Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-05:
Takk, president, for at vi får anledning til å behandle saken ferdig på formiddagsmøtet. Da Stortinget i mai 1996 behandlet innstilling fra sosialkomiteen til den såkalte velferdsmeldingen, mente en samlet komite at det var uheldig at rehabiliterings- og attføringspenger ble beregnet på samme måte som uførepensjon, som i utgangspunktet er en varig ytelse. Ett av hovedformålene med denne proposisjonen er derfor å endre beregningsreglene på en slik måte at de synliggjør at rehabiliterings- og attføringspenger er korttidsytelser og ikke pensjon, og at målet med rehabilitering og attføring er at vedkommende mottaker av pengene skal tilbake til arbeidslivet. Det er viktig å ta bort det inntrykket at rehabilitering og attføring bare er noe som skal forsøkes før uførepensjon ytes. Et annet viktig hovedformål med endringene i beregningsreglene er å frigjøre administrative ressurser til mer aktiv bistand overfor personer under attføring. Dette er viktig! Dagens regelverk er komplisert og har en ugunstig arbeidsdeling mellom trygde- og arbeidsmarkedsetaten. Med de nye beregningsreglene settes arbeidsmarkedsetaten i stand til også å beregne attføringspengene, en funksjon som i dag ligger hos trygdeetaten. Brukerne kan dermed i større grad forholde seg til én etat. Det har dessuten vært en forutsetning ved Stortingets tidligere behandling at forslag til reformer skulle være såkalt kostnadsnøytrale. Dette er fulgt opp i proposisjonen ved at forslag som medfører økte utgifter, er dekket inn gjennom tilsvarende innstramminger. Dette er også en av forklaringene på at det ikke foreslås endringer i folketrygden som skal bygge ut eksisterende velferdsordninger – én av flere forklaringer. I et så komplisert og sammensatt system som trygdeordningene er, vil endringer i regelverket nødvendigvis medføre omfordelingsvirkninger. Disse virkningene er imidlertid gjennomgående små, med unntak av forslaget om å erstatte dagens husholdsstønad med et barnetilsynstillegg. En samlet komite er for øvrig enig i dette. SV mener imidlertid at stønadssatsen er for lav, som saksordfører redegjorde for, og foreslår i tillegg å utvide ordningen til også å omfatte personer som mottar rehabiliteringspenger. Arbeiderpartiet vil ikke støtte forslaget til SV, som for øvrig er en nyskapning i folketrygden. Vi vil imidlertid vise til at hele problemkomplekset – sykepenger, rehabilitering, attføring og uførepensjon – er under utredning av Sandman-utvalget. Vi vil derfor komme tilbake til mange av de standpunktene som SV allerede har tatt, når vi skal behandle innstillingen fra dette utvalget på et senere tidspunkt. På alle disse områdene står vi overfor ytterst alvorlige utfordringer både når det gjelder å opprettholde arbeidsstyrken og mestre trygdeutgiftene. Endringer av denne typen som her foreslås av SV, og for så vidt også forslaget fra Høyre og SV om å opprettholde friinntekter på ½ G for personer under yrkesrettet attføring og samtidig utvide ordningen til å omfatte personer under medisinsk rehabilitering, går klart utover en omlegging av beregningsgrunnlaget, og kan i verste fall i neste omgang undergrave muligheten for en helhetlig tilnærming til problemkomplekset som er skissert. Utgangspunktet for proposisjonen er altså en teknisk og administrativ gjennomgang av reglene om rehabiliterings- og attføringspenger med sikte på å frigjøre ressurser rettet mot mer bistand til personer under attføring. Fattigdomsbekjempelse er et annet viktig element i proposisjonen. I utjamningsmeldingen, som ligger til behandling i Stortingets sosialkomite, trekkes det fram at levekårsproblem ofte er en følge av manglende tilknytning til arbeidslivet. Et enklere og bedre regelverk, som det her legges opp til, frigjør ressurser som kan brukes til bedre rehabilitering og attføring, og fører dermed til at flere kan komme tilbake i ordinært arbeid, i utdanning eller fungere bedre, og dermed bidra til å nå målene i sysselsettingspolitikken og i fordelingspolitikken. Forslagene i proposisjonen innebærer en viss omfordeling av ytelsene. De nye beregningsreglene vil gi dem uten eller med lavere inntekt høyere rehabiliterings- eller attføringspenger enn etter dagens regler. Dette vil gi en ikke ubetydelig bedring av den økonomiske situasjonen for denne gruppen. Videre viser beregninger at personer med avbrudd fra yrkeslivet, f.eks. som følge av omsorg for barn, som etter dagens regler normalt har lave pensjonsrettigheter, i mange tilfeller vil kunne få høyere ytelser etter de nye beregningsreglene. Overgangsreglene som er antydet i proposisjonen, er rause og bygger på at de som er inne i et attføringsløp, i stor grad ikke skal få endret sine ytelser mens attføringen pågår. Dermed vil heller ikke personer som er inne i en løpende ytelse, bli møtt med virkningene av omleggingen. Den vil kun gjelde nye tilfeller.