Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-06-02:
Temaet biodrivstoff og palmeolje har blitt hyppig debattert i Stortinget siste året, og dette representantforslaget føyer seg inn i rekken av forslag om å endre på rammebetingelsene for salg av biodrivstoff i Norge. Striden har stått om det er akseptabelt at palmeolje brukes som råstoff til biodrivstoff, og hvorvidt det er mulig å lage særnorske krav til biodrivstoff innenfor rammene av EØS-samarbeidet. Hittil har flertallet i Stortinget ment at alle råstoff må behandles likt etter regelverket, mens et mindretall har ment at palmeolje må forbys uansett. Slik flertallet er i innstillingen fra energi- og miljøkomiteen, ser det ut som dette nå er i ferd med å endre seg. Noen ganger går det bemerkelsesverdig raskt å endre mening. Den 20. oktober i fjor skrev flertallet i Innst. 29 S for 2016–2017 – jf. Dokument 8:60 S for 2015–2016: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, vil understreke at palmeolje som bruk i drivstoff er fullt akseptabelt, forutsatt at produktet oppfyller EUs bærekraftskriterier.» Nå, knappe ni måneder senere, har Arbeiderpartiet totalt endret synspunkt. Jeg må bare konstatere at også når det kommer til biodrivstoff, bekrefter Arbeiderpartiet at de er blitt et parti som vingler. Det er synd for dem som prøver å bygge opp et marked for biodrivstoff i Norge, og det er synd fordi det gjør det vanskeligere å redusere klimagassutslippene fra transportsektoren. For næringslivet og de som prøver å bygge en industri, er disse stadig skiftende politiske standpunktene svært krevende. Tilbakemeldingen fra bransjen er veldig tydelig: stadige endringer i rammebetingelsene skaper usikkerhet og bidrar til at kundene velger konvensjonelt drivstoff framfor biodrivstoff. Et forbud mot den type råstoff – selv om det er bærekraftig – gjør at det blir vanskeligere å få fram nok drivstoff til markedet til en akseptabel pris. Det er ikke tvil om at også bransjen ønsker å få opp volumene på produksjonen her hjemme, og at stadig mer av dette vil være andre generasjons biodrivstoff basert på f.eks. avfall og restprodukter fra annen industri. Problemet er at gjennom å lage nye regler, som f.eks. for offentlige innkjøp nå, så er det med på å skape en kraftig ubalanse og potensielt å ødelegge markedet i en overgangsfase fram til det blir mer avansert biodrivstoff tilgjengelig. En av bransjeaktørene advarer så vel i et brev til energi- og miljøkomiteen om at det vil medføre betydelig økte kostnader og usikkerhet for offentlige aktører og privateide selskaper som er i gang med prosjekter for fossilfri transport, at det stilles særlige krav til offentlige innkjøp. Dette er svært uheldig, og flertallet bærer et tungt ansvar for at det nok en gang endrer rammevilkårene for en hel bransje. Fraværet av forutsigbarhet for dem som vil produsere og selge biodrivstoff i Norge, er i det hele tatt så stort at det nesten er vanskelig å fatte at noen tør å satse i det hele tatt. I samme åndedrag er det også verdt å spørre om hvorfor flertallet er så opptatt av å blande myndighetene inn i avtaler som bransjen selv har inngått. Det er faktisk slik at de som selger biodrivstoff i Norge, selv tar et stort ansvar for sine produkter, og tidligere i år gikk de ut med en bransjeerklæring om at de ikke ønsker å selge biodrivstoff med palmeolje. Likevel vil altså flertallet at myndighetene skal gå inn i dette, og potensielt igjen dra Norge inn i en gråsone hva gjelder EØS-avtalens bestemmelser om fri konkurranse og et fritt marked uten innblanding fra myndighetene. Det er også grunn til å minne om at Miljødirektoratet melder at bortimot alt biodrivstoff som ble omsatt i 2016, oppfylte EUs bærekraftskriterier. Det viser at dagens politikk virker. Regjeringen har sammen med samarbeidspartiene vedtatt en ambisiøs opptrappingsplan for biodrivstoff som krever at vi har en tilgang på råstoff som gir de beste klimaeffektene inntil vi kommer fullt i gang med vår egen produksjon. Et forbud mot bærekraftig palmeolje vil kunne medføre bruk av råstoff med langt dårligere klimaeffekt. Dette er det jeg kaller symbolpolitikk. Det har vært bred enighet tidligere om at vi må lage rammebetingelser som er forutsigbare og langsiktige. Med forslagene som blir vedtatt her i dag, oppfatter jeg at det nå blir angitt en retning som er stikk motsatt av tidligere vedtatt politikk. Det har også vært tradisjon for at spørsmål som berører internasjonale avtaler og ikke minst konkurransekraften til norsk næringsliv, utredes før endelig vedtak fattes. Regjeringspartiene Høyre og Fremskrittspartiet vil derfor ikke støtte forslagene i dag.