trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2016-06-17:
Jeg vil bare kommentere noen saker. For det første har det lenge vært klart at Norges store utfordring har vært at vi har hatt en todelt økonomi, veldig sterkt todelt økonomi: de i oljesektoren og de utenfor oljesektoren. Når man ser hvor sterk etterpåklokskapen egentlig er, kan man jo lure på hvorfor man ikke gjennom åtte år da vi virkelig hadde god økonomi, tok tak i den problemstillingen, men nærmest var med på å forsterke den. Det var noe av det første som denne regjeringen fokuserte på, behovet for å endre situasjonen betydelig. Så falt oljeprisen kanskje fortere enn man hadde tenkt, og dette ble en mer prekær situasjon. Ellers har jeg merket meg at man er veldig opptatt av at sparegrisen skal overlates til neste generasjon urørt. Jeg tenker som så at det vi skal overlate til neste generasjon, er et samfunn som er minst like godt eller bedre enn det vi har i dag. Når vi investerer i veier og jernbane, når vi reduserer forfallet på jernbanesektoren og gjør vedlikehold, når vi etterlater oss et samfunn hvor de sosiale godene er ivaretatt, når vi har et arbeidsliv som er både konkurransedyktig, kunnskapsbasert og grønt, så har vi brukt pengene på en måte som er viktigere for neste generasjon enn at sparegrisen er like full. Derfor mener jeg at det ikke er hvor mye vi bruker av sparegrisen nå, som er det viktigste, men hva vi bruker pengene til. Det at vi nå tar tak i mye av det forfallet vi har sett når det gjelder ikke minst infrastruktur, er utrolig viktig. Det er nødvendig, og det er jo det vi bruker pengene på, i motsetning til tidligere, da man kanskje brukte pengene på å skru enda en omgang på kostnadskuttskruen. Så har jeg lyst til å si litt om det som skjer på Moss lufthavn, siden jeg ikke bor så langt unna. Jeg må si at det med avgifter på flypassasjerer ikke er noe nytt. Hvis man går inn på billetten sin, ser man at flyselskapene systematisk forteller hvor mye av billettprisen som er avgift. Jeg så på en billett tur-retur Trondheim, der utgjorde avgifter 383 kr. Det var før flyseteavgiften. Etterpå utgjorde avgifter 523 kr. Men de greide likevel å presse prisen ned. Det er billigere å fly etter at avgiften ble innført, enn før. Det har noe å gjøre med når du bestiller og alle de andre avgiftene som kommer. Men det er ikke det som er problemet med Moss lufthavn egentlig. De hadde der satt tak på passasjergrunnlaget i starten. De hadde et lavere tak enn det de får etter at Ryanair har flyttet. De hadde restriksjoner på åpningstider, det var takstregulativ. Og så spør man: Vil Ryanair flytte tilbake eller ikke flytte hvis man fjerner avgiften? I 2015 flyttet de basen sin fra København til Litauen. Det var nok andre elementer som betydde mer.
Stefan Heggelund (Høyre), 2016-06-17:
Samarbeidspartiene på borgerlig side gjør det som er nødvendig for å ruste Norge for framtiden. Det innebærer at vi gjør det som de borgerlige partiene snakket om i mange år at man måtte gjøre, men som man ikke hadde mulighet til å gjøre, fordi man ikke hadde flertall. Man var nødt til å sitte og se på at de rød-grønne partiene la mye av grunnlaget for den situasjonen som er oppstått. Derfor synes jeg det er rart når f.eks. representanten Per Rune Henriksen står her og snakker om at de lyttet til advarsler, og de ville handle. Det var akkurat det de ikke gjorde. Det var det de ikke gjorde da de borgerlige partiene advarte mot ukontrollert vekst i offentlig sektor på bekostning av privat sektor, og det var akkurat det de ikke gjorde da de borgerlige partiene advarte mot at landet var blitt for avhengig av én næring. Det var ikke bare vi som advarte mot konsekvensene av Arbeiderpartiets unnfallenhet. Nei, man kunne til og med lese det i avisene. «Ledigheten kommer til å stige», sto det i avisene. Vedlikeholdsetterslepet «er enormt», sto det i avisene. Alle tok disse advarslene alvorlig, bortsett fra de rød-grønne partiene. Når man minner dem på dette, når man minner dem på at det er dette som har skjedd, og at det er det som er deres arv i dette årtusen, ja da blir de snurt, og så går de opp her og deltar i debatter i denne salen, og de deltar i debatter andre steder, og snakker som om alt som har skjedd, er konsekvenser av de siste tre årenes politikk, og de snakker som om politikkens natur utelukkende er kortsiktig. Det er ganske avslørende for dem at det er det de velger å gjøre. Den arbeidspolitiske talspersonen i Arbeiderpartiet sto her på denne talerstolen i sted og sa at flertallet «velger en politikk for økte forskjeller». Så kan man si at det er bra at han velger å bruke taletiden sin til slikt. Det betyr at han prioriterer det substansløse framfor det substansielle, for han har ikke den substansen han trenger her oppe. Torstein Tvedt Solberg sto her og sa at han ville «ha opp aktiviteten i næringer som sliter». Ja vel. Men hvis man er medlem av et parti som baserer alle sine resonnementer på brosjyreslagord, er det også brosjyreslagord som kommer til å komme fra denne talerstolen. Denne regjeringen kombinerer kortsiktige og langsiktige tiltak: historiske investeringer i infrastruktur, forskning og kunnskap, en ansvarlig skattepolitikk, som gir incentiver for mer investeringer, og en kraftfull tiltakspakke, som vi allerede ser virkningen av. Dette er virkelig politikk, og det er dette flertallet som gjennomfører den.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-17:
Det er stor oppmerksomhet om ledigheten på Sør- og Vestlandet som følge av vanskelige tider i oljesektoren. Jeg er glad for at vi gjennom revidert nasjonalbudsjett nå får tilbake tilskuddet til vedlikehold og rehabilitering i kommuner som er særlig berørt av arbeidsledighet. Jeg mener likevel det er uheldig å gjøre dette til et særtiltak for deler av landet. Faktum er at det er kommuner over hele landet som sliter med nedgangstider, og som har en ledighet som er like stor eller større enn det vi finner på Sør- og Vestlandet. Senterpartiet har i sitt budsjettforslag tatt høyde for dette. Vi har lagt inn en økning i tilskuddet til vedlikehold og rehabilitering, slik at vi samlet sett kommer opp i et tilskudd på 550 mill. kr. Vårt forslag er at vår økning skal fordeles til alle kommuner som har en ledighet over landsgjennomsnittet. Dette tiltaket vil gi kommuner med mange ledige hender mulighet til å investere i vedlikehold av veier, anlegg og kommunale bygninger. Erfaringene fra tiltakspakken som ble iverksatt under den rød-grønne regjeringen i 2009, var at bevilgede penger både ga god sysselsettingsvirkning og gjorde stor nytte for å oppgradere slitne bygg og anlegg i kommunene. Senterpartiet foreslår i sitt alternative budsjett en ekstra bevilgning til Norges geologiske undersøkelse på 5 mill. kr. Regjeringen har de siste årene redusert bevilgningene til geofysisk kartlegging. I en merknad peker Senterpartiet på at mineralnæringen opplever utfordrende tider, og partiet foreslår derfor å øke bevilgningen til innsamling av geofysiske og geologiske grunnlagsdata. Jeg kommer selv fra en region som har et sterkt behov for å styrke næringsgrunnlaget for å gi folk som ønsker å flytte tilbake, mulighet til arbeid. Vi vet at vi har store uutnyttede mineralressurser, men det er nødvendig å kartlegge dem for å komme videre med planer for utvinning og de ringvirkninger som det kan føre til. Mineralnæringen har store muligheter i landet. Den vil gi verdiskaping som kommer hele landet til gode, og samtidig vil næringen representere en satsing i distrikter som sårt trenger ny virksomhet og flere arbeidsplasser. Derfor er jeg glad for at Senterpartiet nå bidrar til å styrke muligheten for å få dette på plass. Mineralnæringen kan gi Distrikts-Norge et løft, men det forutsetter at vi nå satser. En ting som jeg er veldig skuffet over at det ikke er funnet penger til i revidert nasjonalbudsjett, er prioriterte midler til stamcelletransplantasjon ved Haukeland universitetssykehus. Det er ganske så meningsløst at MS-pasienter er nødt til å bruke 1 mill. kr av egen lomme for å reise til utlandet for å få gjennomført slike undersøkelser. Derfor er jeg glad for at Senterpartiet har lagt inn 20 mill. kr for å styrke kapasiteten ved Haukeland universitetssykehus og for å få satt i gang en randomisert kontrollert studie av dette tilbudet.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-06-17:
Vi vet alle at Norge er et stabilt samfunn, og at virkningene av politiske vedtak først viser seg på litt lengre sikt. Vi ser også nå tydelig at Norge har en veldig klar høyreregjering, og i den økonomiske politikken setter Fremskrittspartiet bumerket sitt på den. Dette vises på mange måter, men det alvorligste og det som Stortinget diskuterer i dag, er organiseringen av samfunnets økonomi. Det er det som er temaet, egentlig – ved siden av alle andre viktige spørsmål. For det er hovedlinjene i den økonomiske politikken som setter standarden for utviklingen på litt lengre sikt. Jeg bare konstaterer når jeg sitter og ser på finansminister Siv Jensen, at hun må ha lært en veldig grundig lekse. Jeg husker henne fra opposisjonstilværelsen gjennom mange år, hvor ingen ting behøvde å bli betalt. Nå er det blitt helt annerledes, nå må selvfølgelig alt betales. Det finnes ingen gratis lunsj, heller ikke for Fremskrittspartiet lenger. Men så kommer vi til det store mantraet, det som høyrepartiene i Norge og høyrepartiene i hele Europa sier: Skattelettelser skal løse de økonomiske problemene. De skal løse arbeidsledighetsspørsmålene. Vi hørte representanten Heggelund for et øyeblikk siden harselere med den rød-grønne regjeringens økonomiske resultater. 350 000 flere sysselsatte – de aller fleste i privat sektor. Det står seg! Nå har vi en arbeidsledighet på 130 000. Det står seg ikke! Det er det som er situasjonen og resultatet. Alt i alt er ikke dette det viktigste. Vi ser det som har skjedd i alle de andre europeiske land som har en regjering tilsvarende den norske i dag: De begynner å undergrave statens finansielle ressurser på lengre sikt ved å sette i gang skattelettelsespolitikken og finansiere den fra oljefondet. Det er å undergrave den framtidige generasjons økonomiske sikkerhet med tanke på den tryggheten de skal ha. Hvorfor gjør de det? Fordi de ikke orker å vise fram resultatene av skattelettelsespolitikken. Det er derfor de gjør det. Hvis de hadde gjort det, hadde alle sett at dette var en politikk som hadde til hensikt å skape rom for sentralisering og privatisering. Det er derfor de gjør det, det er den underliggende hensikten, og de ofrer statens finansielle trygghet på det alteret.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-06-17:
Fremskrittspartiets parlamentariske leder, representanten Nesvik, sa, med henvisning til meg, at handlingsrommet for denne regjeringen nå er helt annerledes på grunn av oljeprisen. Det er jeg enig i, men da er saken den at det umulig kan være det første man gjør, å gi om lag 20 mrd. kr i skattelettelse, i en situasjon hvor den finansielle inntekten for staten blir lavere. Hvis man skulle ta konsekvensen av det som representanten Nesvik sier her, burde man absolutt ikke gjøre det. Det blir allikevel gjort av ideologiske grunner, for det er ingen andre grunner som kan dokumenteres. Jeg formoder at representanten Nesvik var til stede da arbeidsministeren i hans egen regjering ble spurt om virkningen av skattelettelsene på arbeidssituasjonen. Det er beklagelig å måtte si det, men hun ble politisk helt hjelpeløs. Hun klarte ikke å svare, hun henviste til en annen statsråd – det var ikke hennes departement, svarte hun på representanten Andersens spørsmål. Det er heller ingen andre av statsrådene, eller representanter for regjeringspartiene, som har klart å dokumentere at det er virkninger av skattelettelsene på arbeidsmarkedet. Men vi vet hva som er virkningene, nemlig at man svekker statsfinansene og grunnlaget for velferdsutviklingen – det vet vi. Det merker vi allerede i landet. Og kommunene må lesse utgiftene sine over på borgerne i kraft av avgifter, noe som Fremskrittspartiet og Høyre i alle år har beskyldt Arbeiderpartiet for å representere tungt. Det er ingen logikk i denne politikken, bortsett fra på ett punkt – og det er høyreideologien i økonomisk politikk: ned med statsfinansene, ned med offentlige utgifter, over på privat sektor – la befolkningen betale det av egen lomme, slik at de som har mest, kan få enda mer. Det er resepten i hele Europa fra regjeringer som ligner på den norske, men det verste av alt – holdt jeg på å si, det er det kanskje ikke, men det er noe av det verste – er at det ødelegger verdiskapingen i samfunnet på sikt og gjør samfunnet til et mindre effektivt, markedsstyrt kapitalistisk samfunn. Det burde de kanskje tenke over, men de tar ikke den utfordringen, de tar ikke diskusjonen – det burde de gjøre, kanskje de kan gjøre det nå.
Helge Orten (Høyre), 2016-06-17:
Vi skal nå vedta et revidert nasjonalbudsjett som er tilpasset den situasjonen som landet er i. Det er et budsjett som er ekspansivt, og som målretter tiltak mot de områdene som er mest rammet av økt arbeidsledighet. Det gir umiddelbar effekt gjennom økt aktivitet i de kommunene der behovet er størst. Samtidig har vi fra dag én i regjering lagt til rette for arbeid, aktivitet og omstilling. Samtlige budsjett som Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har blitt enige om i Stortinget, har hatt det som overskrift. Fallet i oljeprisen i 2014 har vist med all tydelighet at det har vært riktig politikk. Når vi reduserer skattene på norske arbeidsplasser og norske bedrifter, er det fordi det vil styrke konkurransekraften og legge til rette for at det blir skapt nye arbeidsplasser. Jeg merker meg at det blir gjort noen teoretiske beregninger av effekten av skattereduksjoner i norske bedrifter. Jeg har selv erfaring fra næringslivet, og sammenhengen er i grunnen ganske enkel, for når norske bedrifter beholder en større del av egen verdiskaping, vil det styrke egenkapitalen og likviditeten i bedriften og øke bedriftens muligheter til å utvikle nye og lønnsomme arbeidsplasser. Det blir det ny aktivitet og økt konkurransekraft av. I samtlige budsjett har vi hatt en rekordhøy satsing på utdanning, forskning og innovasjon, og vi har lagt til rette for gode støtteordninger for utvikling av ny teknologi. Enova er et godt eksempel på det, og vi ser nå et taktskifte i utviklingen av ny og miljøvennlig teknologi. Infrastruktur er viktig for at norske bedrifter skal få varene sine fram til rett tid, at folk skal kunne reise miljøvennlig, trygt og effektivt, og at de skal kunne ta i bruk ny teknologi gjennom et elektronisk kommunikasjonsnett med tilstrekkelig kapasitet. Derfor er samferdselsbudsjettet historisk høyt – 50 pst. høyere enn i 2013. For første gang reduserer vi nå vedlikeholdsetterslepet både på vei og bane, og vi gjennomfører store reformer for å få mest mulig infrastruktur igjen for pengene. Når jeg lytter til Arbeiderpartiet i denne debatten, stiller jeg meg spørsmålet om de har forstått situasjonen og hvilken fot de skal stå på. På den ene siden mener de at vi bruker for mye oljepenger og «knuser sparegrisen». På den andre siden mener de at vi bruker for lite penger, og er, som Hagebakken formulerte det, villige til «å smelle på med mer kull». Vi får håpe at det ikke er et uttrykk for Arbeiderpartiets nye miljøpolitikk! Konsekvensen av denne tvetydigheten er at Arbeiderpartiet må øke skattleggingen betydelig, og det vil ramme norske arbeidsplasser. Det er vanskelig å forstå hvordan økt skatt og økte kostnader for norske bedrifter er et godt tiltak i en situasjon med økt arbeidsledighet. Det er fullstendig feil medisin. Dagens reviderte nasjonalbudsjett forsterker et allerede godt budsjett, tilpasset dagens økonomiske situasjon. Det er et godt budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-17:
Det var litt paradoksalt å høre Slagsvold Vedum, og i og for seg flere, snakke om at denne regjeringen legger opp til sentralisering, samtidig som jeg satt og hørte på presentasjonen av langtidsplanen. Det er kanskje flere utflyttinger av arbeidsplasser i langtidsplanen og samtidig større forsvarsevne enn de rød-grønne noen gang fikk til gjennom åtte år i sin regjeringsperiode. For Hedmarks del flytter man altså Vernepliktsverket ut av Oslo til Hedmark, hvilket er en meget gledelig nyhet, samtidig som vi skaper større forsvarsevne. Det er jo også det regjeringen driver med. Jeg undrer meg litt over debatten, og jeg lurer på om man har fått med seg at den grønne grenen Norge har levd på, ikke er fullt så grønn som den har vært. Vi er nødt til å skape flere arbeidsplasser som bidrar til statsbudsjettet, og ikke så mange arbeidsplasser som lever av statsbudsjettet. Det er jo et paradoks for Senterpartiet. Regjeringen fortsetter sin linje – på forenkling, samferdsel, styrking av FoU, styrking av eierskap, alt som skal til for å bygge de arbeidsplassene som Norge trenger, og som også skaper livskraftige distrikter. Når jeg ser på hvordan Senterpartiet finansierer sine penger til all verdens tiltak, kom man altså med tidenes skattesjokk til distriktene og til Norge i fjor høst i forbindelse med statsbudsjettet, og denne gangen finansierer de det ved å øke momsen med 1 prosentenhet. Hva betyr det? Jo, det betyr at man inndrar privat etterspørsel til fordel for å satse på offentlig etterspørsel. Det undrer meg at Senterparti-lederen har med seg sitt grunnfjell på denne type satsinger konsekvent. Jeg tror ikke han har det, for det er ikke sånn jeg kjenner den norske bondestanden når jeg møter den ute i den virkelige verden. Da er de opptatt av å være selvstendige bønder og at det skal være minst mulig innblanding fra det offentlige, bortsett fra jordbruksoppgjøret, selvfølgelig. Der vil man gjerne ha en god del. Det har litt å gjøre med hvordan vi skaper bærekraftige distrikter. Da har jeg også lyst til å kommentere arkiv på Tynset, for der ligger det en meget god merknad i revidert nasjonalbudsjett, og den ble lest opp i debatten i går. Jeg er veldig glad for at stortingsflertallet fokuserer på at det skal være kostnadseffektivitet i det vi driver med. De rød-grønne – Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV – fokuserer på at vi skal utvikle et bygg som vi kanskje ikke trenger, mens regjeringen fokuserer på å utvikle en bærekraftig, langsiktig, interessant digitaliseringsenhet som bringer kompetansearbeidsplasser til Tynset. Det er faktisk måten vi bygger bærekraftige distrikter på.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-06-17:
Denne uken har Stortinget behandlet en energimelding med veldig høye ambisjoner om reduksjon av klimagassutslipp i transportsektoren, bl.a. at det skal være bare nullutslippskjøretøy som selges fra 2025. Denne uken har Stortinget også ratifisert Paris-avtalen, med vår forpliktelse – altså ikke et mål, men en forpliktelse – om reduksjon av klimagasser med 40 pst. fram mot 2030. Så det med miljøavgifter kommer til å være en helt sentral del av Stortingets behandling av budsjett i årene framover og er ett av de sentrale virkemidlene for å nå disse målene. Da må jeg si at det er interessant å se hvordan partiene plasserer seg når det gjelder de forslagene vi nå har, som handler om flypassasjeravgift. Her vil vi måtte ta mange beslutninger som også mange initielt vil være uenig i, i årene framover. Men det var ikke først og fremst det jeg skulle ta ordet for – det var mer en glede i budsjettet, vil jeg si. De fire borgerlige partiene har blitt enige om å videreføre Sameskolen i Hattfjelldal. Sørsamisk er et lite språk, det er vel omtrent 1 000 sørsamer på norsk side og omtrent det samme i Sverige. Det er omtrent 500 i Norge som snakker sørsamisk. Da er det viktig å ivareta Sameskolen i Hattfjelldal. Det gjør at hver elev, de 50 som er der – for det er omtrent 50, selv om de er på fjernundervisning – er viktig for å ivareta språket. Skolen fungerer godt gjennom at den har fjernundervisning, og man har jevnlig samlinger på skolen som gjør at man også får praktisere språket. Dette er elever som bor veldig spredt, og som trenger muligheten til å treffe hverandre. Så det er viktig at denne skolen nå videreføres i ett år, men også utover dette året kommer det for Venstre til å være viktig at man beholder det tilbudet som Sameskolen i Hattfjelldal innebærer. Og hvis man skal se på endringer, handler det om hvorvidt man legger de statlige midlene via kommunen, eller om man kjører dem direkte, som vi gjør nå. Så, helt til slutt, vil jeg ta opp et forslag fra meg selv på vegne av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre. Ved en feil ved en avstemning tidligere i vinter fikk dette forslaget, som er lagt fram i forbindelse med sak om Dokument 8:36 S om strategi for utbygging av fiberkabler og grønne datasentre, og som med 169 representanter normalt ville hatt flertall, ikke flertall fordi det var noe feil ved utbyttingen. Så jeg vil ta dette opp til ny votering.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-06-17:
Når Arbeidarpartiet sine politikarar no vel å gå i flokk og følgje opp på talarstolen for å uttrykkje si misnøye, er det verken uventa eller noko nytt ved det. Men når ein går på talarstolen her og snakkar om svimlande arbeidsløysetal, då synest eg proporsjonane begynner å kome ut av normaliteten, for å bruke eit sånt omgrep. Viss vi tenkjer på samarbeidsland i Europa, dei såkalla PIGS-landa, kan vi snakke om svimlande arbeidsløysetal, og spesielt blant dei unge, der halve generasjonar av dei unge går utan å få seg arbeid. Vi høyrde også representanten Kirsti Bergstø frå SV fortelje blomstrande om den raud-grøne tida, der ei raud-grøn regjering løyste nesten alle problem. Spørsmålet mitt er då: Kvifor var halve SV-gruppa på utsida av Stortinget si bygning og protesterte mot det vedtaket deira eiga regjering gjorde på innsida, viss det var så blomstrande? Når SVs Karin Andersen også her tar til orde for å bytte ut Johan Sverdrup-feltet med havvindmøller, då viser ein ein mangel på den økonomiske forståinga som er nødvendig for å bevare det velferdssamfunnet vi har. For kva er konsekvensane av å stengje ned og ikkje opne fleire oljefelt? Jo, når det gjeld havvindmøller, er det dyr straum. Når eg spør næringslivet, som også er ivrige og vil vere med på dette med havvind, vil dei gjerne vere med og få levere havvindmøller og vere med på den verdiskapinga som er der, men dei vil ikkje kjøpe straumen som havvindmøllene produserer, for han er så dyr at ein misser all konkurransekraft viss han skal leverast her i Noreg. Det gir stopp for store inntekter til det velferdssamfunnet som Noreg er. Andre vil ta over og levere olja, for det er ikkje slik at olja og oljeforbruket vil stanse fordi vi stoppar vår oljeproduksjon. Vi får med andre ord større utslepp globalt ved at vi kuttar ut å produsere olje og gass her i Noreg. Vi er den nasjonen som produserer desse produkta med dei lågaste utsleppa. Det er det ingen diskusjon om. Likevel er ein mest opptatt av å stengje her som vi produserer på best mogleg måte. Denne regjeringa har klart å redusere helsekøane, vi har ei historisk satsing på samferdsel, vi endrar og forenklar plan- og bygningslova, vi aukar talet på studieplassar, vi aukar når det gjeld forsking og sysselsetjingsmidlar til kommunane. Kommunane, som i mange år har hatt ein for svak økonomi og ikkje har kunne halde ved like verken bygningar eller anna, får no midlar til å halde ved like, reparere og stille opp igjen, noko som dei ikkje fekk gjennom dei raud-grøne åra. No får dei det.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-06-17:
Jeg kan berolige representanten Gahr Støre. Det er faktisk altså både høyttalere og tv, og det sendes også over på kontorene, slik at vi fullt ut kan følge debatten som er i salen. Det har jeg gjort med interesse. Jeg kan også berolige opptil flere representanter, bl.a. Slagsvold Vedum. Det kan være ulike grunner til at man ikke alltid er til stede i salen. Det er lagt fram bl.a. en langtidsplan for Forsvaret i dag, så man har andre viktige saker som også pågår. Regjeringspartiene har utmerkede folk fra finanskomiteen som gjør den jobben de holder på med innenfor finansområdet og budsjettområdet. Jeg har grunn til å komme med et par kommentarer, den ene er til senterpartileder Slagsvold Vedum. Det er litt spesielt når vi hører representanten Slagsvold Vedum her knyttet til det med pensjonistene. Det regjeringen har måttet levere, er det Stortinget har bestemt. Stortinget har i forbindelse med pensjonsforliket bestemt det som har å gjøre med regulering av pensjonene. Der var altså representanten Slagsvold Vedums parti med på at den skulle reguleres med 0,75 pst. under lønns- og prisutviklingen i samfunnet. Det er det som er konsekvensen. Så er jeg helt enig i at det er mye som kan gjøres, men denne regjeringen har faktisk gjort det, ved at man har redusert avkortningen til gifte og samboende pensjonister fra høsten av. Det skjedde ikke en eneste gang under den rød-grønne regjeringen. Da opprettholdt man at det skulle være avkortninger til gifte og samboende pensjonister. Vi har også hørt den vanlige tralten. Fra Arbeiderpartiets side er det det samme budskapet: for lite, for sent. Men man forteller ikke hva alternativet er. Man har kjørt seg inn på et spor der man bruker retorikk, men ikke politikk. Her er det åpenbart at man er i gang med valgkamp, det skal man være, men denne regjeringen har levert innen arbeid, aktivitet og omstilling. Til representanten Martin Kolberg: Ja, det er forskjell på hvilken pengebruk man kan ha når den rød-grønne regjeringen gikk av og en hadde en oljepris på over 100 dollar fatet, og nå når denne regjeringen legger fram budsjett med en oljepris på under 50 dollar fatet. Det sier seg selv at handlingsrommet endrer seg. Til slutt må jeg bare si at jeg er stolt over det regjeringen får til, for det virker. Vi ser nå oppe langs kysten at supplybåtene drar ut igjen fordi denne regjeringen legger opp til økt aktivitet på sokkelen, mens leder i Arbeiderpartiet, Jonas Gahr Støre, har stilt spørsmål ved om vi faktisk skal ta opp den oljen og gassen vi har tilgjengelig. Aller sist til representanten Wickholm: Jeg synes det er veldig kjekt at man gjør seg klar til skolevalg, men sett dere litt bedre inn i innholdet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-06-17:
Det var representanten Kolberg som fikk meg til å tegne meg på talerlisten. Jeg må bare si én ting, og det er at det er helt åpenbart at undertegnede og representanten Kolberg står langt fra hverandre ideologisk, og uansett hvor lenge representanten Kolberg og undertegnede er i denne sal, vil vi fortsatt stå langt fra hverandre – det kan jeg garantere. Fremskrittspartiet og denne regjeringen fremmet sak på et annet grunnlag enn det representanten Kolberg åpenbart ønsker at man skal gjøre. Man trenger faktisk vekstfremmende skattelettelser. Man trenger å sette ned selskapsskatten slik at det er lønnsomt å ha bedrifter i Norge, slik at de ikke skal flytte ut. Det er helt nødvendig å styrke SkatteFUNN-ordningen for å få en knoppskyting, for å få nye bedrifter til å etablere seg. Det er nødvendig å satse på samferdsel – langt mer enn den tidligere rød-grønne regjeringen gjorde, for å ta igjen det etterslepet som tidligere regjeringer har etterlatt seg. Det er nødvendig å satse på infrastruktur også innenfor jernbane – og ja, det er nødvendig å styrke kommuneøkonomien. Det er kanskje en grunn til at det var såpass lite debatt i forbindelse med kommuneproposisjonen, fordi denne regjeringen har fulgt opp og styrket kommunene, nettopp for å ivareta tilbudet til innbyggerne. Det er stor avstand. Det skal være stor avstand – heldigvis for det – fordi man må tenke annerledes i den situasjonen Norge står oppe i. Jeg sa at politikken til regjeringen virker – representanten Lysbakken sa det i sitt innlegg – at vi nå ser meldinger fra næringslivet som sier at de nå har større tro på framtiden, og at de vurderer å ansette flere enn bare for kort tid tilbake. Vi ser ute i distriktet at det investeres, også på vedlikeholdssiden, og når det gjelder de tiltakene man har fremmet i lys av den omstillingen vi skal gjøre, må vi også fremme tiltak som raskt kan tas ned igjen hvis ting bedrer seg. Politikken virker, og det ser vi der ute, men vi har en lang vei å gå, og det er denne regjeringen som kan ta oss den veien.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-17:
Det har vært interessant å sitte og se på en del av innleggene fra de rød-grønne partiene den siste tiden. Med respekt å melde, når man har sittet åtte år i regjering og begynner å prate om at denne regjeringen ikke gjør noe med barnefattigdom og andre ting, så var det flere fattige barn og unge etter at de rød-grønne hadde styrt i åtte år, til tross for at det var en av de aller viktigste sakene de skulle gjøre noe med. Det viser at det er langt fra løfter til handling, men det så vi mye av i de åtte årene. Det er aldri brukt mer penger på infrastrukturbygging enn nå, og sammen med samarbeidspartiene har vi faktisk økt disse bevilgningene ytterligere i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, nettopp for å ta tak i det. Grunnen til at jeg måtte ta ordet, var pensjonistene og det å være opptatt av pensjonistene. Man hadde åtte år med rød-grønn regjering hvor man ikke ønsket å gjøre noe med avkortningen for gifte og samboende pensjonister. Man hadde åtte år med rød-grønn regjering, og i 2011 ble det inngått et pensjonsforlik hvor Fremskrittspartiet var det eneste partiet som ønsket å sørge for at underreguleringen ikke skulle fortsette. Da stemte SV for at den skulle være som den er, og da stemte Senterpartiet for at den skulle være som den er. Det er et stort flertall i denne salen som ønsker at det skal være underregulering. Jeg er stolt over å tilhøre en regjering som sier at vi i hvert fall skal gjøre noe med underreguleringen for gifte og samboende pensjonister og ta bort 5 pst. av den forskjellen som har vært der. Jeg hørte representanten Karin Andersen stå her og si at det var bare de rike som nøt godt av dette. Jeg tror mange av dem som nå kommer til å få 4 000–5 000 kr mer i året, føler at dette er bra. Det er faktisk ca. 8 000 kr for to stykker som er gift eller samboende. Det betyr noe i hverdagen for pensjonistene og er langt unna Karin Andersens kritikk og negativitet rundt dette. For mange betyr dette noe veldig positivt. En ringte og sa til meg: Jeg er kjempeglad for at dere har fjernet denne misunnelsesskatten, noe han opplevde det som. Han var pensjonist og skulle endelig få glede av at en regjering gjør noe med dette, og at man får enda litt mer av de rettighetene man faktisk har opparbeidet seg gjennom et langt arbeidsliv. Fremskrittspartiet skulle gjerne sett at avkortningen ble helt borte, men jeg har fortsatt ikke sett at verken SV eller Senterpartiet har ønsket noe rundt det. Det betyr at de synes det er greit, men da er jeg glad for at vi har en regjering som i hvert fall har redusert det.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
På vegne av stortingsrepresentantene Helga Pedersen, Eirin Sund, Jan Bøhler, Stein Erik Lauvås, Torstein Tvedt Solberg og meg selv fremmer jeg forslag om en mer aktiv boligpolitikk.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Nei.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Satsingen i kommunene er en stor del av denne planen. Det er skissert 500 nye boliger de neste årene, og det er utrolig viktig. Flere av oss har vært med på å vedta boligsosiale planer i kommunene, kanskje flere ganger, uten at det nødvendigvis har blitt bygd boliger til denne målgruppen. Sarpsborg er en av kommunene som har en tredelt boligpolitikk. De bygger og etablerer containerboliger eller monsterboliger for dem som ikke er motivert for avrusing. De har boliger for dem som er under behandling, og de har egne boliger for dem som er avruset. Men vi ser få eksempler på dette. Hvordan vil statsråden sørge for at flere kommuner skaffer seg en slik differensiert boligplan og faktisk kommer i gang med å bygge boligene i løpet av de fem årene som vi har ambisjoner om?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Jeg er veldig glad for at representanten Ruth Grung tar opp situasjonen for dem som er sykest. Her har Arbeiderpartiet og Venstre sammenfallende synspunkter på det å ta i bruk medisinske forsøk og bl.a. akseptere heroin. Så er jeg uenig i at planen ikke setter søkelyset på nettopp denne gruppen. LASSO og flere lignende prosjekter, som skal utvides, blir tydelig nevnt. Det er jo nettopp pasienter som er for syke til å falle innunder LAR-ordningen, LASSO retter seg mot og hjelper med sykdomstilstander og til et mer verdig liv. Derfor omfatter planen det. Vi er nødt til å bygge opp flere slike, og det er jeg glad for at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti vil være med på. Det er stort behov for det, og ikke bare i Oslo og Bergen. Så tar representanten Tove Karoline Knutsen opp fritt behandlingsvalg. I tillegg har det vært en debatt om pakkeforløp, der en del setter spørsmålstegn ved om pakkeforløp egner seg for rus og psykiatri. Både fritt behandlingsvalg og pakkeforløp gjør det. Det disse pasientene har stort behov for, er forutsigbarhet, og det er nettopp det de ikke får i dagens svingdørpraksis mellom aktører som ikke er koordinert. Det er lange behandlingsforløp, det er stor usikkerhet, og det er mange glipper for disse pasientene. Derfor er det stort behov for en bedre, mer treffsikker, utredning og et mer sammenhengende behandlingsforløp. En 24-timers garanti vil også komme inn som en del av det. Tverrfaglig spesialisert behandling, og særlig med døgnopphold, innbefatter i Norge i dag en for stor variasjon. Det er for mange behandlingsfilosofier, og vi har for lite evidens om behandlingsmetodikk. Vi må sikre kvaliteten på dem, og vi må få mindre variasjon. Derfor må vi standardisere forløpene. Vi må måle, og vi må sikre, effekt. Det må bli færre variasjoner og bedre kvalitet. Så dette er behandlingsforløp som egner seg ypperlig for pakkeforløptankegangen. Når det gjelder fritt behandlingsvalg, er det dessverre ikke så mange som er godkjent foreløpig, men det kommer flere, og det er aktører som er i stand til å tilby det. Det er veldig viktig at vi får de aktørene på banen, særlig for disse pasientgruppene. Jeg kjenner flere som er i LAR-programmet som er sykepleiere, og som til og med er best i verden på noe. Dette er ressurssterke pasienter som i høy grad er i stand til å delta i sin egen behandling, men de trenger hjelp til noe.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Det er til Senterpartiet, for vi er litt uenige om kommunestruktur: Jeg synes virkelig at en skulle være mer bekymret over kommunestrukturen og de pasientgruppene vi har diskutert i dag, enn betalingsplikten, for samhandlinga må styrkes. Til Kompetanseløftet 2020, som en beskriver: Vi har nå et unikt tidsbilde før vi får et stort antall flere eldre som vi skal ta hånd om, men vi får dessverre også stadig flere rusavhengige som vi skal sørge for. Vi ser kommuner som ikke har startet med erfaringskonsulenter, som ikke har rigget seg for brukermedvirkning, som i liten grad bruker Nav målrettet for å samhandle om disse pasientgruppene og om den tidlige kartleggingen og koordineringen. Vi ser kommuner som ikke har satt i gang STYRK-prosjekter. Vi står foran store utfordringer i kommunesektoren. Disse pasientene er ikke bare i svingdøra, de reiser i stor grad også over kommunegrensene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Diskusjonen om lovfesting og forskriftsfesting er jo en debatt, men avsløringene i VG viser at tilgangen på kompetanse er avgjørende for hvor mye tvang som brukes, men også organiseringen. Nå vet vi ikke konkret noe om forskjellene innenfor psykisk helsevern og innen rus ut fra de tallene som har kommet fram i VG, men Helse Bergen sier at de savner tilgang på spesialister, og det er en av forklaringene på at de er overrepresentert i bruk av tvangsvedtak. Så tilgang på kompetanse er åpenbart viktig her, og Helse Bergen har en avdeling for rusmedisin. Her står vi overfor en stor utfordring, så hvordan vil statsråden ta fatt i det å rekruttere de medisinerne og den fagkompetansen?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-04-28:
Takk for det, president. Det skal aldri gjenta seg. På vegne av representantene Trine Skei Grande, Sveinung Rotevatn og meg selv skal jeg få framsette et representantforslag om utredning av tvangsbruk i helse- og omsorgssektoren.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-28:
Eg har eit spørsmål om ei sak som har vorte kjend i media, at rusavhengige i Oslo og Bergen dei siste fem åra har vorte bøtelagde for 48 mill. kr. Bøtesatsane er på opp til 10 000 kr for kvar. Ein professor i rettsvitskap ved Universitetet i Bergen uttalte til NRK at han meiner at politiet bruker ulovlege metodar, særleg gjeld det utstrakt brukt av bortvising av personar i dei opne rusmiljøa. Dette er ei sak som eg har reagert på. Justisministeren har sagt at dette er ein grei praksis, og eg lurar på korleis helseministeren stiller seg til den etter mitt syn aggressive måten som politiet bruker, og i det heile tatt kva helseministeren meiner om denne bøtelegginga.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-28:
Eg har eit anna spørsmål, når eg har anledninga: Det vart vist til Stoltenberg-utvalet, som kom før den førre stortingsmeldinga, og eitt av forslaga der var å avskaffa eigendelar for rusavhengige. Senterpartiet har eit forslag i dag der vi ber regjeringa om å vurdera å koma tilbake med ei sak om det. Det får ikkje støtte frå resten av Stortinget. Eg vil stilla helse- og omsorgsministeren spørsmål om korleis han ser på dette med bruk av eigendelar i helsevesenet for dei som har ei tung rusavhengigheit.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-28:
Eg har lyst til å seia at eg er glad for at det både i teksten i proposisjonen og i debatten her har vore fokusert mykje på alkohol, og det har ikkje vore like mykje fokusert på i alle rusdebattar tidlegare. Så det synest eg er ein fin framgang. Eg har ein kommentar til noko som er sagt i debatten. Det blei vist til rapporten frå Stoltenberg-utvalet, og at vi raud-grøne ikkje tok nokon av dei forslaga med i den stortingsmeldinga. Da vil eg seia at det er det unøyaktig å hevda. Eg veit at det blei fremja direkte konkrete forslag den gongen, men vi hadde jo innbakt mykje av det som Stoltenberg-utvalet kom med, i sjølve meldinga. Det var ein del ting som vi den gongen var ueinige om, f.eks. at heile rusomsorga skulle vera statleg, så det blei ikkje med, og det ser eg at heller ikkje er teke med no. Så synest eg òg at det er naturleg at det kom ei stortingsmelding – dette er ei opptrappingsplan – og eg ser at det er veldig mykje i denne opptrappingsplanen som faktisk byggjer på dei prinsippa og det som kom fram i stortingsmeldinga. Blant anna byggjer ein vidare på den overdosestrategien som kom i forbindelse med meldinga, heller enn å byggja vidare på den spesialiteten – den rusmedisinen – som kom med den meldinga Ein byggjer òg vidare på at det skal vera eit forbod mot å bruka og inneha dopingmiddel, noko som kom med den stortingsmeldinga i 2012, var det vel. Så registrerer eg at ein ikkje tek opp det som òg Stoltenberg-utvalet foreslo, nemleg å gjera noko med eigendelane, og eg høyrde òg statsråden sitt svar. Det synest eg vi skulle diskutera, ikkje for alle med rusavhengigheit, men for dei med alvorleg rusavhengigheit. Det var òg spørsmålet mitt til ministeren. Det håper eg vi kan ta opp igjen i prioriteringsdebatten. Så er det sagt noko om lekkasje av LAR-medisin. Det er eit område eg meiner vi ikkje skal bagatellisera. Vi veit at det for to år sidan blei rapportert om at det var like mange overdosar i Noreg av LAR-medisin som av heroin. Det er ein alvorleg situasjon, og eg synest det er påfallande at ikkje forslag nr. 7 kan få fleirtal, der Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti ber regjeringa om å innføra ein lågtakst for utlevering av LAR-medisin når det trass i alt er ein tilsynelatande einigheit om det her i salen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-28:
Det kom ei slags skulding om at vi som ikkje er tilhengjarar av å innføra betalingsplikt for utskrivingspasientar innanfor rus og psykiatri i 2017, dermed er for at pasientane skal verta buande i institusjon. Det er heilt feil. Det paradoksale i denne debatten er at i 2012, da vi vedtok stortingsmeldinga, var det Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet som hadde forslag og merknader om at betalingsordninga, når det gjaldt samhandlingsreforma, òg måtte utvidast til rus og psykiatri på sikt når vi visste meir, og når det var lagt til rette for det. Den gongen vart det stemt ned av Høgre, Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og Venstre. Høgre skreiv til og med i merknadene den gongen at «mennesker med rusproblematikk og psykisk helse ikke kan behandles etter samme behandlingssett som somatiske pasienter». Dei anbefalte pilotprosjekt for organisering og finansiering for denne gruppa. Så her har nokon kvar av oss hatt bekymringar for å innføra dette automatisk. Mi bekymring no er at ein må skapa forsvarlege helsetilbod før vi innfører desse pliktene og desse økonomiske ordningane. Det står i saka i dag at kommunane manglar 4 000 årsverk. Det utgjer fleire milliardar kroner, berre det. Eg har spurt i skriftleg spørsmål – eg har ikkje fått talet, men vi manglar veldig mange bustader. Når vi no er nesten midt i 2016 og dette skal innførast ved nyttår, kan eg rett og slett ikkje forstå korleis dette skal gå. Eg håper fristen vert utsett. Eg er heilt einig med representanten frå regjeringspartia i at dette kan innførast, og er sjølvsagt einig i at alle skal få bu i ein kommune. Så eg håper at vi kan nærma oss kvarandre litt i desse sakene og ikkje gå i skyttargravene fordi nokon meiner at ruspasientar skal bu på sjukehus og andre at dei skal bu i ein kommune. Det er faktisk ikkje slik. Så det hadde vore fint om vi kunne få ei «løypemelding» om dette . Det kjem vel kanskje i kommuneproposisjonen – den vert interessant.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-28:
Eg hadde ikkje tenkt å ta ordet, men eg vart igjen utfordra på kommunestruktur. Eg har ikkje tatt dette opp i mine innlegg. Eg registrerer at ein skal løysa veldig mykje med struktur. Eg meiner at denne saka er viktigare enn som så. Det er óg ei kjensgjerning at det er store utfordringar i dei store kommunane fordi storbyane har mykje av denne problematikken. Storbyane har òg problem f.eks. med bustadstilbod til utskrivingsklare pasientar, og det ønskjer eg å ta på alvor. Derfor ønskjer eg ikkje å fokusera på kommunestruktur her. Eg har tru på at det er andre ting vi må konsentrera oss om, og det meiner eg at denne opptrappingsplanen faktisk gjer. For å slutta der eg starta: Det er stor einigheit om hovudlinjene, og Senterpartiet er òg einig i det aller meste som står som prinsipp i denne planen. Og eg er heilt einig i det som representanten Bollestad sa, at ideell sektor er viktig, kommunane er viktige, og eg håpar at denne planen lukkast – med eller utan ei kommunereform.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Først: Det er gledelig at Arbeiderpartiet får gjennomslag for kvalitetsregister, at ministeren har lyttet til det, og at det rulles ut i 2017. Da er det lov å prøve seg på neste sak, og det gjelder ny forskning på både psykisk helsevern og rus, hvor man, ikke som tidligere først behandler og så begynner med tilpasning og bolig, men parallelt knytter behandling til det å være i en bosituasjon og i en aktivitet og i arbeid. Men det medfører ganske store utfordringer, spesielt knyttet opp mot ruspasienter, som svinger en del når det gjelder både helse og motivasjon for behandling. Man trenger veldig tett samhandling mellom de ulike nivåene. Så spørsmålet er om helseministeren kunne tenke seg å gjennomføre forsøk i de store byene for å se på modeller for å kunne få dette bedre til.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Jeg tror statsråden misforsto det som var innholdet i spørsmålet. Jeg sa heller ikke at det var vi som har funnet opp kvalitetsregistre, vi fikk ikke komiteen med oss på det, men nå fikk vi iallfall helseministeren med oss på det. Men jeg velger likevel å bruke tiden til spørsmål nr. 2, og det er register som gjelder barn som er født med abstinens. Jeg har snakket flere ganger med Reigstad, barnelege ved nyfødtavdelingen Helse Bergen. De har et samarbeid med barnepsykiatrisk avdeling, med rusmedisinsk avdeling og har hvert år sett barn som blir født med stor abstinens. Alkohol er jo farligere enn veldig mye av det andre som de går på når det det gjelder negative virkninger på barn. I dag følges barna opp fram til de er seks år. I høringen kom Barnelegeforeningen og flere andre med nye forskningsresultater som viser at det får konsekvenser for barnet også opp i skolealder. Det er bra at det nå satses på forskning, men vil ministeren også satse på et nasjonalt register for barn født med abstinens?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Jeg får gjøre som bergensere og snakke fort. Om øremerking: Det er forskjell på å øremerke midler i et budsjett kontra øremerking som en må søke på, eller øremerking der en er pålagt kun å kjøpe tjenester fra spesialist, fra private eller fra ideelle organisasjoner. Når det gjelder heroinassistert behandling, er det snakk om forsøk basert på hva de fremste medisinsk-faglige miljøer mener er rett for å få pasientene under LAR-behandling. I dag har de prøvd alt, slik det beskrives for oss, slik at de ikke kommer inn under LAR-behandling. Når det gjelder behandlingsforløp og muligheten til å velge institusjon, har vi fått klar tilbakemelding: Denne pasientgruppen trenger – på lik linje med alle andre – å mobilisere sine egne krefter for å påvirke hvilket behandlingsforløp de mener passer best for dem, slik at de er medansvarlige – og det handler om respekt – for hvilken behandling de mener er best egnet for dem. Vi bruker behandlingsforløp og ikke behandlingstilbud.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Det er tverrpolitisk enighet om bedre regulering av både rettigheter og bruk av tvang i institusjoner for rusbehandling, og at det skal gjelde alle institusjoner i spesialisthelsetjenesten: kommunale, private og ideelle. Dette er en særdeles viktig sak. Som vi var inne på i forrige sak, har det skjedd mye på ti år. Dette handler om rettsikkerheten til noen av våre mest sårbare pasienter: rettsikkerheten til ruspasienter når det gjelder bruk av tvang og makt. Bruk av tvang er en særdeles alvorlig inngripen som lett kan oppleves nedverdigende og kan skape frykt, angst eller mindreverd. Tvang ligger i kjerneområdet til legalitetsprinsippet. Derfor er tilsvarende bestemmelser om tvang i psykisk helsevern regulert i lov. Arbeiderpartiet er opptatt av likebehandling av ruspasienter med andre pasientgrupper, spesielt når det handler om krav om samme rettsikkerhet når det gjelder bruk av makt. I høringen til proposisjonen har tunge fagmiljø som Justisdepartementet, Helsedirektoratet og Oslo universitetssykehus vært tydelige på at de mener bruk av makt skal reguleres i lov, og ikke i forskrift. Hensynet til hvordan vi organiserer våre tjenester kan ikke overstyre grunnleggende prinsipper om rettsikkerhet og legalitet som bruk av makt overfor innbyggere representerer. Arbeiderpartiet fremmer derfor forslag om at reglene om gjennomføring av tvang overfor ruspasienter skal reguleres i lov, ikke i forskrift. Subsidiært støtter vi at reguleringen skjer gjennom felles forskrift dersom vi ikke får flertall for at tvang skal hjemles direkte i lov. Arbeiderpartiet støtter også høringsinnspill fra Bufdir om krav til faglig kompetanse til institusjonsleder, som nå får kompetanse til å fatte vedtak om bruk av tvang. Vi ser ikke begrunnelsen for hvorfor vi ikke skal stille dette kravet. Vi registrerer også at tunge fagmiljø mener at rettsikkerheten til ruspasienter ikke er godt nok ivaretatt når man ikke viderefører toinstansbehandlingen, slik vi har i psykiatrien, der tvangsvedtak ettergås av et eksternt organ. Vi er usikre på om rettsikkerheten blir godt nok ivaretatt ved at vedtak kun kan påklages til Fylkesmannen. Fylkesmannen i Oslo og Akershus framhever dette og viser bl.a. til deres erfaringer fra tilsyn. Arbeiderpartiet forventer at helseministeren følger dette opp og tar ansvar for å fremme endringer dersom det viser seg at bruk av tvang ikke skjer i samsvar med de klare føringene og intensjonene som her er gitt. Avslutningsvis: Vi viser også til de siste dagers debatt og oppslag i VG om store forskjeller i bruk av tvang og om manglende rapportering. Vi forventer at rapporteringssystemene er på plass når det gjelder tvangsvedtak i rusinstitusjoner. Da tar jeg opp Arbeiderpartiets forslag.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Det første spørsmålet er kanskje det som er mest aktuelt med tanke på debatten som har pågått. Det går på rapporteringssystemer, i hvilken grad ministeren skal sikre at man får gode rapporteringssystemer og oversikter over det som skjer knyttet opp mot tvangsvedtak i disse rusinstitusjonene.