Per Steinar Osmundnes (Kristelig Folkeparti), 2003-06-05:
Regjeringa legg i Ot.prp. nr. 27 for 2002-2003 fram forslag til ny lov om alternativ behandling av sjukdom. For Kristeleg Folkeparti er det gledeleg at Regjeringa grip fatt i problema og dei moglegheitene som ligg innanfor dette området, og no etablerer eit modernisert rammeverk for alternativ behandling i Noreg. Regjeringa sitt forslag tek i vare omsynet til pasienten med tanke på både valfridom og tryggleik, samstundes som det vert tilrettelagt for ei viss tilnærming mellom ordinær helseteneste og alternativ behandling. Omfanget av alternativ behandling er aukande. Stadig fleire ser på dette som eit sjølvstendig alternativ, eller som eit supplement til den helsehjelpa som vert tilboden innanfor den ordinære helsetenesta. Parallelt med dette har talet på utøvarar av alternativ behandling auka, både seriøse og useriøse. Synet på alternativ behandling i folket er framleis sterkt varierande. For Kristeleg Folkeparti er det to overordna omsyn som må takast. For det første må vi sikre befolkninga eit godt helsetilbod, styrkje folkehelsa og arbeide for ei føremålstenleg og samfunnsøkonomisk utnytting av ressursane i samfunnet. Dernest er det viktig at pasientane får vern mot useriøs behandling, samstundes som pasientane sin sjølvråderett og valfridom vert reell. Kristeleg Folkeparti er glad for at Regjeringa i sitt forslag varetek pasientane sin tryggleik og vernar dei mot risiko. Det er på sin plass å påpeike at gruppa av alternative behandlarar er svært ueinsarta. Ein del behandlarar har, som tidlegare nemnt i debatten, lang utdanning innanfor det feltet der dei utfører behandling, medan andre manglar formalkompetanse. Det er avgjerande at forbrukarane ikkje vert utsette for helsefare eller på annan måte vert leidde til behandling som kan vere direkte bortkasta. Kristeleg Folkeparti støttar derfor forslaget om at medisinske inngrep eller behandling som kan medføre alvorleg helserisiko, berre skal utførast av helsepersonell. Dersom alternative behandlingsmetodar som har dokumentert effekt, skal verte meir anerkjende, er det ønskeleg med eit samarbeid og ei sterkare integrering mellom den ordinære helsetenesta og alternative behandlarar. Dette må skje innanfor ei lov med rammer som både behandlarar og pasientar kan lite på. Proposisjonen oppfyller Kristeleg Folkeparti sitt ønske på dette området. Kristeleg Folkeparti vil i denne samanhengen understreke at det er naudsynt at styresmaktene vert ein aktiv medspelar til dei alternative behandlarane og samstundes legg til rette for samspel mellom ulike grupperingar og den ordinære helsetenesta. I dag eksisterer både seriøse og useriøse behandlarar og behandlingsformer i Noreg. Skal samarbeidet mellom den ordinære helsetenesta og dei alternative behandlarane verte fruktbart, er det avgjerande at det vert danna eit grunnlag for å skilje mellom dei useriøse og dei seriøse tilboda. Dette følgjer proposisjonen også godt opp. Fleire tiltak vert skisserte. Kristeleg Folkeparti vil i denne samanhengen særleg trekkje fram den føreslåtte registerordninga. Eit systematisk samarbeid og integrering formulerer krav til kvalifikasjonar hjå den alternative utøvaren og til innhald i samarbeidet. Samstundes er det viktig at dei alternative utøvarane beskriv sine behandlingsformer og formulerer føresetnadane for at dei alternative behandlingsformene skal fungere som eit alternativ eller eit supplement til skulemedisinen. Det er eit viktig prinsipp for Kristeleg Folkeparti at pasienten skal ha fridom til sjølv å velje mellom ulike helsetenester, også utanfor det som tradisjonelt har vore ein del av den norske helsetenesta. Dette krev at kunnskapen om alternativ behandling aukar, og at pasientane får høve til å dra nytte av desse kunnskapane. Slik vert valfridomen reell, samstundes som tryggleiken til pasienten vert styrkt. Også på dette området følgjer proposisjonen opp. Målet med oppbygging av kunnskap er å gi eit betre grunnlag for avgjerder for styresmakter, administrativt nivå og klinisk nivå, samstundes som brukarane vert i stand til å ta informerte og gjennomtenkte val. Styresmaktene og helsetenesta har behov for å leggje til rette for og anvende dei til kvar tid medisinsk mest effektive og kostnadseffektive behandlingsmetodane, med sikte på best mogleg resultat for pasienten. Men for å kunne ta eit reelt val og gjere reelle prioriteringar mellom tiltak, må det liggje føre dokumentasjon på effekt. Det sterkaste ankepunktet mot alternativ behandling er mangelen på dokumentert effekt. Dette er utgangspunktet for at det er behov for auka forskingsinnsats. Forskinga må ha ei brei tilnærming. Dette gjeld tematisk i forhold til kva slags effekt som vert undersøkt, og metodisk i forhold til kva undersøkingar som vert nytta. Effekten kan både handle om kurering, førebygging og rehabilitering av sjukdom, lindring av symptom samt sjølvopplevd betring og meistring av ein sjukdomssituasjon. Ein treng ny kunnskap og betre oversikt over den kunnskapen som alt eksisterer, samt ny forsking. Opprettinga av NAFKAM i Tromsø var derfor eit viktig steg, og Kristeleg Folkeparti har i innstillinga, i lag med resten av komiteen, gitt full støtte til at dette senteret vart oppretta, og samstundes påpeika at denne drifta må utvidast for å styrkje det vitskapelege miljøet. For Kristeleg Folkeparti er det eit sentralt mål at befolkninga kan ta trygge og reelle val når det gjeld alternativ behandling. Ein viktig føresetnad for å sikre vala er at befolkninga og helsetenesta har tilgang til informasjon om alternative behandlingsformer. Regjeringa sitt forslag om å opprette ein informasjonsbank vil vere med på å sikre nettopp dette målet. Alternative behandlarar har til no ikkje nådd igjennom i ordinære kanalar i helsetenesta, og helsestyresmaktene har derfor pr. i dag lite og i nokon grad tilfeldig samhandling med desse utøvarmiljøa. Forslaget om å opprette eit kontaktforum mellom organisasjonar av alternative behandlarar, brukarorganisasjonar og styresmakter endrar no på dette. Oppbygging av forskingsaktivitet, etablering av ein informasjonsbank og kontaktforumet vil gi utdanningsinstitusjonar tilgang på nøytral informasjon om dei ulike behandlingsformene og deira forklaringsmodellar. For å sikre god kvalitet på alternativ behandling vert utdanning viktig. Men Kristeleg Folkeparti meiner primært at utdanningstilbodet innanfor alternativ behandling ikkje skal vere eit offentleg ansvar. Kristeleg Folkeparti meiner òg at det må vere opp til bransjen sjølv å finne ut på kva slags måte dei ønskjer å organisere seg. Det er i dag inga offentleg godkjenningsordning for alternative behandlarar. Det er fleire grupper alternative behandlarar som har søkt om å verte autoriserte etter at helsepersonellova vart innført. Hovudformålet med autorisasjonsordninga er å ivareta pasientane sin tryggleik. Autorisasjonsordninga skal sikre at helsepersonell har kvalifikasjonar til å inneha ei bestemt yrkesrolle. Autorisasjon av nye grupper etter helsepersonellovgivinga vil stille desse gruppene overfor dei same krava, dei same rettane og dei same pliktene som noverande autorisert helsepersonell. For Kristeleg Folkeparti er det naudsynt at autorisasjonen også betyr at det ligg føre tilstrekkeleg dokumentasjon på at behandlingsmetoden har effekt. At det no vert utgreiingar av om osteopatar, naprapatar og manuelle terapeutar skal kunne autoriserast som sjølvstendige helsepersonellgrupper etter helsepersonellova, vil gi dei alternative behandlingstypane som har dokumentert effekt, ein større aksept. For Kristeleg Folkeparti inneber det å setje pasienten i sentrum at pasienten også må ha fridom til å velje behandlingsmetodar som ikkje er ein del av den ordinære helsetenesta. Undersøkingar viser at om lag ein tredjedel av den norske befolkninga opplyser å ha nytta alternativ behandling ein eller fleire gonger. For desse fortonar dagens vedtak seg som gledeleg. Det vil no verte betre moglegheit for å skilje mellom seriøse og useriøse behandlarar.