Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2002-12-09:
Regjeringen Bondevik har som ambisjon å modernisere forvaltningen i Norge. Det høres knusk tørt og kjedelig ut, men bak ordene finnes spenstige, interessante og ikke minst viktige realiteter. Det dreier seg om ressursutnyttelse, om å strekke skattebetalernes penger lengst mulig, og om respekt for slit og risikovillighet til investorer som verdiskapning og arbeidsplasser er helt avhengig av. Det handler om å gi best mulig service til alle dem som trenger støtte, og det handler om å legge til rette for dem som står for verdiskapningen i Norge. Derfor er modernisering og effektivisering av norsk forvaltning like mye et sosialt prosjekt som det er kald markedsstyring. Elegante organisasjonskart er greit, men avgjørende er arbeid til alle og effektiv hjelp til samfunnets svake. Det er grunnen til at dette er et sentralt politisk virkeområde for Regjeringen. Således har Bondevik-regjeringen vist handlekraft ved å omorganisere eller vurdere omorganisering av NSB, Posten, Flytoget, Vegvesenets produksjonsavdeling, Luftfartsverket, enkelte av Jernbaneverkets forretningsenheter og forhåpentligvis Kystverkets produksjonsavdeling. Turen er nå kommet til Luftfartsverket. Luftfartsverket er en forvaltningsbedrift som skal bygge, eie og drive lufthavner og luftfartsanlegg og på forretningsmessig grunnlag yte lufthavn og flysikringstjenester til flyselskaper og andre brukere. Som aksjeselskap vil Luftfartsverket få adgang til lånefinansiering i det private lånemarkedet, og det vil bli større grad av langsiktighet og forutsigbarhet i den økonomiske planleggingen. Aksjeselskaper er den mest vanlige og kjente selskapsform, og det gjør det lettere for Luftfartsverket å forholde seg til kredittinstitusjoner og utenlandske aktører. Økt handlefrihet muliggjør en større grad av markedsretting, både for den kommersielle virksomheten og for forvaltning. Så til politisk styring av statsaksjeselskapene. I tillegg til de muligheter staten som eier av Luftfartsverket AS vil ha for samfunnsmessig styring, vil selskapets virksomhet og utvikling bl.a. styres gjennom statens kjøp av ulønnsomme lufthavntjenester, godkjenning av luftfartsavgifter samt gjennom utforming av konsesjonene for den enkelte lufthavn. Styringen av Luftfartsverket vil skje i henhold til aksjeloven. Stortinget blir informert om selskapets virksomhet på lik linje med alle andre statlige selskaper. Styret skal legge frem saker av vesentlig samfunnsmessig eller prinsipiell betydning for generalforsamlingen, og generalforsamlingen er, som vi vet, ministeren. For Høyre er det viktig å holde fast ved den solidariske luftfartspolitikken. Det betyr at Luftfartsverket fortsatt skal eie de flyplassene som går med overskudd, for å kunne subsidiere dem som går med underskudd. Vi har i den senere tid fått noen signaler fra Arbeiderpartiet som tyder på at noen har planer om å sette den solidariske luftfartspolitikken under debatt, og i et oppslag i Aftenposten gikk Arbeiderpartiets representant så langt som til nærmest å slå fast at Arbeiderpartiet i den forbindelse hadde bestemt seg. Det er ikke grunnlag for det i denne saken, ser jeg, men det blir veldig interessant å se om Arbeiderpartiet snur i denne saken. I så tilfelle får de et forklaringsbehov for hvorledes de kan finne på å ta penger fra dem som har lite, og gi til dem som har mye. Enten de gjør det over skatteseddelen, eller de gjør det gjennom en annen fordeling mellom de eksisterende flyplasser og flyhavner, vil til syvende og sist det samme melde seg, det blir et omvendt Robin Hood-prinsipp. Jeg håper at min frykt er grunnløs.