trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Lønning (Høyre), 2005-12-09:
Jeg registrerer med interesse at representanten Sundsbø fra Senterpartiet og representanten Bjørnstad fra Arbeiderpartiet, begge fra Akershus fylke, er sterkt opptatt av finansieringen av opptreningsinstitusjoner. Begge representantene kan løse sitt problem ved å stemme for det forslaget som Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti har fremmet, om å styrke posten med 75 mill. kr. Jeg tror ikke problemet ligger der hvor særlig representanten Sundsbø satte fingeren, og hvor en enstemmig fagkomite – også hans egne partifeller – har uttalt at de er enig i måten finansieringen er lagt om på ved ansvaret til helseforetakene. Så la jeg med interesse merke til innlegget fra representanten Gunn Olsen, som advarte mot den overhåndtagende tendensen til svartmaling av situasjonen i helsevesenet og i eldreomsorgen. Jeg deltok i et debattprogram på TV 2 forleden, hvor det intelligente spørsmålet seerne ble stilt var: Er du redd for å bli gammel? Man kunne jo like gjerne spurt: Er du redd for å leve? Eller: Er du redd for å bli født? Det var over 90 pst. som svarte som man bestilte, nemlig ja. Det er et resultat av en farlig kombinasjon, nemlig en kombinasjon av helt kritikkløs og tankeløs journalistikk på den ene siden, og like kritikkløs og tankeløs politisk retorikk på den andre siden. Det er en farlig blanding. Derfor håper jeg at ikke minst representanten Gunn Olsens egne partifeller vil legge seg på sinne hennes advarsel. Til sist: Statsråden gav et ikke helt presist svar på et spørsmål jeg stilte henne i et tidligere replikkordskifte; derfor vil jeg gjerne presisere spørsmålet en gang til. Det skal gjennomføres en full evaluering av sykehusreformen, og man sier at man er åpen for å revidere og forandre ordningen når evalueringsresultatene foreligger. Jeg går ut ifra at evalueringen også skal omfatte strukturen når det gjelder styringsfunksjonen. For hele tankegangen bak reformen, som ble foreslått av den forrige Stoltenberg-regjeringen, var jo at alt politisk ansvar skulle samles ett sted, nemlig hos statsråden. Hvis man nå forandrer styresammensetningen med sikte på å legge inn politisk ansvar i styrene på et annet nivå, forstyrrer man jo nettopp det som var det grunnleggende prinsippet. Mitt spørsmål gjentar jeg derfor slik: Gitt at evalueringen nå viser at tankegangen hos den forrige arbeiderpartiregjeringen var riktig, og at den strukturen man valgte, har fungert godt, vil da statsråden ta konsekvensen av det og revidere det etter mitt skjønn forhastede vedtaket hun har gjort om å forandre reformen på dette punkt?
Inge Lønning (Høyre), 2005-12-09:
Jeg deler statsrådens vurdering av at det finnes mange kloke politikere i alle partier og alle steder. Det er ikke det spørsmålet gjelder. Også i dagens styrer sitter det folk som har hatt politiske verv, som kjent. Men de sitter der ikke etter en oppnevningsprosedyre som er knyttet til politikerrollen. Jeg konstaterer at det i statsrådens svar er en underlig selvmotsigelse, for hun argumenterer for at man skal ha en spesifikk kvote for politiske representanter, samtidig som hun understreker at deres rolle ikke er å være politiske representanter. Da blir det litt vanskelig å få regnestykket til å gå opp. Mitt spørsmål er egentlig fremdeles ubesvart. Gitt at evalueringsprosessen, som formodentlig også skal omfatte strukturen på styrene og de reglene som hittil har vært praktisert når det gjelder styresammensetning, stadfester at det har fungert godt og vært riktig, vil statsråden da ta konsekvensen av det? Eller vil hun på det punkt overse evalueringene?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
For et par uker siden advarte organisasjoner fra politi, helse og statlige institusjoner mot de negative konsekvensene de siste endringene i alkoholloven har for unges alkoholbruk. Endringene har ført til salg og skjenking av helt nye produkter med høyere alkoholinnhold rettet mot ungdom. Alle partiene på Stortinget, med unntak av Fremskrittspartiet, har tatt signalene fra fagmiljøene alvorlig og bedt Regjeringen evaluere og vurdere erfaringene med de nye bestemmelsene i alkoholloven. Spørsmålet til representanten fra Fremskrittspartiet er følgende: Hvorfor er ikke Fremskrittspartiet bekymret for konsekvensene, når vi som politikere får så mange advarsler fra faglig hold? Hvorfor vil ikke Fremskrittspartiet engang være med på en vurdering og evaluering av konsekvensene?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
Legemiddelassistert rehabilitering har vist seg riktig for tunge rusmiddelmisbrukere. Kristelig Folkeparti er opptatt av at dette tilbudet ikke blir førstevalget, men et supplement til medikamentfri behandling. Dette er særlig viktig når det gjelder unge mennesker, som lett kan bli avhengige over lang tid. I budsjettproposisjonen fra forrige regjering står det at faglige retningslinjer for legemiddelassistert rehabilitering skal utarbeides. Er Arbeiderpartiet enig i at medikamentfri behandling bør prøves ut før legemiddelassistert rehabilitering tas i bruk, spesielt når det gjelder unge mennesker med behandlingsbehov? Og vil Arbeiderpartiet bidra til at dette nedfelles i de nye retningslinjene som skal utarbeides?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
SV og Kristelig Folkeparti deler mange synspunkter innenfor bioteknologien og genpolitikken. Vi stod sammen om loven, selv om vi senere skilte lag i forbindelse med en enkeltsak. Slik jeg ser det, vil SV ha en nøkkelrolle i arbeidet med den varslede gjennomgangen av loven. Det er vårt håp at SV vil føre videre sin skepsis mot sorteringssamfunnet og sin politikk for alles menneskeverd. Den etikkdebatten vi har hatt i Norge, har vært svært viktig. Det har betydd at ikke bare medisinindustriens og forskningsoptimistenes synspunkter har fått oppmerksomhet. Mitt spørsmål til representanten er følgende: Vil SV stå vakt om formålsbestemmelsene i bioteknologiloven og i den nye regjeringen påta seg rollen som kritiker av sorteringssamfunnet? Vil SV bidra til at vi får en helhetlig debatt der det også blir rom for etisk debatt og refleksjon? Jeg tror det er helt nødvendig at vi også tar oss tid til en etikkdebatt i forbindelse med revisjon av loven.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
Slik Kristelig Folkeparti ser det, er et befruktet egg et begynnende liv. På denne konferansen ble det også fra flere sagt at vi i Norge i dag allerede sorterer mennesker. Preimplantasjonsdiagnostikk som man nå ønsker å innføre, innebærer faktisk at man selekterer og sorterer. Derfor er dette en utrolig viktig debatt vi bør ha i forbindelse med endringen av loven, der vi også ser på disse vanskelige etiske spørsmålene. I Norge har vi, som jeg også sa i det innlegget jeg holdt i Bioteknologinemnda, en veldig liberal praksis i forbindelse med den dispensasjonsnemnden som ble oppnevnt for vel et år siden. Den liberale praksisen vi har i Norge, innebærer faktisk sortering, og dette er vi nødt til å se i øynene.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
Kristelig Folkeparti mener det er svært viktig å ha ulike tilbud og et mangfold også innenfor helsesektoren. Det som er viktig, er at man har gode offentlige planer. Det er ingen tvil om at Kristelig Folkeparti har sitt hjerte nær de ideelle private institusjonene. Det var også årsaken til at man unntok de ideelle organisasjonene innenfor helse når man skulle begynne med en del anbud også innenfor denne sektoren. Det samme gjaldt innenfor barnevernet. De skulle man ikke nødvendigvis behøve å ta med i anbudsrunden. Med dem kunne man inngå direkte avtaler. Jeg tror det viktigste er at vi fører et godt og grundig tilsyn med alle de private institusjonene, og også med de offentlige. Men som sagt, det er viktig at man er innenfor offentlige planer, og det finnes jo også svært gode institusjoner i helsesektoren – de ideelle og også en del av de kommersielle.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
Kristelig Folkeparti er opptatt av gode abortforebyggende tiltak. Det er gledelig å kunne konstatere at det i 2004 ble registrert den laveste abortraten blant tenåringer på de siste 25 årene. Stiftelsen Amathea gir et spesielt tilbud til par og til kvinner som er blitt gravide uten at det er planlagt. Senterpartiet har vært med på å gi ros til det arbeidet Amathea har gjort for å forebygge og for å hjelpe gravide i en vanskelig situasjon. Spørsmålet mitt er: Hva er årsaken til at Senterpartiet har akseptert et kutt på 1 mill. kr i støtten til Amathea? Betyr det at Senterpartiet mener dette unike arbeidet skal få mindre støtte i årene framover?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-12-09:
I Soria Moria-erklæringen står det: «Ingen lokalsykehus skal legges ned.» Samtidig står det: «Regjeringen vil videreføre arbeidet med en bedre arbeidsdeling mellom sykehus, som fremmer styrket kvalitet i pasientbehandlingen.» For bare noen få dager siden var jeg sammen med folk fra en rekke helseforetak på en konferanse hvor også statssekretær Harsvik var til stede. Han sa på det møtet ikke så veldig mye når det gjelder dette, men litt, og frustrasjonen da diskusjonen begynte, var i grunnen stor når det gjaldt akkurat det punktet i Soria Moria-erklæringen. Spørsmålet mitt er følgende: Kan statsråden klargjøre hva som ligger i erklæringen om lokalsykehusene? Ligger det i det som står, at Regjeringen vil videreføre den strategien som nå er i gang, for lokalsykehusene? Eller betyr det at man faktisk har tenkt å lage en helt ny strategi?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Jeg takker for spørsmålet. Det er riktig at det å redusere egenandeler og ha en sosial politikk der er en viktig del av arbeidet mot sosiale helseforskjeller og ulikheter i helsevesenet. Den nye regjeringen begynner på det med de tiltakene som går på å senke egenandelstak 2, fra 3 500 kr ned til 2 500 kr. Den nye regjeringen er med på det som også Bondevik-regjeringen foreslo, at det ikke skal være egenandeler for barn under 12 år. Vi sier i innstillingen fra de rød-grønne partiene at vi ønsker lagt fram for oss en gjennomgang av hele egenandelssystemet for å få diskutert det videre, slik at vi kan komme med nye forbedringer. Det er et område vi vil ha stor oppmerksomhet rundt, og vi ønsker å gjøre flere forbedringer enn det som er gjort i denne omgang.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Det viktigste er at det er nok eldreomsorg og nok pleie. Det vi har sett med den modellen jeg beskriver, som vi har nå i f.eks. Oslo, er at man kutter kraftig ned på ressursene og f.eks. gir hjemmehjelp hver fjerde eller femte uke i mange av bydelene. Da er det ikke av stor betydning om det er et privat eller et offentlig firma som kommer. Det som teller, er at man får besøk hver uke eller annen hver uke, slik det var før. Det er de samlede ressursene til eldreomsorgen som vi er mest opptatt av, og som må økes kraftig i dagens situasjon. Det å kutte ned for at man skal kunne handle tilleggstjenester fra egen lommebok, er vi ikke for. Når det gjelder spørsmålet om skatt, er det slik at den delen som angår skatt på aksjer og skatt på formue, øker kraftig for dem med høye inntekter, slik at den totale beskatningen av de rikeste her i landet øker mye med dette budsjettet. Rammen for inntektsbeskatningen ble lagt i et bredt skatteforlik, som også Høyre var med på. Det er langsiktighet i den politikken som er begrunnelsen for den delen av skattepakken.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Den legemiddelassisterte behandlingen av rusmiddelmisbrukere hjelper allerede i dag veldig mange mennesker. Det er klart at vi ønsker å ha en høyest mulig kvalitet på den behandlingen og gjøre de forbedringene som er nødvendige, og utvikle gode retningslinjer. Vi vil samtidig iverksette behandling av flest mulig. Forbedring av kvaliteten må jo kunne gå parallelt med at man får flere inn i den typen oppfølging og den typen tilbud. Vi er selvsagt positive til en kvalitetsforbedring, men vi vil også få dette til å gå på skinner og komme videre.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Som Inge Lønning var inne på, er det slik at vi er opptatt av eldreomsorgen også utenom valgkampen. Situasjonen for dem som har fått kuttet ned tjenestene sine og skal handle fra egen lommebok, er den samme enten det er valgkamp eller ikke. Det hører jeg om daglig, og det skal spres til flere byer der Høyre har makt, landet rundt. Du hopper over det som er kjernen i min kritikk, nemlig at man har en basis i tjenestene på et lavt nivå, og så skal man handle ekstratjenester fra egen lommebok til sånn 500 kr timen. Spørsmålet mitt er: Mener du at det er et ideelt system at vi har en eldreomsorg som for at den skal ha en ordentlig kvalitet, er avhengig av at man handler ekstratjenester fra egen lommebok? Jeg vil også spørre om hva du mener om Erna Solbergs uttalelse i valgkampen om at det ikke er en kommunal oppgave å gjøre noe med de sosiale behovene til de eldre.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Vi hørte her tidligere i dag at representanten Dåvøy stadig brukte begrepet «sorteringssamfunnet». Da Laila Dåvøy og jeg på mandag var sammen på høring om forskning på stamceller fra overtallige befruktede egg, hørte vi at alle pasientorganisasjonene og alle forskermiljøene så fram til at vi skulle fjerne dette lovforbudet. Så jeg lurer på hvordan du kan mene at det å forske på noen få stamceller fra overtallige befruktede egg – det er visst bare 17 slike stamcellelinjer som foreløpig brukes i hele verden fordi de kan formere seg i uendelige rekker – har med sorteringssamfunnet å gjøre? Hvordan kan det føre til noen form for sortering når vi har et klinkende klart lovforbud mot å tukle med arveanlegg og mot å klone mennesker og dyr? Vi vil drive dette innenfor et offentlig demokratisk helsesystem med fullt innsyn i stedet for at det bare skjer i globale selskaper i land som Sør-Korea, Singapore osv. Er det ikke en fordel at vi setter dette i gang innenfor ryddige rammer?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Representanten Ludvigsen viste et prisverdig engasjement i forhold til mer demokratisk innflytelse overfor helseforetakene, og jeg forstod det slik at representanten var for at styrerepresentanter med bakgrunn som folkevalgte skal utgjøre et flertall i styrene for helseforetakene, slik Regjeringen nå foreslår. Dette er jo for bedre å reflektere befolkningens behov, interesser og ting som rører seg i forhold til helsebehovene. Spørsmålet mitt da er: Hvorfor er det noen risiko at dette innføres nå? Hvorfor mener representanten at man trenger en nærmere evaluering, nærmere vurdering, før man kan gå til et slikt enkelt, demokratisk tiltak og en forbedring av helseforetakenes styring?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Flere av oss har i debatten vært inne på sosiale helseforskjeller og pekt på at det handler om en bred satsing på velferd og kommunale tjenester i hele landet – 5,7 milliarder kr til velferden i kommunene. Eldreomsorg, psykisk helsevern og også skolefritidsordningen er de viktigste helsetiltak i dette budsjettet. Vi har pekt på at vi må unngå en utvikling i retning av å gjøre anstendig omsorg avhengig av størrelsen på egen lommebok. Selvsagt skal det være frihet til å kjøpe ekstra tjenester, slik vi har i et åpent samfunn som vårt. Men de felles grunnleggende tjenestene som går til alle, må det være god nok standard på. På noen områder handler det særlig om å bekjempe sosiale helseforskjeller. Det har kommet fram i debatten her i dag, og det er områder hvor vi må gjøre mer. Det gjelder tannhelsetjenesten. Der har det nå vært en utvalgsinnstilling ute på høring, med forslag til hva vi kan gjøre. Det vil vi få til behandling på Stortinget senere. Det gjelder bedre tilgang på organer til transplantasjoner, et område hvor det er akutte problemer også i Norge. Vi bør innføre nye tiltak i forhold til det. Det gjelder at utviklingen av nye behandlingsformer, særlig innenfor stamcelleteknologi, kommer inn i rammen av et offentlig, åpent og ryddig helsevesen, og ikke bare blir liggende i hendene på globale helsemonopoler ulike steder i verden. Det gjelder at arbeidet med å få ned ventelistene for de aller alvorligste og mest ressurskrevende sykdommene ikke må svekkes til fordel for at en for stor del av ressursene i helsevesenet går i retning av behandling på private sykehus, som det ble mange nye av i forrige stortingsperiode, behandling av enkle lidelser som det er mer effektivt å få unna, og da få stykkpris for. Vi må gjøre mer for å få ned egenandelene i helsevesenet, bl.a. når det gjelder fysioterapi. Derfor kommer det en egen evaluering av dette, som Regjeringen har varslet, og som vi vil vente på før vi kommer tilbake til nye tiltak. Vi vil ivareta rusmiddelmisbrukere bedre, og også hjelpe psykiatriske pasienter og langtidssyke kreftpasienter bedre, ved at basisfinansieringen av helseforetakene og sykehusene nå blir 60 pst. og stykkprisfinansieringen går ned til 40 pst. Vi må også i det videre arbeidet når det gjelder helseforskjeller, sikre en god nok standard på skolehelsetjenesten, få oversikt over utviklingen der og over andre forebyggende tiltak rettet mot ungdom. Og vi må sikre en bedre dekning av fastleger og legespesialister i hele landet, også i store byer som Oslo, hvor fordelingen er svært ulik. Disse og andre oppgaver inngår i den samlede store strategien for utjevning av helseforskjeller som det nye rød-grønne flertallet vil gå inn for. Om vi ikke får til en statistisk økning av levealderen i Oslo Øst i løpet av de første fire årene, vil vi etter hvert bygge et sunnere samfunn, slik at vi kan se det monner også når det gjelder levealderen.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-12-09:
I valgkampen gav Jens Stoltenberg et løfte til velgerne om at han ikke skulle gi én krone i skattelette før det skinte av eldreomsorgen. Men det løftet har han brutt. Han har gitt store skattelettelser til høytlønnede – ja mest til dem som har mest fra før, for å bruke Arbeiderpartiets egen retorikk. Det kunne vært interessant å høre hvilke tanker representanten Bøhler har på det området. Nylig ble det offentliggjort en undersøkelse blant brukere av hjemmehjelpstjenester i Danmark. Det var 38 000 eldre som fikk hjemmetjenester levert av private, og de var mer fornøyde enn dem som mottok tjenester direkte fra kommunen. Det bekrefter det Høyre har sagt lenge. Man får muligheten til å ha innflytelse over egen situasjon, som gir økt tilfredshet. Man opplever større trygghet ved å kunne velge. Kvaliteten på tilbudet blir bedre, og det blir et større mangfold. Spørsmålet mitt er: Hvorfor er Arbeiderpartiet så imot at folk skal kunne velge mellom offentlige og private tilbud, så lenge det offentlige betaler og det faktisk også gir et bedre tilbud?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-12-09:
Det er bred enighet i komiteen om at foreldre som har barn med store hjerneskader, skal ha frihet til å velge mellom alternative intensive opptreningsprogram, og det er bra. Men det som forundrer meg og skuffer meg, er at regjeringspartiene ikke lenger vil være med på å respektere foreldrenes valg, slik de var tidligere, mens de satt i opposisjon. De vil ikke være med på en merknad som nettopp understreker at foreldrenes valg skal respekteres. De sier altså ja til at foreldrene skal ha frihet til å velge, men sier nei til å respektere det valget foreldrene gjør. Dette synes jeg er en total mangel på respekt for foreldrenes ressurser, foreldrenes kunnskaper og erfaringer. Jeg må spørre representanten Skjælaaen hvorfor Senterpartiet har skiftet mening. Hva er det som har endret seg når det gjelder tilliten til foreldrene, etter at Senterpartiet kom i regjering?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2005-12-09:
Når man hører Høyres representant her, hører man at han taler varmt for eldre og for dem som har det vanskelig og tungt. Når det gjelder sykehusbehandlingen, er det mange eldre som må behandles på sykehus, og det er veldig mange kronikere. Vi ser i år at Høyre har valgt en annen finansieringsmodell enn den man hadde fjor, de har valgt at kun 40 pst. skal være innsatsstyrt finansiering. Dette fører ifølge foretakene, og ifølge de fagfolk jeg har snakket med, til færre behandlede pasienter. De som blir rammet, er de svakeste, og det er kronikerne. Nød og akuttbehandlinger må bli tatt, ventelistepasienter må bli tatt, og de som da står igjen på bunnen, er kronikerne, som nå vil få færre behandlinger. Er det en bevisst politikk fra Høyres side at færre pasienter skal behandles neste år, eller er dette rett og slett en misforståelse?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-12-09:
De siste fire årene har vi sett et stadig økende innslag av kommersielle private sykehusaktører som har tjent store penger. Dette var en villet politikk fra den forrige regjeringen, der Kristelig Folkeparti deltok aktivt. Ønsker Kristelig Folkeparti fortsatt et sterkt innslag av kommersielle private sykehus? Jeg vil også gjerne høre om representanten kan si noe om hvordan hun tenker å behandle de kommersielle sykehusene i forhold til de ideelle sykehusene, som drives av frivillige lag og organisasjoner, og som er en del av helseplanene våre.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-12-09:
Representanten Fredriksen snakker om en masse som vi er imot, og som vi faktisk ikke er imot i denne innstillingen. Jeg har bare lyst til å nevne én ting, siden det i denne sammenhengen nevnes at vi liksom skulle være imot å innføre dette med vaksiner. Departementet jobber intenst med å få innlemmet pneumokokkvaksinering i barnevaksinasjonsprogrammet. Det er rett og slett et omfattende arbeid som skal til, når en ny vaksine skal introduseres i et program. Det gjelder levering fra produsent, det gjelder forberedelser i kommunene, osv. Det er viktig at et vaksinasjonsprogram får god kontinuitet, slik at vi ikke risikerer avbrudd. Folkehelseinstituttet har fått fullmakt av departementet til å forhandle med produsenten, og forhandlingen bør kunne avsluttes i nær framtid. Introduksjonen vil også være avhengig av produsenten av denne vaksinen.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-12-09:
I Senterpartiet har vi stor tillit til foreldrene, foreldrenes kunnskaper, og at foreldrene ønsker det aller beste for sine barn. Senterpartiet har overhodet ikke skiftet noe standpunkt i forhold til dette, at foreldrene er de som kjenner barna sine best osv. Men når vi snakker om behandlingstilbud, vet vi at det også er andre sider som må vektlegges. Det kan være at en kommer i en situasjon der fagekspertisen mener det er andre og bedre løsninger enn det foreldrene kommer fram til. Men jeg tror at de fleste foreldre som er i en sånn situasjon, vil komme til enighet med behandlende institusjoner om behandlingen for sitt barn.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2005-12-09:
Det er en samlet komite som skryter av Amathea sitt arbeid og holder fram denne organisasjonen og det viktige arbeidet den gjør for vanskeligstilte gravide kvinner og for par. Så det er ingen tvil om det. Når det er foretatt et kutt på 1 mill. kr, er det et kutt som er sett i sammenheng med hele budsjettet. Det skal foretas en evaluering av dette, men det er ikke snakk om at vi skal svekke omsorgen for vanskeligstilte gravide i det hele tatt. Når det gjelder framtidige budsjetter, vet representanten Dåvøy, som sjøl har vært statsråd, at i Stortinget snakker vi ikke om hva som skal skje i de framtidige budsjettene. Men at arbeidet overfor vanskeligstilte gravide er viktig og vil bli prioritert i Regjeringen, det er åpenbart.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2005-12-09:
Politikk dreier seg om makt og vilje til å ville gjennomføre endringer. Så langt har det som har kommet fra Regjeringen, kun vedrørt posisjoner og makt. Regjeringens manglende vilje til å gjennomføre endringer i helse- og omsorgsbudsjettet er total. Det retoriske er til stede, men det er altså ikke penger nok i Norge. Senterpartiet ønsker ikke at det opprettes et grunnforskningssenter for ADHD, ønsker ikke å støtte innføring av vaksine for barn mot hjernehinnebetennelse nå, ønsker ikke å få en nasjonal plan for forebygging, forskning og behandling av diabetes. I fjor sa Senterpartiet at egenandelen på medisin og helsetjenester var å betrakte som skatt på sykdom. Hvordan kan da Senterpartiet innføre egenandel på fysioterapi og øke egenandelen ved reise til sykehus?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2005-12-09:
Fremskrittspartiet er av den oppfatning at helseforetakene har vært underfinansiert helt siden de ble etablert, og vi finner det merkelig at Stortinget fortsatt bevilger utilstrekkelig med driftsmidler og samtidig opprettholder balansekravet for 2006. Som en konsekvens av dette går Helse Finnmarks strategiplan for 2005–2010 ut på å styrke ett av de to sykehusene som vi har i Finnmark. Både ortopedi, kirurgi og akuttmedisin blir foreslått overført til Hammerfest på bekostning av Kirkenes. De ansatte ved Kirkenes sykehus vurderer å be helsedirektøren om å gå av. Aksjon to likeverdige sykehus kaller helsedirektøren en folkefiende. Vil statsråden instruere Helse Finnmark slik at Kirkenes får et like godt tilbud innen ortopedi, kirurgi og akutt-tjeneste som Hammerfest? Er statsråden enig i at det trengs to likeverdige og fullverdige sykehus i Finnmark? Eller mener statsråden at tilbudet om sykehustjeneste for befolkningen skal være dårligere i Øst-Finnmark enn i Vest-Finnmark?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2005-12-09:
Hver dag hører vi fra denne talerstol hvor viktig det er å ta vare på de svakeste i samfunnet. Det er kanskje den viktigste oppgave vi har, spesielt vi som sitter i helse- og omsorgskomiteen. Det kan være mange årsaker til at noen kommer inn under betegnelsen «de svakeste». Noen har sosiale tilpasningsproblemer, andre har uforskyldte sykdommer. Det er bare å erkjenne at Regjeringens budsjett for helse- og omsorgtjenester ikke fanger opp mange nok av de menneskene som har ulike typer kroniske sykdommer. Det var godt å høre statsråden si i dag at vi skal få vaksinasjon mot pneumokokkbakterien for barn som er utsatt for hjernehinnebetennelse. Det viser seg også, etter at dette ble innført i USA i 2000, at det ikke har hatt noen bivirkninger eller komplikasjoner. Det er flott at disse menneskene blir ivaretatt. Et annet problem som vår komite sliter med i like stor grad som de andre, er at handlingsregelen, som aldri har fungert, de facto styrer vår økonomi slik at det blir viktigere å investere i aksjer i USA enn det er å ta godt nok vare på våre barn, kronisk syke og eldre. Regjeringen har en meget lunken holdning til en nasjonal plan for forebygging, forskning og behandling av diabetes. Vi er dårligst i klassen på behandling av diabetessykdommen av de land vi ønsker å sammenligne oss med, og vi vet også at dette problemet vil bli økende i framtiden. Når vi vet at et lite land som Island har gjennomført en nasjonal plan for diabetes med sine ressurser, er det helt klart en oppgave vi også må ta på alvor. Hvor er det blitt av Arbeiderpartiets, Senterpartiets og SVs holdninger overfor disse utsatte syke og svakeste? Det nytter ikke å følge opp disse sykdommene med tom retorikk. Hvis Regjeringen ønsker å foreta seg noe, må det følge penger med. ADHD-problematikken er også økende, og vi vet altfor lite om adferdsbaserte prosesser. Hvordan skal vi som nasjon klare å forske på og forstå problematikken rundt adferdsbaserte prosesser, hvis vi ikke oppretter et grunnforskningssenter i Norge? Relaterer vi ADHD-problematikken opp mot de innsatte i våre fengsler, er fengslene overfylt av personer med adferdsproblemer. Det vil både for det enkelte menneske og for det øvrige samfunn være særdeles riktig å ta dette på alvor. Men nei, de rød-grønne går imot. Kommer forslaget fra galt parti, eller er det slik at vi har for lite penger her også? Som sagt: Det å ta vare på de svakeste og syke er en av våre viktigste oppgaver. Derfor har Fremskrittspartiet styrket helse- og omsorgssektoren i sitt budsjett og i salderingen med 3 milliarder kr mer enn Regjeringen har gjort. Og hvorfor har vi gjort det? Det virker som om Fremskrittspartiet er det eneste politiske parti som har forstått at skal vi ta våre barn, syke og eldre på alvor, må vi som nasjon være villig til å satse nok på helse. Så får heller andre være uenig i Fremskrittspartiets prioriteringer. Selvfølgelig koster dette, men befolkningens helse er viktigere enn papirpenger i utlandet.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-12-09:
Som eg sa i innlegget mitt, er poenget med ikkje å støtte dette forslaget om endring av styreform no, at ein har ei evaluering på gang, og det ville vere fornuftig å sjå alt samla. Alt heng saman med alt, er det nokon som har sagt, og eg trur at det er det aller viktigaste, å sjå alt i samanheng. I dag òg er det jo politikarar som sit i dei forskjellige styra rundt omkring. Kven dei representerer, veit eg ikkje, men eg kjenner iallfall svært mange som er rekrutterte inn i styre som er frå lokalpolitikken og fylkespolitikken etc., tidlegare stortingsfolk også. Om det er den beste løysinga, veit ikkje eg, men det eg trur er det viktigaste, som eg sa i innlegget mitt, er innhaldet.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-12-09:
Eg streka i innlegget mitt under at Venstre har programfesta at vi går inn for eit sterkt offentleg helsevesen. Men det betyr ikkje at vi avviser alle private aktørar. Det vi meiner, er at private aktørar innafor spesialisthelsetenester og omsorgstenester vil kunne vere eit viktig supplement. Sjølv har eg vore i denne bransjen i svært mange år, og eg kjenner private aktørar som har jobba side om side med det offentlege helsevesenet. Det går an, men det må koplast på ein god måte, og dei må få si heilt klare bestilling, som er i samsvar med det offentlege behovet. Då går det an å få gode løysingar.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2005-12-09:
I Soria Moria-erklæringa står det at det skal opprettast 10 000 nye årsverk innan eldreomsorga innan utgangen av 2009. Statsråden var også inne på det i innlegget sitt. Det betyr 2 500 årsverk i året. Eg må seie at målet er svært ambisiøst, det er ikkje nokon tvil om det. 2 500 nye heiltidstilsette innan pleie- og omsorgtenesta blir ei utfordring for ein sektor som allereie slit tungt med å rekruttere kvalifisert arbeidskraft. Rask hovudrekning viser at desse nytilsetjingane vil koste om lag 1 milliard kr. Den raud-grøne regjeringa er imot øyremerking. Då blir spørsmålet mitt til statsråden nærliggjande: Kjem kostnadene knytte til desse nye årsverka som ei tilleggsutgift for kommunane, eller ligg desse pengane bakte inn i dei auka overføringane til kommunane?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Jeg er glad for å få det spørsmålet, for det er også noe som opptar denne regjeringen veldig. Jeg vil bare helt klart si at unge funksjonshemmede eller unge som blir trafikkskadde, hva som enn måtte være årsaken, ikke skal bo på alders- eller sjukehjem. Derfor tok jeg umiddelbart, da jeg kom inn i dette departementet, initiativ til en gjennomgang av hvor vi nå står. For det er helt riktig at det er en del unge som har bodd for lenge på alders- og sjukehjem – og der skal de ikke bo permanent. Den siste oversikten vi har – for det har vært gjort ting rundt omkring i kommunene – er at det pr. i dag gjenstår to personer som bor permanent på alders- eller sjukehjem. Det er den oversikten vi har. Uansett om det er det antallet eller flere, skal de personene ut av sjukehjemmene – og jeg kan garantere at jeg skal gjøre alt som står i min makt, for å få dem ut.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
For å ta det siste først: Når det gjelder sjukehusreformen, vet vi en god del allerede, og det er at folk gjennomgående er mer fornøyd med det tilbudet de får nå, enn før sykehusreformen, og vi vet at folk i gjennomsnitt venter kortere tid nå enn de gjorde før. Men det betyr ikke at vi er i mål. Ja, vi evaluerer, men jeg finner grunn til å understreke fra denne talerstolen allerede nå at verken Arbeiderpartiet eller denne regjeringen har til hensikt å endre hovedlinjene i sjukehusreformen. Det vi eventuelt snakker om, er mindre justeringer av typen styre, som er viktig nok i seg selv, eller andre ting. Men hoveddelen i denne sjukehusreformen ligger fast, og den kommer til å ligge fast. Når det gjelder de 10 000 årsverk, er det ikke slik at vi annenhver dag innstiller på 6-timersdag. Det Regjeringen har tatt til orde for, og vil iverksette, er et begrenset forsøk med 6-timersdag, og det vil ikke på noen måte være ødeleggende for å få til 10 000 helt nødvendige flere årsverk innenfor pleie- og omsorgssektoren i denne perioden.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Jeg tror det er helt avgjørende at folk kan være helt trygge på at hvis de blir sjuke, kan man behandle sjukdommen på det sjukehuset de havner på. Kvalitet er altså helt avgjørende. Så er det også klart at i vårt langstrakte land må det kombineres med nærhet. Det er ikke to motstridende hensyn, for kvaliteten kan være god ved store sjukehus og god ved små, og det er store variasjoner. Poenget er: Vi ønsker å videreføre den strategien som er lagt når det gjelder lokalsjukehus, men det kan godt hende at det må gjøres noen flere endringer i forhold til den. Jeg mener at ett av de områdene vi er nødt til å gå nærmere inn på, er om lokalsjukehusene kan spille en større rolle i forhold til utfordringer når det gjelder de eldre, som vi vet har mer sammensatte lidelser, og som heldigvis lever mye lenger nå enn de gjorde før. Det siste er etter min mening et av de beste kvalitetsstemplene på samfunnet vårt. Jeg tror lokalsjukehusene også der kan spille en sterkere rolle enn det som er tilfellet i dag. Ingen av dem skal altså legges ned. Vi skal kombinere dette med god kvalitet for lokalbefolkningen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Vi er nå i ferd med å lage en plan for hvordan vi skal få 10 000 flere årsverk i løpet av denne perioden. Det er ambisiøst, men det er veldig realistisk. Vi skal gjøre det ved å utdanne flere, ved å omskolere en del, ved å sørge for at flere av dem som ønsker det, kan få lov til å jobbe mer heltid eller få større stillingsbrøker. Det er et tilbakevendende problem at mange ansatte i kommunene har så små stillingsbrøker at det ikke blir noe ut av det, verken når det gjelder lønn eller andre ting. Det går det an å gjøre noe med. Og ikke minst: Vi må gjøre mye mer for å hindre at så mange faller ut av arbeidslivet så tidlig. Det er en kjempeutfordring at så mange unge – særlig i denne sektoren – blir uføretrygdet eller sjuke i veldig ung alder. Dette handler derfor også om et inkluderende arbeidsliv, som er en mye større sak, men kjempeviktig i forhold til dette. Det er selvsagt at dette koster mer penger for kommunene, og det er også selvsagt at Regjeringa kommer til å fortsette sin opptrappingsplan når det gjelder overføringer til kommunene, der vi har startet med 5,7 milliarder kr mer neste år. Det kommer til å bli mer i åra framover, også for å ivareta dette behovet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Vi arbeider i disse dagene med bestillerdokumentet – som det så fint heter – overfor våre regionale helseforetak. Det gjelder selvfølgelig også for Helse Nord, og jeg er godt kjent med den uroen som er der. Det som er helt klart, er det som står i Soria Moria-erklæringen knyttet til akuttfunksjoner og fødetilbud. Hvis det foreslås noen endringer som går i motsatt retning av det som står i Soria Moria-erklæringen, skal det på mitt bord. Så jeg tar med meg de signaler som kommer. Jeg vil også si at i forhold til AMK-sentraler – jeg vet det er en diskusjon de berørte sjukehus imellom – har Helsedepartementet vært i kontakt med Helse Nord, som sier at det etter all synlighet blir to AMK-sentraler også i 2006. Jeg ser at den budsjettrunden ikke er ferdig, men jeg synes det er et klokt utgangspunkt. Jeg tar for øvrig de signalene med i den jobben vi går inn i. Det sier seg selv at Finnmark, med så store avstander som det er der, er i en litt annen situasjon enn områder hvor det er litt kortere mellom sjukehusene – for å si det på den måten.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Først til spørsmålet fra Harald T. Nesvik og det forslaget som Fremskrittspartiet har inne om vaksine mot alvorlig hjernehinnebetennelse: Jeg vil gjenta at her har det vært forhandlinger i rekordfart. Regjeringa tar sikte på å innlemme dette i det ordinære barnevaksinasjonsprogrammet neste år, og at det kan skje fra 1. juli 2006. Så den saken anser jeg for å være løst. Derfor bør det vel ikke være behov for å stemme over et slikt forslag. I hvert fall er saken løst. Så til det representanten Lønning tar opp når det gjelder helsereformen. Som representanten også var inne på tidligere, mener jeg at jeg svarte på det ved å si at hovedstrukturen i helsereformen ligger fast. Den skal etter Regjeringas mening også ligge fast framover. Det betyr at det skal være én sjef for sjukehusene, organisert gjennom helseforetak. Jeg mener det overhodet ikke er forhastet å gjøre de endringer vi nå gjør i forhold til styresammensetning. Jeg mener det finnes aktive, fornuftige politikere på alle plan, også fra Høyre. Derfor kan det godt hende at det blir med noen fra Høyre i disse styrene. Det tror jeg heller ikke er skadelig for sjukehusene og pasienttilbudet framover. Men det må være helt klart at de politikerne som skal inn i disse styrene, selvfølgelig skal jobbe innenfor den foretaksmodellen som gjelder, og de lover og regler som der gjelder. Det betyr at det er ikke det partiet man opprinnelig kommer fra, eller den adressen man bor på, som skal være avgjørende for engasjementet i forhold til styrearbeidet her. Jeg føler meg helt trygg på at vi skal greie å finne en sammensetning som betyr både at vi får mer lokal og regional forankring – her har det vært kritikk mot sjukehusreformen – og at vi får mer demokrati. Jeg er derfor ikke så bekymret som representanten Lønning – jeg er ikke bekymret. Jeg mener at tankegangen fra den forrige arbeiderpartiregjering var riktig, og jeg mener at også den nåværende regjering har riktig tankegang på dette området.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Jeg skal igjen prøve å svare. Denne regjeringa har en helt klar politikk, og den går ut på at flertallet av de eieroppnevnte i disse styrene nå skal være aktive politikere. Det er det vi nå gjennomfører. Så skal kommuner og fylkeskommuner komme med forslag, og så skal jeg på vegne av Regjeringa utnevne dem som skal sitte i disse styrene. Jeg mener at dette ikke er noe problem. Det kommer til å stå fast, uansett hva evalueringa sier. Men evalueringa så langt viser jo at det har vært ganske sterk kritikk mot reformen slik den har fungert – mangel på demokrati, mangel på regional og lokal forankring. Det har vi tatt til etterretning. Derfor ekspederer vi dette så raskt som overhodet mulig.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-09:
Jeg ser av budsjettinnstillingen at Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet ser med bekymring på at omleggingen av finansieringsordningen for opptreningsinstitusjonene har skapt usikkerhet for driftsgrunnlaget for enkelte av disse. Dessverre har ikke omleggingen bare skapt usikkerhet; én institusjon er allerede nedlagt, flere må antakelig stenge dørene. I Akershus gjelder dette tre institusjoner med solide tradisjoner og tusenvis av tilfredse pasienter. Dette er resultatet etter at Helse Øst har gjennomført jobben som Stortingets flertall, representantene fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet, påla dem gjennom å overføre ansvaret for finansiering av opptreningsinstitusjonene til de regionale helseforetakene fra 2006. Som bakgrunn for å utelate bl.a. Hurdal Rehabiliteringssenter og Godthaab Rehabiliteringssenter viser Helse Øst til at de ved inngåelsen av nye avtaler har lagt vekt på økt kvalitet, og at de dermed må redusere antallet plasser. Jeg ber Helse- og omsorgsdepartementet gå avtalene nøye etter i sømmene. Økt kvalitet – ja, men til fordel for hvem? Jeg forstår at antallet plasser det er inngått avtale om, er redusert med ca. 40 pst., eller 360 plasser, i de avtalene Helse Øst har inngått. Peter F. Hjort, vår anerkjente nestor innen folkehelse, går inn i problemets kjerne når han viser til hvem som antakelig blir taperne i den omlegging som er gjort. Blant dem som har størst behov for rehabilitering, er eldre som etter sykehusutskriving ellers lett blir overlatt til seg selv, og raskt blir så svake at de blir avhengig av den kommunale omsorgstjenesten. Godthaab har alene, sier Hjort, årlig tatt imot ca. 1 250 pasienter med en gjennomsnittsalder på 75 år. Dagens politiske ledelse i Helse- og omsorgsdepartementet kan ikke bebreides for situasjonen som har oppstått. Pengene for 2006 var fordelt og til dels brukt av helseforetakene før regjeringsskiftet. Jeg er glad for at også representantene fra de tidligere regjeringspartiene nå har sett farene ved egne politiske valg. Blant annet ser jeg at representanten Jan Tore Sanner knapt lot den nye helseministeren få tid til å ta plass i sin funksjon før han spurte om hun ville gjøre noe for å unngå nedleggelse av flere rehabiliteringsinstitusjoner. Jeg er også glad for at det fra dagens regjering er fremmet forslag til tiltak som gjør situasjonen for de berørte opptreningsinstitusjonene noe mindre dramatisk enn det lå an til. Men jeg er redd de langsiktige konsekvenser av reformen som er innført med hensyn til finansieringen, vil føre til at velfungerende rehabiliteringsplasser går tapt, og at eldre og kronisk syke får et redusert tilbud. Dette er uklok helsepolitikk med negative samfunnsøkonomiske konsekvenser. Jeg forventer derfor at Helse- og omsorgsdepartementet sørger for at konsekvenser av den forrige regjeringens reformer blir nøye gjennomgått og eventuelt endret, når man ser hva som skjer.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Det er mange tilfeller hvor møtet med Helse-Norge både er tidkrevende og dyrt for pasientene. For eksempel tar det lang tid for pasienter med øre- og balansesykdommen Ménière å få hjelp, og altfor ofte får pasienten beskjed om at det er lite å gjøre, man bør helst så å si slutte å leve. Kunnskapen om sykdommen som over 40 000 mennesker i Norge har, er for liten. Ménières sykdom er ikke noen statussykdom, og mange som har denne lidelsen, har en veldig redusert livskvalitet. Jeg er selv et eksempel på at det går an å få hjelp, om en orker å være trassig, sint, oppsøke informasjon og mennesker som kan noe om sykdommen, og kreve bistand fra legene. Jeg har selv gitt informasjon til over femti mennesker som i sin nød har henvendt seg til meg. Mange har meldt tilbake om at de har fått et mye bedre liv, for det fins medisiner som hjelper. At det er over 40 000 mennesker med Ménières sykdom, burde føre til at både helsepersonell og helsedepartementet interesser seg enda mer for et helhetlig tilbud og medisiner til denne pasientgruppen. Jeg vet at statsråden er veldig opptatt av dette, og det er bra. En av våre store politiske utfordringer er at mange i arbeidsfør alder blir uføretrygdet. Mange av disse har Ménière og tinnitus eller bare tinnitus, altså bare øresus. Med et helhetlig tilbud om behandling kunne mange flere av disse vært i fullt arbeid. Det er nemlig slik at over halvparten av dem er blitt uføretrygdet. Briskeby skole og kompetansesenter i Lier har tilbud også til denne gruppen pasienter, et tilbud som kalles ReSonare. Det må legges til rette for at det blir økonomisk mulig for disse pasientene å få delta på disse mestringskursene. Til slutt: Det er veldig bra at det blir økt tempo når det gjelder operasjoner for å få satt inn cochlea-implantater. Små barn som er født uten hørsel, voksne som har levd et langt liv uten å høre, alle burde få denne muligheten. Det er en menneskerett å høre, og teknologi gjør det mulig. Forebygging er også viktig i interessefeltet for disse pasientene. Samarbeid om hørselsskader kan være å gi Hørselshemmedes Landsforbund og Norsk Rockforbund, som samarbeider, et bidrag til deres søknad om å redde hørselen til de mange som går på konserter, rett og slett bare ved å dele ut informasjon og ørepropper. Det er små bidrag, som vil gi store gevinster mange år senere. Statsråd, vennligst se nærmere også på dette.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2005-12-09:
Bondevik-regjeringen, med støtte fra Fremskrittspartiet, må ta ansvar for at det er skapt stor usikkerhet om tilbudet av opptrenings- og rehabiliteringsplasser i Helse Øst-området, og spesielt Akershus, for neste år. Omlegging av finansieringsopplegg og økonomi, forsering av overgangsperiode og konkurranseutsetting gir færre plasser, og tre institusjoner i Akershus står i fare for å måtte innskrenke eller legge ned virksomheten. Det gjelder Godthaab Rehabiliteringssenter og Sjømennenes Helseheims Rehabiliteringssenter i Bærum og Hurdal Rehabiliteringssenter. Men det gir ingen tilfredsstillelse å kunne legge ansvaret på andre. Jeg er opptatt av brukerne, pårørende og de ansatte. Stoltenberg-regjeringen fastslår at de etablerte opptreningsinstitusjonene er gitt for kort tid til omstilling. Det må ivaretas. Det synes forunderlig at det i anbudsrunden er gitt avtaler til nye tilbud som ikke er ferdigstilt, på bekostning av institusjoner som har hatt etablert virksomhet over mange, mange tiår, f.eks. Godthaab Rehabiliteringssenter. Også etter at denne institusjonen etter påpekte mangler i en dialog med helsemyndighetene har gjort store bygningsmessige investeringer og bedret den helsefaglige bemanningen, blir altså resultatet ingen avtale for neste år, og varsel om oppsigelser til ansatte. Jeg har merket meg at Stoltenberg-regjeringen i tilleggsproposisjonen mener det er uheldig dersom det i 2006 gjennomføres betydelige strukturelle endringer i det siste året i overgangsperioden. Nedlegging av tre institusjoner i Akershus mener jeg må dekkes av en slik beskrivelse. Regjeringen fastslår også at det må legges til rette for at etablerte opptreningsinstitusjoner som har tilstrekkelig kvalitet, gis mulighet for å delta når kontrakter skal inngås for 2007. Den eneste mulighet her må være at en unngår opphør av drift i 2006, med oppsigelser og tap av kompetanse. Jeg er derfor glad for at Regjeringen foreslår å opprette et eget tilskudd til utvikling av opptreningstilbud, og at institusjoner som ikke har fått fornyet driftsavtale for 2006, i særlig grad vil være aktuelle. Tilskudd skal ikke være noen automatikk uten hensyn til kvalitet, men her bør kvalitetsutvikling også kunne skje i en dialog mellom institusjonene og helsemyndighetene. Jeg håper derfor at helseministeren, med bakgrunn i synspunktene fra Regjeringen i tilleggsproposisjonen, vil bidra til at institusjonene i Akershus som står i fare for å måtte legge ned på kort varsel, fortsatt kan gi et tilbud om opptrening og rehabilitering i 2006. Det er et sterkt ønske. Vi kan så ta en grundigere diskusjon i en annen sammenheng om vurderingen av hvilke rehabiliteringsbehov vi bør dekke – om det bare skal være rent medisinsk rehabilitering, eller om en bør omhandle et bredere spekter.