Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2009-11-27:
Først og fremst vil jeg benytte anledningen til å takke Kjell Ingolf Ropstad for at han tar opp denne debatten – den er veldig viktig. Det er viktig å fokusere på hva vi skal gjøre framover, slik at vi ikke bruker all vår energi og alle våre krefter på å diskutere hva som ikke har fungert i det siste året. En av de tingene som har vært viktig i denne runden med å etablere Nav, var å få etatene, oppgavene og vurderingene nærmere brukeren. Hvis vi går tilbake i tid, hadde vi regionale funksjoner for de fleste områdene i hele landet, både når det gjaldt arbeidsmarkedsetaten og trygdeetaten. Nå har man klart å flytte kompetanse og møtepunktene ut i alle kommunene i landet, og det har vært en stor fordel for veldig mange brukere. Det har faktisk skapt en dør inn, selv om man ikke får alle svarene på alle spørsmålene i første møte med Nav. Men Nav har kompetansen til å hente det, og du kan fremdeles forholde deg til den sammen døren når du kommer tilbake og får svar på spørsmålet du stilte forrige gang. Så det er noe med å ha fokus på hva det har skapt, selv om alt sammen ikke er på plass ennå. Jeg har også lyst til å legge litt vekt på å øke tilgjengeligheten, for det er faktisk en stor fordel å kunne ta unna veldig mange av de små oppgavene, de små spørsmålene, via Internett og telefontjenestene som er opprettet. Det har fristilt noe mer tid til dem som har behov for mer sammensatte problemløsninger. Så synes jeg det er viktig at vi holder fokus på at de små oppgavene, de raske oppgavene, løses så enkelt og raskt som mulig, og fortrinnsvis av oss selv når vi kan det. Jeg tror også at samlingen av forvaltningsenhetene skaper større sikkerhet for at vi har likelydende behandling av oppgavene utover hele landet. Det var også en av de tingene som det bakover i tid ble reist en del kritikk mot, at de samme problemstillingene ble løst på ulike måter alt etter hvilken region man tilhørte. Det er et poeng at alle oppgaver skal løses likt overfor alle innbyggerne i landet vårt. Så har jeg svært stor tro på at de etatene som nå er slått sammen til Nav, faktisk har så mye kompetanse at de driver en kontinuerlig kompetanseoppbygging i etaten ved faktisk å jobbe sammen og parallelt med saken. De har med andre ord spisskompetanse på hvem som sitter i systemet, og som kan bidra til å løse sakene. Men kanskje handler utfordringene til Nav, til den gamle trygdeetaten og de gamle arbeidsmarkedskontorene faktisk om møtene mellom mennesker, og det handler om holdningene og hvordan vi ser hverandre. Det er en av de tingene vi skal bidra til at vi får lov til å bringe ut og ha som en del av kompetanseoppbyggingen, for de aller fleste som bruker disse kontorene, har enkle, lette problemstillinger. De får løst saken sin og går hjem igjen uten at det har vært krevende verken psykisk eller fysisk å få det til. Men for noen av dem som har store, kompliserte og sammensatte behov, har dette i utgangspunktet – lenge før en kommer til Nav-kontoret – vært en utfordring på det menneskelige planet. Det er dem vi skal ivareta, for det var det som var utgangspunktet da vi valgte å slå etatene sammen, at de som har sammensatte behov, skal få et sterkere rom rundt seg. Jeg har fremdeles svært stor tro på at den måten å organisere det på faktisk er den riktige måten å løse det på. Det er én dør, og det er et kompetansemiljø rundt deg når problemene er utfordrende og store. Jeg ser fram til å fortsette denne debatten. Jeg setter som sagt stor pris på måten Ropstad har valgt å innlede debatten på.