trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-01-29:
Eg takkar for svaret og noterer meg nøye det som statsministeren her seier, for det kjem fleire viktige saker – nokon er no sende på høyring, nokon skal følgjast opp. Det er to ulike vinklingar å sjå dei sakene på. Det eine handlar om å sjå på beredskap nesten som ein ser på industrien, at større einingar automatisk gir meir effektivitet. Det ein synest å gløyme i dei utgreiingane, er noko som heiter stordriftsulemper – til større, til meir byråkrati, til meir ressursbruk på rutinar, rapportering og kontroll, meir tid på å setje stab, som ein dessverre brukte tid på 22. juli, i staden for å vere raskt på staden, som ein var i Lærdal: 6 minutt etter alarmen gjekk. Det er viktig å ha med seg i arbeidet vidare. Derfor vil eg spørje direkte: Vil fokuset til regjeringa vere på lokal beredskap, byggje på det som er lokalt, eller vil det vere på å sentralisere til store einingar som evnar å sjå dei store linjene, vere på det større?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Ekstremvær har denne høsten og vinteren gitt seg utslag i flere hendelser med ganske stort skadeomfang. Brannene i Lærdal og Flatanger er konkrete eksempler, hvor kombinasjonen med uvanlig lite nedbør over lang tid, tele i jorden og sterk vind har gjort at vi har områder som er ekstremt utsatt for skogbrann og rask spredning av brann. I Flatanger er et stort område med kystlandskap utbrent. Erstatning på verdier som ikke kan være gjenstand for ordinær skadeforsikring, kan dekkes gjennom Statens Naturskadefond. Mitt spørsmål til statsministeren er for det første hvordan regjeringen vil følge opp de lokalsamfunnene som nå har hatt store områdebranner. Og: Mener statsministeren at man har tilstrekkelige ordninger for tap av verdier og landskap som ikke kan sikres gjennom ordinær brann- og naturskadeforsikring?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-01-29:
Vi la alle merke til statsministerens nyttårstale, hvor psykisk helse ble trukket fram som et satsingsområde for regjeringa. Venstre vil være en aktiv støttespiller for regjeringa på dette området. Vi håper det ikke blir med en festtale, men vi krever heller ingen månelanding. På mandag publiserte NRK en sak hvor de har gått gjennom alle drap i Norge fra 2003 til 2013. Halvparten av disse, 102 drap, ble begått av personer med en alvorlig psykisk lidelse. Mange var i en psykotisk tilstand. Ett av fire drap var varslet, enten av pårørende eller av gjerningspersonen selv. Mange av drapene skjer i nære relasjoner. Til tross for tydelige sykdomstegn kommer blålysene sjelden på i denne delen av helsevesenet. I Venstre har vi gått gjennom ventelistene for psykoselidelser i Fritt sykehusvalg. I snitt er ventetiden på utredning i Norge 6 uker. Dernest er ventetiden på behandling 5 ½ uke – det går altså 3 måneder før behandling kan starte. Lengst ventetid er det på en av Ahus’ DPS-er. Der er ventetiden 52 uker for utredning, og 6 nye uker for å komme til behandling – altså noe over 1 år. Hva vil statsministeren gjøre for å få ned ventetidene og øke kapasiteten i spesialisthelsetjenesten innenfor psykiatri?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-01-29:
Jeg takker statsministeren for svaret. Mer penger og mer forebygging, hører jeg, er blant andre gode svar. For psykosepasienter og andre med alvorlige psykiske lidelser vet vi at kommunehelsetjenesten og tilbudet i hverdagen er viktig. Brukerstyrte senger, tilbud om aktivitet og botilbud, økonomisk veiledning og støtte er ofte viktig for å avlaste presset på disse pasientene og få dem til å ta imot behandling. Mange kommuner prioriterer imidlertid arbeidet med de utskrivningsklare pasientene i somatikken høyt i dag – de er finansiert i Samhandlingsreformen og gjerne på bekostning av det psykiske helsetilbudet. Pasienten står dermed i en slags limbo, mellom et for dårlig tilbud lokalt og lange ventelister i spesialisthelsetjenesten. For å sikre pasientene et tilbud er det innført en såkalt fristbruddgaranti, hvor det offentlige ved Nav eller helseforetak kjøper timer fra private aktører. Jeg har fått bekymringsmeldinger om timepriser opp mot 7 500 kr, og nå kommer fristbruddgrossister inn i dette markedet …
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-01-29:
Hvis regjeringen prioriterer mellom økt innsats i kommunene, i spesialisthelsetjenesten eller å bygge opp et større privat tilbud – hvilke av disse sektorene vil statsministeren da prioritere?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-01-29:
Det som er ei alvorleg utfordring i psykiatrien, og som bidreg til ventelister, er at vi har mange utskrivingsklare pasientar som berre ligg og ventar på eit kommunalt tilbod. I ein SINTEF-rapport som kom i haust, var landsgjennomsnittet slik at 7 pst. av alle pasientar som ligg inne til kvar tid, berre ventar på eit kommunalt tilbod. Så er det òg slik at kommunane ikkje har betalingsplikt dersom dei ikkje tar imot psykiatriske pasientar, slik som dei gjer for somatiske pasientar. I Bergen veit vi at det er rundt 40 pasientar som bur på sjukehus, som ventar på ein bustad – i høgrestyrte Bergen kommune. Nokre har budd på sjukehuset i fleire år. Spørsmålet mitt er om statsministeren vil gi psykiatriske pasientar same rett til å bu i ein kommune som andre pasientar, og kva statsministeren konkret vil gjera for å oppnå det?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-01-29:
«Lærdal vart ramma av ein stor brannkatastrofe natt til 19. januar. Beredskapen for å sikra liv og helse vart sett på ein stor prøve. Lærdal sjukehus spelte ei sentral rolle for å behandla mange av dei som var skada i katastrofen. Tilsvarande skjedde også ved den dramatiske bilbrannen i Gudvangatunnelen. Kva lærdom meiner statsråden vi bør trekkja når det gjeld lokalsjukehusa si rolle i ein robust beredskap ved store ulykker og katastrofar?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-01-29:
Eg vil takka for svaret. Eg synest det er veldig bra at helseministeren beskriv det som har vore ein veldig bra innsats frå sjukehuset si side og frå redningsetatane utanom. Eg er likevel litt bekymra når helseministeren seier han ikkje vil trekkja ein konklusjon no om lokalsjukehusa si rolle i den totale beredskapen, når vi ser kor grunnleggjande det var at det var ein plass som tok imot og vurderte over 450 pasientar. Eg tenkjer på kva den andre beredskapstenesta hadde vorte utsett for om 450 pasientar skulle ha vorte transporterte til eit sentralisert sjukehus. Så eg vil igjen spørja om ikkje helseministeren vil seia noko meir konkret om lokalsjukehusa si rolle i den totale beredskapen når ei ulukke er ute.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-01-29:
I førre stortingsperiode, og òg mange år før det, har Lærdal sjukehus vore truga av nedlegging, eller i alle fall av å verta fråteke oppgåver. I førre periode var det eit vedtak i Helse Førde om å gjera om Lærdal sjukehus til eit lokalmedisinsk senter. Det vart overprøvd politisk. Mitt spørsmål er om helseministeren kan vera meir konkret: Når ein no skal utarbeida ein nasjonal helse- og sjukehusplan, er det ikkje unaturleg at det same forslaget igjen vil koma frå helsebyråkratane, som ofte vil sentralisera akuttfunksjonar. Kan helseministeren gi ein garanti for at han synest det er viktig med akuttberedskap på sjukehusnivå ved lokalsjukehus som Lærdal?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
Det er over 40 år siden jeg ble med i kampen for sjølbestemt abort i Norge. Noe av det vi som sloss da, visste, var at hvis vi lot legene få lov til å være moralske overdommere for det som måtte være en kvinnes rett til sjølbestemmelse, ville det gå galt. Vi visste hvordan det ville virke. Høyre var ikke med da. Men etter hvert har jo mange kloke kvinnfolk og også mannfolk i Høyre blitt med på dette, og jeg trodde ærlig talt at Erna Solberg var en av dem. Derfor er jo skuffelsen stor når vi nå ser at Høyre er med på en prinsipiell glideflukt vekk fra prinsippene om at fastlegen skal ha plikt til å henvise en kvinne – også en kvinne – til det hun har rett til. «Det er nødvendig at fastlegetjenesten, pasientenes dør inn i helsetjenesten, møter dem med en enhetlig stemme. Det helsetilbudet fastlegen gir deg skal være det tilbudet du har rett til å motta, ikke det fastlegen finner for godt å sympatisere med.» Dette står på Høyres hjemmeside og i SVs forslag til Stortinget. Det er klippet loddrett ut fra Høyres hjemmeside. Og nå er det jo sånn at det ikke bare er fastlegen og hva fastlegen finner det for godt å sympatisere med, som skal legges til grunn, men også hva kommunestyrets flertall finner det for godt å sympatisere med i slike saker. Da er det grunn til å spørre: Er det ikke nå på tide å stoppe dette prinsippløse tullet når så mange ordførere – nå også fra Høyre – sier nei?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
Ja, jeg registrerer at statsministeren tydeligvis mener at en rekke av Høyres egne politikere, vi andre og kvinner flest ikke forstår vårt eget beste eller ikke forstår innholdet i dette. Grunnen til at vi er imot, er jo nettopp at vi forstår hva dette går ut på. Vi ser den glideflukten som Høyre nå er inne i, og også dette at man sier at dette ikke skal rokke ved kvinners rett til abort. Selvfølgelig gjør det det, og det setter også kvinnene i en vanskelig situasjon, for prinsippet i det som ligger på Høyres hjemmeside, er jo nettopp at fastlegen har denne plikten – ikke ut fra sitt eget forgodtbefinnende eller hva de vil – til å henvise til det pasienten har rett til. Og nå er det jo ikke bare fastlegen som skal få denne muligheten, men også kommunestyrene. Er det ikke litt vel arrogant av statsministeren å mene at ordførerne fra Høyre i Bergen, Oslo og Tromsø og alle andre Høyre-politikere som er imot dette, ikke forstår hva dette handler om?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
«Regjeringen vil svekke kravene til universell utforming av boliger med begrunnelse at det er for dyrt. Blant annet er det blitt hevdet at kravene medfører arealøkninger som kan fordyre boligene med flere hundre tusen kroner. På regjeringens hjemmesider ligger SINTEF-rapporten «Ikke så dyrt likevel», som tilbakeviser disse påstandene og konkluderer med at TEK10 kan medføre kostnadsøkninger, men de fleste er små og under 40 000 kroner. Hvorfor vil statsråden minske valgfriheten for mennesker i rullestol?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
Jeg er glad for at statsråden sier at målsettingen om et universelt utformet samfunn ligger fast. Jeg har også sett i regjeringserklæringen at det der bl.a. står noe om at frihet til å styre sitt eget liv er viktig, at forventninger om frie og sjølstendige liv blir nevnt, og at arbeidet for et universelt utformet samfunn er viktig. Når vi da vet at det bare er 8 pst. av boligene som er slik at en kan komme inn i dem og bruke dem hvis en er avhengig av en stor rullestol, må jeg si at dette er en ganske sterk begrensning når folk skal kunne velge bolig fritt – og det regner jeg med at statsråden mener at en skal ha mulighet til, sjøl om en sitter i rullestol – eller en skal gå på besøk eller ha besøk av noen venner som f.eks. sitter i rullestol. Derfor er det et stort behov for å øke denne andelen. Er det slik at statsråden ikke kjenner til resultatene fra denne undersøkelsen, som ligger på regjeringens egen hjemmeside?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
Da syns jeg at statsråden skal høre på de funksjonshemmedes organisasjoner, som tilbakeviser påstandene som statsråden nå kommer med, om at denne snusirkelen ikke er viktig. Det er erfaringer fra Sverige som viser at dette begrenser muligheten til å bo i ulike boliger i ulike faser av livet Det står også i denne SINTEF-rapporten om kravene til baderom, f.eks., som har vært brukt veldig tydelig, at det ikke medfører riktighet at det blir uforholdsmessig dyrt – det blir ikke noe særlig dyrere enn før. I tillegg til det står det her at byggenæringen har alltid, opp gjennom alle tider, påpekt at hvis det kommer nye krav, blir det dyrere, og at man skylder på – i denne omgang – de funksjonshemmede for at boligprisene øker. Det er vel noen helt andre spekulanter som har bidratt til at boligprisene øker, enn folk med rullestol, som skal kunne bruke leiligheter fritt eller kunne gå på besøk til dem de vil. Så jeg må si jeg føler meg ikke beroliget av statsrådens svar.
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-29:
På spørsmålet om psykisk helsevern i sted sa statsministeren så fint at «min prioritet er pasientene». Men i dette spørsmålet velger statsministeren side med Kristelig Folkeparti og reservasjonslegene foran de abortsøkende kvinnene som har rett til å bli møtt med respekt for sitt valg. Nå blir det kvinners eget ansvar å unngå de legene som reserverer seg, og det blir kommunenes ansvar å sørge for at det er lik rett til behandling i sin kommune. Jeg lurer på om statsministeren i Norge er villig til å ta ansvar for å sørge for at leger ikke blir gjeninnført som moralske overdommere i helsevesenet.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Jeg har vært med noen år i politikken, og jeg har aldri vært borti en sak som har skapt så voldsomme reaksjoner fra så mange miljøer i Stortinget, utenfor Stortinget, fra fagmiljøene og fra dem det angår. Derfor er det overraskende at vi nå opplever en statsminister som er så lite ydmyk overfor de reaksjonene som kommer, og som til og med langt på vei antyder at det er folk i hennes egne rekker som ikke har forstått hva dette egentlig dreier seg om. Jeg tror folk har forstått dette utmerket godt, de forstår f.eks. at mange unge jenter får tildelt en fastlege, gjennom enten at de arver fastlegen fra mor eller at de får tildelt en ved studiestedet. Når statsministeren i Politisk kvarter i dag tidlig sier at det er viktig at alle tenker gjennom hvilken fastlege de har, sier hun at alle jenter – for å unngå ubehageligheter i helsevesenet – selv har ansvar for å ha et bevisst forhold til hva slags fastlege de har. Det synes jeg er alvorlig, og jeg ber statsministeren oppklare om hun mener at 14, 15 og 16 år gamle jenter bør pålegges å ha et bevisst forhold til hva slags holdninger deres fastlege har.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-01-29:
Jeg har lyst til å takke statsministeren for både den måten hun håndterte dette på i radioen i dag og den måten hun har svart på nå i Stortinget. Jeg synes det er godt at det blir slått fast at dette ikke er en omkamp om abort, det er ikke en innstramming av abortloven, men at det skal være noen betingelser for å få reservasjonsmulighet. Dette har Kristelig Folkeparti stått for hele veien. Debatten har tatt helt av på alle vis. Jeg har lyst til å utfordre statsministeren på hvordan vi kan skape trygghet hos kvinner på at abortloven står fast og samtidig unngå den heksejakten som nå er på de legene som har en samvittighet som jeg tenker er viktig å bevare i et demokratisk land.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Mitt spørsmål handler om hvorfor Høyre vil oppheve sexkjøpsloven. Selv om Høyre historisk sett ikke har vært noen pådriver for likestilling, har partiet en relativt lang tradisjon for å akseptere lover når de allerede er vedtatt. Det så vi når det gjaldt abortloven – de stemte imot, men videreførte den. Det har vi sett når det gjelder kvotering i selskaper – de er imot loven, men aksepterer at den er der. Men når det gjelder to andre spørsmål, reservasjonsrett og sexkjøp, er det så viktig at man her kan endre loven og gå tilbake. Jeg tror at statsministeren bør ha respekt for at diskusjonen, enten det er sexkjøpslov eller det er reservasjonsrett, handler om verdier, og derfor blir disse diskusjonene opphetede. Det handler altså ikke bare om pragmatikk, men det handler om hvordan vi ser på mennesker. Jeg respekterer at statsministeren har tro og tvil knyttet til om sexkjøpsloven er god når det gjelder prostituertes situasjon. Her avventer hun, etter det jeg forstår, en evaluering. Dersom statsministeren vil oppheve sexkjøpsloven, hva slags signal er det hun ønsker å sende internasjonalt, hvor flere land nå strammer inn – Frankrike gjør det – og hvilket signal sender hun til det norske samfunnet, ikke ved å endre loven, men å tilbakeføre den slik den var. Kristelig Folkepartis Dagrun Eriksen har sagt det ganske glimrende: Det ville være et mye sterkere signal å oppheve forbudet mot sexkjøp enn å innføre den. Spørsmålet mitt til statsministeren er om hun er enig i at det er et sterkere signal å oppheve forbudet mot sexkjøp, når loven allerede finnes, enn det var å innføre loven.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Det var også tro og tvil i Arbeiderpartiet og flere partier knyttet til de prostituertes situasjon da vi endret loven. Men jeg mener at statsministeren hopper helt bukk over det som er den normative delen av denne loven. Jeg mener det er viktig når en doktoravhandling viser at denne loven har endret folks syn på sexkjøp i Oslo og blant unge. Den har også flere bestanddeler i seg, også en normativ del. Nå ser statsministeren altså helt bort fra at denne loven har endret folks syn på sexkjøp. Vil ikke dette være en del av den diskusjonen som regjeringa skal ta om hvorvidt de skal oppheve loven eller ikke?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Eg har eitt spørsmål: Korleis kan det ha seg at statsministerens parti Høgre vil legalisere sexkjøp, men forby tigging?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-01-29:
Regjeringen har hittil holdt fast ved standpunktet: Statens pensjonsfond utland er ikke et klimapolitisk virkemiddel. Det er selvfølgelig et helt absurd standpunkt. Hvordan man investerer 5 000 mrd. kr i det globale finansmarkedet, har selvfølgelig enorm klimaeffekt. Spørsmålet er ikke om Pensjonsfondet er et klimapolitisk virkemiddel. Spørsmålet er: Hva slags klimapolitisk virkemiddel vil vi at det fondet skal være? Derfor er det veldig interessant at vi nå er i en situasjon hvor det kan bli et flertall i Stortinget for å trekke Statens pensjonsfond utland ut av kull. Det har regjeringen foreløpig signalisert at de er imot. Til gjengjeld har statsministerens egen regjeringsplattform et svært konstruktivt initiativ om å bruke Pensjonsfondet til å investere i bærekraftig næringsliv og fornybar energi. Det er selvfølgelig en 100 pst. logisk sammenheng mellom standpunktet om å trekke Pensjonsfondet ut av kull og å bruke Pensjonsfondet til investering i fornybar energi og bærekraft. Spørsmålet til statsministeren blir da: Vil statsministeren bruke f.eks. den kommende stortingsmeldingen om Statens pensjonsfond til å ta initiativet til å kombinere disse to forslagene, og skape grunnlag for et bredt flertall i Stortinget for en ny bruk av Statens pensjonsfond utland, som vil være et langt skritt framover når det gjelder å bruke det fondet klimapolitisk ansvarlig og offensivt, og ved den første muligheten å levere på løftet om at regjeringen skal føre en mer offensiv klimapolitikk enn sin forgjenger?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-01-29:
Statsministeren var, helt riktig, inne på at Statens pensjonsfond utland er et usedvanlig langsiktig fond. Veldig mange har påpekt paradokset i at en stor del av de investeringene vi gjør med det langsiktige fondet, er i den fossile energien – kull, olje, gass og andre ting – som det er unison enighet om at verden må fase ut. Spørsmålet blir da åpenbart: Vil statsministeren og regjeringen ta initiativ til å revurdere en strategi som låser oss til håpet om avkastning på noe som vi med den andre politiske hånden arbeider hardt for å fase ut? Og igjen: Er dette noe som f.eks. kan komme i den kommende stortingsmeldingen om Statens pensjonsfond utland?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Jeg synes statsministeren har en åpen og klok tone i tilnærmingen til dette. Ja, det er et komplisert spørsmål, og derfor har også vi i Arbeiderpartiet i vårt forslag lagt opp til at regjeringen må utrede dette på et faglig godt grunnlag. Men vi behøver ikke gjøre det så veldig mye større enn det egentlig er, for som statsministeren nå sier, tar jo fondet en del hensyn. Vårt fond er et fond for et demokrati, og det har over årene utviklet seg prinsipper. Vi har f.eks. gått ut av tobakk. Vi hadde en interessant diskusjon i denne salen hvor en representant fra Fremskrittspartiet sa at det var feil, for andre kjøpte de aksjene når vi gikk ut av dem. Jeg tror at vi skal nærme oss dette gjennom en diskusjon nå utover våren, med det siktemål at fondet skal gi høyest mulig avkastning, men at det også skal være noe som det norske samfunnet står bak for å nå de målene vi ønsker langsiktig for kommende generasjoner. Da håper jeg statsministeren vil ta med det at vi bør se på både den delen av kull vi bør ut av og hvilke forventninger vi stiller til selskaper som satser på fornybar, ny teknologi. Jeg ønsker å få statsministerens bekreftelse på at det er noe regjeringen vil bidra med i forbindelse med den stortingsmeldingen som kommer om Statens pensjonsfond utland.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-01-29:
Når målet er høyest mulig avkastning, er det ikke da egentlig to ting som vi må gjøre? Det ene er å utvide de geografiske begrensningene til SPU, slik at en kan få investeringer i større grad utenfor OECD-landene, hvor en forventer en lavere vekst i et langtidsperspektiv, og kan få med et større geografisk område. Det er det ene. Det andre: Med den oljeavhengigheten som norsk økonomi har, er det ikke egentlig i norsk egeninteresse at vi begrenser investeringene, ikke bare i kullnæringen, men også i olje- og gassnæringen internasjonalt, nettopp for å begrense den risikoen som vi er utsatt for i norsk økonomi, totalt?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-01-29:
«30. september gav NVE konsesjon til Dalsbotnfjellet vindkraftverk i Gulen. Gulen kommunestyre har gått imot vindkraftverket, og NVEs konsesjonsvedtak er i strid med etablert forvaltningspraksis om at vertskommunens aksept er nødvendig for å gi konsesjon. Vedtaket er påklaget av Gulen kommune. Hva er statsrådens syn på hvorvidt vertskommunens aksept er nødvendig for å gi vindkraftkonsesjoner?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-01-29:
Jeg har stor forståelse for at man ikke kan gå inn i den enkelte saken. Jeg har også stor forståelse for at det ikke er olje- og energiministeren som besvarer spørsmålet. Jeg er godt fornøyd med den ene delen av svaret på spørsmålet, når man sier at kommunens syn skal stå svært sentralt. Men samtidig mener man også at det helhetlige hensynet gjør at man skal kunne gå bort fra den kommunens syn. Da vil jeg minne om to uttalelser i Europower fra så sent som 3. september. Den ene er fra Siri A. Meling i Høyre, som sier: «Vi mener også at kommunene skal ha mye å si, og det er helt i tråd med dagens praksis». Det er også en uttalelse fra nåværende statsråd Ketil Solvik-Olsen, som sier: «Vi har hele tiden sagt at kommunene bør ha vetorett på vindkraftprosjekt. Det er mer enn nok kommuner som ønsker vindkraft. Da har det ikke noe hensikt med unødvendige konflikter i kommuner som ikke ønsker det». Da blir egentlig spørsmålet: Er man på generelt grunnlag enig i den uttalelsen, også fra den nåværende regjering?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-01-29:
Da tolker jeg det vel egentlig slik at dersom man når målene om fornybar energi, vil regjeringen mene at man skal følge kommunenes syn – for det er den bindingen det legges opp til i svaret. Da blir egentlig svaret at hvis det skal være hovedregelen, er man i hvert fall enig om at dersom kommunene som hovedregel skal høres på, må det også følges opp når det gjelder enkeltsaker.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-29:
Regjeringen har varslet forenklinger i plan- og bygningsloven med forskrifter og en gjennomgang av byggteknisk forskrifts effekt når det gjelder pris og byggeaktivitet for de minste boligene. Jeg vil presisere at prinsippet om universell utforming og tilgjengelighet i boliger skal ligge fast. Likevel er det behov for å vurdere om enkelte av reglene for boliger kan forenkles. Arbeidet med å vurdere forenkling av tilgjengelighetskrav starter i disse dager. I første omgang vil jeg se på omfanget av krav til tilgjengelighet i boliger. Jeg vil som en del av dette vurdere redusert krav til størrelsen på snusirkel for rullestol. Forslag til endringer skal utarbeides gjennom kunnskapsbaserte prosesser, bl.a. i samarbeid med byggebransjen, interesseorganisasjoner og kommunene. Disse vil bli invitert til dialog før utarbeidelse av høringsforslag skjer. Jeg er opptatt av å ha en god dialog med alle interessenter. Regjeringen ønsker å legge til rette for boligbygging og bidra til å holde byggekostnadene nede. Samtidig må vi bygge funksjonelle og fremtidsrettede boliger som kan brukes i flere generasjoner. Eldrebølgen må tas på alvor og vil utløse et stort behov for tilgjengelige boliger. Regjeringens visjon er et samfunn der alle kan delta.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-29:
Jo, jeg kjenner til undersøkelsen. Hvis jeg ikke tar helt feil, er den lenket opp til mitt departements hjemmeside, så den er jeg vel kjent med. Jeg har også lest hovedkonklusjonene i den, hvor det bl.a. pekes på at kostnadene kan øke til opp mot 40 000 kr per leilighet, og da er det en rekke faktorer som ikke er inkludert i det regnestykket. Jeg er også vel kjent med at det er mange ulike aktører som har satt store spørsmålstegn ved akkurat den vurderingen. Jeg tar ikke stilling til det. Det er også grunnen til at vi har fått til en samarbeidsavtale med byggenæringen for å få et felles grunnlag når byggeregler skal vurderes, bl.a. knyttet opp til indeksbygg. Det er viktig å ha et felles grunnlag. Så har jeg lyst til også å slå fast at når vi skriver at «frihet til å styre sitt eget liv» er avgjørende, er det fundamentalt. Det er bl.a. grunnen til at vi er opptatt av BPA, brukerstyrt personlig assistanse. Det tror jeg betyr mer enn 20 cm på en snusirkel i en liten leilighet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-01-29:
La meg først si at regjeringen er opptatt av at vi skal ha flere universelt utformede leiligheter, og at det skal være økt tilgjengelighet. Det er viktig, både av hensyn til de funksjonshemmede og av hensyn til en aldrende befolkning, som vi ønsker skal kunne bo lenger hjemme. Det ligger i bunnen. Men vi må ikke komme dit hen at det betyr at man skal ha et hellig forhold til ethvert krav i TEK 10. Vi må kunne ha en gjennomgang og en faglig vurdering av de enkelte kravene for å se hva som er nødvendig, og hva som er fordyrende. Det er den prosessen vi er inne i nå, hvor vi har en kunnskapsbasert tilnærming. Det betyr at vi lytter ikke bare til den ene; vi lytter til alle. Vi skal høre på også de funksjonshemmede og ha dialog med dem, og vi skal ha en kunnskapsbasert tilnærming. Det ligger fast at vi skal opprettholde kravet om tilgjengelighet, men vi må bidra til at byggekostnadene kan reduseres. Det er viktig for at unge mennesker, funksjonshemmede og ikke-funksjonshemmede, kan komme inn på boligmarkedet.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
E18-strekningen Ørje–Hærland ble åpnet høsten 2003. På den tiden var ikke krav om midtdeler en aktuell problemstilling. I ettertid har det blitt det. Spørsmålet mitt lyder: «Krav om midtdeler på E18 gjennom Indre Østfold får som følge at man nå må utvide tofeltsdelene på eksisterende E18 mellom Eidsberg og Ørje. Dette vil medføre store kostnader for omgjøring av bruer osv. Vil statsråden sørge for at det nå foretas en kostnadsberegning for utbygging til full firefelts vei på strekning Eidsberg–Ørje før arbeidet med midtdeler iverksettes, og når kan en slik kostnadsberegning være klar?»
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Det er flott at vi alle ønsker bra veier. Det gjorde den forrige regjeringen, og det samme gir den nye regjeringen uttrykk for. Det er fint. Men jeg må nesten få lov til å spørre en gang til, for jeg oppfattet egentlig ikke svaret: Vil statsråden sørge for at det for strekningen Melleby–Ørje på E18 indre Østfold – som nå er bygd som en tofelts uten midtdeler, fordi den problemstillingen ikke var aktuell på det tidspunktet – blir foretatt en kostnadsberegning for å gjøre veien til en full firefelts vei, istedenfor nå å bruke en halv milliard, er det snakk om, på å lage midtdeler?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Det er bra, men spørsmålet er: Kan du konkretisere når Statens vegvesen vil kunne legge disse tallene på bordet? Ser vi disse tallene før sommeren, eller må vi vente til etter sommeren?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
Økt utbygging av vei, jernbane og annen infrastruktur er viktig for denne regjeringen. Vi har varslet flere satsinger og reformer nettopp for at vi skal kunne bygge mer vei og mer jernbane raskere og billigere. Derfor oppretter vi bl.a. et veiinvesteringsselskap, vi skal reformere bompengesektoren, og vi skal få på plass et infrastrukturfond og har allerede begynt å bevilge penger til det. Vi skal reformere jernbanesektoren, slik at Jernbaneverket får klare og definerte oppgaver og NSB og andre aktører som skal konkurrere på sporet, får bedre konkurranseforhold, og vi har satt i gang arbeid med en nasjonal havnestrategi. I tillegg øker vi bevilgningene. I budsjettet for inneværende år har vi økt med over 2 mrd. kr utover det som var foreslått av forrige regjering. Dette spørsmålet som representanten tar opp, er egentlig gledelig, for det vitner om at en nå ønsker også fra Arbeiderpartiets side å øke veisatsingen utover det som en i regjering la opp til i Nasjonal transportplan. I Nasjonal transportplan vedtok forrige regjering at denne nevnte veistrekningen skulle ha to felt med midtdeler. Jeg er derfor glad for å si at med denne regjeringen jobber Vegvesenet også med å se på kostnadene og muligheten for å ha dette som en firefelts vei. Om det blir en tradisjonell firefelts motorvei, eller om det blir som den andre veien som allerede har blitt bygd, en tofelts med permanent forbikjøring, som da oppfattes som en firefelts vei, gjenstår å se. Men det arbeidet er Vegvesenet i gang med. Når det gjelder framdriften på dette, var byggestart planlagt i 2017. Vi kommer ikke til å forsinke det, vår ambisjon er å framskynde prosjekter heller enn å forsinke dem. Når Vegvesenet har kommet med eventuelle kostnadsanslag, eller når de kommer med kostnadsanslag, vet jeg ikke ennå, men arbeidet er i gang.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
Da skal jeg gjenta det jeg sa, kanskje jeg ikke sa det tydelig nok. Ja, Vegvesenet har begynt å regne på hva det vil koste å bygge dette som en firefelts vei, så det vil bli gjort. Så er det engang slik at det oppdraget vi fikk fra den forrige regjeringen, var å regne på det som en tofelts vei med midtdeler. Så det å vise til planer da den ble bygd ut forrige gang, er ikke relevant, for det var gitt en ny ordre i Nasjonal transportplan fra 2013 om at det skulle være tofelts vei med midtdeler. Det synes dagens regjeringspartier, både Fremskrittspartiet og Høyre, var for defensivt. Derfor er jeg veldig glad for at vi, når vi nå sitter i regjering, gir andre styringssignaler enn det som ble gitt før, og det betyr at en også skal regne på å ha dette som en firefelts vei. Så kommer vi tilbake til dette i statsbudsjettet når bevilgningene skal skje, og ser hvilken løsning Stortinget ønsker.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
Når tallene kommer på bordet, kan jeg ikke si ennå, men at det vil skje så fort som mulig, er det ingen tvil om. Jeg minner om at i den nasjonale transportplanen som forrige regjering la fram, var byggestart på dette prosjektet planlagt i 2017, altså tre år fram i tid, og det betyr at Vegvesenet for så vidt har god tid til å gjøre denne beregningen uten å sette prosjektet i fare. Jeg er glad for at vi har et enda større flertall bak oss nå enn det som var tilfellet for ett år siden da denne veien forrige gang ble diskutert – et større flertall for å ville tenke firefelts vei og ikke bare tofelts vei. Jeg håper også at det gjenspeiler seg i budsjettalternativene til de ulike partiene når statsbudsjettet blir behandlet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Jeg har oversendt følgende spørsmål til kulturministeren: «Produksjonsstøtten er den viktigste direkte støtteordningen for å skape lokal aviskonkurranse og spesielt i de store byene. Men dagens utbetalingsrutiner skaper mangel på forutsigbarhet ved at tilskuddets størrelse først blir kjent på slutten av budsjettåret i oktober/november. Vil statsråden bidra til å gjøre produksjonsstøtten så administrativt forutsigbar som mulig, og at avisene får melding om årets tilskudd så snart støtten er beregnet i februar?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Jeg takker for svaret, men jeg er ikke helt enig ut fra den informasjonen jeg har fått tilgang til, for det viser seg at alle de viktigste faktorene blir kjent allerede før 15. februar. Dette har noe å gjøre med at når vi bevilger et visst beløp, er det nettopp for å styrke mediemangfoldet, slik at seriøse aviser får en mulighet til å bruke produksjonsstøtten inn i sine planlegginger. Resten av kulturlivet får et tilsagnsbrev med forutsigbarhet for hvordan de skal forholde seg til det. Vil statsråden gå inn og se om det ikke er mulig å ha den samme praksisen når det gjelder avisene, som er veldig sårbare, spesielt nr. 2-avisene og de store meningsberettigede avisene, hvor produksjonstilskuddet utgjør en veldig stor del?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Jeg tror vi gjentar hverandre her. Jeg tror det kanskje ville være klokt å gå tilbake igjen, for også Mediestøtteutvalget som ble satt ned, kom med en samlet og enstemmig innstilling om at man burde se på støtteordningene. Nesten alle er kjent rundt 15. februar, og det er noe med hensynet til forutsigbarhet. Der kan man ta forbehold om den lille biten som er kjent i juni og si at det vil korrigeres. For det er stor forskjell på februar, juni og november, sånn som praksis har vært i dag, og vi er alle opptatt av mediemangfold. Så det er en siste henstilling.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-01-29:
Først vil jeg hevde at produksjonstilskuddet er en relativt forutsigbar tilskuddsordning fordi tilskuddet beregnes etter strengt regulerte kriterier basert på opplag, utgivelseshyppighet og lokal konkurranseposisjon. Det er ikke noe forvaltningsskjønn involvert i beregningen av tilskuddet. Dette sikrer forutsigbarhet for avisene, men ikke minst allmenn tillit til at mediene har den uavhengigheten de trenger for å drive kritisk journalistikk, også overfor regjeringen eller kulturministeren, uten å måtte risikere levebrødet. Her ligger samtidig begrunnelsen for at endelig avregning ikke kan skje før utpå høsten. Beregningene er i tillegg til opplag, utgivelseshyppighet osv. også basert på en del opplysninger som ikke foreligger før avisbedriftenes årsregnskap og årsberetninger foreligger, normalt i juni. Dette gjelder opplysninger om driftsoverskudd, eventuelt utbetaling av utbytte, konserntransaksjoner osv. For at støtten skal være målrettet, må ordningen inneholde mekanismer som sikrer at denne støtten treffer der det finnes et reelt økonomisk behov. Produksjonstilskuddet er dessuten en rammebevilgning, noe som innebærer at regelverket ikke gir avisene rett til en spesifikk sum, men til en andel av den bevilgede potten. Andelen vil selvfølgelig være avhengig av antall aviser som kvalifiserer seg til støtte det enkelte året. Konsekvensen er at støtten ikke kan beregnes før alle støtteberettigede medier har innlevert alle de nødvendige opplysningene til Medietilsynet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-01-29:
Det er et grunnleggende element i denne ordningen at støtten er basert på disse opplysningene som jeg nevnte, bl.a. opplag og utgivelseshyppighet, og ikke minst også de økonomiske forholdene i de enkelte avisene. Så lenge tilskuddsordningen er innrettet sånn, bør man også legge til grunn så oppdaterte opplysninger som det er mulig å kunne få. Alternativet ville være å legge til grunn inntil to år gamle opplysninger, noe som vil være svært lite treffsikkert. Dersom man skulle endre på det systemet som nå har vært, ville det også kreve en fullstendig omlegging av hele tilskuddsordningen. Det er ikke aktuelt nå, ettersom vi etter flere års arbeid er svært nær å få godkjent den nye tilskuddsordningen i ESA.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-01-29:
Jeg har også merket meg at Medietilsynet har opplyst at de er interessert i å prøve å finne fram til praktiske løsninger innenfor dagens system, som eventuelt kan gi avisene litt større forutsigbarhet. Men å endre hele ordningen, med det forbeholdet at man skulle gjøre det, er ikke aktuelt.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
I muntlig spørretime 15. januar stilte Trygve Slagsvold Vedum meg spørsmål om løpende barnehageopptak. Utgangspunktet var at jeg tidligere har uttalt at Fremskrittspartiet ønsker løpende barnehageopptak. Som stortingsrepresentant tidligere tok jeg flere ganger opp spørsmålet med daværende kunnskapsminister Kristin Halvorsen om kostnadene med løpende barnehageopptak. Alle initiativene ble blankt avvist av Stoltenberg-regjeringen med henvisning til at løpende barnehageopptak ville ha en kostnad på 3–5 mrd. kr. I Stoltenberg-regjeringens budsjettforslag for 2014 var det foreslått å bevilge 241 mill. kr for å øke antall barnehageplasser. Dette skulle utvide retten til barnehageplass for barn som fyller ett år fra 31. august fram til 31. oktober, dvs. med to måneder. Slik jeg har forstått forslaget, var det ikke et skritt i retning av løpende barnehageopptak, men et første ledd i en opptrapping mot to opptak i året. Jeg ser at uttalelsen min i muntlig spørretime 15. januar kan misforstås. Det var ikke min intensjon å underslå at Stoltenberg-regjeringen hadde foreslått å bevilge midler til en gradvis opptrapping mot to årlige barnehageopptak. Som jeg også påpekte i mitt svar 15. januar, er barnehagepolitikken kunnskapsministerens ansvarsområde. Det er derfor han som er den rette adressat for spørsmål om barnehageopptak.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
Nå er det spørsmålet som kommer nå, litt på siden av det første spørsmålet, men representanten skal likevel få et svar. Det denne regjeringen har gjort, er å øke fleksibiliteten og valgfriheten til barnefamiliene. Det er nå sånn at alle ettåringer som blir født før 1. september, har rett til barnehageplass. Men ved å øke kontantstøtten med 1 000 kr, som denne regjeringen har gjort, er det også en mulighet for enkelte familier i en travel småbarnsfase til å prioritere å være litt lenger hjemme med barna sine før de plasserer dem i barnehage.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-01-29:
Denne regjeringen mener at det er en stor forbedring å gi familiene en valgfrihet ved å utvide foreldrepermisjonsordningen og den valgfrie ordningen og ved å øke kontantstøtten med 1 000 kr for de aller minste barna. Det vil medføre at familiene får valgfrihet – til å kunne velge kontantstøtte foran barnehage hvis de ønsker det, men også ha rett til barnehageplass hvis det er det familien ønsker.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Jeg er enig med representanten Toppe i at brannen i Lærdal satte vår totale beredskap på prøve. Jeg har så langt en positiv oppfatning av hvordan aktørene på helsesiden håndterte denne hendelsen. Personellet ved Lærdal sjukehus gjorde en formidabel jobb og undersøkte mer enn 450 pasienter inklusiv innsatspersonellet. Både Lærdal sjukehus, Førde sentralsjukehus og Voss sjukehus hadde kapasitet til å ta imot pasienter gjennom det aktuelle døgnet. Det var hele tiden god oversikt over tilgjengelig kapasitet og ressurser. Direktør Jon Bolstad ved Helse Førde HF reiste selv tidlig til Lærdal og bidro i arbeidet. Det var tilstrekkelig rednings- og luftambulansekapasitet under hendelsen. Både Luftambulansetjenesten og Sea King-redningshelikoptre transporterte skadde og forflyttet personell. I tillegg stilte Forsvaret to Bell-helikoptre til disposisjon. Det har vært veldig godt samarbeid mellom kommunehelsetjenesten, som har vært etablert på sykehuset, og spesialisthelsetjenesten under hele hendelsen. Psykososiale kriseteam i kommunene synes å ha fungert godt, og spesialisthelsetjenesten hadde beredskap til å bidra ved behov. Den samme fellesinnsatsen viste seg også ved den dramatiske bilbrannen i Gudvangatunnelen. Det vil likevel ikke være riktig av meg nå å trekke klare konklusjoner om lokalsykehusenes rolle i beredskapssammenheng ut fra disse hendelsene isolert. Det er naturlig at spesialisthelsetjenesten, i samarbeid med kommunene og andre nødetater, evaluerer innsatsen ved disse hendelsene. På den måten kan vi sikre lærdom for bedre å kunne møte framtidige hendelser og når det gjelder spørsmål om videre organisering av tjenestene. Det at alle de nevnte aktørene stilte opp umiddelbart da hendelsene inntraff, viser at det er den totale innsatsen som er avgjørende for en vellykket håndtering under slike krevende hendelser. Rednings- og luftambulansekapasitet var bl.a. helt nødvendig for å få på plass nødvendig kompetanse og utstyr så raskt. Dersom det hadde oppstått alvorlige skader med behov for mer spesialisert helsehjelp, ville helikoptrene kunne frakte disse pasientene til Helse Bergen HF. Spørsmål om framtidens lokalsykehus må etter min vurdering ha en bred tilnærming. og jeg finner det naturlig å gjøre det i forbindelse med arbeidet med ny nasjonal helse- og sykehusplan, som regjeringen planlegger å legge fram i 2015.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Det er ingen debatt nå om Lærdal sjukehus, så jeg oppfatter at det ikke er et aktuelt tema. Vi har nå satt i gang et veldig viktig og omfattende arbeid med å lage en nasjonal helse- og sykehusplan, der bl.a. lokalsykehusenes rolle skal være en viktig del. Så jeg tror det vil være altfor tidlig nå, på bakgrunn av denne hendelsen, å trekke absolutte konklusjoner. Denne hendelsen, og andre hendelser, vil være med på å gi et grunnlag for den diskusjonen som vi skal ha, og det utredningsarbeidet som skal være i forbindelse med nasjonal helse- og sykehusplan. Og så skal nasjonal helse- og sykehusplan legges fram for Stortinget til behandling. Dette er et engasjement som representanten Toppe og undertegnede har hatt i mange år, at Stortinget i større grad bør involveres i denne type diskusjoner.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Som jeg sa i mitt forrige svar, er det ingen diskusjon om Lærdal sjukehus nå. Regjeringen jobber med å lage en ny nasjonal helse- og sykehusplan. Det vil være en prosess som jeg skal informere Stortinget om på et senere tidspunkt, om hvordan det skal foregå. Men det vil være veldig unaturlig nå å begynne å trekke bastante konklusjoner og gi garantier for det ene område og det andre, når det Stortinget ønsker, nettopp er å behandle en helhetlig nasjonal helse- og sykehusplan, der en får sett på disse spørsmålene på et mer overordnet, prinsipielt grunnlag.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Jeg er kjent med at NVEs vedtak om Dalsbotnfjellet vindkraftverk i Gulen kommune er påklaget. Klagene ligger til innledende klagebehandling i NVE. Dersom NVE ikke finner grunnlag for endringer, vil klagene bli oversendt departementet. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan kommentere den saken når den ikke engang er oversendt departementet for behandling. La det ikke være tvil om at lokal aksept til vindkraftutbygging skal stå svært sentralt for meg når konsesjonsmyndighetene skal avgjøre vindkraftsaker. I vurderingen av om vertskommunens aksept skal være nødvendig i alle saker for å gi konsesjon til vindkraft, må vi ta utgangspunkt i at vindkraftkonsesjon etter energiloven kan gis til prosjekter som er samfunnsmessig rasjonelle. Fordelene ved utbyggingen skal derfor overstige de skader og ulemper tiltaket kan medføre. NVE er delegert myndighet etter energiloven til å gi konsesjon til vindkraft. NVEs konsesjonsbehandling skal legge til rette for realisering av prosjekter, slik at fornybarmålene kan nås. Dersom kommunal tilslutning skal være en forutsetning for konsesjon til ethvert vindkraftanlegg, svekkes muligheten for den helhetsavveiningen NVE er satt til å gjøre etter lovverket, i betydelig grad. Kommunene på sin side har ingen mulighet til å gjøre en tilsvarende avveining. Kommunene ville heller ikke ha mulighet til å vurdere enkeltprosjekter opp imot prosjekter andre steder i landet med sikte på å finne de beste prosjektene. For å nå målene om utbygging av fornybar energi er det derfor ikke mulig å fjerne enhver adgang for konsesjonsmyndighetene til å gi konsesjon til teknisk-økonomisk og miljømessig gode prosjekter, selv om lokale myndigheter er negative. Det er likevel ingen tvil om at kommunenes og hele lokaldemokratiets syn for min del vil være svært tungtveiende i vindkraftsakene. Dette er et syn som skal ha mye å si for resultatet av konsesjonsbehandlingen. Jeg vil også legge betydelig vekt på resultatet i en eventuell folkeavstemning – sammen med de berørte grunneiernes syn – når vedtak om utbygging av vindkraftanlegg skal fattes.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Jeg kan selvfølgelig kun uttale meg i denne saken i tråd med det som olje- og energiministeren svarer, nemlig at en skal legge sterk vekt på hva kommunene mener i disse sakene. Men det å gi den enkelte kommune vetorett vil gjøre det vanskelig å oppnå fornybarmålene – som er viktig for regjeringen og Stortinget – men også ha den begrensningen at den enkelte kommune selvfølgelig ikke har muligheten til å ta en tilsvarende avveining av prosjektene opp mot prosjekter f.eks. andre steder i landet, med sikte på å finne de beste prosjektene. Jeg kan heller ikke uttale meg om hva partier har ment om dette før valget. Dette er ikke et tema som er omtalt i samarbeidsavtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, og heller ikke i regjeringsplattformen mellom Høyre og Fremskrittspartiet.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-29:
Jeg har ingen mulighet til å gi utdypende tolkninger av olje- og energiministerens svar på dette området, men jeg vil sterkt anbefale representanten Elvestuen å ta direkte kontakt med olje- og energiministeren og diskutere dette spørsmålet, og da gi uttrykk for hva Venstre ønsker i denne saken.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
«Det er nå jevnlig oppslag i media om bedrifter som må ty til permitteringer. Vi mottar mange henvendelser fra bedrifter og fagforeninger som har negative erfaringer med innstrammingene i permitteringsregelverket med forlenging av arbeidsgiverperioden fra 10 til 20 dager. Samtidig er permitteringsperioden redusert til 26 uker. I tillegg er det mange som opplever at Nav har endret praksis for utbetaling av dagpenger ved permittering. Hva vil statsråden gjøre for å bedre situasjonen for bedriftene og de permitterte?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
For det første vil jeg si at det statsråden har gjort når det gjelder forståelsen av regelverket, er bra, og det har i hvert fall min og – jeg er sikker på – hele opposisjonens fulle støtte. Der har statsråden gjentatt det samme som hans forgjenger Anniken Huitfeldt gjorde som statsråd, og det har full tilslutning. Men hoveddelen av spørsmålet går på erfaringene med den villede endringen av politikken, og ikke først og fremst de 26 ukene, som er en tidsfrist vi ennå ikke har nådd, og som vi også mener er feil. Det går først og fremst på, i den fasen vi er i nå, det faktum at bedriftene må betale lenger, og at en på den måten stimulerer til å si opp folk istedenfor å permittere folk for å ha kompetansen tilgjengelig når f.eks. bygge- og anleggsbransjen erfaringsmessig kommer mer tilbake utover våren. Så spørsmålet mitt er: Har statsråden tenkt å gjøre noe med det? For det er riktig som statsråden sier, at det av og til har vært justeringer opp og ned, men det er første gangen en justerer den veien, samtidig som en tror at arbeidsledigheten øker, og det er bekymringsfullt.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-01-29:
Det er ingen uenighet om å unngå unødige permitteringer, men forutsetningen for å få godkjent en permittering er at permitteringen er nødvendig. Sånn har det vært hele tida. Det som er tilfellet nå, er at denne regjeringa har strammet inn sånn at arbeidsgiver må betale lenger i den perioden. Forutsetningen om at permitteringen er nødvendig, er selvfølgelig til stede. Dette er en villet politisk innstramming. I en situasjon der en forventer økt ledighet, gjør en altså permitteringsreglene dårligere, og det er første gang i historien at en regjering har gjort det den veien. La meg avslutte med et spørsmål spesielt knyttet til praksisen – jeg har allerede sagt det er bra at det er presisert – på samme måte som vår regjering gjorde det. Det er tegn som tyder på at det spesielt innenfor fiskeindustrien er en innstramming av praksis som rammer urimelig. Regjeringa foreslo å stramme inn 146 mill. kr, men bare 108 av dem ble vedtatt fordi Stortinget ikke ville stramme inn overfor fiskeindustrien. Kan statsråden sørge for at det heller ikke i praksis blir strammet inn overfor fiskeindustrien, når Stortinget har bestemt seg for at det ikke skal skje?