Bent Høie (Høyre), 2014-12-02:
Mange pasienter venter unødvendig lenge på helsehjelp. Regjeringen ønsker å utnytte kapasiteten på en bedre måte. I statsbudsjettet for 2015 har regjeringen derfor foreslått å øke tilskuddene til de offentlige sykehusene, tatt vekk aktivitetstaket og lagt opp til at private krefter lettere kan slippe til. Regjeringen ønsker ikke en utvikling mot en todelt helsetjeneste, der noen selv betaler for helsehjelpen fordi det offentlige ikke kan gi rask nok hjelp. En slik utvikling undergraver oppslutningen om den offentlige helsetjenesten. Blant annet derfor vil regjeringen i januar fremme forslag til Stortinget om å innføre fritt behandlingsvalg. Det er uakseptabelt dersom leger i det offentlige misbruker sin stilling eller påvirker pasientstrømmer for å berike seg selv eller andres private virksomhet. Enhver arbeidsgiver, også sykehusene, må forvente lojalitet fra medarbeiderne. Det er, som representantene er kjent med, etablert retningslinjer og rapporteringsrutiner for medarbeidere og ledere i spesialisthelsetjenesten. Jeg forutsetter selvfølgelig at disse blir respektert og etterlevd. Helseregionene har gjennom avtaler med private aktører pålagt dem å legge fram oversikt over medarbeiderne og deres ansettelsesforhold. Når det gjelder tildeling av avtale om spesialisthjemmel, er habilitet og bierverv sentrale tema, og sykehusene stiller krav om at færre avtalehjemler ikke skal påvirke sykehusets muligheter for god arbeidsplanlegging. Det har vært rapportert om enkelthendelser hvor private aktører, spesielt innen radiologi, opptrer på en måte som ikke er forenlig med inngåtte avtaler. Radiologiavtalene fastslår at det ikke er anledning til å markedsføre privatfinansierte tilbud til de offentlig henviste pasientene. Rene privatfinansierte tilbud skal heller ikke være til fortrengsel for avtalen om offentlige tjenester. Representantforslaget anmoder om å vurdere lovvirkemidler. Jeg er av den oppfatning at det ikke er mulig gjennom lov å nekte ansatte å jobbe i en privat virksomhet i fritiden, så lenge dette ikke går ut over arbeidsforholdet i sykehuset, eller er i strid med lojalitetsplikten eller forvaltningslovens habilitetsregler. Jeg ser heller ikke at det er behov for en lovendring på området. I Dagens Medisin 23. oktober i år vises det til en studie av Karl-Arne Johannessen og Terje P. Hagen. Studien viser at sykehusleger med ekstrajobb i privat eller offentlig helsevesen jobber like mye ved sykehuset som sine kolleger uten slike engasjement, og den viser også en betydelig nedgang i andelen med ekstrajobb i perioden 2001–2009. Studien slår fast at 15–20 pst. av ekstrajobbene var i primærhelsetjenesten. Tall fra Statistisk sentralbyrå fra 2013 viser at bare 6,8 pst. av sykehuslegene var registrert med bierverv. Beregninger i Helse Vest viser at arbeidskapasiteten knyttet til bierverv kun utgjør 0,23 pst. av det totale antall timer det arbeides ved sykehusene. Studien viser dessuten at det er en risiko for at leger velger å gå over til privat virksomhet, hvis en har forbud mot bierverv. Jeg mener det ikke er i pasientens interesse å fjerne den tilleggskapasiteten som tross alt ligger i utøvelsen av disse biervervene. Det er heller ikke sånn at en ved å fjerne den muligheten nødvendigvis vil finne tilsvarende kapasitetsøkning i den offentlige helsetjenesten. Dette viser etter min oppfatning at det ikke er grunnlag for å endre dagens regelverk. Det er viktig å skape en forståelse og en kultur for at ledere og medarbeidere utøver godt skjønn i forbindelse med bruken av bierverv. Medarbeidere må sørge for å unngå å komme i situasjoner hvor habiliteten svekkes, eller hvor sykehusets omdømme skades. Pasienter og pårørende skal være trygge på at sykehusleger er lojale overfor sykehuset og pasientens rettigheter. I tillegg må den offentlige helsetjenesten, og den private, bli flinkere til å informere pasienter om deres rettigheter, bl.a. om muligheten til fritt sykehusvalg. Videre må en søke å videreutvikle avtalen med de private om enhetlig informasjon til pasienter og brukere. Denne regjeringen er for et sterkere samarbeid mellom den offentlige og private og private ideelle delen av helsetjenesten, der en ser på hverandre som gode samarbeidspartnere, og der en samarbeider om pasientene og pasientenes forløp.