Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2012-12-07:
Ved inngangen til 2013 er det delvis et dystert bilde som preger deler av verden. Situasjonen i Syria er fastlåst, og det er sterk frykt for at Assad vil bruke kjemiske våpen. Sikkerhetsrådet er lammet og uten evne til å presse på for politiske løsninger gjennom f.eks. sanksjoner. Situasjonen i Syria kan bidra til å destabilisere hele regionen. Flyktningstrømmen til nabolandene Libanon, Jordan og Tyrkia har nådd over 400 000, og antallet internt fordrevne øker. Det er nå nærmere 1,5 millioner internt fordrevne i Syria. Komiteen har nettopp besøkt flyktningleiren Kilis i Tyrkia, 5 km fra grensen mot Syria. Det er en stor bekymring, når vinteren nå står for døren, for de titalls tusen som er på den syriske siden av grensen, ikke kommer seg over til Tyrkia eller nabolandene. De har ikke husly, de har ikke mat, de har ikke brensel, og de har først og fremst ikke beskyttelse. De er svært utsatt for særlig luftangrep fra regimet. Det er viktig at Norge bidrar humanitært med det vi kan for å lette situasjonen for flyktningene både i Syria og i nabolandene. I Egypt er situasjonen svært spent. Folket har igjen funnet veien til Tahrir-plassen etter at president Morsi utstedte et dekret som ga ham mer makt samtidig som en ny grunnlov ble laget svært raskt, uten nødvendig balanse i grunnlovskommisjonen. Da den arabiske våren hadde sin begynnelse, understreket Høyre at det var en svært gledelig utvikling. Samtidig mante vi til nøktern optimisme. Vi hadde sett diktaturer falle, men fortsatt ikke sett reelle demokratier reise seg. Utfordringene med grunnlovskommisjonen var et av de problemene vi diskuterte da komiteen var i Egypt i mai 2011 – nettopp frykten for at en ny grunnlov ville bli verken demokratisk eller vedtatt av et tverrsnitt av de politiske partiene. Den 29. november gikk palestinerne til FNs generalforsamling og ba om oppgradert status. Det fikk de. Høyre har støttet og støtter regjeringas linje om å stemme for en slik oppgradering, gitt forutsetningene om at oppgradert status ikke er et alternativ til forhandlinger, at Israel ikke på noen måte må delegitimeres og en klar avstandstagen fra vold. Tidspunktet for å gå til generalforsamlingen kan man sjølsagt diskutere. Når det likevel ble gjort, var det også viktig å bidra til at Hamas ikke ble ytterligere styrket på bekostning av Fatah ved å stemme mot palestinernes bruk av et diplomatisk virkemiddel. De siste årene har ethvert trekk fra begge parter gått utenom forhandlingsbordet. Men det er altså bare ved forhandlingsbordet de utestående store spørsmålene om grenser, flyktninger, Jerusalem og sikkerhet, kan løses. En tostatsløsning virker nå lengre unna enn på svært lenge, men situasjonen kan ikke bare ses gjennom israelsk-palestinske briller. Det må til en løsning i hele regionen. Vi ser fortsatt europeiske utfordringer av både økonomisk og politisk art. Fløypartier på begge sider av skalaen opplever økt oppslutning. Menneskerettighetssituasjonen i Russland er i stadig forverring, og det samme ser vi i Ukraina. Hviterussland er fortsatt en mørk flekk i vårt nærområde. Høyres utviklingsbudsjett er 900 mill. kr større enn det budsjettet regjeringa la fram for 2012. Da 2012-budsjettet ble lagt fram, sa daværende utviklingsminister Erik Solheim følgende: «Jeg er stolt over nok et rekordhøyt budsjett for norsk utviklingssamarbeid.» Høyres alternativ vil altså være en ytterligere styrking av et rekordhøyt budsjett. Vi har valgt å satse særlig på noen områder der vi plusser på utviklingsbudsjettet: sivilt samfunn, mer spesifikt jenter, utdanning og godt styresett får 120 mill. kr ekstra. Menneskerettighetsarbeidet styrkes med 100 mill. kr utover regjeringas forslag, og FNs høykommisær for flyktninger, UNHCR, får styrket bevilgningene med 70 mill. kr – et helt nødvendig tiltak. Flyktningstrømmene øker, og UNHCRs reserver er i ferd med å gå tomme. Vi styrker også posten for næringsutvikling med 40 mill. kr. Vi står sammen med Kristelig Folkeparti om mye, og vi har en såpass lik innretning på områdene utdanning, sivilsamfunn og Afrika, at vi støtter Kristelig Folkepartis forslag innenfor rammen subsidiært. Afrika er et kontinent med mange muligheter. Viktigheten av å støtte opp under godt styresett i Afrika som eksempler for andre land både på det afrikanske kontinent og ellers, er ikke til å undervurdere. Høyre er glad for at regjeringa nå slutter seg til prinsippet vi har tatt til orde for i mange år, at norsk støtte til multilaterale organisasjoner skal vris og målrettes, men vi må si at vi syns implementeringa er merkelig. UNICEF er en av de mest effektive organisasjonene og jobber med bl.a. jenter og utdanning. De opplever nå et kutt. ILO, derimot, er påviselig en av de minst effektive FN-organisasjonene, og får en stor økning med regjeringas budsjett. Når det gjelder klima- og skogsatsingen, reduserer vi veksten med 750 mill. kr. Det mener vi er helt forsvarlig. For 2012 er det bevilget mer enn 2,7 mrd. kr til dette. Imidlertid er bare 263 mill. kr betalt ut. Det er altså 9,7 pst. I tillegg står milliarder fra 2011 ubrukt på konto i Norges Bank. I stor grad skyldes dette mangel på gode prosjekter, vanskeligheten med å kontrollere prosjektene, og korrupsjon. Indonesia, f.eks., er lovet 400 mill. kr. Kun 2,8 mill. kr er utbetalt. Greenpeace Indonesia sa på NRK den 26. november at de ikke er fornøyd med gjennomføringen av den norske skogsatsingen i Indonesia, og at framdriften er veldig liten. Mesteparten av de kontrollorganene som skal påse at innholdet i avtalen blir overholdt, er ennå ikke i virksomhet. Greenpeace Indonesia mener at Norge må være en mye sterkere pådriver, og også mer konkret. De advarer om at den omfattende korrupsjonen i Indonesia kan føre til at hele skogsatsingen stopper opp. Mot bakteppet av et utviklingsbudsjett som er 900 mill. kr høyere enn det regjeringa la fram for 2012 – det ble omtalt som rekordhøyt – mot bakteppet av en sterk satsing på jenter, utdanning, godt styresett, menneskerettighetsarbeid, næringsutvikling og flyktninger, er det etter min mening bare trist at utviklingsministeren, fordi han ikke har saklige argumenter, velger å forsøple den viktige debatten om hvordan vi best kan bruke over 30 mrd. kr på utvikling i fattige land. Til Klassekampen den 9. oktober sa Eidsvoll Holmås: «Nå skal jeg si det jeg egentlig mener. Flere barn vil dø med Høyres og Frps utviklingspolitikk, fordi de ikke vil få tilgang på vaksiner. Mange vil også miste muligheten til utdanning.» Eidsvoll Holmås vet at dette ikke er sant. Høyre har ikke foreslått ett eneste kutt i helserelatert bistand eller vaksineprogrammer. Tvert imot har vi satset på helsebistand spesielt gjennom vaksineprogrammer. Da vi satt i regjering, doblet vi utdanningsbistanden, og vi har fortsatt satsingen i alle budsjetter etter det. Det er jo Holmås’ egen regjering som er ansvarlig for at helse og utdanning er de to eneste områdene innen bistanden som opplever en til dels drastisk nedgang i andelen av bistandsbudsjettet. Det er Holmås’ egen regjering som fjernet utdanning fra lista over prioriterte områder i bistanden. En så viktig debatt som den vi har i dag, fortjener seriøsitet, og jeg tror de fleste forventer et annet debattnivå av en statsråd. Dette er også en fin anledning til å anerkjenne den utrolig viktige og gode jobben våre soldater gjør, både ute og hjemme. Mange som er ute i internasjonale operasjoner, kanskje spesielt i Afghanistan nå, gjør en viktig jobb under vanskelige forhold. Vi er fortsatt tungt til stede i Afghanistan og kommer til å være det i lang tid framover, både sivilt og militært. Vi har spesialsoldatene våre i Kabul, vi sender om litt Telemark bataljon ned for å drive politimentorering, vi har et taktisk luftelement gjennom Hercules-flyet, og vi kommer til å være tungt til stede lenge framover. Fortsatt vil norske soldater risikere livet på oppdrag i Afghanistan. Det krever vår oppmerksomhet, det krever ressurser og det krever tilpasning. Perioden vi nå går inn i – med et forventet presidentvalg i Afghanistan våren 2014 og tilhørende rivalisering, maktbruk og uro – kommer til å bli krevende. Høyre vil signalisere støtte til en eventuell videreføring av norske militære oppdrag utover 2014 dersom det skulle bli nødvendig. Som jeg sa i trontaledebatten i oktober, syns jeg det var påfallende å registrere at regjeringas trontale ikke inneholdt et eneste ord om våre soldaters oppdrag i Afghanistan. Statsministeren brukte heller ikke noe av sin taletid på å anerkjenne den viktige jobben de gjør. 2013 er et viktig år. Det er begynnelsen på nye omstillinger i Forsvaret – særlig i Luftforsvaret – etter langtidsplanen. Kampflyanskaffelsen starter for alvor, og det er noe hele Stortinget har gitt sin tilslutning til. Fra Høyres side har vi veldig høye forventninger til den kommende personell- og kompetansemeldinga som regjeringa har varslet rundt årsskiftet. Vi adresserer i vårt alternative budsjett de vanskeligste problemene: manglende driftsmidler, bemanningssituasjonen, rekruttering og ståtid – både i Sjøforsvaret og i de andre forsvarsgrenene. Vi styrker FLO. Det er viktig i en tid hvor investeringene øker. Og vi ønsker å øke oppfyllingsgraden i Hærens avdelinger som i dag er underbemanna. Vi legger til rette for økt beredskap – også i Forsvaret: øvelser, samtrening, helikopterkapasitet, spesialstyrker. Vi ønsker et heimevern som faktisk kan løse militære oppgaver, og som får midler til øvelser og utstyr. Vi ønsker en kystvakt som får midler til å seile. Utfordringa med virkelighetsbeskrivelsen rundt den faktiske tilstanden i Forsvaret fortsetter. Det er flere utfordringer med det. Det ene er behovet for en reell oppstilling av hvilken operativ evne vi har. Det forteller ikke så veldig mye at vi har så og så mange fregatter eller at vi har et moderne luftkampsystem. Spørsmålet er hvilken operativ evne systemene og kapasitetene har. Når regjeringa i tillegg gjør sitt for å fortelle at det er seier på alle fronter, og ingen ting som er utfordrende, er det klart at gapet i virkelighetsbeskrivelsen mellom det som skjer i Forsvarsdepartementet, og det som skjer i Forsvaret, bare øker. Vi har en forventning om personell- og kompetansemeldinga må levere bærekraftige løsninger som øker og beholder kompetanse i Forsvaret. Men vi har også en klar forventning om regjeringas framtidige budsjetter må gjøre det samme. La meg sitere hva forsvarssjefen sa i vedlegg 1 i langtidsplanen fra regjeringa. Det at kampflyanskaffelsen finansieres med mindre penger utenfor budsjettet enn det forsvarssjefen ba om, gir han følgende kommentar til: «Dette vil på sikt gjøre det krevende å videreføre bærende elementer i forsvarsstrukturen.» Han sier videre: «Dette vil kreve en betydelig styrking av budsjettnivået, og det er avgjørende at denne satsningen følges opp i de kommende års budsjetter.» Våre satsinger i budsjettet for 2013 inneholder bl.a. økning til Hæren på 120 mill. kr, Sjøforsvaret på 145 mill. kr, Luftforsvaret på 105 mill. kr, Heimevernet på 150 mill. kr og Kystvakta på 50 mill. kr. Vi er villige til å betale for regjeringas beslutninger i motsetning til dem selv. Vi foreslår å styrke driftsbudsjettet i Forsvaret for 2013 med til sammen 616 mill. kr. Samlet sett, siden 2008, har vi foreslått økninger i størrelsesorden 3,26 mrd. kr. Det ville gitt større operativ evne, mer øving og mer trening. Mye er gjort for våre veteraner. De som er blitt skadd i tjeneste, fortjener både anerkjennelse og et støtteapparat som tar vare på dem. Men det er også mye som gjenstår, og i dag er nok ikke de største utfordringene i Forsvaret og Forsvarets oppfølging av veteranene, men i veteranenes møte med det sivile hjelpeapparatet – særlig Statens pensjonskasse, Nav og helsevesenet. Høyre ønsker å liberalisere beviskravet for skadde veteraner for erstatning på 65 G etter den særskilte kompensasjonsordningen. Til det setter vi av 50 mill. kr ekstra i 2013. Dagens system for erstatninger er uoversiktlig. Det oppfattes som uklart og rotete, og det bør forenkles, strømlinjeformes og vurderes supplert med en type tjenestebasert – altså ikke erstatningsbasert – godtgjørelse, kall det gjerne en slags krigspensjon. Vi gikk inn for å utrede en sånn ordning i langtidsplanen. Budsjettforslaget for neste og omgrupperingsproposisjonen for i år viser med all tydelighet hvordan presset fra kampfly mot andre investeringer vil manifestere seg framover. Dette advarte Høyre mot i langtidsplanen så sent om i juni. Manglende finansiering av kampflyene vil påvirke resten av forsvarsøkonomien de neste årene. Regjeringa legger inn mellom 9,5 og 15,5 mrd. kr mindre til kampflykjøp enn det forsvarssjefen ba om, og det forventes at det dekkes inn over det ordinære forsvarsbudsjettet i den kommende tiårsperioden. Konsekvensene har allerede meldt seg. I et svar til Høyre den 19. oktober framgår det at for å skape rom for en økt utbetaling til kampfly med baseløsning, er hele Forsvarets prosjektportefølje gjennomgått. Det betyr at mange prosjekter er tatt ut, mange er forsinket og mange er redusert. Til sammen beløper det seg altså til 11,7 mrd. kr. Det er dessverre alvorlig, og det er det vi advarte mot så sent som i juni.