Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Det er alltid eit høgdepunkt med trontaledebatt. Erfaringa seier vel at eitt år etter at me har fått ei ny regjering, har nokre av dei som tidlegare var litt negative, blitt litt meir positive, og dei som tidlegare var veldig positive, har kanskje blitt litt meir negative. Men eg hadde lyst til å løfte perspektivet ved å vise til eit brev som to misjonærar, som heiter Kristin og Erik Bøhler, har skrive. Dei er misjonærar i Nepal, og dei skreiv eit brev til sine naboar i Nepal for å fortelje om Noreg. For at det fanst eit slikt land, kunne naboane i Nepal knapt tru. «Kjære naboer i Nepal Nå som våpenhvilen mellom maoistene og myndighetene er slutt, så volden i landet øker og håpløsheten brer seg igjen, vil vi fortelle dere om et annet land vi kjenner: Det finnes et land der de har elektrisk strøm. Ikke bare av og til, og kanskje nok til lyspærene, slik som i byene her i Nepal. Nei, der kan man skru på strømmen når man vil! Det er så mye av den at vanlige folk bruker den til oppvarming og matlaging. Og de har hus som er så tette at det er varmere ute enn inne. Det kan bli så varmt inne at de må ta av seg genseren, selv om det er iskaldt ute. Det er sant! Vanlige mennesker der har nok mat. Hver dag. Og alle kjøper med penger, de bytter ikke f.eks. grønnsaker mot ris, eller arbeid mot mat. Mange av familiene der har til og med mat til overs. Den blir ofte kastet, for de vet ikke hvor de skal gjøre av den. Nei, de orker ikke spise alt selv. Ja, det er langt dit. Det har vært fred i det landet siden vi ble født, enda så gamle vi er. Du ser nesten aldri politi eller soldater med våpen. Ikke engang når det er valg, er det portforbud eller soldater med våpen i gatene. Å gå til valglokalet er helt ufarlig, og kan til og med være hyggelig, selv om en treffer noen som stemmer på andre partier. Det koster ingenting å bli innlagt på sykehus. Behandlingen er også gratis, selv om man ikke kjenner noen som jobber der. Og hvis en som har jobb blir syk, får hun sykepenger, nesten like mye som vanlig lønn. Og hun har rett til å komme tilbake i samme jobb når hun er frisk igjen! For det beste er at folk har «rettigheter». Helt vanlige mennesker ute på landet der har det. Og de får til og med opplæring i hva de har «rett» til. Alle barna har rett til å gå på skole gratis. Det gjelder også de som ikke vet hvem pappa’n er. For i det landet får alle fødselsattest og statsborgerskap, selv om foreldrene ikke er gift. Ja, det er annerledes enn her i Nepal. Men det er godt for de barna. Nei, dette var om et land her på jorda. Ja, det er langt dit. Veldig langt. Og så har de stengt grensene, så folk utenfra ikke kan flytte inn. Og det finnes mange problemer der også, sier folk som bor der. Og det har de vel rett i. Men det kan jo være godt å tenke på at det finnes et slikt land.» Eg synest det er tre ting dette brevet seier noko tydeleg om. Det eine er: Dei veldige forskjellane me har i verda, og kor urettferdig verda er. Det andre er: Kor mykje me har oppnådd i vårt eige land, men at me samtidig har utfordringar. Det finst problem òg i vårt eige land som me er nøydde til å gripe fatt i. Det tredje er så tydeleg: Me er ein del av verda. Er det noko som har blitt vist oss tydeleg nettopp i dei siste månadene, så er det korleis verda utanfor Noreg rører ved oss òg. Eg tenkjer på krisen i Ukraina. Me som vaks opp under han, trudde at den kalde krigen var over. Det me no ser i Ukraina, kan vere starten på ein ny kald krig. Me opplever ein Putin som køyrer ein tydelegare og meir aggressiv retorikk, og som samtidig er meir populær enn nokon gong i sitt eige land. Ukraina-krisen trur eg me alle er einige om må løysast, og at han må få ei politisk løysing. Ei militær løysing med Russland på den eine sida og USA og EU på den andre sida verkar ikkje realistisk. No ser me òg problem i Midt-Austen med ISIL, med ein barbarisk framferd. Eg trur ikkje me har opplevd verre ting sidan den andre verdskrigen, og me ser behovet for å få til nye løysingar. FN seier at verda ikkje har hatt større flyktningstraum på 70 år. Det er fire store internasjonale katastrofar: i Irak, i Syria, i Sør-Sudan og i Den sentralafrikanske republikken. Spesielt dei to siste blir ofte gløymde i dei nære media våre. Så har me ebolaepidemien, som regjeringa i dag må kome med tiltak rundt. Reint faktisk er det ein heilt forferdeleg situasjon for menneska som blir ramma, men det er òg eit tydeleg symbol på og ei varsellampe for kor dårleg det står til med infrastruktur, styresett, utdanning og helsevesen i nokre land. Dette viser kvifor det er så viktig for Kristeleg Folkeparti med utvikling og bistandssatsing. Før valet blei det sagt at ei blå-blå regjering ville bety kraftige bistandskutt. Etter valet fekk me både auka bistandsramma for 2013 og forhandla opp igjen årets bistandsbudsjett til 1 pst. av BNI. Med Kristeleg Folkepartis nøkkelposisjon i Stortinget vil me sikre 1 pst.-målet gjennom stortingsperioden. Verdiskapinga i Noreg skjer i stor grad i Distrikts-Noreg. Da er det avgjerande at samferdsel og verkemiddel for næringsutvikling stør opp under dei miljøa som finst, og stimulerer nettopp desse. Me har òg ei urbanisering som er tydeleg i Noreg. Me ser at Oslo er den hovudstaden i Europa som veks mest. Stavanger veks enda meir enn Oslo. Folk i Noreg flyttar av ulike grunnar til nettopp dei meir bynære områda. Da er det viktig at ikkje me legg opp til ein økonomisk politikk som forsterkar den effekten ytterlegare. Ja, Kristeleg Folkeparti er gjerne med på å auke løyvingane til T-bane i Oslo, men me er ikkje med på at den auken skal gå på kostnad av ferjetilbodet eller båttilbodet i Nordland eller Sogn og Fjordane, for å bruke to fylke som nettopp kan vere eksempel på å vere sårbare når det gjeld dette. Når me no ser på kommunereforma og politireforma, er det nettopp viktig at me ser den distriktspolitiske delen av dei to viktige reformene. Arbeidarpartiets nye leiar, Jonas Gahr Støre, er modig når han stiller spørsmåla slik han gjer. Han seier: «Hvis vi skal være et parti med i tiden, så må vi lytte til familiene og forstå det de står i. Og da er det ikke sikkert at det vi har ment i tidligere tiår, er helt riktig for kommende tiår.» Eg synest dette er veldig velkomne ord. Kristeleg Folkeparti er glad for at den nye leiaren i Arbeidarpartiet er open, tenkjer nytt og ønskjer å vere framtidsretta i familiepolitikken. Det er bra for norske familiar at politikarane forstår utfordringane som familiane møter, og at familiane er forskjellige. Derfor har Kristeleg Folkeparti stor tru på kontantstøtta som verkemiddel i familiepolitikken. Ho gjev familien ein slingringsmon i overgangen mellom foreldrepermisjon og barnehagestart. 6 000 kr er kanskje ikkje all verda, men for nokre er det nok til at dei opplever at dei faktisk har eit alternativ til A4-opplegget, A4-opplegget som er å taime fødselen til juli–august, barnehagestart på eittårsdagen og 37,5 timers arbeidsveke for begge to. Men dei fleste familiar ønskjer òg barnehage fordi dei ser at barnehagane gjev barna deira eit godt tilbod. Det er ikkje berre barna som er viktige. For Kristeleg Folkeparti er dei eldre viktige. Derfor løftar me fram verdigheitsgarantien for eldre. Me blir aldri fornøgde med oppfølginga av den garantien. Me registrerte òg med skuffelse at 12 000 plassar som blei lova av den førre regjeringa, blei til 567 sjukeheimsplassar. Kristeleg Folkeparti fekk saman med Framstegspartiet, Høgre og Venstre gjennom at me no skal få greidd ut ei rettigheitsfesting med sikte på innføring i perioden. Som det står i avtala: Lovfesta rett til heildøgns pleie og omsorg blir greidd ut med sikte på innføring i perioden.