammene til Husbanken. Vi er imot dei omfattande strukturendringene som regjeringspartia og Framstegspartiet har varsla gjennom budsjettavtalen, som vil føre til privatisering av skule, helse og omsorg, grep som heilt klart vil svekkje offentlege tenester og moglegheita til å tilby tenester av høg kvalitet til alle, uavhengig av inntekt. Men det er ein stor forskjell på SV og Senterpartiet, og det er at SV omfordeler innanfor budsjettrammene, mens Senterpartiet vel å dele ut. Senterpartiet bruker over 3 milliardar kr meir av oljefondet i dette budsjettet enn det SV gjer. SV er altså klare på kva vi prioriterer vekk, og kva vi seier nei til. Hadde ikkje også Senterpartiet stått seg på å verte klarare med å prioritere og helst fortelje oss kva dei seier nei til?