Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-04:
Jeg forsto at det med misjonering var en kompliment, og jeg tok det også som det. Jeg har betydelig respekt for misjonærer, de som driver med det på ordentlig vis, men det er ikke vår oppgave, så jeg tar den rosen med meg og setter pris på den. Det er klart at skal man opprette nye stasjoner, tror jeg tilnærmingen må være at vi også må være åpne for å nedlegge. Det er ikke det at det er et gitt nullsumspill, men jeg opererer ut fra det bildet at vi har rammer som vi må finne oss til rette innenfor. Jeg er åpen for at vi har en diskusjon om hvor det kan være naturlig å legge ned, men jeg tror at det er en krevende diskusjon å føre som en konsultasjon, fordi det alltid vil være motstand mot å legge ned. Jeg må si jeg har respekt for motstanden mot å gjøre endringer – ikke legge ned, men gjøre endringer – i Edinburgh og Minneapolis. Jeg har besøkt begge steder og finner dem i tilfredsstillende drift. Nå kommer den nye generalkonsulen i Minneapolis på besøk til Norge om få dager, og både Walter Mondale og den nye, Gary Gandrud, rapporterer at dette er en spennende stasjon i dag. Men det var jo stor støy rundt de endringene. De var smertefulle, som alle slike endringer er, for de berører innlevde tradisjoner, men de var altså nødvendige for å kunne åpne et nærvær sør i Spania og sør i Kina. Slik at ja, konsultasjoner, men det er nok til syvende og sist egentlig derfor Regjeringen har dette ansvaret, fordi den må gjøre noen smertefulle kutt for å kunne opprette på andre områder. Men vi skal ha åpenhet rundt det, det er jeg enig i. For øvrig er jeg enig med representanten i at Gulfen er et område som er av økende betydning for Norge – hele denne regionen, opp mot Sentral-Asia – og jeg tror vi har gjenspeilet det i vårt nærvær i vår tid. Når det gjelder nordisk samarbeid, er dette veldig nært. Det skjer mellom administrasjonene ukentlig, også mellom stasjonssjefene ukentlig og kanskje daglig – særlig på det konsulære området. I Stoltenberg-rapporten er tett samarbeid fremhevet som et eget område. Jeg opplever at det mellom ministrene er en utstrakt vilje til å gå ganske langt på dette området. Samtidig opplever vi også her visse begrensninger for hvor mye ambassader mellom selvstendige land kan gjøre sammen. Det er noen som ser for seg – Stoltenberg var inne på det – at man burde kunne ha en felles ambassade under felles sjef, men med ulik rapportering. Det tror jeg er et drøyt stykke fra der vi står i dag. Men nå, når de nordiske landene – både av økonomiske grunner og som følge av denne EU-utenrikstjenesten som jeg har rapportert om – kommer til å gjøre endringer, skal vi være på vakt og følge det nøye, særlig hvis det blir en trend at mange nordiske land legger ned og så peker på Norge for det konsulære arbeidet. Det må altså være en viss balanse i sakene. Men her har vi gudskjelov en såpass tett dialog at vi kan si fra om det i god tid, og jeg ser på det nordiske samarbeidet som en ganske unik ressurs når det gjelder å ta vare på norske interesser i utlandet. Jeg så bl.a. da vi åpnet ambassade i Astana, at finnene kommer inn i den del av leilighetskomplekset hvor vi er. Slike eksempler er positive. Vårt nærvær i Irak hos svenskene er et annet eksempel.