trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
Det er noe unorsk med en politikk som har som mål å øke forskjellene mellom folk, som bidrar til at de arbeidsledige får mindre og de rikeste får mer, og som kutter i mange ytelser til dem som har minst, ved at prisjusteringer fjernes. Regjeringen viser gjennomføringskraft ved å omfordele, ved at de arbeidsledige får kutt i sine ytelser, og ved systematisk å la være å prisjustere stønader til dem som har minst. Og i år økes egenandelene for dem som trenger fysioterapi for å fungere i hverdagen. Gjennomføringskraften er spesielt synlig i skattepolitikken. Vi husker trontalen og omtalen av de 50 som har fått over 100 mill. kr i skattelette – det ble omtalt som fantastisk. Men å forvalte den største arbeidsledigheten på mange tiår vitner om mangel på gjennomføringskraft, hvis da ikke høy ledighet er en kalkulert virkning. Det er noe unorsk over sånne prioriteringer. I dag behandler vi et budsjett der forhandlinger har gjort et svakt helsebudsjett enda svakere. Nye tiltak finansieres med effektiviseringskrav som gjør at det skal spares nesten en halv milliard kroner. Gleden over at Venstre har forhandlet inn 10 mill. kr til en luftambulansebase i Innlandet, forsvant da inndekningen ble kjent: Et nytt innsparingskrav betyr om lag det dobbelte av det en luftambulansebase er blitt tilgodesett med bare i Sykehuset Innlandet. Det er over 130 000 arbeidsledige i Norge. 72 000 av dem er under 30 år. I tillegg er det mange ungdommer som går på sosialhjelp uten å få aktivitetstiltak. Skal vi klare å løfte dem inn i mer aktivitet, trengs det aktiviteter. Med en kommuneøkonomi som er så presset at Kommune-Norge har sett seg nødt til å øke eiendomsskatten med 36 pst. under den blå-blå regjeringen, er det ikke bare å sende ungdom over i aktivitet. Jeg hørte representanten Stefan Heggelund i sitt innlegg prate om at det var bare tomt, det som skjedde fra Arbeiderpartiets side. Det som er ganske tomt, er at vi har en regjering som i salderingsproposisjonen nå har klart å spare 250 mill. kr på at man ikke har klart å ta i bruk de tiltaksplassene det er bevilget penger til.
Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-05:
Landet er i omstilling, og kunnskap og kompetanse er noen av de mest sentrale begrepene i denne omstillingsprosessen. På noen områder går utviklingen så fort at noen hver kan ha problemer med å følge med. Et av områdene hvor utviklingen går fort, og hvor vi må henge med, er innen IKT. I andre land har de innført koding i skolen allerede, mens vi ikke har kommet lenger enn forsøksordninger med valgfag for noen utvalgte skoler. Det er behov for en betydelig satsing på dette området. Mens regjeringens opprinnelige budsjettforslag ikke hadde noen nye studieplasser, melder IKT-Norge at det er et behov for 1 000 nye studieplasser bare innen IKT. I Venstres alternative statsbudsjett har vi bl.a. lagt inn 100 mill. kr til IKT-satsing i grunnopplæringen, vi har lagt inn penger for å styrke IKT-utdanningen, og vi har øremerket 1 000 studieplasser til IKT. Jeg er glad for at Venstre og Kristelig Folkeparti har fått regjeringen med på en IKT-satsing. I budsjettforliket ligger det nå 500 nye studieplasser innen IKT, 10 mill. kr til IKT-tiltak i grunnopplæringen og et eget såkornfond for IKT-næringer på 250 mill. kr. Det er en god start på en satsing, men dette er et område hvor vi må satse også i årene som kommer. Jeg vil også trekke fram den offensive satsingen Venstre har i vårt alternative budsjett på høyere utdanning og forskning. Vi har lagt inn 2 000 nye studieplasser, 300 rekrutteringsstillinger, styrking av sentre for fremragende forskning, og kompensasjon til de universitetene og høyskolene som kommer negativt ut i ny finansieringsmodell. I tillegg har vi satset på studentene gjennom flere studentboliger og ettergivelse av studielån for lærerstudenter som begynner på en femårig lærerutdanning. Også på dette området har vi fått med regjeringen på en del. Men det er også en del som gjenstår, ikke minst i komitéarbeidet når vi denne uken skal skrive merknader og legge nærmere føringer på dette området. Til slutt vil jeg trekke fram en litt lokal sak, men som har nasjonal betydning. I Norge i dag utdannes nesten halvparten av norske leger i utlandet. Nå er det i seg selv positivt at studenter reiser til utlandet for å studere, men det er en del betenkeligheter med at et land er så avhengig av å sende egne medisinstudenter og importere leger i stor stil fra utlandet for å dekke eget behov. Det gir også noen utfordringer med hensyn til å utdanne disse legene innenfor de systemene og til de jobbene de senere skal ha. Vi vet at Stavanger universitetssykehus har mulighet for å ta inn flere medisinstudenter for å ta den kliniske delen av utdanningen der. Så vet vi at SUS skal bygge nytt sykehus på Ullandhaug, like ved Universitetet i Stavanger. Nå vil jeg understreke at det i alle fall ikke på dette tidspunkt er snakk om noe nytt og eget medisinsk fakultet på UiS, men Venstre ser for seg at det må kunne gå an å utvide medisinutdanningen på UiB på en måte som gjør at den kliniske utdanningen kan tas ved SUS. Vi håper at dette er noe også andre partier kan se nærmere på etter hvert, selv om de ikke har lagt inn 3 mill. kr til å utrede det i sine alternative statsbudsjetter.
Veronica Pedersen Åsheim (Fremskrittspartiet), 2016-12-05:
Regjeringen forstår ikke Nord-Norge. Det har nå blitt Arbeiderpartiets nye mantra. De ser ut til å ha glemt helt at det var den rød-grønne regjeringen som ikke forsto Nord-Norge da de styrte landet. Statsbudsjettet for 2017 beviser at denne regjeringen forstår Nord-Norge i aller høyeste grad. For mens noen er opptatt av veien til Paris, er jeg mer opptatt av vei i Nord-Norge. Bevilgningene til riksveier i Nord-Norge er over doblet under denne regjeringen, og for første gang på lenge kuttes forfallet på riksveiene i nord. Dette har nok nordlendingene fått kjenne på kroppen de siste årene. Flere steder man kjører, er det veiarbeid, og det lukter asfalt. Det følges også nå opp av enda et rekordhøyt samferdselsbudsjett for vårt langstrakte land. Det settes av 100 mill. kr til opprustning av Nordlandsbanen i budsjettet for 2017. Det måtte altså en statsråd fra Fremskrittspartiet til for at jernbane i Nord-Norge skulle prioriteres. Med alt dette og mer til blir det derfor uforståelig for en nordlending som meg selv at noen kan hevde at regjeringen ikke forstår Nord-Norge. Derimot forstår vi at man ikke bygger en landsdel med prat, man bygger den med vedtak, penger og handlekraft. I statsbudsjettet har man det store bildet, men også mange mindre saker som betyr mye for lokalsamfunnene der ute i distriktene. Det er derfor svært gledelig at man etter forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre satte av midler i 2017 til å fullføre arbeidet med å reetablere villaksen i Vefsna etter at det har vært brukt store summer på bekjempelse av gyro. Laksetrappene skal restaureres, og man legger med dette til rette for næringsaktivitet rundt Vefsna.
Kristin Vinje (Høyre), 2016-12-05:
Det kan være vanskelig for den som følger med på den politiske debatten i media, å forstå hva som er det viktigste med dette budsjettet. Da regjeringen presenterte sitt budsjettforslag i oktober, var hovedprofilen et budsjett for å stimulere til flere arbeidsplasser, styrke det sosiale sikkerhetsnettet og bidra til en trygg hverdag for innbyggerne. I forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre er det foretatt noen endringer, men det er fremdeles et budsjett for flere jobber, bedre velferd og en trygg hverdag. Med Høyre i regjering blir det lavere skatter og mer til utdanning og forskning. Det er bra fordi det bidrar til verdiskaping. Høyre har alltid vært opptatt av gode rammebetingelser for næringslivet fordi vi vet at det skaper nye, lønnsomme arbeidsplasser som finansierer velferden. Samtidig ønsker vi at skattebetalernes penger brukes til å investere i fremtiden, ved å prioritere samferdsel, utdanning og forskning. For Høyre er det å investere i en god skole noe av det aller viktigste vi kan gjøre, og derfor har også regjeringens politikk dreiet seg mye om å styrke den norske skolen. Venstresiden snakker så mye om økte forskjeller, eller det de kaller Forskjells-Norge, men i praksis evner de ikke selv å bidra med en politikk som reduserer de bakenforliggende årsakene til at ulikhetene oppstår. Det blir ikke mindre ulikheter av å sende en skatteregning på titalls milliarder kroner til næringslivet i en tid hvor bedriftene sliter med å opprettholde sin konkurranseevne. Da vi gikk inn i regjering i 2013, overtok vi ansvaret for å løfte de svakeste ut av fattigdom fra en regjering som hadde ambisjoner om å fjerne fattigdom med et pennestrøk. Den medisinen sosialistene foreskriver, løser ikke utfordringene vi står overfor. Det er betegnende at Oslo-skolen, som er et resultat av Høyres skolepolitikk, er den skolen i Norge som bidrar mest til sosial mobilitet. I Oslo satset vi målrettet på grunnleggende ferdigheter, kompetanse og kvalitet i alle ledd, og Oslo-elevene er også de elevene som trives aller best på skolen. Høyre vil skape et samfunn med muligheter for alle. Landet har fått en ny kurs. Vi sørger for at elevene lærer mer i skolen. Det utjevner sosiale forskjeller, og vi gir våre barn like muligheter til å lykkes. Aldri før har så mange lærere fått etter- og videreutdanning, og i 2017 får vi en helt ny femårig lærerutdanning. Vi gir flere barn tilgang på barnehage, og vi sørger for lavere foreldrebetaling til familier med lav inntekt. For at ingen elever skal bli hengende etter tidlig i skoleløpet, styrker vi tidlig innsats, og det gjør vi for å forhindre frafall. Vi gjør også flere ting for å øke elevenes tilstedeværelse og læring på skolen, bl.a. har vi innført en fraværsgrense i videregående skole. Kunnskap er vårt viktigste verktøy for å skape verdier og sikre velferd, og derfor lar vi kunnskap styre rike og land.
Anders B. Werp (Høyre), 2016-12-05:
Stortinget kommer i dag til å fatte et viktig vedtak om et statsbudsjett for neste år – et statsbudsjett i og for en krevende tid. Budsjettet skaper flere jobber. Det skaper bedre velferd, og det gir en tryggere hverdag. Regjeringen og samarbeidspartiene satser med dette på å legge til rette for økt kunnskap for framtiden, bedre infrastruktur for framtiden og skattelettelser som er spesielt innrettet mot næringslivet og det å skape og trygge arbeidsplasser. I løpet av mine år som politiker har jeg besøkt veldig mange bedrifter og næringsdrivende. Jeg har ikke møtt en eneste en som etterlyser økt skatt eller påpeker at økt skatt skaper nye arbeidsplasser eller trygger de eksisterende arbeidsplassene – og spesielt ikke i en så krevende tid som nå. Arbeiderpartiet, derimot, prøver etter beste evne å kamuflere at et av deres alternativer og svar er å øke skattene, noe som ikke skaper arbeidsplasser. 10,5 mrd. kr ligger inne allerede i deres budsjett, i tillegg til at det er store summer og manglende inndekning på løfter i deres politikk og budsjett. Trygghet dreier seg jo også om trygghet i hverdagen fra kriminalitet. Denne regjeringen og dette budsjettet legger til rette for å øke tryggheten. Vi ser at oppklaringsprosenten under denne regjeringen øker. Vi har med neste års budsjett, som vi behandler i dag, fått 1 600 flere politistillinger. Vi er på god vei til å oppnå målet om to politistillinger per 1 000 innbyggere. Vi ser at kriminaliteten går ned. Men terrortrusselen er reell og stor, og den organiserte kriminaliteten øker. Derfor er det gledelig at et stort flertall i dette stortinget har vedtatt en nærpolitireform, som gjør at vi skal møte den kriminalitetsutfordringen og flytte politikraft nærmere innbyggerne. Og jeg registrerer med undring at også i denne debatten får vi fra Senterpartiet et forsøk på å snakke seg bort fra Senterpartiets egne alternativer til en justispolitikk som styrker politiet i en tid da kriminaliteten endrer seg. Ordet «sentralisering» brukes for å kamuflere et totalt fravær av egne alternativer for å sikre folks trygghet.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
Høsten 2013 flyttet Kristelig Folkeparti, Venstre, Siv og Erna Askeladd inn i statsministerboligen. Like ved lå Kongsgården. De la på vei ut mot Kongsgården i 2014, og langs veien hørte de det knitret. Opp av bakken, opp av ingenting, kom plastposeavgiften. Videre gikk de, og i løpet av 2014 hørte de: Arbeid, arbeid, hele folket i arbeid. Halvveis møtte de på 1,5 millioner streikende arbeidere som krevde retten til faste stillinger, til hele stillinger og til en lønn å leve av. De la det i sekken og gikk videre. I 2015 kom Kristelig Folkeparti, Venstre, Siv og Erna Askeladd, og det surret fælt i bakgrunnen, det bråkte, og de fant flyseteavgiften. De la den i sekken og gikk videre. Så kom de til 2016, hvor det lå fullt av løsark hvor det sto: Kutt i Investinor, kutt i sykehus, 1,8 mrd. kr som ikke var helt på plass. De stokket løsarkene og la dem i sekken og gikk videre. Så kom de til 2017 med kuttene i sykehusene, kuttene i Investinor, skattekuttene som hadde blitt til på veien, den litt bråkete flyseteavgiften, den knitrende plastposeavgiften. Og etter sommeren 2017 plukket de opp 83 stortingsmandater. Det ble sånn at Jonas Gahr Støre fikk flytte inn i statsministerboligen, tok Stortinget og hele kongeriket.
Erik Skutle (Høyre), 2016-12-05:
Etter å ha fulgt denne debatten i løpet av dagen i dag er det mange ting det kan være fristende å ta tak i, bl.a. påstanden fra forrige taler om kutt i sykehusene. Hvis man leser budsjettet, vil man se at det fortsatt er 1,5 mrd. kr ekstra til sykehusene. Hvordan Arbeiderpartiet kan få det til å bli kutt, skjønner jeg bare ikke. Arbeiderpartiet snakker også om at oljepengene renner ut, men hvis man leser Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett, har dette forslaget om lag 1,5 pst. høyere oljepengebruk enn Arbeiderpartiets alternative budsjett. Så da renner vel pengene ut der også. Det som jeg hadde tenkt å si noe om, var den påstanden som har kommet fra en rekke Arbeiderparti-representanter i løpet av denne debatten, om at de fire samarbeidspartiene ikke har klart å prioritere noe i budsjettet, verken satsinger eller inndekninger. Det er en påstand som selvfølgelig er helt gal. Vi prioriterer akkurat de områdene vi før valget sa vi skulle prioritere, og vi har selvfølgelig inndekning for alt. Vi satser kraftig på skole og utdanning. Tre ganger så mange lærere får nå etter- og videreutdanning som før valget, det kommer en ny lærerutdanning, vi styrker realfagene, og vi satser på tidlig innsats. Vi satser kraftig på helsefeltet, spesielt innenfor rus og psykiatri, noe som gir mer valgfrihet, høyere kvalitet og kortere ventetid for pasientene. Vi har prioritert å senke skattetrykket, både for næringslivet og lønnsmottakerne. En kan jo spørre seg hvordan situasjonen for næringslivet hadde vært hvis de hadde måttet forholde seg til både en oljesmell og en skattesmell fra Arbeiderpartiet. Vi satser kraftig på vei og jernbane, med en økning på godt over 50 pst. siden valget. Vi bygger smartere, raskere og billigere med nye metoder. Inndekningene for de siste satsingene i budsjettenigheten, bl.a. for klima og barns trygghet, har man funnet uten å bruke en eneste oljekrone ekstra – fordi man prioriterer. Vi satser på de tingene som ruster oss for framtiden, som gir oss konkurransekraft, og som også vil gi oss et godt velferdssamfunn den dagen oljeeventyret går inn i sine siste kapitler. Det er ikke å smøre tynt utover – det er å spisse ressursene mot det vi skal leve av i framtiden. Jeg synes det er litt festlig at denne kritikken kommer så sterkt fra Arbeiderpartiet, som satt og styrte i åtte år uten at det er veldig mange mennesker som husker hva som var den regjeringens hovedsatsinger. Kanskje var det derfor representanten Solhjell skrev i boken sin «Solidaritet på ny», da han var statsråd i den rød-grønne regjeringen i 2012, at det største problemet for den regjeringen var at de ikke hadde noen ordentlige satsinger utover barnehage, fordi de ikke var villige til å prioritere. Når jeg ser Arbeiderpartiets alternative budsjett nå, kan det virke som prioriteringsvegringen ikke har forsvunnet. De sender en skatteregning på over 30 mrd. kr til norske familier og bedrifter og tvinger dem til å prioritere hardt i sine budsjetter, fordi Arbeiderpartiet ikke klarer å prioritere i sine.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
I denne debatten har Høyre og Fremskrittspartiet gjentatt og gjentatt at budsjettet for 2017 er et budsjett for en kraftfull politikk for arbeidsplasser og klima. Behovet for omstilling ble akutt etter at de overtok, sier de. Vel, finanskrisen var heller ikke planlagt under oss. Så vil de ha oss til å tro at regjeringa har handlet resolutt, at ledigheten derfor har nådd toppen, og at vi nå ser en liten økning i sysselsettingen. Det er ganske utrolig å høre på når vi nettopp har fått nye tall som viser det motsatte – at ledigheten biter seg fast på det høyeste nivået på flere tiår. Regjeringa tviholder på at usosiale skattekutt er det som skaper omstilling og nye arbeidsplasser, mens sannheten er at det omtrent ikke skapes jobber i det hele tatt, og at to av tre er i det offentlige. Vi skapte ti ganger så mange, og to av tre var i det private. Regjeringa tviholder på såkalt næringsnøytralitet i stedet for målrettede satsinger for den enkelte bransje, selv om næringslivet selv sier det motsatte. «Regulering, krav og insentiver må til, vi når ikke målene med næringsnøytralitet.» Dette sa Idar Kreutzer, medlem av regjeringas eget ekspertutvalg, på Zerokonferansen nylig. Hittil er det brukt 25 mrd. kr på skattekutt uten virkning. Tenk hvilken enorm omstillings- og utviklingspakke 25 mrd. kr i året kunne vært for norsk næringsliv! Tenk hvor mange arbeidsplasser vi kunne fått for det enorme beløpet! «Næringslivet i Buskerud ligger allerede langt fremme for å finne løsninger for en grønn fremtid.» Det er ikke mine ord, men tilhører regiondirektør i NHO, Per Steinar Jensen. Her er noen eksempler: Viken Skog satser på biobrensel i Treklyngen på Ringerike. Det er arbeid, det er klima. Splitkon i Modum driver med videreforedling av konstruksjonslimtre. De trenger kapital. Arbeiderpartiets skogsatsing på tre kvart milliard overlevde ikke regjeringsskiftet, tross næringens innstendige bønn. Nå, over tre år etter, kom en melding som skognæringen selv sier mangler retning. Statskog er en viktig aktør i utviklingen av grønne næringer i Buskerud, men regjeringa vil selge. Selge vil de også i Kongsberg Gruppen. Regjeringa sa nei til Kongsberg-miljøet som Global Centre of Expertise fordi klyngen er bransjeoverskridende. Det må vel være tidenes skivebom. Arbeiderpartiet vil ha på plass et toppindustrisenter, slik bl.a. Kongsberg-miljøet har tatt initiativ til. Regjeringa vil vente. I Buskerud bruker Arbeiderpartiet regionale utviklingsmidler til næringsutvikling i distriktene, f.eks. reiseliv i Hallingdal. Regjeringa kutter i disse pengene. De vil fjerne skattekontoret i Hallingdal, tross økning i antall besøk, nettopp fra reiselivet. Høyre og Fremskrittspartiet skjønner seg ikke på næringsutvikling og jobbskaping. Derfor er det så dårlige resultater å vise til, også i Buskerud.
Henrik Asheim (Høyre), 2016-12-05:
I kveld vedtar de fire borgerlige samarbeidspartiene det fjerde felles budsjettet i denne perioden. Det har kommet som et direkte resultat av at velgerne i 2013 bastant avviste fire nye år med rød-grønt flertall og i stedet satte sammen et storting med et historisk sterkt borgerlig flertall. I løpet av den fireårsperioden som nå nærmer seg slutten, har disse fire partiene bl.a. tredoblet antall lærere som hvert år får tilbud om etter- og videreutdanning. De har redusert helsekøene med 80 000 og redusert ventetidene. De har innført fritt behandlingsvalg for pasientene, og de første som fikk ta del i dette godet, var de som sliter med rus og psykiske lidelser. Det har vært et historisk løft for vei og bane. Det er altså en lang liste vi kan være fornøyd med. Det er mye å være stolt av. Valget neste år handler ikke bare om resultatene for det borgerlige flertallet. Det er et valg mellom alternativer. I løpet av denne stortingsperioden har det kommet to store utfordringer som man ikke kunne forutse i 2013. Det ene var at oljeprisen falt dramatisk, noe som førte til økt ledighet på Sør- og Vestlandet. Det andre var en flyktningkrise som dukket opp i 2015. Med den typen krevende utfordringer er det å ha styring og ta ansvar svært viktig. De rød-grønne opposisjonspartiene har spriket til alle kanter i disse utfordringene. SV brøt skatteforliket – uten det hadde næringslivet hatt store, uforutsigbare utfordringer – og både SV og Miljøpartiet De Grønne brøt flyktningforliket, et svært viktig forlik for å ha en forutsigbar politikk i en krevende tid. Det eneste det ser ut til at den rød-grønne opposisjonen er enig om, er å øke skattetrykket for dem som skaper arbeidsplasser hver eneste dag. Det er verdt å minne opposisjonen om at penger gitt i skattelette ikke er penger som blir borte. De blir igjen i de bedriftene som akkurat nå står i en tøff omstilling. Spørsmålet er: Bruker vi dem best fra denne salen, eller bør noe mer bli igjen i bedriften – til å ansette flere eller trygge arbeidsplassene de allerede har? Eller for den saks skyld – at familier får sitte igjen med litt mer? Representanten Hadia Tajik, som også er nestleder i Arbeiderpartiet, stilte finansministeren spørsmål om hva hun syntes om at en barnefamilie «bare»  har fått 15 200 kr mindre i skatt i året. Hvilken verden lever man i i Arbeiderpartiet hvis man mener at 15 200 kr er «bare»? Det betyr en tryggere hverdag. Det betyr mer albuerom hver eneste måned. Det betyr muligheten til å kunne spare eller ha en liten buffer i hverdagen. Vi, de borgerlige partiene, kan av og til diskutere nivå og hastighet i den samme retningen. De rød-grønne partiene er helt uenige om hvilken vei de vil gå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-12-05:
Regjeringen har satset på det vi sa vi skulle satse på. Vi har satset på kunnskap, ikke bare ett år, men konsekvent og systematisk. Vi har satset på vekstkraft i økonomien. Alle har vel vært ute og besøkt bedrifter rundt om i landet, og jeg har ikke hørt en eneste bedrift som sier at det som må til nå for å få oss gjennom denne tøffe perioden, er skatteøkninger. Vi har satset på samferdsel, både fordi det gir tryggere veier og fordi det gir bedre muligheter for eksportbedrifter. Vi har satset på reform av offentlig sektor. Man skulle jo ikke tro at regjeringen – og samarbeidspartiene – hadde gjort det, når man hører på debatten her. Det slo meg at jeg har hørt representanten Kolbergs innlegg før, og det tror jeg at jeg har, for jeg tror at representanten Kolberg har sagt akkurat det samme hvert eneste år med samarbeidspartiene ved makten. Han har ropt «ulv» så mange ganger at han etter hvert må begynne å bli hes. Det er jo ikke noe nytt at sosialdemokratiet vet best, men at Martin Kolberg også vet bedre enn samarbeidspartiene hvordan samarbeidet er, det var kanskje nytt. Det er også litt vanskelig å forstå noen av resonnementene. Jeg forstår selvfølgelig at norske sykehus gjerne skulle hatt mer penger, men at 1,5 mrd. kr i økning er et kutt, er vanskelig å forstå. Og hvis man snur på det, kan man jo stille Arbeiderpartiet spørsmålet om hvordan de vil svare for det som er kutt i deres budsjetter, sammenlignet med det som samarbeidspartiene nå vedtar. Hvordan vil de gå rundt i norske kommuner og fortelle om at sammenlignet med det flertallet nå vedtar, blir det kutt i lærerstillinger for 1.–4.klasse med Arbeiderpartiets budsjett? Hvordan vil de gå rundt i landet og forklare at sammenlignet med det som samarbeidspartiene nå vedtar, blir det kutt i barnehagelærere med Arbeiderpartiets budsjett? Hvordan skal de gå rundt og snakke om det grønne skiftet når man vet at med Arbeiderpartiets budsjett, sammenlignet med det samarbeidspartiene vedtar, blir det kutt i viktige klimatiltak og sannsynligvis høyere utslipp? Det er jo ingen som vil påstå at høsten har vært et politisk eventyr for samarbeidspartiene, selv ikke basert på den relativt beskjedne standarden for eventyr som kom tidligere her i dag. Det er det så absolutt ikke. Men jeg tror likevel det er verdt å holde fast på én ting, og det er at selv om åpenhet ikke alltid er vakkert, er det ikke slik at maktkamper eller diskusjoner i politikken er noe nytt. Spør en hvilken som helst SV-er, spør en hvilken som helst senterpartist, om hvordan det var å sitte i regjering med Arbeiderpartiet i første periode. Jeg tror de har historier å fortelle om diskusjoner som har vært kanskje minst like heftige som dem borgerlig side har hatt nå. Helt til slutt: Det er muligens, som en representant sa, noe «unorsk» over politikken med å gi norske eiere skattelettelser, men det er iallfall noe veldig norsk over disse eierne, sammenlignet med de utenlandske som ikke betaler et rødt øre i skatt.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
Arbeiderpartiets budsjett tar framtida på alvor. Framtidas politikk skal løse økende ulikhet globalt og nasjonalt og klima- og teknologiutfordringene, og politikken må sørge for å gi folk trygghet i og for arbeid. Arbeiderpartiets politikk skaper verdier gjennom målrettede tiltakspakker, gjennom omstilling og grønt skifte – en rettferdig og omfordelende politikk. Arbeiderpartiet slår ring rundt fellesskapsløsninger når det gjelder velferd og utdanning. I dag behandler vi et budsjett som går i motsatt retning – med disse resultatene: rekord i oljepengebruk, ledighet, skattekutt, bompenger, kommersialisering av velferdstjenester og økte forskjeller, flere på sosial trygd og mindre likestilling. Å ta Norge i denne retningen er Arbeiderpartiet imot. Forrige gang Arbeiderpartiet la kraft bak å få folk i arbeid, skapte vi mer enn 350 000 arbeidsplasser – i hovedsak i privat sektor. Jeg har hørt i denne sal i tre år nå omtrent på denne tida: Tiltakspakka skal få flere i arbeid, og de dynamiske virkningene av skattepolitikken skal få flere i jobb, men det er resultatene som teller. Våre offentlige sykehus er under sterkt press. Høyres løftebrudd, jeg vil bare minne statsråd Røe Isaksen om det, har et tall: 3 mrd. kr mindre til pasientbehandling. Dette er ikke ny, men gammel politikk. Det er resultatene som teller, sier Høyres representanter fra denne talerstolen. Arbeiderpartiet har innfridd sitt løfte om 12 mrd. kr til sykehusene over fire år. På Sørlandet sykehus er resultatet av regjeringas politikk følgende: usikkerhet rundt framtidig finansiering av nødvendige bygg, utstyr og drift. Bevilgningene strekker ikke til. Og den er såpass alvorlig at det er foreslått å fjerne den årlige juletallerkenen til ansatte i år, kan NRK Sørlandet fortelle: «Sykehuset sliter med økonomien, og i år har direktør Jan Roger Olsen besluttet at den tradisjonsrike julelunsjen ikke skal gjennomføres på grunn av trang økonomi.» Planlagt utvikling må altså reverseres og utsettes. Og helseministeren peker nedover: Ledelsen prioriterer feil, ikke ministeren. Det er alvorlig. Det skaper utrygghet og uforutsigbarhet for ansatte. Tillitsvalgte uttrykker bekymring for – og jeg deler den – at gode spesialister vil gå over til kommersielle aktører dersom utarmingen vedvarer. Ulikhetene vokser, og ved å bruke – ikke pose og ikke fly denne gang – sykehusene som salderingspost for å opprettholde skattekutt, forsterkes ulikhetene også innenfor helse. Det er denne framtida budsjettet styrer mot – subsidiært riktignok, men dog.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
Denne regjeringa hadde som mål å redusere antall byråkrater. Det har regjeringa mislyktes totalt med. Utfordringen med å modernisere offentlig sektor er at lønn ofte henger sammen med lederansvar. Dermed blir det altfor mange incitamenter til å øke antall ledere og ikke antall mennesker som jobber i førstelinjen, og som gjør jobben. Det gir økt lønn og karriere hvis man slutter å møte mennesker, men administrerer andre på jobben. Nettopp derfor krever modernisering av offentlig sektor noe helt annet enn sene budsjettimer hvor man tar noen kutt her og noen kutt der. Forsvaret er et veldig godt eksempel på det. På hele 1990-tallet hadde Stortinget ambisjoner om en kostbar struktur, men hver høst ble det kutt til Forsvaret. Det kom ikke penger. Alle måtte spare litt mer hvert år, men strukturen var like dyr. Resultatet var et dårligere forsvar. Ostehøvelprinsippet feilet totalt, det ble fiasko, og nå brukes denne modellen fra 1990-tallet, med ostehøvelkutt litt overalt, som modell for effektivisering i sykehus og på universiteter. Det er uklokt, det gir ikke resultater. Isteden burde regjeringen være tøff, som på forsvarsområdet, og ta ut noen elementer. Det skaper selvsagt protester, men det gir resultater. Som kulturminister var jeg med på store effektiviseringer på bibliotekområdet, musikkeksport og i Kulturrådet. Mange mennesker satt på ulike kontorer og bevilget penger til de samme tingene. Jeg fikk mye kjeft, også fra Høyre, men det var helt nødvendig. Vi trengte ikke to statlige organer som skulle komme med råd til bibliotekene. Det er slik man skal drive modernisering av offentlig sektor, tørre å ta strukturgrep og ikke stadig opprette nye direktorater og kutte litt overalt for å finansiere det. Det er nettopp det som er problemet med Røe Isaksens innlegg her i dag, at han framstiller det kaoset som har vært, som et tegn på åpenhet. Jeg mener at dette kaoset som har vært, gir som resultat at effektiviseringen av offentlig sektor blir lite klok. Det blir ikke gode resultater, kuttene kommer litt overalt, men vanskeligst blir det for dem som jobber på sykehusene og på universitetene der kuttene skal gjennomføres. I dag vedtar Stortinget et budsjett ingen er stolt av. De som ønsker en annen kurs, har fått stadig flere argumenter for et skifte.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2016-12-05:
Etter en del valg som har vært gjennomført den siste tida, har mange hevdet at protestvalg skyldes at det er mistillit mellom dem som styres, og dem som styrer. Kanskje er det noe i det. Uansett synes jeg ikke vi kan si at vi er der i Norge. Men vi skal passe oss, og vi må hele tida være opptatt av at det vi holder på med inne i denne salen, og at det vi driver med til daglig, er det samme som det folk der ute er opptatt av og prater om. Dreide årets budsjettbehandling seg egentlig om de sakene som betyr noe for folk der ute, i hverdagen? Prater vi her om det som virkelig betyr noe for folk der ute? Skjønner de hva det prates om i denne salen? Og skjønner de hva det prates om i budsjettforhandlingene? Jeg har hørt flere talere i dag prate om UH-sektoren. Jeg skjønner at det betyr universitets- og høyskolesektoren. Kan vi ikke da si universiteter og høyskoler, hvis det er det vi prater om? Jeg hørte statsministeren i sin tale i dag snakke om ABE-reformen. Jeg hadde aldri hørt om noen ABE-reform. Jeg husker at ABE var en måte vi klassifiserte brannslukningsapparater på tidligere. Jeg går ut fra at det ikke var det statsministeren pratet om, selv om jeg skjønner at man hadde hatt behov for en del brannslukningsapparater av god kvalitet. Nei, det står for det klingende «avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen». Vi lager så kronglete ord og begreper at vi må lage forkortelser som ingen forstår, når vi prater om det. Kan vi ikke kalle det kutt? Det er det det er. Flatt kutt er det, ostehøvelkutt er det – det er ikke noen avbyråkratiserings- og effektiviseringsreform. Det begrepet klinger like bra som det nye jernbaneinfrastrukturforetaket Bane NOR SF.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen) Vi bruker pengene feil. Vi bygger opp store, administrative enheter. Denne regjeringen har opprettet, eller er i ferd med å opprette, Direktoratet for e-helse, Jernbanedirektoratet, Valgdirektoratet og kanskje enda flere – det var dem jeg kom på i farten. Enda flere folk i direktorater, tilsyn og administrative enheter – vi bruker pengene feil. Vi bør i stedet bruke penger på å ansette helsearbeidere, assistenter på SFO, lærere, konduktører og lokførere, for det er de som gjør jobben i hverdagen, og det er de som produserer de tjenestene som betyr noe for folk, i hverdagen.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2016-12-05:
President! Jeg stemte feil. Jeg skulle stemt for.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
La meg først vise til redegjørelsen under sak 1, og så si et par ord om store teknologiskifter, for det skaper alltid utfordringer. Det er ikke mer enn et år siden vi markerte at vi hadde gjennomført et enormt teknologiskifte når det gjelder det nye nødnettet som nødetatene og en rekke andre nå bruker fullt ut. Det var et arbeid som startet for svært mange år siden, jeg tror vi snakker om 18 år siden, og som for ca. et år siden ble markert som utbygd nasjonalt. Selv om en da på en måte fikk sammenkoblet nødnettet slik at det nå brukes over hele landet, vil det fortsatt være dekningsutfordringer noen steder. Fortsatt er det slik at Direktoratet for nødkommunikasjon er ute og retter opp, bytter ut eller tetter sorte hull. Så jeg tror det er viktig når vi snakker om både teknologiskifter generelt og beredskap spesielt, at en også har med seg at vi aldri kommer i en situasjon hvor alt er 100 pst. sikkert, trygt og uangripelig. Det vil alltid være sårbarheter. Jeg tror derfor det er viktig å ta med seg den rapporten som DSB kom med – jeg sa 3. desember i mitt innlegg i sak 1, det er 2. desember som er riktig dato. Der peker de på akkurat dette: Selv om ting er trygt, selv om ting fungerer, vil det også kunne være sårbarheter. Da er det viktig hele tiden å følge opp hvordan en kan tette de sårbarhetene i en størst mulig grad. Jeg tror det er viktig å ha med seg det, også inn i den videre diskusjonen om hvordan en skal jobbe med teknologisk sikkerhet fremover. Regjeringen har varslet at vi nå før jul kommer med en egen samfunnssikkerhetsmelding. Vi har varslet at vi kommer med en egen oppfølging av Lysne-utvalgets innstilling gjennom en egen stortingsmelding om IKT-sikkerhet. Det er fordi utviklingen går veldig fort, og det er nye utfordringer som skapes. Når en gjennomfører større teknologiskifter, vil det bestandig være slik at en får tettet igjen en del sårbarheter, men at det også kan bidra til at det avdekkes nye sårbarheter. Da er det viktig at en i det løpende oppfølgingsarbeidet faktisk evner å lukke de sårbarhetene i så stor grad som mulig. Jeg er veldig fornøyd med at DSBs konklusjon er at «de beredskapsmessige konsekvensene av slukkingen av FM-nettet og overgang til DAB er usikre, men mest sannsynlig små». Jeg må erkjenne at en av hovedårsakene til at jeg nå tok ordet på nytt, uten å formidle så veldig mye mer enn det jeg gjorde i mitt forrige innlegg, var at jeg la til grunn at det kanskje ble replikkordskifte etter redegjørelsen. Det ble det ikke, men det er altså mulighet for det nå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Det er veldig enkelt da å vise til det jeg både sa i min redegjørelse, og det jeg sa nettopp – og jeg forholder meg til de faglige anbefalingene som er kommet: Det er ingen beredskapsmessige årsaker til at en ikke kan gjennomføre stortingsvedtaket.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Regjeringen gjennomfører de vedtak Stortinget til enhver tid fatter, og forholder seg til det, uavhengig av hvor kloke eller ukloke forslagene er.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Jeg er veldig glad for at representanten Thomsen, som er partiets talsmann i dette spørsmålet, fra talerstolen sa at han var betrygget av den redegjørelsen som nå er gitt til Stortinget, og at han tar til etterretning de opplysningene som der kommer. Jeg tror det i utgangspunktet er et tilstrekkelig svar. Jeg legger da til grunn at det er et uttrykk for at de er fornøyd med innholdet i redegjørelsen hva gjelder beredskap.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
La meg først si at en av de veldig tydelige konklusjonene i den DSB-rapporten som jeg har vist til i tidligere innlegg, er at en utsettelse av nedstengning av FM-nettet ikke vil ha noen positive beredskapsmessige konsekvenser, fordi utfordringene er knyttet til teknologiskiftet i seg selv. Man altså bare utsetter utskiftingen likevel, selv om det ikke har noen beredskapsmessig konsekvens. Det er et viktig element, synes jeg, i et sånt bilde. Når det gjelder dekningsgrad, må jeg forholde meg til det de som faktisk har målt dekningen, gir uttrykk for. Jeg har ikke noen annen faglig kompetanse som skulle tilsi at de målingene er feil. Men det er gjennomført en del kontrollmålinger i praksis, både til sjøs og til lands. Det er gjennomført en rekke praktiske tester, bl.a. landeveistesting, og de testene viser at det i stor grad er samstemmighet mellom de teoretiske beregningsmodellene og de praktiske testene. Så vil det, som jeg nevnte i sted også, alltid være slik at en må kunne tette hull underveis i en prosess.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Jeg opplever ikke at det er det som er situasjonen. Jeg tror representanten Thomsen fra talerstolen var ganske tydelig på at forbrukerperspektivet også var viktig når Fremskrittspartiet skulle ta stilling til sitt standpunkt i Stortinget, og at de har lagt til grunn at den redegjørelsen som har kommet fra regjeringen knyttet til samfunnssikkerhet og beredskap, er tilfredsstillende. Så jeg mener den situasjonen som representanten tegner opp, ikke er den samme situasjonen som vi nå står i.
Svein Harberg (Høyre), 2016-12-07:
Bare et par kommentarer avslutningsvis: For det første blir jeg litt beroliget når jeg hører at de aller, aller fleste som har snakket om klager på dekning, sier at det er rundt om i landet. Ja, rundt om i landet skal nettet ferdiggjøres – til de områdene skal lukkes ned på FM. Og en er jo fullt klar over at der tunnelene ikke er utbygd, er det andre hull som skal tettes, og jeg håper at dette meldes inn, slik at en får grepet fatt i de hullene. Det andre er at det er spurt om en ikke burde måle dette på andre måter. Ja, Stortinget har bedt om en sammenligning mellom FM, slik det er målt, og DAB, målt på samme måte – ellers blir det som å sammenligne pærer og bananer, eller hva slags frukt det nå måtte være. Så en må måle på det samme når Stortinget har bestilt sammenligning på det samme. Det har vært sagt noe om at informasjonen er viktig framover. Det er aktørene enig i og opptatt av, og under debatten har jeg også fått bekreftelse på at de ser det ansvaret de har for å komme ut med god og nødvendig informasjon i den omstillingen som nå skal skje. Så en liten kommentar til det med antall radioer, for det var fryktelig mange steder det var radioer en stund her. Jeg er også en sånn som har FM-radioer overalt, som ikke er i bruk, for i dag hører jeg radio på tre måter: Det er i bilen, det er aller mest på mobiltelefonen, eller det er på PC-en. Verden forandrer seg. FM-radioene mine står ubrukt, og jeg skal greie å få på plass det jeg trenger av DAB-radioer. Jeg har for øvrig to av dem. Jeg har lyst til å takke for debatten. Innleggene har faktisk i en viss grad dreid seg om innholdet i saken også, og det er betryggende. Vi har nå slått fast at en kan gå videre. Den forutsigbarheten er viktig når vi nå avslutter denne saken i Stortinget i dag og avstemningen blir slik som det er varslet. Det gjør at utbyggerne er trygge på at dette skal gå videre, det gjør at de som skal levere innhold, kan forholde seg til det, og ikke minst at lytterne nå vet at de må foreta det teknologiskiftet som har vært varslet. Nå blir det ro og trygghet omkring det, og de kan forholde seg til datoene i planen. Så med det sier jeg takk for debatten, og jeg ser fram til at dette skal bli en vellykket innføring av en ny teknologi.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Det må være en helt ny praksis at statsråder ikke kan anbefale Stortinget noe, verken forslag fra eget parti eller konklusjonene fra regjeringen. Det tror jeg vi aldri har opplevd før, og mitt spørsmål er: Føler kulturministeren at hun har støtte i regjeringen når hennes statsrådskollegaer ikke kan anbefale Stortinget å støtte kulturministerens konklusjoner i denne saken?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Statsråden har vært veldig tydelig på hva konsekvensene vil være hvis man får flertall for Fremskrittspartiets forslag i denne saken, til store økonomiske konsekvenser for kringkasterne. For NRK alene vil det å opprettholde FM koste mellom 60 og 70 kr i økt lisens årlig. Det betyr 90–100 kr mer enn det regjeringen har foreslått i statsbudsjettet. En naturlig konsekvens av det Fremskrittspartiet har foreslått i denne saken, ville vært at de la inn – og de har fortsatt tid til det fram til komitébehandlingen i kulturkomiteen innen fredag – forslag om lisensøkning på 90–100 kr. Har kulturministeren registrert at Fremskrittspartiet i regjering har tatt til orde for å øke lisensen i tråd med sitt eget forslag i Stortinget i denne saken?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Selv om jeg er uenig i Senterpartiets forslag, vil jeg gi honnør for at Senterpartiet tross alt har lagt inn konsekvensene av forslaget i sitt alternative statsbudsjett, fordi det faktisk betyr noe økonomisk. Det har ikke Fremskrittspartiet gjort. Tvert imot har Fremskrittspartiet foreslått en reduksjon i økonomien for NRK. De har ikke tatt inn over seg i det hele tatt konsekvensene av sitt eget forslag som de har fremmet i denne saken. I tillegg har Fremskrittspartiet brukt beredskap som sitt første og viktigste argument mot slukking av FM. Det gjentar de også i innstillingen som ligger til grunn for denne saken. Det virker som om kulturministeren er mer bekymret for Senterpartiets forslag enn det faktum at hun har med seg et regjeringsparti som bruker beredskapssituasjonen som hovedargument. Betyr det at kulturministeren mener at vi ikke skal bry oss om hva Fremskrittspartiet mener i denne saken?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Jeg synes Fremskrittspartiets håndtering av denne saken er helt utrolig. Her har vi i lang tid fått presentert argumenter om at slokking av FM svekker beredskapen. Nå hører vi at det i debatten her blir påstått at det ikke er argumentet, det er forbrukerperspektivet som er argumentet. Vel, i innstillingen som ligger til grunn for denne debatten, skriver Fremskrittspartiet: «Ideelt sett bør ikke FM-nettet stenges i det hele tatt. En viktig begrunnelse er sikkerhet og beredskap.» Og de skriver videre at det første, og viktigste, ankepunktet dreier seg om sikkerhet. I debatten som oppsto i går, da Arbeiderpartiet fremmet utsettelsesforslaget, sa Ib Thomsen fra Stortingets talerstol at han hadde fått signaler fra hele Norge, og han støttet forslaget fra Arbeiderpartiet «fordi det nettopp er uklart om sikkerheten og dekningen rundt omkring i landet.» Ib Thomsen har et innlegg på trykk i en lokalavis, som har blitt spredt over hele landet den siste uken, hvor han skriver: «Jeg er oppriktig bekymret for sikkerheten til folk som ferdes på sjøen og i fjellet og som kanskje ikke får viktig informasjon om værforhold grunnet stengingen av FM.» Så påstås det fra både ham og kulturministeren at beredskap ikke er argumentet. Det er dobbeltkommunikasjon de luxe. Jeg må da utfordre Ib Thomsen og Fremskrittspartiet: Betyr dagens kuvending at Fremskrittspartiet med dette innrømmer at de har tatt feil i sine påstander om at slokking av FM-nettet svekker beredskapen? Jeg vil gjerne ha det bekreftet. For det er det som er grunnen til at Stortinget har tatt beslutningen om å få en redegjørelse fra de aktuelle statsrådene fra Fremskrittspartiet, og som gjør at saken har skapt unødvendig uro de siste dagene. Og hvis ikke Ib Thomsen kan gjøre det, forlanger jeg at parlamentarisk leder i Fremskrittspartiet kommer opp og sier at Fremskrittspartiet på Stortinget har tillit til egne statsråder. For når Fremskrittspartiet nå fremmer forslag, til tross for at Fremskrittspartiets statsråder forsikrer om at beredskapen er ivaretatt, da har vi en mildt sagt krevende parlamentarisk situasjon – ikke først og fremst for oss, men for statsminister Erna Solberg. Det er hennes autoritet som blir satt på prøve når det fremmes forslag som blir oppfattet som mistillit mot statsråder både fra Fremskrittspartiet og fra Høyre.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2016-12-07:
Jeg har ikke registrert at Fremskrittspartiet har bekreftet at de erkjenner at deres påstander, i bl.a. innstillingen som ligger til grunn for denne saken, om svekket beredskap er feil. Jeg synes det er beklagelig at Fremskrittspartiet på den måten fortsatt lar det henge i lufta at de mener at beredskapen blir svekket, og at de ikke stoler på egne statsråders forsikringer. Det er også beklagelig at det fortsatt hersker full splid mellom Fremskrittspartiet og Høyre i denne saken. Vi trodde ærlig talt at det skulle bli ro, etter uker med budsjettkaos og splittelse mellom Høyre og Fremskrittspartiet. Men nå ser vi at det bare fortsetter og fortsetter. Beredskap er grunnleggende i et samfunn, og det er ikke slik man styrer et land. Helt til slutt bare en stemmeforklaring. Arbeiderpartiet – med de forsikringene vi har fått – stemmer for forslag nr. 1, fra SV, mot forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, og mot forslag nr. 3, fra Senterpartiet.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-07:
Det er jo synd at vi skal ha en så lang debatt, og at Arbeiderpartiet ikke hører etter når andre partier snakker. Det ble nevnt av Grande at Fremskrittspartiet var uklart. Fremskrittspartiet er ikke uklart. Vi har stått på samme standpunkt siden 2011. Men jeg sa helt i begynnelsen av mitt innlegg at redegjørelsen fra regjeringen var klar og god, og vi tar den til etterretning. Vi har også registrert at regjeringen følger opp vedtaket som ble gjort i 2011 godt, som nærmest ble lest opp punkt for punkt. Da ble Fremskrittspartiet beroliget vedrørende beredskapen. Det var det jeg sa ordrett. Grande har også vært inne på kostnaden for de kanalene som ønsker å sende på FM-nettet og DAB hvis man opprettholder FM-nettet. Dette er en kostnad som kanalene selv må ta hvis de ønsker å sende. Hvis de ønsker å sende på FM-nettet, er det en kostnad de tar selv. Men jeg hørte aldri Grande si noe om kostnadene for forbrukerne, som Fremskrittspartiet var opptatt av. Jeg hørte ikke ett ord om det. Jeg nevnte en rekke ting som måtte byttes ut rundt omkring i husstander, på hytter og i biler, og flere har lagt til både traktorer og øretelefoner. Her blir det mange kostnader, og det var ikke Grande eller Arbeiderpartiet opptatt av i det hele tatt. Helt avslutningsvis: Fremskrittspartiet har tro på det digitale, slik representanten Sverre Myrli også har. Vi har tro på internettet, men den digitale lyttingen har vi også tro på. Det vi er mot, det er stengning av FM-nettet. La de radioene som ønsker å sende på FM, få sende på FM. La de radioene som ønsker å sende på DAB, sende der. La de radioene som kun vil sende på internettet, sende der.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-12-07:
En av grunnene til at jeg har trukket fram Fremskrittspartiet og det at de har pekt på at sikkerhet og beredskap kan stå i fare ved å stenge ned FM-nettet, er jo det de skriver i merknadene til innstillingen. De peker bl.a. på at IKT Norge har vært klare på at DAB vil svekke beredskapen, og at man fra neste år kan risikere flere ulykker. Videre skriver de: «Disse medlemmer viser til at det første, og viktigste, ankepunktet dreier seg om sikkerhet.» Jeg lurer på hvordan dialogen har vært mellom Fremskrittspartiet på Stortinget og regjeringen om dette, siden de i merknaden faktisk bruker sikkerhet og beredskap som en viktig grunn til ikke å stenge ned FM-nettet. Er statsråden enig i disse merknadene?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-12-07:
Grunnen til at jeg nevnte disse 200 mill. kr i mitt innlegg, og at dette ville få budsjettkonsekvenser, er det faktum at Fremskrittspartiet er imot lisens. Det ville i hvert fall for Fremskrittspartiet være vanskelig å argumentere med at det her er lisensen som skal brukes. Men nok om det. Når det gjelder forbrukerne, var kulturministeren ærlig på at det muligens ikke kommer til å være helt friksjonsfritt. Sånn er det vel, og sånn var det vel også da vi gikk fra sort-hvitt-tv til farge-tv. Jeg vil allikevel trekke fram DSB-rapporten, for jeg tror ikke det er mulig å lene seg tilbake og tenke: Det går ikke helt friksjonsfritt, men vi håper det går bra. Det er fordi en av anbefalingene er at målrettet informasjon mot sårbare grupper i befolkningen er noe vi må se nærmere på. Jeg lurer på hvordan kulturministeren har tenkt å følge opp akkurat dette.