trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-06-07:
Bare noen korte kommentarer til den nye loven om Folketrygdfondet. Folketrygdfondet får gjennom egen lov nå status som sjølstendig rettssubjekt, og det nye rammeverket representerer en opprydding i regelverket som også vil synliggjøre skillet mellom formuesmassen Statens pensjonsfond – Norge og Folketrygdfondet som forvalter av denne formuesmassen. Senterpartiet er tilfreds med at en får en slik opprydding. Forholdet til offentlighetsloven er et tema i innstillinga. Offentlighetsloven gjelder ikke i dag. Justisdepartementet arbeider med utkast til forskrift som skal ut på høring, og spørsmålet om folketrygden og offentlighetsloven skal vurderes i den sammenheng. Senterpartiets syn er at størst mulig åpenhet også bør gjelde i dette spørsmålet, spesielt fordi det her er et offentlig organ som disponerer det norske samfunnets felles sparepenger og er av betydelig interesse for offentligheten. Ellers ligger det an til at investeringsstrategien for Folketrygdfondet skal gjennomgås framover, for i samband med etablering av Folketrygdfondet som et særlovsselskap vil jo forvaltninga av Statens pensjonsfond – Norge fra og med 1. januar 2008 måtte endres for å reindyrke investeringsretningslinjene. Departementet fastsetter i dag en investeringsstrategi for Statens Pensjonsfond – Norge i form av overordna plasseringsrammer, mens den mer detaljerte referanseporteføljen for måling av avkastning og risiko fastsettes av Folketrygdfondets styre. Regjeringa vil komme tilbake med en referanseportefølje og risikoansvar i forvaltninga i forbindelse med nasjonalbudsjettet for 2008. Senterpartiets holdning er at det må legges særlig vekt på nasjonalt strategisk eierskap i nøkkelbedrifter, samtidig som det tas rimelig hensyn til fondets avkastningskrav.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-06-07:
Det var jo en av regjeringspartienes talspersoner som nå hadde ordet. Det var et øyeblikk litt uklart for meg om han faktisk beklaget noe av det Regjeringen hadde lagt fram, men det får vi komme tilbake til. Det er en historisk dag på mange måter når Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti inngår et forlik i denne saken om privatskoleloven, for debatten om friskoler er en av de ideologiske klassikere i denne sal. Temaet har alltid skapt sterke fronter med tradisjonelle skillelinjer, med de såkalte borgerlige partier på den ene siden og sosialister på den andre. Som leder av utdanningskomiteen i Oslo er det ikke få debatter jeg har deltatt i når kommunen skulle gi sin anbefaling om etablering av friskoler, og hvor akkurat denne skillelinjen har vært svært markant. Særlig har jeg hatt gleden av å debattere dette mange ganger med SV-representanter, men det har vært en litt annen debatt enn den vi har hatt i dag, og det er jeg glad for, for mellom disse frontene er det faktisk friskolene som har måttet stå. De har måttet leve med usikkerhet foran ulike statsbudsjett og foran ulike stortingsvalg. Vil vi få kutt? Vil lovverket bli endret, eller skal vi ha forutsigbare rammer? Friskolene fortjener bedre. De fortjener forutsigbarhet. De fortjener å kunne forholde seg til lover som varer utover en fireårsperiode, og de fortjener å ha økonomisk forutsigbarhet. De fortjener faktisk å bli behandlet som det de er: godkjente skoler. Regjeringspartiene har nå en unik mulighet til å bidra til forutsigbarhet for dette skoleslaget. Om de legger gammel retorikk til side – som jeg har en følelse av at de faktisk gjør – og ser framover, og følger den avtalen som er inngått, vil Friskole-Norge ha en helt ny forutsigbarhet. Jeg er også glad for statsrådens forsikring tidligere i dag om godkjenningsgrunnlaget for friskolene. I et av de mange brev vi har fått fra friskoleeierne etter at dette forliket kom i stand, heter det: «Vi håper at det gode samarbeidet som har funnet sted nå vil føres videre, til det beste for elever og for foreldre.» Det håper vi fra Kristelig Folkepartis side også. Vi kunne valgt å strekke hendene i været og si at nei, vi ønsker ikke noe forlik, og så heise fanen rank og fri. Men vi har valgt å søke innflytelse for å få en best mulig lov. Loven er ikke perfekt, men den duger. Den duger så absolutt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2007-06-07:
Jeg vil kommentere noen enkeltelementer i dette lovforslaget. Forslaget i proposisjonen om reklame tar selvsagt, som nevnt av flere, utgangspunkt i regjeringserklæringens mål om å motarbeide kommersialisering av skoler og i skolesektoren. Dette er viktig, og det er nødvendig. Det blir nå skoleeierens og skoleledelsens plikt å sørge for at elever ikke blir utsatt for reklame som skaper utilbørlig kommersielt press, og som i stor grad kan påvirke holdninger, atferd og verdier, bl.a. på skolens område, i lærebøker og i andre læremidler, både i grunnskolen og i videregående skole. For oss i Senterpartiet er det viktig at bestemmelsen skal være fleksibel, i den forstand at skjønn skal og kan utøves. Det skal bl.a. tas hensyn til elevenes alder, og det skal tas hensyn til muligheter for bedriftsbesøk og samarbeidsavtaler. Disse skal ikke rammes, heller ikke bruk av Internett eller bruk av blader mv. som brukes i undervisningen. Denne veilederen som skal utarbeides, er viktig, og den er viktig for at vi skal få en enhetlig praktisering av regelverket. For Senterpartiet er det viktig å understreke at samtidig som forslaget skal ivareta det hensynet å skjerme elevene i ulike aldre mot kommersielt press, er det bra at lovforslaget ikke er formulert så kategorisk at det stenger for en fornuftig og skjønnsmessig praktisering, og samtidig gir mulighet for å benytte et bredt spekter av læremidler. Ikke minst er vi opptatt av kontakten og samarbeidet med næringslivet. Det siste er særdeles viktig i en tid der entreprenørskap og gründeropplæring i skolen stadig blir viktigere. Entreprenørskap og gründerutdanning er avhengig av et nært og godt samarbeid med næringslivet. Reklameforbudet skal ikke avgrense dette samarbeidet som har basis i elevenes behov for opplæring og undervisning i entreprenørskap og gründerutdanning. Diskusjonen om forutsetningen for å ta i bruk pc i skolen er viktig, og mange av talerne i dag har kommet inn på det. Jeg vil kommentere diskusjonen omkring språklig parallellitet mellom nynorsk og bokmål ved utvikling av nytt læremiddel for bruk på pc. Parallellitet mellom nynorsk og bokmål er et krav i trykte læremidler, og for oss i Senterpartiet er det selvsagt slik at dette parallellitetskravet også må gjelde ved utvikling av nytt læremateriell til bruk på pc og andre elektroniske medier som skal brukes i skolen. Dette må følges opp ved utvikling av alt nytt læremateriell uavhengig av hvem som utvikler materiellet – om det er profesjonelle læremiddelaktører eller fylkeskommuner som gjør denne jobben parallelt med at de tar i bruk pc i den videregående skolen til erstatning for trykte media.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-06-07:
Bare et par korte kommentarer. La meg først begynne med å rose saksordføreren for mange gode merknader. Vi ser at åpenhet i forvaltningen er noe et samlet storting mener er fundamentalt, noe som vi ønsker etter beste evne å støtte opp under. For når Folketrygdfondet etableres som særlovsselskap, reiser det forskjellige spørsmål knyttet til anvendelsen av offentlighetsloven i forhold til selskapet. Når Redaktørforeningen i brev til finanskomiteen argumenterer sterkt for mer åpenhet, er det verdt å lytte. Jeg er selvsagt klar over at Regjeringen har et selvstendig ansvar – og eneansvar – for å utforme forskrifter. Men brevet fra Redaktørforeningen reiser viktige prinsipielle spørsmål som Stortinget må gis anledning til å ta stilling til og legge eventuelle føringer for. En samlet opposisjon ser det derfor som en selvfølge at departementet orienterer Stortinget om sine holdninger i forhold til disse spørsmålene i forbindelse med statsbudsjettet for 2008 før departementet fastsetter en ny forskrift.
Kirsti Saxi (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-07:
President! Jeg stemte feil.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-09:
Jeg har gleden av å fremme et representantforslag fra Dagfinn Høybråten, Dagrun Eriksen, Ingebrigt S. Sørfonn og meg selv om forsterket innsats og økt fokus på rassikring.
Bent Høie (Høyre), 2007-03-09:
På vegne av Ivar Kristiansen, Kari Lise Holmberg, Torbjørn Hansen og meg selv vil jeg fremme forslag om å fjerne Statens landsbruksforvaltnings mulighet til å fremme innsigelse i saker som er avgjort i fylkeslandbruksstyrene.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
Det har i det siste året vært betydelig støy rundt ordningene i meierimarkedet, og min oppfatning er at dette har også statsråden og Landbruksdepartementet i stor grad bidratt til. Vi har jo den kjente saken hvor en byråkrat i Landbruksdepartementet lovte Q-meieriene omstillingsstøtte. Det var mangelfull kommunikasjon fra Landbruksdepartementet når det gjaldt den saken. Der bidrog Landbruksdepartementet til uklarheter istedenfor å klare opp. I tillegg har Landbruksdepartementet ikke klart å få gjennomført takseringen av Tine, som har vært lovt veldig lenge. Så mitt spørsmål til statsråden er: Vil han nå bidra til å få dempet denne støyen ved f.eks. nå i løpet av våren å få gjennomført den takseringen av Tine som han har lovt?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
Jeg kunne godt tenke meg å høre om statsråden mener at Q-meieriene og Synnøve Finden har en positiv funksjon i meierimarkedet, eller om det bare er Tine for alle pengene, at det er Tine som skal være den store drivkraften i meierimarkedet. I tillegg kunne jeg godt tenke meg å spørre melkebonden Riis-Johansen om han mener at bøndene også kan være tjent med at det kan være flere aktører som ønsker å være avtaker av de produktene som bøndene produserer, eller om bøndene er tjent med en monopoltilstand hvor det bare er én aktør som er interessert i produktene deres. Det kunne være interessant å høre hvilket syn landbruksministeren og melkebonden Riis-Johansen har på det.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
En rekke talere har i denne debatten forsøkt å gjøre et poeng av at ingen av høringsinstansene støtter Fremskrittspartiets forslag om å frata Tine markedsregulatorordningen. Jeg har stor forståelse for at disse instansene ikke ønsker å ta den kampen nå, for på dette området er det så mange kamper som skal utkjempes, og den som utfordrer landbruksbyråkratiet, skal ha sterk rygg. Jeg vil i denne anledning vise til Fremskrittspartiets merknader, hvor vi skriver følgende: «Disse medlemmer erkjenner at tiden ikke er moden til å kunne få flertall for å frata Tine markedsregulatorordningen, selv om det er uryddig at en aktør i markedet har en slik rolle. Disse medlemmer ser at Fremskrittspartiet nok en gang er tidlig ute med et forslag som om noen år vil være vedtatt politikk.» Det fremkom under høringen at Tine også ser at det er store problemer med å være markedsregulator når de samtidig skal opptre som en kommersiell aktør i markedet. Dersom Synnøve Finden og Q-meieriene skulle komme til å ta enda større markedsandeler, ville det være merkelig om en aktør som Tine, som da ville være enda mindre enn i dag, skulle ha et offentlig reguleringsansvar i et slikt marked. Det er helt åpenbart at hvis flertallets intensjon om at det skal bli mer konkurranse og at disse aktørene skal ta større markedsandeler etter hvert, vil Fremskrittspartiet om noen år få rett også i denne saken. Noe av Fremskrittspartiets rolle i politikken er å se på politikkområder som er dårlig utviklet, være tidlig ute og komme med litt nybrottsarbeid i politikken. Det gjør vi også innenfor landbrukspolitikken. For er det ett område som har behov for store reformer, er det landbrukspolitikken. Det er beklagelig å se og konstatere at under denne regjeringen er det ingen vilje til å foreta noen former for reformer innenfor landbrukspolitikken. De store taperne vil være forbrukerne og ikke minst bøndene. Vi kommer til å se mange eksempler på det utover i denne stortingsperioden, ikke minst i forbindelse med de pågående forhandlingene i WTO.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
Jeg vil benytte anledningen til å oppklare et par misforståelser som har kommet fram i denne debatten. En rekke talere har kommet med påstander om at Fremskrittspartiet er imot samvirke. Da vil jeg stille spørsmålet om hvor man har det fra. Har Fremskrittspartiet enten i noen innstilling eller fra denne talerstol gitt uttrykk for at vi er imot samvirke eller samvirkeorganisering? Nei, det er det umulig å finne. Fremskrittspartiet har ingenting imot samvirke. Fremskrittspartiet kan sikkert mene at samvirke kan være en god måte å organisere seg på, men det må være opp til den enkelte aktør som ønsker å være del av et slikt samvirke, å avgjøre det. Det Fremskrittspartiet er imot, er monopoltilstander. Vi er for at store aktører som kontrollerer et marked, skal ha konkurranse. Det som har vært negativt i forbindelse med det norske landbrukssamvirket, er at det har hatt for stor makt over markedet.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-09:
Landbruket er den mest politiske næringen i Norge, og innenfor landbruksnæringen er melkesektoren den mest politiske av dem alle. Melkebøndene har et gjennomgående kanskje sosialistisk, men absolutt solidarisk system, i den forstand at melkeprisen til produsent er lik til alle, uavhengig av hvor i landet produksjonen skjer og uavhengig av omfang. Melkeprodusentene har parkert de vanlige markedslovene som ville ha favorisert store volum og nærhet til markedene. Denne løsningen er ikke i tråd med ideologien til høyrekreftene. Det er grunnen til at vi nå bruker tid på denne saken. Høyresiden vil, slik jeg nå ser det, bruke nye millioner kroner på Synnøve Finden og Q-meieriene, de såkalt uavhengige aktørene, for å holde liv i en forfeilet konkurransestrategi – det er altså bedrifter som ikke klarer seg i konkurransen mot Tine. Derfor vil jeg gjenta det som saksordføreren sa, at ingen av høringsinstansene ønsker å ta fra Tine rollen som markedsregulator. Av partiene er det bare Fremskrittspartiet som mener at det ville ha vært lurt. For også partiet Høyre ser at det er fordelaktig at det er én aktør som har oversikt over produksjon og behov – eller tilbud og etterspørsel, om dere vil. Det gjør meg både glad og lettet. Hvordan skulle vi ha kunnet forsvare at melkebiler hadde gått i flere parallelle løp langs veiene våre? At det finnes én aktør som sitter med en sånn oversikt og kontroll, er jo heller ikke uvanlig i landet vårt. Vi ser det samme f.eks. når det gjelder strømforsyning. Det er også en slags parallell i fiskeriene, hvor Råfisklaget har en veldig sentral rolle. Fremskrittspartiet stoler ikke på at melkeprisen ut fra Tine Råvare til konkurrenten er rett. Det har jeg notert meg. Her vil SV si at vi er enig i saksordførerens framstilling, og at vi ellers har full tillit til at landbruks- og matministeren vil håndtere dette spørsmålet på en god måte og til beste for landet. Jeg vil hevde at dagens Tine både er konkurransedyktig og står for et utvalg og en kvalitet som alle partiene ønsker seg – og som alle forbrukerne ønsker seg. Vi har en kollektivt eid bedrift som konkurrerer ut dem som nå har hatt ti år på seg til å vinne markedet og kundene. Jeg kan skjønne at dette ødelegger humøret til dem som har klokkertro på konkurransens fortreffelighet. Derfor må det være lov å si at dette har vært et kostbart eksperiment, der statsstøtte i millionklassen har gått til å holde liv i konkurransen for disse såkalte uavhengige aktørene. Det vi ser nå, er at de økonomiske tyngdelovene gjelder. Det er også historien om hva lang erfaring, kompetanse og solidaritet kan gi av resultater. Tine som en stor aktør har vært igjennom tøffe tak. Det har vært nedlegging av anlegg og strømlinjeforming, og det har vært støy og tunge runder for mange. De har også måttet ha blikket festet på bunnlinjen. Men det har resultert i en effektiv, solid organisasjon som arbeider til beste for den norske forbrukeren og for bonden. Konkurransen i meierisektoren kan etter mitt syn avlyses. Vi har en vinner. SV støtter flertallets innstilling, som går på at vi avviser forslaget fra Fremskrittspartiet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-03-09:
Jeg vil gjerne følge opp statsrådens svar på representanten Asmyhrs spørsmål om søknaden fra Q-meieriene om omstillingsstøtte. Statsråden uttalte at det ikke kom en søknad innen revidert budsjett 2006, og derfor var det ikke mulig for Regjeringen å gi den type støtte som man hadde lovet Q-meieriene. Det er jo en veldig underlig begrunnelse, for man behandler jo budsjettet hvert halvår. Budsjettet behandles om høsten og senere i revidert, og det er lett å legge inn den type støtte hvis det er politisk vilje til det. Nå kom det jo en søknad fra Q-meieriene etter at revidert budsjett var framlagt, som statsråden fikk på sitt bord. Hva er det som gjør at Regjeringen ikke kan behandle en slik søknad i god tid før statsbudsjettet og innvilge den, dersom det er slik at en har ønske om å gi den type støtte til Q-meieriene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-03-09:
Den saken vi behandler i dag, er bare en av mange saker innenfor konkurransepolitikken der man går i feil retning. Det vi erfarer, er at man etter regjeringsskiftet har gått i gal retning på hele forbrukerområdet. Den systematiske svekkelsen vi har sett på konkurranseområdet, er spesielt tydelig innenfor landbruks- og matsektoren. Vi så det ganske tydelig da Regjeringen overprøvde Konkurransetilsynet i spørsmålet om Prior–Norgården-oppkjøpet. Basert på en helt feilaktig vurdering av situasjonen i WTO-forhandlingene ønsket man at Prior skulle få monopol på egg. Det ble jo ingen WTO-avtale, og vi ser at grunnlaget for den vurderingen som Regjeringen gjorde, var feilaktig. Deretter kom overprøvingen av Konkurransetilsynet i Gilde–Prior-saken, som – etter at Norgården ble kjøpt opp – har gitt mindre mangfold av leverandører av kjøtt, kylling og egg. Vi har hatt saken om import av ost, hvor Konkurransetilsynet gav dispensasjon fra konkurranseloven i forbindelse med dekning av tollbetaling ved osteimport. Landbruks- og matdepartementet angrep i Verdens Gang Konkurransetilsynet – og påstod at det hadde brutt konkurranseloven. Det viste seg i ettertid at denne osteimporten ikke hadde noen som helst betydning for norske bønders avsetningsmulighet for melk. Ordningen slik sett ble angrepet med stor tyngde både av Regjeringen og av Bondelaget – uten at den hadde noen betydning for norsk jordbrukspolitikk. I statsbudsjettet var det et forslag fra Regjeringen om innstramming med hensyn til utenlandsk bearbeiding av norske jordbruksvarer – nok et forsøk på å hindre konkurransen på matområdet. Dette var så alvorlig for våre handelspartnere at Regjeringen faktisk har trukket forslaget og ikke gjennomført det slik man planla. Meierisektoren er kanskje det verste området. Situasjonen der er i ferd med å bli en politisk parodi. Fra regjeringssiden og fra regjeringspartiene påstår man at man ønsker konkurranse i meierisektoren, men man gjør ingenting for å oppnå det. Man har brukt mer enn et og et halvt år på å få til endringer som var varslet i den forrige regjeringens siste statsbudsjett. Situasjonen rundt takseringen av Tine er svært lite troverdig – ut fra påstanden om at man ønsker konkurranse. Det er ikke mulig å hevde at det er umulig å få til en taksering av en bedrift i Norge, når vi vet at hundrevis av bedrifter blir taksert hvert år, og det er en lang rekke profesjonelle aktører som verdsetter innenfor forskjellige bransjer. Da er det veldig lite troverdig at det er umulig å få taksert Tine. Kanskje litt av årsaken til dette problemet vil komme fram i dagens debatt, hvor flertallet sier at det er forskjell på formålet til eier i et samvirkeselskap og formålet til eier i en privat bedrift. Eier i en privat bedrift ønsker kapitalavkastning, mens eier i en samvirkebedrift har andre formål. Det skaper jo en betydelig tvil når det gjelder Regjeringens vilje til egentlig å gjennomføre denne takseringen, og til å justere det avkastningskravet som er nødvendig for å sikre konkurranse i meierisektoren.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-03-09:
Jeg har noen korte bemerkninger til innleggene fra representantene Brekk og Lundteigen. Brekk nevnte at jeg sa at det var en grov og systematisk forskjellsbehandling i meierisektoren. Det er det, hvis man leser ekspertutvalgets rapport om konkurranseforholdene i meierisektoren, hvor man peker på fem forskjellige feil innenfor markedsordningen som alle sammen trekker i samme retning, nemlig i disfavør av de uavhengige aktørene. Disse feilene utgjør et titalls millioner kroner hvert eneste år for disse aktørene, og det må man kunne beskrive som en grov og systematisk forskjellsbehandling. Ellers holdt Brekk et ganske forvirrende innlegg når det gjaldt de jordbrukspolitiske målsettinger. Det er ingen tvil om at man kan oppnå de jordbrukspolitiske målsettinger samtidig som det er konkurranse i meierisektoren, at det som må til, er at Tine får godtgjort for sin oppgave som markedsregulator gjennom omsetningsavgiften. Ellers har jeg også gitt uttrykk for i merknads form at vi støtter en videreføring av etterkontrollen i meierisektoren, og jeg er glad for at også representanten Lundteigen mener at det er fornuftig i framtiden.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-03-09:
Jeg vil spørre statsråden om han ser at konkurranseforholdene og konkurranseflaten mellom offshoresektoren og fiskerinæringen er et alvorlig problem for fiskerinæringen, for det første svaret statsråden sendte til komiteen i denne saken, inneholdt knapt et ord om situasjonen i fiskerinæringen. Så vil jeg vise til brev fra Fiskebåtredernes Forbund om saken som lanserer fem forskjellige mulige tiltak for å gjøre noe med problemet. Det ene er å gi fiskerne den samme nettolønnsordningen som skipsfarten har. Det andre er å øke andelen utenlandske ansatte i fiskerinæringen. Det tredje er å øke andelen utenlandske ansatte i offshorenæringen ved å oppheve områdebegrensningene i NIS. Det fjerde er å bedre strukturordningen, slik at man får en bedre lønnsomhet i fiskerinæringen. Det femte tiltaket er kostnadsreduserende tiltak, som f.eks. å heve fiskerfradraget. Kan vi forvente at Regjeringen gjør noe aktivt i forhold til denne situasjonen, eller blir dette bare prosesser og omtale og lite konkret handling for fiskerinæringen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-03-09:
I innlegget mitt var eg innom det forslaget som Kristeleg Folkeparti var med på i budsjettet, om å be om ei ny vurdering av konkurranseforholda i meierisektoren, med det utgangspunktet at dei overordna måla for landbrukspolitikken skal stå fast, og at landbrukssamvirket framleis skal ha ei dominerande aktørrolle i marknaden. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser han på dette som ein nyttig veg å gå? Tek han dette med i sine vurderingar om ei framtidsretta utvikling i landbruket, og kan han kanskje tenkja seg å leggja fram ei ny sak om vurdering av konkurranseforholda?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-03-09:
Ei hovudutfordring no er rett og slett å betra fiskeflåten sine konkurransevilkår i kampen om arbeidskraft. Når eg les i skrivet frå Fiskarlaget at Finansdepartementet vil vurdera ein auke av fiskarfrådraget, vert eg delvis optimist. I samband med det kunne eg tenkja meg å be statsråden om eit råd. Bør eg korrigera optimismen min, eller bør eg kanskje drista meg til å oppjustera optimismen min?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2007-03-09:
Årsaken til at jeg tar ordet på nytt, er at jeg har lyst til å kommentere en del av de uttalelsene som bl.a. representanten Torbjørn Hansen har kommet med i de to innleggene han har holdt. Han kom med uttalelser om at det er grov og systematisk forskjellsbehandling. Han avsporet debatten ved å begynne å diskutere en del andre konkurransefaglige forhold som vi har diskutert tidligere i denne salen. Han prøvde også å antyde at diskusjonen omkring medlemsnytte, altså samvirkeformens innhold, er en avsporing i denne diskusjonen. Jeg har lyst til å understreke følgende: Det må aksepteres at vi har ulike eierformer i dette landet. Det er lagt fram en ny samvirkelov som understreker det. Også medlemmer av representanten Torbjørn Hansens parti er medlemmer av samvirkeorganisasjoner, fordi de ser at det er nyttig for dem å være medlem der. Det reguleres skikkelig gjennom lovverket. Når det gjelder hvordan vi skal taksere Tine, har jeg lyst til å understreke økonomenes beregning av Tines alternativverdi. De har sagt, som det selvsagt skal være, at den grunnleggende forutsetning er at målet med ordningen utelukkende er å fremme samfunnsøkonomisk effektivitet og forhindre sløsing med samfunnets ressurser. Det har vi hørt at de har sagt. Men det er i beste fall en betydelig forenkling. Målet har vært å legge til rette for meieridrift utenfor samvirket, på like konkurransevilkår, samtidig som alle andre har understreket at landbrukets øvrige mål skal søkes oppfylt. Det bør også representanten Torbjørn Hansen ta med seg når man diskuterer denne saken. I en fullstendig vurdering må man ta hensyn til det. En må også sette en pris på de samfunnsoppgavene som en ønsker oppfylt – som også representanten Torbjørn Hansens parti faktisk er enig i, f.eks. knyttet til mottaksplikt for melk over hele landet fra 16 000 melkeprodusenter, knyttet til kulturlandskapet, distriktspolitikken osv. Økonomene er enige i dette, og de har også et svar. Da må de andre samfunnsoppgavene verdsettes hver for seg, og meierisamvirket må betales for de arbeidsoppgavene. Med andre ord og i prinsippet: Først skal Tine vurderes som noe annet enn det det faktisk er, og på tvers av medlemmenes mål og nyttefunksjon. Deretter, ifølge økonomene, skal selskapet eventuelt betales for fortsatt å være det det er, og ivareta det som vi i Stortinget har bestemt at det skal ivareta, altså samfunnsoppgavene. Jeg har bare lyst til å understreke at dette må føre til relativt kompliserte økonomiske vurderinger, og de er jammen ikke utredet av noen i denne verden så langt.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-03-09:
Den forrige Regjeringen prøvde på ulike måter å legge til rette for økt verdiskaping, og stimulerte til det gjennom en forenkling av regelverk og forskrifter, for på den måten å stimulere til gründervirksomhet. Et vellykket tiltak var bl.a. å åpne for å produsere ost av egen melk utover fastsatt kvote. Skal en slik produsent nå produsere mer ost, må han kjøpe melken av Tine. Kan statsråden tenke seg å videreutvikle denne vellykkede ordningen slik at f.eks. en osteprodusent i tillegg kan kjøpe melk fra en nabo, utover kvote, slik at det kanskje til slutt blir en liten småbedrift på landsbygda, nettopp basert på slike landbruksprodukter? Ellers er det interessant å legge merke til innlegg fra regjeringspartienes side. SVs innlegg må vel oppfattes som at det ikke ønskes konkurranse i meierisektoren. Da er mitt spørsmål: Tar statsråden avstand fra signalene fra sin regjeringspartner om at det ikke ønskes konkurranse i melkesektoren?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-03-09:
Det er en betydelig frustrasjon blant fiskebåtredere – en fiskebåtreder kan eksempelvis ha kontor vegg i vegg med en offshorereder. Det finnes mange slike eksempler. Fiskebåtrederen kan ha en reketråler som er på Grønland, f.eks., og er ofte lenger borte både geografisk og tidsmessig enn en som arbeider på et offshorefartøy. Å være borte i dag blir ofte sett på som en ulempe for familieliv og også for rekruttering til flåten. Det er en betydelig frustrasjon å være nabo til en som får benytte seg av fordelene med en nettolønnsordning, mens en selv, fiskebåtrederen, ikke har mulighet til slikt tilskudd. Forstår statsråden den daglige frustrasjonen som oppleves her? Jeg skal ikke gå inn på grader av optimisme, men jeg vil bare spørre rett ut: Vil statsråden vurdere de innspillene som er kommet om fiskerfradrag og regelverket rundt det i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Jeg synes det var to ualminnelig dårlige eksempler som representanten Kielland Asmyhr her tar fram med hensyn til at en ikke skulle ønske å få konkurranse i melkemarkedet. Når det gjelder forholdet til Q-meieriene og den søknaden som det ble henvist til, ble det – som jeg har orientert Stortinget om utallige ganger før – oppfordret til å sende en søknad. Søknaden kom ikke, og da var det heller ikke mulig i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i fjor å gjøre noe med den saken. Når det gjelder spørsmålet om verdivurdering av Tine, ble det satt i gang en runde på det i fjor. Det kom inn to aktuelle søkere som begge ble ansett ikke å være aktuelle på grunn av bindinger til aktørene i markedet. Jeg regner med at Fremskrittspartiet også er enig i at det ikke ville vært hensiktsmessig å starte en slik verdivurdering når det var uklarhet om grunnlaget for de kandidatene som eventuelt skulle gjøre jobben. Vi jobber nå – og er i innspurten – med forsøk nr. to for å få dette til. Min intensjon er definitivt å få dette til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Jeg tror ikke jeg har noe behov for å utdype vurderingene rundt de søknadene mer enn hva jeg har gjort i Stortinget uttallige ganger tidligere. Hvis det er opposisjonens hovedankepunkt mot Regjeringas håndtering av konkurransen i melkemarkedet, er jeg i alle fall relativt lite bekymret. Vi hadde en situasjon i forbindelse med denne søknaden, som jeg har sagt uttallige ganger, og det var en prosess der Q-meieriene ble oppfordret om å sende en søknad i forbindelse med budsjettprosessen våren i fjor. Det ble ikke gjort. Når Q-meieriene valgte å ikke gjøre det, er det en vurdering og en konklusjon som de tok. Jeg har ikke noen kommentar utover det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Jeg kan gjenta det jeg sa i mitt innlegg, og som jeg tror jeg har sagt i Stortinget en del ganger tidligere, at det å sørge for en god konkurranse i melkemarkedet er Regjeringas ambisjon. Vi jobber ut fra det. Vi har også videreført de tiltakene som har vært satt i verk av tidligere regjeringer på dette området. Vi har, i motsetning til hva en kanskje kan få inntrykk av i noen debatter i Stortinget, ikke foretatt noen reverserende tiltak for å redusere konkurransen i melkemarkedet. Så vi skal ha en sunn og god konkurranse i melkemarkedet. Det kan jeg forsikre representanten Kongshaug om. Når det gjelder spørsmålet om kvoter til gründere i forbindelse med osteproduksjon osv., mener jeg vi har sett mange gode eksempler på at det har fungert med denne type tiltak. Så er det samtidig en avveining i forhold til det generelle kvotesystemet om i hvilken grad en gjør unntak i ordninga, som kan bidra til å skape problemer for den totale løsninga på kvoteordninga. Det er hensyn som må avveies. Men de tiltakene som er satt i verk, mener jeg har hatt en positiv effekt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Jeg deler til fulle presidentens vurdering i denne saken. Jeg tror det er grunn til å minne representanten Asmyhr om at det nok er en noe unyansert framstilling av innkjøp/monopolist-problemstillinger som her kommer fram. En stor del av melkebøndene i Norge har valgt å organisere seg i et samvirke for på den måten å kunne være sterke i videreforedlinga av sine produkter. Dette er ikke noe som er pådyttet noen. Det er noe som har grodd fram med utgangspunkt i et ønske fra bøndene selv. Når det gjelder forholdet til Q-meieriene og Synnøve Finden, har jeg bare ett svar på det: Jeg ønsker konkurranse i melkemarkedet. Jeg synes det er bra at vi har aktører som Q-meieriene og Synnøve Finden. Myndighetene bidrar i betydelig grad, bl.a. gjennom konkrete støtteordninger til Q-meieriene, slik at Q-meieriene også skal kunne operere i framtida.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Som jeg sa i mitt innlegg, har vi en kontinuerlig vurdering av det representanten Sørfonn her etterspør. Som jeg bl.a. viste til i mitt innlegg, har vi nå en gjennomgang av en vesentlig del av fraktordninga innenfor dette systemet. Det er nettopp for hele tida å se på om det er noe som kan gjøres for å forbedre en viktig ordning for norsk melkesektor. Så jeg ser ikke poenget med å sette i gang et større byråkratisk arbeid for å gjøre en jobb som kontinuerlig blir gjort på område etter område innenfor denne sektoren. Vi skal bidra til at vi har en sunn og god konkurranse på dette området, og kontinuerlig evaluere virkemidlene på det området.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Markedsordningene i jordbruket skal gi god markedsbetjening. Mat er basisgode, og melk og melkeprodukter er en vesentlig del. Det er bra at vi får en debatt om sentrale ordninger i landbrukspolitikken. Dette er viktig både for forbruker og bonde, og jeg vil understreke at dette ikke må overlates til de lukkede prosesser. Slik sett er jeg glad for at Fremskrittspartiet er opptatt av melkemarkedet, men enda mer glad for at Fremskrittspartiets forslag blir klart avvist. Ved behandling av denne saken er det igjen stadfestet at det er et breit politisk flertall og alle involverte markedsaktører, inkludert Synnøve Finden og Q-meieriene, og alle organisasjoner, inklusiv Næringsmiddelbedriftenes Landsforening i NHO, støtter at Tine fortsatt skal ha rollen som markedsregulator. Når vi har et system med tollvern, makspriser på melk som målpris fastsatt av Stortinget, og at bonden betaler markedsreguleringa gjennom omsetningsavgift, er det ingen andre som kan ha ansvaret for markedsreguleringa enn Tine. Det er ikke et spørsmål om byråkrati. Det er ikke et spørsmål om andre interesser. Det er rett og slett et spørsmål om rein logikk. Jeg er glad for innstillinga, hvor det står at det skal tilrettelegges for like konkurransevilkår i foredlingsleddet uten at målprisen blir redusert. Det står også: «Fleirtalet viser(…) til at prinsippa i prisutjamningsordninga om differensierte prisuttak på ulike meieriprodukt, for å bidra til å ta ut målpris gjennom eit administrert prisanslag frå marknadsregulator, har brei støtte, under føresetnad av at den verkar konkurransenøytral i foredlingsleddet.» (…) Det er uhyre viktig for bondens inntektsdannelse og er nødvendig for å balansere kjedenes makt. Jeg håper at alle involverte merker seg dette. Ikke minst for bonden og hennes organisasjoner er balanserte samfunnsinteresser og forbrukerhensyn helt avgjørende. Mat er politikk. Stabil politikk forutsetter kompromisser. Forslaget er avvist, støttet av Næringsmiddelbedriftenes Landsforening, som antakelig er historisk for den som har lest Omsetningsrådets historie. Det som imidlertid er hovedspørsmålet og stridens kjerne, er: Er det konkurransenøytralitet i foredlinga av melk? Det spørsmålet er ikke løst. Det er et historisk begrunnet spørsmål, som kom opp i sin fulle tyngde da stortingsflertallet vedtok at man skulle ha større konkurranse i melkemarkedet, altså at en del partipolitiske vedtak her i salen skapte den situasjon at Tine fikk betydelig overkapasitet og dermed ingen verdi på de anlegg som tidligere hadde en rolle. Det som da er viktig, er at Regjeringa snarest kommer tilbake til Stortinget med forslag basert på det som nå er flertallets innstilling, nemlig at bondens melkepris ikke skal reduseres som målpris, og at vi skal ha konkurransenøytralitet i foredlingsleddet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Representanten Torbjørn Hansen snakket om at forbrukerpolitikken har gått i feil retning. Han nevnte ikke at mat aldri har vært billigere enn i dag og betyr mindre enn noen gang. Han nevnte Konkurransetilsynet. Han nevnte Konkurransetilsynet i forbindelse med det vi nå snakker om. Det er ganske interessant. For samtidig som representanten fra Høyre gav inntrykk av at det er Konkurransetilsynet som skal påse konkurransesituasjonen i melkesektoren, har Høyre og Fremskrittspartiet en egen merknad hvor de påpeker at etterkontrollen er et viktig element. Representanten bør vite at etterkontrollene skjer i regi av Statens landbruksforvaltning, altså ikke av Konkurransetilsynet. Han bør også vite at det som alle aktørene i næringa ønsker, er at en ikke skal ha systemer i regi av Konkurransetilsynet og bøter for å sikre konkurranse i melkemarkedet. Nei, en skal ha systemer med etterkontroll og etteravregning i regi av Statens landbruksforvaltning. Så snakker Fremskrittspartiet om nybrottsarbeid i forbindelse med at en skal ta vekk markedsreguleringa av melk. Vi har ikke fått svar på hvordan Fremskrittspartiets nybrottsarbeid skal se ut, hvordan det stykket skal se ut når en har ferdig kultivert det. Jeg har påpekt at innenfor systemet med tollvern, med målpriser, som er maksimalpriser for hva bonden kan ta ut som pris til foredlingsaktørene, med et omsetningsavgiftssystem betalt av bonden, er det ingen andre enn bonden sjøl – gjennom sin samvirkeorganisasjon, Tine – som har egeninteresse av å prøve å oppnå den mulighet som målprisen gir. Det vi snart må få klarhet i, er: Hva er Fremskrittspartiets alternativ? Hva er det dere vil? Dere har i generelle vendinger snakket om dette i denne salen svært lenge. Dere snakker imidlertid aldri om hvilket system dere vil ha. Hvilke andre interesser enn Tine har interesse av å oppnå en høyest mulig melkepris innenfor den mulighet som Stortingets vedtak om målpris gir? Det må dere svare på. Det er også flere som argumenterer svært lemfeldig i spørsmålet om markedsregulator. En snakker om at pr. i dag er det ikke noen bedre aktør enn Tine. Det er viktig at vi får avklart dette, for kjernen i spørsmålet er hvem som skal ha markedsreguleringsansvaret. Så lenge vi har tollvern, har vi nødvendigvis maksimalpriser, og dermed må noen forsøke å oppnå den mulighet som ligger i den maksimalprisen som kalles målpris.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-03-09:
Jeg er glad for at representanten Hansen står ved at Konkurransetilsynet ikke er aktør i sikringen av konkurransen i melkemarkedet. Det er det viktig å få understreket. Jeg merker meg at Fremskrittspartiet er fraværende med hensyn til å argumentere for sitt alternativ til Tine som markedsregulator. Det er også interessant. Jeg har ikke sagt at Fremskrittspartiet er imot samvirkelov og samvirkeorganisasjoner. Poenget er om en samvirkeorganisasjon, i dette tilfellet Tine, skal være markedsreguleringsaktør. Til slutt: Senterpartiet er en varm tilhenger av målpriser. Målpriser henger nøye sammen med importvern. Har man importvern som er tilstrekkelig, har man mulighet for målpris, og dermed har man et system som er balansert i forhold til de ulike interesser. Det er Senterpartiets standpunkt.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
Det er no vel tre år sidan ny marknadsordning for mjølk blei innført, og Stortinget har diskutert ordninga ved fleire høve dei siste åra. For meg er det viktig å understreke at i store delar av landet spelar landbruket ei viktig rolle for busetjing og sysselsetjing. I dag har me ei desentralisert landbruksnæring med ein variert bruksstruktur. Dette er av stor verdi for landet vårt, og det er verdiar det er viktig å ta vare på. I Soria Moria-erklæringa slår regjeringspartia fast at me har som mål at aktive utøvarar i landbruket skal ha ei inntektsutvikling og sosiale vilkår på line med andre grupper i samfunnet. Dette er mål å strekkje seg etter. Dette er mål som det er mogleg å nå dersom det er politisk vilje til det. Representantforslaget frå Framstegspartiets medlemer i næringskomiteen er eit angrep på ein av grunnpilarane i norsk landbruk. Utan dagens marknadsordning ville me fått ein heilt annan situasjon i norsk landbruk. Gjennom dagens marknadsordning sørgjer ein for at det er balanse i marknaden. I tillegg er ei slik ordning med på å stabilisere prisane og gje om lag like prisar uavhengig av geografi. No er det òg slik at marknadsregulatoren Tine BA har eit ansvar for å sikre råvarer til industrien, og vidare har Tine BA mottaksplikt og ansvar for innsamling og leveringsplikt. På denne bakgrunnen sikrar ein at bøndene får levert sine varer, og at industrien får tilgang til råvarer. Eg vil hevde at marknadsordninga er ein av dei viktigaste faktorane i dagens landbrukspolitikk. Ved å fjerne dette instrumentet fjernar ein òg grunnlaget for eit aktivt landbruk i heile landet. Hadde ein overlate alt til marknaden, slik Framstegspartiet vil, ville ein ha rasert norsk landbruk, særleg i Distrikts-Noreg. Dette hadde i neste omgang gått ut over busetjingsmønsteret i Noreg, som i neste omgang ville bety fråflytting frå bygdene og tilgroing av kulturlandskapet. Eg er glad for at det under høyringa i denne saka unisont kom fram at ingen av høyringsinstansane støtta framlegget om at Tine ikkje lenger skal ha rolla som marknadsregulator. Det er altså full einigheit blant marknads- og næringsaktørane. Det underbyggjer påstanden min om at Framstegspartiet i denne saka er heilt på ville vegar.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
Jeg hører til dem som er glad for at det er såpass bred enighet i Stortinget og i bransjen om at det faktisk bare er Tine som kan ivareta rollen som markedsregulator for melk. At alle i næringen er så klare på det, synes jeg er et veldig viktig signal. Det kan bidra til å skape ro om ordningen, slik det er i våre naboland. Jeg er faktisk takknemlig overfor forslagsstillerne for at denne saken kom opp. Den gjennomgangen vi har hatt i komiteens regi, har vært nyttig og har gitt innsikt – og jeg tror den har bidratt til en smule voksenopplæring for både den ene og den andre. Jeg slutter meg for øvrig til redegjørelsen som saksordføreren gav, og vil bare få supplere med noen få kommentarer. Så vidt jeg forstår, er det normale forretningsmessige relasjoner mellom aktørene i melkesektoren, men stor uenighet om pris. Det er viktig at prisproblematikken blir avklart, og at verdivurderingen av Tine blir gjennomført, slik at forholdene i bransjen blir normalisert. Jeg skulle ønske det snart var slik at prisen kunne avklares gjennom ordinære forretningsmessige rutiner – og ikke i rettsapparatet. Jeg er kjent med at det av forskjellige årsaker har vært komplikasjoner med hensyn til å komme i gang med verdivurderingen av Tine, og at departementet kanskje må finne kompetanse i utlandet. Jeg vil likevel – så sterkt jeg kan – anmode statsråden om å gi denne saken så høy prioritet som mulig. Tine er et samvirkeforetak eid av bønder spredd over det ganske land og har en nøkkelrolle i landbrukspolitikken. I det ligger også en forpliktelse for Tine til å ha en så kostnadseffektiv drift og logistikk som mulig. Bare gjennom det er eierne, melkebøndene, sikret den målprisoppnåelsen som er forutsatt i jordbruksoppgjøret. Vi skal ha konkurranse i bearbeidelsesleddet. Jeg har merket meg at Synnøve Finden nå har lagt ut en rapport på sine nettsider som er en ganske knusende dom over tidligere tiders drift. Det er selvsagt således at konkurransesituasjonen tilsier at alle aktørene i denne bransjen må være dyktigere og drive på en høyst profesjonell måte – for å overleve på en god måte.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-03-09:
Det som har vært gledelig i debatten så langt, er den positive omtalen økningen av fiskerfradraget har fått. Det tror jeg er veldig viktig, for innenfor fiskerinæringen er det tøffe utfordringer med NOx -avgift, leveringsplikt, distriktskvote og en rekke statlige reguleringer som griper inn i næringen – man føler en frustrasjon i næringen. En del av talerne fra de andre partiene har pekt på konkurranseforskjellen mellom fiskerinæringen og annen skipsfartsnæring som har nettolønnsordning. Fjerner man nettolønnsordningen, fjerner man i realiteten noen tusen norske arbeidsplasser. Spørsmålet mitt er: Kan statsråden garantere at man ikke svekker nettolønnsordningen? Det andre spørsmålet gjelder fiskerfradraget. Jeg skal ikke spørre om det kommer i revidert statsbudsjett, for da vet jeg svaret. Men hvor positivt kan statsråden uttale seg om hvorvidt man vil gjøre noen grep i revidert statsbudsjett når det gjelder fiskerfradraget?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
For det første er representanten Korsberg kjent med at denne regjeringen har vært opptatt av, og betalt det som er nødvendig, for å få på plass nettolønnsordningen, og vi har til hensikt å videreføre den. For øvrig er jeg glad for representantens og Fremskrittspartiets støtte til innstillingen i den saken som vi nå behandler. Når det gjelder spørsmålet om hvor positiv statsråden kan være til et konstruktivt forslag om å øke fiskerfradraget som alternativ til andre løsninger for å sette fiskerisektoren i en bedre konkurransesituasjon, er det helt riktig som representanten antyder, at jeg ikke kan svare på det verken når det gjelder revidert budsjett, eller – eventuelt – når det gjelder statsbudsjettet. Vi har sagt at vi synes det er en mye mer konstruktiv tilnærming enn andre alternativer. Selv om det ikke er foreslått herfra, har noen vært inne på å ha nettolønnsordning også i fiskerisektoren. Vi synes det er et bedre alternativ å vurdere fiskerfradraget. Nå er det jo vanligvis enighet om at vi i revidert budsjett i hovedsak skal gjennomføre vedtatt budsjett – ikke mye ny politikk. Dette er en antydning, men ikke noe fullstendig svar.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
Jeg skjønner at representanten har store forventninger til Regjeringen. Det er det grunn til, for det som er grunnlaget for spørsmålet, er at det er en vellykket historie om hvordan vi håndterer den flåten som jobber i Nordsjøen, som igjen er grunnlaget for at utfordringen i det hele tatt er der. Vi har fått en regjering som er forutsigbar i forhold til de rammevilkårene som er for NOR-flåten i Nordsjøen, med nettolønnsordning osv. Vi har altså gitt et grunnlag for investeringer og optimisme i norsk skipsfart, som det ikke har vært på lenge. Det er utgangspunktet, og derfor skjønner jeg at representanten har forventninger til Regjeringen. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, er det slik at alle disse forslagene og de forslagene som er knyttet til Fiskarlagets innspill til rekruttering i fiskeflåten, vil bli vurdert av Regjeringen, og vårt utgangspunkt er selvfølgelig også å styrke rekrutteringen til norske fiskerier framover. Jeg må også få lov til å nevne at det innenfor EØS-avtalen selvfølgelig er god adgang for utenlandsk arbeidskraft til å jobbe i den norske sektoren. Vi snakker om utenfor EØS-avtalens område.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
Det er vanskelig å gi representanten Sørfonn noe råd når det gjelder optimisme, eller ikke optimisme. Men det vi i hvert fall kan være enige om, er at det er bedre grunnlag for optimisme i det svaret som foreligger fra Finansdepartementet denne gangen, for under den forrige regjering ble dette spørsmålet, meg bekjent, ikke vurdert i det hele tatt. Sånn sett går verden framover og i retning av optimisme, uten at det ligger noen bindinger med hensyn til hva som blir konklusjonen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-03-09:
Representanten Kongshaug sier at rederiene av og til ligger vegg i vegg – ja, noen ganger er det jo snakk om det samme rederiet. Jeg har møtt representanter for rederinæringen i Kongshaugs deler av landet som påstår at de faktisk lever av Nordsjøen, men for fisk, og at det er de samme som driver i begge bransjer, i samme rederi. Så utfordringen er der. Men jeg må få lov til å si at det som først og fremst slår meg i møte med den norske skipsfartsnæringen generelt, men også i møte med fiskebåtrederne, er optimismen. Det er utgangspunktet. Så er det en konkurranse om arbeidskraft fordi det går bra i begge næringene. Det synes jeg er riktig å ha som utgangspunkt. De forslag som representanten Kongshaug nevner, vil bli vurdert av Regjeringen – ikke bare av Nærings- og handelsdepartementet, men også av Finansdepartementet og andre som har ansvar for de forskjellige områder. Men jeg kan si at de eksemplene og de målsettingene som representanten Kongshaug nevnte i sitt innlegg, fullt ut deles av den nåværende regjering med sikte på en optimistisk framtid for denne næringen. Der går vi i samme retning, men vi har forskjellig oppfatning av noen av virkemidlene.