Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Vårt langvarige samarbeid med Russland innenfor atomsikkerhet er en viktig del av det totale samarbeidet vi har bilateralt med Russland. Og la meg legge til: Det er i norsk interesse å ha et nært samarbeid med Russland på akkurat dette området. Det er viktig at vi bidrar til å rydde opp i atomforurensningen i våre nærområder. De nye trusselbildene forteller oss at det radioaktive avfallet i Nordvest-Russland lett kan omdannes til såkalte «dirty bombs» hvis det havner i hendene på terrorister eller andre kriminelle, ja faktisk er det slik at ikkespredningsregimet oppfatter Kolahalvøya som det området i verden der nukleært og spaltbart materiale representerer den største trusselen mot sikkerhet og miljø. La meg legge til at dette materialet ikke bare representerer en risiko for helse og miljø – det gjør det selvfølgelig også – men dårlig sikret spaltbart materiale er en trussel i et sikkerhets- og ikkespredningsperspektiv. Vi behandler i dag innstillingen fra kontroll- og konstitusjonskomiteen om Riksrevisjonens undersøkelse av atomsikkerhetssamarbeidet med Russland. Men det er ikke mer enn et halvt år siden Stortinget hadde oppe utenriks- og forsvarskomiteens innstilling om Meld. St. 11 for 2009–2010, der Utenriksdepartementet gikk grundig igjennom samme sak, og der konklusjonen var at det er viktig å videreutvikle og styrke sikkerhets- og beredskapssamarbeidet med Russland. Denne innstillingen til Stortinget kom for øvrig også etter at dette dokumentet fra Riksrevisjonen forelå. I perioden 1995–2009 bevilget Stortinget i overkant av 1,4 mrd. kr til dette prosjektet. Riksrevisjonens undersøkelse viser at tiltak finansiert med norske midler i all hovedsak er gjennomført som planlagt, men at det gjenstår en del viktige uløste oppgaver. Det dreier seg bl.a. om kapasiteten for langtidslagring og håndteringen av annet miljøfarlig avfall. Utenriksdepartementet karakteriserer i Meld. St. 11 tiltakene som en «suksesshistorie gjennomført i en periode med store endringer i Russland», og videre: «Ambisjonene for samarbeidet med Russland må derfor på ethvert samarbeidsområde være realistiske og langsiktige i forhold til rammevilkårene.» Kontroll- og konstitusjonskomiteen har særlig merket seg at det gjenstår utfordringer som fjerning av det brukte brenselet og det radioaktive avfallet fra den gamle militærbasen i Andrejevbukta, noe som kan føre til økt risiko for radioaktiv forurensning. Komiteen sier seg fornøyd med at spørsmålet følges opp i den norsk-russiske atomkommisjonen. Det er for øvrig viktig at de planlagte felles toktene ikke begrenses til tidligere undersøkte områder, men omfatter alle viktige kilder til radioaktiv forurensning. Vi registrerer for øvrig at Utenriksdepartementet vil ta med seg Riksrevisjonens merknader i sitt arbeid, ved å heve kvaliteten i atomsikkerhetssamarbeidet med Russland. Tilbake til utenriks- og forsvarskomiteen. I juni uttalte komiteen enstemmig at det norske bidraget utover 2012 mer og mer må knyttes til myndighetssamarbeid og samarbeid om miljøovervåking og beredskap, samtidig som norsk innsats i større grad enn tidligere må ses i et internasjonalt perspektiv og fortrinnsvis samordnes med prioriteringene til andre samarbeidsland. La meg legge til at jeg er glad for det brede internasjonale engasjementet som vi ser i dag for å løse kostnadskrevende atomutfordringer i Nordvest-Russland. Og som det også står i innstillingen, ble det under toppmøtet i Washington i år om kjernefysisk sikkerhet vedtatt en erklæring om å sikre alt sensitivt kjernefysisk materiale i løpet av fire år. Der var også Nordvest-Russland nevnt. Også sluttdokumentet fra tilsynskonferansen for NPT i mai i år, altså Ikke-spredningsavtalen, er verdt å ta med seg. Helt siden den kalde krigens slutt har verdenssamfunnet samarbeidet med Russland og andre postsovjetiske stater om å sikre og fjerne materiale fra kjemiske, biologiske og kjernefysiske våpen. De to amerikanske senatorene Sam Nunn og Richard Lugar har gjort en kjempejobb både når det gjelder Nordvest-Russland, og ved å sikre de kjemiske våpnene i Russland, og de har vært nominert til Nobels fredspris for sitt arbeid flere år på rad. Riksrevisoren, Jørgen Kosmo, sa i sin pressemelding da Dokument 3:9 for 2009–2010 ble lagt fram: «Ulykker og forurensning på dette området vil ha alvorlige konsekvenser for befolkningens helse og sikkerhet, miljø og næringsinteresser i Norge.» Det kan jeg slutte meg til. Nettopp derfor er det viktig at arbeidet fortsetter, selv om – og det går klart fram av Riksrevisjonens rapport – rammevilkårene av og til er krevende og tar tid.