Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Som sakens ordfører nå har redegjort for, behandler vi to dokumenter samtidig i denne debatten. Det nye av året er at omfanget på stortingsmeldingen om nordisk samarbeid er på bare 15 sider, og det redegjøres for den norske innsatsen for å styrke det nordiske samarbeidet. Det at den er så kort, er i tråd med de signaler som vi har fått fra samarbeidsministeren, og som vi har sluttet oss til, om at man annethvert år skal ha en kortfattet melding. Vi forventer imidlertid – og det tror jeg statsråden er enig i – at neste års melding blir mer utfyllende og gir et bredere bilde av regjeringens forventninger og planer om initiativ i det nordiske samarbeidet. Vi deler regjeringens intensjon om at det nordiske samarbeidet skal fungere så optimalt som overhodet mulig. Derfor hilser vi effektivitetstiltakene som er gjennomført, velkommen. Det er viktig at Rådet engasjerer seg i saker som betyr noe for innbyggerne, som er aktuelle, og som vi kan ha konkret innflytelse på. Vi støtter også de tre strategiske hovedutfordringene som Nordisk ministerråd har vedtatt, henholdsvis et grønt Norden, et konkurransedyktig Norden og et inkluderende Norden. Dette er alle områder som krever innsats på tvers av landegrensene, og hvor vi i fellesskap kan bidra til å gjøre en forskjell. Av tiltakene under overskriften «Et grønt Norden» vil jeg trekke fram etableringen av et nordisk forum for giftfri og sirkulær økonomi for å fremme grønn omstilling som et positivt bidrag – likeledes satsingen på nordisk energisamarbeid, innsats for bærekraftig matproduksjon og tiltak for å stanse tilførsel av plast og mikroplast i havet. Dette er alle områder som vil kreve stor oppmerksomhet i årene som kommer, og hvor det er viktig at vi legger fram felles løsninger i de nordiske landene. Et område som etter min mening lenge har vært forsømt, er samferdsel og infrastruktur. Mangelen på et eget ministerråd på dette området har vanskeliggjort Nordisk råds muligheter for tett oppfølging og innspill. Jeg har merket meg avsnittet i meldingen hvor temaet er omtalt, og håper at dialogen med de andre nordiske landene om å styrke samarbeidet om de grensekryssende transportkorridorene vinner fram og gir konkrete resultater. Et viktig satsingsområde for Nordisk råds virksomhet gjennom mange år har vært å bidra til at grensehindre mellom landene blir bygget ned. Det er for Stortinget grunn til å være veldig oppmerksom på at mange opplever store praktiske problemer ved flytting til et annet nordisk land. Skatteregler eller ulikheter i yrkeskvalifikasjoner er tydelige eksempler på dette. Nedbygging av grensehindre er helt avgjørende dersom målet om å gjøre Norden til verdens mest integrerte region skal kunne nås. Nedbygging av grensehindre åpner dessuten nye muligheter på mange områder. De alvorlige skogbrannene i Sverige for et års tid siden understreket viktigheten av å ha et fleksibelt system med avklarte retningslinjer for bruk av sivile beredskapsressurser. Innstillingen fra Nordisk råds arbeidsgruppe, som ble nedsatt i etterkant av brannene, og som skulle se på våre sivile beredskapsressurser i en større sammenheng, viser mulighetene som ligger på dette viktige området. Forsvars- og sikkerhetspolitiske spørsmål spiller en stadig viktigere rolle i det nordiske samarbeidet. Forsvarssamarbeidet NORDEFCO er et verdifullt forum for forsvars- og sikkerhetspolitisk dialog. Felles militærøvelser og samarbeid om internasjonale operasjoner er konstruktive eksempler på samarbeid på dette viktige området, likeledes samarbeid om innkjøp av forsvarsmateriell. Redningssamarbeid, Haga-samarbeidet om samfunnssikkerhet og felles innsats for IKT-sikkerhet er også områder hvor de nordiske landene vil tjene på å holde nær kontakt. Så vil jeg si dette: Det nordiske samarbeidet har fått en ny visjon: Norden skal være verdens mest bærekraftige og integrerte region innen 2030. Jeg vil gi honnør til samarbeidsministerne for å ha drevet fram den nye visjonen og de tre strategiske prioriteringene: et grønt, konkurransedyktig og sosialt bærekraftig Norden. Det var på sin plass med en opprydning av de ulike strategier og prioriteringer i det nordiske samarbeidet, og forhåpentligvis vil den nye strategien gi en mer felles innretning på samarbeidet – honnør også til vår egen samarbeidsminister for å ha orientert den norske delegasjonen om planene underveis. Like fullt merker vi oss at Nordisk råd som sådant ikke har blitt konsultert i utarbeidelsen av en ny visjon og strategiske prioriteringer. Det er synd, for jeg tror både Rådet og Ministerrådet spiller på samme banehalvdel i denne sammenheng, og det er sammen vi kommer fram til et godt mål. Det er også nedfelt i Helsingforsavtalen, og jeg minner om det, slik det står i Art 46: «Rådet bør(…) gis anledning til å uttale seg om nordiske samarbeidsspørsmål av større betydning.» (…) Jeg mener nok at den intensjonen ikke er oppfylt slik den burde i denne sammenheng. Når alt dette er sagt fra denne talerstolen, imøteser jeg nå prosessen med konkretisering av strategien, hvor Nordisk råds presidium og utvalg skal gi sine innspill. Dette bringer meg over til det neste punktet som jeg har behov for å snakke om i dette innlegget, nemlig Nordisk råds budsjett, for den nye strategien får innvirkning på det nordiske budsjettet på i overkant av 1 milliard norske kroner. Helsingforsavtalen slår også fast at Ministerrådet skal følge Rådets anbefalinger når det gjelder budsjettdisposisjonene, det er ifølge Art 64 i Helsingforsavtalen. Med den nye strategien ligger det en forventning i den norske delegasjonen og Nordisk råd for øvrig om at det politiske handlingsrommet i budsjettet vil øke. Per i dag er det altfor lite rom i budsjettet til politisk styring, i alle fall slik som praksisen har blitt – eller sagt på en annen måte: Politikerne har latt sekretariatet og embetsmennene styre altfor mye over utarbeidelsen av Nordisk råds budsjett. I prosessen mellom Nordisk råd og Nordisk ministerråd som skal lede fram til en enighet om et budsjett på om lag 1 mrd. kr, er det i realiteten småpenger vi flytter rundt på i Nordisk råd. Den norske delegasjonen imøteser derfor at den nye strategien gir større politisk handlingsrom i det nordiske budsjettet. På vegne av den norske delegasjonen til Nordisk råd forventer jeg at Nordisk råd blir konsultert underveis i utarbeidelsen av den neste overgripende strategien, og at denne ses i tett sammenheng med budsjettprosessen La meg til slutt fra mitt ståsted, nå også som fungerende leder av delegasjonen i Michael Tetzschners fravær, si noen få ord – i likhet med representanten Schou – om virksomheten til den norske delegasjonen høsten 2017 og våren 2018. Det har vært et betydelig norsk engasjement. Delegasjonens 20 medlemmer har både som medlemmer av sine egne respektive utvalg og under sesjonen satt et betydelig preg på arbeidet. Vi har hatt våre prioriteringer, som representanten Schou også redegjorde for: helseteknologi og pasientsikkerhet, utdanning, inkludering og mobilitet, miljø og sikkerhet til havs, forsvars- og sikkerhetspolitikk, hvor samarbeidet om samfunnssikkerhet og tryggere digital tilværelse har vært hovedtemaer. Gjennom partigruppene har delegasjonens medlemmer framsatt en rekke forslag om alt fra godkjenning av utdanning og yrkeskvalifikasjoner til felles nordisk skogpolitikk og utvidet likelønnssertifikat, for å nevne noe. På temasesjonen våren 2018 i Akureyri på Island var havet et gjennomgående tema. Utgangspunktet var delmål 14 i Agenda 2030, som nettopp handler om havmiljøet. En rekke av delegasjonens medlemmer deltok i den debatten. Sesjonen høsten 2018 fant sted i Oslo – som representanten Schou refererte til – og var en veldig vellykket sesjon. Jeg håper at vi gjennom dette overfor Stortinget har redegjort for hva som har skjedd i det nordiske samarbeidet i denne perioden, og jeg ser fram til en meningsfylt og fornuftig diskusjon om de temaene som ligger foran oss. Det nordiske samarbeidet er av veldig stor betydning for Norge og for Norden som region.