Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-30:
Jeg prøvde å si at jeg har merket meg at en samlet komite synes å mene at fylkeslandbruksstyrenes praksis knyttet til reglene om forkjøpsrett har bidratt til å avfolke bygdene og å hindre utviklingen av næringer som drives i kombinasjon med eller som alternativ til tradisjonelt landbruk. Jeg deler ikke denne oppfatningen. Etter min mening har styrene gjort en god og samvittighetsfull jobb. De har nettopp lagt vekt på å foreta en seriøs avveining av eventuelle fremtidige samfunnsgevinster. En helt annen ting er å konkludere med at det i dag, sett i lys av samfunnsutviklingen, ikke lenger er ønskelig å opprettholde virkemidlet. Basert på Stortingets behandling av St.meld. nr. 19 for 1999-2000, har Regjeringen fremmet tre ulike forslag til endringer i reglene om boplikt ved erverv av landbrukseiendom. Endringsforslagene er utformet med det for øye å bidra til at eksisterende regler samlet sett kan gi rammer for noe strengere håndheving av reglene om boplikt. Hensynet til bosetting foreslås inntatt i konsesjonslovens formålsbestemmelse, og innholdet i den lovfestede boplikten lovfestes. I den forbindelse foreslo Regjeringen i samsvar med det høringsinstansene gav uttrykk for, at det måtte tas utgangspunkt i at eieren må ha sin reelle bolig på eiendommen. Regjeringen forutsatte videre at dette måtte være tilfelle dersom eieren er registrert i folkeregisteret som bosatt på eiendommen, og samtidig over tid overnatter på eiendommen over 70 pst. av nettene. Jeg registrerer at et flertall i Stortinget i dag synes å mene at kravet til overnatting bør ligge på samme nivå som kravene i lov om folkeregistrering, dvs. 50 pst, og tar det til etterretning. For det tredje foreslås det i proposisjonen at det ved søknad om fritak for den lovbestemte boplikten skal legges særlig vekt på hensynet til bosetting. Jeg oppfatter flertallsinnstillingen fra næringskomiteen slik at de ønsker å bygge opp om en strengere praktisering av den lovbestemte boplikten, i samsvar med hovedtyngden av de uttalelsene som er fremmet i høringsrunden. Jeg er glad for dette, men vil samtidig presisere at avveiningen den endrede lovteksten gir anvisning på, må bygges på flere forhold enn rene bosettingshensyn. Dette gjelder hensynet til søkerens tilknytning og livssituasjon samt hensynet til eiendommens størrelse, avkastningsforhold og husforhold. Jeg gjør også oppmerksom på at det i fremtidige enkeltsaker kan knytte seg vanskelige avveininger til om det er påregnelig at det finnes inntektsmuligheter i pendleravstand fra eiendommen. Proposisjonen inneholder også forslag om at arealgrensene i konsesjonsloven § 5 og i odelsloven § 2 heves. Forslaget er begrunnet i et ønske om å legge til rette for en åpnere omsetning av små landbrukseiendommer med bosettingspotensial. Det bygger på at de fleste av dagens små landbrukseiendommer har hatt en synkende betydning som arbeidsplass for næringsutøveren. For disse små enhetene er det funksjonen som boplass som er av størst samfunnsmessig og privat betydning. I samsvar med stortingsbehandlingen av landbruksmeldingen foreslås arealgrensen for konsesjonsfrie erverv av bebygd eiendom satt ved 20 dekar totalareal. Arealgrensen for odlingsjord foreslås hevet fra 10 dekar jordbruksareal til 20 dekar jordbruksareal. Jeg vil ellers peke på at endringen av konsesjonsgrensen får betydning for alle typer bebygd eiendom, ikke bare landbrukseiendom. Dette går lenger enn forslagene i St.meld. nr. 19. Arealgrensen i dagens lov gjelder imidlertid også erverv av eiendom som ikke er landbrukseiendom, og det er naturlig å holde fast ved denne ordningen også i forbindelse med en heving av arealgrensen. Utvidelsen bygger på Næringslovutvalgets forslag om å heve arealgrensen ved erverv av eiendom til bolig- eller næringsformål. Næringslovutvalget fremmet dette forslaget i 1995, og det ble sendt på en bred høring samme året. I utvalgets forslag ble konsesjonsfriheten koblet til plan- og bygningsloven. Løsningene i odelstingsproposisjonen er utformet i samsvar med dette og i samsvar med høringsinstansenes innspill til utvalgets forslag. Reglene om ikrafttredelse og overgangsordninger er utformet slik at endringene kan gis virkning så raskt som mulig. Opphevelse av forkjøpsretten vil skje straks loven sanksjoneres. Opphevelsen får også betydning for saker som er til behandling ved ikrafttredelsen. De øvrige endringene foreslås endret når Kongen bestemmer det – og det legges opp til bestemmelser så raskt som mulig. I det videre arbeidet tar jeg sikte på at endringene i boplikten kan tre i kraft forholdsvis raskt. Endringene i arealgrensene vil imidlertid kreve en del etterarbeid, bl.a. ved oppfølging av de noe over 70 kommunene som i dag har innført konsesjonsgrense null. På dette punktet er det også viktig for å unngå unødig spekulasjon i fast eiendom at kommunene er forberedt på sitt nye handlingsrom knyttet til mulighetene for å sikre bosetting.