trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2006-03-01:
Det overrasker meg at en statsråd med så lang fartstid i Stortinget ikke har fått med seg helt grunnleggende ting om det feltet han nå er statsråd for, nemlig forskning. I løpet av den forrige fireårsperioden økte de rene forskningsbevilgningene til universitets- og høyskolesektoren med 24 pst. Det er ingen annen periode som kan sammenliknes med denne perioden når det gjelder økning i forskningsbevilgningene. Jeg reagerer også på hvordan statsråden prøver å avfeie et forslag om økte forskningsbevilgninger, som finter og som ufine manøvrer fra en regjering som tapte valget. Det viktigste må jo være at det kommer midler til forskningen, men det vi ser, er at når statsråd Djupedal og hans regjering hadde muligheten til å øke forskningsbevilgningene, gjorde de det ikke. De bruker ca. 8 milliarder kr mer enn Bondevik-regjeringa i hele budsjettet. Allikevel fant man det nødvendig å kutte i bevilgningene til forskning og nyskaping, som omtrent det eneste feltet der det kuttes fra denne regjeringa. Kan statsråden forsikre om at forskning vil bli fulgt opp framover, og ikke minst gjøre rede for hvordan den opptrappingsplanen som lå til grunn for Forskningsfondet, nå skal følges opp når fondet er mindre?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-03-01:
Regjeringen og statsministeren vil være forutsigbar på egen politikk. Den vil ramme kommersielle skoler. Nå har høringsrunden om frysforslaget vist at forslaget kan ramme flere enn dem som er beskrevet i høringsopplegget, bl.a. kan skoler miste former for statlig utdanningsstøtte mens reformeringen av friskoleloven og fagskoleloven pågår. Dette gjelder kunstskoler og kulturorienterte skoler, som i samsvar med tidligere forutsetninger gitt av Stortinget må søke om godkjenning som enten friskole eller fagskole. Eksempler på slike skoler er Norsk Fotofagskole, Ålesund Kunstskole, Mølla Kunstskole, Kunst- og designfagskolen, Einar Granums kunstskole. Dette er skoler som ikke representerer noen konkurranse for det offentlige skolesystemet. De dekker et reelt behov, og mange bruker disse til etterutdanning og som forberedende til videre kunsthøyskolestudier. De står faktisk i en tradisjon fra Martin Tranmæl til Ernst G. Mortensen. Kan statsministeren garantere at disse kunst- og kulturskolene nå ikke rammes av Regjeringens friskolelov, for det var neppe Regjeringens hensikt å ville gjøre det? Og kan jeg få et klart svar på om den garantien kan utstedes overfor disse ikke-kommersielle aktørene?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-03-01:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til kunnskapsministeren: «Det norske forskningsnærværet i Ny-Ålesund er svært sentralt med hensyn til viktig norsk og internasjonal klimaforskning og -overvåkning i nordområdene. Investering i infrastruktur og tilretteleggelse for forskningsaktiviteter i Ny-Ålesund har vært betraktelig de siste årene, men likevel er antallet norske forskerdøgn redusert med ca. 35 pst. siden 2003. Hva vil statsråden gjøre for å øke den norske forskningsinnsatsen i Ny-Ålesund, blant annet ved Zeppelinobservatoriet?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for et svært grundig og engasjert svar, som bekrefter det jeg hadde håpet på, nemlig at det også på dette området skulle være mulig å holde en dialog mellom opposisjon og regjering, fordi dette er en del av nordområdepolitikken. Jeg har tidligere opplevd at det har vært mulig med utenriksministeren når det gjelder spørsmål om rettsvitenskapelig forskning i nordområdene. Kunnskapsministerens svar nå forteller meg at han tar ansvar som kunnskapsminister, selv om jeg er klar over at dette hører inn under forskjellige departement. De signalene han beskriver direkte overfor meg, ved svaret her i stortingssalen, synes jeg er positive og lovende. Så jeg ønsker bare å gi uttrykk for at når vi tar det opp her, er det ikke fordi vi kappløper om velgere, men fordi vi i fellesskap prøver å holde trykk på fokus på noe som er viktig for landet og viktig for den generelle nordområdestrategi, viktig for forskning og viktig for klimaforskningen spesielt. Jeg vil erklære meg svært fornøyd med det svaret som statsråden har gitt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-03-01:
Det er slik i norsk politikk at det er noen områder for strid, og det er noen områder for fellesskapsbygging. Alt med nordområder er et område for fellesskapsbygging. Norge trenger alle de venner man kan få på dette området, og man trenger også styrke internt. Jeg tenkte at jeg med den bakgrunn jeg har – jeg kjenner både Svalbard og Ny-Ålesund bra – kunne være en konstruktiv medspiller i forhold til statsrådens engasjement på dette området. Jeg har ikke hatt noen annen mening med dette opplegget enn at jeg spurte av den grunn. Så det statsråden kan regne med, er at jeg med aktiv, sympatisk interesse vil følge det videre arbeidet på dette området.
Petter Løvik (Høyre), 2006-03-01:
Eg vil begynne der førre spørjar slutta – med energispørsmål. Store delar av Noreg, og spesielt Nordvestlandet og Trøndelag, vil om få år stå overfor ei stor energikrise. Og på dette området gjekk ein del av Arbeidarpartiet sine politikarar svært høgt på banen før valet og sa at blei det eit raud-grønt fleirtal, så skulle ein i alle fall vise handlekraft og få gjort noko med dei problema vi står overfor. No har vi masa på olje- og energiministeren både med spørjetimespørsmål, med interpellasjonar og på andre måtar. Han skuldar stort sett på at dette burde tidlegare regjeringar ha gjort noko med. Men det er no vi har moglegheiter til å gå inn på ordningar med grøne sertifikat. Det er no det ligg føre søknadar om å byggje gasskraftverk på m.a. Tjeldbergodden. Korleis vil statsministeren medverke politisk og økonomisk til å få realisert gasskraftverk, som eg trur er den einaste løysinga, dersom ein legg ekstra kostnadar i form av ekstra norske avgifter på slike?
Petter Løvik (Høyre), 2006-03-01:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Er statsråden einig med sin statssekretær i at staten bør gripe inn slik at Telenor ikkje får vurdere sal av Opplysninga 1881?»
Petter Løvik (Høyre), 2006-03-01:
Eg takkar statsråden for svaret. I løpet av dei to siste timane har vi fått nokså mange eksempel på at Regjeringa meiner ulike ting før og etter valet, og at ulike parti og ulike statsrådar meiner ulike ting på same tidspunkt. Men her står vi overfor ein ny variant, der same statsråd og same departement meiner ulike ting på same tidspunkt. For samstundes som statsråd Eriksen seier det han no seier her, har hans statssekretær, og også Odd Eriksen som leiar av Nordland Arbeidarparti, bede Regjeringa om ei helt anna haldning til dette. Dei har bede om at Regjeringa framleis må sikre offentleg eigarskap av Opplysninga 1881. Forstår statsråden at dette kan skape tvil og usikkerheit ute i marknaden og skade Opplysninga 1881?
Petter Løvik (Høyre), 2006-03-01:
Eg vil igjen takke for svaret. Eg prøvde litt for moro skuld å ringe Opplysninga og be om nummeret til Regjeringa. Det tok dei omtrent åtte sekundar å seie at det er 22 24 90 90. Det verkar som om dette kanskje er eit bevis på at det er lettare å få Opplysninga 1881 til å seie noko konkret om Regjeringa, enn det er å få Regjeringa til å seie noko konkret om 1881. Men litt tilbake til der eg var. Eg føler ei usikkerheit her, for samstundes som vi får utsegner frå styremøtet i Nordland Arbeidarparti, der statsråd Eriksen sjølv var til stades, der ein ber Regjeringa sikre framleis offentleg eigarskap, oppfattar eg statsråden slik at han no ikkje i det heile vil gi signal om eller blande seg inn i styret sine avgjerder. Når det gjeld signal, viser eg til det første spørsmålet som statsråden fekk tidlegare i dag. Kan eg få bekrefta dette?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2006-03-01:
I denne spørjetimen har det i stor grad på ein måte vorte sett fram klare påstandar om at det ikkje er samsvar mellom ord og handling, og at statsministeren retorisk sett godt svarar på noko anna. Eg vil ta nokre konkrete eksempel, og gje statsministeren ei moglegheit til, for eg synest det er viktig at folk opplever at ein er ærleg òg i dei politiske svara. Når det gjeld privatskular, hadde dei med alternativ pedagogikk og dei med livssyn grunn til å tru at ein skulle få to års utsetjing ved det som vart sagt i valkampen? Det at ein kuttar i sjukepleiarutdanninga ved nokre private høgskular – var det grunn til å tru det ut frå det som vart sagt i valkampen? Er det slik at når veldig mange analytikarar i mange aviser seier det er forskjell på det statsministeren sa i valkampen, og det dei hadde grunn til å tru på industristadene, er det eit problem at han har uttrykt seg slik at det er forståinga ute blant folk? Eg synest kanskje at her er det grunn til å vere noko meir audmjuk. Og no er eg veldig spent på om det kjem fram i svaret.
Trond Helleland (Høyre), 2006-03-01:
Saken om grønne sertifikater er nok et eksempel på snuoperasjon og løftebrudd. Ved Södra Cell Tofte, som ligger i Hurum i Norge, står 360 arbeidsplasser i fare. 21. februar, for en uke siden, besøkte olje- og energiminister Odd Roger Enoksen Lier. Etter en orientering om bedriften Södra Cells ønske om likebehandling med bedrifter i Sverige uttalte statsråden til Drammens Tidende 22. februar: «Nyttig, men kjent stoff. Argumentene for elsertifikater ble forsterket.» Opposisjonen vil statsministeren ikke lytte til, men hva med hans egne? Lederen for Hurum Arbeiderparti sier i dagens Drammens Tidende: «(...) hele grasrota i Arbeidspartiet her i Hurum er i sjokk.»«Vi drev valgkamp for den sittende regjeringen og føler dette som et klart løftebrudd.» (...) Stortingspresident Jagland uttalte til Aftenposten: «Dette kan i verste fall føre til verre rammebetingelser for deler av norsk industri. Med tanke på valgkampløftene så er jo det mildt sagt spesielt.» Det er spesielt. Når vil Stortinget få seg forelagt dokumentasjon på hvorfor Regjeringen så kraftig har brutt sitt løfte om grønne elsertifikater?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-01:
Statsministeren sa at han gledet seg til å åpne gasskraftverk på Kårstø, med renseanlegg, i 2007. Jeg kan opplyse statsministeren om at det tidligste et renseanlegg kan stå klart, er i 2009, antakelig om høsten. Da har vi høyst sannsynlig en annen statsminister. Så et spørsmål – skjønt jeg har ikke noen illusjon om at jeg vil være den første i dag som får et klart svar. Men jeg prøver meg likevel. Avtalen om grønne sertifikater havarerte – angivelig på grunn av kostnader. Jeg tror det skyldtes indre uenighet i Regjeringen og et for lavt ambisjonsnivå. Ulike aviser har prøvd å få innsyn i dokumentasjonen bak dette, i de regnestykkene som viser at dette blir for dyrt. Et enstemmig Storting har sagt at de ønsker grønne sertifikater. Kan statsministeren bekrefte at Stortinget vil få innsyn i dette regnestykket og i det ambisjonsnivået som Regjeringen gikk inn i forhandlinger med svenskene på, som altså førte til at denne unike muligheten for å skape en offensiv forening av energi havarerte?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-01:
«Irlands regjering arbeider med full tyngde for å få stengt atomgjenvinningsanlegget i Sellafield. Blant annet har den irske regjering bestemt at den vil bringe Sellafield-saken inn for EU-domstolen. Norge samarbeidet godt med Irland for å få renset technetiumutslippene fra dette atomgjenvinningsanlegget. Hvordan vil Regjeringen nå bistå Irland i arbeidet for å få avviklet dette anlegget, som representerer en stor miljø- og sikkerhetsmessig risiko også for Norge?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-01:
Jeg takker for svaret og for en beskrivelse av de faktiske forhold, som jeg langt på vei er enig i. Når jeg har stilt dette spørsmålet, er det fordi Norge hadde god nytte av støtten fra Irland da vi fikk stoppet technetiumutslippene. Men selv om anlegget har redusert utslippene, utgjør det fortsatt en sikkerhets- og miljørisiko også for Norge. Mitt oppfølgingsspørsmål er om statsråden kan bekrefte at hun fortsatt oppfatter anlegget som en sikkerhetsmessig og miljømessig risiko som angår Norge, og at det derfor er viktig at en holder trykket oppe i denne saken. Ser statsråden for seg at en fra norsk side kan søke å få til et nordisk initiativ, slik at en med tyngde kan ytre seg til fordel for Irlands videre engasjement? Og kan statsråden bekrefte at hun i sine samtaler med kollegaene fra Storbritannia og Irland vil understreke Norges engasjement i denne saken?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-03-01:
Jeg registrerer at statsråden sier at en vil følge det som skjer, nøye, og at en vil ha kontakt. Det jeg etterlyste, er en mer offensiv innsats, et engasjement som er tydeligere, og som gjør at Norge ikke bare deltar på linje med andre, men påtar seg en lederrolle i arbeidet for å støtte opp om Irlands engasjement. Her synes jeg ikke svaret fra statsråden er godt nok. Jeg vil igjen spørre om det kan være aktuelt å ta et nordisk initiativ som er enda tydeligere på at en støtter Irland i den offensiven som nå er bebudet. Stoltenberg I-regjeringen utmerket seg ved at statsministeren ikke gjorde det han sa han skulle gjøre, nemlig å ta dette opp i sine samtaler med Tony Blair. Det gjorde Bondevik da han overtok, og det var det engasjementet fra den forrige regjeringen som gav resultatet. Jeg vil derfor be statsråden bekrefte at dette er et tema som også statsministeren vil ta med seg når han skal ha sine samtaler med sin britiske og sin irske kollega.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-03-01:
Når statsministeren i dag virker litt presset, tror jeg at han må huske på at Stortinget hadde en spontanspørretime for to uker siden med næringsministeren, hvor Stortinget i en hel time prøvde å få svar på følgende enkle spørsmål: Hva er de nye virkemidlene i næringspolitikken? Hvor er de nye verktøyene? Vi fikk ikke noe svar. Statsministerens gjennomgang i dag har heller ikke gitt noen nye svar. Jeg er enig med Sponheim, som sa tidligere i dag at statsministerens første innlegg om næringspolitikken kunne ha vært holdt av hvem som helst i en hvilken som helst regjering. Jeg kunne godt ha holdt det som finansminister for Høyre, og jeg tror enhver annen i den regjeringen også kunne ha holdt det samme innlegget. Da er det ingen nye virkemidler ute og går. Så til dette med entydighet, som det også ble lovet i valgkampen. Statsministeren må ha meg unnskyldt, men grunnen til at vi spør ham, er faktisk at vi oppnår veldig forskjellige svar når vi spør Regjeringen. Når det f.eks. dreier seg om Meråker, sier statsministeren at de selvfølgelig skal være med når det gjelder å bli vurdert for å få støtte som et ensidig industristed, mens næringsministeren uttalte 12. januar, altså i år – med andre ord etter valgkampen – at «det som nå skjer i Meråker, er ikke en jobb verken for meg eller for andre i regjeringen». Da er det ikke så rart at vi synes dette spriker litt. Eller se på dagens aviser – for regjeringspartiene varslet i valgkampen også en ny eierskapspolitikk – hvor næringsministeren uttaler at det ikke skal skapes nye spesielle, politiske restriksjoner for lederlønningene i statsbedrifter, mens finansministeren for et par dager siden sa at det skal komme nye slike lederlønnsreguleringer. Det var et langt intervju, hvor hun også uttalte seg som om det ikke fantes regler for lederlønninger i staten. Jo, slike regler finnes. De ble skapt av Stoltenberg I-regjeringen, og de ble videreført av Bondevik II-regjeringen, så de fins. Men finansministeren uttalte seg som om dette er en ny oppfinnelse. Kan statsministeren nå rydde opp, i hvert fall i forhold til to av sine statsråder, og bare svare på dette avgrensede spørsmål, altså om styring av statsbedrifter og om lederlønningene i statsbedriftene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-03-01:
Jeg skjønner godt at man også må gå inn i private selskaper, for én av de bedriftene man omtaler – Hydro – er jo et privat selskap. Statens eierinteresser er i mindretall, så det må man selvfølgelig gjøre. Så får statsministeren ved en annen anledning redegjøre for hvordan han tror at dette vil stimulere bedriftsetableringer i Norge. Det er ikke riktig det som statsministeren nå sier, at den samlede rammen for næringspolitikken er økt. Den er redusert. Man reduserte forskningstøtten med ca. 100 mill. kr – 95 mill. kr for å være eksakt – og man endret den forrige regjeringens økte avskrivningssatser, med en verdi for bedriftene av 1,7 milliarder kr. Det er et langt høyere beløp enn det statsministeren nå opererte med. Det er ingen ny næringspolitikk, for man har ikke presentert noen nye verktøy. Statsministeren har nå snart brukt en time på en nostalgisk, historisk gjennomgang av alle ensidige industristeder, hvordan de opp gjennom årene har vært reddet og faktisk videreutviklet, og hvor man har fått gode resultater. Jeg er enig i det. Høyre har vært med på alt dette. Jeg satt åtte–ti år i industrikomiteen på Stortinget før statsministeren kom på Stortinget, og var med på å støtte dette. Den karikatur statsministeren gir av Høyre, hører intet sted hjemme, for å si det slik.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-03-01:
Mitt spørsmål, som da vil gå til nærings- og handelsministeren, er: «Representanter for Regjeringen og regjeringspartiene har tatt til orde for at styrene i bedrifter der staten er eier, bør lytte til «signaler» fra Regjeringen. Mener statsråden at Stortingets og Riksrevisjonens kontroll av statlige eierskap kan ivaretas tilfredsstillende ved denne form for kommunikasjon?»
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker for svaret. I første setning av svaret ligger egentlig begrunnelsen for hvorfor jeg stilte spørsmålet til statsministeren, fordi dette spørsmålet er et generelt spørsmål til alle statsråder som har et konstitusjonelt ansvar for styring av statlige bedrifter, og det er flere enn næringsministeren. Men jeg tar til etterretning hvordan Regjeringen svarer, og bare konstaterer at Riksrevisjonen og Stortinget i grunnen kan se helt bort fra alle uttalelsene som kommer fra statsråder – det være seg finansministre eller andre – om at enkeltbedrifter, i dette tilfellet gjaldt det vel Telenor, må ta opp såkalte styringssignaler gitt gjennom avisene. Jeg forstår av statsrådens svar nå at uttalelser av typen «bør ikke nedlegge et datterselskap hvor man er delvis medeier» er avisuttalelser uten politiske forpliktelser for styret eller for bedriften?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-03-01:
Jeg skjønner det. Men en god forvaltningsrevisjon skal også ta hensyn til de signaler som gis. Når signalene gis på en uformell måte som verken Stortinget eller Riksrevisjonen kan etterprøve, altså av typen avisuttalelser, der den ene statsråd sier noe og den andre statsråd sier det motsatte – jeg bruker igjen Telenor 1881 som eksempel – der blir slik uformell signalgivning umulig å etterkontrollere. Det er problemet med det. Jeg skjønner ikke helt at ikke næringsministeren holdt fast ved sitt første svar, hvor det var meget klart at det kun er styret som har ansvaret, og at de har å forholde seg til de signaler eller de beskjeder som gis gjennom formell dokumentasjon – altså gjennom stortingsmeldinger og på annen måte. Jeg har følgende tilleggspørsmål: Finansministeren opererer nylig i en uttalelse med begrepet «statens representanter i Hydros styre». Meg bekjent er det et styre som er valgt enstemmig av representantskapet. Hvem er da statens representanter i Hydros styre?
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
La meg først av alt understreke at det er den statsråden som har det konstitusjonelle ansvaret for forvaltningen av statens eierskap i det enkelte selskap, og hun eller han alene, som er ansvarlig for dialogen med selskapet og dets styre på vegne av staten som eier. Det er videre slik at staten som aksjonær bare deltar i beslutninger gjennom formelle vedtak som skjer på generalforsamlingen og foretaksmøter. Riksrevisjonen mottar protokoll fra generalforsamlinger og foretaksmøter og statsrådens beretning for eierskapsforvaltningen for de enkelte selskap. For saker som ikke behandles i selskapenes øverste organ, ligger ansvaret for beslutninger hos styret. Det er ikke tidligere praksis for, og vil heller ikke bli det under denne regjeringen, at en statsråd gir «styringssignaler» som griper inn i ansvaret for enkeltbeslutninger som ligger hos styret. I heleide selskaper får Riksrevisjonen tilsendt styreprotokollene, og kan således følge styrenes arbeid. Som et ledd i oppfølgingen av eierskapet holdes det regelmessig møter med de selskapene hvor staten er eier. Det kan dreie seg om gjennomgang av den økonomiske utviklingen eller orientering om strategiske spørsmål knyttet til selskapene. Slike møter er på linje med hva som er vanlig mellom selskapene og større eiere. Denne kontakten håndteres innenfor rammene som er gitt i selskaps- og verdipapirlovgivningen, ikke minst hva gjelder hensynet til likebehandling av aksjonærer. Statsråden eller departementet gir i slike møter ikke signaler som går utover de fullmakter som er gitt av Stortinget, eller er i konflikt med kompetansefordelingen i aksjelovgivningen eller allment aksepterte prinsipper for eierstyring. Rammene for god eierstyring er ikke til hinder for at staten, som enhver annen aksjonær, i møter kan fremme synspunkter i tilknytning til selskapets alminnelige virksomhet. Det er klokt av styrer, og også i samsvar med gode eierstyringsprinsipper, å lytte til argumenter og synspunkter som framføres av aksjonærer og andre, og å ta dem med i sine vurderinger. Men det er alltid selskapets ledelse og styre som må fatte de konkrete avgjørelser som de er ansvarlige for etter selskapslovgivningen. Jeg kan på denne bakgrunn ikke se at dagens praksis for eierskapsutøvelse i forhold til ansvaret for enkeltbeslutninger i selskapene hvor staten er eier, reiser særlige problemer når det gjelder Stortingets og Riksrevisjonens kontroll av eierskapsutøvelsen.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det er viktig å være tydelig i besvarelsene, har jeg skjønt. Det som ligger til grunn for mitt svar, er at de styringsverktøyene vi har og styrer gjennom – generalforsamlinger, valgkomiteer når det gjelder styrerepresentasjon – er de arenaene og foraene hvor staten utøver sitt eierskap. Det har det vært, det vil det alltid være. Men den politiske debatten som går, knyttet til ulike selskapers samfunnsansvar, vil alltid være til stede, og det tror jeg er positivt. Hvorvidt selskapenes styrende organer tar de signalene som er gitt, må selskapene selv vurdere, og ta de beslutningene de skal i de organene hvor beslutningene skal tas. Det er først og fremst i styrerommene.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Styrets sammensetning og de enkelte styremedlemmene er et kollegium som utøver sin funksjon i styret i de formelle styremøtene, der også beslutningene tas. Jeg har også lest avisene, men jeg har ikke registrert at finansministeren og jeg på noe tidspunkt har vært uenige i hvordan staten skal håndtere sitt eierskap.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Regjeringen bad før jul Telenor om en redegjørelse for denne saken. Telenor har i brev redegjort for at de vurderer det framtidige eierskapet til Opplysningen AS. Dette gjøres ifølge Telenor for å sikre at Opplysningen AS får tilgang på ny kapital. Telenor mener at dette er nødvendig for å kunne fortsette den positive utviklingen Opplysningen har hatt til tross for økende konkurranse. Telenor har ikke truffet endelig beslutning i denne saken. Salg av virksomhet, omstillinger, nedleggelser og omstruktureringer er naturlige prosesser i alle selskapers utvikling, også i selskaper hvor staten har eierinteresser. En beslutning i Telenor om å selge de resterende aksjene i Opplysningen AS hører inn under ansvarsområdet til styret i Telenor ASA.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Regjeringen og de tre partiene som i dag utgjør Regjeringen, mener det samme i dag som vi mente før valget. Vi gjør nå i dag det vi lovte velgerne i forbindelse med valget. Jeg er kjent med at en rekke fylkespartier i Arbeiderpartiet har gitt uttrykk for hva de mener er best for nummeropplysningen. Det må de ha lov til. Så vidt jeg vet, er det ingen fylkespartier som har stilt krav om hvordan jeg skal utøve min rolle som statsråd i forvaltningen av statens eierinteresser i Telenor. Det som er viktig for meg, og det som det er gitt utrykk for fra ulike fylkespartier, er at Telenor må oppfylle den avtalen som er inngått mellom Telenor og Samferdselsdepartementet med hensyn til å legge til rette for en slik tjenesteproduksjon som Opplysningen 1881 utøver.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Jeg vil gjerne gjenta det jeg sa i mitt første innlegg, at det som er viktig for meg, er at Telenor leverer de tjenestene de har forpliktet seg til gjennom avtale mellom Telenor og Samferdselsdepartementet. At ulike fylkespartier har uttrykt bekymring både i forhold til den tjenesten som skal leveres og de konsekvensene det kan ha for ulike lokalsamfunn dersom et eierskifte finner sted, er naturlig, og det respekterer jeg. Det må de også ha lov til. I min utøvelse av rollen som statsråd og som forvalter av statens eierinteresser i Telenor, vil jeg vurdere de innspillene som kommer, men det er ikke det samme som at Regjeringen gir utydelige signaler med hensyn til vårt eierskap i Telenor.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Kjernen i begrepet samfunnsansvar er at bedriftene selv søker å se finansielle, miljømessige og sosiale dimensjoner av egen virksomhet i sammenheng. Samfunnsansvar utvider rammen for god eierstyring og selskapsledelse til også å berøre forholdet til andre enn eiere, som f.eks. ansatte, lokalsamfunn, kreditorer og andre som selskapene har forhold til. Samfunnsansvar er ikke bare noe som retter seg mot offentlig eide virksomheter. Private så vel som selskaper hvor staten eier hele eller deler av selskapene, må være seg bevisst sitt samfunnsansvar. Begrepet samfunnsansvar omfatter en rekke forhold, bl.a. knyttet til miljø, likestilling, arbeidsvilkår, menneskerettigheter, etikk og lokalsamfunn. Det bør ikke skapes inntrykk av at det å ta samfunnsansvar står i motstrid til å opptre forretningsmessig. Selskaper som skal være konkurransedyktige over tid og ha et langsiktig perspektiv på sin virksomhet, må ha et godt og balansert forhold til sine omgivelser. Det er ikke uten grunn at det i norsk anbefaling for eierstyring og selskapsledelse bl.a. er understrekt at «Styret bør klargjøre sitt verdigrunnlag og i samsvar med dette utforme etiske retningslinjer». I forbindelse med omstillinger innebærer samfunnsansvar at ansatte og lokalsamfunn bringes tidlig med i beslutninger og kan delta i planleggingen av tiltak. Det er også å vise samfunnsansvar å bidra gjennom nye investeringer og å bidra med midler for å etablere ny virksomhet på stedet eller gjennom støtte til omstillingstiltak for ansatte som mister arbeidet. Det er også samfunnsansvar å satse på forskning og utvikling som kan lede til nysatsinger i berørte samfunn. Når representanten Torbjørn Hansen spør om på hvilken måte Regjeringen skal «sørge for» at Hydro tar samfunnsansvar i Årdal, må svaret derfor være at vi i dialog med selskapet må forsikre oss om at det gjennom gode prosesser bidrar til å lette de utfordringene som omstillinger i selskapets virksomhet medfører for de menneskene som jobber der, lokalsamfunnet og andre berørte. Dette har vi gjort, og det gjør vi fremdeles. Jeg vil understreke at staten i denne sammenheng ikke først og fremst opptrer som eier i Hydro, men engasjerer seg slik det også er tradisjon for ved andre omstillinger i sårbare lokalsamfunn. Hydro har en tradisjon for å vise samfunnsansvar, og jeg har stor tro på at Hydro, staten og lokalsamfunnet i felleskap skal få til en god løsning for Årdal-samfunnet. Avtalen som er inngått mellom Hydro, Høyanger kommune og Høyanger Kjemiske Fagforening, er et eksempel på hvordan samfunnsansvar kan utøves i praksis.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Det at Hydro har besluttet å legge ned en produksjon av aluminium basert på Søderberg-metoden, har sin begrunnelse i miljøskadelige utslipp og et pålegg gitt av miljøvernmyndighetene. At jeg har bedt Hydro om å vurdere tidspunktet for nedstengning av Søderberg-anleggene, er mer knyttet til at Hydro selv må foreta en vurdering av hva som er riktig og hensiktsmessig i forhold til de pålegg som er gitt. Det kan være i forhold til de pågående omstillingene i Årdal-samfunnet, det kan være i forhold til hvorvidt selskapet nå produserer, og drifter Søderberg-anleggene, på en måte som i større grad tar hensyn til de miljømessige begrensningene som SFT har pekt på, enn denne type produksjon hadde for fem år siden. Men det er Hydros ledelse som må ta beslutningen i forhold til de pålegg som er gitt. Jeg har ikke til hensikt å overprøve Hydro i så måte.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-03-01:
Først og fremst vil jeg si at jeg har stor forståelse når det gjelder de menneskene som blir ledige etter at Norske Skog har gjort vedtak om å stenge Union. Den avtalen som representanten Torbjørn Hansen her peker på, er en avtale som er inngått mellom Norske Skog og lokalsamfunnet i Skien. Jeg er veldig glad for at den avtalen er anbefalt av de tillitsvalgte, av Skien kommune, og at de ansatte for øvrig synes å være fornøyd med den pakkeløsningen som ble presentert i går. Det er et ansvar og en oppgave som ligger til lokalsamfunnet, og avtalen er mellom lokalsamfunnet, Skien kommune og Norske Skog, der staten ikke har en direkte rolle.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-01:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. «Endringene i tomtefesteloven fra 2004 har gjort det klart for mange at det kan være en betydelig forskjell i verdien på en bolig som står på en festet tomt, og en bolig på eiet tomt. Men taksering og ligningsverdier på folks boliger reflekterer i liten grad denne forskjellen, og det er ingen enhetlig praksis, hvis i det hele tatt noen, for at forskjellen skal fremkomme ved formuesbeskatningen. Hva vil statsråden gjøre for at folk med boliger på festet grunn får en mer lik og rettferdig behandling ved ligningen?»
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-01:
Jeg takker for svaret og for en grundig gjennomgang av skatteloven § 4 og årets Lignings-ABC, som jeg også selv har lest med interesse, og det er det som er bakgrunnen for spørsmålet. For to uker siden stod finansministeren og undertegnede her i en tilsvarende diskusjon om dokumentavgiften for festetomter. Da sa finansministeren følgende: «Dermed kan det – i motsetning til tidligere –» – altså i forhold til at man nå har fått den nye tomtefesteloven – «være betydelig forskjell i verdien på en bolig som står på en festet tomt, og en bolig som står på en eid tomt.» Når svaret er at man ikke vil gjøre brå endringer, oppfatter jeg det likevel slik at finansministeren ser at det kommer forskjeller som vi må ta hensyn til også i praktiseringen av lovverket.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-03-01:
Det siste er helt riktig, og det er jo det skatteloven også sier, at dette skal være helt korrekt. Når verdiene nå er i ferd med å endre seg – i hvert fall er oppfatningen det – tror jeg det er veldig viktig at det enten sendes ut sterke signaler om hvordan praksisen skal være når man utfører skjønn i forhold til verdiene, eller at man kanskje ser litt nærmere på selve skatteloven og er litt sterkere på at det skal gjøres forskjell. Det er nemlig det som er problemet i dag når man spør i ligningsnemnder, ligningskontorer, Tomtefesteforbundet og de som har festetomter. Det svaret man får, er at det er vanskelig å nå igjennom med dette. Det er et reelt problem for noen hundretusen mennesker, og det er helt riktig som finansministeren sier, at det vil være økende, og at det er behov for å gjøre noe med det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Jeg synes at representanten Flåtten nå skal legge godsiden til. Jeg kjenner mange tomtefestere og er opptatt av disse spørsmålene. Jeg ser at det er mange som har fått betydelige endringer etter at den forrige regjeringen endret tomtefesteloven. I de eksemplene jeg kan vise til i praksis, har boliger på selveiertomt og boliger på festet tomt i samme boligområde tidligere hatt omtrent lik markedsverdi, men fordi tomtefesteloven har forandret muligheten til å innkreve festeavgift, har det blitt tydelig i hele nabolaget at den ene huseieren eier bare huset og ikke tomten, og at det har stor betydning for hvordan man ser på verdien av huset. Hvor stor betydning det har, og hvor store utslag det gir for markedsverdien ved salg av det ene huset i forhold til det andre, er jeg ikke i stand til å si i dag. Men vi må følge veldig nøye med på dette, slik at det er mest mulig korrekte verdier som legges til grunn for skattleggingen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Jeg tror at representanten Flåtten uttaler seg meget presist når han beskriver det de tror skjer på dette området, nemlig en oppfatning av at verdien er mindre på grunn av festekontrakten, men at man egentlig ikke vet hvor store utslag dette gir. Det gjør det selvfølgelig veldig vanskelig, slik som jeg startet med å svare, å gå inn og gjøre brå endringer i verdifastsettelsen av dette. Men Flåtten skal være oppmerksom på at finansministeren følger svært nøye med på dette og har et stort engasjement for at tomtefesterne ikke skal komme dårlig ut.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Allerede i 2001 reiste Irland sak mot Storbritannia for FNs havrettstribunal på grunnlag av påstand om at britene hadde tilbakeholdt informasjon Irland mente å ha rett på i forbindelse med oppstarten av den såkalte MOX-fabrikken i Sellafield. I 2003 trakk EU-kommisjonen Irland inn for EU-domstolen, fordi de mente at saken hørte inn under EUs kompetanseområde. Det som nå har skjedd, er at EU-domstolens rådgiver har kommet fram til at Irland ikke kan føre saken for havrettstribunalet. Saken er ikke endelig avgjort, men slike råd følges vanligvis av domstolen, slik at Irland neppe vil kunne gå videre med saken. Irland har naturlig nok uttalt skuffelse over dette, og fra regjeringshold er det bl.a. uttalt at dersom Irland avskjæres fra å føre saken for havrettstribunalet, må EU-kommisjonen følge opp Sellafield-anleggets miljø- og sikkerhetsmessige sider på en mer håndfast måte. Den irske miljøvernministeren har også uttalt at Irland vil fortsette å benytte alle diplomatiske og rettslige muligheter for å sikre at Sellafield nedlegges. Det er imidlertid uvanlig at et EU-land trekker et annet EU-land inn for domstolen. Norge og Irland har hatt og har fortsatt gjensidig nytte av hverandres arbeid i Sellafield-saken. Ikke minst nyter Irland godt av at technetiumutslippene nå er stanset, hovedsakelig som følge av et massivt norsk press på saken. Utslipp som berører norske områder og interesser, er etter dette sterkt redusert. Norske myndigheter har en løpende kontakt og dialog med britiske myndigheter om sikkerheten ved Sellafield-anlegget, og ikke minst om det forestående arbeidet med å avvikle gamle anlegg og rydde opp i de betydelige lagrene av avfall og nedlagte installasjoner som britene nå har startet opp. Det er også tatt initiativ til å styrke varslingsrutinene ved hendelser som kan ha betydning for Norge. Fra norsk side har vi også gitt klart uttrykk for at vi ikke ønsker en gjenåpning av anlegget THORP i Sellafield, som har vært stengt siden det ble oppdaget lekkasje i april i fjor. Dette har først og fremst sammenheng med vår bekymring for sikkerheten ved dette anlegget, og det store utslippspotensialet anlegget representerer dersom det skulle inntreffe en alvorlig hendelse. I likhet med Irland er vi opptatt av at også EU tar et mer håndfast grep om de sikkerhetsmessige sidene ved virksomheten i Sellafield og andre atomanlegg innenfor EU. Vi vil også fortsatt ha god kontakt med irske myndigheter om disse viktige spørsmål.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Jeg kan bekrefte at dette er et tema som står på dagsordenen når nordiske ministre møtes. Jeg kan også bekrefte at Regjeringen fortsatt vil holde kontakt med kollegaene både innenfor EU og i nordiske sammenhenger. Det gjør at vi stadig holder et sterkt trykk på saken. Jeg vil også understreke at det de siste årene har vært god kontakt mellom de norske myndighetene og myndighetene i både Storbritannia og Irland, som gjør at vi følger utviklingen nøye. På grunn av det engasjementet som både norske og andre lands myndigheter har vist, har heldigvis sikkerheten ved anlegget kommet sterkere i fokus.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Dette engasjementet for sikkerheten ved Sellafield har vært delt av mange tidligere statsministre og også av nåværende regjering. Det ble sendt et brev til EUs energikommisær fra tidligere miljøvernminister Hareide, som understreket nødvendigheten av at vi skulle ha en tett dialog og følge utviklingen nøye. Jeg har purret på svar fra EU på den henvendelsen som den forrige regjering ved miljøvernminister Hareide tok, og på den måten også satt et nytt engasjement bak saken. Jeg har lyst til å understreke at det er viktig for Norge å følge med på det som skjer ved Sellafield-anlegget. Stortinget skal være helt trygg på at dette følges nøye, ved både mitt engasjement og hele Regjeringens engasjement.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Soria Moria-erklæringen slår fast at Norge skal bli et foregangsland i miljøpolitikken, og at Regjeringen vil ta initiativ til at miljø skal prioriteres høyere i norsk og internasjonal bistand. Det betyr at miljø vil utgjøre en større del av utviklingspolitikken, og at bærekraftig utvikling vil være et hovedelement i norsk bistand. Handlingsplanen for miljørettet bistand er under utarbeidelse. Denne planen vil sikre en mer systematisk gjennomføring av miljøbistanden. Utenriksdepartementet gjennomfører en bred og inkluderende prosess, der alle berørte parter skal bli hørt. Handlingsplanen forventes å være ferdig før sommeren. Utslipp av helse- og miljøfarlige kjemikalier rammer de fattigste hardest. Manglende kontroll med bruk og utslipp av farlige kjemikalier påvirker helse, miljø, velferd, handel og vekst i utviklingslandene. Det er forventet en fordobling av verdens produksjon av kjemikalier innen 2020. Den største veksten vil komme i utviklingsland. Norge har derfor arbeidet aktivt for å få til den globale kjemikaliestrategien, kalt SAICM, som skal styrke den internasjonale kontrollen med farlige kjemikalier. SAICM danner et overordnet rammeverk for aktiviteter innenfor sektorer som miljø, helse og bistand. Norge har nylig bevilget 25 mill. kr til et oppstartprogram for SAICM-aktiviteter i utviklingsland. Oppfølgingen av denne strategien er ett konkret tiltak for å motvirke de stadig økende problemene ved bruk av farlige kjemikalier og blir en viktig del av handlingsplanen for miljø i bistanden på dette området. I denne sammenheng er økt kompetanse og kapasitet på kjemikalieområdet viktig. Her har vi mye å bidra med fra norsk side, ikke minst når det gjelder spisskompetanse, som representanten Larsen helt riktig viser til i spørsmålet.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
På dette området tenker Regjeringen selvfølgelig bredere. Det som representanten nevnte, er et stort område med kjemikalie- og miljøgifter, og dette er en av verdens største miljøutfordringer. Vi jobber her bl.a. med regulering av kjemikalieutslippene, og vi har allerede en rekke internasjonale avtaler på plass. Vi skal også jobbe mer aktivt for å implementere dem i ulike land og i ulike sammenhenger. Dette er et arbeid vi prioriterer høyt, både nasjonalt og internasjonalt.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-01:
Det er ingen tvil om at Regjeringen skal prioritere arbeidet mot kjemikalier og arbeidet for en giftfri hverdag, både nasjonalt og internasjonalt. På det konkrete spørsmålet om innholdet i den handlingsplanen som skal legges fram, må jeg vise til at planen fremdeles er under utarbeidelse. Der vil man bli enda mer konkret når planen foreligger før sommeren. Der vil vi nettopp konkretisere tiltak og arbeidet i de ulike landene hvor dette skal finne sted. Men det jeg kan forsikre Stortinget om, er at arbeidet mot kjemikalier og arbeidet for en giftfri hverdag, også for de fattigste, har høy prioritet i Regjeringens arbeid med utviklingsspørsmål.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2006-03-01:
«Økende bruk av farlige kjemikalier i u-land forurenser jord, vann og luft. Som følge av dette dør flere hundre tusen mennesker årlig, og helseskader rammer millioner av mennesker på verdensbasis. Farlige kjemikalier er også en hindring for handel med matvarer fra u-land. Norge har forutsetninger og spisskompetanse for å motvirke dette, bl.a. gjennom Bioforsk, SINTEF, Utviklingsfondet og SFT. Vil UDs handlingsplan for miljø og bistand inneholde konkrete tiltak som Norge kan bidra med for å motvirke disse problemene?»
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er glad for at denne handlingsplanen nå blir fulgt opp. Den forrige regjeringen bestilte denne planen for miljøbistand, nettopp for å rette søkelyset mot en stille miljøtrussel. Produksjonen av kjemikalier eksploderte jo i forrige århundre. Bare på EUs marked er det registrert om lag 100 000 ulike kjemikalier, og man prøver på EU-nivå å regulere kjemikaliepolitikken. Vil Regjeringen kun avgrense innsatsen mot disse kjemikaliene i våre samarbeidsland, eller tenker Regjeringen bredere i internasjonal sammenheng?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2006-03-01:
Som statsråden nevnte, sier Soria Moria-erklæringen at «Regjeringen skal arbeide for at folk skal oppleve en giftfri hverdag», og dette gjelder selvfølgelig også folk i u-land. Norsk bistand har mange gode mål og strategier, men man klarer ikke å følge opp, på grunn av manglende ressurser. Vil Regjeringen i dette tilfellet ta et skikkelig økonomisk løft for en storstilt satsing når det gjelder bekjempelse av en farlig miljøtrussel?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I løpet av de siste to år er syv menneskeliv gått tapt på rv. 80 mellom Valnesfjord og Tverrlandet i Nordland fylke. Bare siden årsskiftet er tre personer drept i to forskjellige ulykker. Denne strekningen er en av de mest trafikkerte strekninger i Nord-Norge. Vil statsråden ta initiativ til at vegstrekningen utbedres, og at en gjennomgår vintervedlikeholdskravene med bakgrunn i de betydelige værmessige forandringer de siste årene?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Jeg takker statsråden for et foreløpig svar. Det var på mange måter en situasjonsbeskrivelse og lite konkret, etter mitt skjønn. Det er altså et faktum at det statsråden påpeker her, er at man skal gjøre en del som ligger i Vegpakke Salten, og man skal gjøre en del nå, i perioden 2006 til 2009. De tre dødsulykkene som har skjedd på denne siden av nyttår, har ikke skjedd på de punktene som er berørt – 2006–2009. Det betyr altså at statsråden her er villig til å ta sjansen på at det fortsatt kan skje ulykker på de punktene der det allerede er drept tre mennesker i inneværende år. Jeg vil også tro at statsråden mener at vi ikke skal akseptere at menneskeliv går bort for oss i trafikken. Det skulle være interessant å høre statsrådens avveining mellom behovet for investeringer og hvor mange dødsfall vi ser oss nødt til å akseptere på grunn av manglende innsats på bevilgningssiden.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-01:
Jeg takker på nytt for svaret, og jeg ser fram til en økt innsats fra den nye regjeringen. Det skal bli interessant å se. Jeg registrerer samtidig at på de punktene der tre mennesker er blitt drept i inneværende år, har de ikke tenkt å gjøre noe før etter 2009, noe jeg personlig synes er overraskende og ikke spesielt oppløftende. Så sier statsråden at man vurderer å se på vintervedlikehold. Dette er en av de desidert mest trafikkerte veistrekningene i Nord-Norge. Vil statsråden f.eks. vurdere om man skal ha et vedlikehold som gjør at veien i all hovedsak holdes bar hele året for å sikre ulykker? Det er jo slik at føret – og passasjeren, antakeligvis – er de primære årsakene til at ulykker skjer. Jeg går også ut fra at statsråden vil være enig med meg i at å se ensidig på veiinvesteringene uten å skue hen til de besparelsene man kan oppnå ved å foreta nettopp de investeringene, ikke er fornuftig.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-03-01:
Eg er kjend med at det har vore alvorlege ulukker på rv. 80 mellom Valnesfjord og Tverrlandet. Det er derfor viktig å få gjennomført prosjekt og tiltak som lokale styresmakter har vedteke skal inngå i Vegpakke Salten. Bodø kommune, Fauske kommune og Nordland fylkeskommune går inn for delvis bompengefinansiert utbygging av rv. 80 i to fasar. Mellom Valnesfjord og Tverrlandet foreslår Statens vegvesen mindre utbetringar i Mjølneskleiva i fase 1 i perioden 2006–2009. Resten av strekninga Strømsnes–Naurstadhøgda–Løding inngår i fase 2. Utbygginga i fase 1 og fase 2 vil samla omfatte tiltak på delstrekningar og punkt som er ulukkesutsette. Fase 1 omfattar dei prosjekta som har kome lengst i planlegginga, og som har detaljerte kostnadsoverslag. I fase 1 inngår òg utbygging av rv. 17 Tverrlandet–Godøystraumen og rv. 80 Røvika–Straumsnes. Det er lagt til grunn oppstart for fase 1-prosjekta i perioden 2006–2009. Fase 2 er planlagt lagt fram for vedtak i Bodø og Fauske kommunar hausten 2008. Når det gjeld drift av vegnettet, skjer det i tråd med Statens vegvesen si handbok for vedlikehald, som fastset standardkrav for drift av vegnettet. Det vert arbeidd med å betre rutinane med å følgje opp at den føreskrivne standarden vert oppnådd. Handboka vart sist revidert i 2003. Det går for tida føre seg eit større arbeid med å gå gjennom standardkrava. Handboka er basert på dagens klimatiske tilhøve og tek i liten grad omsyn til endringar i klimatiske tilhøve. Eg tok alt hausten 2005 tak i dei utfordringane endra klimatilhøve kan gje for samferdsla, og Statens vegvesen arbeider no med eit prosjekt for å vurdere om ein skal endre krava til skredsikring, nyanlegg, vedlikehald og drift av vegar, bruer og ferjekaier som følgje av endring i klimatiske tilhøve.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-03-01:
Regjeringa arbeider med nullvisjon som den berande fana for trafikktryggleiksarbeidet. Det vert gjort mykje på ulike felt for å sikre vegane. Det er slik at me kan nok ikkje gardere oss mot dei tragiske ulukkene som skjer, men gledelegvis var 2005 det året då me hadde færrast dødsulukker på norske vegar på veldig mange år. Det har vore ein nedgåande trend som viser at det arbeidet ein gjer, både med å sikre teknisk i bil og buss, med å betre førarkortopplæringa og sjølvsagt med å byggje nye vegar og utbetre dei eksisterande vegane til å verte meir trafikksikre, er eit arbeid som ber frukt. Det er eit arbeid som eg og Regjeringa vil intensivere. Me arbeider òg for å auke rammene til vegbygging, i tråd med det som ligg i NTP sin handlingsplan.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-03-01:
Eg er heilt einig med representanten Ellingsen, som seier at det å førebyggje er ein betre måte å drive samfunnsutvikling på enn å reparere. Det gjeld òg på samferdsleområdet. Så er det dessverre slik at me ikkje kan omarbeide planverket etter dei ulukkene som skjer til kvar tid. Planlegging skjer i eit litt meir langsiktig perspektiv enn som så, sjølv om eg gjerne skulle hatt ein pott å setje inn på f.eks. denne vegbiten som me diskuterer no. Rv. 80 vert i dag halden ved like ut frå gjeldande vinterstandard, men frå neste vinter er det vurdert å innføre ein varig strategi på dei mest trafikkerte strekningane inn mot sentrum. I dag er det ingen vegar i Nord-Noreg som har eit slikt vintervedlikehald, men det skal ein vurdere å setje inn til neste vinter.