trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg har lyst til å gi ros til saksordførerens omtale av den maritime næringen og den maritime kunnskapens mange muligheter, og ikke minst av hvor viktig den næringen vil være på veien mot et lavutslippssamfunn. Vi har en rekke ganger i Stortinget i løpet av de siste årene diskutert klimautfordringene og ambisiøse klimamål, og jeg tror Stortinget nå er veldig samstemt i at det som ligger framfor oss for å nå målene, er ambisiøst. Det krever at vi ser på enhver sektor – hvilke muligheter, hvilke kunnskaper ligger der for å utvikle ny teknologi og gi nye muligheter. Den maritime næringen er utvilsomt en slik næring. Det er en komplett næringskjede, en komplett kunnskapsklynge, som kan bidra med mye. Vi har tidligere diskutert den maritime næringen en rekke ganger i Stortinget, ikke minst knyttet opp mot elektrifisering av ferjer. Jeg synes det er synd at Stortinget ikke har gått lenger enn det Stortinget har gjort gjennom sine vedtak i form av pålegg til regjeringen om å bidra til at de ferjestrekningene som kan elektrifiseres, så raskt som mulig hadde blitt elektrifisert. Nå står vi på bakgrunn av de forslagene som er fremmet av Venstre, i litt av den samme problemstillingen. Hvor langt skal vi gå, og hvor langt skal vi utfordre kunnskapen i næringen? Hva mener vi kan skje i tilknytning til at kunnskapen også spiller på lag med aktive myndigheter som er med på å utforme mulige tiltakspakker? Det er egentlig det denne saken handler om, og det er der komiteen skiller seg i et flertall og et mindretall – som er noe mindre, men som kanskje snur i løpet av denne debatten foran votering i stortingssalen. Når Arbeiderpartiet stemmer for det forslaget som inngår i II, dette med at «Stortinget ber regjeringen legge frem en tiltakspakke som bidrar til at Norge kan utvikle og levere nullutslippsskip for alle skipstyper innen 2030», er vi innforstått med at det er krevende, det er ambisiøst, og det er kanskje ikke fullt ut mulig å oppnå. Vi mener likevel at det vil være riktig at vi utfordrer våre muligheter og myndighetene i samspillet med næringen, og ser på hva vi maksimalt kan klare å levere. Det er det vi mener at det forslaget legger opp til, og vi mener at vi har en god forutsetning for å lykkes med nettopp dette. Men forutsetningen for å lykkes er at myndighetene også tar en aktiv rolle i samspill med næringen, lager virkemidler som utvikler kunnskap, som utfordrer forskningen, skaper innovasjon og ny teknologi og gjennom det også underbygger våre framtidsmuligheter. Jeg synes det som nå er komiteens tilrådning til Stortinget, er en god tilrådning, og jeg mener at vi har en forpliktelse til å utnytte kunnskapen i den maritime næringen på en så god måte som overhodet mulig, på veien mot lavutslippssamfunnet. Da synes jeg forslaget til vedtak II er riktig. Når det gjelder dette med å foreslå et omsetningskrav for bruk av bærekraftig biodrivstoff i skipsfarten, synes vi også at det nå er naturlig å ta skritt i den retningen. Så den komitéinnstillingen som foreligger, synes jeg er logisk, den utfordrer, og den er egentlig særdeles viktig.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg er enig med statsråden i at norsk maritim næring er særdeles verdifull for oss, og at den kan bidra med mye positiv utvikling i tiden framover. Det som da er forutsetningen, er at verftsnæringen og den maritime næringen i Norge styrker den – skal vi si – nasjonale kompetansen i næringen. I det forslaget som mest sannsynlig blir vedtatt i dag, står det at en skal «komme tilbake til Stortinget på egnet måte med virkemidler som kan stimulere til å øke ordremengden». Hvordan vurderer statsråden dette? Vi vet at Enova-støtten, som gis til bl.a. utvikling av teknologi, går til rederne. Om rederne velger et utenlandsk verft eller et norsk verft, spiller ingen rolle. Men mener statsråden, dersom dette forslaget, som er forslag nr. 1, blir vedtatt, at ordremengden da skal økes ved norske verft, og at virkemidlene blir innrettet konkret mot det?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg spør igjen: Vil da virkemidlene som eventuelt statsråden tenker på, som vil bli fremmet for Stortinget på egnet måte, konkret gå til å understøtte kunnskapsbygging, teknologiutvikling, innovasjon ved norske verft, og vil virkemidlene bli innrettet mot det? Nå unnlater han å svare på nettopp det spørsmålet og bortforklarer det med at regjeringen har prioritert sånn og slik, men realiteten er at norske verft i dag opplever at den støtten som er innrettet mot lavutslipp og nullutslipp, faktisk ender opp i prosjekter ved verft som ikke er langs norskekysten. Derfor er mitt spørsmål, veldig konkret: Vil statsråden bidra til at de virkemidlene som legges fram på egnet måte for Stortinget, bidrar til å understøtte teknologi, innovasjon og vekst ved norske verft?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg synes ikke statsråden svarer presist nok. Forslaget lyder at en skal «stimulere til å øke ordremengden». Ordremengden er jo interessant i seg selv, men i konteksten rundt nullutslipp, eventuelt lavutslipp, i utviklingen framover må det være en målsetting i seg selv og kanskje en av de viktigste drivkreftene for at myndighetene skal stille opp med virkemidler, i tillegg til å bringe klimagassutslippene ned, at en øker den norske kunnskapen om norsk maritim nærings konkurransekraft i framtiden. Det opplever jeg faktisk nå at statsråden ikke klarer å svare tydelig på. Derfor burde det egentlig ha stått i det forslaget som ser ut til å bli vedtatt, at en ønsker å øke ordremengden – eller kunnskapen – også ved norske verft. Men jeg håper, med bakgrunn i det statsråden sier, at han faktisk vil utfordre seg selv og sitt embetsverk på akkurat det. Men kan statsråden bekrefte at hans ambisjon er at kunnskapen i den norske maritime næring skal øke på bakgrunn av virkemidlene som blir fremmet for Stortinget?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Aller først er jeg litt forundret over at Venstre trekker seg ut av sitt eget forslag. Det betyr kanskje at Venstre med dette ønsker å gi et signal til Stortinget om at det å tilnærme seg Venstre-forslag heretter på en konstruktiv måte egentlig er litt unødvendig, så jeg er litt forundret over det. Men jeg skal la det ligge, fordi vi kommer primært til å stemme for innstillingen, sånn den foreligger, og så vurderer vi subsidiær stemmegivning for det som er forslag nr. 1 etterpå. Men det er noen problemstillinger knyttet til det. Jeg har lyst til å starte med at komiteen var på besøk på Fiskarstrand Verft for noe tid tilbake. Der hadde vi et interessant møte med administrerende direktør Rolf Fiskarstrand. Vi stilte spørsmålet: Hvordan skal norske verft i framtiden vinne den knallharde konkurransen? Han hadde ett eneste svar til komiteen: Still knallharde teknologikrav – teknologikrav som andre lands kompetanse i den maritime næringen ikke kan klare å møte. Det var beskjeden. Og hva er det som skjer nå? Det ligger et forslag i innstillingen, sånn som den ligger nå: «Stortinget ber regjeringen legge frem en tiltakspakke som bidrar til at Norge kan utvikle og levere nullutslippsskip for alle skipstyper innen 2030.» Jeg er enig med statsråden – det er kanskje litt vel ambisiøst å tro at vi skal kunne levere på alle, men jeg tror at norsk kunnskap kan bidra til teknologi i alle skipstyper. Men i forslaget som nå ser ut til å bli vedtatt, og som Venstre hoppet over på, står det altså: på egnet måte legge fram virkemidler som kan stimulere til å øke ordremengden, uten noen heftelser. Jeg tror ikke norsk verftsnæring og den maritime kunnskapen i utgangspunktet roper halleluja for den endringen fra Venstres side, for det er ingen forutsetninger der i tilknytning til det. Jeg har tidligere i år stilt spørsmål til olje- og energiministeren om han er interessert i å endre Enova-innretningen, som går til rederne, og ikke til prosjektene og kunnskapen i Norge, men som følger rederne eventuelt ut av landet for å bygge skip ute. Vi må stille oss spørsmålet: Er det den norske kunnskapen, den norske maritime klyngen, vi skal styrke i det videre arbeidet når vi nå gir signaler om at vi skal bruke store penger på dette? Jeg synes det er dumt hvis ikke Stortinget er tydelig på at det er den norske kunnskapen og de norske næringene vi i utgangspunktet ønsker å underbygge. Den neste delen av forslaget – som det også er litt merkelig at Venstre hopper av – er at en faktisk ønsker å redusere klimagassutslippene i nærskipstrafikken med 40 pst. For er det noe som går langs norskekysten, og som i utgangspunktet har et stort utskiftningsbehov i mer moderne teknologi, så er det den nærskipsflåten som faktisk ruller og går der. Den har behov for fornyelse, og det signalet hadde det vært greit at Stortinget ga. Så jeg er forundret over stortingsflertallet, og jeg er forundret over Venstre, som hopper av sitt eget forslag.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Hvis statsråden hadde hørt etter da jeg holdt mitt innlegg, hadde han hørt at jeg utdypet hva vi la i det forslaget til vedtak i komiteens innstilling til Stortinget når det gjelder forholdene. Når jeg er bekymret for regjeringens vilje til å understøtte norsk teknologiutvikling, norsk innovasjon, norsk kunnskapsbygging i den maritime næringen, henviser jeg faktisk til et svar fra olje- og energiministeren, som nå også er kommet inn i salen, fra 29. juni, hvor jeg tar opp problemstillinger med at Enovas støtte til elektriske ferger går til rederen og sånn sett går ut av landet. Han er overhodet ikke bekymret, trekker ikke fram problemstillinger i tilknytning til det, og sier at Enova styres kun på et overordnet nivå. Det er utgangspunktet for min bekymring. Så skal vi stemme subsidiært for forslag nr. 1, men vi forbeholder oss retten til å vurdere de virkemidlene som blir fremmet, om de faktisk underbygger norsk kunnskap, teknologi og innovasjon.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg går ut fra at olje- og energiministeren har god hukommelse. Jeg stilte et spørsmål 20. juni i år, som jeg fikk besvart av olje- og energiministeren 29. juni inneværende år. Jeg stilte et spørsmål om Enova-støtten og hvordan statsråden mener man eventuelt gjennom etablerte ordninger kan bidra til å øke maritim sektors kompetanse og konkurransekraft. Svaret var intetsigende. Kan statsråden utdype – for det er jo Enova som vil være det viktige virkemiddelet i tilknytning til utvikling av teknologi innenfor den maritime næringen – hvordan han ser at han vil formulere seg i oppdragsbrevet til Enova, f.eks.?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Også denne statsråden unnviker å svare konkret på spørsmålet. Men i utgangspunktet, gjennom denne debatten, er en jo bekymret for om bidragene og virkemidlene skal innrettes helt nøytralt slik at en kan velge hvilken som helst leverandør av kunnskap og teknologiutvikling for å bringe klimagassutslippene ned, eller om en skal ha en tilleggsdimensjon som tilsier at en skal utvikle den maritime kunnskapen, teknologien og innovasjonsmulighetene. Og da spør jeg igjen – på bakgrunn av det svaret som jeg fikk 29. juni, som var intetsigende, annet enn at Enova styres kun på overordnet nivå og har faglig stor frihet: Vil statsråden ta et initiativ til at oppdragsbrevet til Enova blir såpass tydelig at virkemidlene innrettes mot den maritime kunnskapen vi har i Norge og utviklingen av denne og ny teknologi?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg vil understreke en ting: Jeg er ikke på noen som helst måte kritisk til Enova. Jeg er kritisk til regjeringen og regjeringens styring av Enova. Nå står vi i en situasjon hvor Stortingets flertall veldig klart ønsker å bruke betydelige midler til å utvikle ny teknologi, bringe utslipp ned innenfor den maritime næringen og sørge for lav- og nullutslippsteknologier. Vil statsråden da sørge for at det er den nasjonale kunnskapen – den norske kunnskapen, den norske maritime næringen – som kan yngle på basis av det? Er det der statsråden vil innrette virkemiddelbruken og være tydelig overfor Enova, slik at Enova kan gjøre den jobben de er særdeles god til?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Jeg synes det er litt påfallende at både Høyre og Fremskrittspartiet nå velger å melde seg ut av debatten. Det kan være av mangel på gode argumenter eller svar på alle de ubesvarte spørsmålene som ligger i kjølvannet av saken, som er årsaken til det – eller rett og slett at de mangler argumenter, sånn som også statsråden gjorde, som måtte bruke argumentet om at det ikke alltid regner i Bergen, for å begrunne lovendringsforslaget som var fremmet. Det er ganske påfallende, og det er høyst forunderlig. Det er helt opplagt at denne saken mangler svar. Konsekvensene av endringene er det ikke noe svar på, verken hvordan kostnadsfordelingen skal skje, hvordan det bakenforliggende nettet, altså det nasjonale nettet, eventuelt vil bli påført kostnader, og hvordan det vil slå ut for norske nettkunder. Det er ingen svar, det er ingen analyser, og det er påfallende at her er det mangel på argumenter for å begrunne det. Det er ingen tvil om at det er en vesentlig forskjell. Det er nesten svart–hvitt mellom det å ha Statnett som eier av utenlandskablene, og en privat investor eller en produsent av fornybar kraft i Norge som nettinvestor i disse utenlandsforbindelsene. Statnett har et overordnet ansvar for å balansere norsk kraftforsyning og den fysiske kontrollen og styringen av det systemet. At de er eier av utenlandsforbindelsene, er egentlig ganske naturlig hvis formålet er energitrygghet og en stabil og sikker energiforsyning i Norge. En privat nettinvestor eller en nettinvestor som har produksjon også som formål, har ett formål – ett eneste formål – og det er å maksimere avkastningen på investeringen som er foretatt. Han vil gjøre alt han kan for at eksporten og importen skal øke, at kabelen blir utnyttet maksimalt, og det til en høyest mulig pris. Han vil i tillegg med alle virkemidler sørge for å unngå å ta kostnader som blir påført det bakenforliggende nettet – det blir påført norske strømkunder. Så til situasjonen knyttet til strømpris, som representanten Odd Henriksen er innom. Han sier at det er noen som blåser opp argumentene for at strømprisen vil øke. Vi i komiteen fra Arbeiderpartiets side har ikke på noen som helst måte gjort det. Men det gjenstår at Høyre og Fremskrittspartiet kan garantere for at strømprisen som følge av dette ikke vil øke, og at norske strømkunder og nettkunder ikke blir påført kostnader. Men de garantiene kommer ikke. Dette forslaget er særdeles dårlig utredet, og selv statsråden vet ikke helt hva han gjør.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-18:
Det er ikke første gang denne regjeringen legger fram et lovforslag som svært mange er imot. Det er ikke bare et kraftfullt mindretall som er imot denne lovendringen, det er Konkurransetilsynet, det er Forbrukerombudet, det er Norsk Industri, det er LO. Det er Industri Energi – pluss flere fagfolk som har vært ute og advart mot lovendringen. Det er heller ikke første gang at regjeringen legger fram lovforslag som er dårlig begrunnet. Som representanten Giske rettmessig tok fram: Da Fremskrittspartiets nestleder høsten 2013 garanterte for og var veldig tydelig på at strømkundene ikke skulle måtte betale for krafthandelen med utlandet, ga han egentlig det norske folket en garanti. Men vi er kjent med Fremskrittspartiets garantier og at de stort sett ble borte da man kom i regjering. Men det er greit å få vite litt om garantiene. Vil strømprisen øke, eller kan statsråden garantere for at det ikke vil skje? Vil nettkostnadene til norske strømkunder øke, eller kan statsråden garantere for at det ikke vil skje? Vil verdiskapingen faktisk øke ved en sånn endring, eller vil den faktisk bli uendret eller redusert? Det blir brukt ord om at verdiskapingen vil øke. Kan statsråden garantere for det? Kan statsråden garantere for at industriens muligheter og grunnlag for verdiskaping i Norge vil bli styrket av det lovendringsforslaget som foreligger? Og kan statsråden garantere for at Statnetts rolle som systemoperatør ikke blir svekket som en følge av lovendringsforslaget? Det er veldig mange tydelige spørsmål, men ingen svar fra regjeringen. Det er på tide nå at statsråden kanskje gir noen tydelige svar, gir noen tydelige garantier og sier hva som er hensikten, hva som er meningen, og hva som er konsekvensene. Skal strømprisene øke, skal nettkostnadene øke, eller garanterer statsråden for at det ikke skjer? Og garanterer han også for industriens grunnlag i et framtidig bilde hvor verdiskapingspotensialet til norsk fornybar energi flyttes betydelig?
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2016-10-18:
Det er veldig bra at det blir en såpass god debatt om et så viktig tema som dette faktisk er. I løpet av debatten føler jeg behov for å kunne få presisere og kanskje forklare noen av de tingene som er kommet opp fra enkelte av representantene, og som jeg håper at man er klar over – i tilfelle ikke kan det være greit at det blir gjentatt fra talerstolen. I disse dager behandler Enova ny søknadsrunde som handler om nettopp landstrømanlegg. Enova har, når de skulle legge til rette for landstrømanleggene, vært tydelig på at man her må ta hensyn til de problemstillingene som ennå kanskje ikke er avklart – at man faktisk har mulighetene, teknologien og løsningene, sånn at man får til dette på en best mulig måte. Hurtigruten har vært tydelig på at man ønsker å legge til rette for landstrøm i de havnene man har lengst liggetid, dette handler om kost–nytte-effekter. Personlig, som representant for Sør-Trøndelag, har jeg store forventninger til søknaden som nå ligger inne fra Trondheim Havn nettopp om å legge til rette for landstrøm i Trondheim, som er en av de havnene der Hurtigruten har lengst liggetid. Det har også blitt etterlyst en plan for landstrømanlegg. Da må jeg nok en gang få lov til å vise til den maritime strategien som er lagt fram fra regjeringen. Der ber man nettopp om at det skal lages en plan for landstrømanlegg. Det har også vært spørsmål om hurtigbåter. Meg bekjent har det ikke vært statlige hurtigbåtinnkjøp, det er fylkeskommunene som har disse. Jeg vil benytte anledningen til å gi ros til fylkeskommunene for at man har vært ganske så offensive i anbudsbestillingene de siste årene. Jeg vil nok en gang gi litt ros til Brødrene Aa i Gloppen, som har produsert ganske mange av de hurtigbåtene som har vunnet anbud. Blant annet gjør karbonskrogene at man får en mye lettere båt, en mer sjødyktig båt og ikke minst et langt lavere drivstofforbruk enn det som har vært tilfellet før.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Vi må vel erkjenne at en rekke av de problemstillingene vi diskuterer i dagens innstilling, har vi også vært innom knyttet til energimeldingen som ble behandlet tidligere – i vår. Som sådan kan en spørre seg: Hvorfor en egen innstilling? Jeg velger å tolke innstillingen på en slik måte at den understreker Stortingets ønske og vilje om å bidra når det gjelder å redusere klimagassutslipp i maritim sektor. Jeg vil nok også si at innstillingen viser viljen til å prøve å få det til, gjennom en rekke forslag på ulike områder, som supplerer det vi tidligere har gjort vedtak om i Stortinget, bl.a. når det gjelder spørsmål om offentlige innkjøp i maritim sektor. Så er det nok også en erkjennelse hos flertallet i innstillingen at utfordringene er litt ulike, enten det gjelder fiskeflåten, kystflåten, supplyflåten eller internasjonal skipsfart, og det gjenspeiles også i innstillingen. Det synes jeg er bra. Vi har kommet langt i Norge når det gjelder utviklingen av lavutslipps- og nullutslippsskip, og ikke minst har næringen sjøl vist en stor vilje til teknologisk endring. I det hele tatt er det en næring som har vilje og evne til teknologisk endring, og den har også på dette området vist seg veldig teknologioptimistisk. Samtidig tror jeg en skal erkjenne at investeringene som foretas innenfor maritim næring, er langsiktige, og de er også store, og det betyr at næringen trenger en viss grad av sikkerhet og stabilitet for å kunne våge å gjennomføre en del av de omstillingene som må gjøres. Derfor er samarbeidet mellom staten og næringen viktig – for å skape den tryggheten, det rammeverket, den stabiliteten som næringen trenger for sin egen teknologiutvikling. Det er også bakgrunnen for at flertallet i dag ber regjeringen komme tilbake med forslag som kan bidra til at Norge kan utvikle og levere nullutslippsskip. I tillegg til den teknologiske utviklingen har jeg lyst til å peke på at de regulatoriske tiltakene også bør gjennomgås. De tersklene som kan hindre f.eks. landstrøm og utvikling av landstrøm, må fjernes, og det å gjennomgå og muligens også endre havneloven er derfor et forslag som Senterpartiet har valgt å være med på. Det er også Senterpartiets oppfatning at omstillingen i maritim sektor må oppmuntres gjennom fortrinn, som f.eks. avgiftslette på skip som bygges med null- og lavutslippsteknologi. Det er en strategi vi har valgt for andre deler av transportsektoren, som jeg mener har vært svært vellykket, og som en også bør kunne gå videre med i maritim sektor. Det samme gjelder også, som tidligere talere har vært inne på, omsetningskrav for bruk av bærekraftig biodrivstoff. Jeg forstår at det er noen innvendinger fra regjeringspartiene når det gjelder det, men jeg mener at det å skape det markedet som trengs for bærekraftig biodrivstoff, kommer til å føre til at mer andregenerasjons biodrivstoff, som er anvendbart, bærekraftig og miljøvennlig, kommer til å bli brukt i disse sektorene. Derfor er det et godt forslag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Ja, jeg tar opp forslag nr. 7.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Jeg vil følge dette opp litt. Først har jeg lyst til å si, i forbindelse med debatten, at jeg tror vi skal skille litt mellom ringvirkningene på land og drifts- og baseorganisasjoner, for det er mange forskjellige ringvirkninger på land, i mange forskjellige lokalsamfunn, kanskje i hver kommune i hele landet, men det vi har bestemt oss for når det gjelder drifts- og baseorganisasjoner, er en struktur av steder der man skal bygge opp regionale kompetansemiljø. Jeg har forståelse for den bekymringen som oppsto i Trondheim. Jeg mener at en må kunne forstå at en her ble bekymret for – det var kanskje flere ting – arbeidsplassene knyttet til driftsorganisasjonen for Ivar Aasen. Nå viser statsråden til brevet sitt fra april, men kan statsråden garantere at regjeringen kommer til å gripe inn dersom Aker BP mot formodning skulle foreslå å flytte ledelsen eller store deler av – eller hele – driftsorganisasjonen fra Trondheim til et annet sted?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Jeg skjønner at statsråden vil være litt diplomatisk, men la meg formulere det på en litt annen måte og spørre: Er det slik at statsråden, hvis Aker BP skulle flytte deler av eller hele driftsorganisasjonen fra Trondheim, vil mene at det er et brudd med de betingelsene som er i PUD-en for Ivar Aasen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Superprofitt er jo en av tingene som rører ved kjernen her, og det har også flertallet, som har lagt inn merknader om det i innstillingen, pliktskyldig skjønt. Men det må jo gå an å få noen svar fra statsråden om hva han mener om det. Kan jeg tolke det siste svaret som at enten blir det anleggsbidrag, eller så drar en inn superprofitt? Poenget må være at en må gjøre begge deler. Poenget er vel at norske nettkunder ikke skal betale for den utbyggingen av nett på land som Statnett eventuelt må gjøre på grunn av en kabel. Da må det betales 100 pst. anleggsbidrag. Kan statsråden garantere at det blir gjort? I tillegg til det er det et spørsmål om hva slags overskudd de private skal få før det blir definert som såkalt superprofitt, som samfunnet eventuelt skal kunne inndra. Så svar på begge de spørsmålene: Kan statsråden garantere at det blir 100 pst. anleggsbidrag? Og hvor stor inntekt skal en ha før en er oppe i det som statsråden definerer som superprofitt?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Når statsråden mener at det er uproblematisk å gå tilbake til den rettstilstanden, som er litt annerledes i den forstand at det er mer og sterkere interesse, også fra private, for å bygge ut enn det var tidligere, må det også være greit å være helt tydelig og klar overfor Stortinget i dag. Jeg forstår statsråden slik at alt utover normalavkastning vil bli trukket inn av samfunnet. Jeg håper jeg har forstått det riktig. Så vil jeg spørre om statsråden kan garantere at det vil bli ilagt 100 pst. anleggsbidrag, slik at norske nettkunder ikke skal betale og subsidiere private utbyggeres utbygging av utenlandskabler.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-18:
Jeg synes dette har blitt en debatt med veldig mange spørsmål og veldig få svar, og de spørsmålene en får, svarer en på på en helt annen måte – en svarer ikke på spørsmålet, en svarer på noe helt annet. Når vi f.eks. påpeker at sentralnettet er offentlig eid, begynner statsråden å snakke om distribusjonsnettet eller lavere nett som et retorisk grep, istedenfor å svare på spørsmål knyttet til offentlig og privat. Som representanten Giske også sier, er det store utbyggingskostnader, og et argument fra flertallet er åpenbart at en skal bruke private for å dele på de utbyggingskostnadene. Det kunne vært et gyldig argument i land som har mangel på investeringskapital. Det har ikke staten Norge. Det er mulig for Norge å bygge ut dette i offentlig regi, dersom vi ønsker det. Representanten Henriksen var opptatt av at vi kan få behov for kabler knyttet til offshorevind osv. Ja, jeg tror mange av oss mener at det kan komme til å oppstå i årene framover. Det er ikke det debatten i dag handler om. Det handler om hvorvidt vi skal bygge ut kabler i offentlig eller privat regi. Det er sagt at også Statnett sjølsagt vil ha utbygginger i lavereliggende nett som kan føre til økt nettleie. Ja, det tror jeg. Hvis de skal bygge ut, vil det også føre til det, men det er klart at vi har allerede sett at Statnett tilbakefører en god andel av det overskuddet de har, til kundene i form av redusert nettleie. Men det viktigste tror jeg statsråden sa i sitt siste innlegg, for da sa han at det er ikke noe hast med dette, det kommer ikke noen kabel med det første. NorthConnect kommer ikke akkurat i morgen, det blir jo en stund til. Det er jeg enig i, og det er det beste argumentet for at en faktisk kunne ha fått avklart en del av de spørsmålene som er stilt her i dag – hva som egentlig ligger i begrepet «superprofitt», hvordan anleggsbidrag skal utformes, og alle de andre spørsmålene som vi ikke har fått svar på. Derfor er det svært uheldig at flertallet i Stortinget i dag rusher gjennom en beslutning der de ikke evner å svare på helt vesentlige problemstillinger omkring driften, lønnsomheten knyttet til denne kabelen og kostnadene knyttet til det, mens de samtidig sier at dette har vi god tid på. Ja, men da kan vi ta oss god tid, da hadde en ikke trengt å ta den beslutningen her i dag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-18:
Statsråden har rett i at det skjer mye i den maritime sektoren i Norge. Vi gjør ting her til lands som egentlig ingen andre driver med, og med et ambisjonsnivå som er bra. Statsråden var inne på mange av tiltakene som foreligger for nullutslippsferger. Til mitt spørsmål: Som sagt, vi har tatt opp dette mange ganger tidligere, både i forslag, i budsjettsamarbeidet og under budsjettbehandlingen. I forbindelse med budsjettet for i år vedtok Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene et verbalforslag der vi «ber regjeringen utarbeide krav om eller iverksette tiltak som gjør at alle nye(…) ferjer, rutebåter(…) benytter lav- eller nullutslippsteknologi når teknologien tilsier dette». Det er sagt en del om ferger, men rutebåter, altså hurtigbåtene langs kysten, forurenser mye. Hvilke tiltak har statsråden satt i verk for å få til en endring og følge opp anmodningsvedtaket? (…) (…)
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-18:
For det første synes jeg det er forunderlig at SV kritiserer Venstre for ikke å ha tydelige mål i klimapolitikken, SV som nettopp stemmer imot at vi skal ha et samarbeid med resten av Europa for å redusere våre utslipp. Det at vi har et EU-samarbeid, er nettopp grunnlaget for at vi nå må gjennomføre de utslippene som vi forplikter oss til, at vi kommer ut av en situasjon hvor man gjør vedtak som i tidligere klimaforlik – som jo har blitt en tiltaksrekke mer enn tydelige forpliktelser som fører til betydelige kutt. Så må jeg fra Venstres side, som har tatt initiativ til denne saken, si at jeg er godt fornøyd med at man nå får to flertall. Man får en enstemmighet om omsetningskrav for biodrivstoff også i skipsfarten, og man får et flertall for at man skal komme tilbake – ikke med handlingsplan, men på egnet måte med virkemidler for å øke ordremengden for å bidra til utvikling av flere lav- og nullutslippsløsninger. Det er ikke sånn, som Terje Aasland ga inntrykk av, at dette er et flertall som etableres på Stortinget nå. Dette er et flertall som var der allerede i komitéarbeidet, fordi flertallet i komiteen er annerledes enn i plenum på Stortinget. Fra Venstres side er vi fornøyd med at dette nå får flertall. Så kan man være uenig i vår vurdering, at vi går direkte for det i stedet for å stemme subsidiært, men jeg håper at det er flere partier som blir med på en subsidiær stemmegivning, sånn at det som blir det andre vedtaket, også får en bred tilslutning i Stortinget.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-18:
I forbindelse med budsjett har vi tidligere hatt flere vedtak som omhandler hydrogen. Vi hadde det også i forbindelse med energimeldingen. Hydrogen- og brenselceller er en teknologi som kan bli veldig viktig innenfor skipsfarten, ikke minst for hurtigbåter, som jeg hadde spørsmål om tidligere. Men teknologien krever støtte for at man skal få til utvikling. Mitt spørsmål er da ikke rettet inn mot den maritime næringen som sådan: Mener statsråden med den nye bestillingen til Enova at vi trenger en egen målsetting og et eget program for å utvikle muligheten for å ta i bruk hydrogen i norsk transportsektor?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-18:
I den offentlige debatten og også av mange av de henvendelsene man får, kan man få inntrykk av at denne saken handler om at man skal bygge nye utenlandskabler, private, og at det skal gjøres nå og av andre enn Statnett. Det skal det altså ikke. Vi har vedtatt to nye utenlandskabler, som Statnett skal bygge. For Venstres del vil jeg først si at jeg tror at utenlandsforbindelser er positivt for norsk forsyningssikkerhet – selvfølgelig også ved at det vil ha en lønnsomhet ved salg og utveksling av energi – ikke minst når det gjelder den klimagevinsten som utenlandskabler gir, gjennom at norsk fornybar energi og fornybar kraft kan erstatte fossile energikilder i andre land. Men denne saken handler jo kun om hvorvidt vi skal kunne la andre aktører enn Statnett få bygge utenlandskabler. Fra Venstres side klarer vi ikke å se hva som er det store problemet med å gjøre det. Det vil fortsatt være slik at en er avhengig av en konsesjonsbehandling. Det er fortsatt staten og det offentlige som bestemmer om det skal bygges flere utenlandskabler, som jo er den grunnleggende og viktigste beslutningen, og det vil fortsatt være krav – og akkurat de samme og strenge kravene som overfor Statnett – om den samfunnsøkonomiske lønnsomheten ved eventuelle prosjekter. Statnetts rolle vil også fortsatt være helt avgjørende som systemansvarlig for kraftsystemet, at kraftsystemet driftes og utvikles på en samfunnsmessig rasjonell måte, og fortsatt må Statnett ha en helt sentral, ledende rolle for utviklingen av utenlandsforbindelser i samarbeid med andre aktører som har en interesse. Selvfølgelig er det fortsatt – når dette er vedtatt – et arbeid som må gjøres i etterkant. Vi har også lagt inn et tilleggsforslag sammen med regjeringspartiene, som nå også Kristelig Folkeparti vil støtte subsidiært, om å se på eventuelle ekstraordinære inntekter som utenlandsforbindelser vil kunne gi, og sørge for at disse tilføres og tilfaller fellesskapet. Det er også viktig å påpeke at det som nå gjøres, ikke er noe annet enn å gå tilbake til det samme lovverket som vi hadde før 2013. I diskusjonen om kostnader tror jeg ikke det er gitt at utenlandsforbindelser i seg selv gir økte strømpriser i Norge, som ofte legges til grunn, overhodet ikke – det er en utveksling det er snakk om. Akkurat som den nok kan bli mer lik enn i andre land, vil det også være slik at den vil kunne ta unna noen av toppene, som fortsatt vil kunne komme også i Norge. Ved bygging av utenlandsforbindelser av flere aktører skal man også ta med seg at det i seg selv kan gi en mulighet for en mer kostnadseffektiv utbygging at en har flere aktører inn i det markedet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-18:
Representanten Otterstad mente at jeg hadde gjort denne saken til et spørsmål om vi skal ha flere utenlandskabler eller ikke. Da må jeg ha forklart meg uklart, for hele mitt poeng var det stikk motsatte, at dette nettopp ikke handler om hvorvidt man skal ha flere utenlandskabler eller ikke. Den beslutningen ligger i konsesjonsbehandlingen, og den konsesjonsbehandlingen har vi full kontroll på fra det offentliges side. Det ligger også i saken hvordan man skal kjøre disse utenlandskablene – det var vel representanten Aasland som nevnte det. Man må jo ha en systemdriftsavtale med Statnett for å ha den samme kontrollen på disse som på de andre utenlandskablene – det må driftes på den samme måten. Fra Venstres side har vi aldri uttrykt at vi skal være noe grønt batteri for Europa. Vi har mye vannkraft i Norge, men vi har nok ikke i nærheten så mye at vi kan ta den rollen. Tvert imot har jeg vært opptatt av at etter hvert som kraftmarkedet utvikler seg i andre land som det gjør hos oss, vil dette i hovedsak mer og mer være en reell utveksling og ikke en eksport fra norsk side. Det vi derimot er opptatt av, litt som representanten Eidsvoll Holmås tok opp, er at dette fører til mer effektkjøring i det norske kraftsystemet, med de konsekvensene det gir for bl.a. naturmangfoldet og kvaliteten i de norske vassdragene, som jeg også synes vi må se nærmere på. Og det er helt uavhengig av hvem som eier utenlandskabler. Det har med hvilke endringer vi går inn i når man får mer fornybar energi og mer uregulerbar, fornybar energi inn i kraftsystemet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Det skjer mye, sier statsråden. Ja, det er riktig, men det som kjennetegner det som skjer, er at en god del av næringsaktørene savner at staten er på banen med hensyn til å stille tydelige krav. La meg ta to eksempler: Hurtigruten – nevnte statsråden – investerer nå i flere anlegg som gir mulighet for å ta imot landstrøm, men Hurtigruten sa senest i sommer at de har lagt flere av sine oppgraderinger til landstrøm i farled på is, fordi de ikke får den responsen fra staten overfor havnene som de ønsker, nemlig en klargjøring av at oppføring av anlegg vil bli støttet, som gjør de investeringene lønnsomme langs hele kysten. Det andre gjelder Eidesvik, som investerte i mye gass, og som sa: Vi regner med at det at vi er mer miljøvennlige, skal gi oss et fortrinn i konkurransen om oppdrag på den norske sokkelen. Svaret er: Nei, det gjør det ikke, for de er litt dyrere, og staten stiller ingen krav om miljøteknologi når det gjelder leveranser til supplyflåten.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
La meg bare begynne med å si at jeg er enig med Terje Aasland – jeg synes det er skuffende at Venstre hopper av et forslag som stiller nasjonale krav om sektorvise utslippskutt. Det vi har gjort på klimasiden, gjennom den tilknytningen til EU, er jo at Venstre var med på å avskaffe alle nasjonale mål for utslippskutt fram til 2030. Det hadde vært bra om vi satte tydelige sektorvise mål, og det er dumt at det ble frafalt fra Venstres side nå. La meg likevel bruke mesteparten av tiden på det regjeringen sier, for jeg synes det er interessant å høre på Ketil Solvik-Olsen. Det er selvfølgelig bra hvis Ketil Solvik-Olsen også hører på meg når jeg snakker – jeg skal snakke for referatet, siden Ketil Solvik-Olsen ikke hører på. La meg si følgende: Det er et helt åpenbart problem at Stortinget har vedtatt at vi ønsker oss en plan for utrulling av landstrømanlegg. Så kommer Ketil Solvik-Olsen og regjeringen tilbake og sier: Vi skal ikke ha en plan, vi lager en markedsundersøkelse. Og når jeg påpeker at når en har konkrete næringsaktører som går fram og sier at de gjerne vil gjøre en innsats og bidra til landstrømutvikling, så sier Statsråd Ketil Solvik-Olsen: Vel, her ser vi at SV ønsker å detaljregulere. Jeg trodde at litt av vitsen med at regjeringen sender ut tydelige bestillinger – altså, når man ønsker en landstrømutvikling, må man også sende tydelige bestillinger på hva det er man ønsker. Regjeringen var ute og sa at nå skal vi få gjort noe med luftkvaliteten rundt omkring i de byene, og derfor skal vi satse på landstrøm, men det lå ingen føringer i de landstrømmidlene som Enova tildelte, eller de bestillingene man ga til Enova, om at det skulle særlig ses på luftkvaliteten i byene.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Statsråden sa akkurat at han vil følge opp alle vedtak som Stortinget fatter, uavhengig av hvilke partier som står bak dem. Jeg vil gjerne understreke at statsråden og regjeringen ikke engang har fulgt opp vedtak som regjeringens egne partier står bak. Da vi fattet vedtakene for over et år siden eller halvannet år siden, om elferger, nullutslippsferger, sa vi klart fra at regjeringen skulle sikre at alle fergeanbud og rutebåtanbud var basert på null- og lavutslippsanbud der teknologien tillot det. Regjeringen har ikke gjort noe for å sikre at det skjer. De har støttet at flere gjør det, men de har ikke sikret at det skjer.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Jeg må innrømme at jeg synes det er litt morsomt å høre akkurat den omtalen av Enova, for den ene statsråden tar til inntekt for seg selv alt det bra som Enova gjør, mens den andre statsråden sier at egentlig styrer vi ikke Enova i det hele tatt fordi det er andre prinsipper som ligger til grunn. Det synes jeg er litt morsomt. Siden vi nå diskuterer dette som handler om landstrøm, siden statsråden tok opp akkurat det, og siden Høyres representant tok opp at det nå er en ny runde med tildeling fra Enova på landstrøm, la meg da stille følgende konkrete spørsmål: I første runde ble det ikke engang sagt hvor mye penger som skulle deles ut. Det førte til at Bergen Havn søkte om mer penger enn hele potten som faktisk ble tildelt. Det er vanskelig å dimensjonere søknadene hvis man ikke vet hvor mye som ligger i potten. Blir det offentliggjort hvor mye som deles ut før man søker? Det andre spørsmålet er: Prioriterer man faste ruter, f.eks. Hurtigruten, og prioriterer man luftkvalitet eller de mest trafikkerte havnene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Jeg merket meg at statsråden ikke svarte på ett eneste av de konkrete spørsmålene jeg stilte. Altså: Vil det bli lagt vekt på luftkvalitet i behandlingen av søknadene? Vil det bli lagt vekt på faste ruter, som f.eks. Hurtigruten? Vil det bli lagt vekt på trafikkmengden i havnene? Det var jo helt absurd at de to største havnene våre, Oslo og Bergen, som har de største luftkvalitetsproblemene og det største volumet, ikke fikk tildelt penger i det hele tatt. Og til den siste oppklaringen – og nå regner jeg med at statsråden svarer på det: Det er en påstand at Enova har fått sinnssykt mye penger med denne regjeringen. Det er slik at da Enova fikk overført oppgaver fra Transnova, ble hele Transnova-støtten kuttet. Budsjettpengene forsvant, tilskuddet som er kommet. Tilsvarende da man overførte oppgavene med CO 2 -rensing for gasskraftverk, fikk man også ekstrautgifter på energi- og klimafondet. Kan statsråden si hvor mye ekstra penger han mener Enova har fått i årlige bevilgninger i kroner og øre?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Jeg synes det er bra at denne saken ble reist, og jeg synes at det er et betimelig spørsmål å reise i den delen av oljealderen som vi nå er inne i i Norge. Oljen har hele tiden blitt beskrevet som en næring som skal bygge hele landet og gi ringvirkninger lokalt, men vi ser at i den tiden vi nå går inn i, som trolig er en tid med lavere oljepriser – det er i hvert fall ingen som snakker om oljepriser på 160 dollar per fat lenger – fortoner oljeindustrien seg i stadig større grad som en industri som først og fremst er opptatt av å kare til seg pengene og ha en tøm-og-røm-mentalitet, og som ikke gir den typen ringvirkninger lokalt som tidligere har vært lovet. Spørsmålet er om vi som politikere er villige til å være med og se på dette og gi oljeindustrien den muligheten til å utnytte naturressursene og gjøre deler av landet vårt til oljeprovinser, eller om vi skal si: Nei, vet du hva – hvis ikke oljen skaper ringvirkninger lokalt, er det heller ikke greit at man turer videre og får gjøre de utbyggingene som man ønsker seg. Det mest eklatante eksemplet akkurat nå er spørsmålet om Johan Castberg – det skal vi komme tilbake til senere i et Dokument 8-forslag, som jeg har vært med på å fremme – der Statoil helt klart hele tiden signaliserte at de skulle ha ilandføring til et anlegg på fastlandet, men det første de gjorde da oljeprisen sank, var å benytte muligheten til å gå ut og si at de ikke fikk til dette hvis de ikke slapp ilandføring. Så har man valgt en løsning som setter ilandføringsbiten til side og utreder det som et eget prosjekt, men forutsetter en annen løsning. La oss si det sånn: Det er ikke bare vi SV-ere og Senterpartiet som kritiserer noe sånt. Også Arbeiderpartiet lokalt i Finnmark sier det samme. Fylkesleder Ingalill Olsen sier: «Kravet vårt er at alle våre naturressurser skal gi ringvirkninger på land. Dette er utrolig dårlig av Statoil.» Det brer seg en misnøye med at oljeindustrien benytter denne nedturen i oljeprisen til å fraskrive seg det samfunnsansvaret de har for langsiktig utvikling av hele landet. Det har på en måte vært en samfunnskontrakt mellom oljeindustrien og samfunnet for øvrig. La oss si det sånn: Hun er ikke den første lokalpolitikeren som jeg har snakket med, som har blitt lovet gull og grønne skoger av oljeindustrien for å si ja til oljeutbygging, men som har sittet tomhendt igjen i etterkant. Det er behov for, etter min oppfatning, at vi tenker nøye igjennom hvilken del av oljeindustrien vi vil akseptere i tiden som kommer. Vi må sette oss ned og se på følgende: Innenfor et 1,5 graders scenario – hvilken olje kan vi med rimelighet si at vi i Norge skal ta opp? Det må danne rammene for den debatten vi skal ha. Og så må vi sørge at den oljen og gassen som tas opp, og som kommer til å bli tatt opp, gir ringvirkninger lokalt. Det mener jeg må være en forutsetning også i framtiden.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Jeg synes den siste runden med replikker her viser med all tydelighet hvor betenkelig det er å gjennomføre en lovendring uten at konsekvensene overhodet overskues. Hvis man bare ser hvor mye overskudd vi har fått på de kraftkablene vi har hatt til utlandet – så sitter vi her nå og sier at vi skal slippe private inn. Så sier Tord Lien to ting: Man må se på om ikke spørsmålet om hvilket regime dette skal legges under, skal behandles fra sak til sak. Da er det jo et vanvittig rom for korrupsjon i en sånn type sak hvis hundrevis av millioner – tenk bare på NorNed-kabelen, som har vært nevnt her, 590 mill. kr, tenk så mye profitt som ligger der – skal behandles i et enkeltvedtak med uklare regelverk og uklare rammer. Det er i hvert fall slik at man ikke har tenkt på hva slags type rammer det skal være for dette i dag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Nei, det var en replikk.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-18:
Det er to forhold jeg har behov for å ta opp. Det ene er påstanden fra statsråden om at det regjeringen og flertallet gjør nå, er akkurat det samme som det de rød-grønne gjorde de siste syv og et halvt årene. Det er en vesensforskjell, og det er at før og i den tiden vi styrte, hadde alle mellomlandsforbindelser vært drevet og bygget ut av staten og fellesskapet. Så dukket det opp kabelforslag drevet fram av private aktører, og vi følte behov for å si at det er faktisk ikke sånn at vi har tenkt å legge til rette for dem – alle de innvendingene som har kommet her fra Marit Arnstad, Per Rune Henriksen og andre i dag. Hvis regjeringen nå reverserer dette og går tilbake igjen til energiloven sånn som den var før, sier man det motsatte. Man sier kom og søk om å få bygge ut private kabler. Det er det signalet man sender ut i dag. Det er da jeg mener at det er nødvendig at regjeringen tenker gjennom konsekvenser og hvilke rammer man har tenkt å ha for dette. La meg ta ett eksempel på hva det betyr å ha monopol: Når det gjelder taxfree-ordningen, vet alle som har vært på Gardermoen, at det er én butikk som har anledning til å selge alle taxfree-varene og har monopol på det. Hvis man sjekker overskuddene til Heinemann, ser man hvor lønnsomt det er. Da ser man akkurat hvor lønnsomt det er å ha monopol og drive virksomhet på den måten. Det er akkurat den samme typen monopol man overfører i det øyeblikket man åpner for at private skal få drive mellomlandsforbindelser. Så vil jeg peke på: Hvem vil tape i en sånn situasjon? Jo, det er flere som kan tape. Noen kan tape gjennom økte kostnader på kraft. Det er et mulig tap. Det andre man kan tape på, er økte kostnader ved økt nettleie. Den tredje muligheten er at Statnett, som i dag driver de andre mellomlandsforbindelsene, kan tape penger på reduserte inntekter på sine kabler fordi man kan få kabler som henter og opererer i noenlunde det samme markedet. Alt dette er mulige tap for fellesskapet. De som kan tjene på dette, er de som bygger ut, og som får økte inntekter av dette. Da er spørsmålet: Hva betyr «samfunnsøkonomisk lønnsomt»? Jo, det betyr bare én ting, og det er at inntektene fra den nye kabeleieren er større enn alle de andres tap til sammen. Det betyr at det regjeringen, Kristelig Folkeparti og Venstre legger opp til nå, er et system der norske strømkunder kan tape, norske nettleiere kan tape, Statnett – med andre ord fellesskapet – kan tape så lenge det private selskapet som får monopol, tjener mer.