Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-10-06:
Denne trontalen er den rød-grønne regjeringas siste før valget neste år, og det er i denne trontalen Regjeringa kunne ha synliggjort hvilke prioriteringer som skal gjøres, og hvilke løfter som i alle fall skal oppfylles. Denne trontalen inneholder ingen av delene. Den er blottet for visjoner og prioritering og synliggjør på ingen måte at det skal gjøres investeringer for framtida. Den har ikke ett ord om forskning, kun at allerede varslede sentre for klimaforskning kommer på plass i 2009. Forskning for øvrig nevnes ikke med ett ord. Og det må være fordi Regjeringa ikke har nok ambisjoner, og ikke er interessert nok i forskning. Dette er ikke et spørsmål om enkeltstatsråder, men det er et spørsmål om Regjeringa som kollegium. Jeg må jo si at jeg blir nokså bekymret når SVs sekretariatsleder, Thor-Egil Braadland, skriver i et debattinnlegg på nettsiden Verdentilvenstre.no 27. august under overskriften «Forskningsinnsatsen må ned»: «Det brukes for mye penger på forskning i Norge. Forskningsinnsatsen bør reduseres med 1,5 mrd kroner.» Synspunktene blir gjentatt i NRK P2 Søndagsavisa 5. oktober, med et angrep på SkatteFUNN-ordningen som savner helt rot i virkeligheten. Det som er bekymringsfullt, er at den samme Thor-Egil Braadland også er rådgiver for SVs næringspolitiske fraksjon, og det er nettopp der SkatteFUNN-ordningen ligger. Og vi har jo allerede sett resultater av hans råd, nemlig at SkatteFUNN-ordningen er blitt dramatisk redusert under denne regjeringa, noe som altså betyr at næringslivet har færre incentiver til å forske enn de hadde før. Bakteppet er altså at vi har en flertallsregjering med en mulighet til å bruke flertallet til noe. Øystein Djupedal sa i forbindelse med regjeringsdannelsen i 2005 at «det vi vil få til, får vi til». Da er det vel slik at det må stå på viljen. For med 160 milliarder kr i økte skatteinntekter, takket være den skattepolitikken den forrige regjeringa førte, burde det være mulig å få til ting. Sannheten er jo at mens denne regjeringa har hatt de beste forutsetningene noensinne, har den altså ikke evnet å prioritere det viktigste. Den forrige regjeringa greide jo både å gi skatteletter for å trygge arbeidsplasser og velferd i framtida og samtidig å gjøre storstilt satsing på kunnskap og forskning. I budsjettene, som nå er større enn den forrige regjeringas, naturlig nok, greier altså den rød-grønne regjeringa likevel å gjøre store kutt på viktige områder. Alle partier i salen her er enige om at vi skal ha en god og sterk offentlig skole som fundamentet i utdanninga. Men det er jo nettopp innenfor den offentlige skolen at de store og systematiske ulikhetene mellom elevene kommer til syne. Og det er alvorlig. Vi må være best på det viktigste, på de grunnleggende ferdighetene, og derfor er det etter min oppfatning veldig rart at ikke Regjeringa ønsker å gjøre noe for å sette konkrete mål for hvor norsk skole skal være f.eks. ved neste PISA-undersøkelse. Hvor skal norsk skole være ved de neste nasjonale prøvene? Enhver regjering har mer penger til rådighet enn den forrige. Det sier seg sjøl, fordi budsjettene blir større år for år. Derfor er det enda mer underlig at Regjeringa har funnet det nødvendig å kutte på vesentlige områder. I et intervju med bladet Utdanning for nøyaktig to år siden, 6. oktober 2006, ble daværende kunnskapsminister Øystein Djupedal konfrontert med følgende, nemlig at Kolbjørn Hagen, den daværende lederen i Forskerforbundet, mente at barnehagesatsingen hadde gått ut over bevilgningene til høyere utdanning og forskning. Da svarte Øystein Djupedal: «Jeg er stolt av barnehagesatsingen og er ikke enig med Hagen. På universitets- og høyskolesektoren har vi med dette budsjettet riktig nok en reell nedgang på en prosent. Men det er galt å betegne dette som smalhans. Vi har lagt inn et hvileskjær og det tåler denne sektoren godt.» Til samme blad sier Djupedal derimot i mai i år at «jeg sloss hardt mot kuttet på rundt 250 millioner til høyere utdanning og advarte meget sterkt Kristin Halvorsen om at vi kom til å få kritikk og tape titusener av stemmer i høyere utdanning». Det er den siste erkjennelsen til den tidligere statsråden som er den riktige. Men det hjelper jo veldig lite i en sektor som i to år har måttet kutte ned på studiekvalitet, kutte ned på forskning, på veiledning, på ansettelser, på kvalitetsutvikling og på strategiske prioriteringer. Regjeringa lovte i Soria Moria-erklæringa at bevilgningene til høyere utdanning skulle øke. Fasiten etter tre år med rød-grønt styre er at bevilgningene er kuttet. Vi kan også lese i Dagens Næringsliv i dag at Regjeringa tilsynelatende ikke kommer til å gi noe forskningsløft i budsjettet som legges fram i morgen, og at Forskerforbundet er dypt bekymret. Morgendagens velferd er avhengig av investeringer i dag, og Regjeringas politikk handler i stedet om å bruke opp mest mulig av pengene i dag og trekke opp stigen etter seg for kommende generasjoner.