Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-04-18:
Kontantstøtteordningen ble innført høsten 1998 og har vært i full drift fra januar 1999, da både ett- og toåringer fikk rett til kontantstøtte. I de tre årene, 1999, 2000 og 2001, har så mye som tre fjerdedeler av ett- og toåringene fått kontantstøtte hvert år. Det høye antallet som velger og får kontantstøtte, viser at dette er en reform som er viktig for svært mange småbarnsfamilier. Målsettingene om mer tid, større valgfrihet og mer rettferdighet ble innfridd. Kontantstøtten er kommet for å bli. Jeg synes det er gledelig å kunne konstatere at det fortsatt er flertall for kontantstøtten i Stortinget. Vi trenger barnehager, men familiene skal også ha frihet til å velge andre løsninger. Kontantstøtten bidrar til at flere ulike behov kan imøtekommes. Men valgfriheten er ikke god nok før alle som ønsker det, kan få en hel- eller deltidsplass i barnehagen til en overkommelig pris, noe også flere talere har påpekt. Dette jobber vi aktivt for. Da kontantstøtten ble innført, var det mange som var skeptiske til hvilke utilsiktede og uheldige virkninger ordningen kunne få. Det ble derfor igangsatt en bred evaluering av ordningen. Statistisk sentralbyrå gjennomførte to store spørreundersøkelser hos småbarnsforeldre, før og etter innføringen av kontantstøtten. I regi av Norges forskningsråd ble en rekke forskningsprosjekter igangsatt for å finne ut av kontantstøttens virkning på likestilling, arbeidsmarkedet, barnehager i distriktene og for barn med særlige behov. Resultatene fra evalueringen viser at kontantstøtten ikke har hatt de uheldige virkningene som noen fryktet. Mange store overskrifter i kampen mot kontantstøtten viste seg ikke å ha rot i virkeligheten. Undersøkelsene har vist at så mye som to tredjedeler av barna som får kontantstøtte, hovedsakelig blir passet av foreldre. Foreldrene har også fått mer tid sammen med barna. I gjennomsnitt har alle ett- og toåringer fått nesten to og en halv time mer med foreldrene pr. uke enn før kontantstøtten ble innført. Men da er det også regnet inn de som var hjemme fra før. Dette er ingen liten gevinst når tid er en så knapp ressurs. Jeg mener at dette viser at kontantstøtten har oppfylt intensjonen om å gi foreldre større mulighet til pass av og samvær med egne barn. Mange var bekymret for at barnevernsbarn, som ville hatt stort utbytte av å være i barnehage, i stedet skulle bli holdt hjemme. Jeg er spesielt glad for at evalueringen har vist at det ikke var grunnlag for denne skepsisen når det gjelder virkninger for barnevernsbarn. Før kontantstøtten ble innført, var det rundt 40 pst. av barnevernsbarn som hadde barnehage som hjelpetiltak, og dette har ikke endret seg etter innføringen av kontantstøtten. En oppfølgingsundersøkelse som nylig er gjennomført, bekrefter det samme. Selv om jeg generelt er fornøyd med kontantstøtten, kan ordningen bedres på enkelte punkter. Jeg er langt på vei enig i flere merknader som komiteen har kommet med. Mange som har deltidsplass i barnehage, får et lavere kontantstøttebeløp enn det de mener er riktig. For eksempel vil de som har barnehageplass tre dager i uken, forvente å få 40 pst. kontantstøtte. De fleste for i stedet 20 pst. Jeg vil arbeide for å gjøre det lettere å kombinere en deltidsplass i barnehage med delvis kontantstøtte. Å få dette til vil kreve en endring i kontantstøtteloven, og det kan derfor ta noe tid. I dag er det heller ikke nok deltidsplasser i barnehagene til dem som ønsker det, og vi må derfor også jobbe for å øke deltidstilbudet. Det er et viktig mål at innvandrere i større grad skal delta i samfunnet. Å kunne norsk godt er en forutsetning for å kunne delta. En del kvinner har barna i barnehage mens de er på norskkurs, og de får derfor ikke kontantstøtte. Jeg ser at det er et problem dersom flere velger å sløyfe norskkurset for ikke å miste kontantstøtten, og vi arbeider for å finne en løsning på dette. Her må flere departementer arbeide sammen. Jeg har også stor forståelse for at mange familier som adopterer små barn, ønsker mye tid sammen med barnet for å gi det mest mulig trygghet, selv om barnet skulle være fylt tre år. Dette vil kreve en endring av kontantstøtteloven og vil måtte utredes nærmere. Kontantstøtten dekker et behov. Man trenger ikke ha samme behov for å glede seg over at flere behov blir dekket.