Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-07:
Det er litt forunderlig å følge debatten. Karin Andersen får det nesten til å høres ut som en dødssynd at man blir påvirket av markedsføring. Det tror jeg vi alle blir, men det er veldig stor forskjell på det som forbrukeren velger, og det å drive med markedsføring slik at forbrukeren velger noe helt annet det han vil ha. Det var jo det Michael Tetzschner bl.a. snakket om, at det var forbrukerens valg, og det skal jeg komme litt tilbake til. Men det var målene som er vedtatt, og det faktiske tidsperspektivet, som Riksrevisjonen har sett på, som var interessant. Dette omhandler altså perioden 2005–2014. Da var det åtte år med rød-grønn regjering og ett år med borgerlig regjering. Så hever man fanen veldig høyt fordi man ikke har nådd noen mål. Da synes jeg det reale hadde vært om Lundteigen og Andersen rett og slett hadde reist en debatt i Stortinget rundt spørsmålet: Er det realisme i de målene som Stortinget har vedtatt? Der synes jeg Michael Tetzschner hadde noen veldig gode poeng. Vi har motstridende vedtak på det aller meste når det gjelder dette, og det skal jeg komme litt tilbake til. Jeg tror også det er grunnleggende feil å tro at det er kjedenes makt som er helt avgjørende her. Jeg tror kjedene gjør det som de ser at forbrukerne er interessert i. Poenget er: Forbrukeren velger ikke økologisk. Det er mange gode grunner til det, for norsk jordbruk er faktisk det reneste jordbruket i verden allerede, og vi burde heller snakke det opp. Hadde forbrukeren sett de reelle kostnadene bak økologisk, hadde han antageligvis valgt det i enda mindre grad. Så litt om bondens valg: Les dagens utgave av Nationen. Der står det om en økologisk bonde som er skuffet over jordbruksoppgjøret, men der står det også at konvensjonelt jordbruk gir 800 kg korn per dekar, mens økologisk jordbruk gir 300 kg per dekar. For det første er det åpenbart hva bonden velger: Han driver konvensjonelt, og det gjør de som har lyst å drive noenlunde profesjonelt. Men hvordan skal vi nå Stortingets målsetting om økt matproduksjon hvis alle skal legge om til det? Det går jo ikke. Så sitter vi med naturmangfoldloven, som vi diskuterte i forrige uke, hvor vi ikke skal dyrke opp myr. Det er jo å drømme å tro at de arealene som står ubrukt i Norge i dag, kan fylle opp en slik produksjonsmangel: fra 800 kg per mål til 300 kg per mål. Da må vi begynne en massiv oppdyrking av myr, og da går vi rett i klimafella, for det er det naturmangfoldloven sier: Vi skal ikke dyrke opp noe særlig myr, for det ødelegger klimaet totalt. Da vil vi få et voldsomt klimaavtrykk av norsk jordbruk. Jeg synes det er på tide at vi tar en skikkelig diskusjon om selve målet. Og jeg synes de rød-grønne kunne være reale nok til å si: Vi nådde ingen av målsettingene. Det var vår politikk som førte til at vi ikke nådde noen målsettinger. Denne undersøkelsen omhandler som sagt perioden 2005–2014. Da får man ta på seg ansvaret og ikke skyve det over på en ny landbruksminister fra en borgerlig regjering. Så tar vi en diskusjon rundt spørsmålene: Er vi tjent med dette målet? Er vi ikke tjent med heller å snakke opp det konvensjonelle norske jordbruket og markedsføre det som verdens reneste allerede? Og hvis det er noen sprøytemidler eller den typen ting som setter spor i mennesker etter at det er blitt brukt, så vet vi at det blir luket ut ganske fort av de kontrollsystemene vi allerede har. Jeg ville bare ta ordet for å utdype dette lite grann. Jeg tror man skal ta på alvor at Stortinget har fastsatt målsettinger og begrensninger for jordbruket på en rekke områder som gjør at det ikke er mulig å nå alle målene, og det bør vi kanskje ta en skikkelig debatt om. Jeg personlig mener at den økologiske målsettingen er en av dem vi kanskje kan gi opp lettest.