Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-10:
Dagens Næringslivs utgave 11. november i fjor hadde en dramatisk overskrift over en to siders artikkel som oppsummerte Det internasjonale energibyråets siste rapport. «Advarer om ulevelig klode», sto det. Byrået ga klar beskjed. Fortsetter vi som i dag, kan vi komme til å varme opp jorda så mye at store deler av den vil bli totalt ubeboelig innen min sønn på to år statistisk sett vil takke for seg. Vi vet nå med en stor grad av sikkerhet at det er menneskenes utslipp av klimagasser som gjør at vi de neste tiåra vil stå overfor enorme utfordringer når det gjelder flom, tørke, uvær og påfølgende konsekvenser for matproduksjon, bosettingsmønstre, tilgang til vann og utrydding av arter – for å nevne noe. Så vet vi også følgende: Vi får ikke en ambisiøs internasjonal klimaavtale i nærmeste framtid. Kvoteprisen er for lav og uforutsigbar til å utløse nødvendig omstilling og teknologiutvikling. Jo lenger vi venter med å handle, jo dyrere blir det, og klimaendringene vil endre markedene våre, produksjonsmåtene våre og levemåten vår, enten vi vil det eller ei. Så hva gjør vi da? Venter vi og ser, fortsetter vi som før – vi er jo bare et bitte lite land, det spiller da ingen rolle hva vi gjør – kjøper vi flere kvoter, eller griper vi de mulighetene som ligger i å føre en ansvarlig, offensiv og nasjonal klimapolitikk? For oss i SV er dette et moralsk spørsmål. Vi kan ikke la være å handle med den kunnskapen vi nå har om klimaendringenes konsekvenser for jorda vår. Klimaproblemet handler dypest sett om rettferdig fordeling av goder og byrder – mellom land, mellom folk og mellom generasjoner. Videre er det nødvendig med kutt i rike land hvis vi skal få fram ny teknologi, teknologi som ikke vil være lønnsom hvis vi bare baserer oss på kostnadseffektive løsninger. For Norges økonomiske bærekraft i framtida er det mye lurere å omstille seg gradvis i stedet for brått, og for norsk næringsliv er det nødvendig med forutsigbarhet og framtidsrettet tenking for å møte konkurransen fra utlandet på en offensiv måte. Det er ikke uten grunn at store deler av næringslivet, f.eks. norsk industri, står i front for å be om at vi skal få en offensiv og forutsigbar nasjonal klimapolitikk. Å kutte i egne utslipp handler til syvende og sist også om å bygge broer og skape tillit mellom nord og sør, som andre representanter før meg har vært inne på. Norge må bli et av de rike landene som viser vilje til å ta ansvar selv, og som synliggjør at det er mulig å kombinere klimakutt med trygg og god velferd, at et lavutslippssamfunn ikke er en jammerdal, men at det tvert imot gir oss nye muligheter. Jeg vil gjenta representanten Marianne Marthinsens sitering av klimakommissær Connie Hedegaard, som sa at klimabeskyttelse ikke handler om deindustrialisering, men om reindustrialisering. Jeg mener at vi må snu tankegangen. Vi må slutte å henge oss opp i begrensningene, men heller se alle mulighetene som en offensiv klimapolitikk gir oss for arbeidsplasser – at den skaper robuste, framtidsrettede arbeidsplasser som står seg i konkurransen i moderne markeder, at vi ser at vi her kan skape byluft og byrom som gir en helt annen livskvalitet enn i dag, at vi kan få en framkommelighet, f.eks. når det gjelder jernbane, som binder landet sammen og skaper ny vekst i andre deler av landet enn bare rundt Oslo-området, at vi kan få på plass et folkehelseprosjekt der gang- og sykkelveier og tenking rundt det og tilrettelegging for det gir effekter som også har sider for både livskvaliteten og økonomien for Norge i framtida. Jeg syns det er bra at representanten Line Henriette Hjemdal reiser debatt om den viktigste saken i 2012 – og også for framtida. Men som representanten Marthinsen sa, syns jeg det er synd at hun og andre forlikspartnere i stor grad snakker ned det som er oppnådd gjennom det forrige forliket. Det er blitt nevnt mange ting som har skjedd som en følge av forliket, men det er også flyttet på den politiske debatten og måten vi tenker på, også internt i regjeringsapparatet. Jeg tror at vi skal klare å få til en offensiv norsk klimapolitikk framover. Jeg mener at vi må slutte med å snakke ned det vi har oppnådd i Norge, men heller hjelpe hverandre til å se de mange mulighetene som ligger i at vi fører en ansvarlig og framtidsrettet klimapolitikk.