trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-13:
«Vinteren har kommet til Norge, og nok en gang lever folk i frykt for alvorlige ulykker forårsaket av utenlandske vogntog uten tilstrekkelig utstyr og kompetanse for kjøring på norske vinterveier. I løpet av få dager har Facebook-gruppen «Stopp dødstrailerne på norske vinterveier!» fått over 30 000 følgere. Hvilke tiltak vil regjeringen iverksette for å sikre at førere av utenlandske vogntog har tilstrekkelig kompetanse i kjøring på norske vinterveier?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-13:
Jeg merket meg at statsråden gir honnør til Facebook-gruppa som vil få stoppet dødstrailerne. Det er det all mulig grunn til. Men denne gruppen gir ikke noen hyllest til regjeringens arbeid. Tvert imot gir den massiv og kraftfull kritikk fordi en ikke har tilstrekkelige tiltak – ofte motsetter en seg viktige tiltak. Kontrollene er for få, kravene til dekkutrustning er ikke gode nok, og kravene til opplæring, som da kommer fra EU, er jo helt i det blå med tanke på hva det konkret vil bety. Jeg er helt enig i at en skal stille tydelige krav til både norske vogntogsjåfører og utenlandske vogntogsjåfører. Derfor er Senterpartiets standpunkt at en skal ha samme krav til føreropplæring for utenlandske vogntogsjåfører som for norske vogntogsjåfører. Hvorfor er ikke statsråden villig til å være med på et slikt forslag?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-13:
Nå forsøker statsråden nok en gang å skjule seg bak hva som var regelverket langt tilbake i tid. Jeg kan innrømme at en tilbake i tid burde hatt strengere krav til sikkerhet. Da jeg var liten, var det ikke krav til at en skulle bruke bilbelte i baksetet på bilene heller. Det var heller ikke særlig fornuftig. Men det gir jo ikke trygghet for folk i dag å diskutere hva som burde ha vært reglene for 8, 10 eller 20 år siden. Spørsmålet er hva slags krav en skal stille i dag, ut fra den situasjonen som er, med massivt mange utenlandske vogntog på norske veier, fordi en har et slapt regelverk når det gjelder kompetanse, altfor dårlige kontroller og altfor dårlige tiltak over tid. Til dette med opplæringen: Det som statsråden nå sier, er at vi nå bare skal feste lit til noen vasne formuleringer i et dokument fra EU om føreropplæring, istedenfor å si at for å sikre tryggheten til dem som ferdes på veiene i Norge, skal det være de samme kravene til utenlandske vogntog som det vi har historie for i Norge. Hvorfor kan ikke statsråden være med på det?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-11-13:
Denne avgiftsøkningen på biodiesel har lite med palmeolje å gjøre. Uavhengig av regjeringens grep stupte bruken av palmeolje i biodiesel i fjor med 70 pst., og den fortsetter videre ned i år. Hvis statsministeren er bekymret for at man skal støvsuge markedet for god biodiesel, bør man gjøre et aktivt grep for å ta norsk skog i bruk. Der har regjeringen sviktet så langt. Næringstransporten står for to tredjedeler av transportutslippene. Der har overgangen til biodrivstoff vært en viktig bidragsyter for å få utslippene ned. Samtidig har regjeringens lite kraftfulle støtteordning gjennom Enova kun truffet et smalt segment for små varebiler. Det vi trenger, er effektive tiltak og virkemidler for tungtransporten, landbruksmaskiner, anleggsmaskiner og kystfrakteskipene. Statsministeren etterlyste Senterpartiets klimapolitikk. Vi står på linje med næringslivet og vil ha et CO 2 -fond for næringstransport. Hva er regjeringens grep for å få disse utslippene ned?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-11-13:
I sitt svar til representanten Gahr Støre sa statsministeren at i klimapolitikken bør en ikke foreta store, uventede endringer, og en bør også operere ut fra tiltak som gir resultat. Den økningen i avgifter på biodiesel som en nå foreslår, kan ifølge NHO og LO gi en økning i klimagassutslipp på 700 000 tonn. Det er svært mye. Det er også en endring, en betydelig endring, over natta. Det må i alle fall gi en grunn til refleksjon om en her har gjort det riktige grepet eller ikke, og om dette ikke kan skape en uheldig utvikling og påføre oss økte CO2-utslipp. Så spørsmålet er rett og slett: Vil statsministeren lytte til det LO og NHO i samarbeid her sier om at dette er uforutsigbart, og at det også gir økte klimagassutslipp?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-11-13:
Når en tapper palmeoljen ut, velger en altså å gjøre det på en sånn måte at en kan redusere bruken av biodrivstoff og dermed øke CO2-utslippene med 700 000 tonn. Det er svært mye. Men jeg må jo si at runden her viser at statsministeren egentlig ikke er så opptatt, tror jeg, av hvordan avgiftene slår ut, verken når det gjelder CO2-utslipp eller når det gjelder overfor folk flest. SSB kom tidligere i høst med en ny rapport som viser at forskjellene i Norge øker. Det omfordeles rett og slett mindre gjennom skattesystemet, og økte avgifter er en av grunnene til det. Når avgiftene økes kraftig, rammer det folk flest. Det rammer dem med vanlige inntekter, samtidig som de som har mest, slipper lettere unna. Det er faktisk en viktig og legitim debatt som ikke bare kan avfeies gang på gang. Det er riktig at regjeringen har økt avgiftene med 6,3 mrd. kr. Bekymrer det i det hele tatt statsministeren at økningen i avgifter øker forskjellene i Norge?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-11-13:
Dette er en skandale som har rammet mange uskyldige mennesker. Det påligger både storting og regjering et stort ansvar for hvordan vi behandler saken videre, og da må jeg få lov til å si at statsministeren er vel hakket mer tydelig på hva som skjedde i 2010–2012, enn hun er hva gjelder de to siste årene. Men Senterpartiet har respekt for at det er nedsatt et granskingsutvalg. Det granskingsutvalget har en frist til 1. juni 2020 med å gjøre ferdig sitt arbeid, og spørsmålet er hvordan saken så skal behandles av regjering og storting. Vil regjeringen komme tilbake til Stortinget? Når vil regjeringen komme tilbake til Stortinget? Før sommeren, eller skal en vente til senhøstes neste år? Og på hvilken måte har regjeringen tenkt å komme tilbake til Stortinget, slik at Stortinget får full mulighet til å gjennomgå granskingsutvalgets konklusjoner?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Det kommer ikke et statsbudsjett fra denne regjeringen uten en ny avgift eller et saftig avgiftshopp. I år er det altså biodiesel som er valgt ut. Av alle innvendinger som vi hører mot statsbudsjett, nær sagt uansett hvilken regjering, er det sjelden å få servert en innvending som er så godt begrunnet som innvendingen mot det å avgiftsbelegge biodrivstoff utover innblandingskravet. Når prisene går opp med 3 kr literen, skal det mye idealisme til for å velge det dyreste i en bransje hvor lønnsomheten er svak. Lastebileierforbundet, Drivkraft Norge, Bilbransjeforbundet, NHO Transport og Arbeiderpartiet advarer alle mot dette fordi det fører til mindre bruk av biodrivstoff og økte utslipp. Jeg hører statsministerens begrunnelse for å få ned bruken av palmeolje. Det er en god begrunnelse. Men vil statsministeren bruke de 14 dagene som er igjen, til å vurdere å utsette denne avgiften og finne en annen måte å håndtere palmeoljeproblemet på?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Nav-skandalen er et opprørende innblikk i Forskjells-Norge. Makt og penger er urettferdig fordelt i landet vårt. Det er også rettssikkerhet. Det er en vond eim av klassejus over hele saken, hvor verken Nav, politiske myndigheter, påtalemyndighet, forsvarere eller domstoler har oppdaget at mennesker har blitt dømt, økonomisk ruinert og fengslet i stort antall i strid med loven. Det er en katastrofe for mange enkeltmennesker, og det er en krise for vårt system. Denne systemsvikten er det vårt felles ansvar å rydde opp i. Vi er forundret over at regjeringen ikke tok imot den utstrakte hånden fra opposisjonen som kom i forrige uke, om samarbeid om granskingsutvalget. I stedet fikk vi en uryddig prosess og alenegang fra regjeringen. Nå er det naturlig at Stortinget stiller regjeringen spørsmål om de sidene ved denne skandalen som sittende regjering er den rette til å svare for. Etter redegjørelsen til statsråd Hauglie i forrige uke har det kommet fram at ikke all relevant informasjon om hva regjeringen har gjort i den tiden den visste eller burde ha visst om saken, var med i det materialet som ble offentliggjort i forbindelse med redegjørelsen. Vi fikk tidligere i denne uken innsyn i vedleggene til brevet som departementet fikk fra Nav i desember i fjor – altså det som var det første varselet til departementet om saken. Det viser at departementet fikk klar beskjed om at en skandale av det omfanget vi nå kjenner, var en mulighet. De offentliggjorte vedleggene viser at det er veldig god grunn til å spørre om ikke alarmen burde gått for fullt i desember i fjor. Derfor lurer jeg på om statsministeren fortsatt mener at hennes regjeringen ikke kunne og burde slått alarm før.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Jeg er enig i at rettferdighet og oppreisning må være prioritet nummer én. Jeg er også enig i at regjeringen ikke skal granske seg selv – også Stortinget må gjøre det – men jeg har likevel lyst til å stille statsministeren et spørsmål om hva regjeringen gjorde, når. Det er viktig at vi også får en diskusjon om alarmen kunne gått tidligere, nettopp fordi det har hatt så store konsekvenser for mennesker at det tok så lang tid. Da regjeringen Solberg tiltrådte høsten 2013, var en av de første handlingene å trekke tilbake Meld. St. 46 for 2012–2013 – den som het Flere i arbeid. Der sto det bl.a. at den daværende regjeringen hadde igangsatt en gjennomgang av omfangsbestemmelsene i folketrygdloven som skulle se på reguleringen av utbetaling av ytelser fra disse til personer bosatt i utlandet. Denne meldingen ble trukket tilbake av statsministerens regjering 29. november 2013. Derfor er et av spørsmålene vi nå lurer på: Hva skjedde med dette arbeidet? Ble det stoppet, eller hvor ble det av?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Det er riktig, men det er også sånn at spørsmål om hvordan EØS-reglene og den norske trygdelovgivningen henger sammen, handler om en rekke ulike ytelser, en rekke ulike grupper. Det store spørsmålet er hvorfor en ikke, gjennom arbeidet med de ulike sidene av dette, har kommet fram til – tidligere – de sammenhengene som vi nå ser. Derfor er det relevant å få vite hva som skjedde med det arbeidet som den gangen var varslet. Så det spørsmålet står. I tillegg kunne jeg tenke meg å spørre statsministeren om følgende: Den 30. august i år fikk Arbeids- og sosialdepartementet et veldig tydelig brev fra Nav. Der står det at 35 saker er anmeldt, eller oversendt politiet, på feilaktig grunnlag, og at om lag 40 personer er domfelt siden 2013. Det er veldig tydelig at alarmen har gått i Nav-systemet. Alvoret er krystallklart. Likevel venter departementet 14 dager med å ha første møte om saken. Er statsministeren fornøyd med det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Det er veldig bra at det skal granskes, men granskingsutvalg kan heller ikke nå bli brukt på en sånn måte at regjeringen ikke skal svare på vurderinger av egen innsats i saken i hele perioden fram til granskingsutvalget kommer med svar. Altså: Spørsmålet er hvorfor det tok ti måneder, fra desember i fjor da regjeringen ble varslet, til dette kom til offentligheten og nådde Stortinget. Spørsmålet er hvorfor det tok 14 dager fra alarmen virkelig gikk i august i år, til departementet hadde det første møtet. Spørsmålet er hvorfor Riksadvokaten ble varslet for seint. Spørsmålet er hvorfor saker ble stilt i bero for seint. Det må være rimelig å be regjeringen om en vurdering av om en er fornøyd eller ikke med alle disse tingene som vi vet i dag. Derfor vil jeg igjen be statsministeren om å gi oss en vurdering av – når hun ser dette nå, med disse faktaene på bordet – hvor fornøyd hun er med den jobben regjeringen har gjort til nå i denne saken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Det er litt overraskende, synes jeg, at statsministeren er klar til å konkludere om hva regjeringen i 2011 eller 2012 gjorde feil. Jeg trodde det også skulle granskes. Det er jeg i hvert fall for. Men jeg synes det er rimelig at statsministeren svarer på spørsmål i dag om hva hennes regjering gjør i dag, siden de sitter ved makten i dag. Det tror jeg nesten statsministeren må finne seg i. Jeg har lyst til å avslutte med noe jeg synes er en viktig del av denne debatten, og det er: Denne skandalen har ikke oppstått i et vakuum. Den har oppstått i en situasjon der vi gjennom mange år har hatt en negativ debatt preget av mistillit mot mennesker på trygd, og der det politiske presset mot Nav-systemet for å slå hardt til har vært veldig stort. Jeg synes det er verdt – og jeg er redd for at vi ikke får gjort det i den granskningen som er bestilt fra regjeringen – å se på hvordan dette politiske klimaet har påvirket både Navs og resten av systemets evne til å avdekke feil begått mot mennesker som er fattige, og mennesker som er syke. Jeg lurer på om statsministeren er enig i at det store politiske presset kan ha noe å si for de dårlige resultatene i denne skandalen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Saken har jo vist svikt i mange ledd, det vet vi, og spørsmålet er: Hva gjør vi framover, for vi vet at slik systemsvikt også har rammet rettighetene til barn? I går sa UDI-direktøren at de har gjort feil, og at barnets beste ikke er ivaretatt i saker der. Det er jo ikke første gangen, for flere rettsavgjørelser i lagmannsretten har sagt at vedtak er ugyldige, og at praksis ikke ivaretar rettighetene barna har etter Barnekonvensjonen, som også Norge er forpliktet av. Men akkurat som i Nav når Trygderetten har sagt at de gjør feil, fortsetter UDI og UNE sin praksis, sjøl om lagmannsretten har sagt at de gjør feil. Spørsmålet er: Når retten sier at loven brukes feil, skal ikke da praksis endres slik at det blir riktig heretter? Er statsministeren enig i det, og vil hun sørge for at dette blir gjennomgående i hele forvaltningen heretter?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Det var det slettes ikke, for det handler om prinsippet om hvordan vi implementerer folks rettigheter etter konvensjoner eller forordninger inn i norsk rett. En annen sak vi hadde oppe i vår, var rettighetene til mennesker med funksjonsnedsettelser der regjeringen motsatte seg at deres rettigheter etter CRPD skulle inn i menneskerettsloven, slik som andre. Nå vet vi at skal loven forstås og brukes riktig, slik som Nav-saken har vist at den ikke gjør, må rettighetene stå klinkende klart i lovteksten. Det gjør de ikke nå. Det rammer vanskeligstilte, det rammer folk i Nav, og det rammer folk i utlendingsforvaltningen og ellers. Vi kan ikke late som om vi ikke vet at den teknikken rammer slik nå. Vil statsministeren nå starte arbeidet med å endre praksis og systematisk skrive folks rettigheter etter forordninger og internasjonale konvensjoner som Norge har forpliktet seg til, rett inn i lovteksten, slik at vi unngår slike misforståelser?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-13:
Dette handler om samme sak, nemlig hvordan vi skriver lovene våre, slik at slike misforståelser i mye større grad enn i dag kan unngås. Her sier alle at de skal gå i seg selv, det mener jeg Stortinget også bør gjøre ved å se på måten vi implementerer slike rettigheter i lovverket. Da kan det vel ikke være sånn at Stortinget sier man skal ha rett etter loven, men ikke gjør det klart i lovteksten, slik at forvaltningen kan tolke vekk rettigheter folk faktisk har. Dette handler om prinsipp knyttet til praksis i forvaltningen hvis retten har sagt at man tolker loven feil. Er ikke statsministeren enig i at det er bedre at lovteksten er klar på de rettighetene som faktisk finnes, slik at folk ikke lider rettstap fordi loven er uklar og noen skal tolkes i tillegg til en konvensjon eller en forordning?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
I svaret som statsministeren ga til representanten Lysbakken, hørtes det ut som at det nærmest var litt utidig at Stortinget satte spørsmålstegn ved saker som nå er til behandling i granskingsutvalget regjeringen har satt ned – sånn kan det vel ikke være? Regjeringen la fram en sak om regelendring i arbeidsavklaringspenger i mars 2017. I forkant ble det sendt ut et omfattende høringsnotat om saken. Verken i høringsbrevet eller i saken som ble forelagt Stortinget, er det gjort EØS-rettslige vurderinger. Jeg går ut fra at regjeringen forelegger sånne saker internt i tillegg til den offentlige høringen. På tidspunktet for høringen hadde regjeringen sågar en egen europaminister. Selv det har altså ikke gjort at man kunne se at man burde ha stilt noen spørsmål om EØS-regelverket. Mener statsministeren at saken var tilstrekkelig opplyst?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg mener at statsministeren ikke svarer på det spørsmålet jeg stiller konkret om den saken. Når man legger fram en melding til Stortinget som omhandler kontantytelser, om innstramminger i den, og det ikke er gjort EØS-rettslig vurdering, mener da statsministeren at saken er skikkelig utredet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Mitt spørsmål lyder: «Statsråden har i redegjørelsen til Stortinget sagt at hun først i desember 2018 fikk kunnskap om at Nav hadde fortolket forordning 883/2004 feil. Kan statsråden redegjøre for om det har kommet henvendelser til statsråden om temaer som gjelder dette sakskomplekset før desember 2018?»
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg opplevde ikke at jeg fikk svar på det spørsmålet jeg stilte statsråden. Som stortingsrepresentanter har vi jo anledning til å stille spørsmål til statsråden i stortingssalen, og etter det vi fikk opplyst i redegjørelsen, har det kommet mange opplysninger. Blant annet så vi i VG i går at man har fått opplysninger om et notat som er sendt departementet, og som omhandlet temaet om ulike behandlinger. Vi har lest at tillitsvalgte har tatt opp saker om dette. På den nettaksjonen som de som har arbeidsavklaringspenger har, framkommer det at det ikke er gitt innsyn i en sak for EU-domstolen om tolking av EUs regelverk om trygd og sosialtjenester for ikke så mange år siden. Og da er mitt spørsmål: Var dette opplysninger som statsråden var kjent med da redegjørelsen ble gitt?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Takk for svaret. Som stortingsrepresentanter får vi mange henvendelser om Nav-saken. Det er opplysninger om dokumenter som er borte, om dokumenter som ikke er journalført. Jeg regner med at også statsråden har fått og får sånne henvendelser. Har statsråden selv fått henvendelser som omfatter tolking av EØS-retten når det gjelder kontantytelser, i den tiden hun har vært statsråd?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-13:
Mange har blitt opprørt over at det i Norge skjer såkalt konverteringsterapi, altså homoterapi, forsøk på å helbrede eller omvende mennesker til en annen seksuell orientering eller kjønnsidentitet. Miljøpartiet De Grønne og Arbeiderpartiet har begge forslag om å forby dette til behandling nå i Stortinget. Da statsministeren først fikk spørsmål om et sånt forbud, var hun mot det og mente at det ville være problematisk for religionsfriheten, og at en ikke bør forby noen å be for andre, men mandag denne uken varslet hun at hun nå er for en utredning. At statsministeren først viser til religionsfriheten i denne sammenhengen, gjør det uklart hva hun nå egentlig mener. For det er jo soleklart at det er noe annet når en religiøs leder i det skjulte bruker sin autoritet til å hevde å kunne omvende et menneske til en annen seksuell legning eller kjønnsidentitet, enn om f.eks. jeg og statsministeren sitter sammen i sofaen hjemme i stuen som likestilte venner og statsministeren tilbyr seg å be for å endre meg fordi jeg er homofil. Man kan forby det første uten å forby det siste. Det å ta høyde for maktforhold klarer lovverket vårt i veldig mange andre tilfeller allerede. Det er f.eks. forbudt for en arbeidsgiver å spørre noen om en er gravid, selv om det ikke er forbudt generelt. Jeg mener statsministeren må være tydelig om det som er sakens kjerne her. Har statsministeren bestemt seg? Mener hun at det skal være forbudt i Norge for religiøse ledere å tilby å omvende mennesker til en annen seksuell orientering eller kjønnsidentitet?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-13:
Jeg mener fortsatt det er uklart hva statsministeren ønsker å oppnå med en utredning, for en utredning kan jo ha som formål å sikre at det er forbudt, at vi forhindrer gjennom lovverk å drive med homoterapi, og at det i så fall da er bra at en utredning vil kunne klargjøre hvordan vi får til det. Men vi trenger ikke noen utredning nå som har som formål å finne ut om dette er noe vi ønsker å forby. Jeg mener at med det maktforholdet som ligger i at man er en religiøs leder, uansett om det blir på forespørsel eller om det er den religiøse lederen som tar initiativ til det, er det uetisk. Det burde være forbudt å tilby noen det og hevde at man kan omvende noen fra en seksuell orientering eller om man er født i feil kropp. Vil statsministeren være tydelig på at formålet med en utredning er å sikre at det er forbudt i Norge å drive med homoterapi eller å prøve og omvende mennesker til en annen seksuell orientering eller kjønnsidentitet?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-11-13:
Det som er skadelig for folk, er jo hvis man er i en sårbar situasjon og man får beskjed fra en religiøs leder, eller en annen autoritet, for den saks skyld, f.eks. en lege: Ja, det er et problem at du er sånn som du er, og det ønsker jeg å endre for deg. Det er misbruk av en maktposisjon på en veldig inngripende og farlig måte, særlig overfor unge, som bør være forbudt. Hvis utredningen – som vi forhåpentligvis får – konkluderer med at likestillings- og diskrimineringsloven ikke tydelig forbyr konverteringsterapi, vil statsministeren da sørge for å foreslå konkrete endringer av likestillings- og diskrimineringsloven som sørger for at det blir forbudt? Eller hvordan ellers vil statsministeren foreta seg tiltak for å hindre at det skjer homoterapi i Norge?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Statsministeren gjør dette til en vanskeligere sak enn det det egentlig er. Hvis man har fulgt debatten, er både Likestillingsombudet, menneskerettighetseksperter, de fleste NGO-er som jobber med denne typen spørsmål i Norge, EU-parlamentet, en rekke andre europeiske land og FN skjønt enige om at man må innføre et forbud mot homoterapi. Det skal være lov å mene hva man vil, det skal til og med være lov til å be for hva man vil, men ytringsfriheten og trosfriheten strekker seg ikke inn i himmelen. Det er den organiserte, tydelige handlingen der et menneske med makt over et annet går inn og sier at jeg skal gjøre deg til noe annet enn det du er, for du er ikke bra nok, som vi skal til livs. Vil statsministeren være med på å sende det tydelige signalet til de unge som blir utsatt for dette i dag, om at dette skal du ikke finne deg i, vi står på din side, og derfor innfører vi et forbud?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Når det gjelder måten lover lages på i denne sal, er det jo ikke sånn at storting og komiteen vedtar lovformuleringen. Vi vedtar at vi skal ha et forbud, og så ber vi regjeringen fremme et forslag om det. Grunnen til det er nettopp at man skal gjøre de grundige utredningene og trekke opp de grensegangene som ikke vi er kompetente til å gjøre, men som fagfolkene i departementene skal gjøre. Da vil vi få en mulighet til å utrede akkurat det statsministeren står her og er så bekymret for at vi – i motsetning til alle andre land som gjør dette – ikke skal klare å lande på. Så hva er det statsministeren ønsker å utrede i en egen utredning uten å ta stilling som ikke vil bli utredet dersom Stortinget nå sier et klart og tydelig nei til homoterapi, at vi skal innføre et forbud, og så kommer regjeringen tilbake til detaljene?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Ja, det er forskjell på det. Det ville vært utrolig flott dersom storting og regjeringspartiene også var med på å si at dette uvesenet vil vi til livs – å si at ja, vi skal ha et forbud mot det. For i dag er det lov. Det er ikke lov med vold eller overgrep, men en del av de tingene som har kommet fram, f.eks. gjennom VGs dokumentar, organiserte forsøk på å omvende folk, er i dag lov. Og la oss stikke fingeren i jorda og kalle en spade for en spade: Dette dreier seg om organisert praksis som begås i religiøse trossamfunn av religiøse ledere overfor sårbare, spesielt unge, mennesker. Og det er lov. Et lovforbud vil gjøre det vanskeligere å holde på med det. Et lovforbud vil også si til de unge at dette skal du ikke akseptere, du skal ikke finne deg i det, og du må si fra. Så vet jo alle at regjeringen består av ett parti som er sterkt imot dette, for disse som driver med det, er i deres bakland. Er det slik at det er viktigere for statsministeren å ta hensyn til Kristelig Folkeparti enn til de unge som blir utsatt for konverteringsterapi?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Aftenposten har i dag kommet med en alvorlig avsløring om at nye privatskoler presser ut offentlige skoler. At det har vært en enorm økning i antall privatskoler under denne regjeringa, visste vi, men denne saken avslører at Høyre driver med en bevisst snikprivatisering av Skole-Norge, og etter min mening misbruker rommet for skjønn i loven til å gjennomføre ideologiske vedtak i strid med de faglige rådene. Det er Utdanningsdirektoratets oppgave å behandle søknader om å starte privatskoler og friskoler i Norge. Ved avslag i direktoratet kan departementet avgjøre. Med Høyre i regjering har departementet overprøvd de faglige rådene til direktoratet i et flertall av sakene. I tillegg: I åtte av fjorten av disse sakene sier kommunene at det vil svekke skoletilbudet i kommunene og gå ut over kvaliteten i den enkelte kommunen. Advokatfirmaet Raugland har vurdert sakene. De mener de er svakt begrunnet og sier at departementet har svaret nesten klart på forhånd. Dette synes jeg rimer dårlig med at Høyre kaller seg et kunnskapsparti, og ikke minst med påstanden om at privatisering kun er faktabasert. Her driver en altså med politisk overprøving av de faglige rådene, på tvers av anbefalinger om kvalitet i skolen. Dette er helt tydelig først og fremst ideologisk motivert. Vi i Arbeiderpartiet vil heller styrke og ikke svekke den offentlige fellesskolen. Vi mener også at skolestrukturen bestemmes best lokalt. Vi vil ha en lokal vetorett, slik at man ikke kan sitte i Oslo, i departementet, og bestemme skolestrukturen i Stavanger, Flekkefjord eller Hadsel. Kunnskapsministeren har nektet å stille til intervju om saken. Han nekter å svare på Aftenpostens spørsmål. Så jeg vil nå gjenta et spørsmål kunnskapsministeren nektet å svare på, til statsministeren. Mener statsministeren at det er uvesentlig om etableringen av disse privatskolene har negative konsekvenser for kvaliteten på det offentlige skoletilbudet i den aktuelle kommunen?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Nå synes jeg statsministeren snakker seg vekk fra saken. Jeg skulle egentlig ønske meg at Høyre og regjeringa var litt ærligere i sine svar, for her gjemmer man seg bak loven og skjønn. Jeg mener man egentlig bare burde ha sagt – helt ærlig og redelig – hva som er intensjonen bak: Det er den ideologisk motiverte og ønskede privatiseringen av skolen som Høyre her vil ha. Realiteten er en helt annen enn den statsministeren nå beskriver. I Flekkefjord, f.eks., der departementet sa at det ikke var sannsynlig med nedlegging av skolen, må en nå legge ned den offentlige skolen. Dette går ut over kvaliteten, og jeg synes dette rimer dårlig med alle disse festtalene Høyre har om at kvalitet i skolen er viktig. Her er det ideologi som er viktigere, og jeg tolker statsministeren dit hen at de negative konsekvensene lokalt ikke er viktig for regjeringa. Men jeg vil også spørre – for denne saken handler litt om hva dette skjønnet som regjeringa politisk legger til grunn når en overprøver direktoratet, er: Mener statsministeren at direktoratet da tolker loven feil, slik at det er det som er årsaken til at departementet snur på vedtaket i et flertall av de sakene de mottar?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg er enig i at saken handler om skjønn. Det er da interessant å se at hver gang regjeringa bruker skjønn, ender det med privatisering og at man sier ja til å opprette nye privatskoler. Det høres for meg ut som ideologi. Her er bakteppet at direktoratet med det faglige ansvaret har gitt avslag, kommunene har ikke ønsket å opprette disse skolene og begrunner det med at det ødelegger skolestrukturen lokalt og gir en dårligere kvalitet på skolen. Så når statsministeren nå snakker om ulike hensyn, er det egentlig ikke helt riktig. Det er ideologi som er hensynet til regjeringa i disse sakene. Og ikke minst at man med disse vedtakene går på tvers av kvaliteten i skolen, synes jeg er veldig beklagelig. Kunnskapsministeren har selv svart at han brukte skjønnet i loven til å lande på en annen vurdering, så jeg vil igjen spørre: Hva er statsministerens begrunnelse for at man politisk i departementet endrer vedtaket fra faginstanser?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Det er greit at vi er i forskjellige partier, det gjør det i hvert fall enklere å avgrense! Jeg vil komme litt mer inn på dette med kvaliteten, for det er jo det som er begrunnelsen for avslagene i kommunene og direktoratet. Rådmannen i Flekkefjord sier selv at her taper faglige og rasjonelle argumenter for politiske føringer. Nå prøver jeg meg på et enda mer direkte spørsmål til statsministeren om dette med kvalitet, for jeg forstår at hun er veldig opptatt av kvalitet i skolen, men her gjør en altså beslutninger som går på tvers av kvaliteten. Ser ikke statsministeren at det er uheldig, når en egentlig er opptatt av kvalitet?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
«Det har vært en urovekkende økning av vold i skolen den siste tiden. For over et halvt år siden la Arbeidstilsynet fram en rapport, der funnene gav grunn til bekymring. Hvilke tiltak har statsråden gjort for å forebygge vold i skolen og gi lærere og andre ansatte i skolen og SFO mer kunnskap om forebygging, vurdering og håndtering av vold i skolen?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg er enig med statsråden i at dette, heldigvis, ikke er noe alle elever eller lærere opplever, men det er urovekkende når konklusjonen i Arbeidstilsynets rapport er at lærere og de som jobber i skolen, er noen av de mest utsatte yrkesgruppene. En peker på at en i skoleverket – som Arbeidstilsynet ofte gjør i sine tilsyn – er dårlig på rutiner, dårlig på å øve og har dårlige planer. Jeg vil også vise til Utdanningsforbundets undersøkelser om det samme blant sine medlemmer, der en også sier noe om at utviklingen er at det er flere tilfeller på barneskoler, at det er over hele landet, og at det ikke er et Oslo-problem eller et storbyproblem. Jeg vil utfordre statsråden til å være enda mer konkret på om det er behov for tydeligere nasjonale retningslinjer for å få på plass bedre rutiner, og om han har flere verktøy en kan legge i verktøykassen – når det gjelder både forebygging og midler til flere yrkesgrupper i skolen som kan hjelpe med å håndtere situasjonene når de dukker opp.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Jeg vil ta et litt konkret eksempel. I forrige uke kunne vi følge rettssaken til læreren Clemens Saers i lagmannsretten, som er en av lærerne som har blitt utsatt for vold på jobb, i Oslo kommune. Saken er nå avsluttet i lagmannsretten. Saken er alvorlig. Clemens Saers ble nesten drept av en elev på jobb. Han ble reddet av to andre elever og endte opp med uopprettelige skader i halsen etter angrepet. Det han sier selv, og som også er bakgrunnen for diskusjonen som retten har, er at det som plager ham mest i etterkant, er hvordan arbeidsgiveren håndterte saken, eller rettere sagt ikke håndterte saken på en god måte. Derfor blir denne saken også et eksempel på noe av det som Arbeidstilsynet tar opp i sin rapport: at det ikke finnes gode nok systemer, eller veiledninger for den saks skyld. Jeg skal ikke be statsråden om å kommentere den saken spesielt – han kan gjøre det hvis han vil – men mitt spørsmål er mer direkte om hva statsråden tenker om hvem som har ansvaret for lærernes liv, helse og sikkerhet i klasserommene, når en ser en type sak som denne.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-11-13:
Skolen skal være et trygt sted å være og et godt sted å lære. Tall fra Elevundersøkelsen viser en nedgang i andelen elever som svarer at de blir slått, dyttet eller holdt fast på skolen. Kommuner som registrerer at flere lærere utsettes for vold, forklarer at dette skyldes mer systematisk rapportering. Vi har altså ikke grunnlag for å si at problemet vold i skolen er økende nasjonalt. Men det kan være en økning i noen kommuner og ved enkelte skoler, og selvsagt må vi ta problemet med vold i skolen på det største alvor. Regelverket er helt klart. Arbeidstakere skal ha det trygt på jobben, og elever skal ha det trygt og godt på skolen. Det er skoleeiere og arbeidsgivere som har hovedansvaret for å trygge skolen og arbeidsmiljøet. Skoleeiere og arbeidsgivere må arbeide aktivt med forebygging og håndtering av vold i skolen. Jeg vil understreke viktigheten av profesjonell ledelse, god oppfølging, et trygt arbeidsmiljø og ikke minst en åpenhetskultur på den enkelte skole. Det er viktig med et godt samarbeid mellom ledelsen, tillitsvalgte, alle ansatte og elevene. Vold i skolen er en kompleks problematikk. Regjeringen har derfor satt i verk en rekke ulike tiltak som kan spille en positiv rolle i arbeidet mot mobbing og for et godt læringsmiljø. Vi har bl.a. endret regelverket for et trygt og godt arbeidsmiljø, slik at det skal være tydelig hvilken plikt skoleeier har for både å bygge og sette inn tiltak mot mobbing og andre krenkelser. Vi har satset på økt kompetanse, økt lærertetthet og flere helsesykepleiere. Jeg har tatt initiativ til at noen fylkeskommuner og kommuner kan ta på seg en lederrolle i arbeidet med å forebygge og håndtere vold og utagerende atferd og oppførsel i skolen. Vold i skolen henger ofte, men ikke alltid, sammen med behov for andre støttetiltak. Det kan være barn som trenger tjenester fra f.eks. barnevern, helsetjeneste, BUP eller annet. Dette er temaer som er sentrale i den nye stortingsmeldingen regjeringen nylig har lagt frem: Tett på – tidlig innsats og inkluderende fellesskap i barnehage, skole og SFO. Der varsler regjeringen tiltak for at de ulike tjenestene samarbeider bedre til barnets beste. Jeg mener at dette også vil være viktig for å forebygge og redusere vold i skolen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-11-13:
Jeg er helt enig med representanten Tvedt Solberg i at både Arbeidstilsynets rapport etter tilsynene og Utdanningsforbundets rapport er urovekkende. Dette er noe vi må ta på det største alvor, både lokalt – skolene og skoleeier – og selvsagt også nasjonalt. Jeg er usikker på om retningslinjer er veien å gå, men at det kan være behov for bedre veiledning, er jeg ganske overbevist om, for det er viktig at lærerne har god rettssikkerhet, at lærerne ikke føler seg alene, at det er en god åpenhetskultur, og at man ikke frykter for å gi beskjed. Jeg er også enig i at forebygging eller kompetanseheving er helt avgjørende, for der det jobbes systematisk med kompetanseheving og de bruker de verktøyene vi har, ser vi også at de i større grad lykkes med å skape et bedre arbeidsmiljø.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-11-13:
Jeg har kun registrert den saken gjennom media, og jeg mener det er viktig at det er åpenhet rundt denne type saker, for vi vet at vold og trusler dessverre skjer, også i norske klasserom. Da mener jeg det er helt avgjørende at skoleeier som arbeidsgiver tar ansvar. De har ansvar for at lærerne er trygge på jobb, og da må det være et godt samarbeid med tillitsvalgte lokalt og med skolelederen lokalt. Vi må se på ulike kompetansehevende tiltak, for vi vet at kompetanse og forebygging nytter. Vi må også se på erfaringsspredning, for noen skoler har gode erfaringer med å håndtere dette. Da er det viktig at andre skoler og andre skoleeiere også blir delaktig i den kompetansen. Og vi må se på om det er behov for en bedre veiledning av skoleeiere på dette området.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2019-11-13:
«Ordningen for utbetaling av tilskudd til frivilligsentraler skal som kjent endres fra 2021. Da skal det utbetales pr. innbygger og ikke pr. sentral. Kommuner over hele landet uttrykker stor misnøye med dette, da det betyr kroken på døra for svært mange sentraler, og en viktig og vidtfavnende samfunnsbygger blir borte. På Helgeland er det et frivillignettverk med 14 kommuner, til sammen mister disse 5,8 millioner kroner fra 2021. Vil statsråden vurdere å gå inn for en videreføring av dagens svært gode ordning?»
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2019-11-13:
Også Senterpartiet er som kjent for lokalt selvstyre i kommunene under den forutsetning at det gis økonomiske rammer som gjør det mulig å tilby likeverdige tjenester i hele landet. Det vises til rammetilskudd og tillit til kommunene, som vi for så vidt er enig i, men likevel ser vi fornuften i at det i enkelte tilfeller kan være sunt å beholde det vi gjerne kaller øremerking eller særskilt fordeling, slik at man kan sikre å ansette personer i full stilling, slik det fungerer ved frivilligsentralene. Eventuelt kan annen organisering diskuteres. Med den nye ordningen vil svært mange kommuner få store kutt i overføringene. Alle kommuner med under 12 000 innbyggere vil oppleve reduksjoner, og i 2020 har fortsatt 73 pst. av norske kommuner under 10 000 innbyggere. Mener statsråden at organisering av frivillig arbeid vil fungere like bra i disse kommunene, som får f.eks. 150 000 kr mindre, og hvordan ser man for seg at disse deltidsstillingene skal bemannes?
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2019-11-13:
I store deler av landet, særlig i nord, er det ikke nødvendigvis sånn at vi har for lite mennesker, men vi har for mye areal. Men også i distriktskommunene gjør frivilligsentralene et uvurderlig arbeid, som statsråden har vært inne på, som bistand til pasientreiser, tilbud til eldre og ensomme og hjelp til lag og foreninger, og er kanskje den viktigste aktøren innenfor arbeid med integrering og inkludering. Det er relativt klart at en sterk reduksjon vil gjøre det vanskeligere for de kommunene som får mindre tilskudd, å videreføre dette, selv om man ønsker det. Tidligere kom det et lignende forslag om veterinærvakttilskudd, men der snudde heldigvis landbruksministeren etter påtrykk og innspill. Og til tross for at KS mener at man ikke ønsker detaljstyring, er det i enkelte tilfeller nødvendig, og kommunene og frivilligsentralene ønsker dette. Jeg spør derfor igjen: Er det en mulighet for at statsråden kan bruke det kommende året på å revurdere endringen og vurdere videreføring av dagens ordning for å berge frivilligheten og frivilligsentralene i Norge?
Monica Mæland (Høyre), 2019-11-13:
Det øremerkede tilskuddet til frivilligsentraler ble innlemmet i kommunenes rammetilskudd fra og med 2017 og fordeles med en særskilt fordeling i inntektssystemet i en overgangsperiode på fire år. Vi har i de siste årene økt bevilgningen til kommuner med frivilligsentraler. I 2019 ble rekordhøye 187 mill. kr gitt i særskilt fordelte rammetilskuddsmidler til om lag 360 kommuner med frivilligsentraler. Den betydelige økningen i statlig støtte i overgangsperioden fra 2017 til 2020 har gitt og gir kommuner og frivilligsentraler tid og handlingsrom til å kunne inngå avtaler om framtidig drift, og på den måten skape forutsigbarhet. En samlet kommunesektor ønsker minst mulig detaljstyring fra staten, og det følger regjeringen opp. Formålet med å innlemme det statlige tilskuddet til frivilligsentralene i kommunenes rammetilskudd er å gi kommunene et større og mer helhetlig ansvar for lokal frivillighetspolitikk. Lokale behov, vurderinger og prioriteringer bør ligge til grunn for støtten til frivilligheten, og fordelingen etter de ordinære kriteriene i inntektssystemet setter kommunene i stand til å gjennomføre frivillighetspolitikken på den måten de mener er best. I dag er det kun kommuner som organiserer arbeidet gjennom en frivilligsentral, som får ekstra midler til dette, mens kommuner med en annen organisering ikke får ta del i disse midlene. Dette vil endres når midlene fordeles til alle kommuner etter de ordinære kriteriene. Jeg har tillit til våre lokale politikere, og jeg er trygg på at kommunene fortsatt vil prioritere å støtte frivilligheten, bl.a. gjennom tilskudd til frivilligsentraler, også fra 2021.
Monica Mæland (Høyre), 2019-11-13:
Det er altså slik at en samlet kommunesektor er veldig tydelig på at de ønsker mindre detaljstyring. Andreassen-utvalget pekte på rundt 240 øremerkede ordninger. Vi har tatt kommunesektoren på alvor. Vi har gått grundig gjennom de øremerkede ordningene, og vi foreslår 14 av dem innlemmet. Det handler om aktivitetstilbud til demente, det handler om tidlig innsats i skolen – altså på veldig viktige områder – og så rammer vi dette inn, slik at kommunene kan prioritere. Når det gjelder frivillighetspolitikk, er det ikke snakk om å kutte, det er snakk om å overføre en rekordhøy bevilgning til nettopp dette formålet. I dag er det slik at kommuner som ikke organiserer dette gjennom frivilligsentraler, får ingenting, mens de som har valgt den formen, får alt. Jeg har veldig stor tillit til at lokale politikere er opptatt av frivillighet, og at de organiserer det på den måten de mener er best. Så kan man selvfølgelig tenke seg andre måter å fordele det på, men innbyggertilskuddet er det aller beste.
Monica Mæland (Høyre), 2019-11-13:
Jeg er enig med representanten i at i enkelte tilfeller er øremerking nødvendig. Jeg mener ikke dette er ett av de områdene, og det er rett og slett fordi jeg tror dette er et høyt prioritert område for alle kommunepolitikere. Og vi overfører altså en rekordhøy sum til formålet. Når det gjelder distriktskommuner, har vi et inntektssystem som nettopp overfører mer per innbygger til distriktskommuner enn til f.eks. storbyene, og det er nettopp fordi man har distriktsulemper. Det tar inntektssystemet inn over seg. Så har jeg stor forståelse for at sentralene ønsker fortsatt finansiering på denne måten, men det er altså sånn at KS og et samlet Kommune-Norge har bedt om mindre detaljstyring, mindre øremerking, og da gjør vi det på mange viktige områder. Dette er et viktig område, men det er også et område jeg er helt sikker på at lokale politikere er i stand til å prioritere på en veldig god måte.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-13:
I min redegjørelse 5. november 2019 fortalte jeg Stortinget det vi vet om saken nå. Der opplyste jeg at vi i november/desember 2018 mottok henvendelser fra direktoratet om at de anså regelverket som uklart og ønsket å diskutere saken med departementet. Det var slik Arbeids- og sosialdepartementet ble kjent med saken. Men jeg varslet også at vi vil initiere en granskning. Da vil vi kunne få mer informasjon og kunnskap om hvordan feilen kunne skje, og hvorfor det tok så lang tid før feil praktisering ble stoppet. Jeg verken kan eller vil utelukke at dette arbeidet fører til at det kommer flere fakta og nye spørsmål på bordet. Vi har nå oppnevnt et utvalg som skal granske alle relevante sider av saken knyttet til den feilaktige praktiseringen av adgangen til å motta sykepenger, arbeidsavklaringspenger og pleiepenger ved opphold i et annet EØS-land. Utvalget skal gjennomføre en grundig og fullstendig gjennomgang av saken, med sikte på å avdekke hvordan feilen har kunnet skje og pågå over så lang tid. Utvalget skal vurdere alle relevante sider av saken. Arbeids- og sosialdepartementets håndtering og rolle i saken skal også vurderes.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-13:
I redegjørelsen min informerte jeg om den informasjonen som jeg per da var kjent med at hadde kommet til departementet om denne saken. Men som jeg sa da, og som jeg sier nå: Jeg kan ikke utelukke når vi nå begynner å snu på steinene, at det kan komme mer informasjon opp som jeg per da ikke kjente til. Jeg er også kjent med – og så i Dagbladet – det oppslaget om tillitsvalgte som mener at det har blitt gitt informasjon. Det møtet som ble holdt da, var et formøte til et møte med ESA om en helt annen type sak, og handlet ikke om det som denne saken handler om. Men igjen: Jeg tror vi skal være ganske ydmyke, for når vi nå begynner å granske, begynner å snu hver stein, vil det kunne komme opp informasjon som jeg per forrige uke ikke hadde. Men jeg står fast ved at det jeg da kjente til, var den informasjonen jeg også ga til Stortinget.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-13:
Ikke som jeg har registrert, men jeg kan ikke utelukke det. Nå går vi også igjennom alt det som har kommet inn til departementet. Det kan ha kommet henvendelser fra enkeltpersoner, men ikke som jeg selv har registrert eller har fanget opp at omhandler dette. Men igjen: Når vi nå skal gå igjennom alt det som har gått både inn og ut av departementet og direktoratet, kan jeg ikke utelukke at det har kommet noe. Men det har ikke kommet signaler til meg som har gjort at jeg har registrert at det har vært det som må sies å være feil implementering, feil tolkning og feil praktisering i nær sagt i hele forvaltningen og også domstolene. Det har ikke jeg fanget opp. Men igjen: Granskningen vil jo vise hva vi har fått, og hva vi burde ha fanget opp.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
«Redselen for dårlig skodde useriøse utenlandske trailere på norske vinterveier øker. Vi ser mange oppslag om utenlandske vogntog som sperrer veier, og folk som er redde. Dette er ikke bare et betydelig trafikksikkerhetsproblem, men er også med på å ødelegge for norsk transportnæring. I vår fremmet Arbeiderpartiet ti forslag for tryggere transport på norske veier. Disse ble nedstemt av regjeringspartiene. Vi har hørt statsråden si at innsatsen er økt, men det ser ikke ut til at det har virket. Vil det skje en endring i statsrådens innsats på dette området?»
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
De nyeste tiltakene er viktige, og vi støtter dem selvfølgelig, men en engangssum på 20 mill. kr til økte kontroller i 2020 er ikke nok. Det er spesielt mangelen på langsiktighet og mangelen på kontrollører og kompetanseheving som bekymrer bransjen. Arbeiderpartiet foreslår ytterligere 30 mill. kr til utekontroll for neste år, og vi mener en må utvikle teknologien sånn at kontrollene blir enklere. Statens vegvesen står midt i en omorganisering, og Arbeidstilsynet har de to siste årene mistet 36 stillinger. Vi bruker midler på brannslukking mens forebygging har forsvunnet, sier de. Hva tenker statsråden om disse tilbakemeldingene?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2019-11-13:
Et annet moment er at både arbeidsgiver og transportkjøper i større grad enn i dag må bli stilt til ansvar for det presset en sjåfør blir utsatt for til å levere innen gitte frister. Et moment som statsråden også nevnte, er kompetanse på vinterkjøring. Det siste momentet jeg vil ta fram, er klimaendringer med ekstreme værsituasjoner som krever forbedret veivedlikehold og bedre informasjon. Vi fremmet ti forslag til tiltak som ble nedstemt av regjeringspartiene i vår, og nå har statsråden selv innført tre av dem – riktignok ikke før dette året er omme – men kan vi håpe på at de andre sju forslagene våre også vil bli tatt fram i dette arbeidet?