Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-06:
Forvaltningen av Statens pensjonsfond utland har alltid vært gjenstand for ja, kanskje noe mer vikarierende argumentasjon enn vi ser i mange andre debatter, og det er jo ikke så mange år siden at en statsminister – jeg skal ikke nevne fra hvilket parti – sto her på talerstolen og harselerte med selve ideen om å ha noen etiske uttrekkskriterier for oljefondet. Vi kan ikke trekke oss ut av alt SV ikke liker, var tonen den gang. Nå viser det seg at vi kan trekke oljefondet ut av ganske mye SV ikke liker, ikke fordi SV eller våre ideer er poenget her, men fordi vi som samfunn i fellesskap er enige om normer for hva som er lurt og hva som ikke er lurt å plassere våre penger i. Det kan representanten fra Fremskrittspartiet gjerne kalle moralisme, men den moralismen strekker seg helt opp til kontoret til finansminister Siv Jensen, som f.eks. som følge av denne politikken for første gang som finansminister kan slå fast, helt utvetydig, at bosettingene på Vestbredden er folkerettsstridige. Så en får vel si at de etiske retningslinjene for Statens pensjonsfond utland har ført til at mange har lært litt om politikk og om stoda rundt omkring i verden. For at noen skal kunne ha en konservativ tilnærming og sakte gjøre endringer i oljefondet, må noen være pådrivere for disse endringene, som kanskje i starten ses på som dramatiske, risikofylte og radikale, men som – som vi alle vet – i løpet av få år vil være noe som alle partiene slutter seg til her på Stortinget. Derfor slutter jeg meg fullt og helt til representanten Breiviks refleksjoner rundt f.eks. klima og forslagene knyttet til produksjon av kjernevåpen, og jeg har også lyst til å nevne forslagene om større åpenhet om vår forvaltning av Statens pensjonsfond utland, f.eks. at forvalterne bør offentliggjøre tema knyttet til de ulike forventningsdokumentene som tas opp i møtene med selskapene vi er med og eier. Det gjør mange andre fond, og vi hadde vært tjent med at Statens pensjonsfond utland også ble forvaltet etter det prinsippet. Det samme gjelder en styrket innsats for å trekke våre sparepenger ut av hemmeligholdjurisdiksjoner og skatteparadis. Det er et veldig godt første skritt med forventningsdokumentet om skatt som fondet har fått på plass, det har jeg lyst til å berømme. Det er godt, men det er fortsatt en vei å gå for å sørge for at vi ikke bidrar til å gjøre en praksis lønnsom som raner andre land for helt nødvendige skatteinntekter som sørger for alt fra politi, infrastruktur og forsvar til velferd og helsestell for deres innbyggere. Til slutt: Jeg er helt enig i at det kan finnes gode grunner til ikke å henvise til helt konkrete konvensjonstekster i de etiske retningslinjene for investeringer. Derfor har jeg fremmet dette løse forslaget, forslag nr. 2, nettopp for at det er hensikten bak disse konvensjonene som skal bli ivaretatt. Jeg må si jeg stusser litt over stemmeforklaringen fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, ikke minst med tanke på at det på side 29 i innstillingen går fram at de samme partiene er forslagsstillere til et forslag knyttet til de samme konvensjonene som går lenger i sin tekst enn det løse forslaget jeg foreslår. Den eneste forskjellen er knyttet til forventningsdokumentet om menneskerettigheter og ikke til de etiske retningslinjene for investeringer. Det er alltid slik at representanten Slagsvold Vedum har en konservativ tilnærming knyttet til de etiske retningslinjene, men ikke til forventningsdokumentene som danner grunnlaget for vår eierdialog med selskapene vi investerer i. I det er det sikkert en intern logikk, men jeg må innrømme at jeg har problemer med å følge den, og derfor tar jeg opp forslaget. Det er ofte hyggelig med oversendelsesforslag til regjeringen, og vi kunne kanskje innkassert det som en slags seier. Men vel vitende om at det er valg i september, og at regjeringen har mye å tenke på, mistenker jeg at det ikke vil skje noe særlig med dette forslaget innen den tid. Jeg antar at sannsynligheten for å få gjennomslag for dette forslaget med et nytt flertall så snart Stortinget samles igjen i oktober, er betydelig større. Jeg tar opp våre forslag.