Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-12-11:
La meg først få lov til å takke komiteen for en meget ryddig og effektiv framdrift i budsjettbehandlingen. Det er vel sjelden en budsjettbehandling i komiteen har gått så rasjonelt og effektivt for seg, uten de store motsetningene. Det er en naturlig konsekvens av at vi har en flertallsregjering, vil kanskje noen si. Det er litt trist å si at en del av debatten i dag kanskje er litt meningsløs, da vi vet at det vi diskuterer, uavhengig av hvilke forslag som måtte ligge der av budsjettrammer og påslag for budsjettet for 2009, er gått ut på dato. Det har ikke minst de siste ukene også vist, der både statsminister og enkelte statsråder har signalisert pakker i alle sammenhenger som på et eller annet tidspunkt skal komme. Derfor blir det litt sånn at alt det som skal vedtas i dag, blir med forbehold om nesten klare endringer i løpet av veldig, veldig kort tid. I den sammenheng har jeg lyst til å sitere noen kommentarer rundt Fremskrittspartiets budsjettalternativ, for det er jo ikke noen tvil om at Fremskrittspartiet i mange sammenhenger har blitt kritisert for å ha vært useriøs og ukritisk i forhold til å bruke penger på infrastruktur. Derfor er det litt morsomt å få lov til å sitere en rekke sjeføkonomer de siste ukene, bl.a. Øystein Dørum, som er sjeføkonom i DnB NOR, som uttalte for ikke lenge siden: «Jeg mener at skattelette ville virket. FrPs alternative budsjett er antakelig det som ligger nærmest å ha en fasit når vi ser tilbake om to år og ser på hvilke stimulanser som har kommet.» Derfor er det i hvert fall for meg et litt stolt øyeblikk også, fordi vi vet at det budsjettforslaget som har blitt nedstemt, Fremskrittspartiets forslag fra finansinnstillingen, som ligger til grunn for hvordan vi bruker våre bevilgninger neste år for samferdsel, sannsynligvis er fasiten på hvordan man skal møte de utfordringene vi har innenfor samferdsel og innenfor det noen kaller finanskrisen. Jeg har ikke særlig lyst til å bruke ordet finanskrise, for det må jo snart begynne å gå ut på dato det også. Siden september har ordet finanskrise blitt brukt 85 000 ganger, altså ca. 570 ganger hver eneste dag i 101 dager. Finanskrise eller ikke, muligheten er i hvert fall der for å gjøre noe med infrastrukturen vår. Vi har aldri hatt en mulighet på et slikt nivå som nå. Det er også andre ting jeg mener vi debatterer på feil premisser, f.eks. det som går på etterslepet på infrastrukturen vår. Komiteen har jobbet ut fra stamnettutredningen fra 2006 og forholdt seg til den, men gjennom en dialog med departementet har vi fått klarhet i at etterslepet på infrastrukturen vår er betydelig høyere i dag enn det var i 2006. Bare på jernbanen snakker man nå om at etterslepet har økt fra 90 milliarder kr til 140 milliarder kr. Når det gjelder stamveiene våre, har vi ikke noen fasit eller dokumentasjon, men det er ingen grunn til å tro at etterslepet på stamveiene våre er noe mindre enn de 230 milliarder kr som lå i stamnettutredningen. Det er kanskje på 300 eller 350 milliarder kr. Derfor blir det også feil når svaret hele tiden er at i kroner og øre har vi fulgt opp NTP, kanskje overoppfylt på enkelte områder, men også underoppfylt på andre. Det blir feil mål når man skal prøve å gjøre noe med den dårlige infrastrukturen i Norge. Derfor tillater jeg meg å ta med en utskrift fra Dagbladet i dag, som har et oppslag om «Treg trafikk mellom de store byene i Norge». I forhold til tilsvarende trafikk i andre land er vi nest sist. Det eneste landet som er bak oss, er Albania. Det er litt interessant å se at hvis vi sammenlikner kjøretiden mellom Oslo og Trondheim med kjøretiden mellom Stockholm og Göteborg, der avstanden er noenlunde lik i antall kilometer, bruker man over to timer mer mellom Oslo og Trondheim enn mellom Stockholm og Göteborg. Enda verre blir det hvis vi sammenligner oss med store byer i resten av Europa. Det er det som skulle vært utgangspunktet for bevilgninger og innsats når det gjelder infrastruktur, og da særlig i budsjettet for 2009, når vi allikevel er i den konjunktursituasjonen som vi er i. Så hører jeg at Regjeringen vil komme med en pakke. Det ser vi virkelig fram til. Så er spørsmålet hvorvidt den vil være av en sånn størrelse at vi i det hele tatt greier å gjøre noe med etterslepet. Jeg tror hele komiteen ser fram til at pakken kommer i månedsskiftet januar/februar, og vi ser fram til at Nasjonal transportplan legges fram, for da får vi virkelig svaret på om den sittende regjering ønsker å gjøre noe med etterslepet. Det som ligger til grunn for budsjettet for 2009 fra Regjeringen, betyr eksempelvis at til veiformål er det 3 658 mill. kr ekstra i forhold til det som var foreslått fra Bondevik II-regjeringen. Jeg har lyst til å si at vi kunne gjerne ha sett for oss situasjonen i dag hvis forslaget til NTP fra Bondevik II-regjeringen hadde blitt vedtatt. Hvis det ikke hadde blitt forlik på et eller annet tidspunkt, ja da hadde krisen vært optimal, og da hadde sannsynligvis også Albania passert oss. Så registrerer jeg med glede at en rekke partier i komiteen har beveget seg betydelig i forhold til det som har vært tidligere innstillinger til et alternativt statsbudsjett. Særlig gjelder det opposisjonspartiene. Jeg har særlig lyst til å gi honnør til Kristelig Folkeparti, som har tatt store steg når det gjelder å forstå den situasjonen vi står i. Fremskrittspartiets budsjett er løsningen. Vi foreslår ikke bare økte rammer, vi foreslår nye finansreformer, betydelig ny organisering, flere gjennomføringsverktøy og en høyere investeringsramme. Vi utnytter den ledige kapasiteten som er til stede både innenfor anleggsbransjen og innenfor norsk økonomi, særlig innefor det som det går an å hente ut av effektivisering, for det er ikke noen tvil om at organisering er et svar på det også. Vi dobler riksveiinvesteringene, 6 milliarder kr. Vi prøver igjen å bygge opp en infrastrukturfond på 300 milliarder kr som skal gi forutsigbarhet, en løsning som jeg registrerer at flere og flere har akseptert som et prinsipp, også andre partier. Vi dobler til rassikring, noe som kanskje burde vært prioritert høyt nå i den situasjonen vi nå er i. Vi er det partiet som faktisk lanserer løsninger for prosjektfinansiering. Alle snakker om prosjektfinansiering, men i vårt alternative budsjett er løsningene og verktøyet på plass når det gjelder prosjektfinansiering. Vi lager låneordninger som legger til rette for at både jernbane og vei kan ha forutsigbar planlegging og utførelse. Vi overfører riktig nok mer ansvar til disse institusjonene, men jeg tror rett og slett det er nødvendig i den situasjonen at politikerne holder fingrene lenger unna for å få en riktig framdrift. Til øvrige riksveier øker vi rammen med 2,2 milliarder kr. Rammene til fylkeskommunene økes betydelig sånn at de kan ta et løft også. Jeg er også stolt av at ingen i denne sal i dag kan kritisere Fremskrittspartiet for ikke å prioritere jernbane. Jeg har ikke hørt at noen har kritisert oss nå. Det er jo fordi vi ser at kapasiteten er der nå. Vi har, som jeg har sagt, vår nye organisering, nye verktøy, sånn at man også kan ta et investeringsløft på 3 milliarder på jernbanen utover det Regjeringen foreslår. Og vi har riktig bevilgning til vedlikehold, sånn at vi kan ta noe av etterslepet og ikke la det øke, som det faktisk gjør under den sittende regjeringen. Jeg er selvfølgelig innstilt på at alt blir nedstemt, men vi har mange gode verbalforslag som jeg registrerer at vi får mer eller mindre støtte til, og det gleder meg. Jeg vil avslutte med å rette opp en feil i et tallbeløp i innstillingen på side 106. Under kap. 456 post 45 Større utstyrsanskaffelser og vedlikehold, kan overføres, skal beløpet være 377 841 000. Dette er med komiteens tilslutning. Til slutt fremmer jeg de forslagene som Fremskrittspartiet alene eller sammen med andre står bak i innstillingen.