André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2002-05-16:
Det er viktige temaer som her tas opp, og vi er alle enige om at seksuelle overgrep mot barn er avskyelige handlinger. Det er slik sett også gledelig at hele komiteen står samlet når det gjelder ønsket om å forebygge seksuelle overgrep. Da er bekymringen at ingen av de andre partiene er det ringeste interessert i å foreta seg noe som helst konkret som kan hjelpe på situasjonen. Overgrep mot barn er som sagt grufulle handlinger. Helt uforståelig blir det, for meg i hvert fall, at hensynet til overgriperen skal gå foran hensynet til de barn som kan bli seksuelt misbrukt. Argumentasjonen som flertallet bruker, er: Dersom overgriperen ikke ønsker medisinsk behandling, må han naturligvis få slippe dette. For Fremskrittspartiet er behovet for å hindre at barn blir utsatt for seksuelle overgrep større enn å verne de pedofile gjengangerne. Ikke nok med at flertallet ikke ønsker å stille krav om medisinsk behandling for å få permisjoner og lignende, flertallet ønsker også at disse pedofile gjengangerne fortsatt skal kunne ha stillinger og verv som innebærer nær kontakt med barn. Jeg er noe usikker på om det er dette flertallet kaller forebygging. Fremskrittspartiet foreslår både medisinsk behandling og at pedofile ikke skal ha stillinger der de har nær kontakt med barn. I skolevesenet skal en ikke ha seksualforbrytere av hensyn til barna. Men så lenge barna oppholder seg i fritidsaktiviteter, er det altså fritt fram for det meste. Dette er i beste fall åpenbart inkonsekvent. Det bør være åpenbart at de som driver fritidstilbud for barn, det være seg offentlige eller private, må få vite om de ansetter noen som kan være farlige for barna eller ikke. En vet jo at diverse overnattinger og leiropphold kan være steder hvor mye spesielt kan finne sted, og da må en i det minste kunne stole på de personer som er tillagt ansvaret for å passe på og ta seg av barna. Som en konsekvens av dette foreslår Fremskrittspartiet at en må ha et register over personer som er dømt for alvorlige seksuelle overgrep mot barn. Vi har hatt situasjoner der familier med små barn har leid ut sekundærleilighet til en pedofil, uten å vite om de straffbare handlinger vedkommende har utført og eventuelt muligheten for gjentagelse. Det fremstår for oss som komplett uforståelig at en ikke skal kunne kreve å vite hvem en lar slippe inn i huset sammen med sine mindreårige barn. Og da må en kunne få vite dette før en får informasjon fordi personen har etablert seg i nærområdet. Når dette er sagt, understreker vi sterkt, også i innstillingen, at de tiltak vi fremmer forslag om, ikke er et alternativ, men et tillegg til dem man allerede praktiserer. For det er viktig at de metoder som brukes i dag, videreføres. Men når en tydelig ser at de ikke fungerer godt nok, må vi ta konsekvensen av det og kanskje gjøre noe mer. Jeg ser ikke bort fra at selv med våre forslag vil vi fortsatt ha mye ugjort. Men det fritar ikke for handling der noe kan gjøres. Det er bedre å gjøre noe virkningsfullt enn ingenting. Jeg mener helt klart at hindrer vi bare et fåtall overgrep, ja så er det fra vårt ståsted verdt det. Så må jeg sånn sett si at jeg ble noe overrasket over saksordførerens vurdering av hva som gir det trygge samfunn. Jo, det trygge samfunn får man under vurderingen: det beste er ikke å vite. Det å frata folk kunnskap, er altså SVs måte å skape et tilsynelatende tryggere samfunn på. Bare folk lukker øynene, forsvinner problemet av seg selv. Jeg håper ikke det er det SV mener. Jeg er ikke så sikker på det. Vi ønsker i hvert fall å ta de metoder i bruk hvorved det kan være mulig å unngå fremtidige overgrep, ikke minst når det gjelder gjengangere. Jeg tar opp forslagene fra Fremskrittspartiet.