Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-11-21:
Av og til kan det være vanskelig å definere hva kvalitet er. Noen har sagt at det er det mest komplekse, mangedimensjonale virksomhetsbegrep som noensinne er redusert til åtte bokstaver. Andre sier at kvalitet kjenner du igjen når du ser det. Andre igjen sier at kvalitet er evne til kravoppfyllelse, det er fravær av avvik, eller det er evne til god ressursutnyttelse, resultatforbedring og tilpasning til nye betingelser. Jeg er veldig glad for at skolediskusjonen vi har i 2008, først og fremst handler om kvalitet og innhold. Men det er ingen selvfølge. Det har kommet av at vi opp igjennom mange år nå har fått fokusere på det som er det viktigste i skolen, nemlig innhold og læring. Når statsråden sier at vi oppdaget de store sosiale forskjellende da vi startet arbeidet med St.meld. nr. 16 for 2006–2007, må jeg nok korrigere statsråden og si at det var et vesentlig grunnlag for Kunnskapsløftet. Det var nettopp da vi oppdaget at den norske skolen ikke utjevnet, men snarere tvert imot forsterket og videreførte forskjeller mellom elevene som følge av ulik sosial bakgrunn. Representanten Freddy de Ruiter sier at høyresiden har hatt som mantra at skolen skal være et sted for læring. Ja, og det er jeg veldig stolt av. Skolen skal være et sted for læring. Det som kortslutter i representanten de Ruiters innlegg, er at han mener det er en motsetning mellom læring og fellesskap. Det er ikke slik at det blir mindre læring fordi vi også fokuserer på fellesskap. Men for Høyre og for andre partier her i salen har det ikke vært nok at elevene lærer å utvikle gode samarbeidsevner, at de lærer god demokratiforståelse, så lenge 20 pst. av elevene går ut av skolen uten å kunne lese og skrive ordentlig. Det er den største utfordringen i skolen. Frafall i videregående opplæring har vært et tema som mange har begynt å diskutere på stort alvor. Det er helt åpenbart at vi vet mer om årsakene nå enn vi gjorde for en stund siden. Vi vet at manglende grunnleggende ferdigheter har stor betydning. Vi vet at høyt fravær har stor betydning. Dårlig yrkesrådgivning har også stor betydning, og det samme har også mangel på lærlingplasser. Høyre har fremmet en rekke forslag for å bedre situasjonen når det gjelder frafall i videregående opplæring. De har i tur og orden selvfølgelig blitt nedstemt. Men jeg håper jo at vi nå, i den nye trenden vi er inne i, kan se igjen noen av de forslagene når neste stortingsmelding fra Regjeringa kommer. Den må i så fall komme rimelig raskt i og med at det er valg i 2009, og det sannsynligvis blir et regjeringsskifte – vi kan iallfall håpe. Så er det, som flere har vært inne på, positivt at mange av opposisjonens forslag følges opp. Det gjelder forslag om skolelederutdanning, forslag om etter- og videreutdanning for lærere, og det gjelder også andre forslag. Jeg syns det allikevel er verdt å bemerke at det er synd at de forslagene må gå en runde gjennom å bli nedstemt i Stortinget før Regjeringa finner det for godt å ta forslagene opp i sine forslag. De senere års forskning om norsk skole har avdekket at den er god på mange områder, men at vi også har store utfordringer. Vi vet at god og effektiv skoleledelse er viktig for å forbedre resultatene i skolen. Vi vet også at mange lærere har vært usikre på sin egen rolle, er usikre på det å lede læringsprosesser, og mange ganger fører det til at man kombinerer elevsentrerte metoder med uklare forventninger i fagene. Det bidrar til at mange elever ikke presterer så godt som de kunne ha gjort. Det at læringstrykket er for lavt, gjør at ambisjonsnivået også blir lavt. Gode læringsprosesser og god læring krever gode lærere. Vi vet at et utdanningssystems kvalitet aldri kan overstige kvaliteten på lærerne, og vi er heldige i Norge, for vi har mange gode lærere. De gjør en utmerket jobb, men de trenger flere kolleger. Det betyr at vi må utdanne lærerne våre bedre, og vi må sørge for at vi får flere lærere. Vi har store rekrutteringsutfordringer på lærersiden. Vi vet at timetallsutvidelsen alene vil medføre behov for 10 000 nye lærere. Vi vet at holdes alle andre faktorer konstant, trenger vi ca. 7 000 nye lærere fram mot 2020. Spørsmålet er jo hvor vi skal hente de lærerne fra. Opposisjonspartiene på Stortinget har gjentatte ganger fremmet forslag om rekrutteringsplaner, om tiltak som kan bidra til at vi øker tilgangen på lærere. Regjeringspartiene har hver gang stemt forslagene ned. Det betyr at vi kommer stadig lenger på etterskudd i forhold til å klare å rekruttere flere lærere. Til slutt vil jeg bare minne om at de store kuttene som har kommet i basisbevilgninger til universiteter og høyskoler, har gjort situasjonen vanskelig for mange lærerutdannere. Det betyr at de kutter i tilbud, de kutter i veiledning og oppfølging, og de kutter i studiekvalitet. Det kommer til å gå ut over kvaliteten på lærerne som uteksamineres.