Monica Mæland (Høyre), 2020-02-13:
La meg innledningsvis være helt tydelig på at regjeringen prioriterer arbeidet mot økonomisk kriminalitet høyt. Økonomisk kriminalitet er et alvorlig samfunnsproblem. I tillegg til å være en trussel mot et velfungerende næringsliv utgjør det i sin ytterste konsekvens en trussel mot de grunnleggende verdiene velferdsstaten er bygd på. Det er også viktig for å hindre terrorfinansiering. Arbeidet støtter dermed også godt opp under nasjonal sikkerhet i bredt. Det er iverksatt en rekke tiltak for å bekjempe og forebygge økonomisk kriminalitet de siste årene. I 2017 la regjeringen fram en strategi mot hvitvasking, terrorfinansiering og finansiering av spredning av masseødeleggelsesvåpen. Strategien er sektorovergripende og gir uttrykk for regjeringens ønske om bedre koordinering av den samlede nasjonale innsatsen mot disse kriminalitetstypene. De aller fleste tiltakene i strategien er gjennomført, og vi er for tiden i ferd med å fornye den basert på dagens risikovurderinger. Regjeringens strategi mot arbeidslivskriminalitet fra 2015 ble revidert i 2017 og deretter i 2019. Som en del av oppfølgingen av denne strategien er det etablert syv a-krimsentre, og et nasjonalt tverretatlig analyse- og etterretningssenter er etablert for å styrke innsatsen mot økonomisk kriminalitet. Arbeidslivskriminalitet er bredt definert, og innsatsen som legges ned her, bidrar til forebygging og bekjempelse av flere former for økonomisk kriminalitet, herunder også bedragerier, konkurskriminalitet og hvitvasking. Regjeringen har styrket etterforskningsfeltet i politiet med 83 mill. kr i budsjettet for 2020. Justis- og beredskapsdepartementet styrer Politidirektoratet gjennom å sette mål og stille krav på et overordnet nivå. Det er direktoratet som tildeler midler til politidistriktene og særorganene, herunder Økokrim. Jeg er kjent med at Politidirektoratet har sørget for en ressursøkning til Økokrim de siste årene. Økokrims etterforskningsressurser skal brukes til særlig alvorlige saker. Økokrim skal også yte bistand til politidistriktene og statsadvokatembetene, men de fleste av sakene om økonomisk kriminalitet behandles av politidistriktene selv. Enheten for finansiell etterretning i Økokrim mottar rapporter om mistenkelige transaksjoner, såkalte MT-rapporter, som oversendes fra finansinstitusjoner og andre rapporteringspliktige etter hvitvaskingsloven. Enhetens oppgave er å analysere rapportene og videreformidle det de finner, til politiet, tilsynsmyndigheter eller utenlandske samarbeidspartnere for oppfølging. Økokrims rolle er også i utvikling. Økokrim har de siste årene bistått politidistriktene mer enn tidligere. De er også tildelt et fagforvalteransvar overfor politidistriktene for fratakelse av utbytte fra straffbare handlinger, herunder inndragning, og finansiell sporsikring. Målet er å bidra til bedre innsats på disse områdene. I desember 2019 igangsatte Økokrim en intern gjennomgang av enheten for finansiell etterretning, EFE. Gjennomgangen vil forhåpentligvis resultere i tiltak som vil bidra til en enda bedre innsats. La meg så si litt mer om det arbeidet som gjøres med rapportene om mistenkelige transaksjoner, MT-rapportene. Terskelen for å rapportere til enheten for finansiell etterretning i Økokrim etter hvitvaskingsloven er lav. Rapportene inneholder i hovedsak data om finansielle transaksjoner, personer og selskaper som knytter seg til disse, og eventuelt hvilke forhold den rapporteringspliktige mener er mistenkelige. Innholdet og kvaliteten på dataene avhenger av hvilken gruppe av aktører den rapporteringspliktige tilhører, og varierer mye. Kvaliteten påvirker i betydelig grad muligheten til å bruke rapporten i senere analysearbeid. Det er viktig å understreke at EFEs prioritering av MT-rapporter for videre analyse er risikobasert. I «Nasjonal risikovurdering – Hvitvasking og terrorfinansiering i Norge 2018» er det banker og aktører som leverer formidling av betalingstjenester, som vurderes å ha høyest risiko for å bli misbrukt til hvitvasking og terrorfinansiering. EFE prioriterer derfor å bruke MT-rapportene fra disse aktørene og ser særlig etter rapporter som omhandler høyrisikoprodukter og sårbare næringer, utenlandske tjenestemenn eller transaksjoner til eller fra høyrisikoområder. Samtidig skal EFE også være oppmerksom på og prioritere analyser i tråd med de sentrale føringene som regjeringen og Riksadvokaten gir for kriminalitetsbekjempelse nasjonalt. I tillegg til saker og analyser om hvitvasking og terrorfinansiering prioriteres MT-rapporter som grunnlag for analyser som omhandler andre kriminalitetsområder, i tråd med regjeringens og Riksadvokatens prioriteringer, som alvorlig økonomisk kriminalitet, overgrep mot barn, da særlig saker med direkteoverførte overgrep, samt arbeidslivskriminalitet. EFE oppretter og oversender også anmeldelser til politidistriktene, både på forespørsel og på eget initiativ. I tillegg til å være utgangspunkt for anmeldelsene inngår informasjon fra MT-rapporter bl.a. i Økokrims svar på forespørsler fra politidistriktene og andre lands enheter for finansiell etterretning. I 2019 ble 567 slike henvendelser besvart. La meg så knytte noen kommentarer til den sammenligningen som både av representanten Kaski og fra flere andre hold er blitt gjort den siste tiden, mellom det totale antallet MT-rapporter som EFE mottar, og antallet transaksjoner som stanses. Med hjemmel i hvitvaskingsloven kan Økokrim i særlige tilfeller forby gjennomføring av en transaksjon, altså stanse transaksjonen. Dette er en snever unntaksregel, og de samme prinsippene for forholdsmessighet som følger ved bruk av straffeprosessuelle inngrep, skal også vektlegges her. I praksis er transaksjonene i de aller fleste tilfeller allerede gjennomført når de kommer inn til EFE, og kan derfor ikke stanses. Antall mottatte transaksjoner samsvarer derfor ikke med den reelle muligheten til å stanse transaksjoner. Det er heller ikke formålstjenlig å forsøke å måle verdien av MT-rapporter ved å telle antallet hvitvaskingssaker. Rapportene kan føre til at det settes i verk alle typer etterforskning innen økonomisk kriminalitet og på andre områder. Straffesaker som har sitt utspring i en MT-rapport, vil gjenfinnes i statistikken som en sak om et annet straffbart forhold. Selv om antallet transaksjoner som stanses, helt sikkert kunne vært høyere, er det derfor viktig å se rapportene om mistenkelige transaksjoner i et større bilde, der rapportene bidrar til å bekjempe annen alvorlig kriminalitet som regjeringen og Riksadvokaten har gitt føringer for skal prioriteres. Vi er altså på god vei, men vi kan selvsagt bli bedre og mer effektive i arbeidet mot økonomisk kriminalitet. Her er det avgjørende at mange instanser, både offentlige og private, gjør en innsats. Offentlig og privat sektor samarbeider allerede når det gjelder å motvirke hvitvasking, terrorfinansiering og finansiering av spredning av masseødeleggelsesvåpen. Både Økokrim og PST veileder og er i dialog med privat sektor. Privat sektor er en verdifull aktør i arbeidet med bekjempelsen av hvitvasking og terrorfinansiering. Samtidig er jeg åpen for at et slikt offentlig-privat samarbeid selvsagt kan utvikles ytterligere. Sammen med finansministeren og arbeids- og sosialministeren skal jeg møte aktuelle etats- og virksomhetsledere og sammen med dem se på om det er behov for å iverksette ytterligere tiltak mot økonomisk kriminalitet. Både banker og andre rapporteringspliktige må også ta sitt ansvar ved å fortsette å rapportere om mistenkelige transaksjoner.