trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «For å få en bedre økonomi innenfor skognæringen, ønsker næringen bl.a. en bedre veistandard slik at man kan transportere større mengde tømmer pr. vogntog. Hva vil statsråden gjøre for å bidra til å redusere kostnadene for skognæringen og dermed øke konkurranseevnen overfor våre naboland?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg tolker som et positivt svar både for næringen og for andre som bruker veier, for det er ingen tvil om at det er flaskehalsene som gjør at man ikke kan utnytte den kapasiteten som transportnæringen har. Én ting er at veiene er bra nok på begge sider av brua, men brua gjør at man ikke får utnytte veiens standard. Det er også riktig slik statsråden sier, at en del flaskehalser er blitt utbedret slik at det ikke er flaskehalser lenger, men det er stadig mange igjen, for å si det slik. En annen ting er at man innenfor næringen ønsker større biler, dvs. at man kan ta med større tonnasje, og at bilene også kan være lengre. Hvis statsråden kan si noe om det også, hadde det vært fint.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg takker nok en gang statsråden for et konstruktivt svar. I Sverige er det adskillig større lastebiler som frakter – i dette tilfellet – tømmer. De kan ha mye mer tonnasje og de er mye lengre, og det gjør at kubikkprisen for frakt i Sverige er 22–23 pst. lavere enn den er i Norge. Det er klart dette gjør at våre produkter, altså norske skogprodukter, blir dyrere enn våre konkurrerende lands, så dette er et viktig tema for næringen. Jeg håper og tror at statsråden tar med seg dette spørsmålet videre i sitt arbeid, for det er ingen tvil om at de 3,3 mill. kubikk tømmer som innlandet hogger i året, skal fraktes et eller annet sted. Mye av det kan vi frakte på jernbanen, men for å komme til jernbanen må man først ta bil, så jernbane og så kanskje bil igjen for å få sluttproduktet fram. Så det er et viktig spørsmål.
Svein Flåtten (Høyre), 2012-11-14:
Når man lytter til argumentasjonen til landbruksministeren, er det en rent proteksjonistisk argumentasjon. Han nevner ikke med et eneste ord at dette angår avtaler vi har med andre land, som har med vår internasjonale anseelse å gjøre. Akkurat det samme sa landbrukskommisæren i EU da Slagsvold Vedum møtte ham i forrige uke. Han uttrykte at han var ekstremt skuffet over de proteksjonistiske holdninger som lå i vedtaket som ble gjort her hjemme. Vår landbruksminister møtte dette på gangen utenfor nærmest med et skuldertrekk og mente at det ikke var noe nytt. Regjeringen – ved Slagsvold Vedum og utenriksministeren – har gått i spissen for å si at det er norsk presse, og ikke minst Høyre, som har skapt reaksjonene i EU. Fikk landbruksministeren et annet inntrykk da han møtte EUs landbrukskommisær, når det gjelder deres reaksjoner?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-11-14:
Takk, det er derfor jeg blir stående. Jeg oppfatter at landbruksministeren – han kan også bli stående, for den sakens skyld – har benyttet anledningen i Brussel til å snakke om noe annet enn denne saken, og at han heller ikke vil svare meg på spørsmålet om hva som var reaksjonene i EU. Jeg er glad for at han ikke benytter anledningen her til å legge skylden på norsk presse og Høyre for å ha dratt opp denne saken. Landbruksministeren har tidligere i dag snakket om matvareindustrien og hvor viktig tolløkningene er for den. Men faktum er at matvareindustrien er avhengig av sine kostnader, og et økt rom for prisøkninger gjør at deres konkurransekraft blir svakere. Regjeringen har ikke norsk matindustri i ryggen, fordi den vil få sin konkurransekraft svekket ved at bearbeidede varer som importeres til Norge, vil få en sterkere konkurransemessig posisjon, når norske råvarer – som brukes i tilsvarende produkter – blir dyrere. Det er et faktum, og det bør landbruksministeren ta inn over seg. Landbruksministeren har en mulighet til også å redusere tollen, selv om jeg skjønner at det ikke står øverst i hans ordbok. Det er nemlig slik at det finnes en rekke landbruksprodukter som norsk matvareindustri bruker, som ikke produseres i Norge. Det gjelder tørket eggehvite – jeg må ta frem manuskriptet – modifisert stivelse og frysetørket kjøtt. Dette produseres ikke i Norge, men det er en betydelig importtoll på det. Det reduserer matvareindustriens konkurransekraft med faktisk ganske mange millioner kroner i året. Vil Slagsvold Vedum gjøre noe med den situasjonen?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-11-14:
Nå har jeg nettopp prøvd å fortelle landbruksministeren at norsk matvareindustri faktisk ikke står samlet bak landbruksministeren i denne saken. La meg også påpeke at jeg egentlig ikke ba om landbruksministerens standard landbruksforedrag. Jeg hadde en helt konkret sak som jeg ville spørre ham om – nemlig at det finnes enkelte råvarer som ikke produseres i Norge, som nettopp matvareindustrien – som jeg forstår at landbruksministeren i dag er veldig opptatt av – sier at man bør kunne importere, uten den høye tollen som ligger på dette. Dette har ingenting med generell norsk landbrukspolitikk å gjøre, annet enn at her har landbruksministeren en glitrende anledning til å vise at når det er praktisk, kan han også redusere tollen. Jeg gjentar spørsmålet: Har han tenkt å se på den problematikken, som jeg hører at han tydeligvis ikke kjenner til?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2012-11-14:
Den 15. desember 2011 signerte regjeringen en erklæring i Verdens handelsorganisasjon. Regjeringen ga da et klart løfte om at den ville kjempe imot alle former for proteksjonisme. I tillegg forpliktet regjeringen seg til å unngå å øke tollmurene. Når regjeringen allerede nå har foretatt en tolløkning på enkelte matvarer, ser vi hvor lenge dette løftet holdt. Dersom anledningen skulle by seg, ville statsråden anbefalt regjeringen å signere løftet mot proteksjonisme på nytt?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Det er lagra store mengder flytande høgradioaktivt avfall i Sellafield, og som vi veit, kan konsekvensane verte alvorlege både for Storbritannia og naboland, inkludert Noreg, dersom ein større del av det avfallet vert sleppt ut i lufta som følgje av ei ulykke eller terrorhandling. Bekymringa for utsleppspotensialet og risikobiletet ved Sellafield er noko regjeringa har teke opp jamleg med britiske kolleger, både statsministeren, utanriksministeren og miljøvernministeren, gjennom deira aktivitet gjennom år. Min politiske rådgjevar besøkte f.eks. Sellafield-anlegget i juni i år. Det er òg kontakt på embetsnivå og med den britiske ambassaden om spørsmålet. Endeleg er det ein nær dialog mellom Statens strålevern og britiske sikkerheits- og miljømyndigheiter. Vi er sjølvsagt ikkje positive til nokon aktivitet som kan auke risikoen ved Sellafield-anlegget, og heller ikkje til aktivitetar som kan bidra til at det tek lengre tid å få redusert og endeleg tømt lagera av høgaktivt flytande avfall. Når det gjeld kva som skal skje med det radioaktive materialet som ligg lagra på Dounreay, er det ein del av eit større sakskompleks som no vert diskutert og behandla i Storbritannia. Vi arbeider aktivt med å fremje norske interesser og synspunkt inn mot dette, men òg med å få god nok oppdatert kunnskap om og bakgrunn for dei ulike alternativa – dei moglegheitene som ligg der. Eg har derfor bedt Statens strålevern om å undersøkje nærmare, slik at vi betre kan vurdere eventuelle konsekvensar for Noreg og kontinuerleg jobbe for å fremje norske synspunkt. Det er òg aktuelt med kontakt på politisk nivå for å oppnå det same.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Lat meg først seie at eg er einig i beskrivinga og analysen av situasjonen som representanten Meling legg til grunn her. Lat meg òg seie at dette jo er ei sak der vi etter kvart har betydeleg kompetanse og erfaring gjennom mange år med skiftande regjeringars politiske og administrative arbeid med ho, og som det nok òg er merksemd om på grunn av kor viktig ho er for oss, og den tette kontakta det har vore om saka i fortida. Det er òg det risikobiletet som ligg føre, som har gjort at vi har bedt Statens strålevern følgje opp saka, og at vi òg har annan type kontakt. Eg kan òg bekrefte at eg sjølv jamleg vil vurdere både å ta kontakt med min britiske kollega og på annan måte følgje opp saka. Så vi vurderer jamleg alle politiske og administrative kontaktar, med den målsetjinga å arbeide for å fremje norske interesser i saka.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Eg vil ikkje avvise at det er aktuelt. Per no er vi først og fremst opptekne av å få det fulle kunnskapsbiletet om det som i Storbritannia er eit ganske komplisert sakskompleks, som involverer flytting frå Dounreay og ein diskusjon om ulike lokalitetar. Vi følgjer jamleg med på det og fremjar norske interesser. Det betyr òg å vurdere om eg på ulike måtar skal ta kontakt.
Svein Harberg (Høyre), 2012-11-14:
Da vil jeg stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «To norske borgere er fengslet i Kongo, dødsdømt for spionasje for Norge. Det synes som om norske myndigheter har bidratt lite for å få de to ut av Kongo. Passiviteten oppfattes, både nasjonalt og internasjonalt, som en underlig unnvikenhet i en rettssak og dom som gjør den norske stat til oppdragsgiver for spionasje. De to gjennomgår et fengselsopphold under uverdige forhold, og med fare for liv og helse. Hvordan vil regjeringen nå gå i aktiv dialog med kongolesiske myndigheter for å få dem ut av Kongo?»
Svein Harberg (Høyre), 2012-11-14:
Takk for svaret. Jeg registrerer at utenriksministeren viser til dialog, brevkorrespondanse, som vel i noen sammenhenger ikke har vært korrespondanse, men brev én vei. Det er – må jeg si – en litt forunderlig tillit til et system som nettopp gjennom denne rettssaken har vist at man ikke kan ha tillit til det. Det er ikke registrert noen fagmiljøer, verken nasjonale eller internasjonale, som har tillit til dommen. I det siste har en opposisjonspolitiker, Vital Kamerhe, sagt at dette vil han ta opp fordi det ikke var en rettferdig dom med rett til forsvar. Da blir det litt underlig at man ikke griper mer fatt i hele dommen, men bare protesterer på den delen av dommen som rammer den norske stat som part. Den samme dommen for spionasje ligger jo til grunn for dødsdommen mot de to fangene. Hva vil utenriksministeren gjøre med det?
Svein Harberg (Høyre), 2012-11-14:
Det er ingen tvil om at de to har fått bedre soningsforhold, men fortsatt er det fare for liv og helse. De har dødsdommen over seg. Så registrerer vi at det er sagt at den ikke vil bli effektuert, men det er klart at det er en solid påkjenning å sitte med dette over seg. Så viser utenriksministeren til at man har sagt – gang på gang – at man gjerne vil reise ned og forhandle for å finne en løsning. Det er ikke kommet noen respons på den type dialog. Det som jeg nå etterlyser, er at norske myndigheter – ledelsen i den norske regjeringen og i UD – tar aktive grep den andre veien. Vil utenriksministeren sørge for at noen reiser ned, står ansikt til ansikt med ledelsen i Kongo og sier at nå vil vi ha en løsning, vi kan ikke lenger vente på svar fra dere, dette gjelder liv og helse for to av våre borgere?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
«Regjeringen har de siste årene skrytt av at man har satset på politiet og økt bevilgningene for å ansette flere politifolk. Virkeligheten er en annen. I Telemark politidistrikt har antall politiutdannede mannskaper blitt redusert med 18,6 stillinger fra 2008 til 2011. Dette viser at justisministerens løfter om mer politifolk ikke stemmer. Statsråden har flere ganger hevdet at Telemark har fått mer penger til flere politifolk, men dette er ikke sant, eller?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Oppslaget er fra Varden den 3. november. Statsråden sier at man fikk tilført 14 nye sivile stillinger – resultatene der er jo ikke noe bedre enn det de var før 2009. Man har ikke penger i politidistriktene til å ha flere politifolk. Man har altså nå gått fra å ha 1,66 politi per 1 000 innbyggere i 2008 til i 2011 å ha 1,55. Det er jo stikk i strid med alle signaler som stortingsflertallet har gitt, hvor man altså skal opp på to politifolk per 1 000 innbyggere. Det må være bekymringsfullt for justisministeren hele tiden å stå her og si at det kommer mer penger til flere politifolk, når resultatet er det stikk motsatte. Hvordan skal justisministeren sørge for at man får to politifolk per 1 000 innbyggere? Det lurer innbyggerne i Telemark på, og det lurer innbyggerne i hele landet på. Når har justisministeren tenkt å følge opp sine egne løfter og løfter fra Stortingets flertall?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg er veldig glad for at justisministeren er enig i at målet er at vi skal komme dit. Men kan statsråden nå slutte å fly rundt og fortelle at det har kommet så mange flere politifolk i Norge? For innbyggerne opplever det ikke sånn. De som jobber i politiet, opplever det ikke sånn. Fakta dokumenterer at det ikke er sånn. Når justisministeren og Justisdepartementet pålegger politidistriktene å gjøre ting på IKT-siden, på utstyrssiden og på alle andre områder, må man også følge opp med penger, sånn at man kan ha folk ansatt til å være politifolk – folk til å være ute og sørge for at det blir trygt i gatene. Trygghet for innbyggerne er en av de viktigste oppgavene for politiet. Jeg opplever at statsråden nå skyver alt fra seg. Men da må man også slutte å stå i denne sal – eller andre steder for den saks skyld – og skryte av det man gjør, av at denne regjeringen satser så mye på å få flere politifolk, når resultatet altså er at det blir færre politifolk. Det er stikk i strid med de løftene som både denne justisministeren og den forrige justisministeren mange ganger har gitt på denne talerstolen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Det stemmer at Telemark politidistrikt har hatt en nedgang i antall ansatte polititjenestemenn, faktisk på 18,7 stillinger fra 2008 til 2011. Justis- og beredskapsdepartementet fordeler ikke stillinger til politidistriktene. Vi fordeler bevilgningene til Politidirektoratet, som igjen fordeler til det enkelte politidistrikt og særorgan. I de senere årene har det blitt benyttet en ressursfordelingsmodell som går under navnet Fürst og Høverstad-modellen. I Telemark politidistrikt er bevilgningene i perioden 2008–2012 økt med 50,3 mill. kr. Det er en økning på 21 pst. I 2009 ble det bevilget midler til 460 nye sivile stillinger i politi- og lensmannsetaten, og Telemark politidistrikt fikk da 14 av disse stillingene. Politidistriktene prioriterer selv innenfor den rammen de får tildelt, ikke minst hvorvidt økte tildelinger skal gå til stillinger, utstyr eller drift. Regjeringen har prioritert å øke studentopptaket til Politihøgskolen og øke bevilgningene, slik at studentene kan tilbys jobb. Jeg er opptatt av at vi skal ha flere polititjenestemenn og -kvinner i politidistriktene. I styringsdialogmøte med Politidirektoratet i høst påla jeg Politidirektoratet å følge opp distriktene og påse at de når målet om økt politibemanning. Bemanningsutviklingen gir grunn til bekymring. Både regjeringen og Stortinget har vært klare på at politidekningen skal økes. Dette er reflektert i de årlige budsjettene. Jeg vil følge bemanningssituasjonen tett. Kravet om økt politibemanning skal også tas inn i lederlønnskontraktene for politimestrene/særorgansjefene i 2013.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg gir en beskrivelse av et faktum som viser at på tross av at budsjettene er betydelig økt, har vi altså fått en nedgang i antall tjenestemenn. Jeg har også beskrevet hvor mange av de sivile stillingene som kom til Telemark. Jeg beskriver det jeg mener er en ledelsesutfordring både i distriktet og i departementet, hvor vi altså vil følge dette opp i dialogen med direktoratet, og hvor vi forventer at direktoratet følger det opp med de enkelte politimestrene i distriktene og særorganene. Det er et politisk ønske om, det er en ambisjon om, en styrket bemanning, og vi har også lagt til rette for det gjennom et økt opptak på Politihøgskolen. Vi skal styrke politiet også ved å sikre at ressursene brukes rett.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg kjenner meg overhodet ikke igjen i den beskrivelsen som representanten Hoksrud gir av mitt budskap og den faktiske informasjonen som jeg også har bidratt med. Den ledelsesutfordringen som derfor ligger i å sørge for en riktig bruk av eksisterende ressurser, samtidig som vi også skal vite at vi investerer nye ressurser riktig, deler både jeg, direktoratet og de enkelte politimestrene. Det er også noe av bakgrunnen for at vi, i lys av Gjørv-kommisjonens rapport, iverksetter arbeidet med en politianalyse – som jeg offentliggjorde i forrige uke – for å sikre at vi får de riktige funksjonene riktig dimensjonert, en god organisering, en riktig satsing på kompetanseutvikling og bemanning og ikke minst sikre en god bruk av IKT. Dette er en ledelsesutfordring som vi vil ta meget alvorlig i tiden som kommer.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
«En familie som hadde bolig 20 meter fra rv. 3 fikk ikke lov til å bygge huset sitt opp igjen etter at det ble totalskadet i brann fordi dagens byggegrense er 50 meter fra riksvei. Statens vegvesen skriver i et brev til familien at de ikke har noen lovhjemmel som åpner for at de kan gi erstatning til familien for rådighetsinnskrenkningen, slik Vegvesenet kunne ha gjort ved ekspropriasjon. Vil statsråden ta initiativ til en lovendring som åpner for å gi erstatning ved denne typen rådighetsinnskrenkninger?»
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
I slike tilfeller som dette er det snakk om gjenoppbygging og fortsatt bruk av en tomt slik den har vært brukt i mange, mange år. Det er derfor utrolig, synes jeg, at staten oppfører seg som den store stygge ulven og ødelegger for enkeltmenneskene der ute. Huset, eller husene, er satt opp lovlig, men har i ettertid blitt gjort ulovlige, i og med at de ikke kan bygges opp igjen på samme grunnmur. Mange hus vil falle inn under dette lovverket. Etter en telling i et område på ca. to–tre mil, er det omtrent 100 hus som kommer i faresonen dersom ulykken er ute. Dersom veien ikke hadde vært bygd, men skulle bygges, ville eiendommene blitt ekspropriert, og erstatning ville blitt utbetalt. Synes ikke statsråden det er forskjellsbehandling når det er veien som i det ene tilfellet utløser erstatning, mens den samme veien i det andre tilfellet ikke gjør det?
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Nå har det seg sånn at de føler seg ganske rettsløse når en sånn sak som dette tar mange år før man i det hele tatt kommer til en løsning. Man har jo faktisk ikke kommet til noen løsning. Dette er ikke noe enkelttilfelle. Fremskrittspartiet mener at en ikke skal forskjellsbehandles – at noen får erstatning og andre ikke. Når ulykken inntrer, bør ikke staten legge stein til byrden. Det mener jeg de gjør med den loven som er i dag. Fremskrittspartiet vil at alle som får eiendomsretten sin båndlagt i forbindelse med samferdselsprosjekter eller veier som allerede er bygd, automatisk skal få tilbud om utløsning av eiendomsretten til markedspris – altså ha en endring av denne loven. Synes virkelig statsråden at dette er urimelig?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Vegloven § 35 fastsetter at en må ha løyve fra vegmyndighetene etter vegloven § 30 dersom en skal bygge opp igjen et hus som har blitt revet ned eller ødelagt ved brann innenfor byggegrensene etter vegloven § 29. Dersom huset ikke tillates bygd opp på samme sted, er det i enkelte tilfeller aktuelt å plassere huset et annet sted på tomten, mens det i andre tilfeller ikke er mulig å gjenoppføre huset på tomten. Vegloven har ikke egne bestemmelser om offentlige myndigheters – statens, fylkets eller kommunens – erstatningsplikt overfor grunneier i de tilfeller det ikke gis dispensasjon til gjenoppføring av hus. I forarbeidene til vegloven er det imidlertid forutsatt at en eventuell erstatningsplikt må bygge på alminnelige rettsprinsipper, dvs. basert på en analogisk anvendelse av Grunnloven § 105. Etter foreliggende rettspraksis, som gjelder vegloven og plan- og bygningslovens bestemmelser om byggegrenser, kan det normalt ikke kreves erstatning for rådighetsinnskrenkninger i privat grunn på grunn av byggegrensene etter vegloven og plan- og bygningsloven. For at staten skal være erstatningsansvarlig må det foreligge særlige forhold. Ansvarsgrunnlaget må vurderes konkret i det enkelte tilfellet. I henhold til høyesterettspraksis foreligger det bare erstatningsansvar når en eiendom ødelegges som byggetomt og heller ikke kan utnyttes på annen regningssvarende måte. Ved utmålingen av erstatningsbeløpet er utgangspunktet at det er omsetningsverdien av tomten som skal erstattes, ikke gjenanskaffelsesverdien. Når det gjelder spørsmålet om jeg vil ta initiativ til en lovendring som åpner for å gi erstatning ved denne typen rådighetsinnskrenkninger, vil jeg bemerke at selv om erstatning etter vegloven ikke er lovfestet, betyr det ikke det samme som at den som er rammet, blir rettsløs. Erstatningsretten er jo skjønnspreget og er jo utviklet gjennom rettspraksis fra sak til sak. En fordel med den type rettspraksisbasert utvikling er at man på denne måten kan komme fram til hva som er den beste konkrete løsningen på de ulike sakene over tid. Ved lovfesting kan nok vurderingen ofte bli mer bundet og mer skjematisk enn dersom vurderingen foretas på bakgrunn av de alminnelige erstatningsmessige rettsreglene som er utformet etter langvarig rettspraksis. Dersom lovbestemmelsen ikke blir riktig utformet, kan også viktige forutsetninger for tidligere ulovfestet rett gå tapt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Disse reglene er når det gjelder begrensninger, knyttet til gjenoppbygging eller erstatning nedfelt i vegloven § 35 og også i §§ 30 og 29. Det er jo, som jeg prøvde å si i mitt første svar, ingen lovfesting knyttet til erstatning, men det er jo ikke slik at en her blir rettsløs – dette vil være i tråd med de mer alminnelige rettsprinsippene knyttet til erstatningsretten. Det betyr at det kan foreligge et ansvarsgrunnlag i erstatningssaker. Det vil også være mulighet til å utbetale et beløp basert på en konkret og skjønnsmessig vurdering, men det vil ikke være lovfestet rett til noen erstatning knyttet til disse sakene. Når det gjelder lovfesting, har den sine ulemper – som jeg prøvde å gå inn på – at en kan få en mer skjematisk håndtering av sakene, men det kan også selvsagt ha sine fordeler. En har jo sett en utvikling de siste 20–30 årene innenfor erstatningsrettens område der det har vært en økende grad av lovfesting.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Regjeringen og Statens vegvesen må forholde seg til gjeldende rettstilstand som gjelder erstatningsplikt for avslag på dispensasjon for gjenoppbygging av hus innenfor byggegrensene. Både lovgiver og Høyesterett har gjennom utviklingen av rettspraksis vurdert i hvilken grad det offentlige er erstatningsansvarlig for rådighetsinnskrenkninger, og jeg finner ikke grunnlag for å vurdere rimeligheten av den rettstilstanden som er bygd opp gjennom rettspraksis på dette området. Det er også vanskelig for meg å uttale meg konkret om det saksforholdet som det vises til fra representantens side. Det jeg kan si, er at jeg er opptatt av at departementets underliggende etater skal behandle saker som berører enkeltpersoner, riktig, på et så tidlig tidspunkt som mulig og også så raskt som mulig, sånn at man kan følge forvaltningslovens regler, og sånn at enkeltpersoner slipper å vente i utide.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
La meg først få lov til å understreke at på et overordnet nivå fungerer Avinor som selskap meget godt, men det er utfordringer knyttet til to enheter i flysikringstjenesten i selskapet. Det har bidratt til situasjonene vi har sett i sommer, men også den situasjonen som oppsto et par dager i uke 45, og som var en uheldig situasjon. Avinor er organisert som et aksjeselskap, og det er styret og den daglige ledelsen som har ansvaret for å utarbeide og også følge opp tiltak som er nødvendige for å rette opp denne situasjonen og sikre regularitet og en god tjeneste. Som en del av det ansvaret må Avinor også utdanne nok flygeledere. Jeg tror det er flaskehalsen, noe vi også tidligere har vært inne på i disse sammenhengene, og Avinor har opplyst overfor departementet at det vil være balanse mellom behov for og tilgang på flygeledere i 2013. Situasjonen i flysikringstjenesten blir fulgt opp tett i den løpende eierdialogen mellom Samferdselsdepartementet og Avinor. Departementet har tillit til den måten styret håndterer denne situasjonen på, og departementet vurderer et pålegg i generalforsamling som et ikke aktuelt og fruktbart virkemiddel i denne situasjonen. På sikt kan det være aktuelt å se på organiseringen av flysikringstjenesten i Norge. Det er et spørsmål som regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med i forbindelse med framleggingen av eiermeldingen om Avinor, som skal legges fram i løpet av våren. Samferdselsdepartementet følger også opp flysikringstjenesten i vår rolle som myndighet. Det gjelder både gjennom det vedtaket som utpeker Avinor som yter av flysikringstjenester i Norge, og gjennom ytelsesstyringssystemet som er etablert for disse tjenestene. Luftfartstilsynet har nå sendt på høring et forslag om å oppheve aldersgrensen på 60 år for flygeledere. De har også sendt på høring et forslag om å oppheve kravet om norskkunnskaper for å kunne arbeide på kontrollsentralene. Det er et håp at det vil bidra til større fleksibilitet når det gjelder flygeledertjenesten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
En robust og pålitelig flysikringstjeneste er svært viktig, og det er et viktig mål for regjeringen. Jeg deler imidlertid ikke representantens oppfatning av at det er noe vedvarende problem for Avinor hvorvidt de klarer å avvikle flysikringstjenestene. Det var uheldige situasjoner i sommer, som det var mange årsaker knyttet til. Det var også en uheldig periode to dager i uke 45, da man hadde knapphet på flygeledere, noe som førte til visse forsinkelser. Vi er opptatt av at vi skal ha en robust og pålitelig tjeneste, og det tas, som jeg nevnte i mitt svar, jevnlig opp i den løpende eierdialogen mellom departementet og Avinor. Avinors forsikringer er at balansen mellom tilgang på og behov for flygeledere skal være på plass i 2013. For øvrig tror jeg at man må se litt bredere på spørsmålet om organiseringen av den framtidige flysikringstjenesten. Som sagt kommer vi tilbake til det i Stortinget i forbindelse med eiermeldingen om Avinor.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Jeg er selvsagt kjent med at det har vært en lengre debatt om spørsmålet om et tilstrekkelig antall flygeledere. Jeg må også si at jeg synes Avinor har hatt et sterkt søkelys på det de siste årene. De har utdannet svært mange nye flygeledere, men det tar selvsagt også litt tid, og det er en av grunnene til at man først i 2013 vil være i balanse når det gjelder behov for og tilgang på flygeledere. De skal læres opp både teoretisk og på arbeidsplassen mens de faktisk utfører flygeledertjenester. Det har jeg lyst til å nevne som et moment her. Jeg er selvsagt godt kjent med den § 10-planen som Avinor har lagt fram. Den er nettopp grunnlaget for det som regjeringen vil legge fram for Stortinget, og der skal man også ha en bredere drøftelse av en rekke spørsmål som angår Avinor, inkludert hvordan man skal ha en best mulig flysikringstjeneste i framtiden. I forkant av det å skulle ha en ekstraordinær generalforsamling anser jeg ikke som aktuelt, men jeg ser selvsagt veldig fram til den debatten både regjering og storting skal ha omkring den videre organiseringen av Avinor, inkludert spørsmålet om tilstrekkelig flygeledertjeneste.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Regjeringen er svært opptatt av å legge til rette for gode rammevilkår for norsk treindustri og å stimulere til miljøvennlige transporter innenfor tømmerindustrien. Jeg er kjent med at det fortsatt finnes flaskehalser i veinettet som næringen mener er til ulempe for en kostnadseffektiv transport av tømmer. Flaskehalsene ligger både på riksveinettet og på fylkesveinettet. Mange flaskehalser er allerede blitt fjernet gjennom utbyggingen av veinettet og målrettet innsats med forsterkning av bruer og utbygging av nye, men fortsatt innsats er nødvendig, og fortsatt innsats vil bli vurdert i arbeidet med stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan for 2014–2023 og i arbeidet med det pågående handlingsprogrammet for Statens vegvesen for årene framover. Jeg er også kjent med at Statens vegvesen er i en dialog med skognæringen i denne forbindelsen, og regjeringen vil altså komme tilbake til Stortinget med disse spørsmålene i forbindelse med framleggelsen av Nasjonal transportplan.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
La meg først få lov å si at vi er godt kjent med Skogeierforbundets prioriteringer f.eks. når det gjelder flaskehalser, og har hatt – og har – en dialog med dem. I den forbindelse er det kanskje særlig en eller to bruer i Hedmark og Oppland som frakter en stor andel tømmervolum per år, der det vil bety mye hvis en fikk utbedret flaskehalsene. Det skal vi vurdere i forbindelse med NTP. Når det gjelder spørsmålet om lengde og tyngde på tømmervogntog, har Vegdirektoratet nå sendt på høring et forslag om å øke lengden på tømmervogntog fra 22 til 24 meter, og det foreslås også å øke tillatt totalvekt for tilhenger i tømmervogntog fra 30 til 32 tonn. Det kan gi større fleksibilitet når det gjelder hvordan en laster vogntoget, og dermed bedre muligheter til å utnytte totalvekten. Vi vil gå videre med det når vi får resultatet fra høringen på det punktet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2012-11-14:
Jeg er enig i de betraktningene som gjøres om hva det er som kan bidra til å gjøre transporten av tømmer både mer effektiv og mer fleksibel. I tillegg til høringen som jeg var inne på, har vi også en dialog med skognæringen når det gjelder å øke totalvekten på tømmervogntog til 60 tonn. Det er også et forslag vi vil vurdere videre, men det er litt komplisert med tanke på at det norske veinettet er smalere, har en del kurvatur og litt tøffe vinterforhold. Det gjør at vi må kartlegge og beregne hva som er tåleevnen til veinettet i den forbindelse, før vi går videre med en slik sak.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
«I uke 45 ble flytrafikken på Gardermoen igjen forsinket pga. flygeledersituasjonen. Denne gang var det flygeleders fravær pga. sykt barn som ga fravær av avtalt trafikkontroll og store forsinkelser for tusenvis av passasjerer. Dette er ikke første gang mangel på flygeledere gir store forsinkelser. Det er uakseptabelt av et statlig monopolselskap som Avinor, og det påfører flyselskap og reisende store kostnader. Hvilken frist har statsråden, som generalforsamling i Avinor, gitt selskapet for å rydde opp?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Takk for svaret. Jeg minner om at det er flypassasjerene som finansierer Avinor, og at Avinor har monopol. Det er en oppsiktsvekkende dårlig levering fra Avinor innenfor flysikringstjenesten, og det har faktisk vært en utfordring helt siden 2005. Den rød-grønne regjeringen har ikke løst problemet, men lovet å løse det. Staten eier Avinor, og statsråden er generalforsamling. Innenfor rammen av statlig eierskap må det legges vekt på at Avinor også er et selskap med sektorpolitiske mål. Da må det og kan det innenfor regjeringens egen eierskapspolitikk utøves aktivt eierskap for å nå det sektorpolitiske målet. Mitt spørsmål er da: Er en robust og stabil flysikringstjeneste et sektorpolitisk mål, og hvordan vil statsråden bruke eiermakten gjennom ekstraordinære generalforsamlinger og konkrete tidsmål overfor Avinor for å nå de sektorpolitiske målene?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Igjen takk for svaret. Jeg må igjen minne om at det i høyeste grad har vært utfordringer og problemer med flysikringstjenesten i perioden mellom 2005 og sommeren 2012. Det har Stortinget diskutert en rekke ganger og fått forsikringer fra tidligere statsråder om at problemet var under håndtering og skulle fjernes. Selskapet la frem en § 10-plan for perioden 2012–2014 i slutten av oktober i år, der man omtaler fremtidige flysikringstjenester, og der man også viser prognoser for dekning av bemanningsbehov. Det er ikke dekning i 2012, og det er så vidt dekning året etterpå. Har statsråden forsikret seg om at Avinor nå har en troverdig plan som vil sikre robust bemanning og full driftsstabilitet i norsk luftrom?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
«I et skriftlig svar til representanten Ørsal Johansen fremholder inkluderingsministeren at salafistbevegelsen Islam Net likevel ikke vil motta penger fra Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet. Dette fordi bevegelsen ikke aksepterer betingelsene for å motta slik støtte. Kjenner statsråden til hva salafistbevegelsen står for, og ble hun informert om Islam Nets kritikkverdige verdisyn og kvinneforakt før beslutningen om å gi økonomisk støtte ble fattet?»
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg vet nesten ikke om jeg skal le eller gråte av svaret til statsråden. Islam Net – statsråden snakker om en konservativ tolkning av Koranen. Jeg har foran meg noen utdrag fra Islam Nets hjemmesider, som jeg antar at statsråden setter seg inn i før hun bevilger hundrevis av tusen kroner til organisasjonen. Her er det en person som aldri snakker med kvinner, men som skal gifte seg med en kvinne, som han selvfølgelig ikke kan snakke med før han er gift med henne, og han spør hva skal han gjøre. Da svarer disse: Lovpriset være Allah. Det er ikke tillatt for menn å snakke med kvinner. Hvis en skal snakke med kvinner, må det være hans mor eller hans søster, og kvinnen må være heldekket og helst bak en dør, står det. Kvinnen må ikke snakke med myk tone, må bruke full hijab og være anstendig, og man må ikke snakke om noe utenom det saken gjelder. Dette er ikke noe nytt. Dette visste statsråden, dette har statsråden visst lenge. Hvorfor vurderer man å gi penger til en organisasjon som fremmer slike ytringer? Hvordan har det med å bekjempe tvangsekteskap å gjøre?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Da vil jeg be statsråden instruere IMDi om å slutte med den type forsøk på å gi penger til organisasjoner som overhodet ikke representerer likestilling, som statsråden setter så utrolig høyt. Det er et stort kontroversielt spørsmål, eller paradoks, at statsråden fremsetter at hun er veldig for likestilling, men fortsetter å bevilge penger gjennom IMDi til en rekke organisasjoner som overhodet ikke arbeider for likestilling. I fjor fikk Minotenks ungdomsklubb bevilgning til et hotellopphold; de fikk 200 000 kr for at man skulle dra på skiferie for å skape integrering. Minotenk brukte pengene sine, de 200 000 kronene, på to bussturer – én med gutter, som dro en uke, kom tilbake neste uke, og neste uke dro jenter på busstur, på skiferie. De var altså segregert. Dette var for å skape integrering og forståelse for det norske samfunnet! Dette er altså slik IMDi og andre bruker skattebetalernes penger – gjennom statsråden, som har ansvaret for dette – til helt meningsløse ting, som ikke skaper arbeid mot kjønnslemlestelse, ikke skaper arbeid mot tvangsekteskap, og ikke skaper likestilling. Hva synes statsråden om dette?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
President, la meg starte med å beklage på det sterkeste, men det er basert på en misforståelse, for vi har vært i tett dialog med Stortinget hele veien og var sikre på at vi innfant oss i tide. Da er det sagt. Det skal vi rydde opp i.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Ja, og det trodde statsråden hun hadde gjort, så da må vi sjekke rutinene våre. Beklager så mye. Til svar vil jeg si at Islam Net i 2012 fikk tildelt 100 000 kr fra tilskuddsordninga for frivillige organisasjoners forebyggende arbeid mot tvangsekteskap og kjønnslemlestelse. Generelt vil jeg si at frivillige organisasjoner er svært viktige i bekjempelsen av tvangsekteskap og kjønnslemlestelse, fordi de når ut til ulike grupper og ulike miljøer. Det er Integrerings- og mangfoldsdirektoratet, IMDi, som forvalter tilskuddsordninga det her er snakk om. Direktoratet gjør selvstendige vurderinger av hvem som skal få støtte, men kriteriene for ordninga må alltid følges. Da Islam Net fikk støtte, stilte IMDi krav om at særskilte vilkår skulle oppfylles. Organisasjonen skulle forsikre seg om at foredragsholderne er tilhengere av at norsk lov gjelder i Norge. Den skulle også forsikre seg om at foredragsholderne er motstandere av fysisk og psykisk avstraffelse av kvinner og barn. Direktoratet stilte også krav om at Islam Net skulle påse at ingen ble nektet å sitte hvor de ønsker på grunn av sitt kjønn. IMDi var kjent med at Islam Net står for en konservativ tolkning av Koranen. Direktoratet visste også at det er delte meninger i muslimske miljøer om denne tolkninga. IMDi mente at Islam Net kunne nå fram til grupper det ellers er vanskelig å nå. Handlingsplanen mot tvangsekteskap legger vekt på akkurat dette, at frivillige organisasjoner kan bygge nettverk på en annen måte enn det offentlige. Som vi vet, ville ikke Islam Net innfri kravene som IMDi stilte. Organisasjonen kommer derfor ikke til å motta støtte. Når offentlige midler lyses ut, har alle søkere krav på en saksbehandling som følger forvaltningsrettslige regler. Et offentlig forvaltningsorgan skal bl.a. ivareta likebehandlingsprinsippet. At en organisasjon er kontroversiell, er ikke i seg sjøl grunn til å avslå en søknad om tilskudd. Det viktigste kriteriet vil være om organisasjonen har noe å bidra med for formålet, i dette tilfellet bekjempelse av tvangsekteskap. Samtidig vil jeg si – som jeg svarte på spørsmålet fra kollegaen til representanten Tybring-Gjedde – at det er viktig at det stilles krav ved tildeling av tilskudd. Jeg er svært opptatt av at fellesskapets midler skal brukes innenfor rammen av det som utgjør fundamentet i den norske rettsstaten.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Jeg vil anbefale representanten Tybring-Gjedde verken å le eller gråte, men faktisk holde seg saklig og lyttende til svaret som statsråden gir. Det svaret jeg gir, er at det ikke er jeg eller departementet som har tildelt midler til Islam Net. Det er en vurdering IMDi har gjort. De hadde riktignok en diskusjon seg i mellom, hvor de først avslo søknaden for deretter å tildele midler – men med strenge krav – til organisasjonen Islam Net. Det gikk på at kvinner og menn kunne sitte i samme rom, og at man skal forholde seg til fundamentet for rettsstaten og de verdiene vi vektlegger, bl.a. likestilling. Representanten Tybring-Gjedde bør være vel kjent med at det er en verdi jeg sjøl setter svært høyt, faktisk høyere enn representanten Tybring-Gjedde, vil jeg påstå. Når de da ikke kunne innfri det kravet, ble pengene levert tilbake. Det konstaterer jeg. Jeg har ikke hatt noe med tildelingen å gjøre.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-11-14:
Her kom det fram en rekke påstander om at vi tildeler midler gjennom «en rekke organisasjoner» som motarbeider de målene som jeg her har sagt at vi ønsker å fremme. Vi har en løpende dialog med IMDi. Vi har også klare retningslinjer for hvordan man skal tildele midler, og disse er det klart at vi har en dialog med IMDi om, også på bakgrunn av debatter som pågår i samfunnet. Jeg syns det er bra at denne diskusjonen om Islam Net kom opp. Jeg forholder meg til at Islam Net ikke kunne akseptere de enkle kravene som ble satt fra IMDi – om at kvinner og menn skal kunne sitte i samme rom – for å få støtte, og at Islam Net således leverte pengene tilbake. La det ikke være noen tvil om at denne statsråden og denne regjeringa er svært opptatt av at vi skal være tydelige i hvilke verdier vi setter høyt i vårt samfunn. Islam Net står for mange av de verdiene som er i strid med de verdiene jeg sjøl står for, og sånn sett er det greit at denne saken fikk det utfallet den gjorde.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-10-05:
På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme forslag om endringer i offentlighetslova for å styrke offentlighetsprinsippet i forvaltninga.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-10-05:
I går fikk vi beskjed om at norske universiteter raser på rangeringene – det betyr at hvileskjæret fungerer. Men i overskrifta på departementets sider står det at norske universiteter hevder seg internasjonalt. De fremste ekspertene innen legevakt sier at legevakta sliter, helseministeren sier at det gikk fint, da han var der sist. Vi får varsko om sammenslåingsprosessen i Oslo, helseministeren sier det fungerer godt og har tillit til ledelsen. På NHOs landskonferanse står statsministeren og sier at man skal være nøktern når det gjelder lederlønninger, mens han sjøl lønner sine egne helt i toppsjiktet. I festtaler sier statsministeren at han er for åpenhet, mens vi opplever lukkethet, og at man drives fra skanse til skanse når det gjelder åpenhet. Man ansetter kompiser, og man leter etter kompetanse bare blant sine egne. Statsministeren vil ha tydelig ledelse, men det er bare retorikk, og man snakker seg bort fra garantiene sine. Hvorfor er det slik at når Arbeiderpartiet har hatt makt en stund, så står de alltid for en slik arroganse overfor sitt eget folk?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-10-05:
I Dagens Næringsliv i dag leser vi at miljøvernministeren vil slette EU-kvoter for å få ned kvoteprisen og få ned utslippene. Det syns vi er kjempebra. Men nå er det en gang sånn at denne regjeringa sjøl selger EU-kvoter for 1,1 mrd. kr i inneværende statsbudsjett – kvoter som i stedet kunne vært slettet hvis ministeren hadde villet. Vil ministeren gjøre det han ber EU om å gjøre, nemlig slette Norges egne kvoter sånn at utslippene går ned og kvoteprisen går opp?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-10-05:
Det er aldri lett å vite hva man skal spørre denne statsråden om, og han har tydeligvis litt vanskelig med å finne ut hva han skal prate om også, så han tester ut AUFs skolevalgsinnlegg. Og jeg kan gi en tilbakemelding om at jeg synes dette kanskje var å dra det litt langt. Men jeg skal stille et spørsmål om noe som statsråden har stått for tidligere, nemlig handlingsregelen. Den er det bred enighet om i salen. Handlingsregelen har flere elementer enn den ene setningen om pengebruk. Det handler også om hva man skal bruke pengene til. I Bondevik II-regjeringa brukte man 80 pst. av oljepengene til de langsiktige tingene som man var enig om at man skulle satse på: infrastruktur, kunnskap – alt det man skulle bygge samfunnet på framover – mens 20 pst. gikk til drift av staten. Under denne regjeringa har det snudd seg. Nå brukes 80 pst. til drift og 20 pst. til det som handlingsregelen egentlig snakket om å bruke penger på, nemlig å investere i framtida. Hvorfor har statsråden husket en del av handlingsregelen og glemt den andre?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-10-05:
Jeg er i og for seg enig i at det har vært en ganske avklarende debatt. Det har vært et klart skille mellom de som har snakket om alt de ikke vil, og de som snakker om alt de vil. Jeg mener at politikk handler om vilje. For Venstre har det vært viktig å trekke opp to aspekter i denne debatten. Det ene aspektet er knyttet til at vi som nasjon må satse på de framtidsrettede grepene for å være klar for et Europa som en gang vil reise seg fra den økonomiske krisen det er i i dag. Derfor er det viktig å satse på ny teknologi, forsking og kunnskap, for det er dette vi skal leve av i framtida. Det andre aspektet er å definere hvordan vi skal utvikle vår velferdsstat, og definere den nye solidariteten mot en veldig konservativ regjering som prøver å holde på alle strukturene som er i dag. Det å utforme velferdsstaten på nye måter, utvikle den og se på hvordan vi skal hjelpe dem som faller utenfor på nye måter, blir viktige utfordringer. Den som er glad i velferdsstaten, må være med på å reformere den. Den som ikke er glad i velferdsstaten, prøver bare å holde den akkurat slik som den er i dag. Vi må kjempe mot oppbygging av byråkrati, vi må også kjempe mot virkelighetsforståelser i systemer som ikke henger sammen med den virkeligheten som føles på grunnplanet, som jeg prøvde å si i mitt spørsmål til statsministeren i dag. Det var det vi var opptatt av å fortelle. Så har vi hørt alle dem som har vært opptatt av å fortelle at vi egentlig mener noe annet. Så til en kort stemmegiving: Vi stemmer for alle våre forslag. Vi er veldig glade for å se at når Venstre legger fram forslag, får vi ganske mye støtte i denne salen. Det er jeg glad for. Men jeg merker meg også at vi de siste sju årene har fremmet tusenvis av forslag, og vi har aldri noen gang opplevd å få støtte fra regjeringa for disse forslagene. Det får sjølsagt følger når vi skal vurdere hvem vi skal samarbeide med. Derfor har vi tatt de konklusjonene vi har tatt. Vi stemmer da også for forslag nr. 2. Vi syns vi er kommet til et punkt der vi faktisk bør se på en av de største delene av vår velferdsstat, nemlig sykehussektoren vår. Hvis man ikke tar seg på tak og ser på store organiseringer, får vi heller ikke gjort noe på den sektoren. En må gå inn i sektoren og se på om alt er bra nok som det er. At vi skal holde alt som det er, tror jeg i hvert fall er et svik mot alle dem som i dag jobber for å ha en god helsesektor i Norge.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-10-05:
Jeg har gleden av på vegne av representantene Per Sandberg, Laila Marie Reiertsen, Vigdis Giltun og meg selv å fremme forslag om at offentlige etater kan utveksle informasjon seg imellom for å avdekke kriminalitet. Så har jeg gleden av å fremme et forslag på vegne av representanten Ketil Solvik-Olsen og meg selv om fritak for formuesbeskatning for formue som forvaltes av Overformynderiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-10-05:
Fremskrittspartiet gjentar dette gang på gang, og det er feil det de påstår at vi mener. All aktivitet, både investeringer i oljeplattformer og investeringer i veiprosjekter, bidrar til aktivitet i økonomien og kan virke inflasjonsdrivende. Sånn sett er det ingen forskjell. Det er slik at når vi bestemmer hvor mye penger vi skal bruke over statsbudsjettet, tar vi hensyn til hvordan det går i resten av økonomien. Er det høye investeringer i private bedrifter, oljesektoren og i andre deler av det private næringsliv, tar vi hensyn til det når vi dimensjonerer statsbudsjettet. Det kalles motkonjunkturpolitikk, og det er Arbeiderpartiet for, for da bruker vi budsjettene til å jevne ut svingninger i økonomien. Så har vi ført en politikk som gjør at det er rom både for investeringer i privat næringsliv og for historisk høye investeringer i vei og bane, men vi gjør det på en ansvarlig måte og ser ting i sammenheng. Det er den politikken vi står for. Når det gjelder bompengeselskapene, er det riktig at vi stiller som krav at de må kunne forsvare en rente på 6 pst., fordi vi er opptatt av at de ikke skal gå konkurs, men de låner til rundt 2 pst., bl.a. i Kommunalbanken.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-10-05:
Først ber du meg om å forklare noe jeg ikke mener. Så forklarer jeg at det mener jeg ikke, og så gjentar du at jeg mener det jeg ikke mener. Poenget er at jeg mener akkurat det samme som Finansdepartementet, og de mener det samme som meg, nemlig at vi skal ta hensyn til totaløkonomien når vi bestemmer utgiftene på statsbudsjettet. All aktivitet kan bidra til å øke inflasjonen, derfor ser vi på totaløkonomien. Derfor må vi rydde plass i økonomien, og det er det vi gjør gjennom statsbudsjettet. Det er punkt 1. Punkt 2: Vi har mange samferdselsprosjekter vi ønsker å gjennomføre – noen av dem er lønnsomme, mange av dem er ulønnsomme. Men det avgjørende er at vi må ta hensyn til hva totaløkonomien tåler. Vi har ryddet rom til tidenes satsing på samferdsel – 100 mrd. kr mer til vei og bane. Det bygges over hele landet i et omfang vi ikke har sett maken til. Det gjør vi uten å sette norsk økonomi over styr, fordi vi har ført en ansvarlig politikk og faset det inn – prosjekt for prosjekt og milliard for milliard. Vi ligger nå på 12 mrd. kr mer i året, hvert år, i investeringer til vei og bane enn det vi gjorde under den forrige regjeringen.