Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-17:
På denne siste møtedagen i dette stortingsåret, og for min del mitt siste år som parlamentarisk leder, er det naturlig å stoppe opp litt og oppsummere. For det første vil jeg dra linjene fra Stortingets første debatt dette stortingsåret, trontaledebatten, og det initiativet Kristelig Folkeparti tok der. På vegne av Kristelig Folkepartis stortingsgruppe inviterte jeg da de øvrige partigruppene til drøftinger om de ideelle virksomhetenes framtid. Vi har gjennom året opplevd mye forståelse for vårt syn, mye godvilje. Vi har kjent på motstand enten det handler om mangel for forståelse for disse utfordringene, systemmotstand, eller mangel på politisk vilje. Vi har hatt runde på runde i komiteene, i helsekomiteen, i familie- og kulturkomiteen og i næringskomiteen. Vi har hatt en rekke runder i plenumssalen her i forbindelse med spontane og ordinære spørretimer, budsjettbehandling og representantforslag. Stortingsflertallet har gått langt i forhold til flertallsmerknader og i debatter her i salen. For eksempel lyder det slik: «Flertallet mener at ideell sektor har en selvstendig egenverdi, at det er en politisk oppgave å sikre at sektoren bevares.» «De ideelle aktørene skal møtes med respekt og de skal sikres rammevilkår som er stabile og forutsigbare.» Flertallet har bedt regjeringen etablere mer langsiktige rammevilkår for de ideelle. Vi har bedt om en særbehandling fordi de ideelle har en annen rolle, annen kompetanse og annet særpreg enn rent kommersielle aktører, og flertallet har understreket at det haster. Representanter for regjeringen har gjennom hele året forsikret oss om at regjeringen arbeider med saken og vil komme tilbake til Stortinget så fort arbeidet er ferdigstilt. Vi er glad for at regjeringen arbeider med saken, men om noen få timer er dette stortingsåret omme. Kristelig Folkeparti hadde i det lengste håpet at regjeringen skulle komme tilbake til Stortinget før sommeren, men det skjedde ikke i revidert nasjonalbudsjett og heller ikke i noen annen form. Vi er enige om at situasjonen er akutt, men vi må altså konstatere at på tross av politisk velvilje og gode politiske intensjoner, er situasjonen i ideell sektor svært kritisk. Ifølge Frivillighet Norge er 17 ideelle institusjoner innenfor barnevern, rus og eldreomsorg lagt ned dette året. Mens graset gror, dør kua, og da hjelper det ikke med velvilje, det er handling som må til. Vi har merket oss at statsministeren ser ideell sektors egenverdi som viktig og vil arbeide sammen med Kristelig Folkeparti for å finne gode løsninger som legger best mulig til rette for ideelle tilbud. Statsministeren har sagt klart og tydelig at Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene er enige om at vi ikke ønsker fri konkurranse og likebehandling, men særskilte vilkår og tilrettelegging for at de ideelle institusjonene skal overleve. Men mens vi snakker, dør institusjonene. Norge forandres, og vi er opprørt over det, for her har vi en regjering som vil, men som ikke får det til. Tilbakemeldingen fra de ideelle aktørene – vi har hatt en runde med dem nå før denne debatten – er klar. Virkeligheten er generelt ikke bedret, usikkerheten er fortsatt stor. Regjeringen har fortsatt ikke tatt grep for å gjøre strukturelle endringer i innkjøpspraksis, og vi ser at den negative trenden utvikles. Vi er skuffet over at regjeringen ennå ikke har kommet tilbake til Stortinget med konkrete forslag, og vi må på nytt understreke det akutte i situasjonen. Vi forventer at når Stortinget kommer sammen til høsten, ligger det konkrete forslag på bordet fra regjeringen som kan forhindre en utvikling ingen ønsker. For å gi et lite tips: Det går faktisk an for helseministeren, med den makten hun har i helseforetakene, å gi en instruks til samtlige helseforetak om at man fryser disse prosessene inntil man har fått på plass et nytt regime. Det går an for barne- og likestillingsministeren å gi en instruks til Bufetat om at det samme skjer der inntil dette er på plass. Det går også an å finne løsninger. Vi mener det finnes slike løsninger, ikke minst innenfor sykehussektoren, som har vært praktisert under hele den tiden vi har hatt helseforetakene. La meg avslutningsvis benytte anledningen til å takke for samarbeidet i min periode som parlamentarisk leder for Kristelig Folkeparti. Flertallsregjeringens dominans har selvsagt lagt sine føringer og satt sitt preg på Stortingets arbeid i disse årene. Jeg vil likevel peke på anledningene for Kristelig Folkeparti til å sette sitt preg på viktige politiske forlik: kirke–stat, pensjon eldre, klima, privatskoler og i går rovdyrforliket. Jeg ser fram til å fortsette mitt arbeid for landet og for partiet i nye roller, og har tro på at Kristelig Folkeparti som det kristendemokratiske sentrumsparti vi er, vil fortsette å prege norsk politikk i årene framover.