Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-11-28:
Det mest sentrale innholdet i Ot.prp. nr. 70 for 2002-2003, jf. Innst. O. nr. 19 for 2003-2004 er at det åpnes for at de kommuner og fylker som selv ønsker det, gis full rett til å konkurranseutsette enten hele eller deler av sin revisjon. La meg helt innledningsvis for ordens skyld nevne at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet er blitt enige på alle vesentlige punkter som er foreslått i proposisjonen, og disse partier sikrer dermed at lovforslaget blir vedtatt. Så nærmere til sakens innhold. Ifølge gjeldende bestemmelser i kommuneloven § 60 er det satt forbud mot å la private revisjonsfirma få revidere kommunal eller fylkeskommunal virksomhet. Med andre ord er dette et skjermet offentlig monopolområde i dag. Ifølge dagens lovverk må kommunal eller fylkeskommunal revisjon kun skje enten ved egen ansatt revisor eller ved felles revisjon innenfor et revisjonsdistrikt, såkalt distriktsrevisjon. Man bør merke seg at mulighetene til å benytte egen eller felles revisjon, slik det altså er i dag, er videreført i det nye lovforslaget. Men det nye lovforslaget innebærer at det i tillegg åpnes for at også private revisjonsfirma nå tillates å utføre kommunal regnskaps- og forvaltningsrevisjon. Det vil også bli tillatt å velge en kombinasjon av de ulike revisjonsløsningene som det vises til i proposisjonen. § 60 i kommuneloven, med overskriften «Internt tilsyn og kontroll», foreslås opphevet i sin nåværende form. I stedet for gjeldende § 60 opprettes et helt nytt kapittel 12 i kommuneloven, under tittelen «Internt tilsyn og kontroll. Revisjon.» I dette kapitlet gis nærmere bestemmelser om kommunestyrets og fylkestingets tilsynsansvar, om kontrollutvalget, om revisjonen, om revisors uavhengighet og om selskapskontrollen. Når det gjelder forslaget til endringer i kommuneloven vedrørende tilsyn, kontroll og revisjon i kommunesektoren, vil jeg som saksordfører få gi ros til departementet for at man i loven har lagt opp til en fleksibel løsning som ivaretar kommunesektorens valgfrihet og selvråderett i betydelig grad. For det bør understrekes at lovforslaget slik det blir vedtatt i dag, slett ikke medfører noe påbud om å konkurranseutsette revisjonen i kommunesektoren. Lovforslaget medfører kun en ny valgmulighet for landets kommuner og fylker til å kunne konkurranseutsette regnskaps- og forvaltningsrevisjonen dersom man selv ønsker det. Lovforslagets utforming er således fullt ut i tråd med målsettingen om å ivareta den kommunale selvråderetten. I lovforslaget videreføres kontrollutvalget som et obligatorisk, lovpålagt organ, slik det er i dag. Det nye er at det lovfestes at Kontrollutvalget skal bestå av minst tre medlemmer, og at minst ett av medlemmene må velges fra kommunestyret. Det lovfestes også at en når som helst i valgperioden kan foreta nyvalg av kontrollutvalget. Det slås videre fast at kontrollutvalgets oppgave fortsatt skal være å føre et løpende tilsyn med den kommunale og fylkeskommunale forvaltning på vegne av kommunestyret og fylkestinget. Det er en viktig intensjon med denne lovendringen at kontrollutvalgets rolle og funksjon skal styrkes og framheves bedre enn hittil. Det blir bl.a. lagt avgjørende vekt på at kontrollutvalget skal styrke sin tilsynsrolle overfor revisjonen. Et nytt grep for å styrke kontrollutvalgets uavhengighet og tilsynsrolle overfor revisjonen er at revisor ikke lenger kan være kontrollutvalgets sekretær, slik det altså er i dag. I forslaget er det av disse grunner lagt avgjørende vekt på å skape større uavhengighet og avstand mellom kontrollutvalget og revisor, nettopp for å styrke Kontrollutvalgets tilsynsrolle overfor revisor. Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti er enig i dette syn og begrunner dette med at kontrollutvalget skal påse at revisjonen er betryggende, og at dette tilsier uavhengighet og tilstrekkelig avstand mellom kontrollutvalget og revisor. Dersom revisor fortsatt skulle få være kontrollutvalgets sekretær, ville det kunne reise tvil om kontrollutvalgets mulighet til å styrke sin rolle som tilsynsfunksjon overfor revisor. Når kommunerevisors mulighet til å være kontrollutvalgets sekretær nå bortfaller, blir det viktig at kontrollutvalget fortsatt sikres den nødvendige sekretariatsfunksjon. Og det må anses som meget viktig at kontrollutvalget får tilgang til en sekretariatsfunksjon som innehar høy, relevant fagkompetanse. For å sikre kontrollutvalget en betryggende sekretariatsfunksjon nedfelles det derfor direkte i loven at kommunestyret og fylkestinget skal sørge for å skaffe den nødvendige sekretariatsbistand til kontrollutvalget. Om man for å oppfylle dette lovkravet velger en privat eller interkommunal løsning, eller noe annet, overlates til kommunene selv å avgjøre. Og jeg er ikke blant dem som tror at det å sikre en god sekretariatsfunksjon for kontrollutvalget, til erstatning for dagens revisorordning, er et uoverstigelig problem. Et annet prinsipielt viktig tema er revisors og kontrollutvalgets rett til innsyn. Det må understrekes at revisor selvsagt skal ha fri tilgang til all nødvendig informasjon, samt kunne kommunisere med både kontrollutvalget og andre i den grad dette er nødvendig for å utføre revisjonen på en fullt ut forsvarlig måte. Det må også understrekes at valg av privat revisjonsløsning ikke skal være til hinder for kontrollutvalgets innsynsrett i privat revisors arbeidsdokumenter. Dette må eventuelt sikres på en fullt ut forsvarlig måte gjennom egen forskrift. Det blir også lovfestet at revisor har møte- og talerett i kontrollutvalgets møter. På denne måten sikres kommunikasjonen mellom kontrollutvalget og revisor, selv om revisor ikke lenger kan være kontrollutvalgets sekretær. Det er ikke foreslått å gjøre revisorloven gjeldende for kommunesektoren, bl.a. fordi denne loven setter forbud mot at revisor kan være ansatt hos den man reviderer, samt at kommunene ikke har regnskapsplikt etter regnskapsloven. Det er heller ikke vurdert å være behov for en egen lov om kommunal revisjon. Man anser det for tilstrekkelig å regulere dette i kommuneloven, slik man nå gjør, og igjen utfylle loven med forskrifter etter behov. Det er også reist spørsmål om hvem som kan være ansvarlig revisor etter de nye reglene. I lovforslaget legges det opp til at dersom man ønsker det, kan man velge en todelt revisjon, der man f.eks. kan velge én ansvarlig revisor for regnskap og en annen ansvarlig revisor for den mer prosjektbaserte forvaltningsrevisjonen. Det foreslås utover dette ingen andre større endringer enn dem jeg allerede har omtalt i mitt innlegg. Hovedtrekkene i dagens regelverk i kommuneloven om tilsyn og kontroll videreføres i all hovedsak i de nye lovbestemmelsene, med de endringer som er nevnt. Jeg nevner også at det ikke blir åpnet opp for konkurranseutsetting av kontroll og revisjon på skatteinnfordringsområdet. Når det gjelder Arbeiderpartiets, SVs og Senterpartiets respektive syn i denne sak, forutsetter jeg at disse selv redegjør for dette i sine innlegg. Jeg bruker derfor ikke mer tid på disse partiers synspunkter enn å nevne at disse partier går imot konkurranseutsetting av kommunal revisjon, bl.a. fordi man ser det slik at saken er for dårlig utredet, og at revisjon er et område som passer dårlig for konkurranseutsetting. Avslutningsvis vil jeg fra min side ta opp de forslagene i innstillingen som er fra komiteens mindretall, Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, og bare til orientering si at disse partier utgjør komiteens mindretall – men de utgjør flertallet her i salen.