Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-05-21:
Staten og Kirken har så lenge de har eksistert i Norge, måttet forholde seg til hverandre. Disse to grunnleggende institusjonene i det norske samfunnet har henholdsvis både kjempet om makten og støttet hverandre opp gjennom historien. I dag tar Kirken et stort steg inn i en ny tid. Det er et skritt som først og fremst er et tegn på Kirkens store betydning i dagens Norge. Hvis Kirken var irrelevant, ville vi ikke ha behøvd å endre på noe som helst. Men sånn er det ikke. Kirken i dag oppleves som et felles samlingspunkt i sorg og i glede for svært mange mennesker. Åtte av ti nordmenn er medlemmer av Den norske kirke. Det er et veldig godt utgangspunkt for Den norske kirkes videre framtid. Men fra i dag av har Norge ikke lenger en statsreligion. Sammen går vi inn i en ny tid og tar flere viktige skritt for å løse opp båndene mellom stat og kirke. For det første bidrar vi i dag til Den norske kirkes trosfrihet gjennom at regjeringen ikke lenger skal utnevne biskoper og proster. Med det vil Kirken stå fritt i sine valg av religiøse ledere. For det andre sikrer vi likere behandling av ulike religioner og livssyn. Det er nødvendig i et moderne samfunn som preges av mangfold, med mange ulike trosretninger og religioner. For det tredje gjennomfører vi et historisk kirkeforlik som alle partiene på Stortinget har vært enige om. Jeg vil berømme forlikspartnerne og ikke minst Kirken selv for et konstruktivt og løsningsorientert samarbeid gjennom hele prosessen, og jeg er trygg på at de endringene som nå gjennomføres, har bred politisk og folkelig støtte. Selv om grunnlovsendringene innebærer at vi ikke lenger skal ha en offisiell religion, vil Den norske kirke fortsatt stå i en særstilling. Den nye § 2 slår fast at Norges verdigrunnlag fortsatt skal være den kristne og humanistiske arv. Paragraf 16 slår fast at Den norske kirke skal forbli Norges folkekirke, og gjennom en egen kirkelov, en videreføring av dagens finansieringsordning og et fortsatt statlig arbeidsgiveransvar legger vi opp til et forpliktende samarbeid mellom stat og kirke også i fortsettelsen. Kirkeforliket innebærer med andre ord ingen fullstendig løsrivelse. Folk flest vil sannsynligvis ikke merke overgangen, og det er bra, men samtidig gjør vi viktige prinsipielle avklaringer som generasjoner framover vil mene var nødvendige. For Arbeiderpartiet er det viktig å sikre en demokratisk, raus og inkluderende folkekirke over hele landet. Når makt skal flyttes i samfunn og kirke, er det avgjørende at demokratiet fungerer. Med frihet følger også et stort ansvar. En folkekirke er avhengig av å ha valgte organer med bred støtte og tillit blant medlemmene, og ettersom regjeringen ikke lenger skal utnevne biskoper og proster, blir det desto viktigere at Kirken sikrer at dette skjer på demokratisk vis. Selv om flere ser ut til å bruke stemmeretten ved valg til menighetsråd og bispedømmeråd, står Kirken fortsatt foran noen uløste oppgaver knyttet til demokrati og deltakelse. Med mange forkastede stemmer og få reelle valgmuligheter ved siste valg mener vi at vi kan slå fast at Kirken er på god vei, men fortsatt et stykke unna målet. Det er et tema som vi vil komme tilbake til, og jeg har forventninger til at man klarer å rette opp de svakhetene som det er pekt på også i debatten her i dag. Grunnloven slår fast at vi skal ha en folkekirke, og derfor er det også verdt å understreke at demokrati ikke bare handler om antall stemmer som avgis ved valg. Demokrati handler også om organisasjonskultur, beslutningskanaler og medlemmenes følelse av å bli tatt på alvor og tilhøre et sterkt fellesskap, både små og store. Gang på gang ser vi Kirkens betydning både når nasjonen, lokalsamfunn og enkeltmennesket står overfor store prøvelser. Kirken spiller en stor rolle i folks hverdagsliv, ved de store anledninger og ved noen av de viktigste vendepunktene og dagene som markeres i vårt liv, fra dåp, konfirmasjon og bryllup til begravelse. Den rollen vil den nye folkekirken fortsatt spille – og jeg er helt sikker på på en åpen og inkluderende måte – landet rundt. Jeg vil ønske folkekirken lykke til videre med en ny ordning i en ny tid, og jeg synes det er på sin plass å si, som flere har gjort før meg: Gratulerer med dagen!