trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Igjen takk for svaret, og igjen takk for svar på noe annet enn det jeg egentlig spurte om. I likhet med antall sosialhjelpstilfeller øker antallet unge med psykiske lidelser som aldri kommer i utdanning og jobb, men ender med uføretrygd. Det burde bekymre alle, men også denne gruppa får kutt i mulighetene for arbeidsavklaring under dagens regjering. Nå har Arbeiderpartiet ved flere anledninger fremmet forslag om en aktivitetsreform for disse ungdommene, som til slutt følges opp med en jobbgaranti fra det offentliges side dersom de ikke skulle få jobb i det ordinære arbeidsmarkedet. Regjeringspartiene har hver gang stemt forslaget ned. Så det jeg lurer på, er hvilke tiltak regjeringa vil iverksette for å sikre at alle unge med arbeidsevne faktisk kommer i jobb og ikke havner på uføretrygd.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg merker meg at statsråden sier at Arbeiderpartiet foreslår en aktivitetsreform som ikke finnes, fordi den ikke vil omfatte mer enn et par hundre fordi inngangsvilkårene er så strenge. Jeg har hørt den påstanden framsatt flere ganger, men forslaget vårt går jo ut på å innføre meningsfylt aktivitet, bl.a. i form av utdanning, for ungdom som ellers står i fare for å havne på uføretrygd, men som faktisk har arbeidsevne. Hvis en etter et sånt aktivitetsprogram fortsatt ikke kommer inn i det ordinære arbeidsmarkedet, foreslår Arbeiderpartiet at det skal stilles en jobbgaranti fra det offentlige i den andre enden. Hvordan statsråden kan kjenne til hva slags inngangsvilkår som skal gjelde i den ordningen, og at den bare vil gjelde 200, når forslaget aldri har kommet lenger enn til papiret, men bare har blitt nedstemt, går over min forstand, så det vil jeg gjerne ha en forklaring på.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Takk for svaret. Det var for så vidt oppklarende, og da kan jeg kanskje bruke den siste taletida jeg fikk av presidenten her, til å oppklare en misforståelse. Ja, det stemmer at Arbeiderpartiets forslag gjelder ungdom født etter 1990 i første omgang, men det stemmer ikke at den reformen gjelder ungdom som i dag er på gradert uføretrygd. Det er mange unge som havner som ung ufør som faktisk kunne hatt en restarbeidsevne hvis en hadde fått muligheten, men nå er det sånn at vi har en ervervsmessig uføretrygd i Norge i dag, ikke kun en medisinsk, så en del av dem som faktisk kunne ha kombinert trygd og arbeid, gjør det ikke i dag, men er på full uføretrygd. Det er også ungdom som ville vært omfattet av den jobbgarantien til Arbeiderpartiet. Så jeg tror at statsråden må få noen til å ta de regnestykkene en gang til.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg beklager at jeg ikke var til stede da jeg ble ropt opp. Det gikk litt fortere enn jeg hadde beregnet. Jeg satt og fulgte med på kontoret, men rakk ikke fram. Det beklager jeg. Mitt spørsmål lyder som følger: «Domestic Workers Convention, 2011(No. 189) (No. 189) Hvorfor har ikke Norge ratifisert konvensjonen, og når kan Stortinget forvente at regjeringen følger opp denne saken?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret. Allerede 2. juni 2017 sa daværende statsråd Per Sandberg at departementet hadde saken til vurdering, så jeg lurer litt på hvorfor det tar så lang tid å vurdere saken. «Handlekraftig» og «gjennomføringsevne» er jo ord regjeringa liker å bruke om seg selv. I skyggerapporten til FN om kvinnekonvensjonen i 2017 stilte 22 ulike organisasjoner seg bak kravet om norsk ratifisering, og LO kom allerede for tre år siden med forslag til hva Norge måtte gjøre for å bringe norsk praksis i samsvar med konvensjonen, med konkrete forslag til forskriftsendringer. Så mitt spørsmål er: Når kan vi vente at saken kommer til Stortinget?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Takk for svaret. Jeg synes det er positivt at saken er under arbeid, selv om jeg registrerer at statsråden ennå ikke har bestemt seg for hva anbefalingen blir. Men om to dager er det 8. mars, den internasjonale kvinnedagen, og internasjonal solidaritet er viktig på den dagen. I år har LO besøk av lederen for den internasjonale fagforeningen for hushjelper, Myrtle Witbooi. Vi vet jo at hushjelper i mange land hører til de mest utnyttede og overgrepsutsatte arbeidstakerne som finnes. For Witbooi er det viktig at så mange land som mulig faktisk ratifiserer konvensjonen, slik at den får tyngde. Mitt siste spørsmål til statsråden er: Kunne statsråden i forbindelse med 8. mars og Witboois besøk tenke seg å gi et «statement» offentlig om at statsråden er positiv til at Norge kommer til å ratifisere konvensjonen innen ikke altfor lang tid?
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2019-03-06:
Mitt spørsmål går til statsråd Freiberg. Stadig flere får øynene opp for hvor viktig det er å verne sårbar natur mot oljeutvinning og andre trusler. Knapt noen miljøsak her til lands har vakt mer engasjement enn kampen mot oljevirksomhet i Lofoten, Vesterålen og Senja. Nå samles fiskere, lokalbefolkning, næringsinteresser og urfolk på den andre siden av verden, i Australia, til en miljøkamp der Norge kan bli den store fienden. I et marint verneområde på sørkysten av landet, i Australbukta – Great Australian Bight – har både Chevron og BP takket nei til å bore, mens vårt eget Equinor har sikret seg lisenser for oljeleting med planer om å sette i gang i nær framtid. Det har ført til sterke protester. Miljøorganisasjonene Greenpeace og Wilderness Society har lenge advart mot oljeleting i området, 15 lokale bystyrer er imot, i tillegg til store deler av fiskerinæringen, oppdrettsnæringen og turistnæringen. Equinors egen miljøplan viser at oljesøl fra et utslipp i Australbukta kan bli katastrofalt. Oljen kan nå hele sørkysten av Australia, og i verste fall Bondi Beach, et godt stykke opp på østkysten. Australbukta er Australias Lofoten – et uberørt område med sårbar natur og dyrearter som allerede er truet av klimaendringer. Den norske regjeringen har makten til å redde Australbukta. Olje- og energidepartementet eier 67 pst. av aksjene i Equinor, og mitt spørsmål er: Vil statsråden bruke eiermakten i Equinor og instruere selskapet til å stanse oljeletingen i Australbukta?
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2019-03-06:
Jeg registrerer at statsråden ikke vil bruke eierrollen aktivt i denne saken. Peter Clements, ordfører på Kangaroo Island i Australbukta, var på Statoils generalforsamling i fjor og advarte mot oljeutvinning i området. Han inviterte i stedet Statoil til å bygge ut fornybar energi i Australia. På samme generalforsamling endret Statoil navn til Equinor som en del av selskapets strategi for å bli et bredt energiselskap. Dette er en gyllen anledning til å vise verden at Equinor satser på framtidens energikilder framfor å utvinne olje i et av verdens mest sårbare naturområder. Et uhell i Australbukta kan bli katastrofalt. Hva tror statsråden, som hovedaksjonær i Equinor, vil skje med Norges internasjonale omdømme ved oljesøl fra en av deres framtidige installasjoner i Australbukta?
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2019-03-06:
Norges internasjonale omdømme avhenger også av at vi leverer på våre lovnader. Norge, dagens regjering inkludert, har lenge flagget at vi inntar en ledende rolle for å utvikle løsninger for CO2-håndtering, som mange scenarioer peker på som helt nødvendig for å nå verdens klimamål. I det siste har det oppstått usikkerhet rundt vår vilje til å satse, selv om Norge er et av de landene som er i best posisjon til å utvikle disse løsningene. Hvis ikke vi – hvem? Hvis ikke nå – når? Kan statsråden bekrefte at vi vil gjennomføre de norske fullskalaprosjektene, uavhengig av en eventuell ekstra støtte fra EU eller andre eksterne aktører?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Også mitt spørsmål går til statsråd Freiberg. Oljeprisfallet førte til redusert aktivitet og en sterk nedgang i oljeinvesteringene over flere år. Det er derfor svært gledelig at Equinor har funnet løsninger som realiserer en utbygging av Johan Castberg-feltet utenfor kysten av Finnmark. Johan Castberg er et viktig industriprosjekt. Med en forventet investering på ca. 50 mrd. kr vil prosjektet utgjøre en betydelig andel av investeringene på norsk sokkel de nærmeste årene. Statoil, som nå heter Equinor, inviterte hele Nord-Norge til Veidnes i Finnmark i 2013 for å feire at de skulle bygge en ilandføringsterminal for olje fra Barentshavet på Veidnes. Dette skapte glede, forventninger og krav om at Statoil fulgte opp og på den måten la til rette for store lokale ringvirkninger. I ettertid registrerer vi at Statoil/Equinor skapte usikkerhet vedrørende ilandføring og ilandføringsterminalen. Stortingsflertallet ba om at utredningen om ulike løsninger for ilandføring skulle legges fram for Stortinget i 2018. Det ble pekt på mulighetene for å se på etablering av flere produserende felt i Barentshavet og olje fra Alta/Gotha- og Wisting-feltene som del av en framtidig løsning. Vi registrerer at saken nå er utsatt, og mitt spørsmål til statsråden er derfor: Har statsråden tatt noen form for initiativ overfor Equinor og eventuelt andre aktører for å samle flere som kan bidra til å finansiere og realisere en infrastrukturløsning med en ilandføringsterminal på Veidnes, i tråd med lovnadene som er gitt, og de forventningene som er skapt?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg registrerer svaret. Jeg tviler ikke på at statsråden er opptatt av denne saken, men når vi ser at man i 2013 var tydelig på at man skulle bygge en ilandføringsterminal, til så å gå helt bort fra det og heller ikke ville utrede det, og så fikk en prosess i denne salen hvor et klart flertall sa at man skulle utrede disse alternativene, man skulle melde tilbake – da skulle jeg ønske at statsråden hadde hatt en litt mer offensiv holdning og brukt den utsettelsen litt bedre med hensyn til å sørge for at man tar det ansvaret man er gitt når man skal drifte på fellesskapets ressurser, og ikke bare sitte i ro og vente til Equinor alene har tatt en avgjørelse. De har vært veldig motvillige i denne saken.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-03-06:
Folk i Finnmark har hatt stor tro på at det endelig skulle bli ilandført olje på Veidnes i Nordkapp kommune. Folk har jo hatt litt dårlige erfaringer med at det har vært lovd mye helt til alt var klart, og så har en gått bort fra lovnadene og de forventningene en har skapt, og det har kommet null arbeidsplasser til lokalsamfunn som har jobbet for at etablering skulle komme. Vil statsråden reise til Nordkapp og opplyse om at det ikke blir ilandføring, og at de forventningene Nordkapp hadde, bare var luftslott, eller vil statsråden fortsatt love befolkningen i Nordkapp kommune arbeidsplasser i forbindelse med utbygging av Johan Castberg-feltet? Og i så fall: Hvilke arbeidsplasser?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Metoo-kampanjen avslørte hvilke konsekvenser seksuell trakassering kan få for enkeltmennesker, særlig unge kvinner. Det å bli utsatt for andres ubehagelige atferd er en alvorlig hendelse for den det gjelder, og gir usikkerhet og utrygghet for flere som frykter å bli utsatt for det samme. I forbindelse med årets kvinnedag finner jeg det betimelig å spørre regjeringen om hva som er gjort fra dens side for å sørge for at metoo-kampanjen er et tema på landets skoler?»
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg er glad for at ministeren er såpass tydelig, men jeg er redd for at dette blir for tilfeldig. Jeg tror at noen skoler er veldig gode på dette, andre ikke. Skal vi sørge for at alle elevene i Norge får god undervisning på området, tror jeg at lærerne må ha kunnskap og kompetanse. Det er ikke like lett for alle voksne å snakke om samtykke, sex, mangfold, grenser, kjønnsroller, hva som er lov og ikke lov, og seksualitet. Det er ikke noe alle voksne gjør naturlig. For at man skal sørge for at lærerne har god kompetanse på dette, må man være villig til å satse, og man må også være villig til å bruke ressurser på området. Vil ministeren bruke ressurser på dette, og hvordan ser han for seg at dette kan gjøres?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
14-åringene Ella, Ea og Ellisiv, som sitter på galleriet her i dag, fortalte, som ministeren var inne på, i et leserinnlegg i Aftenposten at de blir avfeid av lærere og voksne på skolen. De har prøvd å si fra, men de når ikke fram. Jeg mener det er tankevekkende at så unge elever blir utsatt for seksuell trakassering. Som tidligere lærer er det vanskelig for meg å vite at en sånn ting også sikkert har skjedd i mine klasserom, for ganske mye av dette skjer skjult. Jeg mener at nå må ministeren ta grep. Dette er et samfunnsproblem, og vi trenger en minister som er krystallklar. Jeg kunne ha ønsket meg at han nå her til jentene og til Stortinget sa at nå er dette en prioritert oppgave som han konkret vil gjøre noe med. Og da må vi få vite mer konkret: Hva skal han gjøre?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Takk for et godt spørsmål. Metoo har for fullt vist hvordan en grasrotkampanje og sosiale medier, sammen med modige kvinner og menn, kan endre samfunnet. Mandag 4. mars kunne vi lese i Aftenposten om tre modige jenter som har skrevet innlegg på avisens Si;D-sider om at metoo aldri kom til deres skolegård. Jeg vil rose jentene for et tydelig og godt innlegg. Det er bra at unge er tydelige på at trakasserende oppførsel ikke er greit. Jentene har helt rett: Trakassering er uakseptabelt. Vi har nulltoleranse mot det. Jeg forventer at alle som jobber i skolen, både skoleledere, lærere og andre, tar ansvar og gir tydelig beskjed om at slike kommentarer og trakasserende oppførsel ikke tolereres. Det er ikke lov å snu seg bort. Opplæringsloven er klinkende klar på at alle i skolen har ansvar for at alle elever har rett på et godt og trygt skolemiljø. Skolen er en av våre få fellesarenaer i samfunnet, der vi møtes på tvers av bakgrunn og kultur. Dette gjør skolen til en svært viktig arena for å bygge normer og verdigrunnlag og for å diskutere viktige samfunnsspørsmål. Metoo berører flere temaer som er dekket i grunnopplæringen i dag, bl.a. grensesetting, seksualitet og respekt for andres integritet og grenser. Dette dekkes av flere kompetansemål i læreplanene for naturfag, KRLE og samfunnsfag i grunnskolen. I videregående skole skal alle elever få kompetanse i områder som angår metoo. I samfunnsfag er det f.eks. kompetansemål som knytter seg til diskriminering, kriminalitet, overgrep og arbeidsmiljø. Utdanningsdirektoratet har laget et ressurshefte, Seksualitet og kjønn, som kan bidra til å støtte lærerne i undervisningen om denne tematikken. Heftet inneholder tips til undervisning om kropp og identitet, seksuell trakassering, grenser, språk og respekt. I de fornyede læreplanene som snart skal ut på høring, er det lagt opp til tverrfaglige temaer. De skal gjøre det lettere å se temaene i en helhet og på tvers av fag. Ett av de tverrgående temaene er Folkehelse og livsmestring, der seksualitet og kropp er et aktuelt område. Målet er å gi elevene kompetanse til å ta valg som fremmer god psykisk og fysisk helse, bl.a. med et positivt selvbilde og en trygg identitet. Læreplanverket bestemmer hva innholdet i skolen skal være, men skolene og lærerne må ha et handlingsrom når de skal organisere innholdet i skolen. De skal tilpasse og tilrettelegge læringsformene til elevenes behov.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Jeg er helt enig – vi må satse, og vi må bruke ressurser. Dette er viktig. Og det er nettopp det vi gjør. Jeg gleder meg over at mange skoler jobber godt med dette. Jeg tar alltid opp problematikken når jeg er ute på skoler og snakker med elever, fordi vi vet at i skolegården er det elever som bruker nedsettende ord for å stemple andre. Da er det viktig at elever stiller spørsmål om hvorfor de bruker den type ord, og ikke minst at lærerne – de voksne – er voksne og er til stede. Jeg har nå bedt Utdanningsdirektoratet om å se hvordan vi kan få inn seksuell trakassering i elevundersøkelsen eller på annen måte. Det er viktig at vi stiller gode spørsmål til elevene, slik at vi får mer kunnskap. Så mener jeg at med det oppdraget vi har gitt skolen gjennom overordnet del – gjennom verdigrunnlaget, gjennom den sosiale læringen som skal være i skolen, gjennom de nye læreplanene, med nye kompetansemål og tverrgående temaer – har skolen viktige verktøy, og så må vi sørge for at lærerne også får kompetanse og trygghet i hvordan de skal gi god undervisning og støtte elevene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Jeg kan godt si det nå, og jeg har sagt det før: Dette er et av mine viktigste satsingsområder, rett og slett fordi elevene skal være trygge på skolen. Det er helt uakseptabelt at medelever stempler andre, at man trakasserer og mobber. Elevene skal være trygge, de skal trives – det er en forutsetning for læring. Og vi utvikler læringsressurser – viktige læringsressurser – som skal støtte opp om lærernes arbeid. Vi satser på kompetansetiltak. Vi har fått ansatt mobbeombud i alle fylker. Det betyr at hvis lærerne overser noe de ikke har lov til, kan man gå til mobbeombudet. Eller man kan melde direkte til Fylkesmannen, og så vil Fylkesmannen følge opp. For det er ikke slik at den som mobbes eller trakasseres, skal bære den tunge børen. Man skal si fra, og så må voksne ta saken videre. Så helt til slutt: Det er ikke bare skolen, det er også vi som foreldre – vi som mor og far – som har et ansvar for å sørge for at våre barn også oppfører seg ordentlig på skolen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Alle barn og unge har rett til et trygt og godt læringsmiljø. Gode relasjoner mellom elever og mellom lærere og elever er helt sentralt i etableringen av dette. Regjeringen har derfor satt i gang flere ulike kompetanseutviklingstiltak som skal støtte både skoler og barnehager i arbeidet med å bygge trygge og gode leke- og læringsmiljø. Hvordan lærere kan arbeide for å bygge gode relasjoner i en gruppe, er et sentralt tema i disse kompetanseutviklingstiltakene. I overordnet del av læreplanverket, som vi fastsatte i 2017, stilles det krav til at skolen skal støtte og bidra til elevenes sosiale læring. Skolen skal utvikle inkluderende fellesskap og fremme helse, trivsel og læring for alle. I overordnet del presiserer vi også at god klasseledelse bygger på innsikt i elevenes behov, gode relasjoner og profesjonell dømmekraft. Regjeringen er også opptatt av å legge til rette for og stille krav om at elevene får medvirke og engasjere seg i skolehverdagen. I overordnet del er det et eget underkapittel i del 1 Opplæringens verdigrunnlag, som løfter frem prinsippene for demokrati og medvirkning. Her er det en tydelig bestemmelse om elevsyn og elevenes medvirkning. Nå har vi en omfattende prosess i gang med å fornye fagene. Overordnet del ligger både til grunn for utviklingen av de nye læreplanene for fag og skal virke sammen med disse fra og med høsten 2020. De nye fagene vil fortsatt legge til rette for at elevmedvirkning kan skje både i planleggingen og i gjennomføringen av opplæringen. Flere av de nye læreplanene vil få en praktisk og utforskende dreining, bl.a. for å virke motiverende og engasjerende på elevene. I tillegg skal hver læreplan inneholde en helt ny vurderingstekst, hvor elevenes vurdering av egen læring vil være en sentral del. Jeg kan også føye til at i arbeidet med å utvikle de nye læreplanene har vi nedsatt en referansegruppe som består av de sentrale partene i skolen. Elevorganisasjonen sitter i referansegruppen og er gode og konstruktive deltakere i dette arbeidet. Både Nordahl-gruppen og Stoltenberg-utvalget har vært opptatt av at barn skal ha gode relasjoner og oppleve inkludering, mestring og læring. Jeg har tidligere varslet at vi vil legge frem en stortingsmelding om tidlig innsats høsten 2019. Dette kommer vi derfor tilbake til i meldingen, særlig om noen har behov for tilpasning eller særskilt tilrettelegging av opplæringen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Jeg mener at både Granavolden-erklæringen og de nye læreplanene vil bidra til at lærerne får mer rom til å være lærer, at det blir mer tid til dybdelæring. Vi ønsker ikke å styre lærernes bruk av metoder. Lærerne skal ha metodefrihet, og det skal være rom for lærerne til å være lærer. Ellers kommer jeg nå rett fra Elevtinget. Jeg hadde gleden av å hilse dem i dag. I dag feirer de tre jubileer. Det er 100 år siden modige jenter etablerte det første elevrådet, på Nissen. Det er 60 år siden NGS ble etablert, og 20 år siden det første elevtinget. Vi ser at elevdemokratiet lever i beste velgående. Vi har grunn til å være stolte av elevdemokratiet i Norge. Det fungerer bra på veldig, veldig mange skoler, og det fungerer godt i samarbeid mellom statsråder og Elevorganisasjonen. Men dette kommer ikke av seg selv, vi må fortsette å dyrke elevdemokratiet og sørge for både engasjement og medvirkning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Det er nok litt tidlig å si hva som kommer i en stortingsmelding som skal legges frem til høsten. Vi er fortsatt i den fasen at jeg reiser rundt i Skole-Norge, besøker barnehager og skoler og snakker med lærere, skoleledere og elever, nettopp for å få innspill til hvordan vi kan skape en enda bedre skole i fremtiden. Jeg er enig i at planer er vel og bra. Nå er det også nedfelt i regelverket, slik at det er klare og tydelige regler for hvordan skolen skal bidra til at elevene kan medvirke i undervisningen og i planleggingen. Dette er temaer som vi også jobber godt med i de nye læreplanene. Dette må henge sammen – alt fra regelverk og planer til de nye læreplanene og også utviklingen av nye læringsressurser, som gjør at vi legger godt til rette for dette for fremtiden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
En hovedutfordring i integreringspolitikken er at for mange innvandrere, og særlig flyktninger og kvinner, står utenfor arbeidslivet. Regjeringen har lagt frem en integreringsstrategi, der det viktigste målet er at flere innvandrere kommer i jobb, slik at de kan forsørge seg selv og sine. Styrking av nyankomne innvandreres økonomiske selvstendighet er et hovedformål med introduksjonsloven, som bl.a. regulerer rett og plikt til introduksjonsprogram. Introduksjonsprogrammet er et individuelt tilpasset program og kan bestå av ulike tiltak, f.eks. opplæring i norsk, samfunnskunnskap, arbeidspraksis og helsefremmende aktiviteter. Det lages en individuell plan som utformes på bakgrunn av en kartlegging av den enkeltes behov. Fra den 1. september 2018 har regjeringen tydeliggjort at kommunene kan forlenge programmet for den enkelte når det vil styrke muligheten for overgang til arbeid eller ordinær utdanning. Vi vet at det er utfordringer med differensiering av introduksjonsprogram, og at resultatet varierer mellom kommunene og mellom kjønnene. Regjeringen jobber derfor med en helhetlig gjennomgang av introduksjonsloven. Formålet er å sikre høyere måloppnåelse ved overgang til ordinært arbeid og utdanning. Jobbsjansen del A er en tilskuddsordning med mål om å øke sysselsettingen blant hjemmeværende innvandrerkvinner, som står langt fra arbeidsmarkedet, og som har behov for grunnleggende kvalifisering. Kvinner som deltar i Jobbsjansen del A, går gjennom kvalifiseringsprogram etter modell av introduksjonsprogrammet og får tett oppfølging. Jobbsjansen del A ble styrket med over 15 mill. kr i 2019. I 2017 gikk 70 pst. av deltakerne i Jobbsjansen del A over i arbeid eller utdanning etter avsluttet program. Ordningen har nådd departementets resultatkrav siden 2012. Frem til 2017 var mottakere av sosialhjelp i målgruppen for Jobbsjansen. Målgruppen ble i 2017 endret for å øke sysselsettingen for personer som ikke er omfattet av andre ordninger. Innvandrere bør i hovedsak omfattes av de ordinære ordningene vi har i Norge. Sosialhjelpsmottakere omfattes av tiltak innenfor arbeids- og velferdsforvaltningen og bør få sin oppfølging der.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Jeg er glad for at vi er enige om at det er gode resultater. Og jeg er veldig glad for at den satsingen vi har på Jobbsjansen, også gir resultater for enkeltmennesker, for det er jo det det handler om, at flere kvinner kommer ut i jobb og kan forsørge seg selv. Jeg har også hatt gleden av å møte mange av dem og ser den stoltheten det gir å ha muligheten til å tjene sine egne penger. Det er, som sagt, slik at de som mottar sosialhjelp, har tilgang til ordinære program gjennom Nav. Da mener vi at de i likhet med andre skal benytte seg av de tiltakene. Det har ikke å gjøre med at man skal pynte på noen resultater. Snarere tvert imot, det har å gjøre med at vi må målrette Jobbsjansen mot dem som ikke er omfattet av andre tiltak, og så må de som har sosialhjelp, benytte seg av de tiltakene som ligger innenfor Navs portefølje.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-03-06:
Når det gjelder finansieringen av introduksjonsprogrammet og oppfølgingen av flyktninger og innvandrere, er det gode ordninger for kommunene. Vi mener at pengene i enda større grad kan brukes til kvalifiseringstiltak. Vi har også varslet at hvis det er slik at man går på sosialhjelp og er utenfor arbeidsmarkedet fordi man har for dårlige norskkunnskaper, vil det være en plikt for kommunen å sørge for at man lærer bedre norsk. Det er ikke slik at man som flyktning skal stå utenfor arbeidsmarkedet og gå på sosialhjelp hvis årsaken til det er at man ikke snakker godt norsk. Da vil det være kommunens ansvar å sørge for at man kommer tilbake på norskkurs og får gode norskferdigheter, slik at overgangen til arbeid kan bli enklere. Vi bruker også nå i større grad sosiale entreprenører, Moving Mamas og Sisters in Business – gode eksempler på sosiale entreprenører som skaper en trygg bro for flyktningkvinner – fra å stå utenfor arbeidslivet til å komme over i en trygg jobb. Der kan sosiale entreprenører spille en viktig rolle.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Kjønn og ulikhet henger sammen, og vi vet at likestilling lønner seg. I 2018 la Nordisk ministerråd og OECD fram en rapport som viste at hvis kvinner hadde hatt like høy sysselsetting som menn, ville veksten i de nordiske landene kunne øke med 15–30 prosent. Samtidig er det fortsatt et yrkes- og lønnsgap i Norge, og tall fra EU viser at kvinner har høyere risiko for å havne i fattigdom og utenforskap enn menn. Hvordan vil statsråden vektlegge likestillingen i arbeidet for økonomisk vekst og mot økende ulikhet i Norge?»
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret. Finansministeren er inne på noe viktig som går på nettopp fordelingen mellom heltid og deltid i arbeidslivet. Som også ulikhetsmeldingen, som ble lagt fram fredag, slår fast, er deltidsarbeid en medvirkende årsak til forskjeller i inntekt. I alle næringer og på alle utdanningsnivåer jobber kvinner oftere deltid enn menn. Meldingen slår også fast at gjennomsnittslønnen for deltidsansatte er lavere enn for de heltidsansatte. Lønnsnivået i gjennomsnitt er lavere i yrker med stor andel deltidsansatte. Dette påvirker selvsagt også inntektsforskjellene mellom kvinner og menn. Så hvis vi skal redusere forskjellene i Norge, må vi bedre likestillingen og redusere deltiden. Dessverre har ikke jeg klart å finne at dette er omtalt med tiltak i ulikhetsmeldingen. Spørsmålet er: Hvordan vil finansministeren og regjeringen jobbe videre for å redusere deltiden i Norge?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
SV har foreslått å lovfeste retten til heltid, og det vil kunne snu bevisbyrden. Jeg tror mye ligger i det, for når man vet at 70 pst. av all deltid er det fortsatt kvinner som står for, er det en stor skjevhet her. La meg også se litt på den andre enden av skalaen, for det er heller ikke helt enkelt å finne statistikk og tall på kjønnsdimensjonen i formuesfordelingen i Norge. Heller ikke i ulikhetsmeldingen ser man på det. Men hvis man gjør en uformell telling, viser den at 26 av de 100 rikeste i Norge er kvinner. Vi vet at en økning i inntekts- og formuesandelen til en mindre gruppe i samfunnet vil føre til økt innflytelse og konsentrasjon av makt over ressurser og personer. Så når forskjellene i Norge øker, og de rike trekker fra, er det menn som trekker fra, og det er menn som får forsterket makt. Hvordan mener finansministeren at dette påvirker samfunnet? Er det grunn til å være bekymret? Og vil finansministeren ta med seg kjønnsdimensjonen i forskjellsdebatten videre?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Norge er et av verdens mest likestilte land. Andelen kvinner som jobber deltid, avtar. Da regjeringen overtok i 2013, jobbet 40 pst. av kvinnene deltid. I 2018 var tallet sunket til 37 pst. Det betyr at 61 000 flere kvinner nå jobber heltid. Andelen kvinnelige ledere har økt, og 56 pst. av lederne i statlig sektor er kvinner. Vi ser også at andelen kvinner blant styreledere i selskaper med statlig eierandel øker. Ved utgangen av mars 2018 var andelen 45 pst., mot 36 pst. i mars 2014. Noe av økningen skyldes at vi nå fører statistikk over flere selskaper, men hovedforklaringen er at regjeringen har arbeidet målrettet for å øke andelen kvinnelige styreledere. Selv om Norge er et av verdens mest likestilte land, har vi fremdeles utfordringer knyttet til både formelle og uformelle strukturer i samfunnet, og muligheter og valgfrihet i arbeidslivet påvirkes av kjønn. Det er fremdeles forskjeller mellom kvinners og menns valg av utdanning, og det kjønnsdelte arbeidsmarkedet er en viktig grunn til lønnsforskjeller mellom menn og kvinner. Regjeringen vil stimulere til at flere skal velge utradisjonelle utdanninger og karrierer for å bidra til et mindre kjønnsdelt arbeidsliv, bl.a. ved å gjøre ordninger som «Menn i helse» og «Jenter og teknologi» til landsdekkende ordninger. Regjeringen vil også videreføre Kompetanseløft 2020 for de kvinnedominerte yrkene, bl.a. i barnehage-, pleie- og omsorgssektoren. Vi vil også prioritere tiltak som kan bidra til kvinnelig gründerskap og til et mangfold av løsninger innen velferd og velferdsinnovasjon. Dette er dog arbeidsplasser som SV er kritisk til, da de ofte opererer i det private markedet. En hovedutfordring for likestilling i dag er utenforskap. Ikke minst gjelder det innvandrerkvinner og kvinner i lavinntektsfamilier. Veldig mange innvandrerkvinner står utenfor arbeidslivet og andre viktige fellesskap i det norske samfunnet. Regjeringen sørger for en kraftfull innsats for bedre norskopplæring, kvalifisering og utdanning. Vi reformerer introduksjonsprogrammet og norskopplæringen slik at flere skal få den kompetansen som de selv og det norske arbeidslivet trenger. Kvinner er ulike og menn er ulike, og vi politikere skal ikke treffe disse valgene for dem. Folk flest vet best hva som passer for sitt liv. Men regjeringens mål er at alle skal ha like muligheter og frihet til å treffe egne valg. Regjeringen vil fortsette å jobbe for likeverd og like muligheter for alle, uavhengig av kjønn, alder, etnisitet, religion, funksjonsnedsettelse, seksuell orientering eller hvilken kjønnsidentitet man har.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Som jeg sa i mitt forrige svar, skal vi glede oss over at andelen som har gått fra deltid til heltid, nå øker. Det er en god trend. Men vi må også se på hva som er årsaken til at flere kvinner jobber deltid. Det er nå engang sånn at det bare er en liten del av kvinnene som jobber deltid, som gjør det ufrivillig. Da må man også ta en diskusjon på hvorfor det er mange kvinner som helt frivillig jobber deltid. Det kan også ha sammenheng med valg man tar på grunn av familiesituasjonen, gjennom kortere eller lengre tid – hva vet jeg? Men det er som sagt et uttalt mål fra regjeringens side å legge til rette for at flere kan gå fra deltid til heltid. Vi vet at det har betydelig effekt på norsk økonomi. Det viser all statistikk gjennom historien. Og så skal vi glede oss over det faktum at vi også har veldig høy yrkesdeltakelse blant både menn og kvinner.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-03-06:
Regjeringen har alltid med seg kjønnsdimensjonen i ulike spørsmål som påvirker norsk økonomi og utviklingstrekk i det norske samfunnet. Jeg må si det er interessant hvis SV nå for det første synes det er greit at vi har mennesker som tjener mye penger i Norge, og som investerer kapitalen sin i verdiskaping i bedrifter og arbeidsplasser. Så jeg synes for så vidt det er positivt at SV nå tar til orde for at vi kan få enda flere rike kvinner i det norske samfunnet. Jeg er ikke helt sikker på om det var det representanten Kaski mente, men jeg mener at det er et gode for samfunnet at vi har mennesker med kapital som investerer den i bedrifter og arbeidsplasser. Og det vi ser, som er interessant, er fremveksten av gründere, bedriftsetablerere, nettopp i kvinnedominerte yrker av kvinner som har lang erfaring fra offentlig sektor, som ser forbedringspotensial, og velger å gjøre det gjennom å starte bedrifter i privat sektor.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-03-06:
Spørsmålet lyder: ««Elevengasjement […] er særlig viktig for gutter og elever i ungdomsskolen», skriver Trude Havik i en artikkel for Læringsmiljøsenteret 13. februar i år. Stoltenberg-utvalget peker på verdien av relasjoner i skolen, og Elevorganisasjonen understreker at elevenes innflytelse over egen skolehverdag er en forutsetning for skoledemokratiet. Hvordan vil statsråden sørge for økt elevengasjement, elevmedvirkning og relasjonsbygging i skolen?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-03-06:
Statsråden og jeg ser på mange av de samme momentene for tiltak. Det er viktig at vi i disse dager til og med kan hilse Elevtinget og Elevorganisasjonen, som dyrker elevdemokratiet i praksis. Jeg vil videre trekke fram noen ytterligere poeng som Trude Havik skriver om, nemlig: «Elevengasjement handler blant annet om elevenes interesse, entusiasme, deltakelse og involvering i skolen og i skolearbeidet. Læreren kan påvirke elevengasjement.» Elevundersøkelsen viser at de fleste norske skoler kjennetegnes av gode relasjoner mellom lærere og elever. Da mener Senterpartiet det er skremmende med en ny regjeringsplattform, som vil binde opp mer av lærernes tid og kommunenes ressurser. Vil tiltak i Granavolden-erklæringen gi lærerne og skolene mer tid og kapasitet til å ivareta elevengasjement, elevmedvirkning og relasjonsbygging, eller vil regjeringen innføre flere normkrav, kompetansekrav og testkrav?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-03-06:
Det er nettopp dette: Elevdemokratiet fungerer godt mange steder, men så er spørsmålet hvordan vi klarer å løfte de skolene der det ikke fungerer godt. Elevorganisasjonen peker på at innflytelse over egen hverdag er en forutsetning for bevisste, motiverte og aktive elever. Jeg merker meg også at overordnet del av læreplanen tydelig peker på elevmedvirkning. Læreplaner og øvrig planverk er vel og bra, men teori og praksis må henge sammen. Praktisk politikk må henge sammen med ambisjonsnivå. Kommende stortingsmelding om tidlig innsats og inkluderende fellesskap skal ta for seg enormt mye, bl.a. oppfølging av Stoltenberg-utvalget. Hvordan vil elevmedvirkning og relasjonsbygging bli dekket her? Og hvordan vil Elevorganisasjonen bli involvert i dette arbeidet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Egen inntekt er viktig for kvinners selvbestemmelse. Flere kvinner med innvandrerbakgrunn trenger bedre tiltak for å få jobb. De kan ha store traumer, manglende grunnopplæring og leve med sosial kontroll. Introduksjonsordningen er ikke differensiert nok for alle. Regjeringen har også ekskludert kvinner som trenger sosialhjelp fra Jobbsjansen; et tiltak for de som står lengst unna arbeidslivet. Sosialistisk Venstreparti vil gi disse kvinnene rett til tilbud som Jobbsjansen. Hvorfor vil ikke regjeringen det?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Statsråden viser nå til de gode resultatene for Jobbsjansen, og de er oppsiktsvekkende gode. Derfor er det så underlig at de kvinnene som kanskje sliter mest, nå har blitt ekskludert fra det – og som jeg oppfatter statsråden nå – for å få statistikken til å se litt bedre ut. Det kan ikke være noe godt instrument for å få til bedre integrering og flere kvinner i arbeid. Det burde heller være slik at man bruker Jobbsjansen mer til denne gruppa, nettopp fordi den er så individuelt rettet og så rettet mot denne gruppas spesifikke problemer at man kunne bruke det mer. Jeg har også kikket på det regjeringen har anbefalt, nemlig kvalifiseringsprogrammet til erstatning for dette. Det har langt, langt lavere resultater enn det Jobbsjansen har. Så jeg savner en god forklaring fra regjeringen på hvorfor innvandrerkvinner, som står langt fra arbeidslivet, ikke skal få denne Jobbsjansen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Statsråden slår nå fast at han ikke vil bruke de tiltakene som virker for å få kvinner i jobb. Det vi vet, er at kvinner i snitt er fattigere enn menn, og denne gruppa spesielt. Man henviser altså denne gruppa til sosialkontor, Nav, kommune, som ikke har fått penger fra regjeringen for å gjennomføre flere tiltak. Tvert imot, regjeringens systematiske kutt på andre ytelser har nå gjort at vi ser en eksplosjon i antallet som trenger hjelp på sosialkontoret. De har nok ikke noe særlig budsjetter til å stille opp med flere tiltak til denne gruppa. Da må jeg spørre statsråden: Er han klar over at presset på sosialkontorene har økt enormt med de kuttene som regjeringen har gjennomført? Er han klar over at de kommunale tjenestene ikke har fått noen ekstra tilskudd for å kunne hjelpe flere ut i aktivitet som kan føre til arbeid?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Arbeidshverdagen i den kvinnedominerte helse- og omsorgssektoren er preget av svært lav bemanning og veldig stramme turnuser. Det er en del av grunnen til at så mange stillinger lyses ut som deltidsstillinger i disse yrkene. Derfor er økt bemanning i helse og omsorg en viktig del av løsningen på deltidsfella. Hva gjør regjeringen for at arbeidet i helse- og omsorgssektoren blir organisert for flere hele og faste stillinger, gjennom blant annet økt bemanning?»
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
I dag sliter mange kommuner med for dårlig økonomi og klarer således ikke å sikre flere heltidsstillinger innenfor helse- og omsorgssektoren. Dette er et stort problem i mange kommuner. Spørsmålet mitt er da om regjeringen har noen planer om å bedre den økonomiske situasjonen for kommunene som gjør at de i mye større grad enn i dag har muligheten til å tilby heltidsstillinger i helse- og omsorgssektoren.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg registrerer at statsråden mener at kommunene har en god økonomi, i motsetning til det kommunene flere steder selv sier. Jeg føler ikke helt at jeg fikk svar på det siste spørsmålet, men jeg kan prøve å gjenta det: Vil statsråden og regjeringen sørge for at det både i det reviderte nasjonalbudsjettet og i det kommende statsbudsjettet for 2020 vil komme økte bevilgninger til kommunene som gjør dem bedre i stand til å sikre flere heltidsstillinger?
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Regjeringen er opptatt av å utvikle en heltidskultur i helse- og omsorgstjenestene og legge til rette for at flere som jobber deltid, og som ønsker å jobbe heltid, kan gjøre det. Å ha en jobb med en stillingsbrøk som gjør det mulig å forsørge seg selv og sin familie, gir økt forutsigbarhet både for den ansatte og for dem som mottar helse- og omsorgstjenester. 70 pst. av de ansatte i helse- og omsorgssektoren er kvinner. En heltidskultur i denne sektoren er derfor også et viktig likestillingsspørsmål. Regjeringen endret i 2015 arbeidsmiljøloven ved å åpne for at det skulle bli enklere for partene lokalt å avtale vakter opp til 12,5 timer. På den måten kan man f.eks. avtale lange vakter i helgene og redusere behovet for helgeturnus. Det er viktig at helse- og omsorgstjenestene legger til rette for en heltidskultur og muligheten for å ta i bruk alternative turnusordninger. Regjeringen har også endret arbeidsmiljøloven ved å åpne for at deltidsansatte kan ha fortrinnsrett til en del av stilling, dette også for å redusere ufrivillig deltid. Jeg har fulgt opp regjeringens mål på dette området og stilt krav i foretaksmøtene siden mai 2014. Helseregionene arbeider systematisk med bemanningsplanlegging og tiltak for å redusere bruken av deltid og vikarer, noe som har gitt gode resultater. Andelen fast ansatte og gjennomsnittlig stillingsprosent for fast ansatte har økt i alle helseregioner fra 2013, og det er utarbeidet felles policy i helseforetakene. Alle stillinger i helseforetakene skal i utgangspunktet lyses ut som heltidsstillinger. Videre kan fast ansatte ha rett til eller behov for å redusere sin arbeidstid. Slike ordninger må likevel evalueres etter behov og om mulig tidsbegrenses. Videre skal alle deltidsansatte som ber om det, få en vurdering av mulighetene for hel stilling basert på virksomhetens behov og innenfor rammen av aktuelle arbeidstidsordninger, herunder ekstravakter på kveld og i helg. Arbeidet med å fremme en heltidskultur er det viktigste elementet i arbeidet med å øke graden av fast ansettelse i helseforetakene. Jeg er opptatt av at vi må lykkes med dette arbeidet – ut fra et arbeidstakerperspektiv, ut fra bruken av offentlige ressurser og ikke minst fordi en heltidskultur har en klar sammenheng med kvalitet og pasientsikkerhet i tjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Regjeringen har vist hvert eneste år at vi styrker kommunenes økonomi, og det har også gitt resultater. Så mener jeg, i motsetning til Haltbrekken, at kommunene ikke kan bruke økonomi som en begrunnelse for ikke å tilby folk hele stillinger. Tvert imot, jeg mener at det er dårlig økonomi å være i en situasjon der en er avhengig av mange deltidsansatte. For det første er det krevende å administrere, for det andre bidrar det til dårligere kvalitet. Vi vet at hvis en ikke har en heltidskultur og er avhengig av mange og komplekse turnuser der pasientene må forholde seg til mange ulike ansatte, og ikke minst hvis en i tillegg har økt bruk av vikar, har det negative konsekvenser for kvaliteten og for økonomien i kommunene. Så tvert imot, vi ser mange gode eksempler på kommuner som får god økonomi gjennom nettopp å satse på heltidskultur.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg må bare understreke at jeg ikke er kommunalminister, som representanten er fullstendig klar over. Men jeg har ingen problemer med å si at kommuneoppleggene til denne regjeringen er veldig gode – de har bidratt til en styrket kommuneøkonomi. Jeg vil minne representanten på at vi har rekordfå kommuner som står på ROBEK-lista. Kommunenes økonomi er sunnere nå enn f.eks. da Senterpartiet styrte kommuneøkonomien. Jeg vil si at det er veldig uheldig hvis Senterpartiet bidrar til å skape et inntrykk av at kommuner eller sykehus kan bruke økonomi som begrunnelse for å tilby sine ansatte deltidsstillinger, og dermed undergrave arbeidet for å skape en heltidskultur i offentlig sektor.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Å, unnskyld, president!
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Fosterreduksjon av friske foster har vært – og er – en etisk vanskelig sak. Vi har sendt på høring et forslag som innebærer nemndbehandling av alle søknader om fosterreduksjon. Fagmiljøet i Trondheim har tatt til orde for at alle søknader om fosterreduksjon bør behandles i nemnd. De fleste fosterreduksjoner blir utført etter uke tolv fordi det i praksis er vanskelig å gjøre inngrepet tidligere. Etter abortloven skal søknader om abort behandles i nemnd dersom aborten utføres etter utgangen av tolvte svangerskapsuke. Det er derfor naturlig å kreve nemndbehandling av alle søknader om fosterreduksjon. Dagens praksis er basert på et unntak i abortforskriften som åpner for at inngrepet kan utsettes i kortere tid uten at retten til selvbestemmelse faller bort. Legene mener imidlertid at det er uheldig at vi systematisk praktiserer rett til selvbestemt fosterreduksjon basert på en unntaksbestemmelse. Det bør bli mer samsvar mellom lovverket og medisinsk praksis. Det vi foreslår, er ikke noe historisk tilbakeslag. Det var uavklart om abortloven åpnet for selvbestemt fosterreduksjon før Justisdepartementet kom med sin lovfortolkning i 2016. Vi foreslår nå en liten innstramming i en praksis som har vart i to år. Dette gjelder svært få kvinner, og vi sørger for at disse kvinnene får muligheten til å søke om fosterreduksjon i en abortnemnd, slik som for alle andre aborter som utføres etter uke tolv. Regjeringen mener at fosterreduksjon ikke kan likestilles med andre aborter etisk sett. De etiske vurderingene ved fosterreduksjon er ulik vurderingene ved abort ellers. Retten til selvbestemmelse før utgangen av tolvte svangerskapsuke er begrunnet med at kvinnen selv er nærmest til å bestemme om hun skal fullføre et svangerskap eller ikke. Før utgangen av tolvte svangerskapsuke må hensynet til fosterets rettsvern vike dersom kvinnen ikke ønsker å få barn. Ved fosterreduksjon er situasjonen en annen. Spørsmålet er ikke om kvinnen selv skal bestemme om hun ønsker å fullføre et svangerskap og få barn, men om hun skal ha rett til å velge hvor mange barn hun ønsker å bære fram. Forslaget om å kreve nemndbehandling følger anbefalingene fra fagmiljøet ved Nasjonal behandlingstjeneste for avansert invasiv fostermedisin i Trondheim. Alle fosterreduksjoner i Norge utføres ved dette miljøet.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Det er helt riktig at selvbestemmelsen er en viktig del av abortloven, og den ligger fast. Regjeringen foreslår ingen endring i retten til selvbestemt abort før uke tolv. Men representanten er også klar over at abortloven bygger på et annet likeverdig prinsipp, nemlig at fosterets rettsvern øker med svangerskapets lengde. Det er også årsaken til at aborter som gjennomføres etter uke tolv, ikke er selvbestemt i Norge, men behandles av nemnd. Fosterreduksjoner utføres i all hovedsak etter uke tolv, og det betyr også at en likebehandler fosterreduksjoner med svangerskapsbrudd som foregår etter uke tolv. Det andre er at vi også i denne loven sier at kvinnen kan få prøvd sin sak i nemnd før uke tolv, for å få et svar på spørsmålet.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Representantens inngang til dette spørsmålet er fundamentalt feil. Abortloven bygger ikke på en idé om at det er beslutningstidspunktet som avgjør om det er selvbestemt eller ikke, det er lengden på svangerskapet. Lengden på svangerskapet har noe å si for fosterets egen rett til beskyttelse. Det som abortlovens tenkning bygger på, er ikke at et foster før uke tolv ikke har noen rettsbeskyttelse, men en sier at den er lavere, og dermed vektlegger en i større grad kvinnens egen vurdering. Etter uke tolv øker fosterets rettsbeskyttelse gjennom at beslutningen ikke lenger er kvinnens, men en beslutning i en nemnd. Dermed er det ikke beslutningstidspunktet som er utgangspunktet for det skillet i uke tolv, det er fosterets egenverdi, og de aller fleste fosterreduksjonene gjøres etter uke tolv.