trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Helleland (Høyre), 2010-04-21:
Som vi nettopp har hørt, raser det mange debatter for tiden. De fleste foregår i og mellom regjeringspartiene, og særlig Senterpartiet opptrer som en uberegnelig askesky – den ene dagen her, den andre dagen der. Den nye offensiven fra Senterpartiet etter over fire år i regjeringskontoret er å angripe Oslo-makta. I går skrev Liv Signe Navarsete i VG: «Meir enn fire år rundt Kongens bord, har gjeve meg innsyn i nokre av desse haldningane. Sett på spissen kan det verke som om mange av dei som har makt og påverknad i Oslo ikkje forstår og kjenner geografi og næringsstruktur i Noreg. Då skjønar dei heller ikkje kva som er styrken og krafta i landet.» Regjeringen har jo i Soria Moria II skissert hva den ønsker å gjøre. Ved f.eks. etablering av nye statlige virksomheter skal det legges til grunn at disse skal lokaliseres utenfor Oslo, og at det f.eks. skal foretas en ekstern gjennomgang for å fremme konkrete forslag til tiltak for å sikre at kompetansearbeidsplasser og nye statlige arbeidsplasser spres utover landet. For meg framstår det litt uklart hvorvidt statsråd Navarsetes motmaktturné er i regi av Senterpartiet eller av Regjeringen. På Kommunaldepartementets hjemmeside er turneen behørig presentert, mens Navarsete i går i Politisk kvarter sa at dette var et tiltak i regi av Senterpartiet. Uansett: Turnévirksomheten tar tydeligvis tid, for kommunalministeren har bare presentert Stortinget for to ubetydelige saker siden den nye regjeringen kom på plass i oktober. Så viljen til å klå Oslo-makta har så langt gitt seg få konkrete utslag. Men hvem er det Navarsete angriper? Jo, det er egentlig sin egen regjering, en regjering ledet av Jens Stoltenberg. Navarsete mener altså, med egne ord, å ha fått innsyn i noen av de holdningene som rår – at de som har makt og påvirkning, ikke forstår og kjenner geografi og næringsstruktur i Norge. Det er en knusende dom over Regjeringens politikk. Når Navarsete føler slik avmakt over arrogante Oslo-folk, er det nærliggende å spørre: Føler statsministeren seg truffet av Navarsetes kampanje?
Trond Helleland (Høyre), 2010-04-21:
Det er bra at det er «by og land, hand i hand» og ikke «by og land, mann mot mann». Et av de områdene hvor i hvert fall Høyre – og jeg tror også Senterpartiet – er veldig opptatt av å spre makt, er: å gi kommuner, gi grunneiere større makt over egne arealer, egen eiendom. Det er jo riktig at ikke all makt sitter i Oslo. Direktoratet for naturforvaltning er i Trondheim, og direktøren har ifølge Trønder-Avisa 28. november 2008 uttalt at lokal forvaltning ikke fungerer, at kommunene tøyer reglene så langt at det strider mot nasjonal politikk, og at mange kommuner har hatt en agenda med å omgå norske lover og regler. Er statsministeren enig med direktøren for Direktoratet for naturforvaltning i denne beskrivelsen av våre mange tusen folkevalgte i kommunene?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-04-21:
Statsministeren understreker betydningen av det lokale selvstyre. Da er det viktig at kommunene har hånd om, eller i hvert fall i stor grad oversikt over, den lokale verdiskapningen slik at den kan tilbakeføres til lokalsamfunnet, og at kommunene har råderett over egne arealer. Men denne regjeringen har jo fjernet kommunenes selskapsskatt. Og de har i tillegg innført en ny plan- og bygningslov som flytter råderetten over arealene oppover i forvaltningen. På hvilke måter styrkes det lokale selvstyret når Regjeringen på denne måten fratar kommunene råderett over både verdiskaping og arealer?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Jeg ble ikke helt klar over statsministerens svar i første runde på hvorvidt Senterpartiets reisekampanje når det gjaldt Oslo-makta, var forankret i Regjeringen, eller hvorvidt det var Senterpartiets eget opplegg og egen turné. Så det vil jeg gjerne at statsministeren er mer konkret på. Og jeg kan jo gjerne også utfordre statsministeren på hvorvidt dette – hvis det er slik at det er forankret i Regjeringen – nærmest er en erkjennelse av at denne regjeringen gjennom fire år har fratatt distriktene makt. Én ting er å overføre penger til kommunene, men nå bruker man plan- og bygningslov og arealforvaltning og strammer inn på alle disse områdene med fredning, verning osv. og styrker fylkeskommunen i forhold til primærkommunen – fylkesmannen får strengere instrukser til å stramme inn kommunenes selvråderett. Er det et resultat av dét når Senterpartiet nå reiser ut og taler med to tunger i forhold til Regjeringens mislykkede distriktspolitikk?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til finansministeren: «Finanstilsynet kom i mars med retningslinjer for finansiering av boligkjøp. Lån skal ikke overstige 90 pst. av boligens verdi. 70 pst. av de under 35 år låner mer enn 80 pst. av boligverdien, 25 pst. mer enn 100 pst. Kravene kan gi som resultat at mange unge stenges ute fra å etablere egen bolig. BSU-ordningen er svært treffsikker inn mot ungdom og bolig. Finansministeren liker «peng på bok», vil han forbedre BSU slik at ordningen gir ungdom mulighet til å spare nok «peng på bok» til å kunne innfri egenkapitalkravet?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Jeg takker for svaret, selv om det ikke inneholdt så veldig mange signaler. Jeg tror statsråden og jeg er veldig enige om at det er fornuftig med et egenkapitalkrav når en skal kjøpe bolig, det vil stabilisere boligmarkedet og skape et mye sunnere marked. Etter de forbedringene statsråden var inne på, har Høyre foreslått ytterligere forbedringer ved at vi i forrige statsbudsjett foreslo at taket skulle heves. Det var i mars Finanstilsynet kom med disse retningslinjene. Det er da viktig å få ut noen signaler til ungdom om hvordan man vil gjøre det mulig for de fleste å spare et stort nok beløp til en fornuftig førstegangsbolig. Der har vi – som også finansministeren var inne på – årlig sparebeløp, maksbeløpet og eventuelt alder som man kan gå inn og se på. Jeg er fullstendig klar over at dette er budsjettspørsmål, men jeg hadde håpet på signaler om at man vil komme inn på denne type spørsmål.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Nå kommer jo revidert før det, så det er jo muligheter til å gi noen signaler der. Men den debatten vi hadde i Stortinget for to dager siden, var ganske avslørende, for den viste en betydelig motsetning i Regjeringen: Arbeiderpartiets representant var skeptisk til BSU, mens Senterpartiets representant var veldig positiv. Jeg håper jo at finansministeren legger litt tyngde bak begrepet «peng på bok», og får hele Regjeringen til å forstå at det å ikke utestenge unge fra boligmarkedet er ganske viktig. Å investere i bolig er den viktigste måten for nordmenn å spare på – og i og for seg viktig for etablering av den velstanden vi alle har. Dermed er det nå uhyre viktig å ha fokus på førstegangsetablerernes mulighet til å spare opp den egenkapital som er nødvendig.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Da vil jeg få rette nok et spørsmål til finansministeren: «Kildeskatten er et meget hett tema hos mange av dem som berøres. Klagestormen har vært sterk og vedvarende. Mange utenlandspensjonister har kommet i en svært vanskelig livssituasjon grunnet dobbelt beskatning og vansker med å framskaffe dokumentasjon. For mange er det helsemessige årsaker til flyttingen, og ikke skatteflukt. Allikevel kan en få inntrykk av at de behandles som skatteflyktninger. Hva er grunnen til at statsråden ikke foretar seg noe når en åpenbart har forberedt kildeskatten for dårlig?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Jeg takker for svaret. Det er ikke overraskende når det gjelder beskrivelsen, det var det ikke under behandlingen heller. Da mente en samlet opposisjon at saken skulle sendes tilbake på grunn av dårlige forberedelser, og de organisasjonene som kan noe om dette, var også entydige på det. I Skattedirektoratets eget internblad står det at brevordneren til en av saksbehandlerne knakk sammen ganske fort etter at saken kom, og man sier at man hadde regnet med at mer var avklart før det braket løs. Så jeg tror man skal være ganske ydmyk. Alle kan gjøre en dårlig jobb, men det blir litt ille når man ikke kan innrømme det. Dette går faktisk ut over en god del svake personer som har flyttet utenlands av helsemessige årsaker, absolutt ikke skattemessige. De sparer til dels Norge for ganske betydelige utgifter. Det at de fleste gir opp etter hvert, rettferdiggjør ikke at man ikke ser på de spesielle utslagene som innføringen her har gitt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-04-21:
Det er heller ikke tema; det er det vel ingen som har diskutert. Poenget er å få en skikkelig behandling av dem som blir rammet av dette, og at det gis gode muligheter for dokumentasjon. Statsråden var selv inne på aktuell dokumentasjon. Jeg har ett eksempel, fra en som har flyttet til et helt annet land enn de mest kjente, men et land vi har skatteavtale med. Han skal ikke betale skatt i henhold til skatteavtalen med det landet han bor i, ergo får han heller ikke den dokumentasjonen han skal ha. Reaksjonen fra skatteetaten er da at han må få en attest på at han ikke får attest. Det er det ikke enkelt å framføre på et språk man ikke kan, og hvor saksbehandler antakelig heller ikke kan engelsk. Så igjen: Denne saken er for dårlig forberedt, den er blitt innført veldig raskt. Mange sitter med betydelige problemer, og for en del er det så ille at man ikke har nødvendige penger å leve av. Det bør statsråden ta på alvor.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Regjeringen ønsker å legge til rette for at unge skal kunne få kjøpt egen bolig, og Regjeringens politikk for en stabil økonomisk utvikling som sikrer høy sysselsetting og unngår unødig høye renter, vil ha positive virkninger overfor unges muligheter til å etablere seg med egen bolig. Regjeringen satser dessuten på ulike låne- og tilskuddsordninger, gjennom Husbanken og kommunene. Etter forslag fra Regjeringen ble BSU-ordningen utvidet i 2009. Maksimalt årlig sparebeløp ble utvidet fra 15 000 kr til 20 000 kr, mens maksimalt samlet sparebeløp ble økt fra 100 000 kr til 150 000 kr. Satsen for skattefradraget er 20 pst. Om BSU-ordningen skal utvides ytterligere, er et budsjettspørsmål som vi må komme tilbake til i forbindelse med den vanlige budsjettprosessen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Vi hadde jo en omfattende diskusjon for to dager siden om sparing, i en interpellasjon fra representanten Sanner. Jeg deler synspunktene til representanten Gundersen; at det er viktig at ungdom skal kunne spare til egen bolig, og at det er viktig å ha en egenkapital i bunnen når en skal kjøpe seg bolig. For det å belåne 100 pst. kan for mange være en risikosport – for å bruke det uttrykket. Men som sagt, å gi konkrete signaler om hva en tenker seg med ordningen, får vi vente med til begynnelsen av oktober.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jada, det å ha «peng på bok» er fornuftig – enten en har BSU-ordning eller ikke. Det er nok en bred oppfatning i Regjeringen at BSU-ordningen er en god ordning, og det ligger for så vidt i det faktum at en for ett år siden, altså fra 2009, foreslo å bedre ordningen slik den er i dag. Så får framtiden vise om det blir ytterligere forbedringer.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg tror en må skille to ting i denne saken. Det ene er selvsagt den generelle misnøyen som mange vil ha over at det faktisk er innført en slik skatt, det vil det alltid være. Så kan det godt hende at en ikke har hatt rask nok saksbehandling. Det ligger for så vidt også i mitt svar, ved at en nå har konsentrert behandlingen av slike saker til ett skattekontor, og at det kanskje i en periode har vært satt på for få ressurser. Men alt i alt mener jeg at dette er en sak som det har vært godt informert om. Og det faktum at man har tatt kontakt, særlig med skattemyndigheten i Spania, viser jo at en er opptatt av å få til en smidig innføring av denne skatten. En skal alltid være åpen for å gjøre ting bedre, og det kan godt hende at det er ting vi kan lære av denne saken i forhold til informasjon og annet. Men at kildeskatten har kommet for å bli, tror jeg er et faktum som ligger der, med mindre et annet flertall i Stortinget skulle finne på å avskaffe den.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Det er ikke mulig for meg å kommentere det enkelttilfellet som representanten Gundersen tar opp, men det er klart at hvis det er mange tilfeller av den typen, bør vedkommende ta kontakt med norske skattemyndigheter. Da legger jeg til grunn at vedkommende vil få den hjelpen som er nødvendig for å kunne skaffe seg den typen dokumentasjon. For det er en viktig del av selve kildeskatten at har man dokumentasjon på at man ikke skal betale skatt, så faller skatteplikten bort. En bør ta dette opp med Skattedirektoratet, slik at de er obs dersom det skulle komme den typen tilfeller, og slik at en kan få den hjelpen som en har krav på, og folk kan føle at de får en god behandling av norske skattemyndigheter.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-04-21:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Jeg viser til svar på skriftlig spørsmål nr. 846 den 19. mars 2010 om manglende forutsigbarhet for private rehabiliteringsinstitusjoner som Godthaab. I svaret skriver statsråden: «Det er viktig at private leverandører av helsetjenester opplever størst mulig grad av forutsigbarhet og langsiktighet i relasjonen til det regionale helseforetaket.» Likevel sitter statsråden stille og ser at det går måneder ut i det nye året uten at det inngås ny avtale. Hva vil statsråden gjøre for å unngå tilsvarende situasjoner som rammer pasienter og ansatte?»
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-04-21:
Jeg er litt overrasket over svaret, fordi helse- og omsorgsministeren i svarbrevet til meg understreket at hun var opptatt av forutsigbarhet og langsiktighet for de private institusjonene. Disse institusjonene opplever alt annet enn forutsigbarhet. De opplever korte frister når det gjelder klagebehandling. De opplever å få tilbud om ting de ikke har søkt om, og ikke svar på det de har søkt om, samtidig som det er stor forskjell på hvordan de regionale helseforetakene har forholdt seg til de private institusjonene når det gjelder Raskere tilbake. Det er riktig at Helse Sør-Øst har valgt anbud. Helse Vest har prolongert avtalen fra 2009. Helse Midt-Norge har lagt noe ut på anbud, og Helse Nord har prolongert avtalen. Hele dette systemet er modent for ny vurdering, og jeg vil be helseministeren om å vurdere det forslaget Høyre tidligere har fremsatt, nemlig at det er HELFO som får ansvaret for å bestille slike avtaler med private.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-04-21:
I dette svaret opplever jeg nok en noe større imøtekommenhet. Nå er det også en generell misnøye hos mange av de private institusjonene – man har opplevd en innstramming under den sittende regjering. Jeg registrerer at statsråden sier at hun kan forstå at Raskere tilbake-håndteringen oppleves som uforutsigbar. Da forutsetter jeg at det er på plass et nytt og mer forutsigbart regime før vi går inn i et nytt år. For det er jo slik at vi behandler og vedtar budsjettet om høsten. Da bør det ikke gå både to og tre måneder før institusjonene får dette avklart. Når institusjonene attpåtil opplever bare noen dagers klagefrist, er det alt annet enn forutsigbart. Men la meg gjenta spørsmålet som gjelder HELFO. Vi hadde tidligere, under Høyres regjeringsperiode, et greit system, som ble oppfattet som både forutsigbart og godt av institusjonene, nemlig at HELFO bestiller, og at institusjonene utfører. Vil dette bli vurdert av statsråden?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Som det ble vist til i svaret på spørsmål nr. 846 til skriftlig besvarelse, hadde Godthaab Helse og Rehabilitering to avtaler med Helse Sør-Øst – én ordinær avtale innenfor fagområdet rehabilitering og én avtale innenfor ordningen Raskere tilbake. Tilsvarende gjelder for mange private opptrenings- og rehabiliteringsinstitusjoner. Når representanten Jan Tore Sanner viser til at «det går måneder ut i det nye året uten at det inngås ny avtale», gjelder det avtale under ordningen Raskere tilbake. Den ordinære avtalen, som er den største, har det ikke vært forhandlinger om nå. Avtalen med Godthaab Helse og Rehabilitering innen ordningen Raskere tilbake ble inngått i 2007. Det ble inngått en tilleggsavtale i 2008, som også gjelder for 2009. Helse Sør-Øst har opplyst at de gjeldende avtalene ikke ga anledning til videre forlengelse. Midlene under ordningen Raskere tilbake bevilges hvert år. Fordelingen av bevilgningen mellom Arbeidsdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet blir vurdert i samarbeid med partene i arbeidslivet. Tildeling av midler til det enkelte regionale helseforetak for 2010 ble gitt i oppdragsdokumentet i 2010. Helse Sør-Øst har opplyst at prosessen med anskaffelser blir gjennomført så raskt som mulig. De aktuelle institusjonene, herunder Godthaab Helse og Rehabilitering, har fått tilbud. Det vil bli inngått nye avtaler for 2010, med mulighet for forlengelse i inntil to år. Som helse- og omsorgsminister kan jeg ikke gripe inn i avtaleprosessen mellom de regionale helseforetakene og institusjonene, men jeg mener det er viktig at de regionale helseforetakene bidrar til så stor grad av forutsigbarhet som mulig overfor disse institusjonene. Problemstillingen som reises, gjelder ordningen Raskere tilbake og tilleggsavtaler innen denne ordningen som ikke gir anledning til ytterligere forlengelse. Jeg vil følge nøye med på utviklingen med ordningen Raskere tilbake.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg kan veldig godt forstå at det kan oppleves veldig uforutsigbart med ordningen Raskere tilbake. Det har vært en ordning som man har hatt fra år til år, og som har vært basert på nye anbud, fordi det har vært en tidsbegrenset avtale. Men den generelle avtalen mellom helseforetaket og rehabiliteringsinstitusjonen er jo forutsigbar, fordi den går over flere år; man inngår en avtale som skal gjelde i flere år. Vi vil gå igjennom ordningen Raskere tilbake, og det skal foreligge en evaluering her i løpet av mai måned. Så får vi se om det er så stor forskjell også mellom de ulike helseforetakene. Vi er opptatt av rehabilitering og av at det skal være forutsigbarhet for de institusjonene som tilbyr det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Det er ikke planer om å endre det at det er de regionale helseforetakene som skal ha ansvaret for avtalene med den enkelte institusjon. Slik har det vært, og slik vil det være. Vi må skille de to ordningene. Det dreier seg om den store rammeavtalen for rehabiliteringsinstitusjoner, opptreningsinstitusjoner, og for behandling der, som går over flere år, og Raskere tilbake, som er en avtale mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Arbeidsdepartementet, og som også partene i arbeidslivet fremforhandler på en annen måte enn den generelle avtalen, som gjelder over flere år. Jeg opplever kanskje at det er en blanding av de to.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Ved behandlingen av St.meld. nr. 12 for 2008–2009 En gledelig begivenhet sluttet Stortinget seg til Regjeringens forslag om at regionale helseforetak skal utarbeide helhetlige og flerårige regionale planer for fødetilbudet, i samarbeid med berørte kommuner. Planene skal legges til grunn for det fremtidige fødselstilbudet. Jeg har utsatt fristen for de regionale helseforetakene til 1. oktober for å sikre lokal forankring og at planene er i samsvar med Regjeringens politikk. Lokale prosesser må ha bred deltakelse fra brukere, ansattes representanter og lokale politiske myndigheter sammen med berørte kommuner. Stortinget er flere ganger gjort oppmerksom på at det ikke skal gjøres endringer i fødestrukturen før disse planene foreligger. En arbeidsgruppe har utarbeidet forslag til kvalitetskrav til fødeinstitusjoner, og Helsedirektoratet sendte rapporten på høring i forrige uke, med høringsfrist først i juni. Det faglige innholdet og høringsinnspillene vil danne grunnlag for å utarbeide nasjonale retningslinjer for fødselsområdet. Rapporten inneholder forslag om å nedlegge tre forsterkede fødestuer. Dette er fødestuer drevet av jordmødre med kirurg eller gynekolog i beredskap for hastekeisersnitt. Jeg har ikke tatt stilling til disse forslagene. Det er de aktuelle regionale helseforetakene som må vurdere disse forslagene ved utarbeidelse av de regionale planene. Det enkelte helseforetak, som består av ett eller flere sykehus, har lovpålagt ansvar for den utøvende virksomheten og for å yte gode og likeverdige spesialisthelsetjenester. Helseforetakene er egne rettssubjekter og er både faglig og økonomisk ansvarlig for sin egen virksomhet. Helseforetakene er ansvarlig for å organisere virksomheten slik at helsetjenestene som ytes, er forsvarlige. Norsk pasientskadeerstatning er erstatningsansvarlig for pasientskader. Dersom skaden ikke skyldes en systemfeil, men at helsepersonell ikke har utført sitt arbeid i samsvar med kravene til faglig forsvarlighet i helsepersonelloven, kan også det enkelte helsepersonell bli ansvarlig. Regionale helseforetak har overordnet ansvar for å planlegge og å legge til rette for spesialisthelsetjenester. Derfor er det viktig at planene som de regionale helseforetakene nå utarbeider, legger vekt på geografi, kommunikasjonsmuligheter, struktur for lokale jordmortjenester og følgetjenester.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Den prosessen som nå går ute i noen helseregioner, går jo på bakgrunn av den meldingen som ble behandlet av Stortinget i fjor. Det som er veldig tydelig der, er at det skal være et arbeid som skjer med god forankring i lokale myndigheter, at det skal være gode prosesser for det. Når disse endelig går inn til de regionale helseforetakene, og jeg får dem på mitt bord, vil jeg foreta en total vurdering av det som måtte foreligge. Men det er jo ikke slik at det bare er ett svar her. Det kan være spørsmål om å forsterke noen steder, eller det kan være spørsmål om å endre organiseringen av tilbudet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Det skal ikke være noen tvil om at vi må lytte til faglige råd. Det er jo derfor hele dette arbeidet er satt i gang. Stortinget har også sluttet seg til Regjeringens forslag om å utarbeide regionale planer for fødetilbudet, ut fra at det var en diskusjon om hvorvidt kvaliteten var god nok rundt omkring. Da er det viktig at vi går igjennom det, og at vi også vurderer fra sted til sted om det er riktig å ha dette organisert slik som i dag. Så er det også slik at jeg er veldig opptatt av kvalitet i tilbudet til de fødende og til andre pasientgrupper. Vi må innrette helsetjenesten slik at kvaliteten ivaretas i hele landet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg deler representantens bekymring når det gjelder ventetid for hjerteflimmerpasienter som har behov for ablasjonsbehandling. Ventetiden er uakseptabel. Dette var også bakgrunnen for at departementet ba Helsedirektoratet i mars i fjor om en gjennomgang av tilbudet og kapasiteten til disse pasientene. En arbeidsgruppe har nå gjennomgått tilbudet, og jeg har nylig mottatt rapporten fra Helsedirektoratet. Helsedirektoratet anbefaler at kapasiteten innen ablasjonsbehandling for hjerteflimmerpasienter må økes. Det er behov for å øke fra omkring 350–1400 prosedyrer pr. år, altså rundt 1000 flere behandlinger. Det betyr at 600–800 flere pasienter kan få hjelp. Bakgrunnen for anbefalingen er at ablasjon bør tilbys som hovedtiltak for en del pasienter med svært alvorlig flimmer, som vi tidligere ikke kunne hjelpe. Etter loven vil disse pasientene ha rett til nødvendig helsehjelp og således en frist for når behandlingen senest skal starte. Ved eventuelle fristbrudd har, som også representanten viser til, Helseøkonomiforvaltningen, HELFO, inngått rammeavtale med en klinikk i Danmark om å kjøpe inntil 100 behandlinger i året. I dag er det bare åtte fagpersoner spredt på fem operasjonssteder som kan utføre slike inngrep i Norge. Rekrutteringen til faget er vanskelig, også internasjonalt. Det tar fra tre til fire år å utdanne en operatør, dvs. etter at man er ferdig spesialist i hjertesykdommer. Ablasjonsbehandling er et nytt behandlingsalternativ som er svært ressurskrevende. Det er komplisert å velge ut pasienter, behandle dem og følge dem opp. Helsedirektoratet anbefaler derfor at behandlingen inntil videre lokaliseres til regionsykehus, med etablerte arytmimiljøer. Jeg er kjent med at Feiringklinikken har uttrykt ønske om å tilby slik behandling i samarbeid med det offentlige. Hvorvidt vi må supplere det offentlige tilbudet med tjenester fra private sykehus i fremtiden, vil vi fortløpende vurdere. I oppdragsdokumentet for 2010 er det stilt krav om at regionale helseforetak skal sette i gang tiltak for å redusere ventetiden for pasienter med hjerteflimmer. De rapporterer om at de arbeider med å bygge opp behandlingskapasiteten. Helse Sør-Øst opp opplyser at det er investert i et nytt angiografilaboratorium med bidrag fra Regjeringens tiltakspakke i 2009. Fagmiljøene ved Ullevål og Rikshospitalet skal nå samlokaliseres ved Rikshospitalet. Det betyr at kapasiteten øker betydelig i 2010. Kapasiteten skal bygges opp over en treårsperiode, bl.a. gjennom utdanning av nye operatører. Dette er nok et eksempel på at ny kunnskap gir nye pasientgrupper muligheten for et bedre liv. Det er viktig å understreke at denne behandlingen krever nøye vurderinger i forkant og god kontroll i etterkant av behandlingen. I tillegg er behandlingen ressurskrevende både hva gjelder utstyr og tidsbruk. Det tar ikke sjelden fra fem–åtte timer å behandle en pasient. Departementet går nå gjennom rapporten, og jeg vil følge opp anbefalingene, slik at disse pasientene skal sikres den behandlingen de har behov for.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg reagerer noe på intensiteten i spørsmålet. Når det gjelder det å sende pasienter til Danmark, gjelder det kun de pasientene som ikke har fått behandling innen den fristen som er satt. Jeg vil understreke at pr. i dag finnes det ikke private aktører i Norge som kan utføre denne behandlingen, verken på Feiring eller andre steder. Når vi bare har åtte spesialister i hele landet, og vi driver denne behandlingen på fem steder, er det viktig at vi bygger opp et mer robust tilbud på de store regionsykehusene som allerede har begynt, og som også har investert i dyrt utstyr. Så må man vurdere situasjonen utover, om det vil være nok kapasitet, og også, som jeg sa i innlegget mitt, om det vil være behov for å bruke Feiring eller andre private aktører.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg sa også at det tar år å utdanne operatører for å utføre denne meget kompliserte behandlingen, som har gitt en ny kø fordi vi kan hjelpe mange. Jeg er like opptatt av at pasientene skal få hjelp som representanten Sjøli. Det er ikke slik at det er forbeholdt noen få å være opptatt av pasientene. Men jeg er også opptatt av at vi skal få bygget opp et godt tilbud rundt om i landet, slik at vi kan ta den køen som er. Det er mange som venter på denne type behandling, fordi de nå får muligheten til å bli behandlet og til å bli friske. Som representanten Sjøli veldig godt sier, er det folk som faktisk er uføre fordi de har alvorlig hjerteflimmer. Ved oppbygging av et behandlingstilbud er vi jo nødt til å ta utgangspunkt i det vi har. Vi har åtte spesialister i Norge i dag. Hvorvidt vi skal øke dette, vil vi komme tilbake til. Vi vurderer dette veldig nøye, fordi det er viktig at flere får hjelp.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-04-21:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Pasienter med hjerteflimmer opplever i dag to–tre års ventetid for ablasjonsbehandling i alle helseregioner. Feiringklinikken kan tilby slik behandling, noe Helse SørØst på vegne av helseregionene har avvist. Helseøkonomiforvaltningen har imidlertid inngått avtale om kjøp av 100 behandlingsplasser for arytmipasientene ved et privat sykehus i Danmark. Mener statsråden det er fornuftig at arytmipasienter må vente i årevis på behandling for deretter å sendes til Danmark, fremfor at de gis rask behandling ved Feiringklinikken?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-04-21:
Jeg takker for svaret. Jeg merker meg at statsråden sier at det bare er regionsykehusene i Norge som skal foreta denne behandlingen. Men hvorfor kjøper da staten behandlingsplasser for de dårligste fristbruddpasientene ved et kommersielt sykehus i Danmark? Nå kan altså Feiringklinikken i løpet av tre–fire måneder etablere et forsvarlig og godt tilbud. Det vet departementet om, men det er Helse Sør-Øst og regionene som har satt en stopper for det. Som statsråden sier, er det lange ventelister. Det vil ta lang tid før de andre sykehusene kan bygge opp kapasitet. Her har man altså en mulighet for å få dette i gang så raskt som mulig. Jeg synes denne saken så langt er et fantastisk bilde på helselotteriet for pasientene, og hvordan spillet drives av ulike helseaktører og fagmiljøer. Det er rett og slett hjerterått overfor pasientene. Jeg synes det er meningsløst at man nå ikke kan ta i bruk Feiringklinikken, som kan etablere tilbudet raskt, slik at pasientene kommer ut av køen og tilbake til jobb.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-04-21:
Statsråden sier at hun reagerer på intensiteten. Ja, og det kommer til å bli mer intensivt på vegne av pasientene. Det er så mange som står i kø, og vi får så mange henvendelser. Mange er uføretrygdet og sykmeldt fordi de ikke får denne behandlingen. Styret ved Feiringklinikken søkte i 2009 om å få sette i gang et arbeid for å starte opp denne behandlingen, men fikk nei fra Helse Sør-Øst den 16. august 2009. De kan altså i løpet av tre–fire måneder etablere en slik behandling. Da synes jeg det er utrolig at man skal bruke lang tid i det offentlige på å bygge opp dette tilbudet og attpåtil kjøpe tjenester i Danmark, når man vet at det er mulighet for en betydelig økning av kapasiteten i løpet av noen få måneder.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-21:
«Mange eritreere i eksil betaler 2 pst. av inntekten til eritreiske myndigheter. NRK Urix 24. mars 2010 viste at mange eritreere i Norge er redde for represalier fra regimet. Praksisen, som beskrevet i «Eritrea: Utstedelse av pass og utreisetillatelse» fra Landinfo 24. november 2009, innebærer utpressing av mennesker, også norske statsborgere, utført av en fremmed makt. Hvor lenge har utenriksministeren kjent til praksisen, og hva synes han om utpressingen som utføres av en tidligere bistandsmottaker som Norge har diplomatiske forbindelser med?»
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-21:
Jeg er glad for at statsråden nå, også i forbindelse med tidligere spørsmål, har satt seg inn i saken. Denne saken reiser to problemstillinger. Det er viktig å være klar over at dette dreier seg ikke bare om eritreiske borgere i eksil, men også – hvis man skal tro det NRK Urix har vist – om norske statsborgere som har fått statsborgerskap etter å ha flyktet fra regimet i Eritrea. Den ene problemstillingen som reises, er den om utilbørlig press, at det er et fremmed regime som indirekte utøver press på norske borgere, eller også norske borgere. Den andre er at denne praksisen, slik den er beskrevet bl.a. av Landinfo, er en praksis hvor man for å få «tilgivelse» fra hjemlandet og for å kunne drive normal virksomhet, ha kontakt med familie eller ha økonomiske interesser i hjemlandet må kjøpe seg fri fra tidligere bindinger til regimet. Spørsmålet mitt er om justisministeren vil undersøke denne saken nærmere og foreta seg noe.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-21:
Det er også et annet aspekt ved dette, og det er at i det øyeblikk man har fått «tilgivelse» fra hjemlandet, fra Eritrea, og får mulighet til å drive økonomisk samkvem, ha eiendom eller ha kontakt med familie, er det også slik – hvis man skal tro informasjonen fra NRK – at man undertegner et såkalt tilgivelsesbrev. Det reiser også noen spørsmål rundt disse personenes beskyttelsesbehov. Da kan man spekulere i, eller det er i hvert fall verdt å stille seg spørsmålet, om dette er en form for etablert planlagt praksis fra eritreiske myndigheters side. Derfor vil jeg gjenta spørsmålet, ikke bare om det er mulig å straffeforfølge press eller trusler indirekte – det er det selvfølgelig, men om justisministeren vil se nærmere på saken og eventuelt foreta seg noe hvis det viser seg at dette er et organisert fenomen, et utbredt fenomen, som etter min mening Norge ikke burde tillate?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Spørsmålet ble opprinnelig stilt til utenriksministeren, men oversendt meg som rett adressat, da jeg også tidligere har besvart et liknende spørsmål. Jeg viser til det skriftlige spørsmålet nr. 949, fra Torbjørn Røe Isaksen, og mitt svar av 8. april, som er tilgjengelig på Stortingets nettsted. Som jeg da skrev, har jeg på bakgrunn av spørsmålet fra representanten Røe Isaksen gjort meg kjent med Landinfos notat av 24. november 2009, hvor det bl.a. opplyses at eritreere i eksil er pålagt å betale 2 pst. av brutto inntekt til eritreiske myndigheter. Utlendingsforvaltningens fagenhet for landinformasjon, Landinfo, er en del av utlendingsforvaltningen og administrativt underlagt Utlendingsdirektoratet. Landinfo utarbeider bl.a. rapporter og temanotater samt svarer på konkrete forespørsler om landinformasjon for bruk ved behandling av enkeltsaker i Utlendingsdirektoratet og Utlendingsnemnda. Styringsforholdene på utlendingsfeltet legger ikke opp til at Utlendingsdirektoratet skal rapportere om denne typen informasjon til departementet, og direktoratet har heller ikke gjort det her. Utover informasjonen på Landinfos hjemmesider har jeg ikke nærmere kjennskap til praksisen om skattlegging av eritreiske borgere i eksil. Det er grunn til å understreke at skattlegging av egne borgere i seg sjøl ikke er et kritikkverdig anliggende. Hvorvidt eritreiske myndigheter utøver ulovlig utpressing av mennesker i Norge, har jeg ikke noe grunnlag eller foranledning for å uttale meg nærmere om, utover det som framkommer av Landinfos opplysninger. Personer som eventuelt føler seg utsatt for slik ulovlig utpressing, bør etter min mening anmelde dette til politiet, slik at saken kan etterforskes på vanlig måte, dog med alle de utfordringer som melder seg i denne typen saker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Når det gjelder denne typen problematikk, står vi overfor ganske store utfordringer når det gjelder norsk rettshåndhevelse. Jeg har bare lyst til å uttrykke veldig klart og tydelig – der tror jeg spørreren og jeg er veldig enige – at når det gjelder mye av det utilbørlige presset som påpekes, enten det er overfor norske statsborgere, folk med dobbelt statsborgerskap eller eritreiske borgere, kan det rammes av norsk straffelovgivning – helt åpenbart. Vi har regler for det. Det er slik at når folk blir utsatt for press, og særlig der det knyttes opp mot sosiale ytelser eller behov for mer livskvalitet i livet, enten det gjelder reise eller andre ting, har vi regler for det. Det er derfor det er viktig å si veldig tydelig at dette må man i så fall melde fra om, i den grad man blir utsatt for det, fordi det kan få en strafferettslig konsekvens, men det kan også få konsekvens for hvordan vi som norske myndigheter håndterer de respektive saker overfor personer, uavhengig av hvor vedkommende kommer fra, eller hvilket statsborgerskap vedkommende har.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg minner om at vi her snakker om en situasjon som er påført borgere, enten av Eritrea eller Norge eller begge deler, og som vi ikke nødvendigvis kan bruke norsk justisvesen på. Det jeg synes er avgjørende i saken, er at Landinfo nettopp er klar over denne problemstillingen og har med seg det i alle de vurderinger som gjøres av utlendingsenheten. Det jeg mener vi bør være observante på, er at når man fatter vedtak i Norge med konsekvenser for borgere som er i en slik situasjon, har man med seg de vurderingene også opp mot spørsmålet om forfølgelse. Det er derfor jeg mener at Landinfo og utlendingsforvaltningen nettopp har gjort jobben sin, i den forstand at man har påpekt dette i rapportene som går til Utlendingsdirektoratet og Utlendingsnemnda, som fatter de respektive vedtak. Så jeg er trygg på at dette er med når man skal fatte de vedtak som er relevante for den sektor jeg har ansvar for.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Det er litt avhengig av hva slags tilnærming vi har til politisituasjonen i Hedmark, om man bare baserer seg på Hamar Arbeiderblad og andre aviser, eller om man velger å gå noe dypere inn i det. Jeg velger det siste. Jeg vil fra denne talerstol gratulere Hedmark politidistrikt med innsatsen det siste året og også gratulere Hedmark politidistrikt med fantastiske resultater. I løpet av de siste tre månedene har man altså beveget politidistriktet opp på en oppklaringsprosent på 43,6 – det er veldig høyt – og den går altså oppover. Det må vi være veldig glad for. Jeg tror også at Hedmark politidistrikt nå er i godt inngrep med å få ned restansene sine. Jeg har fått rapportert om at man har ca. 10 pst. nedgang i restansene, og det er bra. Det vi trenger nå, også i Hedmark, er en debatt om – og vi trenger politiledere som diskuterer det – hvordan man skal bruke alle de midlene som faktisk er overført til politiet, også til politiet i Hedmark, i løpet av de siste årene. Jeg har tidligere, i et skriftlig svar den 3. mars til representanten Bredvold, redegjort for dette. Men jeg tillater meg å påpeke at Hedmark politidistrikt fra regjeringsskiftet i 2005 og til 2010 har økt sine budsjetter fra – og jeg understreker – 189 mill. kr til 261 mill. kr. Det er en vekst på 72 mill. kr, eller 38 pst, som har kommet Hedmark til gode. Alle vi hedmarkspatrioter er jo glad for det. Fra 2009 til 2010, hvor den økonomiske krisen har trådt inn for fullt, er det ikke sånn at det er kuttet i budsjettet til Hedmark politidistrikt, snarere tvert imot: Det er økt med 27,1 mill. kr, en økning på 12,5 pst. Det er etter mine begreper en veldig bra satsing. Hedmark politidistrikt fikk 17 årsverk i forbindelse med tiltakspakka som ble lagt fram i januar 2009. Det er videreført i 2010 med en helårsvirkning på 11 mill. kr. I tillegg ble distriktet i 2010 styrket med fem årsverk til styrket grensekontroll og bekjempelse av mobil kriminalitet. Videre utgjør politidistriktets kompensasjon i forbindelse med særavtalen – folk skal altså jobbe lenger, og vi får flere årsverk også i Hedmark som ikke er med i regnestykket til avisene – 10,5 mill. kr. Ifølge politimesteren i Hedmark må politidistriktet redusere driftsutgiftene i 2010 av tre hovedgrunner: For det første et underskudd fra 2009, bl.a. på grunn av en krevende straffesak og et nytt bygg, merutgifter til husleie i 2010 – det gjelder både på Hamar, i Eidskog og en del andre steder, har jeg skjønt – og bidrag til å fornye politiets IKT-systemer, noe som er helt nødvendig, og som også vil frigjøre ressurser på sikt. De siste resultatene viser allikevel at tidenes budsjetter, rekordopptak ved Politihøgskolen og økt antall sivile stillinger gir resultater for mer trygghet. Kriminaliteten går også ned, og flere saker oppklares. Som avisa Østlendingen skrev for en uke siden: «Uansett gjør politiet godt arbeid. Oppklaringsprosenten har steget ytterligere de tre første månedene i år, i forhold til i fjor; fra 40 prosent til 43,6 prosent. Noe politimester Tormod Bakke er fornøyd med».
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Min klare anbefaling er at representanten leser mer enn aviser, for tallenes tale er jo tydelig. Hvis det skal være sånn at man framstiller det som kutt i et politidistrikt som har fått så enorm økning, blir det håpløst både for Fremskrittspartiet, som har mer penger enn alle andre, og også for Regjeringa å bevilge mer penger inn. Tida er kommet, også i Hedmark, til at politiledere, politimester og også andre tar et ansvar for hvordan man kan få mest igjen for de store beløpene som nå faktisk bevilges. Det at et politidistrikt går med underskudd og må trekke det med seg over i år, må man sjøl rydde opp i. Derfor er jeg veldig glad for at Hedmark faktisk har klart å gjøre den jobben ved at de nå er i ferd med å bygge ned restanser. Det at man klarer å få økt oppklaringsprosent, betyr ikke at det er flere straffesaker som blir uavklart, slik representanten framstiller det. Det betyr faktisk at det er flere straffesaker som leder fram til dom. Det må vi glede oss over.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Representanten har ikke dekning for å si at det er en økning når det gjelder kriminelle handlinger. Vi ser på noen felter at det er en økning, men på andre felter er det en betydelig nedgang. Derfor gleder vi oss nå i disse dager over at tallet på villainnbrudd i Oslo i løpet av de siste månedene har gått ned med 50 pst. Det må vi glede oss over. Mange av disse positive tallene ser vi også i Hedmark. Men det som er viktig, er at politidistriktene klarer å oppklare flere og flere saker, slik at mer kriminalitet oppdages. Det bidrar til at vi får kriminaliteten ytterligere ned. Jeg mener at mange av de sakene som representanten Bredvold nevnte, både bedrageri og andre typer saker, er svært alvorlige saker som politidistriktene må komme i inngrep på. Da tror jeg at den strategien som Hedmark nå har valgt for å få bort restansene og få opp oppklaringsprosenten, er den eneste farbare veien. Når man samtidig har fått så mye penger, skulle det bare mangle. Vi må fokusere på å få mest mulig ut av de store bevilgningene som er gitt, mest mulig ut av DNA-reformen, mest mulig ut av at vi utdanner over 700 nye politifolk, som er rekord i Norge, mest mulig ut av at vi nå bygger ut et nytt nødnett for mellom 3 og 4 milliarder kr, slik at de samlede politiressursene gir mest mulig trygghet for folk flest. Jeg er overbevist om at vi skal klare å få til det.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Jeg ønsker å stille justisministeren følgende spørsmål: «I henhold til en artikkel i Hamar Arbeiderblad av 14. april 2010 vil politimesteren i Hedmark fylke henlegge alt fra naskeri til bedragerier opp til 300 000 kroner for å spare penger. Det er pengekrise i Politi-Hedmark. Er statsråden fornøyd med denne utviklingen som vil kunne ramme folk flest?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Først vil jeg si at jeg har den største tillit og tiltro til og respekt for det politiet gjør, både dem som jobber sivilt, og dem som jobber i uniform. Det er ingen tvil om det. Justisministeren og jeg har helt sikkert samme mål også. I avisene, både i Glåmdalen, Østlendingen og HA, har det stått mye om dette i de siste dagene. Blant annet står det i Glåmdalen lørdag 17. april: «Kongsvinger-regionen er rett og slett blitt en salderingspost, sier politistasjonssjef Bjørn Berntsen i Kongsvinger og varsler færre polititjenester her i distriktet.» Tirsdag 20. april i samme avis står det: «Til tross for at Hedmark politidistrikt aldri har hatt mer penger til drift, må det kuttes og spares, og flere saker vil bli henlagt.» «Må henlegge flere saker», står det også. Sånt kan jeg lese i mange aviser. Det som gjør meg urolig, er at politiet må henlegge saker. Ofte er dette små saker, men det er saker som har stor betydning for dem som rammes.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Jeg takker nok en gang for svaret. Jeg trodde at kriminelle handlinger for opp til 300 000 kr også for justisministeren var en alvorlig sak. Jeg trodde at sjekkbedrageri, hotellbedrageri, restaurant- og drosjeregninger som ikke er betalt, var alvorlig. Saker som enkelttyverier, naskerier, mindre bedragerier og sånne ting vurderes nå henlagt. Jeg leste også i en avis her om dagen at til og med kirkebrannen i Våler nå vurderes henlagt. Jeg tror helt bestemt at folk flest blir litt redde for sin hverdag, for andres hverdag når politiet ikke kan ta sånne saker som berører folk flest, på grunn av økonomi, at det ikke er nok penger. Det er vel det det skorter på. Som jeg sa, har jeg den største tiltro til politi og lensmann. De gjør så godt de kan. De jobber overtid, og jeg er sikker på at mange av dem til og med jobber gratis. De gjør så godt de kan, men midlene strekker ikke til, og kriminaliteten øker. Det er flott at oppklaringsprosenten øker, men det er også en økning i kriminelle handlinger.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
«Regjeringens mål om 3 TWh vindkraft innen 2010 blir ikke innfridd. Ifølge nettutgaven til Teknisk Ukeblad er statsråden bekymret over kostnadsnivået for landbasert vindkraft, og mener Enova må støtte teknologiutvikling for onshore vindkraft for å redusere kostnadene. Ifølge olje- og energiministeren skal Enova gi støtte basert på prinsippet om «mest energi for pengene». Hva betyr dette for målet om 3 TWh vindkraft og Enovas bruk av penger til investeringsstøtte?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Jeg klarte ikke helt å oppfatte at det var et direkte svar på målet om 3 TWh vindkraft. Opprettholdes det? Innenfor hvilken tidshorisont opprettholdes det? Og hvordan harmonerer dette med at statsråden ifølge Teknisk Ukeblad sier at Enova skal gi støtte basert på prinsippet om «mest energi for pengene» – et prinsipp jeg deler fullt og helt. Men hvis en ser på uttalelser fra Enova i Dagens Næringsliv for ca. et år siden, skulle de altså innfri målet koste hva det koste ville. Det er jo et helt annet prinsipp, for da skal en innfri 3 TWh uansett. Jeg mener at en bør være pragmatisk i dette. Hvis en ser at en teknologi blir dyrere enn antatt, bør en justere målene framfor at de nå blir liggende fast, men med en uklar bestilling til Enova. Kan statsråden oppklare dette: Skal Enova innfri 3 TWh vindkraft? Innenfor hvilken tidsperiode, i så fall? Og har en et makstak på kostnader i forbindelse med denne saken?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-21:
Takk for svaret. Men kan statsråden spesifisere om målet om 3 TWh står med et senere tidspunkt for innfrielse? Eller er det frafalt som følge av at en ikke klarte det i 2010? Hvilke signaler har Enova kommet med når det gjelder videre investeringsstøtte til vindkraft? Ønsker en fortsatt å klare 3 TWh på et senere tidspunkt? Og i så fall når? Eller er det prinsippet om «mest energi for pengene» som skal gjelde innenfor de teknologityper som Enova skal engasjere seg i? Jeg er innforstått med at Regjeringen mener at vannkraft ikke skal være med på det området, selv om jeg ønsker at det skal være det. Men jeg skal ikke ta den debatten her. Men spørsmålet er altså: Er det noen form for målsettinger rundt vindkraft som er tallfestet, og hva er årstallet for det?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-21:
I statsbudsjettet for 2010 ble det slått fast at vi ikke når målet om 3 TWh vindkraft. Det ble videre slått fast at «i 2010 vil Enova fortsatt ha en stor satsing på vindkraft». Dette er fulgt opp gjennom å lyse ut en ny runde i vindkraftprogrammet. For framtida vil et felles norsk-svensk elsertifikatmarked være det viktigste virkemiddelet for å fremme fornybar kraftproduksjon. I forbindelse med oppstart av sertifikatmarkedet er det naturlig at Enova dreier oppmerksomheten mot andre områder. I regjeringserklæringa har vi slått fast at Enova i større grad skal innrettes mot demonstrasjon av umodne teknologier. Det er også aktuelt å styrke satsinga på energieffektivisering og varmeløsninger basert på ulike fornybare energikilder, spillvarme og varmepumper.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-21:
Jeg er litt overrasket over at dette framstår som uklart. Vi har altså i budsjettproposisjonen meddelt overfor Stortinget at målet ikke blir nådd. Samtidig er prinsippet om «mest energi for pengene», som representanten her refererte, det førende prinsippet for Enovas virksomhet. Det vi har gått inn og gjort, er at vi tidligere har definert et eget mål for vindkraft, fordi vi ønsket å gjøre noe som fulgte en egen bane. For hvis en ikke hadde et eget mål for vindkraft, ville vindkraftprosjekter i svært liten grad fått støtte, for det ville gått til energieffektivisering og varmeprosjekter og til mindre kostnadskrevende prosjekter enn vindkraft. Vi har altså på et tidligere tidspunkt valgt å kanalisere penger inn via et eget vindkraftmål. Det ser vi at vi ikke når. Det er meddelt Stortinget. Utover det er det ikke noe nytt i denne saken.