trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-02-24:
Jeg syns generelt at et regelverk som det er så enkelt å harselere over – som Fremskrittspartiet gjør – bør være er varsku til alle oss andre om at enklere og klarere regler bør være å tilstrebe. Det er to avveininger for samfunnet, sånn som jeg ser dette. Den ene er at vi må se verdien av å ha noen felles friarenaer. Alle vet vi – her i denne salen i hvert fall – at det er veldig stor forskjell på å ha ferie i påsken og i julen og i tida rundt 15. juli, og det å ha ferie når ikke resten av samfunnet også kan gire litt ned, og at fritid når man har fellesarena for å ha fri, er en annen type fritid, en mye mer gjennomført fritid enn det å bare ha noen dager fri mens hele samfunnet ellers går i turbofart. Derfor syns Venstre det er viktig å avsette noen slike frisoner i samfunnet. Jeg tror nok ikke LO-partienes redsel for at det er arbeidernes frihet som blir tatt bort, er like stor når man ser på hvem det er som jobber på de tidspunktene. Det er grupper som ellers kanskje ikke hadde kommet ut i jobbmarkedet, og grupper som ser dette som en mulighet til å ha en større frihet på andre arenaer, f.eks. skoleungdom som da får en større økonomisk frihet under sin studietid enn de ellers ville hatt. Det er likevel også sånn at vi ikke skal lage et regelverk som det er så enkelt å harselere over som det er med Brustad-bua. Og da tenker jeg ikke bare på oss med en viss størrelse som skal prøve å handle i disse butikkene, men det har også å gjøre med det at slike regler ofte får komiske virkninger. Vi i Venstre har stor tro på at en større lokal handlefrihet kanskje kunne ivaretatt mye av dette, at man da kunne tatt inn over seg at lokalsamfunnene våre er veldig ulikt sammensatt, at de har ulikt sammensatt befolkning og veldig ulikt handlemønster også. Så kanskje kunne større lokal handlefrihet på dette området ha gitt bedre løsninger. Ellers er jeg enig i at det blir mye spennende når man kopler pakistanere og Høyre, og at den oppmykingen som da var i regelverket, var veldig positiv. Jeg lurer på om Høyre tror at kombinasjonen pakistanere–Høyre er mulig å få til med FrP-retorikken i det siste, sjøl om Fremskrittspartiet ikke er så redd for andre religioners inntog når det gjelder handlemønster. Vi mener at vi må gå inn i dette på en litt mer åpen måte, lage kloke regelverk som det ikke er så lett å harselere over, og åpne for større lokal frihet for organiseringen av dette. Med dette vil jeg ta opp Venstres forslag.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Det er ikke vanlig at jeg sitter igjen med sympati for og medfølelse med forvaltningen og statsråden etter en debatt i Stortinget. Men etter denne debatten må jeg si at jeg har stor medfølelse med forvaltningen. Her er det laget en stortingsmelding som omhandler et viktig tema. Det er knapt berørt i debatten. Det går rett og slett ikke an. Her har vi hørt om fylkeskommunen og kommunesammenslåinger, vi har hørt om lensmannskontorer, om politikontor, osv. osv. Men selve styringssystemet i offentlig forvaltning har knapt vært berørt av talerne. Derfor var den merknaden vi skrev, berettiget. Den er ikke uttrykk for noen form for arroganse, men et forsøk på å få debatten inn på det sporet som meldingen legger opp til, og som meldingen forutsetter at debatten skal være – men som den ikke ble. Det var ikke uttrykk for noen form for arroganse, men faktisk en nødvendig påpeking. Selv om det er utenfor saken, må jeg få kommentere: Både Høyre og Fremskrittspartiet utbasunerer med stor tyngde at forvaltningsreformen er mislykket. Det er mulig den blir mislykket, men den er jo ikke iverksatt ennå! Den skal iverksettes fra 1. januar 2010, og så får vi se om den blir mislykket. En kan ikke i utgangspunktet utbasunere at den er mislykket – før en har sett hvordan det blir. Dette viser egentlig hvilket debattnivå vi er på. Dette er et viktig område, der vi burde ha diskutert styringssystemer i offentlig sektor og offentlig forvaltning. Fremskrittspartiet vil gjerne privatisere – de brukte masse tid på å snakke om privatisering. Men jeg går ut fra at det ikke er den delen av offentlig forvaltning som er tema for denne meldingen, de ønsker å privatisere. Jeg går ut fra at Fremskrittspartiet ikke vil privatisere regjeringens forvaltningsapparat. Dette vil de kanskje kommentere. Meldingen har et viktig tema: Hvilke styringssystemer vil vi ha? Er det regelstyring, er det markedsstyring – hva vil vi ha? Ifølge Høyre er vi umoderne. Høyre elsker jo ordet «moderne». Hva det betyr, sier de ikke noe om, men det er et eller annet der, som er moderne, og noe som ikke er moderne. Jeg vil påstå at forvaltningen, slik den har utviklet seg – det som har skjedd der – er moderne, selv om det ikke har gått akkurat i den retning Høyre ønsket. Jeg ønsker at vi skal gå enda lenger når det gjelder å avvikle, og si at New Public Management er en dårlig måte å styre offentlig sektor etter – som er å styre ut fra konkurranse og ut fra ideer hentet fra det private næringsliv, der markedsstyring ligger i bunnen, der en splitter opp og lager enheter som skal konkurrere, og der en setter seg kvantitative mål. Jeg tror ikke dette er en god måte å styre offentlig sektor på. Dette får ikke fram det beste i den enkelte ansatte og stimulerer ikke til innovasjon og kreativitet. Derfor må vi over på en måte å tenke ledelse og styring av offentlig sektor på som framelsker nettopp dette – og det blir på mange måter å si farvel til New Public Management.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Dette er et forslag fra Fremskrittspartiet om å endre måten lønnen til dommere i tingrett og lagmannsrett blir fastsatt på. Komiteen har delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet består av alle partiene, minus Fremskrittspartiet som ønsker å endre dagens system. Dagens system er slik at disse dommerne får fastsatt sin lønn av Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Dette er basert på en protokoll fra 1999, altså en ti år gammel protokoll, mellom partene i arbeidslivet og departementet, som legger premissene for lønnsfastsettelsen. Fremskrittspartiet er åpenbart redd for domstolenes uavhengighet og frykter at det blir knyttet sterke bånd mellom dem som fastsetter lønnen, og domstolene. Jeg tror ikke det er grunn til å frykte det og ha den engstelsen. Vi i flertallet oppfatter det også slik at her har vi etablert et system som partene i arbeidslivet er enige om, og vi mener at det er viktig at lønnsfastsettelsen skjer gjennom forhandlinger mellom arbeidstakerorganisasjoner og arbeidsgivere. Her har en funnet en form som partene er enige om. Protokollen åpner for at hvis en av partene ønsker å endre dette, kan de ta det opp. Verken staten som arbeidsgiver eller organisasjonene ønsker å endre denne måten å fastsette lønn på. Så vi føler at dette er en god måte, det er en riktig måte, og det skaper ingen avhengighet som gjør at domstolenes integritet er i fare.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
I innstillinga står det at heile komiteen meiner at statsforvaltinga skal bruke ressursane på ein effektiv måte. Det er derfor viktig at innkjøp vert gjort på ein skikkeleg og ordentleg måte. Det offentlege kjøper inn varer og tenester for over 250 milliardar kr kvart år. Men det er framleis slik at ein bryt regelverket i stor grad, også i departementa. Mitt spørsmål til statsråden er då: Kvifor vil ikkje Regjeringa vere med på å setje ned eit utval for å utforme forslag til ei meir effektiv handheving av regelverket for offentlege anskaffingar?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Representanten Tore Hagebakken svinga seg til dei store høgdene, som han ofte brukar å gjere. Det er Framstegspartiet og Høgre som får smake pisken. Hagebakken snakka om den store vegsatsinga i fylka. Ja, det er mogleg, men fylkesrådmannen i Sogn og Fjordane har i ei innstilling til fylkesutvalet no skrive at ein har ikkje ti øre å bruke for å ta igjen etterslepet på vegsektoren. Då må det vere eit eller anna som er gale. Etter det som eg har høyrt, er stillinga ikkje noko særleg betre i våre nabofylke heller. Statistisk sentralbyrå, som også Hagebakken brukar å skryte hemningslaust av, presenterte sist måndag ei oversikt over kommuneøkonomien. Der viser det seg at kommunane sin økonomi i 2008 hadde det dårlegaste resultatet som Statistisk sentralbyrå nokon gong har målt. Årsaka til nedgangen i brutto driftsresultat er at auken i driftsutgiftene var klart høgare enn auken i driftsinntektene. Det viser offentlege tal. Då må eg spørje: Kva er årsaka til at Statistisk sentralbyrå ikkje har greidd å finne den fantastiske kommuneøkonomien som regjeringspartia skryter av? Så avslutta Hagebakken med at Framstegspartiet iallfall har gjort seg skuldig i ikkje å bry seg om folkeviljen når det gjeld kommunesamanslåing. Då har Hagebakken ikkje registrert at det no er presentert ein statistikk som viser at 51 pst. av folket vil ha større kommunar. Då spør eg: Kva er det som er så gale med det? Så vil eg presisere heilt til slutt at Framstegspartiet ikkje har noko framlegg, heller ikkje i sitt program, om at vi skal slå saman kommunar med tvang. Vi held oss framleis til folkeviljen, og vi seier at det skal vere ei folkeavrøysting før ein slår saman kommunar.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2009-06-16:
Arild Stokkan-Grande sa i begynnelsen av sitt innlegg at folk skal glede seg i møtet med offentlig sektor. Det er jeg hjertens enig i. Han nevnte bl.a. service, og det vil jeg konkretisere med å si: åpningstider i statlige etater. Høyre mener at åpningstidene i offentlig sektor må være tilpasset det moderne arbeidslivet og det moderne familielivet – det livet vi har i dag, hver dag. Det krever bredere åpningstider og bedre, større fleksibilitet. Høyre har ved enhver mulig anledning i denne fireårsperioden tatt initiativ til dette, ikke minst overfor statsråden – men jeg velger å si: forgjeves. Nå vil jeg spørre: På hvilken måte har statsråden gjennom de fire årene som er gått, lagt til rette for bedre, bredere og lengre åpningstider og en større fleksibilitet i de statlige etatene?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2009-06-16:
Jeg må få si til Rolf Reikvam at i forbindelse med en melding må det være lov å ta opp temaer man savner, temaer som går rett inn i det grunnleggende i offentlig sektor og i statsforvaltningen. Det vi i Høyre er opptatt av, er selvfølgelig at offentlig sektor løser oppgavene for befolkningen til beste for befolkningen – og mest mulig lønnsomt, totalt sett. At jeg meldte meg på til et treminuttersinnlegg, var egentlig fordi statsråden – i svaret på min replikk til henne – framhevet IKT-løsninger og den digitale verden. Selvfølgelig er jeg enig i at vi hele tiden skal ha en utvikling på dette området som gjør det tilgjengelig for folk flest. Men det er med dette området som med andre områder: Vi blir ikke verdens beste med én gang. Det synes jeg statsråden godt kan ta litt inn over seg. Hvis man f.eks. ringer sitt ligningskontor for å få litt orden på økonomien, får man ikke snakke med noen lokalt – man får oppgitt at man må ringe andre steder. Man henvender seg forskjellige steder, mislykkes noen ganger, begynner på en ny runde – og blir til slutt nr. 54 i køen. Dette tjener jo teleselskapene bra på, men det er den enkelte bruker som må betale – med penger, med tid, og, totalt sett, også med krefter. Jeg har fått mange henvendelser om frustrasjon etter møte med offentlig sektor. Jeg kunne godt tenke meg at statsråden kommenterte denne delen av den digitale virkeligheten, og hvordan hun kan forbedre de statlige etatene på dette området.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-06-16:
Denne stortingsperioden er snart over, og det kan være nyttig å se på perioden som helhet. Hvis en ser på denne perioden, har Regjeringen vært opptatt av å stoppe en utvikling som er basert på markedsorienterte løsninger og effektivisering. Regjeringen vil mer over på samhandling, kompetanse og andre styringsformer – og har fått tilslutning til det gjennom et bredt flertall i Stortinget. Men så har man også hatt noen store reformer, og la meg nevne to av dem. Nav-reformen har hatt en smertefull start – eller fødsel. Jeg vil gjerne ha statsrådens kommentar til denne ene store reformen. Den andre er forvaltningsreformen, som skulle bli en stor demokratireform. Ble det en stor demokratireform, eller ble det bare en liten justering? Jeg vil gjerne ha den oppsummerende kommentaren fra statsråden.
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-06-16:
Hvordan ser statsråden og Regjeringen for seg at staten kan bli en mer miljøvennlig innkjøper?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Det er fordi Regjeringa allereie har sett ned det utvalet. 19. desember 2008 sette Regjeringa ned – i statsråd – eit utval som skal sjå på handhevinga av reglane om offentlege innkjøp som følgje av eit EU-direktiv, men òg med mandat til å gå igjennom det eksisterande regelverket. Dette ville representanten Åge Starheim ha visst om han hadde snakka med Framstegspartiets medlemer i næringskomiteen. Vi skal seinare i ei sak diskutere stortingsmeldinga om offentlege innkjøp. Eg har lagt merke til at Framstegspartiets medlemer i næringskomiteen har valt ikkje å fremje det forslaget, for dei har følgt med i timen og sett at det utvalet allereie er sett ned.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Denne replikken er jo eit resultat av at Høgre har sett seg fast i gårsdagens løysingar. I mine fire år i statsrådsstolen kan eg nesten ikkje hugse at eg har motteke ein einaste e-post, eller melding, frå folk som er opptekne av opningstida. Dei er opptekne av elektroniske tenester. Det betyr at opningstida er 24 timar i døgnet, sju dagar i veka, 365 dagar i året. Eg var på besøk i Kongsberg kommune tidlegare i år. Der sa dei at barnehagesøknadene kjem inn kl. 02 om natta. Det er tilpassa det moderne familielivet som folk lever i dag. Det er ikkje telefontid og opningstid folk er opptekne av. Folk er opptekne av å ha elektroniske tenester slik at dei kan utføre tenestene når det passar dei – ikkje når det passar staten. Når det gjeld elektroniske tenester, har denne Regjeringa gjort veldig mykje – berre sjå på helseområdet og det vi no har gjort i forhold til frikortordninga, reseptordninga, og dette med kvitteringar når ein har vore ute og reist. Folk skal sleppe å gå på Nav-kontoret for å få igjen pengar. No vert dette elektronisk ordna. Det er å leggje til rette for eit moderne familieliv, og vi kan ramse opp teneste på teneste som det er viktig at folk får tilgjengeleg. Det er det som er å møte framtida – ikkje ha svaret på gårsdagens utfordringar.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Eg er veldig glad for Kristeleg Folkeparti si støtte gjennom heile perioden til den kursendringa som denne regjeringa har gjort – vekk frå marknadsorientering og over på, som representanten sa, samhandling og samordning som dei viktigaste stikkorda. Det er viktig, òg at vi leverer dei viktigaste tenestene gjennom offentleg sektor. Eg merka meg òg i innstillinga at Kristeleg Folkeparti har teke ganske markant avstand frå dei tre andre borgarlege partia i merknadene om konkurranseutsetjing. Det er sjølvsagt vi veldig glade for. Når det gjeld forvaltningsreforma, meiner eg at ein undervurderer veldig det som ligg i ho. Om ein høyrer på debattane rundt om i dei ulike fylka knytt til alt som har med vegar, f.eks. riksvegar, å gjere, begynner det å gå opp for folk kva for store oppgåver som faktisk er delegerte nedover i systemet. Fylkespolitikarane kjem til å få ei veldig stor oppgåve knytt til noko som alle politikarar og innbyggjarar er opptekne av i dette landet, nemleg samferdsle. Det er ei viktig demokratioppgåve at det vert løyst lokalt. Ein må ikkje undervurdere alt det som ligg i forvaltningsreforma.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Det ser vi for oss på følgjande måte: Vi har skjerpa regelverket i lov om offentleg anskaffing knytt til at innkjøparane skal ta miljøansvar. Eg har merka meg at der er det divergens spesielt mellom Framstegspartiets og Høgres merknader i denne saka, samanlikna med neste sak. I den neste saka skal vi behandle stortingsmeldinga om lov om offentleg innkjøp. Der har Framstegspartiet og Høgre valt å gå ut av ein fleirtalsmerknad, der komiteen presiserer at offentleg sektor gjennom dei store innkjøpa vi faktisk gjer – vi handlar for 270 milliardar kr kvart år – skal setje miljøkrav. Vi har hatt eit panel som har laga kriterium for korleis den enkelte innkjøparen kan stille dei miljøkrava knytt til både kjøp av hotelltenester, IKT eller kva det skal vere. Vi er veldig opptekne av det. Det vert følgt opp av konkrete råd og konkrete verktøy slik at ein faktisk får gjort det. Det å bruke innkjøpsregelverket er sjølvsagt ein sentral del av det. Vi er glade for å ha Venstre si støtte til det.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Ja, det gjer eg veldig gjerne. Det viktigaste, trur eg, er det som representanten Arild Stokkan-Grande var inne på, at her tek ein den politiske styringa tilbake. Ein går frå marknadsstyring til folkemakt. Det er eit viktig grep. Det er det viktigaste overordna grepet. Eg vil òg nemne handlingane. Vi har brukt fire år på å snu skuta vekk frå meir og meir marknadsorientering, som det var under den førre regjeringa, sterkt støtta av Framstegspartiet, slik at vi no tar tilbake politisk styring og har politisk kontroll over viktige avgjerder. Så har vi gjort vesentlege endringar når det gjeld den fragmenteringa og den desentraliseringa som vart gjord når det gjaldt alle verdas små og store avgjerder. Vi samordnar, og vi skaper ein heilskap no, både på tvers av organisasjonane og verksemdene og innanfor verksemdene, slik at det skal verte meir heilskap, slik at den enkelte innbyggjaren og næringslivet skal vite kva ein faktisk står overfor. Ikkje minst er brukarmedverknaden av ein heilt annan karakter. Ein skal vere med og påverke tenestene og vere mykje meir i direkte dialog, både med verksemder og med politikarar.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Eg teikna meg på talarlista for å kommentere noko som eg ikkje rakk i innlegget mitt. Lat meg begynne med representanten Holmberg. Det eksempelet som representanten Holmberg tek opp, er heilt rett. Det er mange av oss som fortvilar over å måtte stå i kø, men det har på ingen måte noko med opningstidene å gjere. Det har heller ikkje med digitalisering å gjere. Det har å gjere med at dei ulike verksemdene, ut frå det som sannsynlegvis er kostnadseffektivt for dei, har valt ei løysing som er billigare enn å ha folk som kan svare for den einskilde verksemda. Med det alternative budsjettet Høgre legg opp til for offentleg forvalting, er vel det eit av dei vala som ein er tvinga til å gjere. Ein får altså ikkje i pose og sekk. I 2004 hadde Lånekassa 70 000 telefonoppringingar i veka. Etter at dei valde å bruke pengane på å lage nye, digitale løysingar, er dei no nede i 25 000 oppringingar i veka. Dei har spart 80 årsverk. Det er heilt i tråd med det Høgre og andre har vore inne på her. Vi må spare årsverk i offentleg sektor. Vi må jobbe meir effektivt, slik at vi brukar menneske til dei oppgåvene og dei tenestene som må løysast av menneske i framtida. Når så mange færre faktisk ringjer inn, kan ein ikkje på same tid ha ei forventing om at Lånekassa skal utvide opningstidene sine, som er ein konsekvens av Høgre og Framstegspartiet sitt forslag i innstillinga. Ein får ikkje i pose og sekk. Ein lyt ta eit val. Vi har teke eit val, og det valet har innbyggjarane sett stor pris på. Lånekassa har altså 50 000 færre oppringingar i veka. Folk gjer oppgåvene i Lånekassa på nettet, slik som i ein vanleg nettbank, og når det passar ein sjølv. Det er altså brukarvenlegheit, og det er servicevenlegheit over ein låg sko. Representanten Holmberg var òg inne på at det har skjedd lite dei siste fire åra, og at det er svak innovasjonsevne i offentleg sektor, som ho sa. Lat meg ta eit eksempel: Då eg vart statsråd i 2005, arva eg eit forslag frå Morten Meyer om korleis vi skulle forme ut eID i offentleg sektor, noko som er grunnlaget for at vi kan digitalisere stadig fleire tenester, ikkje minst dei personsensitive. Det var ein marknadsmodell. Vi gjekk i gong og arbeidde vidare med han. Men det var ikkje vi som ikkje ville ha den modellen. Marknaden ville ikkje ha han. Vi måtte avvikle heile modellen. Vi sette i gong våre eigne byråkratar til å lage ein ny modell. No har vi 1,2 millionar brukarar av offentleg elektronisk ID. Så innovasjonsevna i offentleg sektor er absolutt til stades. Vi må ikkje underkjenne det arbeidet som faktisk vert gjort. Så skal eg berre kvittere ut Ib Thomsen, som spurde om når det skal verte mogleg å få melde frå over nettet. Det kjem. Politidirektoratets arbeid med ny elektronisk løysing for publikumskontakt i politiet, under dette ny nettløysing, skal lanserast primo september. Det skal vere mogleg å melde frå om enkle lovbrot med ukjend gjerningsmann, som tjuveri av mobiltelefonar, syklar osv., etter modell av Sverige og Danmark. Ein har òg ambisjonar på sikt om å bruke Altinn-løysinga for å utvide nettopp det digitale tenestetilbodet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Eg veit ikkje om det å ha fullført arbeidet med ei ny lov, laga ny forskrift, oppretta eit direktorat med ei eiga avdeling som berre jobbar med innkjøp og rettleiing for innkjøp overfor både statleg og kommunal sektor, det å ha oppretta nye verktøy, både digitale og nye kompetansetiltak knytte til offentlege innkjøp, og ikkje minst av EU har fått den anerkjenninga det er å leie eit stort EU-prosjekt knytt til offentlege innkjøp, er å vere passiv. Det er mogleg at det er representanten Korsbergs framstilling av det. Eg kjenner meg ikkje igjen i den framstillinga. Eg har teke riksrevisjonsrapportane på største alvor. Vi har betra vesentleg talet på brot, men eg beklagar brota. Eg har sagt heile vegen at eg ikkje finn meg i at det er brot. Vi har endra vesentleg innkjøpsorganiseringa i mitt departement, og eg har bedt mine statsrådskolleger gjere det, i sine departement, og har bedt om at det skjer også nedover i etatane, for ein har hatt ein altfor desentralisert organisering rundt offentlege innkjøp.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Saksordførar Gunvor Eldegard begynte sitt innlegg med å referere til at på høyringane i komiteen hadde både NHO og KS vore svært godt nøgde med meldinga. For å seie det sånn, eg brukar sjeldan å få ros frå NHO viss dei ikkje meiner det. Så eg vil vel tru at Høgre si framstilling av denne perioden, som dei seier er heilt utan effektive tiltak, må vere Høgre sitt ansvar åleine, og det vil iallfall ikkje finne støtte f.eks. i NHO. Når det så gjeld forenkla protokollplikt, fortel representanten sin replikk alt om at han ikkje veit kva det faktisk inneber. Det er ikkje berre å annonsere i avisa at ein skal føreta eit kjøp, ein må jo følgje opp dei anboda som kjem inn. Ein må ha rettssikkerheit, og ein må sørgje for at det er likebehandling av dei ulike tilbydarane. Det krev eit regelsett, som ikkje er det fulle regelsettet som ein har over terskelverdien, men som er noko mildare. Altså må ein ha eit heilt nytt byråkrati og nye rettsreglar for å sikre den likebehandlinga som vi i Regjeringa faktisk er tilhengarar av.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Ja – og eg har svart representanten Sørfonn på dette tidlegare. Men eg gjentek gjerne det eg har sagt. Når vi kjøper helse- og sosialtenester, stiller regelverket aldri krav om bruk av anbodskonkurransar f.eks. når det gjeld kjøp av barnevernstenester. Tvert imot har Barne- og likestillingsdepartementet pålagt BUF-etat å berre bruke forhandlingar med dei ulike ideelle, ikkje-kommersielle aktørane. Det har eg sagt tidlegare, og eg gjentek det gjerne. I tillegg har BUF-etat i februar 2008, ved politiske vedtak i Barne- og likestillingsdepartementet, fått beskjed om å forlengje dei kontraktane dei har, slik at desse ungane opplever noko meir kontinuitet enn det dei opplevde tidlegare, under f.eks. Bondevik II-regjeringa, då ein hadde veldig korte periodar. Det er all grunn til å utnytte EØS-regelverket til fulle – som representanten er inne på – og gå for lange periodar. Når ein ferjekontrakt kan vare i sju år, skulle det berre mangle om ikkje ein barnevernskontrakt kunne vare tilsvarande.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Det var mange forventninger og mye håp knyttet til regionreformen. Ikke alt ble som forventet i den meldingen. Saksordføreren sa at det ble lagt mye jobb ned i denne meldingen, St.meld. nr. 19, om forvaltningsreformen, og saksordføreren kom også inn på at det kanskje var noe av det viktigste man hadde behandlet denne perioden. Retorikken hans var noe overfladisk, og han oppsummerte vel med å si at dette var et diskusjonsnotat til regjeringspartiene. Men kan statsråden nevne noe hun vil framheve – f.eks. fire punkter som innbyggerne i Norge vil merke – ved denne meldingen som vi har til behandling i dag?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Regionreformen, som vi behandlet tidligere denne perioden, ble ikke så vellykket som man hadde forventet og håpet. Forvaltningsmeldingen, som vi behandler i dag, er vel ikke noe av det mest spenstige vi har behandlet i Stortinget i denne perioden. Jeg vil ikke tro at innbyggerne vil merke stor forskjell på før og etter denne meldingen. Jeg tror ikke de store reformene fra denne regjeringen vil bli husket for noen verdens ting. Fylkeskommunen skal visstnok framstå som det store navet i lokaldemokratiet – uten oppgaver, og nå med noen slitne veier, men uten penger til å drifte disse. Norge er et lite land, der det bør være tilstrekkelig med to forvaltningsnivåer, stat og kommuner. Det ville være å styrke lokaldemokratiet og gi bedre tjenester. Å legge flere oppgaver til kommunen kan være nøkkelen til dette. Det må være en målsetting å bedre åpningstidene i offentlig sektor, fordi offentlig sektor er til for å yte service for innbyggerne og ikke omvendt. Hvem er til for hvem, spør mange seg. Åpningstider i offentlige kontorer må være tilpasset det moderne mennesket. Service overfor den yrkesaktive delen av befolkningen bør prioriteres høyere. Det innebærer etter min mening en kombinasjon av bredere åpningstider og digitalisering av offentlig tjenesteyting. Alle har ropt på bedre IKT-løsninger, og alle bør få det, også i offentlig sektor. Det kan gi redusert byråkrati og bedre tjenester. Bedre IKT-tjenester i forvaltningen vil være en pådriver til bedre tjenester til innbyggerne, også når det gjelder døgnåpen forvaltning. Noen har vært innom elektronisk politianmeldelse på Internett. Det kan være en god løsning for innbyggerne, som kan slippe å ta seg fri fra jobben for å anmelde et tyveri. Politiet bør kunne frigjøre tid til å forebygge og etterforske vold. I dag er det stor underrapportering når det gjelder vinningskriminalitet, f.eks. mindre tyveri. Mange velger ikke å anmelde tyveri på grunn av åpningstidene på lensmannskontorene og hos politiet – det er vanskelig å rekke det for en som jobber. Det er ikke mulig å anmelde via Internett. Over et år etter at det ble fremmet forslag om elektronisk politianmeldelse her i Stortinget, har det ikke skjedd mye. I Danmark har man allerede i seks år kunnet anmelde visse tyverier elektronisk, altså over Internett. Internett har jeg stor tro på er kommet for å bli. Så her bør det satses.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Denne meldingen representerer en politisk høytrykksspyling av det som er igjen av høyremarinade i offentlig forvaltning. Men når marinaden er borte, kommer Fremskrittspartiet med malingsspannet og bred pensel – og det går i svart, helsvart. Det er ikke grenser for hvor tafatt de synes denne meldingen er – og så er det å repetere motstanden mot denne forvaltningsreformen. Jeg synes det må være en grense for hvor langt en kan gå når det gjelder å framstille tingene annerledes enn de faktisk er – også på en politisk arena som Stortinget – nemlig at fylkeskommunene er uten oppgaver og uten penger. La oss ta dette med pengene først, f.eks. penger knyttet til oppgaven «øvrige riksveier». For 80 pst. av veinettet i Norge gjennomfører vi tidenes samferdselsløft. Vi ligger milliard på milliard over det nivået som Fremskrittspartiet tidligere bare var i nærheten av å tenke på. Når de nå bruker pengene på begge sider, og ikke tar noe ansvar for landets økonomi, er det liksom blitt andre tall. Poenget er at fylkeskommunene får store oppgaver – ikke minst på veisektoren – og får overført betydelige midler, i form av både rentekompensasjonsordninger og frie inntekter, i tillegg til de pengene som brukes til disse formålene i dag. Og dette er bare begynnelsen – det skal jo trappes kraftig opp, i henhold til Nasjonal transportplan. Samtidig skal fylkesveiene få et løft. Det er vedtatt på landsmøtet i Arbeiderpartiet – og da har det lett for å bli slik. I hvert fall synes vi det er en fin arbeidsform. Fylkeskommunene får i tillegg en rekke nye oppgaver. Jeg nevner tippemidler, over 600 mill. kr, som fylkeskommunene skal fordele – heller ikke det er småpenger. Fylkeskommunene får helt og fullt ansvaret for fagskolene. En serie oppgaver gjør at fylkeskommunene vil stå sterkere som regionale utviklingsaktører. For dem som ønsker markedsmakt, er det en fordel å få bort et demokratisk nivå, men for oss som ønsker folkestyre, er fylkeskommunene viktige. I Europa er det helt vanlig å ha tre nivåer, så dette er ikke noe særnorsk. Da er det heller ganske utypisk i europeisk sammenheng å gå for den løsningen som Fremskrittspartiet går for, en løsning som innebærer en dramatisk endring i kommunestrukturen. Én ting skal Fremskrittspartiet ha: Akkurat på det området er de i hvert fall ikke opptatt av hva folk mener, for der har de tenkt å kjøre rått.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Også vi i Arbeiderpartiet sier i vårt program at det er behov for endringer i kommunestrukturen. Nå er vi ganske på siden av det saken egentlig handler om, men alt henger sammen med alt, og det demonstrerer vi til fulle i dag. Det er klart at hvis en skal kutte ut mellomnivået, altså det regionale nivået, og hvis en mener at det fortsatt skal være et snev av demokrati, og at det er den lokale kunnskapen og helhetstenkningen som skal ligge til grunn for de politiske prioriteringer, må en lage temmelig store kommuner hvis en skal få effektivitet og få dette til å fungere. Da er det ingen vei utenom å bruke tvang. Det betyr at den løsningen som Fremskrittspartiet står for, ikke holder vann, hvis en samtidig sier at en ikke vil bruke tvang. En får ikke så store kommuner i Norge uten å bruke tvang. Så vil jeg kort si om kommuneøkonomien at jeg er klar over at 2008 var et krevende år av forskjellige årsaker – finanskrisa slo inn, lønnsoppgjøret ble kostbart, men de som har fått økte lønninger, fortjener det jo. Samtidig er det slik at det opplegget som nå er lagt fram i forbindelse med revidert, og kommuneproposisjonen, på 5,3 milliarder kr, er like mye i én kommuneproposisjon som Erna Solberg som kommunalminister foreslo i løpet av fire år, den gangen Fremskrittspartiet var forhandlingspart. Fremskrittspartiet fikk dratt det litt opp, men det er ikke mye å skilte med, sett i forhold til de summer vi opererer med nå. Men kommunene trenger hver eneste krone som vi nå sørger for.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Jeg deler representanten Hagebakkens betraktninger om at vi nå beveger oss litt på utsiden av kjernen av det vi egentlig skulle diskutere i dag. Samtidig trekker man opp en del viktige ting som jeg går ut fra vi også kommer til å fortsette å debattere i morgen. Men man går noe langt når man ser den forrige regjeringens og tidligere statsråd Erna Solbergs satsing på kommunene som synonymt med det Fremskrittspartiet står for. Fremskrittspartiet befant seg i opposisjon i forrige periode. Vær klar over at Fremskrittspartiet i hele inneværende periode har foreslått ytterligere midler til kommunene – utover Regjeringens egne forslag. Fremskrittspartiet er det partiet som klarest og tydeligst har ønsket å styrke kommuneøkonomien, og selv om vi legger til grunn et annet system, innser vi at vi inntil videre må forholde oss til det systemet som faktisk eksisterer i dag, men det er en betydelig styrkning i forhold til Regjeringens opplegg. Sist, i forbindelse med statsbudsjettet for 2009, foreslo Fremskrittspartiet en økning på 4,8 – nesten 4,9 – milliarder kr utover Regjeringens opplegg. Så til kommunesammenslåing. Jeg vet ikke hva man baserer seg på, men det er ikke slik at Fremskrittspartiet – selv om man prøver å gi inntrykk av det – ønsker tvang i forbindelse med kommunesammenslåing. Men representanten Hagebakken sier jo ganske mye selv når han sier at behovet for kommunesammenslåing klart er til stede. Så finnes det altså måter man kan gjøre det på som ikke handler om å bruke pisk, som ikke handler om å bruke tvang, som ikke handler om å presse – hadde jeg nær sagt – kommunene til å gjøre noe de stritter imot. Det er bare å se seg litt rundt i Norden – se til våre naboland, til Danmark ikke minst, som klarte å få til en prosess som fikk kommunene med på lag. Det er i den retning man bør tenke. Da er det ikke nødvendig å bruke pisk i det hele tatt. Jeg tror de aller fleste også i Kommune-Norge – lokalpolitikere generelt, forstår problemstillingen og forstår at for å få ytterligere oppgaver, for å kunne utøve sin rolle i lokaldemokratiet best mulig trenger man større og mer robuste kommuner. Jeg håper det er en forståelse blant de største partiene i denne salen for at man bør jobbe i den retning. Men å gjøre dette til en kamp hvor man bruker pisk og tvang, er selvfølgelig fullstendig uaktuelt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Ordføreren i denne saken, Rolf Reikvam, sa i forrige sak at debatten i den saken ikke dreide seg mye om det som var hovedopplegget i stortingsmeldingen. Det kan han i grunnen si om flertallets forhold til denne innstillingen også, for det dreier seg ikke mye om det saken faktisk handler om. Det er tre hovedårsaker til at komitéflertallet ikke vil bifalle forslaget fra Fremskrittspartiet. Det ene er at det er et grunnleggende prinsipp at partene i arbeidslivet inngår avtale om lønn. Det andre er at partene ikke har initiert noen nye forhandlinger eller noe ønske om nye forhandlinger. Det tredje er at en ikke politisk skal overprøve et velfungerende forhandlingssystem. Dette er ikke engang i randsonen av det som er forslagets prinsipielle utgangspunkt. Forslagets prinsipielle utgangspunkt dreier seg om det som skjedde på maleriet bak her: Grunnloven i 1814 og maktfordelingsprinsippet som der ble nedfelt. Den dømmende makts uavhengighet er der et helt grunnleggende prinsipp, og det skal være uavhengighet mellom den lovgivende, utøvende og dømmende makt. I dag utnevnes dommere og embetsmenn av Regjeringen. De samme embetsmenn får sin lønn fastsatt av Regjeringen, og det er et helt klart avhengighetsforhold. Det er underlig at komitéflertallet ikke engang drøfter den problemstillingen det skaper, når staten i stadig flere saker er part i retten. Der møter altså staten som part den dommeren de selv har utnevnt, den dommeren de har forhandlet lønn sammen med, og den dommeren som i neste omgang skal forhandle lønn med staten. At den potensielt prinsipielle utfordringen som ligger der, ikke engang er verdt en setning fra komitéflertallet, synes jeg er underlig. Domstolenes uavhengighet gjelder ikke bare Høyesterett. I dag er det en annen måte å beregne lønnen for høyesterettsdommere på, nettopp bl.a. for å sikre høyesterettsdommernes uavhengighet av staten. Domstolenes uavhengighet gjelder selvfølgelig hele domsapparatet fra tingrett til Høyesterett. Derfor er det underlig at heller ikke denne problemstillingen er nevnt fra flertallets side i innstillingen. Riktignok ønsker Fremskrittspartiet en helt ny måte å utnevne høyesterettsdommere og embetsdommere på enn det som er tilfellet i dag, for å sikre uavhengigheten til den dømmende makt på en enda bedre måte. Forholdet til lønns- og arbeidsvilkår, særlig lønnsvilkår, er et viktig element i den enkelte dommers hverdag, og jeg hadde håpet at vi i denne saken hadde kunnet få en debatt som var noe mer prinsipielt betont, enn å si at det er et grunnleggende prinsipp at partene forhandler på den måten de alltid har forhandlet på, uten å vie det prinsipielle spørsmålet om uavhengighet for den dømmende makt en eneste setning fra flertallets side. Det er leit, men jeg tar det til etterretning. Jeg har heller ikke tenkt å bidra til å forlenge debatten for å provosere frem noen reaksjoner. Men dette handler ikke om forhandlingsteknikk. Det handler om beinharde, prinsipielle realiteter i forhold til hvordan vi for fremtiden skal sikre domstolenes uavhengighet. Med det tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Kristeleg Folkeparti foreslår på nytt at Regjeringa skal fremja forslag som sikrar at ideelle verksemder som yter helse- og omsorgstenester, vert unnatekne frå kravet om anbod osb. Eg har berre lyst til å visa til meldinga, sidene 22 og 23, der det faktisk står eit heilt kapittel om kjøp av helse- og omsorgstenester frå ideelle organisasjonar: «I regelverket for offentlege innkjøp finst det eit særleg unntak for kjøp av helse- og sosialtenester frå ideelle organisasjonar(…) Unntaket gir innkjøparane eit val. Dei kan halde avgrensa konkurransar der berre ideelle organisasjonar får levere tilbod.» (…) Vidare står det at Regjeringa er oppteken av korleis det gjeldande regelverket og det eksisterande unntaket for ideelle organisasjonar best kan utnyttast. Som eg sa, det er allereie eit unntak, men det er innkjøparane sjølve som kan ta stilling til om dei vil setja ut på anbod eller ikkje. Eg har òg sett at det er ulik praksis rundt omkring, der Helse Sør-Aust bruker anbod, medan f.eks. Helse Vest ikkje gjer det. Det eg er einig i, og ganske mange i komiteen er einige i, er at konkurranse ikkje alltid er føremålstenleg, og at enkelte sektorar på området ikkje eignar seg for konkurranseutsetjing. Dei friviljuge organisasjonane spelar ei viktig rolle for den norske velferdsstaten, og me synest dei er eit viktig supplement til offentlege etatar. Arbeidarpartiet ønskjer at dei ideelle og private ikkje-kommersielle organisasjonane òg i framtida skal vera ein viktig bidragsytar til velferdsstaten og vil leggja til rette for det. Under debatten her registrerer eg at både Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti, og Venstre òg, er opptekne av brot på reglar. Det er me òg. Det er alvorleg. Derfor fokuserer Regjeringa på dette. Derfor har me faktisk ei eiga stortingsmelding om offentlege innkjøp. Høgre seier at oppfølginga ikkje er prioritert av denne regjeringa. Tja – sanksjonsmoglegheiter, oppretting av Difi, informasjon, kunnskap og stortingsmelding. Ein merknad der vi òg fokuserer på leiaransvaret for innkjøp, er ein merknad Høgre stiller seg utanfor, medan resten av komiteen er einig. Eg vil kalla det god oppfølging! Når det gjeld elektroniske innkjøp, merkar eg meg at opposisjonen er mest oppteken av prosenttalet i staden for å sjå på korleis me kan bruka elektroniske innkjøp og utvida bruken av slike, og me undersøkjer vidare kva meir me kan få til ved å bruka elektroniske innkjøp og elektronisk verktøy som eit meir effektivt verkemiddel. Heilt til slutt vil eg seia at komiteen i denne fireårsperioden har hatt ei felles fokusering på offentleg innkjøp. Me har i alle fall hatt eit felles mål om det gode innkjøp.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Jeg synes innlegget til statsråden var interessant, for her har vi jo en regjering og en statsråd som har vært svært passiv i disse spørsmålene i den tiden Regjeringen har sittet. Når statsråden i sitt innlegg peker på forklaringen, er den altså at det ikke har vært gode nok rutiner når det gjelder opplæring, man har hatt for dårlig fokus på opplæring, man har hatt for svake innkjøpsrutiner osv. Det er jo en effektiv måte å sparke ansvaret nedover i systemet på. Jeg vil egentlig forholde meg til statsråden, som har ansvaret. Da er spørsmålet: Vil disse forholdene når det gjelder brudd på offentlige anskaffelser, ha forbedret seg i neste riksrevisjonsrapport?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-16:
Kristeleg Folkeparti ser positivt på at det no ligg føre ei stortingsmelding som prøver å følgja opp den omfattande kritikken som har kome frå Riksrevisjonen, om brot på anskaffingsregelverk på ulike nivå i offentleg forvalting. Det er viktig at regelverket er klårt og utvitydig både for tilbydar og innkjøpar. Auka konkurranse om å vera leverandør til det offentlege er med på å betra effektiviteten og innovasjonsevna i norsk næringsliv. Dette sikrar best mogleg kvalitet til lågast pris, gode service- og oppfølgingsavtaler, og ikkje minst forhindrar gode innkjøpsrutinar korrupsjon eller mistanke om det. Mange av Regjeringa sine forslag er positive, men det er òg til dels betydelege manglar. Kristeleg Folkeparti og dei andre opposisjonspartia føreslår difor ei rekkje forbetringar. Ikkje minst er Kristeleg Folkeparti skuffa over at Regjeringa held fram med å setja menneske ut på anbod. Dette skjer trass i at EØS-avtala opnar for unntak for ideelle organisasjonar som yter helse- og omsorgstenester. Den kyniske konkurranseutsetjinga rammar brukarar over heile landet som har opphald i frivillige institusjonar som yter barnevernstenester og rusomsorg. For det første ber Kristeleg Folkeparti Regjeringa om snarast å fremja forslag som sikrar at ideelle verksemder som yter helse- og omsorgstenester, under dette barnevernstenester, vert unnatekne frå kravet om anbod i lov om offentlege anskaffingar. For det andre ber Kristeleg Folkeparti Regjeringa snarast sikra at Helse Sør-Aust følgjer den avtalepraksisen for helse- og omsorgstenester som dei andre helseregionane følgjer. For det tredje ønskjer Kristeleg Folkeparti at Regjeringa snarast må fremja forslag som sikrar at den kommunale eigendelen på ideelle rusbehandlingsplassar vert fjerna, slik at kommunane vert stilte overfor den same økonomiske situasjonen, uavhengig av om kommunen nyttar ein ideell eller ein statleg institusjon. På bakgrunn av dette tek eg opp dei forslaga som går fram av innstillinga.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-16:
Eg er ikkje overdriven optimist med tanke på å få eit imøtekomande svar, for dette er rundar som me har hatt tidlegare. Men like fullt er dette ei kjempeviktig sak, og difor tek eg dette opp på nytt. Me er i den situasjonen at uerstattelege behandlingplassar, bl.a. i barnevern og rusomsorg, er i ferd med å forsvinna. Det er plassar som er drivne av ideelle, ikkje-kommersielle organisasjonar, og grunnen er at desse organisasjonane vert behandla på same måten som private, kommersielle aktørar. Det gjer at uerstattelege institusjonsplassar kan gå tapt. Her finst det ein moglegheit i EØS-regelverket for å gjera eit unntak for desse organisasjonane. Mitt spørsmål er: Ser statsråden forskjellen på desse aktørane, og vil ho gjera noko med dette?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-06-16:
Eg er glad for at både statsråden og saksordføraren er positive til å nytta dei unntaksreglane som finst for anbod når det gjeld ideelle organisasjonar som driv si verksemd. Poenget og problemet er at praksis er annleis. Tilbakemeldingane går ut på at dette fungerer ikkje. Det er ein ulik praksis i dei ulike helseregionane. Det gjer i realiteten at viktige institusjonsplassar, drivne av ideelle organisasjonar, kan forsvinna. Difor ber me i forslag om at Regjeringa sikrar at Helse Sør-Aust følgjer same avtalepraksisen som andre helseregionar. Difor ber me òg om at den kommunale eigendelen på ideelle rusbehandlingsplassar vert fjerna, slik at det vert ei reell likestilling mellom ein statleg institusjon og ein institusjon som blir driven av ein friviljug organisasjon. Dette dreiar seg ikkje om å berga friviljug sektor eller dei ideelle organisasjonane. Dei vil nok greia seg. Poenget er at dette er viktige, uerstattelege institusjonsplassar som betyr enormt mykje for brukarane. Dei kan forsvinna, og dette bekymrar brukarane. Det er difor me må ha dette engasjementet i denne saka.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-06-16:
Det er gledelig at Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding om offentlige innkjøp, da det offentlige er en av de viktigste innkjøperne i landet vårt. Det ligger en stor effektiviseringsgevinst i å forenkle innkjøpsprosedyren og gi klare retningslinjer, slik at reglene rundt innkjøp blir opprettholdt både av tilbyder og innkjøper. Venstre er enig med Regjeringen på mange punkt i denne meldingen, men vi mener at på enkelte punkt mangler Regjeringen vilje til å gjennomføre disse tiltakene, da det mangler en plan for hvordan de gode intensjonene skal bli satt ut i livet. Eksempler på det er miljø, arbeidsvilkår, individuelle tilpasninger og innovasjon. Venstre er glad for at det blir satt miljøkrav for offentlige innkjøp, for som en så stor innkjøper som det offentlige er, kan dette medføre at bedrifter som leverer miljøvennlige produkter, har en mye større sjanse for å overleve og kunne videreutvikle bedriften, slik at de blir mer konkurransedyktige opp mot resten av markedet. Som flere andre talere har vært inne på, har Riksrevisjonen i flere rapporter i mange år avdekket omfattende brudd på reglene for offentlige anskaffelser. Riksrevisor Jørgen Kosmo uttaler at han er «særlig bekymret over at forvaltningen ikke klarer å etterleve og praktisere regelverket for offentlige anskaffelser. Dette er bekymringsverdig, for hvis det offentlige ikke klarer å etterleve eget regelverk er det en stor fare for at regelverket ikke blir noe annet enn en god intensjon.» Venstre deler de bekymringene som Riksrevisjonen her kommer med. Venstre er også positiv til at løftet i Soria Moria-erklæringen om å heve anbudsterskelen fra nivået på 500 000 kr opp mot EU-nivå, som i 2005 var rundt 1,8 mill. kr, nå blir skrinlagt. Derimot er det grunn til å anta at signalet fra den rød-grønne regjeringen om en slik svekkelse av innkjøpsregelverket, kombinert med at forenklet kunngjøringsplikt ble droppet, ikke har stimulert stat og kommune til å ta regelverket mer på alvor. Komiteens medlemmer fra opposisjonen, deriblant Venstre, viser til at Regjeringen ikke er i nærheten av å nå målet om at 25 pst. av de offentlige anskaffelsene skal skje gjennom elektronisk handel, og at målsettingen ikke blir opprettholdt i meldingen. Elektronisk handel vil øke kvaliteten på innkjøpspraksisen betydelig, men vil måtte medføre en viss omlegging av innkjøpsprosedyrene mange steder. Venstre stusser over at Regjeringen her, i likhet med på forenklingsområdet, går bort fra konkrete målsettinger. Fravær av målsettinger svekker oppfølgingsmulighetene. Derfor mener Venstre at Regjeringen bør ha en konkret målsetting, konkrete tiltak for å nå målet og en metode for fortløpende oppfølging av hvordan man ligger an i løypa. Ellers viser jeg til de forslag som vi er sammen med andre partier om.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-06-16:
Vi er heldigvis vitne til en full retrett når det gjelder Regjeringens løfte om å heve anbudsterskelen for offentlige innkjøp. Men problemet er at denne retretten kommer etter nesten fire år med denne Regjeringen, og det har vært en periode uten særlig effektive tiltak for å bedre tilstanden på anskaffelsesområdet. Så hører vi at statsråden argumenterer mot forenklet kunngjøring for bedriftene når det gjelder anskaffelser under 500 000 kr, med at det vil være byråkratiserende for kommunene, og at vi skal ha ro rundt regelverket. Men dette er jo så lite byråkratiserende at det er veldig mange kommuner som for sin egen del allerede har innført frivillig kunngjøringsplikt når det gjelder offentliggjøring av innkjøp. Grunnen til det er at det er svært lite arbeidskrevende å kunngjøre et innkjøp. Det er en liten notis på Internett, og så er jobben gjort. Har statsråden overhodet konsekvensutredet kostnader, fordeler og ulemper med forenklet kunngjøring med tanke på den betydelige forenklingen det ville medføre for de bedriftene som selger varer og tjenester til offentlig sektor?