trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-13:
I arbeidet for omstilling til et grønt, fornybart og bærekraftig samfunn spiller skogen en nøkkelrolle. Økt bruk og bedre ressursutnyttelse av våre skogressurser er helt avgjørende i klimapolitikken. For å få størst mulig klimagevinst fra skogen, samtidig som vi stimulerer norsk næringsliv og innovasjon, må skogpolitikken legge til rette for aktiv og bærekraftig bruk av våre ressurser. Skogen samler CO 2 , og produkter av tre binder karbon. I den femte rapporten fra FNs klimapanel forutsettes det at bruken av moderne bioenergi minst må femdobles for å nå 2-gradersmålet. Derfor må vi øke avvirkningen av skog betydelig og plante mer enn vi gjør i dag. Ifølge NIBIO er det bærekraftig grunnlag for å øke avvirkningen i norske skoger med minst 5 millioner kubikk i året. Videre er det et stort potensial for økt utnyttelse av grot, som utgjør omtrent 20–30 pst. av biomassen i norske skoger. Skognæringen trenger forutsigbarhet og gode rammevilkår. Senterpartiet vil fortsette med utbygging og forbedring av infrastruktur for tømmertransport. Det omfatter både store samferdselsprosjekter på vei og jernbane og fortsatt innsats for å fjerne flaskehalser på skogsbilveier. I sitt alternative statsbudsjett vil Senterpartiet opprette et statlig grønt investeringsselskap med en startkapital på 10 mrd. kr for å sikre investeringer i selskaper som tar en ledende rolle i utvikling av ny teknologi og nye løsninger basert på grønt karbon. Tømmer er et produkt med fantastiske egenskaper. Omtrent alt vi produserer av olje og plast i dag, kan erstattes av tømmer. Derfor er ikke skogen viktig bare for å redde klimaet, men også i kampen mot forsøpling av natur og hav og i kampen mot avfall som ikke er nedbrytbart. Skogen må prioriteres på flere måter. Staten og det offentlige må bruke tre i egne bygg og konstruksjoner, f.eks. i store samferdselsprosjekter og offentlige bygg, i tillegg til å stimulere det private til økt bruk av tre. Det må stimuleres til å bruke biomasse som en erstatning for fossile produkter, og ikke minst må det skje en langsiktig og forutsigbar satsing på biodrivstoff for å stimulere til investeringer og sikre overgangen til en fornybar transportsektor. Skogen skal ikke bare redde klimaet. Skogen er også næringspolitikk. Økt bruk av skog og trevirke er avgjørende for å bygge opp en sterk fastlandsindustri og sikre norsk økonomi framover. Det er også en stor grunn til at det blir viktig å sikre en helhetlig verdikjede i Norge og at verdiskapingen skjer og blir i Norge – helt fra plante til ferdig foredlet produkt.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
Jeg vil aller først minne representanten Bru om at folk flest kommer bedre ut med SVs røde og grønne skatte- og avgiftsskifte enn med denne regjeringen, og vi har lagt fram ny politikk, drevet på med politikkutvikling. I motsetning til denne regjeringen presenterer vi nye tanker. Det kan kanskje være noe for dem. Men det jeg egentlig tok replikk på, er klimarisiko. For kombinasjonen av en forsterket klimapolitikk, Parisavtalen og markedsintroduksjon av nye teknologier innebærer en betydelig risiko for petroleumsnasjonen Norge. Det er også noe som Høyre tar inn over seg, for de har vedtatt på landsmøtet sitt at man skal stille krav om at det gjøres klimapolitiske risikoanalyser i forbindelse med planer for utbygging og drift av nye felt. Miljødirektoratet har vist at den lønnsomhetsberegningen som er gjort for Castberg-feltet, er for dårlig. Så mitt spørsmål til representanten Bru er om de vil ta initiativ til at det blir lagt fram en ny og bedre lønnsomhetsvurdering og klimarisikovurdering av Castberg-feltet.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
Jeg synes det er friskt av representanten Bru å ta æren for klimaloven som ble vedtatt her i Stortinget, fremmet av andre partier, og ikke minst Parisavtalen, som ganske mange land har stilt seg bak og jobbet for i flere år. Jeg synes det er oppsiktsvekkende, det som sies om lønnsomhetsvurderinger. Høyre har selv vedtatt at det er behov for å gjøre den type klimarisikoanalyser. Det gjøres ikke i dag i forbindelse med planer for utbygging og drift. Det som er lagt fram fra utbygger i dette tilfellet, for Castberg-feltet, er for dårlig. Det er slått fast. Det tar ikke engang utgangspunkt i at man skal nå den Parisavtalen representanten Bru skryter av; den forutsetter ikke at verden når det. Derfor lurer jeg igjen på om ikke det er på tide at Høyre tar initiativ til at man kan få en ordentlig risikoanalyse av det feltet.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Jeg får vel starte med å ønske også Terje Halleland velkommen til energi- og miljøkomiteen! I forrige periode var Fremskrittspartiet – og i norsk politikk har Fremskrittspartiet vært – klimapolitikkens store bremsekloss. Fremskrittspartiet har fortsatt et slags ledende seminar om hvorvidt klimaendringene i det hele tatt er et reelt problem. Og det er vel Fremskrittspartiets fortjeneste at Norge som ett av få land har satt klimaskeptikere inn i regjering. Det er vel også grunnen til at vi knapt har sett nye klimainitiativ fra denne regjeringen. Alt som har skjedd, har enten kommet som et resultat av forhandlingene med Venstre og Kristelig Folkeparti eller at man har blitt overstyrt av Stortinget, noe klimaloven er et eksempel på. Men jeg skal gi Halleland en sjanse. Det er en ny periode, det skal forhandles fram en ny regjeringserklæring. Derfor er mitt konkrete spørsmål til Halleland om han kan gi et eksempel på et initiativ som Fremskrittspartiet vil ta når det gjelder ny klimapolitikk og ny politikk for å ta vare på norsk natur.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
Dette var ikke et svar på spørsmålet jeg stilte. Jeg stilte et spørsmål om Fremskrittspartiet kunne komme på eksempler på tiltak de vil foreslå i den perioden vi nå skal inn i. Halleland har stilt til valg, blitt valgt inn på Stortinget. Han skal sitte i energi- og miljøkomiteen og ha ansvaret for å ta vare på norsk natur og få ned klimagassutslippene. Derfor spør jeg igjen om han kan komme med konkrete eksempler på initiativ som Fremskrittspartiet vil ta i forhandlingene om en ny regjeringserklæring.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-12-13:
I et tidligere innlegg hørte vi Stefan Heggelund snakke om at det var på tide med et løft for det klassiske naturvernet. Jeg er helt enig. Problemet er at regjeringen er uenig. Naturen trues ikke av et enkelt tiltak – det er summen av alle små tiltak naturen trues av. Der ser vi konsekvent at naturen taper mot andre formål. Det startet allerede første dag da denne regjeringen tiltrådte og klima- og miljøministeren mistet sitt viktigste verktøy for å gjøre noe for å ta vare på naturen, nemlig planavdelingen, som ble flyttet ut av departementet. Siden har vi sett at miljøet konsekvent taper i alle saker. Det er sant som bl.a. WWF og Sabima sa i valgkampen, vi har en regjering som aktivt bygger ned norsk natur. Vi hører at man skryter av at man satser på skogvern. Da kan vi minne om at det ble foreslått kutt i dette statsbudsjettet på 50 mill. kr til skogvern. Det har vært foreslått kutt til skogvernet i hvert eneste budsjettår som denne regjeringen har sittet. På tross av at Stortinget har vedtatt at vi skal ha en målsetting om å verne 10 pst. av skogen, legger regjeringen fram politikk og budsjett for det motsatte. Jeg vil takke Tina Bru for oppramsingen av Arbeiderpartiets klimapolitikk. Hun viste nettopp at Arbeiderpartiet har en vilje til å satse. Så sa hun at om CCS er vi enige. Nei, vi er ikke det. På høringen var det ingen saker der det var et mer entydig svar, fra industrimiljøer, fra fagbevegelsen, fra miljøbevegelsen, som sa det samme: Det regjeringen gjør, er å svekke satsingen vår på CCS. Vi hører ikke om nye prosjekter, ingen nye initiativ fra denne regjeringen. Det de skryter av, er ofte politikk som er blitt tvunget på dem mot deres egen vilje. Oljefondet ut av kullselskaper, nevnes som et eksempel. Vel, der måtte regjeringen hales og dras i, og det kom et år senere enn det opposisjonen ønsket seg. Klimalov hører vi de refererer til. Vel, vi må huske at Fremskrittspartiet stemte mot at vi skulle ha en klimalov. Lavutslippssoner, som kan gjøre at byene våre kan ha tiltak mot dårlig luftkvalitet, har regjeringen strittet imot. Det gikk så langt at Arbeiderpartiet måtte komme med en egen lovtekst her i Stortinget. Nå skal det forhandles om en ny regjeringsplattform. Vi hører ikke om nye initiativ fra denne regjeringen. Når Stefan Heggelund snakker om klimafornektere, skal vi lytte godt, for hvis det er noe han har god kunnskap om, er det nettopp det. Norge er et av få land i verden som har klimafornektere i regjering. Og da behøver vi ikke sitte og klø oss i hodet og lure på hvorfor vi ikke får til handling – det er fordi vi har folk rundt Kongens bord som mener at dette ikke er et problem i det hele tatt. Det er sant som Trine Skei Grande sa i valgkampen for fire år siden: I klimapolitikken er ikke Fremskrittspartiet bare på en annen planet, de er i et annet univers. Det er det universet Venstre nå er på full fart inn i. Til slutt vil jeg komme med en stemmeforklaring: Forslag nr. 17, fra Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Miljøpartiet De Grønne, om genbank i Hardanger kommer Arbeiderpartiet også til å stemme for.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Under valgkampen fikk vi høre fra Fremskrittspartiet at Norge må få lov til å konkurrere om å levere olje og gass renere enn andre land. Miljøpartiet De Grønne liker markedskonkurranse, men da bør vi kanskje konkurrere om det som er viktig på 2000-tallet, og ikke det som var dominerende teknologier på 1900-tallet. Fremskrittspartiet går for å videreføre en skattemodell for oljeselskapene som gir dem veldig store fordeler, og de siste fem årene er det blitt utbetalt over 85 mrd. kr i skatterefusjoner. Mener Fremskrittspartiet at det fortsatt er riktig at Norge skal betale oljeselskapene for å overta den risikoen som vi skattebetalere ellers har? Og vil Fremskrittspartiet jobbe for at landbaserte næringer får likeverdige og like gunstige skattebetingelser som dagens skattemodell gir til oljebransjen?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Det har ofte blitt framstilt som at De Grønne er imot verdiskapingen eller imot energibransjen som sådan, imot vekst i økonomien. Det er en grunnleggende feilantakelse. Derimot er vi for en rask reell grønn vekst som kjennetegnes av at verdiskapingen vris i retning av mye raskere ressursproduktivitet. Det vil sikre arbeidsplassene både i energibransjen og i andre næringer. Det som har skjedd, er at Norge ligger etter sammenlignet med våre skandinaviske naboland ved at vi har en uforholdsmessig stor andel i industrinæringene. Servicenæringene, opplevelsesnæringene og de kreative næringene har hatt en mye raskere framvekst i våre naboland. Så verdiskapingsutfordringen løser vi ved å bli et helt vanlig skandinavisk land igjen.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Vi er særlig opptatt av trygge arbeidsplasser, og som representanten løftet fram, på Vestlandet opplevde vi jo veldig sterkt et raskt frafall av arbeidsplasser så fort oljeprisen sank på grunn av 2–3 millioner fat overskudd på tilbudssiden som forrykket balansen og skrellet av store mengder. Dette er det motsatte av det vi kan kalle trygge arbeidsplasser. Den dreiningen i næringsstrukturen som De Grønne arbeider for når vi skal bli et vanlig skandinavisk land igjen, er at sju av ti nye arbeidsplasser skal komme innenfor tjenesteytende sektorer, slik som i Sverige, Danmark og Finland. To av ti vil antakelig komme innenfor nye bioøkonomiske og marine industrier, og én av ti vil komme innenfor nye bioøkonomiarbeidsplasser med ekstraksjon, altså noe i primærnæringene, dobbelt så mye i industrinæringene og det aller meste i tjenesteytende sektorer. Det gir en varig, trygg arbeidsplassutvikling.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Takk for spørsmålet. Det er helt riktig at EU og Tyskland vil fortsette å etterspørre norsk gass de nærmeste årene, som en bro til fornybarsamfunnet. Men et typisk trekk ved broer er at de slutter et sted. Det har representanten kanskje lagt merke til. Vi har veldig god kontakt med De Grønne i Tyskland. Det er bred enighet om at fossil energi, inkludert gass, skal ut av Europas energimiks i løpet av de neste tiårene. Norsk oljedebatt handler om kjempeinvesteringer i ny olje og gass skal komme i produksjon på 2020- og 2030-tallet i Barentshavet. Denne gassen vil ikke EU ha, heller ikke De Grønne i Tyskland. Dette har vi hatt mye dialog med dem om. Derfor blir disse investeringene en risikosport både for norsk økonomi og for klimaet. Dette utspillet er et godt eksempel på at regjeringen griper ethvert halmstrå for å skyve denne virkeligheten fra seg, til og med et lite halmstrå fra det tyske grønne partiet. Høyre og Fremskrittspartiet bør i stedet innse at det er svært uklokt av Norge å satse så mye på en ressurs som Europa kommer til å kjøpe bare i en begrenset periode. I 2017 ...(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Takk for at du tar opp et veldig viktig spørsmål. Det Miljøpartiet De Grønne arbeider for primært, er at vi – i tråd med Stortingets vedtak – skal ha en levedyktig bestand av ulv i Norge. Ulven er en del av det norske artsmangfoldet. Hva innebærer det at Norge skal ha en levedyktig bestand? Til dels gjorde Stortinget et vedtak i april, og vi venter fortsatt på en oppfølging fra Helgesen, som vi kanskje får høre fra senere i dag, om at regjeringen skal komme tilbake med en utredning om hva det vil si å ha en levedyktig bestand av ulv i Norge. Disse ulvene hører hjemme i det artsmangfoldet som Norge trenger for at vi skal oppfylle vår plikt og vårt ansvar etter Bernkonvensjonen og andre. Jeg har ikke detaljkunnskap her jeg står nå, om nøyaktig hvor de skal leve, men kravene som stilles for å ha en levedyktig bestand, må vi etterleve. Det er Miljøpartiet De Grønnes standpunkt.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Da regjeringen tok over, lå det på plass mange viktige beskyttelsesmekanismer som tok vare på norsk natur. De siste årene har vi sett den blå-blå regjeringen reversere og demontere mange av disse mekanismene på en måte som minner mer om Donald Trump enn om ansvarlig miljøpolitikk. Fylkesmannen har fått svekket myndighet til å gripe inn, det er åpnet for mye mer motorferdsel i naturen, i Oslo-marka tillater regjeringen nye skogsbilveier, og det er færre restriksjoner på hogst, for å nevne noe. Vil Helgesen fortsatt at regjeringen skal la snevre, kortsiktige næringsinteresser settes foran brede, langsiktige natur-, frilufts- og folkehelseverdier i like stor grad, eller vil Helgesen og Høyre sikre dette mye bedre i de nye regjeringsforhandlingene?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Statsråd Søviknes kan slappe av, jeg skal ikke spørre om Goliat. Både som politiker og som leder for Senter for grønn vekst på BI er jeg ganske skuffet over at man nå har skapt enda en utsettelse av karbonfangst. I Oslo har målet vært rensing av Klemetsrudanlegget innen 2020, men kommunen og næringslivet har ventet og ventet på staten. Istedenfor handlekraft og ledelse i utviklingen av en viktig teknologi har vi fått en regjering som opptrer uforutsigbart og somlete. Så mitt spørsmål er: Når må – eventuelt måtte – en investeringsbeslutning for CCS på Klemetsrud være tatt for å få rensing på plass innen 2020? Og når må vi eventuelt ta en investeringsbeslutning for å få på plass rensing innen 2021?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Gjentatte ganger fra denne talerstolen har vi hørt om grønn vekst, og hver gang hoppet jeg lite grann, for jeg er fagansvarlig for Grønn vekst på BI og har forsket i mange år på hva begrepet betyr. Så jeg takker for utfordringen fra Fremskrittspartiet om å si at Miljøpartiet De Grønne er for energiutvikling, for det er vi jo. Vi er for en rask oppbygging av de energiformene som samtidig gir mye bedre ressursutnyttelse. Det er to hovedformer for vekst. Den ene er grå, og der er det ikke noen reell, rask frakobling av utslippene, så når veksten går opp, går også utslippene opp. Ved en reell grønn vekst begynner utslippene å gå ned mens verdiskapingen går opp. Det kalles en absolutt eller tilstrekkelig frakobling av forholdet mellom verdiskaping og utslipp. Hva med Norge? Jeg har studert OECDs grønn vekst-indikatorer, og de er veldig tydelige på at Finland, Sverige og Danmark ligger langt over OECD-gjennomsnittet for å forbedre verdiskapingen samtidig som de tar ned utslippene. Det har de gjort på en lang rekke måter. De har forbedret industrien sin med energieffektivitet – vindkraft i Danmark, fjernvarme, biokraft og biovarme i Sverige. På mange måter har de hatt en grønn vekst-strategi som har blitt implementert. I Norge ligger vi langt under OECD-gjennomsnittet for grønn vekst, og det er to hovedårsaker til det. Det ene er at energieffektiviteten i olje- og offshoresektoren har vært for dårlig – man øker ikke verdiskapingen raskt nok og utslippene går ikke tilstrekkelig ned. Derfor er forholdet mellom de to fortsatt grått. Det andre har vært i bilsektoren. Veldig mange forskere internasjonalt har sett på hvor rask denne frakoblingen må være for at veksten skal være reelt grønn. Her er utfordringen til alle som sitter i denne salen: Norge kan ta del i en grønn vekst, og ikke bare prate om grønn vekst, hvis vi sørger for at vi får en 5 pst. eller mer – helst 6–7 pst. – forbedring av forholdet mellom verdiskaping og utslipp per år. Det er det som er beregnet som et nødvendig minstetall av folk som Nicholas Stern, med New Climate Economy Report, Jeffrey Sachs, med Deep Decarbonization Pathways Project, og PriceWaterHouseCoopers. Hvis Norge ønsker å levere på alt grønnpratet når det gjelder grønn vekst, kan vi enkelt sjekke om vi gjør det. Vi kan sette måltall og følge dem opp. Vi må ha minst 5 pst. forbedring på nasjonalt nivå. Det har vi ikke lyktes med så langt. Så til mine kjære kollegaer – dersom man vil være i tråd med den internasjonale forskningen på dette, håper jeg at både partiene og regjeringen vil forplikte seg til at Norge skal ha en reell grønn vekst hvert år fram mot 2050. Da kan vi levere både på klima og på velferd for den norske befolkningen og opprettholde arbeidsplasser.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2017-12-13:
Statsråd Helgesen refererte nettopp til at regjeringen mener at 1 pst. kutt det siste året er store, gjeve greier. Det er i et av verdens rikeste land og i en periode med lav oljeaktivitet. Jeg kjenner ikke detaljene i det regnestykket og hvordan han får det til å lyde som at vi skal få redusert gapet i klimaforliket fra 8 til 2 millioner tonn. Men selv om vi aksepterer premissene for regnestykket og tar Helgesen på ordet, ser vi at statsråd Helgesen sammen med statsråd Søviknes styrer landet rett mot et solid brudd med klimaforliket, i 2020. Med Miljøpartiet De Grønnes statsbudsjett ville vi ha nådd det målet med glans. Det er forskjellen på grønt vås og reell grønn vekst.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2017-12-13:
Jeg bor på bondegård – et stykke ut på bygda. Kollektivtilbudet er det så som så med. Trikk og bane finnes ikke, og det er skralt med sykkel- og gangveier. Om man er opptatt av klima, er mulighetene likevel mange. Flere av bøndene i Vestfold legger solceller på låvetakene, leverer husdyravfall til biogassanlegget vårt, og mange av oss kjører elbil. Man trenger faktisk ikke å bo i byen for å være klimavennlig. Samtidig ser vi at Senterpartiet er i ferd med å etablere seg som det mest klimafiendtlige partiet på Stortinget. I dag er f.eks. Senterpartiet det eneste partiet på Stortinget som ikke vil bruke bensinavgift for å motivere folk til å bli mer klimavennlige. Så hvordan tenker representanten Myhrvold at vi skal nå målet om ikke å selge fossilbiler om bare syv år dersom han ikke er villig til å ta i bruk avgiftssystemet for å nå det?
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2017-12-13:
Dette er en debatt om statsbudsjettet. Representanten Enger Mehl har så langt brukt all sin taletid – sammen med de fleste andre fra Senterpartiet, for så vidt – på å snakke om alt annet enn statsbudsjettet. De snakker ikke om klima, ikke om miljø, ikke om olje og gass, men om ulv. De snakker ikke om de 42 ulvene som skal skytes denne vinteren, og ikke om at regjeringen har lyttet til Stortinget. Videre lager Senterpartiet et stort poeng av at vi andre ikke diskuterer ulike deler av ulvepolitikken. Det kan kanskje være fordi saken vi andre diskuterer, er statsbudsjettet. Så kastes det ut påstander om at vi skjuler at norsk ulv har finsk-russiske aner. Jeg foreslår at representanten faktisk setter seg inn i det regjeringspartiene har vært tydelige på, nemlig at vi trenger flere slike gener, flere finsk-russiske ulver, for ulvebestandens overlevelse. Men jeg regner med at det kanskje ikke er noe Senterpartiet ønsker. Ingen tviler på Senterpartiets engasjement i saken, men når man blir så sveiseblind at man hisser seg opp over at andre ikke snakker om ulv i absolutt alle debatter, da bør man kanskje puste litt med magen før man fortsetter å rope ulv, ulv.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
SV og Senterpartiet har samarbeidet veldig bra på mange områder, som jordbruk og distriktspolitikk. Men så er det ett område hvor vi har slitt litt, og som de også har slitt betydelig med overfor natur- og miljøorganisasjonene, og det gjelder det klassiske naturvernet. Jeg synes det er veldig leit for samarbeidet, jeg synes det er leit overfor miljøorganisasjonene, og jeg synes det er leit overfor norsk natur. Jeg kan ikke se at Senterpartiet har økt noe på budsjettet når det gjelder økologisk grunnkart, vern av truede arter og naturtyper osv. Det klassiske naturvernet er omtrent fraværende i Senterpartiets program og Senterpartiets budsjett. Det er leit. Og Senterpartiet trenger i stor grad samarbeid med organisasjonene for å nå målene sine om distriktspolitikk og bærekraftig jordbruk også.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-13:
Det er to virkelig store utfordringer man står overfor innenfor det feltet som debatteres her i dag. Klimaendringene er én ting, tapet av artsmangfold er en annen. Begge deler setter politikerne på alvorlig prøve. Hvor modige er vi? Hvem tør å tenke framover? Hvem kan stå med rak rygg når barnebarnas tribunal settes? At kloden vår har feber, at vi ikke klarer å nå noe 2-gradersmål med de tiltak som er varslet fra landene i Paris, er ganske åpenbart. Vi må rett og slett ta sterkere grep, og det må gjøres nå – ikke utsettes, ikke skyves på. Det andre, som er like alvorlig, er at halvparten av verdens dyrebestander har forsvunnet siden jeg var 20 år, altså på ca. 40 år. To tredjedeler av bestandene er borte om noen få år. Skal vi skite i det? Det er én eneste art – vi mennesker – som står bak trusselen mot både klimaet og utryddelsen av alle de andre artene. Men det er også én eneste art som kan gjøre noe med det, nemlig vår egen. Vi kan gjøre som verdens største fugl uten flyveevne – man vet hvem jeg tenker på: Da ser vi ikke problemene. Men det skal godt gjøres ikke å se hvordan isen forsvinner rundt Svalbard, og ikke se det økende antallet stormer og de kortere vintrene. Her hjemme kan en gjøre noe når det gjelder tap av arealer og arter. Vi kan trappe opp – ikke skjære ned på – støtten til arbeidet med truede arter og naturtyper. Vi kan øke bevilgningene til registreringer, altså til økologiske grunnkart. Vi kan trappe opp vernet av gammelskogen osv. Mest alvorlig for denne sektoren var det nok å overføre ankesaker fra Klima- og miljødepartementet til Kommunal- og moderniseringsdepartementet, vingeklippe Fylkesmannens fagavdeling ved å be om færre innsigelser, osv. Helt på tampen og beslektet med dette vil jeg på det sterkeste fraråde å støtte Senterpartiets forslag om å ta ut ulven i Slettåsflokken, et utrolig instruksjonsforslag, som bryter med internasjonale avtaler, naturmangfoldloven og annet regelverk. Dette er altså i tillegg til de to flokkene som myndighetene har bestemt skal ut. Det er ikke noe spesielt med denne ene flokken, den oppfører seg som ulver skal. Jeg har selv jobbet med denne flokken mange ganger i mitt gamle yrke, og jeg kjenner nok denne arten bedre enn de aller fleste her i salen. Jeg vil si helt til slutt at antakelig er Norge veldig snart det landet i Europa som har færrest ulver – hvis vi ser bort fra Vatikanstaten.
Stefan Heggelund (Høyre), 2017-12-13:
Det er hyggelig å se to sosialister stå og drøfte sin egen fortreffelighet. Men i forbindelse med plan for utbygging av Goliat – en plan SV la fram med stor iver – skrev SV bl.a. i merknadene at dette var en milepæl for petroleumsnæringen, at næringen trengte langsiktighet. De skrøt av Enis jobb for lokale ringvirkninger. Samtidig understreket man i planen SV la fram, at feltet ville være marginalt lønnsomt. Det viser også siste lønnsomhetsanalyse, men i år har SV klart å hisse på seg deler av fagbevegelsen, som vil ha ro. Partiet blir ikke invitert av LO til deres olje- og gasskonferanse. Da har jeg to spørsmål i forbindelse med disse debattene Lars Haltbrekken har prøvd å holde på med i høst. Gjør det vondt å kollidere så kraftig med seg selv i døren? Og hvor mange ganger kontrollerte SV fra regjering kostnadsutviklingen på feltet? Gjorde de det på noen annen måte enn dagens statsråd har gjort?
Stefan Heggelund (Høyre), 2017-12-13:
Det nærmer seg slutten – så hva kan vi dra ut av denne debatten? Det er for det første at vi har et klimaskeptisk parti på Stortinget. Det heter Senterpartiet, og der mener alle – unge som gamle, kvinner som menn – at det absolutt aller viktigste vi kan diskutere i budsjettdebatten om energi og miljø, er ulv – ikke klima, bare ulv, ulv, ulv. Det er det eneste. Det minner meg om valgkampen til Miljøpartiet De Grønne, for Miljøpartiet De Grønne hadde et løfte i valgkampen: De skulle ikke ha noe regjeringssamarbeid med Fremskrittspartiet. Nei vel – men Fremskrittspartiet er altså, sammen med resten av det borgerlige flertallet, med på å føre en offensiv klimapolitikk som har gjort at utslippene i Norge er på vei ned. Dem vil ikke Miljøpartiet De Grønne samarbeide med, men de vil gjerne samarbeide med Senterpartiets klimaskeptikere, som i denne debatten står på talerstolen og harselerer over viktige klimatiltak i dette landets storbyer. Det ønsker de. Kanskje Miljøpartiet De Grønne burde gå i seg selv. SVs petroleumsretorikk har falt helt igjennom. Etter en høst hvor representantene Haltbrekken og Kaski har prøvd å løfte en debatt om Goliat, kom det i dag helt klart fram at de egentlig bare angriper seg selv. På direkte spørsmål om hva de kunne gjort annerledes, hvordan de ville håndtert oppfølgingen av sitt eget forslag, sine egne merknader og sitt eget vedtak – hvordan de ville fulgt opp det annerledes – var det ikke noe svar, bare luft og bortforklaringer – ingenting. Det er falt helt igjennom. Og så er det Arbeiderpartiet, som har kommet med gjentatte vennskapsreplikker i budsjettdebatten i dag til partiene de så gjerne vil ha et godt forhold til nå som de ikke lenger kan påberope seg å være Norges største parti, og som i hele høst har vinglet i viktige spørsmål på miljø- og energifeltet, bl.a. når det gjelder petroleum – den ene dagen petroleumsnæringens beste venn, den andre dagen slutt på tidligkontrakter i PUD-ene. Det kan vi ikke ha noe av lenger. Vi har nå et borgerlig flertall som forsterker klimapolitikken, med en nasjonal transportplan som prioriterer klima, og et partssamarbeid om hvordan jordbruket kan bli en større del av klimapolitikken – prøv å få til det med Senterpartiet i regjering – som styrker Enova, løfter det grønne skiftet i næringslivet og satser tungt på skogvern og naturmangfold. Jeg tror vi skal holde oss med dette flertallet.
Stefan Heggelund (Høyre), 2017-12-13:
Jeg har ikke tenkt å si unnskyld til Senterpartiet for at jeg i denne energi- og miljødebatten prioriterer den største utfordringen denne verden står overfor, nemlig klimautfordringene. Jeg har ikke tenkt å unnskylde meg for det. Og når Senterpartiet skal gå opp og svare på det – hva snakker de om da? Ulv! De fortsetter bare med det, og så kommer de med noen populistiske analyser om at ulvelobbyen har tatt over i Høyre. Nei, vi skal skyte 42 ulv. Marit Arnstad går opp på talerstolen og sier at jeg ikke snakker om regjeringens politikk. Det er feil. Man må svare på det som blir sagt i et innlegg, hvis man skal replisere på et innlegg. Når det gjelder Arbeiderpartiet, var det rett og slett bare nøkterne observasjoner, vennskapsreplikker til partier man vil samarbeide med, og deres totalt urealistiske framstilling av egen politikk, kontra den politikken som blir ført av regjeringen nå, hvor klimautslippene faktisk har gått ned, både i kvotepliktig og i ikke-kvotepliktig sektor.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Energibehovet i verden er økende, og tilgangen til energi er en avgjørende faktor for å løfte mennesker ut av fattigdom. Norge har gode forutsetninger for å bygge ut mer vann- og vindkraft, men det er arealkrevende. Mitt spørsmål til representanten Haltbrekken, som senest for en time siden leverte et representantforslag om å verne enda et vassdrag, er: Er ikke representanten enig i at energi er en viktig forutsetning for å få mennesker ut av fattigdom, og at man må etterstrebe i størst mulig grad å sikre dette gjennom ren, fornybar energi? I så fall, er ikke representanten og hans partis ønske om å verne de fleste potensielle områder motstridende med målene om å løfte flere mennesker ut av fattigdom og at Norge bør gå foran som en foregangsnasjon i dette arbeidet?
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Ett tiltak som vil bidra til å redusere utslippene drastisk, er jo å erstatte kull med ren norsk gass. Ved å erstatte kullforbruket i Tyskland med ren norsk gass vil vi kunne kutte utslippene med seks ganger Norges totale utslipp. De Grønne i Tyskland har framsatt økt bruk av norsk gass i mange tiår framover som en av sine hovedprioriteringer nettopp fordi det bidrar til å redusere utslipp. I Norge ønsker Miljøpartiet å fase ut petroleumsproduksjonen i løpet av de neste 15 årene, noe som i realiteten betyr at Tyskland vil være avhengig av skitten kullkraft enda lenger. Mitt spørsmål til representanten Stoknes er: Hvorfor ønsker ikke representanten å få ned de globale utslippene gjennom å erstatte kull med ren norsk naturgass, og hva er det Miljøpartiet i Norge har skjønt som Miljøpartiet i Tyskland ikke har skjønt?
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Jeg merker at dette må være et ganske godt budsjett, for det som har blitt mest diskutert i denne salen, og som også flere har poengtert, er bl.a. kritikk når det gjelder ulv, om den norske ulven er en innvandrer eller ikke, og hvilke FrP-ere som før i tiden ikke trodde på menneskeskapte klimaendringer. Det som jeg synes er enda mer interessant, er de forskjellene som har kommet fram i debatten. Vi har f.eks. Miljøpartiet De Grønne, som har lyst til å strupe norsk olje- og gassnæring og norsk velferd, samtidig som vi har et miljøparti i Tyskland som sier det motsatte, og som skriker etter norsk gass. Vi har et SV som kritiserer regjeringen for ikke å gjøre nok for fornybar energi, samtidig som de vil verne flest mulige områder for utbygging av fornybar energi. Jeg skal ikke dra dette så mye lenger, men jeg ser at det har vært en debatt hvor vi har fått fram en del forskjeller. Jeg er sikker på at vi kommer til å få et godt budsjett til neste år også, selv om noen roper ulv, ulv i denne salen.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2017-12-13:
Eg vil takke for spørsmålet. Historikken her er at Kristeleg Folkeparti i budsjett etter budsjett har kjempa på plass den potten, men at den potten i realiteten har betydd altfor lite. Dette har vore ei løysing som kom på plass under dei raud-grøne, og som blei auka og på det meste var på litt over 100 mill. kr, men som ikkje var stor nok til at ho betydde ein forskjell i dei distrikta der ein faktisk kan sjå bort på kraftprodusenten, og likevel betale mykje meir enn ein gjer i dei områda der ein har behov for nett for å få tilgang til straum på den måten som ein vil. Eg ser fram til at vi kan nærme oss denne utfordringa på ein annan måte, der vi meir kan sjå på nokre av dei strukturane som har skapt desse skeivskapane, og kome med ei mykje meir offensiv løysing. Det ser eg fram til å jobbe i lag med Senterpartiet om.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2017-12-13:
Takk for det, og eg vil òg takke SV for at vi no har hamna i ein situasjon der partia våre i lag kan stille ein del spørsmål rundt oljeforvaltinga i Noreg. Det trur eg det er behov for. Tidlegare i dag har vi diskutert skatteregimet mykje, men eg meiner iallfall at når det offentlege er inne og i realiteten brukar skattepengar på å hjelpe til med både leiteverksemd og investeringar, er det viktig at vi har ei oljeforvalting som gjer at vi er trygge på dei investeringane som blir gjorde, og korleis dei blir følgde opp. Når det gjeld det konkrete forslaget, klarar eg ikkje gje eit konkret svar på det over bordet, men det er iallfall eit krav at vi er nøydde til å sjå på den oljeforvaltinga som vi har, og stille strengare krav der, og det ønskjer eg å jobbe vidare med i lag med SV.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2017-12-13:
Eg takkar for den poetiske innleiinga representanten hadde. Spørsmålet mitt går som spørsmålet frå førre replikant. Slik eg les Miljøpartiet Dei Grøne sitt alternative budsjett, vil dei auka skattane med 30 mrd. kr og setja 300 000 oljejobbar i fare ved å leggja lokk på denne næringa. Dei vil stoppa vegutbygging i distrikta, gjera det dyrare å eiga bustad, og dei vil stoppa lønsveksten. Spørsmålet mitt vert då: Korleis vil ein ta vare på dei 100 000 arbeidsplassane som i dag er direkte knytte til olje- og gassnæringa? Det er jo slik at éin arbeidsplass i olje- og gassnæringa genererer sju andre arbeidsplassar – arbeidsplassar som i stor grad er relaterte til kysten. Meiner representanten at politikken dei fører, er å tryggja arbeidsplassar? Og vidare: Er Miljøpartiet Dei Grøne innstilt på å ta konsekvensane denne politikken har for velferda vår?
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2017-12-13:
Medan me andre har arbeidd med budsjett og merknader, har miljøministeren vore på reise til FNs miljøforsamling i Nairobi, og med heim i kofferten hadde han, på Noregs initiativ, fått ei global målsetjing om å stansa utslepp av plast i verdshava. Det var rundt 100 miljøministrar frå heile verda som deltok på dette møtet. Kvalen som vart skyld opp på land i Fjell kommune i Hordaland, gav oss ein alvorleg vekkjar. Forsøpling av verdshava er eit av dei raskast aukande miljøproblema som verda står overfor, og ein sterk internasjonal innsats er heilt naudsynt. Plasten som flyt rundt i verdshava, driv opp på strendene våre og smuldrar opp til mikroplast, som ein finn att i levande organismar i havet. Ei slik målsetjing må vera internasjonal. Me vinn ikkje denne kampen aleine. Vedtaket om nullvisjon, som no vart gjort i Nairobi på initiativ frå Noreg, for plast i havet er djervt og er eit gjennombrot mot marin forsøpling. Likevel – me har ein jobb å gjera nasjonalt og lokalt for å rydja opp i det som allereie flyt rundt i verdshava, og som når våre strender. Det er difor gjennom forhandlingane i budsjettet sett av heile 65 mill. kr til arbeid med marin forsøpling, og 5 mill. kr av desse skal brukast til Skjærgårdstjenesten, som organiserer eit stort apparat av frivillige enkeltpersonar, lag og organisasjonar for å rydja opp på strendene våre. Hold Norge Rent og friluftsråda er viktige aktørar i dette arbeidet, for å få organisert heile ressursen av frivillige som ønskjer å bidra. Den etablerte Skjærgårdstjenesten dekkjer kyststrekninga frå svenskegrensa til Hordaland. I budsjettet ligg det òg inne midlar til å etablera tenesta òg nord for Hordaland, og det er fleire prosessar i gang kring dette. Regjeringspartia, saman med Venstre og Kristeleg Folkeparti, ser verdien av å intensivera dette arbeidet inntil me har nådd den overordna målsetjinga om å stansa utslepp av plast i verdshava.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
Som personlig troende forbeholder jeg nok trosbekjennelsen til helt andre sektorer og dimensjoner enn olje- og gassnæringen. Men jeg konstaterer at vi er i en brytningstid. Vi er i en tid hvor vi ser stadig flere signaler internasjonalt om at fossilæraen går mot slutten. Det ser vi aller tydeligst på kull, men vi ser også signaler om at tunge investorer, både private og offentlige, ser det perspektivet også for olje og gass. Men vi vet også – og det er viktig at man her har begge sidene av historien – at FNs klimapanel sier at fossile energiformer kommer til å være med oss en god stund. Det betyr at her må vi ha løpende vurderinger av hva som er de riktige virkemidlene til enhver tid. I dag er ikke endring av skatteregimet på agendaen, men det som er på agendaen, er denne utredningen av klimarisiko, som vil gi oss et godt grunnlag for videre diskusjon.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
Jeg tror vel kanskje at Senterpartiet ikke vil ha særlig forståelse for at vi har ulv i Norge i det hele tatt. Som det er blitt pekt på tidligere, har Senterpartiet stilt seg utenfor de viktige forlikene vi har i ulvepolitikken. Jeg mener det er viktig å ha forlik. Det er et kontroversielt tema, og det er et tema som berører folks liv og hverdag, ikke minst i Trysil og i Slettås. Men da er det også viktig at vi forsøker å finne brede løsninger i Stortinget. En del av det er naturmangfoldloven, som ble innført da Senterpartiet satt i regjering, og Bernkonvensjonen, som en senterpartistatsråd innførte til Norge. I Norge har vi valgt å praktisere dette ved å ha en ulvesone, ved å ha en todelt målsetting der det er slik at innenfor ulvesonen skal beitenæringen tilpasse seg ulven, og på samme måte skal hensynet til beitedyr veie tyngst utenfor ulvesonen. Det er med det utgangspunktet, at Slettås ligger innenfor ulvesonen og dels også på svensk territorium, og at terskelen for felling der er klart høyere enn utenfor ulvesonen, vi ikke har funnet rettslig grunnlag for felling av Slettås-reviret.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
Hvilken investeringsportefølje Statens pensjonsfond skal ha, er noe Stortinget får anledning til å diskutere til våren, i forbindelse med meldingen som kommer da. Det er en årlig foreteelse, og det er ikke i dag det spørsmålet skal drøftes. Men jeg er opptatt av at det vi ser fra Statens pensjonsfond, er en del av en internasjonal bevegelse der vi ser større og større oppmerksomhet om klimarisiko, men vi ser også større og større oppmerksomhet om de mulighetene som ligger i investeringer i grønn energi både når det gjelder energisystemer, og også når det gjelder grønn energiomlegging i transportsektoren. Her ligger det diskusjoner som må tas, og som tas, på en årlig basis. Men så langt har vi altså funnet at den politiske risikoen ved å åpne for den typen investeringer fra fondets side er for stor.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
For det første vil jeg understreke at strandrydding er viktig. Det er en voksende folkebevegelse, og vi trenger at den fortsetter å vokse, for dette er et problem som kommer tilbake med havstrømmene. Det er ikke bare en «end-of-pipe»-løsning, det er et forebyggende tiltak for å hindre at dette blir mikroplast som vaskes ut i havet. Så det er fortsatt viktig. Men så trenger vi innovasjon. Vi trenger nye løsninger, vi trenger mer forskning og utvikling av alternativer til plast. Vi trenger innovasjon i måten plast forbrukes på, og i måten plast gjenbrukes på. Jeg tilhører ikke dem som mener at plast er unyttig. Plast er et veldig viktig og nyttig materiale, bl.a. i arbeidet mot matsvinn. Det er nettopp derfor vi har så mye plast; det er fordi det er nyttig. Men vi er altså nødt til å finne nye modeller – nye forretningsmodeller – og alternativer til plast. Så trenger vi selvsagt også å styrke det internasjonale arbeidet, og en dimensjon der er å bidra til kompetanse basert på de gode erfaringene og ikke minst de gode frivillige organisasjonene vi har i Norge.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
Hvis det Stoknes her beskriver, hadde vært virkeligheten, ville jeg virkelig satt inn et støt her i regjeringsforhandlingene, men realiteten er jo at vi har styrket arbeidet for truet natur betydelig de siste årene. Vi har også lagt stor vekt på samspill rundt plansakene og god samordnet veiledning til fylkesmennene når det gjelder hvordan man skal håndtere innsigelsesspørsmål, og forsøke å finne gode lokale løsninger. Det at man gjør det, betyr ikke nødvendigvis at det blir mindre vern. Det er altså slik at vi for det som er det viktigste i Norge for artsmangfoldet, skogvernet, har mer enn doblet satsingen, sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti, de siste årene. Jeg tror aldri det har vært vernet så mye skog som det vi vil se i år. Vi utreder nå også virkemiddelbruk for 90 kritisk truede arter og 60 naturtyper, som skal være ferdig i løpet av 2018.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
For det første må jeg få presisere at den undersøkelsen dreier seg om den plasten og det plastavfallet som fraktes med elver, og av det er det meste fra disse ti elvene. Men det er altså ikke det meste av all plast i verden. Det er riktignok mye plast som går i elvene, derfor er dette et veldig interessant forskningsfunn. Det gjør at når vi arbeider med operasjonaliseringen av det bistandsprogrammet som vi har etablert, vil det være veldig interessant å gå i dialog med landene der disse elvene ligger. Jeg var i Kina for noen dager siden og snakket der med min kollega om marin forsøpling, og vi er enige om et samarbeid mellom Norge og Kina om marin forsøpling. Tilsvarende ser jeg på som aktuelt også for andre land som har betydelige plastforurensingsproblemer. Indonesia er antakelig den nest største kilden til plast i verdenshavene, og der har vi også gode samtaler om bistandsinnsats.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-12-13:
Det er blitt sagt av bl.a. representanten Åsmund Aukrust at det ikke er kommet noen klimainitiativer fra denne regjeringen. Representanten Terje Aasland snakket om fire tapte år i foregående periode. Jeg kan forstå det, sett fra Arbeiderpartiets perspektiv. Hvis man ser på valgresultatet, og hvis man ser på målingen over utviklingen i partienes troverdighet i miljøspørsmål, kan jeg forstå at Arbeiderpartiet ser det som fire tapte år. Men det var for Arbeiderpartiet og ikke for Norge. Det var denne regjeringen som foreslo, og fikk gjennomslag for, at vi skal ha ambisiøse 2030-mål i et samarbeid med EU. Samarbeidet med EU har tidligere vært en tanke – denne regjeringen har drevet det igjennom, mer forpliktende, systematisk rammeverk for norsk klimapolitikk, som får stor betydning. Det var denne regjeringen som etablerte Klimarisikoutvalget. Det er grunnleggende, for det vil skaffe oss et redskap for å vri offentlige og private investeringer i en grønnere retning i årene som kommer. Det var denne regjeringen som innførte en ny miljøbestemmelse i lov om offentlige anskaffelser og gjeninnførte den klageretten som den rød-grønne regjeringen fjernet. Denne regjeringen bestemte seg for å videreføre elbilfordelene. De rød-grønne måltallene ville ha gjort at ordningen ble avskaffet i 2015. Vi har innført nye forsknings- og innovasjonsinitiativer som nå gir konkrete, spennende og nye prosjekter for å redusere utslippene fra tungtransport, og det er ikke rent få miljøministre som har sagt at de skal forby oljefyring. Jeg har gjort det. Det er i tillegg sånn at vi samarbeider helt utmerket med Venstre og Kristelig Folkeparti i Stortinget. Det er et firepartisamarbeid vi har hatt disse fire årene, og det har gitt Venstre og Kristelig Folkeparti betydelig gjennomslag. Jeg har sagt fra denne talerstolen før at Venstre har hatt større gjennomslag i klimapolitikken med denne regjeringen enn SV hadde i den forrige regjeringen. Vi er samarbeidsorienterte, og det gir resultater. Fra 2015 til 2016 gikk utslippene ned med 1 pst. Det har ikke vært lavere utslipp i ikke-kvotepliktig sektor siden vi begynte å måle i 1993, og gapet til 2020-målene er altså redusert fra åtte millioner tonn da vi overtok, til to millioner tonn nå. Det viser at aktiv politikk og aktiv samarbeidspolitikk, der vi også har romslighet nok til å gi gjennomslag til samarbeidspartnerne, gir resultater.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Når det gjelder fornybarnæringen i Norge, er vi en nettoeksportør av fornybar energi, og vi har gjennom år – fra 1990-tallet – utviklet et veldig tett integrert elektrisitetssystem med våre nordiske naboer. Etter hvert er dette også integrert med resten av Europa, og vi har to utenlandskabler under bygging nå, som vil bidra til ytterligere integrering. Norge som energiprodusent vil kunne ha en rolle i å balansere bl.a. variabel fornybar kraft fra resten av Europa knyttet til sol og vind. I tillegg vil jeg understreke at gass har den samme rollen i Europa og er helt avgjørende for Europas tilgang på energi. Det ser vi dessverre også et veldig tydelig signal på gjennom den eksplosjonen vi hadde i går, og hva dette har ført til av uro i energimarkedene i Europa. Men det aller viktigste vi kan bidra med, er nok videre teknologiutvikling, og at vi er med på leverandørindustrisiden i resten av Europa og for så vidt globalt.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Først må jeg understreke at det i trontaledebatten ble fokusert på de fire årene vi har bak oss, der det har vært en historisk satsing på flom- og skredsikring – en samlet satsing fra regjeringens side som var dobbelt så stor som det forutgående regjering hadde i sin periode. Men når det kommer til veien videre, er det flere tiltak som må settes i fokus. Det ene er arealplanlegging, som jeg også var inne på i mitt innlegg. Det er ekstremt viktig at kommunene gjør den jobben, slik at vi ikke bygger oss inn i nye områder, og der er også flom- og skredsonekartleggingen fra NVEs kompetansemiljø ekstremt viktig som innsatsfaktor. Så må vi i tillegg jobbe målrettet med sikring av de områdene der det allerede er bebyggelse, og der man ut fra en risikovurdering og en kost–nytte-vurdering går løs på de tiltakene som gir størst effekt, først. Der har NVE sine prioriteringslister, som nå summerer seg til 2,5 mrd. kr, og vi gir årlig bevilgninger for at man i samarbeid med kommunene kan gjennomføre disse tiltakene.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
I det store bildet, når vi gjør lønnsomhetsvurderinger knyttet til den samlede porteføljen på norsk sokkel, bruker man lønnsomhetsvurderinger med 7 pst. diskonteringsrente, og en kommer fram til en samlet nåverdi for porteføljen vår. Så vil det være noen prosjekter som har en lavere endelig avkastning når det er gjennomført og ferdig produsert, og noen vil ha en høyere avkastning når det er ferdig produsert. I skattesetting vil det i noen situasjoner – avhengig av om man er i skatteposisjon fra utbyggingen tar til, eller først kommer i skatteposisjon når man kommer i produksjon, et stykke ut i et enkelt felt – kunne være avvik fra hovedregelen. Men systemet som sådant er bygd opp slik at de beslutninger som selskapene tar, også vil være samfunnsøkonomisk lønnsomme for staten.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Nei, i stort er skattesystemet vårt nøytralt i forhold til de investeringsbeslutninger som skal fattes for norsk sokkel.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-12-13:
Når det gjelder aktiviteten på sokkelen, er det åpenbart at flytende havvind kan være én av flere energikilder for produksjon i framtiden. Det jobber noen av selskapene med allerede. Det vil være muligheter gjennom Enova, som er vår verktøykasse for dette, til å hente støtte til den type prosjekter. I tillegg har vi en havenergilov, som gir muligheter for at man kan gi tillatelse direkte til den type havvindprosjekter knyttet opp mot olje- og gassinstallasjoner, uten at det må være gjennom åpning av området i forkant. Det kommer litt an på størrelsen på de enkelte prosjektene. Det må vi komme tilbake til i de enkelte tilfeller når det foreligger en søknad. Så har jeg lyst til å understreke at det komiteen har lagt fram her i dag, om bevilgning til et senter for lavutslippsteknologi for olje- og gassvirksomheten, er særdeles viktig. Jeg ser fram til å ta det prosjektet videre, etter modell av de kjente FME-ene, og bidra til at næring, forskningsinstitusjoner og staten i samarbeid jobber for å videreutvikle den teknologibasen vi allerede sitter med.