trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-02-16:
Representanten Lundteigen held seg stort sett til inngangstidspunktet når han gjer dei økonomiske analysene sine av korleis dette vil slå ut. For veldig mange som går inn og vel å investere i sitt eige bruk, handlar det f.eks. om i kva grad det faktisk er mogleg å pådra seg gjeld for å investere seg opp til den produksjonen ein meiner ein treng for framtida, som ein meiner det vil vere lønsemd i, men der pantegrunnlaget er lågt fordi verdien av eigedommen og av den bustadmassen ein har, er lågare enn han normalt kanskje ville vere i ein marknad. Det er ei grunnleggjande utfordring som unge står overfor i det daglege, og det gjer at denne diskusjonen tapar på å hamne i ei skyttargrav den eine eller andre vegen. Det handlar om korleis vi gjev eit mangfald av norske bønder auka handlingsrom til å bruke den kapitalen ein kan låne på eige bruk – eventuelt reise gjennom overskot i drifta på ordinært vis – til å investere for framtida, fordi ein meiner det er nødvendig. Difor kan vi ikkje gå i den eine eller den andre grava – vi treng faktisk mangfald også i dette.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-02-16:
Denne statsråden er også oppteken av privat eigedomsrett. Det var Senterpartiet også – før. Situasjonen er no at veldig mange bønder vil utnytte sin eigen eigedom. Dei vil rå over han sjølve, dei vil disponere han sjølve. Og der svaret til Senterpartiet i veldig mange andre saker er å styrkje den private eigedomsretten, er altså spørsmålet her kor langt og i kva grad ein skal regulere han, slik at ein avgrensar han mest mogleg. Eg registrerer også at Senterpartiet tidlegare i dag har teke til orde for at dei grepa dei gjorde då dei f.eks. auka satsane i priskontrollen, var fullstendig ansvarlege og på ingen måte dramatiske, mens når no Stortinget i dag bestemmer seg for noko anna, vert det påstått å ha dramatiske konsekvensar. Eg slit med å sjå slike samanhengar. Det er mogleg eg er ei enkel sjel, men det er også openbert at Senterpartiet burde tenkje over om den politikken dei fører i opposisjon, stemmer overeins med den dei faktisk førte i posisjon.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Så får regjeringa i dag nok ei sak i retur, og så får ein drøfta om det er gledeleg eller ikkje gledeleg. Når historia skal skrivast, vert det neppe med positivt forteikn. Med dei nye reglane er verkemiddelet priskontroll så å seia sett ut av spel. Alt tyder på at svært få eigedomar vil verta omfatta av dei nye reglane. I mitt fylke, Sogn og Fjordane, er om lag 60 pst. ikkje omfatta av reglane per i dag, og dette vil truleg auka til om lag 80 pst. Eit viktig verktøy for å sikra landbruket over heile landet – rekruttering og busetnad vil no gjelda berre for dei få. Konsekvensane av dei endringane som vert føreslått, er ikkje godt nok belyst, f.eks. det som fleire har vore inne på her i dag: Kva er konsekvensane dersom landbrukseigedomar som er forpakta, seinare fritt kan overdragast utan omsyn til konsesjonslova? Er det fritt fram å forpakta i eitt år og så selja? Om dette er ønskt politikk frå støttepartia, er òg framleis uklart for meg. Det er ikkje mogleg å finna konsekvensutgreiingar som omhandlar denne problemstillinga, og det verste er at vedtaket er så å seia irreversibelt når det først er gjennomført. Prosessen som har ført fram til at saka vert send i retur til regjeringa, har vore svært dårleg. Her hadde vi ein landbruksminister som, punkt 1, ikkje oppfatta at ho faktisk var medlem av ei mindretalsregjering, og som, punkt 2, heller ikkje tok seg bryet med å finna ut kvar stortingsfleirtalet var, i forkant. Rundskriv sendt frå Landbruksdepartementet der bodskapen var tilnærma ei oppmoding om å sjå bort frå heile lova, skapte stor uro og usikkerheit. No vert det forventa at regjeringa ryddar opp, sender nytt brev og presiserer overfor lokale, regionale og sentrale myndigheiter at konsesjonslova sine avgjerder om priskontroll framleis består. Heile prosessen har vore svært uryddig, som sagt, og dessverre har vi fått eit utfall som kjem til å premiera dei som går ut av landbruket, og straffa dei som ønskjer å gå inn i landbruket. Sterk eigedomsrett til fordel for kven, spurde representanten Lundteigen i replikkordskiftet. Gjelda skal betenast. Dette har ikkje representanten Gundersen eller andre frå regjeringspartia svart på. Kristeleg Folkeparti og Venstre er med på å gjera det dyrare å gå inn i landbruket, men det ville med primærstandpunktet til regjeringa ha vorte endå dyrare å gå inn i landbruket. Korleis dette skal fremja rekruttering og få nye inn i landbruket, bør landbruksministeren greia å svara på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
På vegne av representanten Odd Omland og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om å flytte forvaltningen av investeringsfondet for Nordvest-Russland til Kirkenes.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Jeg skal ikke gjenta det jeg sa i mitt første innlegg, men først til det som Marit Arnstad nevnte om utsettelse. Det som vil være uheldig ved å skyve på det, er at tilbakemeldingen til GRECO allerede er litt på overtid. Det primære er å få kvittert ut det. Det er i ferd med å bli nedsatt en komité som skal gå igjennom forretningsordenen som vi gjør i hver periode. Der vil partiene bli invitert til å oppnevne representanter, og det står selvsagt partiene fritt å bringe inn også spørsmål om endringer i dette i det arbeidet. Den muligheten er der, og jeg lurer på om ikke det er en vel så god arbeidsmetode framover. Jeg føler at vi alle er enige om at vi skal ha åpenhet om økonomiske interesser som noen kan mistenke kan gi bindinger og påvirke vårt arbeid her. Spørsmålet er da: Hvor mange ledd skal man kreve registrert i Stortingets register av ting som er registrert i andre offentlige registre? Det høres ut som man først og fremst tenker på situasjoner hvor representanten selv oppretter et investeringsselskap for å forvalte en formue, men det finnes en lang rekke investeringsselskap som man kan ha andeler i, og det kompliserer kravet om opplysninger i andre ledd, utover at det står at man skal opplyse om at investeringsselskap sånn og sånn investerer i det det måtte investere i – om det er eiendom, aksjer eller hva det måtte være. Vi diskuterer egentlig en avgrensningsform, som også Marit Arnstad var inne på, som er praktikabel, og som gir oss en mulighet til å registrere det det bes om, uten å måtte komme i en situasjon hvor man har en løpende oppdatering – i prinsippet fra dag til dag hvis det er aksjer man investerer i, og hvis man driver «day trading». Det tror jeg vil bli ganske upraktikabelt. Så er spørsmålet: Hvorfor 50 000 kr? Vi har ikke noe vitenskapelig grunnlag for det. Tanken var at det skal være av noe omfang. Det er vel omtrent 0,5G. Så her kan man velge et tall. Jeg vet ikke om spaltistinntektene til Solhjell er det beste eksemplet, for det er en ganske åpen aktivitet som der bedrives. Tanken er mer å forsikre oss om at ikke noen har bindinger i form av avlønninger eller tjenester som det ikke er åpenhet om. Det er det viktigste med bestemmelsen. Går man for langt ned og man da er i en situasjon hvor man har holdt et foredrag eller gjort et oppdrag som man kanskje får litt mer enn en enkel vinflaske for – er det da en lønnsinntekt man skal registrere, eller er det en gave? Dette kan sikkert terpes og diskuteres framover, men min anbefaling er at vi vedtar dette i dag, får kvittert ut tilbakemeldingen til GRECO, og så kan utvalget som skal gå igjennom forretningsordenen, selvsagt også ta opp de spørsmålene som partiene måtte bringe inn.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
Det var i grunnen eit innlegg som kommenterte seg sjølv, så eg har ingen vidare kommentar til det. Men eg sa ein feil i stad, for eg sa forslag nr. 6 frå SV, og det finst ikkje noko forslag nr. 6, det skulle vere forslag nr. 4. Dei tre første av forslaga våre er forslag til endringar i innstillinga, mens forslag nr. 4 i realiteten er eit forslag som kan stemmast over uavhengig av om det er innstillinga frå presidentskapet til § 9 eller vårt alternativ som vert vedteke. Det forslaget seier at presidentskapet skal kome tilbake med forslag som tek inn i seg alle typar selskap, òg investeringsselskap. Så eg vil gjerne at det vert votert over etterpå. Poenget med det er altså at det kan vedtakast uavhengig av kva forslag til § 9 ein skulle bli einig om.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-06-07:
Åpenhet: Det er en gruppe som lager humorsnutter en finner på nettet som heter Svart Humor, som har en veldig morsom sekvens der de har intervjuet folk på vestkanten, først om hva de skal stemme ved høstens valg, noe ingen vil svare på, for det er en privat avgjørelse. Så kommer de til Grønland, der jeg bor, og intervjuer folk, og alle forteller hva de skal stemme. Så spør de de samme folkene på vestkanten om ganske private, intime ting om deres seksualliv, som de gjerne forteller, men som folk på Grønland blir kjempeprovosert av at man faktisk spør om. Så åpenhet er litt ulikt oppfattet i ulike kulturer, og sjøl i denne byen – bare med noen kilometers avstand – oppfattes åpenhet veldig ulikt. Men i denne salen bør vi ha klare regler på hvor åpenheten egentlig ligger, og prinsippet om meroffentlighet bør være det grunnleggende prinsippet også på denne delen. Åpenhet knyttet til politikeres økonomiske interesser er en av grunnsteinene til tilliten i et hvilket som helst demokrati. Det at det ikke skal være mulig å skjule ting, og at det skal være «meråpenhet», er ganske viktige prinsipper for å få tillit også hos borgerne. Derfor støtter jeg alt det Bård Vegar Solhjell sa i sitt innlegg. Jeg er litt skremt av at man tenker at investeringsselskap kan være en måte å skjule eierskap som egentlig kan være ganske aktivt og nært. Det er jo ikke akkurat en fondtankegang – da har man et ganske fjernt forhold til det – men i et investeringsselskap kan man ha et ganske aktivt forhold til sitt eget eierskap. Vi er skeptiske til at det kan være brukt for å skjule hvor man har et pågående aktivt eierskap. Så må jeg innrømme at vi ble litt for sene, for vi hadde egentlig lyst til å levere et alternativ til SVs forslag om 2 000-kronersgrensa. Vi ville heller gjort det til en 6 000-kronersgrense, for det er det som er det skattepliktige, og da hadde skattereglementet slått inn på samme sted som opplysningsreglementet til Stortinget, og det tror jeg hadde vært klokt. Fordi vi ikke rakk det, i en litt stresset hverdag, kommer vi til å stemme for 2 000-kronersregelen til SV, men vi mener egentlig at her skulle man hatt et prinsipp om at dette fulgte det en skal oppgi til skattemyndighetene, og at det en skal oppgi til Stortingets myndigheter, også var etter den samme regel. Vi kommer til å stemme for alle forslagene som SV har lagt fram i salen i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-07:
La meg først få lov til å si at jeg synes det er viktig at det som en drøftet i april, blir fulgt opp gjennom tilrådingen presidentskapet kommer med i dag. Senterpartiet er usikker på om en har funnet det balansepunktet som vil være fornuftig, på enkelte punkt. Vi ser argumentene som blir framført av representanten Hansen omkring § 9 om investeringsselskap. Det kan være komplisert, og det kan nok være endringer som ganske raskt skjer innenfor et slikt selskap, som gjør at det kan bli komplisert og tidkrevende å kunne oppgi interessene korrekt til enhver tid. På den annen side er det også litt rart dersom direkte selskapsinteresser skal oppgis, men ikke investeringsselskap, dersom investeringsselskapet er av en slik art at det er en veldig nær tilknytning mellom personen som har investeringsselskapet, og hvor aktiv en er i investeringsselskapet. Da framstår det som litt merkverdig dersom en skal oppgi det ene, men ikke det andre. Så det at du skal oppgi investeringsselskapet, men ikke interessene i investeringsselskapet, kan i en del sammenhenger bli oppfattet som skeivt, og en burde nok etter Senterpartiets mening ha falt ned på et litt annet punkt enn det en her har gjort. Så er jeg enig i at når det gjelder aksjefond, verdipapirfond og slike ting, som er et helt nøytralt eierskap uten noen personlig tilknytning, er det helt greit. Men for investeringsselskap er Senterpartiet er usikker på om en har funnet den rette balansen. Så har jeg et spørsmål som gjelder 50 000-kronersgrensa for vederlag. Hva er begrunnelsen for å velge 50 000 kr, og hvordan står det til f.eks. regelverket for valgkampbidrag til partiene og måten det oppgis på? Hvilket samsvar er det med det regelverket? Der er også Senterpartiet usikker i § 7 om det er den riktige grensa å forholde seg til. Vi skulle nok helst ha ønsket at dette hadde blitt utsatt og gjennomgått i forbindelse med regelverket som for øvrig skal gjennomgås på Stortinget nå, men dersom det ikke er mulig å få flertall for det i dag, kommer vi nok til å stemme for forslagene SV har framlagt i saken.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-07:
Gjeldende medieeierskapslov har vært det juridiske grunnlaget for myndighetene til å oppfylle bl.a. ønsket om ytringsfrihet og mediemangfold i mediebransjen. Senterpartiet erkjenner at den teknologiske utviklingen er utfordrende sett i forhold til dagens medieeierskapslov, og at loven ikke lenger er treffsikker når det gjelder å følge utviklingen verken innenfor teknologi eller konkurransesituasjonen på medieområdet. Utviklingen av digital distribusjon har ført til omfattende endringer i bransjen. Teknologiske endringer og endrede brukervaner har også ført til nye formidlingsplattformer, som i sin tur har resultert i etablering av nye bedrifter. Med endrede konkurranseflater er det utfordrende å rigge et treffsikkert lovverk. Senterpartiet er som kjent ikke medlem av komiteen og har dermed ikke deltatt i drøftingene under behandlingen av saken, men vi har merket oss at sjøl om et klart flertall av høringsinstansene støtter forslagene i proposisjonen om å oppheve dagens lov, har bl.a. Norsk Journalistlag vært kritisk og bekymret for at en avvikling av medeierskapsloven vil gi et uforutsigbart regelverk på området. Særlig gjelder det oppheving av konkrete terskelverdier i gjeldende lov, som ikke på samme måte er definert i konkurranseloven. Senterpartiet er, i likhet med Arbeiderpartiet, bekymret for at hensynet til mediemangfold ikke i tilstrekkelig grad ivaretas i departementets forslag, og støtter derfor forslaget fra Arbeiderpartiet om at det i tillegg til de øvrige endringene i konkurranseloven også innføres en særbestemmelse med hjemmel til å vurdere hensynet til mediemangfold. Senterpartiet ser det som klokt å gi Konkurransetilsynet en hjemmel til å gripe inn dersom en foretakssammenslutning vil lede til markedsandeler over 30 pst., slik det er definert i Arbeiderpartiets forslag. Senterpartiet støtter med det forslagene i proposisjonen samt mindretallsforslaget fra Arbeiderpartiet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
En kort anmerkning fra Kristelig Folkeparti: Etter en nærmere gjennomgang og i tråd med de merknadene undertegnede hadde i innstillingen som vi behandlet den 12. april om reglement for økonomisk register for oss stortingsrepresentanter, vil Kristelig Folkeparti stemme for forslag nr. 3, fremmet av Torgeir Knag Fylkesnes på vegne av SV. Vi mener det er i tråd med den innstillingen som vi har behandlet tidligere, og som vi fullfører i dagens innstilling.
Michael Tetzschner (Høyre), 2016-06-07:
Ja, nå er det ikke slik at jeg føler meg bundet av det vedtaket. Jeg tror ikke – i motsetning til representanten Lundteigen – det er et vedtak som lar seg realisere innenfor de virkemidlene vi er villige til å bruke i en forbrukerdrevet markedsøkonomi hvor det er kundene som bestemmer hva som kommer i hyllene.
Michael Tetzschner (Høyre), 2016-06-07:
Vi har formulert følgende på side 7 i innstillingen, første spalte, sammen med andre partier riktignok, at vi «antar at den viktigste årsaken til at målet for økologisk matproduksjon ikke nås, er(…) etterspørselen etter økologiske matvarer». Det er altså summen av forbrukernes valg. Det står jeg fullt ut ved – hvis man også tar i betraktning at her er det i essens gitt en forklaring som unndrar seg en del av de virkemidlene, faktisk de aller fleste som representanten Lundteigen har advokert for. Det er også derfor vi heller ikke er med på noen av forslagene fra mindretallet, og særlig ikke der hvor Senterpartiet inngår. (…)
Michael Tetzschner (Høyre), 2016-06-07:
Jeg tror ikke jeg vil bruke så mye tid på å reflektere over med hvilke hensikter Arbeiderpartiet er imot denne endringen. Jeg tror jeg skal holde meg til den positive begrunnelsen vi har for endringen. Dette «vi» er i komiteen Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, som utgjør et mindretall i komiteen, men som formodentlig materialiserer seg i et flertall her i salen. Det argumentet representanten Kolberg var inne på, og som må tas alvorlig, er tilgjengelighet. Vi har jo sett gjennom tiden hvordan velgerne er blitt mer mobile, men også hvordan myndighetene lokalt og sentralt har lagt til rette for utstrakt forhåndsstemmegivning. Det er nesten sånn at man knapt rekker å stenge butikken for mottak av forhåndsstemmegivning før de kommunale funksjonærene skal i gang med å ta imot ordinær stemmegivning. Særlig vil jeg peke på muligheten som er gitt velgerne som ikke oppholder seg i sine hjemkommuner, til å innvirke på resultatet og delta i valghandlingen. Hvis man et øyeblikk ser på tilgjengelighetsargumentet, så har hele den teknologiske utviklingen, og også organiseringen rundt valgene, gjort selve valgdeltakelsen lettere for folk flest. Vi har heller ikke sett for oss at vi skal diktere kommunene en løsning. Det er nettopp kommunene som må finne løsninger, ut fra sine prioriteringer og ut fra kunnskap om hvor mange velgere de har å betjene, og også hvor mange valglokaler de skal ha innenfor kommunen, som hører med i det lokale valgstyrets selvfølgelige oppgaver. Det som ligger i forslaget, er ikke noe mer enn det det gir seg ut for, nemlig at vi har tro på at det lokale kommunestyret kan treffe denne beslutningen. Hvis det var slik at flertallet i komiteen mente det var uforsvarlig å avvikle valget i Norge over bare én dag, regner jeg med at de ville fremmet forslag i valgloven som gjorde det til en tvungen, obligatorisk ordning i hele landet. Når det ikke skjer, tar jeg det som et uttrykk for at man anser det høyst forsvarlig å ha endagsvalg, og at det blir opp til det aktuelle kommunestyret, ut fra lokalkunnskap, å vedta dette. Så kommer vi inn på det prinsipielle. I alle andre saker er det jo slik at de som skal pådra kommunekassen utgifter – det må jo være et flertall – også er de som skal saldere budsjettet og finne plass til disse utgiftene ut fra en lokal prioriteringsrekkefølge. Det stemmer jo også best med det øvrige styringssystemet vi har for lokaldemokratiet. Dermed er vi kommet til det punkt da vi tar opp disse endringene som må gjøres i valgloven og kommuneloven, som følger av forslaget, og jeg tar det da opp formelt her.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Presidentskapet legger i dag fram innstilling om regulering av godtgjørelser for stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer slik som Stortingets lønnskommisjon har besluttet eller foreslått. Stortingets lønnskommisjon ble vedtatt opprettet av Stortinget den 21. juni 1996. I ny lov om godtgjørelse for stortingsrepresentanter, gjeldende fra 1. januar 2012, videreføres tidligere regelverk og praksis. Stortingets presidentskap oppnevner lønnskommisjonens leder og to andre medlemmer for fire år. I «Utfyllende regler for kommisjonens virksomhet», fastsatt av presidentskapet 21. juni 1996, med senere endringer, står det som følger: «Kommisjonens oppgave i henhold til Stortingets vedtak er – med Stortingets samtykke – å fastsette den årlige godtgjørelsen til stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer.» La meg understreke at lønnskommisjonens vurdering og fastsettelse skjer på fritt grunnlag, altså uavhengig av presidentskapets vurdering, og det har vært viktig at de er et selvstendig organ som gjør dette i forhold til lønnsutviklingen ellers i samfunnet. Godtgjørelsene fastsettes enten til bestemte kronebeløp eller i forhold til andre satser eller beløp. Presidentskapet tar lønnskommisjonens beslutning om godtgjørelser til etterretning og fremmer et enstemmig forslag om at Stortinget fastsetter godtgjørelsene som Stortingets lønnskommisjon har foreslått i sin innstilling. Kommisjonen har innhentet opplysninger fra flere hold for å kartlegge lønnsutviklingen i norsk arbeidsliv, både fra privat og fra offentlig virksomhet. Kommisjonen viser også til den enigheten som det har vært om nivået på årets oppgjør, og som i tidligere år har lønnskommisjonen lagt vekt på den forventede årslønnsvekst ved årets oppgjør. Lønnskommisjonens innstilling innebærer en årslønnsvekst i 2016 for stortingsrepresentantene og regjeringens medlemmer på 2,4 pst. Dette er med utgangspunkt i beregnet årslønnsvekst i så vel statlig og kommunal som i privat sektor. Vi merker oss at lønnskommisjonen i årets innstilling framhever at samfunnsutviklingen det siste året, med økende arbeidsledighet og synkende oljepriser, har bidratt til et mer moderat lønnsoppgjør i 2016 enn tidligere år. Den gjennomgående rammen på årets oppgjør, som er på 2,4 pst., legges på den bakgrunn til grunn for lønnskommisjonens forslag, og på denne bakgrunn anbefales presidentskapets innstilling.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Jeg vil anbefale Arbeiderpartiets gruppe å støtte innstillingen, men i tillegg – på bakgrunn av den debatten vi har hatt i saken i dag, og ønsket om at Stortinget står mest mulig samlet i en sak som dette – også anbefale Arbeiderpartiet å stemme for SVs forslag nr. 4, slik at det blir mulig å finne fram til et samlende balansepunkt når det gjelder hvordan vi best sikrer en praktikabel åpenhet om selskapsinteresser som skal registreres.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
SV vil i år, som tidligere år, legge fram et eget forslag i denne saken. Det at Stortinget har en lønnskommisjon, må ikke hindre oss i å gjøre en politisk vurdering av stortingsrepresentanters og regjeringsmedlemmers godtgjørelse og betydningen og signaleffekten det har ut i samfunnet. Når man regulerer lønn med prosent, får de med høy lønn alltid mye mer og større vekst enn de som har lav lønn. 2,4 pst. av 800 000 kr kjennes på et annet vis enn 2,4 pst. av 200 000 kr. Det vil særlig de som tjener 200 000 kr skrive under på. Derfor fremmer vi et forslag der godtgjørelsen fastsettes basert på lønnsveksten en gjennomsnittlig heltidsansatt ville fått med 2,4 pst. lønnsvekst. Og så har vi lagt det oppå det stortingsrepresentanter, regjeringsmedlemmer og statsminister tjente og fikk utbetalt i fjor. SV står fremst i kampen mot økte forskjeller. For oss er det også et viktig prinsipp at avstandsgapet mellom vanlige folks lønninger – det man har til bolig og brød – og det som stortingsrepresentanter, regjeringsmedlemmer og statsminister tjener, ikke skal fortsette å øke. Derfor tar jeg opp SVs forslag.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
Statsråden sa i sitt innlegg at hun er skeptisk til å forby reklame som kan skape kroppspress, og viste til at denne typen reklame kanskje allerede er forbudt. Da er det naturlig å spørre statsråden om hvilke grep hun vil ta for at dagens lovverk skal håndheves, og det er naturlig å spørre hvilke andre grep enn å begrense reklame statsråden vil ta for å bekjempe kroppspress.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
Flertallet ber i dag om at det skal legges fram en melding om trygdeoppgjøret til høsten, og statsråden har også i sitt innlegg bekreftet at en sånn melding skal komme. Da lurer jeg på: Hva slags virkning ser statsråden for seg at en sånn melding skal ha?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
Et spørsmål er å se ting i sammenheng og å se nettopp trygdeoppgjøret som en sak for seg. En diskusjon som naturlig oppstår når vi ser at kjøpekraften til pensjonistene svekkes for andre år på rad, og at prognosen fra regjeringen tilsier at det skal skje også i de nærmeste årene, er hvilke unntak som kan gjøres fra pensjonsforliket. Da tenker jeg på hvilke «særlige forhold» som skal til for å kunne se bort fra den matematiske utregningen som det refereres til som begrunnelse for svekket kjøpekraft i de oppgjørene som har vært, og de som skal komme. Da lurer jeg på om statsråden mener at «særlige forhold» er en politisk vurdering, og hvilke vurderinger hun legger i det.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-07:
Jeg finner det vanskelig å la representanten Wiborgs harang stå uimotsagt. Det handler om at når man sitter med makten, kan man ikke sitte i ro, peke og skylde på alle andre. Det er uansvarlig. Det ble forsøksvis gjort i fjor gjennom et strateginotat, som det ble referert til, der Fremskrittspartiet skulle stå på sine primærstandpunkt og gi alle andre skylden. Da er det viktig å huske på dette: På hvem sin post er det pensjonistene nå taper kjøpekraft for andre år på rad? Hvem sine prognoser er det som sier at det også skal skje de nærmeste årene? Hvem sin regjering er det som ikke har planer om å foreta seg noen ting som helst, og ikke engang kan svare på hva som skulle være særskilte, gode og spesielle grunner til å se bort fra en ren matematisk forståelse av en politisk reform? Det er Fremskrittspartiets regjering. Det er på Fremskrittspartiets post pensjonistene taper kjøpekraft. Det er greit å tape, men da får man ta det ansvaret det er å være en del av et flertall, og stå på et politisk grunnlag framfor å drive og slå i luften i «hytt og gevær» og sitte i ro mens man skylder på andre. Jeg minner også om at utgangspunktet for denne saken var at trygdeoppgjøret overhodet ikke skulle diskuteres som egen sak før etter valget i 2017, for det var ikke snakk om noen stortingsmelding da vi la fram vårt forslag. Da var det ingen selvsagt enighet om sakens viktighet og forståelse av at trygdeoppgjøret selvfølgelig må inn i landets viktigste forsamling og diskuteres i Stortinget. Det er en forståelse som vi har vært med på å hale regjeringspartiene, inkludert Fremskrittspartiet, med på, og det trengtes et betydelig press fra landets pensjonister for at den forståelsen skulle komme fram. Når man skylder på andre, kan det være lurt å se hvor man selv står. Det er ikke alltid skyld er mer spennende enn sannhet.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Mediemangfold er viktig for å ivareta demokratiske, kulturelle og språklige verdier. Framveksten av digital formidling har gjort det mer krevende å hindre usunn maktkonsentrasjon gjennom reguleringer. Derfor er det viktig med en regulering av medieeierskap som er tilpasset den moderne medievirkeligheten. I proposisjonen foreslår departementet å oppheve medieeierskapsloven. Det er stor grad av samstemmighet i denne saken, og forslaget får støtte fra en samstemt komité. Stortinget har nylig vedtatt endringer i konkurranseloven, som er viktig når vi nå opphever medieeierskapsloven. Vi mener konkurranseloven, med de endringene som nå er vedtatt, vil ivareta hensynet til mediemangfold i forbindelse med oppkjøp og sammenslåinger av medieselskap. I proposisjonen foreslås det også en ny lov om åpenhet om eierskap i medier som opprettholder Medietilsynets oppgaver knyttet til allmennhetens innsyn i medieeierskap. Komiteen er enig med departementet i at dette vil kunne bidra til å understreke viktigheten av åpenhet om eierforholdene i mediebransjen. I innstillingen foreslår Arbeiderpartiet at det innføres en særbestemmelse i konkurranseloven som gir anledning til å vurdere mediemangfold i tillegg til de rene konkurransehensyn i forbindelse med foretakssammenslutninger på medieområdet. Jeg går ut fra at Arbeiderpartiets representanter selv redegjør for forslaget. Jeg vil bare fra Kristelig Folkepartis side understreke at vi mener konkurranseloven vil være godt egnet til å ivareta hensynet til mediemangfold også uten å innføre en slik særregel.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
I mitt innlegg viste jeg til likestillingsmeldingen og at det i likestillingsmeldingen er omtalt et utredningsarbeid knyttet til merking av retusjert reklame i regi av Statens institutt for forbruksforskning. Ifølge statsråden ble denne rapporten ferdigstilt våren 2014 – det er to år siden. Så mitt spørsmål er: Kommer regjeringen til å legge fram en sak til Stortinget på bakgrunn av denne rapporten, eller på hvilken egnet måte vil statsråden komme til Stortinget med dette?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Jeg håper jo ikke at det er fordi det var den forrige regjeringen som ønsket en slik rapport, at rapporten nå blir liggende i skuffen. Mer alvorlig er det hvis det har kommet klare anbefalinger i denne rapporten som Statens institutt for forbruksforskning har gitt regjeringen, og hvis ikke disse klare anbefalingene blir fulgt, lurer jeg på: Hva akter regjeringen egentlig å gjøre med retusjert reklame, som vi vet kan ha en sammenheng med kroppspress blant barn og unge?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Dette er bare en stemmeforklaring og for å rette opp en liten misforståelse. Venstres forslag nr. 5 er et oversendelsesforslag, men vi kommer til å stemme for vårt forslag nr. 1 i innstillingen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Kristelig Folkeparti er veldig glad for at en samlet komité ber regjeringen fremme forslag om en egen lovhjemmel om et trygt omsorgs- og læringsmiljø etter modell av opplæringsloven § 9 a, en lov som handler om hvordan man jobber med mobbing. Jeg må stille et spørsmål til representanten Svein Harberg. Når man innfører en sånn lov, skal den følges opp, og en av de viktige tingene hvis man skal kunne følge opp nye lover i barnehagen, er at man har nok kompetente voksne som er i stand til å følge opp de lover som dette huset vedtar. I dag er det et skrikende behov for en høyere bemanning i barnehagen. Hvordan ser man for seg at denne loven skal ha noen virkning dersom det ikke blir gjort noen ting i forhold til bemanningsnormen?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Dessverre fikk de yngste barna i barnehagen for liten plass i barnehagemeldingen vi har til behandling i dag. Det er fremmet tre forslag i saken. Det handler om barnegruppens størrelse, det å tilhøre en barnegruppe, og hvordan legge til rette for gode tilvenningsrutiner og utvide retten til fri fra jobb i forbindelse med barnehagestart. Fremskrittspartiet er med på en del av merknadene som knytter seg til dette, men støtter ikke forslagene. Er representanten Laila Marie Reiertsen enig i at det må være et særlig fokus på de minste, de yngste, barna. Og siden hun ikke støtter forslagene, er det andre forslag Fremskrittspartiet mener man heller burde ha fremmet?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Sammen med Kristelig Folkeparti fremmer Arbeiderpartiet to forslag om språk og språkarbeid. Vi ber regjeringen tydeliggjøre målene for barnehagens arbeid med språk og sette mål for hvordan barnehagen skal arbeide med lek, omsorg og sosial kompetanse. I tillegg ber vi «regjeringen om ikke å utarbeide veiledende normer for det språklige grunnlaget barn bør ha med seg fra barnehagen.» Hva er Arbeiderpartiets begrunnelse for dette, og hva må til for at man kan forvente at barnehagen kan sette mål for hvordan barnehagen skal arbeide med språk, lek, omsorg og sosial kompetanse? Er dette noe vi bare kan vedta, og så forvente at det skal skje av seg selv?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
I mitt innlegg prøvde jeg å gi uttrykk for dette, men selvfølgelig innenfor det parlamentariske språks rammer, for jeg ble både skuffet og forbauset over at vi i meldingen ikke på noe som helst sted kunne se at dette viktige området ble løftet, til tross for at statsråden har vært veldig tydelig på at dette skal komme på plass innen 2020. Så hører det med til historien at Kristelig Folkeparti har vært mer utålmodig enn det. For to år siden sa vi at dette må vi få plass til allerede i 2016. I vårt alternative statsbudsjett la vi inn 300 mill. kr til et kvalitetsløft i barnehagen, som handlet om bemanningsnorm og barnehagelærernorm. Så det er ingen tvil om at Kristelig Folkeparti er skuffet, og vi forventer å få en sak til Stortinget høsten 2016, hvor regjeringen forteller Stortinget hvordan det arbeides med denne normen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Ja, det er et forslag som er tatt opp, men det er så mange forslag nå, og jeg trenger litt tid for å kunne gjøre rede for dem.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Vi må gjøre dette ordentlig.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Jeg står med en liten brosjyre fra Utdanningsforbundet i Hordaland, og på første side står det: «Kva vi ønskjer å sjå, er barn på jakt etter kunnskapen, ikkje kunnskapen på jakt etter barna.» La den henge litt i lufta. Hvis regjeringen ikke vil ha resultatmål for enkeltbarn, og hvis barnehageopprøret, og for så vidt også Kristelig Folkeparti, har misforstått hva som egentlig ligger i dette, er det det å si at regjeringen skriver i meldingen at de ikke vil at det skal settes opp resultatmål for enkeltbarns utbytte, men de skriver også at de vil ha utbyttebeskrivelser og en veiledende språknorm for språklig grunnlag ved barnehagens slutt, og at språknormen skal operasjonaliseres i rammeplanen i målformuleringer. Så spørsmålet blir: Hvordan kan målformuleringer formuleres uten å være et resultatmål?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Til Prop. 103 L for 2015–2016: Det er opp til kommunen å bestemme hvordan opptak av barn født i september eller oktober skal organiseres. Kommunens plikt er å tilby plass fra den måneden barnet fyller ett år, og barnets rett er å få plass i barnehagen i den kommunen det er bosatt i, fra den måneden barnet fyller ett år. Kommunen kan velge å tilby disse barna plass allerede i løpet av august, men det er viktig å understreke at kommunen ikke har mulighet til å kreve oppstart og kreve foreldrebetaling fra og med august av foreldre med barn født i september eller oktober. Det er opp til barnehagen eller kommunen å fastsette hvilken dag i løpet av måneden – altså den måneden barnet fyller ett år – barnet kan starte, og foreldrene vil være pliktige til å betale foreldrebetaling fra den oppstartsdatoen som er fastsatt av kommunen eller barnehagen, forutsatt at denne er i løpet av den måneden barnet fyller ett år. Det er også viktig å understreke at hensikten med utvidelsen av rett til barnehageplass er å sikre flere ettåringer barnehageplass, ikke å legge til rette for eller gi incentiver til tidligere barnehagestart for barn under ett år. Det slås i regjeringens høringsnotat fast at barnehagene må «i perioden august til oktober ha en høyere tetthet av barnehagelærere enn minimumskravet som ligger i pedagognormen for å kunne ta imot barn i løpet av september/oktober». Videre står det skrevet: «En høyere tetthet av ansatte i august/september vil likevel være en fordel med tanke på kvaliteten i barnehagene. I august vil det være mange nye barn i de fleste barnehager. Flere barnehagelærere og ansatte per barn, kan bidra til bedre muligheter til å følge opp alle barn i en tilvenningsfase.» Dette lovvedtaket skal legge til rette for at flere ettåringer kan starte i barnehagen når de trenger plass, og finansieringen av dette er et statlig ansvar. Ekstra utgifter til barnehagene og kommunene dekkes gjennom bevilgning i statsbudsjettet. Jeg har bare lyst til å presisere det, for det har kommet noen signaler om at man ikke helt har forstått hva denne flyttingen av datogrensen har betydd, og at dette da vil medføre større kostnader for kommunene. Det er viktig å presisere at dette ikke skal belastes verken barnehage eller kommune, dette skal bevilges over statsbudsjettet. Så synes jeg den debatten vi har hatt om bemanningsnorm og barnehagelærernorm, er ganske interessant. Kunnskapsministeren har pekt på at det er full enighet i denne sal om at det skal innføres en bemanningsnorm innen 2020. Men det kunne vært interessant å høre – representanten Trettebergstuen var litt inne på det – om kunnskapsministeren også vil si at det er full enighet om minst 50 pst. barnehagelærere, en barnehagelærernorm. Hvis Høyre mener det nå, er jo det veldig positivt.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-07:
Jeg har lovet å gjøre rede for hvordan vi skal votere i dag, og nå skal mye sies på inn- og utpust i løpet av 1 minutt. Jeg kan begynne med Innst. 344 L til Prop. 33 L. Forslagene Kristelig Folkeparti er med på, er allerede tatt opp, men jeg vil varsle at subsidiært vil vi stemme for Venstres forslag nr. 4. Når det gjelder stortingsmeldingen, trekker vi forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. De andre forslagene fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti er allerede tatt opp. Forslaget fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti i Innst. 338 L til Prop. 103 L er allerede tatt opp. Så til forslagene fra de partiene som ikke er med i komiteen. Vi kommer til å stemme for Venstres forslag nr. 11, nr. 14, nr. 16 og nr. 17 og for Senterpartiets forslag nr. 19–23, nr. 25 og nr. 27. Da tror jeg jeg har redegjort for hvordan vi forholder oss til forslagene.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Jeg viser først til merknadene fra komiteen og også fra Arbeiderpartiet i denne saken. I utgangspunktet var Arbeiderpartiet innstilt på å beholde medieeierskapsloven, med noen justeringer. Vi mener at dette ikke er et område som fungerer etter ren markedslogikk, men som dreier seg om noe så alvorlig som demokratiets infrastruktur. Så ser vi landskapet an og erkjenner at det ikke er flertall for dette synet i denne salen. Derfor har vi valgt å støtte forslaget fra regjeringen, men vi vil samtidig forsøke å bidra til åpenhet og å fremme ytringsfrihet, de reelle ytringsmulighetene, og et allsidig medietilbud. Derfor har vi foreslått en egen bestemmelse om at Konkurransetilsynet i saker om mediemarkeder kan gripe inn dersom en foretakssammenslutning fører til markedsandeler over 30 pst., og da med nødvendig fleksibilitet til å endre den i forskrift. Et differensiert medieeierskap er avgjørende for å sikre en sterk ytringsfrihet. En svekkelse av eiermangfoldet vil bl.a. kunne føre til mer ensretting av redaksjonelt stoff, som følge av utvekslingsavtaler og andre redaksjonelle avtaler. Vi frykter at det hensynet ikke i tilstrekkelig grad ivaretas i departementets forslag, og det er derfor vi har foreslått denne bestemmelsen. Vi skulle sterkt ønsket at flere partier kunne vært med på dette. Med dette fremmer jeg Arbeiderpartiets forslag.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Ingen er vel egentlig overrasket over at det er et massivt barnehageopprør mot regjeringen og mot meldingen regjeringen har lagt fram. Det har i mange år vært en viktig sak for ansatte i sektoren å få på plass en bemanningsnorm som gjør at vi får flere ansatte som har tid til barna. Også i dette hus har det vært uttrykt en sterk vilje til å styrke bemanningen i norske barnehager. Senest våren 2013 drøftet Stortinget hva som skal til for å få hevet kvaliteten i barnehagene, og da sluttet alle partier unntatt Fremskrittspartiet seg til en bemanningsnorm. Likevel er ikke dette fulgt opp i regjeringens stortingsmelding. Er det Fremskrittspartiet som med sin motstand over flere år har sørget for at arbeidet med en bemanningsnorm har blitt stoppet?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Jeg er usikker på om kommunene føler at behovet deres er godt nok fulgt opp i regjeringens opplegg for kommunesektoren. Det er ikke lenge igjen til 2020. Vi hadde kanskje forventet at regjeringen ville ha signalisert hvordan de skal følge opp ambisjonen fra et stortingsflertall om å sikre en bemanningsnorm innen 2020, men det står det ingen verdens ting om i meldingen. Vi skjønner også, som Harberg peker på, at dette ikke er en budsjettbehandling, men det vanlige er at en regjering melder til Stortinget hvilke prioriteringer man har innenfor sektoren, og hva som skal komme i Stortingets behandling av budsjettet, slik at Stortinget kan gi en vurdering av prioriteringene som skisseres. Men her er det altså ikke nevnt med ett ord. Kan Reiertsen her og nå garantere at det kommer en oppfølging fra Stortinget om en bemanningsnorm, slik Stortinget har bedt om, og at vi vil se det i budsjettet for 2017?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-06-07:
Da får vi håpe at statsråden står på videre. Så langt tyder det på at han ikke var til stede under budsjettforhandlingene i regjeringen da man skulle diskutere hvordan man skulle følge opp Stortingets vedtak om bemanningsnorm og kvalitet i barnehagen. Vi får håpe at han i framtiden møter opp og kan sende noen signaler til regjeringen, som så langt ikke har vært villig til å satse på barnehagesektoren og flere ansatte. Noe annet som regjeringen møter massiv motstand på i dette barnehageopprøret, er ønsket om mer dokumentasjon av enkeltbarn i barnehagen. Datatilsynet har bl.a. advart mot at personopplysninger kan komme på avveier. Også her skjønner vi hvor forslaget kommer fra, for vi har sett i media at representanten Reiertsen har tatt til orde for videoovervåkning av barn i barnehager. Har Reiertsen oppslutning om dette forslaget i eget parti?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-07:
I løpet av kort tid har fenomenet «kroppspress» glidd inn i dagligspråket og fått status som vår nye, store helseutfordring. Det har f.eks. også vært oppe i Stortingets spørretime ved flere anledninger, der politikerne har vært skjønt enige om at her må noe gjøres. Det er bra, og det er også bra at det er på tvers av partigrensene. Jeg mener vi tar utfordringene seriøst. Fenomenet «kroppspress» har også vokst enormt i antall medieoppslag. En gjennomgang viser at det har skjedd en stor endring i framstillingen. I 1990 knyttes kroppspress til å være fanatisk opptatt av kroppen. I dag beskrives det som noe utenfor oss selv, som øker fra uke til uke, og som kan forårsake spiseforstyrrelser, depresjon, angst og andre psykiske lidelser. Videre ser vi at eksperter, journalister, politikerne og andre voksne som kommuniserer kroppspress, snakker som om det ikke gjelder oss selv, og at det er ungdommen som er mest utsatt. Men ungdommen selv er like entydig i det. En jente som har skrevet i Aftenposten, sier: «Vi har nådd punktet hvor du er forpliktet til å føle kroppspress.» Vårt utgangspunkt er at kroppspress er noe som skapes mellom mennesker. Det opprettholdes og forsterkes ved at vi snakker og skriver om det, og fysiske lidelser som spiseforstyrrelser trenger ikke ha noen kobling til kroppspress. Kroppspress er noe som oppstår og utspiller seg mellom folk, men slik omtales ikke kroppspress i store oppslag som jeg har lest. Tvert imot: Media, politikerne, disse ekspertene, frivillige organisasjoner og andre gjør kroppspress til noe som fører til store plager, spesielt blant ungdom. Kroppspress har derfor blitt noe som må bekjempes for å få bukt med alt som det er årsaken til, og det er mye som må bekjempes: Avisene skriver om bloggere som oppfattes som oppskriften på kroppspress. Lærerne siteres i media på at felles dusjing kan være kroppspress. Sanitetskvinnene hevder at retusjerte bilder er kroppspress. Når skolesvømmingen må endres fordi det finnes en viss risiko for at elevene kan oppleve kroppspress, kan de også bli oppmerksomme på at det å ha på seg badetøy kan være ekkelt. Jeg mener man trenger en annen forståelse av kropp – i stedet for panikk og bekymring kan mennesker, særlig ungdom, oppmuntres til å oppleve å være kropp i verden.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2016-06-07:
Regjeringen ser det som en sentral oppgave å verne om mediemangfoldet. Å fremme mediemangfold er et mål som det er bred politisk oppslutning om, og som er forankret i både Grunnloven § 100 og artikkel 10 i Den europeiske menneskerettskonvensjonen. Målet om mediemangfold inkluderer et mangfoldig og spredt eierskap i norske medier. Det er ikke likegyldig hvem som eier de kanalene vi bruker for å ytre oss, diskutere, innhente informasjon og orientere oss i samfunnet. Men det er ikke det diskusjonen i dag dreier seg om. Debatten i dag dreier seg om hvordan målet om mediemangfold kan fremmes på en måte som er effektiv, og som ikke legger unødvendige byrder på næringen. I dag behandles oppkjøp og sammenslåinger på medieområdet av to tilsyn etter to ulike regelverk. Det er dårlig ressursbruk både for staten og for mediesektoren. Jeg er derfor glad for at en enstemmig komité slutter seg til forslaget som ligger til behandling i dag. Ved å oppheve medieeierskapsloven samles tilsynsansvaret under Konkurransetilsynet, og aktørene får ett tilsyn og ett regelverk å forholde seg til. Det vil gjøre fusjonskontrollen på medieområdet både mer kostnadseffektiv og mer treffsikker. Når konkurransemyndighetene vurderer et oppkjøp eller en fusjon, vil de allerede i dag se på konsekvensene for både pris og produktkvalitet. Hensynet til mediemangfoldet er en viktig del av denne kvalitetsvurderingen. Stortinget har nylig vedtatt endringer i konkurranseloven som vil gjøre loven enda bedre egnet til å sikre mediemangfoldet. Det er derfor jeg ikke ser noen grunn til en ny bestemmelse om mediemangfold i konkurranseloven sånn som det er foreslått fra mindretallet. Samtidig har tiden gått fra medieeierskapsloven. Loven forhåndsdefinerer markeder og eierskapsgrenser basert på hvordan mediesektoren så ut på slutten av 1990-tallet. Men siden den gangen har mediebransjen gjennomgått store endringer preget av teknologiske utviklinger, endrede brukervaner og nye konkurranseflater, og endringene fortsetter i stadig økende tempo. Jeg vil derfor understreke igjen at jeg er glad for at det er en samlet komité som slutter seg til forslaget om å oppheve medieeierskapsloven. Mediene fungerer som kanalvoktere ved å påvirke hvem og hvilke ytringer som slipper til i offentligheten. For å kunne ta stilling til den informasjonen som formidles gjennom media, er det viktig å vite hvor den kommer fra, og hvilke interesser som står bak. Regjeringen har derfor gått inn for å opprettholde Medietilsynets ansvar for å sikre allmennheten innsyn i eierforhold på mediesektoren. Det er en mediepolitisk oppgave som det ikke er naturlig å legge til Konkurransetilsynet, og jeg registrerer at en samlet komité også støtter det forslaget. Det er jeg glad for.