trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-17:
Jeg er helt enig med representanten Greni i at det er viktig med aktivitet både for dem som har fått opphold, og for dem som venter på å få behandlet sin søknad. Jeg har lyst til å berømme de veldig mange frivillige lag og organisasjoner som stiller opp og er med på dette viktige arbeidet og gjør at det er flere som får ha en aktivitet og at det ikke blir for mye av at de sitter i ro. Så er det viktig også, tror jeg, at vi skiller litt her. Det er sånn at alle som er i mottak i dag, uansett oppholdsstatus, har krav på og rett til norskopplæring. Mitt hovedanliggende er å fokusere på dem som har fått lovlig opphold, at vi kommer raskt i gang med en kartlegging av dem og raskt i gang med norskopplæringen. På den måten er de bedre forberedt på arbeidet når de skal ut i kommunene. Vi er også nødt til å se på og kartlegge hvilken kompetanse de har, se på om det kan være flere spor inn i dette introduksjonsprogrammet. Noen trenger litt lengre tid, noen trenger kortere tid. Dette er et arbeid som nå pågår for fullt, og dette skal vi komme tilbake til i den stortingsmeldingen som regjeringen har varslet til våren.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-17:
Nå er det Justisdepartementet og justisministeren som har ansvaret for mottaksstrukturen vår i dag. Men jeg kan ikke se bort fra at det er viktig at beboerne på mottak også skal kunne være med på både matlaging og renhold for å være i aktivitet ute i mottakene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-17:
Vedtaket i Stortinget er jo et anmodningsvedtak, som regjeringen skal følge opp. Jeg ser poenget til representanten, og det får bli en diskusjon på Stortinget hvordan man tolker merknader. Likevel har jeg lyst til å si at merknader blir lest, og merknader som en samlet komité skriver, er også en del av den oppfølgingen som regjeringen gjør, uansett hvilke saker det er. Et anmodningsvedtak skal vi melde tilbake hvordan vi følger, men vi leser også og følger opp merknader. Når det gjelder denne merknaden, mener jeg at det lovverket vi har i dag, ivaretar det som går på arbeidstillatelse for dem som kan framlegge både reisedokumenter og ID-kort. Det å si at alle skal få arbeidstillatelse fra dag én, uansett årsaker, mener iallfall regjeringen og undertegnede ikke er rette signalet å sende.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-17:
Jeg har bare lyst til å starte med å si når representanten Andersen snakker om at regjeringen «ikke har tatt signalene i tide», at Karin Andersens parti har sittet med integreringsministeren i nesten åtte år. Det er først nå de begynner å snakke om integrering. Det satt 5 000 i mottak da vi overtok, så vi har klart å få til et historisk bosettingsarbeid ute i kommunene de siste to årene. Når vi snakker om den ekstraordinære situasjonen som vi nå ser, med det store antallet som kommer, er det ikke mulig å klare å få på plass nok norsklærere til at alle skal kunne få den norskopplæringen som ligger der i dag. Derfor har regjeringen redusert antall norsktimer til dem som venter på opphold, fra 250 til 175. De får norskopplæring, men vi ønsker å bruke de midlene og de norsklærerne vi har nå, til å intensivere norsken for dem som har fått lovlig opphold, og som skal bosettes ute i en kommune.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-11-17:
Vi er i en situasjon der det kan komme nærmere 40 000 til landet i løpet av dette året. Bosetningsprognosene for 2016 viser at det er opp mot 18 000 som skal bosettes. De tallene viser at vi står overfor en ekstraordinær situasjon som må håndteres. Det som er viktig, er at de som har fått opphold, får komme i gang med norskopplæring og samfunnskunnskap så raskt som mulig. Det er grunnen til saken vi behandler i dag, at den retten og plikten til å delta i opplæring inntrer når den enkelte får oppholdstillatelse, ikke først ved bosetting eller etablering i en kommune. Forslagene som foreligger i dag, om å forsterke forventningene til å komme raskt i gang med opplæring ved å overføre ansvaret med å ta initiativ til å starte opplæring fra den enkelte deltaker til en kommune, er viktige i det henseende. Når kommunene i større grad får oversikt over hvem som har rettigheter og plikter til opplæring, og over når de skal begynne i opplæring, får kommunene bedre forutsetninger for å planlegge slike tilbud. Regjeringen har redusert asylnorsken ved at alle som sitter i mottakene i dag, uansett oppholdsstatus, har rett til 250 timer. Får man opphold, har man rett på flere timer. Men når det sitter så mange som nå, er det mangel på norsklærere for å gi dem det tilbudet. Derfor har vi konsentrert oss om norskopplæringen til de som har fått opphold. Vi har redusert asylnorsken fra 250 timer til 175 timer. Det er ikke på mottakene de skal sitte. Der er jeg enig med representanten Andersen, det er viktig å få fortgang i saksbehandlingstida. Det ligger inne penger i neste års budsjett og i tilleggsproposisjonen for inneværende år for å få en raskere saksbehandling, men med de store antallene vil det likevel ta lengre tid fordi det er begrensninger på hvor mye man klarer å ta unna. Regjeringen gjør så godt den kan på dette feltet. Det er viktig at de det gjelder, får en rask avklaring på om de skal sendes ut, eller om de skal få lov til å bli. Får man opphold, kommer retten til opplæring i både norsk og samfunnskunnskap fram. Derfor har også regjeringen lagt inn ekstra penger neste år, både til integreringstilskudd og til norskopplæringstilskuddet som den enkelte skal ha. Jeg tror det blir viktig framover det arbeidet som skjer i mottakene. Regjeringen har også varslet at vi er nødt til å se på hele mottaksstrukturen. Kanskje er en løsning at vi blir nødt til å få på plass et integreringsmottak, slik at de som har fått opphold, og som vi vet skal integreres ute i en kommune, raskere kan komme i gang med både kartlegging, norskopplæring og samfunnskunnskap. Det er det som må til i tida framover.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-11-17:
Dette har vært en litt underlig debatt å følge, for å være helt ærlig. Komitélederen, Njåstad, er stolt av å være med i et parti som tidlig så viktigheten av norskopplæring. Da er det jo et paradoks at hans eget parti i regjering – nå er vi klar over at det er litt forskjell på Fremskrittspartiet i regjering og i Stortinget, men dog – foreslår å kutte drastisk i norskopplæring i mottak. Det vil ha konsekvenser for introduksjonsprogrammet. Da vil menneskene i introduksjonsprogrammet være dårligere forberedt, og det er dårlig for integreringen. Så snakker representanten Jenssen fra Høyre om at Arbeiderpartiet har gjennomført et linjeskifte. Da vil jeg anbefale representanten å lese denne innstillingen og den innstillingen som gikk på tilleggsproposisjonen tidligere i år, litt bedre. I denne merknaden i dag skriver vi altså at man skal «åpne for midlertidig arbeidstillatelse for asylsøkere». Det er realiteten i dag – det er ikke et linjeskifte. Det bekrefter det som står i utlendingsloven § 94, som åpner for det i dag – at man skal åpne for det, og så er det loven som videre innsnevrer hvem som skal få det. Men når det gjelder merknaden i dag, trenger vi ikke å diskutere i denne sal om den er mer inngripende eller mer forpliktende for regjeringen enn et romertallsvedtak som er fattet i denne sal. Så klart er det mer bindende. Og da vil jeg bare minne om at det var en enstemmig komité som sto bak forslaget, som lød: «Stortinget ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med en vurdering av forslag til nye kriterier som gjør det enklere å få midlertidig arbeidstillatelse mens asylsøknaden er til behandling.» Det er det som er essensen, det er det som er det viktige, og det står altså alle partiene på Stortinget bak. Så hvordan denne debatten har blitt veldig hausset opp på grunn av en merknad som sier at det er fint med arbeidstillatelse, kan jeg etter beste evne ikke fatte. Jeg er for så vidt enig med representanten Ingjerd Schou, som i VG 12. oktober sa: «Situasjonen med den voldsomme økningen i antallet asylsøkere betyr at vi må tenke nytt. Dersom asylsøkere med uavklart søknad kommer i arbeid og klarer seg selv mens de er i Norge, så kan det bidra til kommuneøkonomien». Det er jeg helt enig i, og det er jo det et samlet storting har bedt om. Fra Arbeiderpartiets side er det bare å lese innstillingen til tilleggsproposisjonen for en måned siden, der vi er helt tydelige på at kravene i § 94 i utlendingsloven om at det ikke må være tvil om identitet, står fast. Der har vi en merknad sammen med Senterpartiet. Så det er ikke Arbeiderpartiet som må oppklare hva de mener, det er Høyre.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-11-17:
La meg først begynne med å komme med en beklagelse til kollega og stortingsrepresentant Kapur for at jeg ikke siterte hele setningen i vedtaket, men det ligger på en måte implisitt at en asylsøker har en søknad til behandling. Så det burde ikke være så forvirrende. Jeg mener at den merknaden som ligger til grunn i dag, hvor vi sier at man bør «åpne for midlertidig arbeidstillatelse», er det på ingen måte knyttet noen dramatikk til. Vi har ikke behov for å instruere regjeringen i denne saken i dag, for det har allerede et enstemmig storting gjort for bare noen uker siden. Da var det et samlet storting som ba om en vurdering av forslag til nye kriterier for at flere skulle få midlertidig arbeidstillatelse. Vi tar i dag ikke til orde for å endre § 94 og kravene til identitet. Hvis Høyre hadde lest innstillingen som vi avga for noen uker siden, ville man sett at Senterpartiet og Arbeiderpartiet har en merknad sammen hvor vi sier at «vilkåret i utlendingsloven § 94 om at det ikke er tvil om søkerens identitet,(…) skal opprettholdes». (…) Så kunne vi selvfølgelig valgt å spørre hvorfor Høyre og Fremskrittspartiet ikke var med på den merknaden. Hvilke signaler sender det ut? Hvis vi skulle være vrange, kunne vi gjort det, men denne situasjonen krever at vi evner å holde hodet litt kaldere, at vi evner å tenke litt klart, og at vi kanskje i større grad prøver å tolke hverandre på best mulig måte. Jeg tror at i denne situasjonen, som er så alvorlig, hadde Stortinget og situasjonen ute i samfunnet vært tjent med det. Vi laget ikke noe bråk den gang om at det så ut som om Høyre og Fremskrittspartiet ikke ville opprettholde kravet til identitet i § 94, fordi vi tenkte at det ville ikke Høyre og Fremskrittspartiet. Jeg tror det er på tide å puste litt med magen og tenke litt klokere. Da tror jeg vi får bedre debatter om hvordan vi i framtiden kan styrke integreringen.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-11-17:
Innestemme er ikke min sterke side, men jeg skal forsøke etter det gode innlegget fra foregående taler. Jeg er litt usikker på om jeg skal tillate meg det, men jeg skal prøve å komme med noen gode råd om strategi til Høyre. For hvis Høyre er veldig bekymret for at det sendes signaler, bør man ikke mistenkeliggjøre det som står i en merknad, og rope ut i hele verden hva flertallet på Stortinget mener. Det er greit at regjeringen av og til er forvirret når det gjelder hva de selv mener, men jeg tror saken er tjent med at man heller ikke sender feilaktige signaler om hva opposisjonen mener. Og hvis man er bekymret for signaler, må man gå i seg selv, for det er et enstemmig storting som har vedtatt at vi vil ha økt bruk av midlertidige arbeidstillatelser og bedt regjeringen om å komme tilbake med nye kriterier.
Ingjerd Schou (Høyre), 2015-11-17:
Det er en viktig sak vi behandler, og jeg skal også konsentrere meg om den øvelsen som noen forsøker seg på. Det er å ro. Jeg registrerer også at noen er overrasket over at det kommer en runde på en merknad, og argumenterer for at det er en såkalt kostnadsbesparende merknad. Nå er det kanskje ikke så rart at det er den merknaden som får oppmerksomhet, når noen også forsøkte å selge ut en merknad som på det tidspunktet hadde flertall, som at man prøver å instruere regjeringen til at folk nå skal få midlertidig arbeidstillatelse, som det står, mens de «venter på behandling av asylsøknaden». I dag er det fullt mulig å gi arbeidstillatelse til dem som venter på å få avklart sin asylsøknad. Men det forutsetter en del ting, og det er de forutsetningene som ikke står i den merknaden, nemlig at man har fylt 18 år, at man får behandlet sin asylsøknad, og at man har bidratt til å avklare sin identitet. Det er å slå inn åpne dører, det ligger der allerede som en mulighet i dag. Men hvis det er et arbeidsuhell at man kommer med denne typen merknader, hvor disse forutsetningene i merknads form i Stortinget ikke er ivaretatt, så er det en ny politikk, i hvert fall fra Arbeiderpartiet. Det vil si at man tenker at mens man ikke har avklart – ikke har fylt 18 år, og ikke har avklart sin identitet – skal man ha både UDI, UNE og andre organisasjoner til å begynne å arbeide med disse, i en situasjon hvor vi har en sterk tilstrømning av asylsøkere som har behov for beskyttelse, men også asylsøkere som ikke har det, og som det ikke stilles disse kravene til. Da må jeg sitere min statsminister, som sier: Dette er feil timing. Det er ikke bare feil timing, men det er farlig. Det er farlig i den betydning at hvis man ikke har avklart identitet, hvis man ikke har fylt 18 år, og hvis man ikke har fått sin søknad til behandling om opphold på grunnlag av asylinstituttet, går man ikke inn i det åpne, organiserte, skikkelige arbeidsmarkedet. Det er ikke disse som står først i køen til det arbeidsmarkedet i et overopphetet system hvor våre organisasjoner har mer enn nok arbeid å gjøre. Da er det det svarte arbeidsmarkedet. Det oppfattes som en liberalisering, og det er altså ikke for sent å snu, særlig for Arbeiderpartiet, som med denne merknaden signaliserer noe helt annet. Det hadde vært helt greit om den merknaden hadde stått, men man må altså gjenta at det finnes noen kriterier: over 18 år, ID-avklaring og at man behandler asylsøknaden.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-11-17:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i denne saken, for jeg synes mye av det som ligger i innstillingen her i dag, er bra. Partiene er enige om mye. Jeg hadde egentlig tenkt å la det jeg trodde var et arbeidsuhell, passere som det. Men nå hører jeg gjennom debatten at Arbeiderpartiet mener at det ikke er et arbeidsuhell, og at det er vi som har misforstått. Da vil jeg lese opp to ting, og så vil jeg gjerne at Arbeiderpartiets representanter skal prøve å høre forskjellen. I dag er det sånn at hvis man vil jobbe mens man har en søknad om beskyttelse til behandling, kreves det bl.a. at asylintervju er gjennomført, at man har dokumentert sin identitet, og at man er over 18 år. Det sies her gang på gang at det er en selvfølge, men i merknaden står det: «åpne for midlertidig arbeidstillatelse for asylsøkere». Der stoppet min kollega, representanten Stine Renate Håheim fra Arbeiderpartiet, og leste ikke opp resten, som lyder: «som venter på behandling av asylsøknaden.» Det betyr at man i praksis ønsker å åpne for arbeidstillatelse fra dag én, uten at asylsøknaden er behandlet, uten at asylintervjuet er gjennomført, uten at man har dokumentert sin identitet, og uten at man er over 18 år. Så vil Arbeiderpartiet fortsatt si: Ja, men det er ikke sånn, det er ikke det vi mener, det er jo selvsagt. Men hvis man har skrevet det, så får man vel skrive resten også da – hvis ikke får man være ærlig og si at dette er et arbeidsuhell. Hvis jeg ikke har misforstått reglene i Stortinget helt, er det vel fortsatt åpning for at Arbeiderpartiet kan trekke den merknaden og sørge for at det blir protokollført. Men å si at vi har misforstått, er feil.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-11-17:
Vi er nå i en tid da vi vil oppleve at menneskesmuglere kan gni seg i hendene mens de leverer fortolkninger av diverse budskap, som de oppfatter fra vårt land, til folk som er i en vanskelig situasjon. Disse er villige til å belåne det de har av gård og grunn og legge ut på en farefull reise, fordi de tror at hvis man kommer til Norge, helt uavhengig av om man får opphold eller ikke, er det en ganske god sjanse for at man kan begynne å jobbe. Det er signaler fra enkelte partier i Stortinget som kan tolkes på den måten. Det har vi bevis på. Vi ser de som kommer over grensen fra Russland. Hva sier de? De har vært utsatt for den type kommunikasjon fra menneskesmuglere, som igjen ser på signalene som gis fra norske politikere. Arbeiderpartiet nekter nå å si at det er et arbeidsuhell, Arbeiderpartiet nekter å si at det er en misforståelse. De ønsker å stå inne for merknaden, slik den står, og de krever at i stedet for å lese den merknaden, skal vi forholde oss til en annen sak og det som står i den saken – ikke det som står i denne merknaden. Da tar jeg den merknaden på alvor. Det vil også andre gjøre. Da er faktisk konsekvensen at veldig mange mennesker tror at her har vi politikere i det norske storting – spesielt i det største opposisjonspartiet – som gir klare signaler om at man kan komme til Norge og forholde seg til den merknaden som Arbeiderpartiet nå ikke vil ta avstand fra, selv om de gang på gang får sjansen, om at det er viktig å «åpne for midlertidig arbeidstillatelse for asylsøkere som venter på behandling av asylsøknaden» uten å nevne noe som helst om begrensningene. Det er konklusjonen på denne runden. Så må gjerne Arbeiderpartiets representanter komme opp her og kjefte på oss for at vi leser merknaden. Men den tordentalen som holdes av diverse representanter, burde de holdt overfor hverandre da de satt og snekret sammen en merknad som de nå egentlig ikke vil stå inne for – de ber oss lese merknader fra andre saker i stedet. Det er veldig forvirrende for oss i Stortinget. Jeg tror ikke det blir noe mer oppklarende for dem som er der ute og tror på de signalene partipolitikere fra Stortinget, spesielt i det største opposisjonspartiet, sender ut, både i pressen og her fra talerstolen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-11-17:
Landet står i en meget krevende situasjon. Det handler om situasjonen på Storskog og Svinesund der det er mangel på kapasitet. Det er en meget presset situasjon i mottaksapparatet, og det er en meget presset situasjon ute i kommuner som skal håndtere både asylmottak og bosetting. Det krever at Stortinget er seg sitt ansvar bevisst. Arbeiderpartiet har gått inn i alle runder knyttet til disse spørsmålene med mål om å få til en bredest mulig enighet og være med å ta ansvar. Nå sitter vi i forliksforhandlinger med alle de andre partiene på Stortinget. I går var vi med og ga vår tilslutning til hurtigloven som ble behandlet. I vår inngikk vi et forlik om 8 000 kvoteflyktninger, og for en måned siden fikk vi enstemmig tilslutning til et romertallsvedtak om nye kriterier for å få midlertidig arbeidstillatelse til erstatning for dagens asylintervju, som det nå tar veldig lang tid å få gjennomslag for. Vi har ikke forskuttert noe. Vi har bedt regjeringen vurdere nye kriterier, og så får vi ta stilling til det når regjeringen har gjort jobben sin, som jeg forutsetter at de gjør. Det er vår tilnærming. Da må jeg si jeg blir veldig forundret over den måten regjeringspartiene agerer på i disse spørsmålene. I en situasjon der landet skriker etter svar og løsninger, bruker regjeringspartiene tiden i stortingssalen på å mistenkeliggjøre opposisjonen og lage historier som det ikke er grunnlag for. Det er svært skuffende. Vi har ikke foreslått ny politikk. Vi har foreslått nye kriterier for å kunne videreføre det som er dagens enstemmig vedtatte politikk og praksis. Så kan vi godt si at det var upresist å si at man åpner for midlertidig arbeidstillatelse, i og med at det allerede er etablert politikk og praksis i dag. Arbeiderpartiet har aldri tatt til orde for at asylsøkere skal jobbe fra dag én. Det har heller ikke representanter fra høyresiden her kunnet dokumentere på ett eneste punkt. At Venstre mener det, er en ærlig sak, men den diskusjonen får Høyre ta med Venstre og ikke med Arbeiderpartiet. Jeg må si jeg har større forventninger til regjeringen og regjeringspartiene enn det vi har sett i salen i dag. Nå må vi håndtere det akutte, og så krever det nye svar, også på hvordan vi skal integrere. Når statsministeren har sagt at vi skal integrere bedre fra dag én, hva betyr det? Svaret man har gitt så langt, er å kutte i språkopplæringen, sånn at man får et dårligere utgangspunkt når asylsøkerne skal ut i kommunene. Hvis man mener arbeidslinjen, konkretiser hva som menes, for det har vi ikke hørt nå.
Guri Melby (Venstre), 2015-12-11:
Jeg vil herved legge fram et representantforslag på vegne av meg selv, Iselin Nybø, Abid Q. Raja og Sveinung Rotevatn om en helhetlig tros- og livssynspolitikk.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-11:
Det er med stor glede jeg kan fremme et representantforslag fra stortingsrepresentantene Kjersti Toppe, Line Henriette Hjemdal, Kirsti Bergstø og meg selv om å forebygge kroppspress hos barn og unge.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-11:
Nå er det også en diskusjon om hvorvidt norsk petroleumsnæring er mer miljøvennlig enn petroleumsutvinningen og teknologien knyttet til det i andre land. Men det lagt til side mener jo Miljøpartiet De Grønne at den beste måten å bevare de arbeidsplassene vi har på, og den teknologien og den kunnskapen vi har, er å begynne å planlegge for den omstillingen som vi overhodet ikke er alene om å mene at Norge må inn i, og allerede er inne i. Vi mener at det er en mye bedre idé å begynne å flytte det fokuset, de ressursene og den kunnskapen nå systematisk inn i det vi ønsker å bygge opp, istedenfor å satse mer på en næring som vi vet at verden er i ferd med å vende seg bort fra, og de energibærerne som vi vet at skaper klimaendringer.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-11:
Jeg tror det må bero på en misforståelse om representanten fra Høyre tror at Miljøpartiet De Grønne ønsker å få slutt på næringer på land i Norge som kan være med og bidra til det grønne skiftet. Det er nettopp det vi ønsker å satse på. Det er nettopp derfor vi prøver å peke ut noen av de verdivalgene, retningsvalgene, vi tror at Norge er nødt til å ta, og foreslår at vi begynner å gjøre det, istedenfor å vente på at det skjer av seg selv. Det er arbeidsplassene på land innenfor det nye, grønne, fornybare næringslivet som skal nyte godt av og kunne bygges opp ved at man f.eks. oppretter et Bionova, et fond, som kan bidra til risikokapital for en del av den nye kunnskapen og teknologien som bl.a. vårt nye forskningsinstitutt NIBIO nå skal være med på å bidra til.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-11:
Menneskelig aktivitet skaper klimagassutslipp. Det forstår også Miljøpartiet De Grønne, så vi mener ikke at grunnlaget for problemet med klimaendringene i Norge og i verden først og fremst kommer fra landbruket. Men det er et faktum at landbruket både har en vei å gå når det gjelder direkte klimatiltak, og også står for en del klimagassutslipp på grunn av kjøttproduksjonen. Derfor har Miljøpartiet De Grønne bl.a. foreslått økt moms på kjøtt, noe vi tror er en god måte å sørge for å redusere forbruket av kjøtt på i forbrukerleddet. Det vil ramme norsk kjøttproduksjon og importert kjøtt likt. Når det kommer til belønning, vil jeg henvise til Miljøpartiet De Grønnes alternative budsjett, hvor vi foreslår en del gode endringer i skatte- og avgiftssystemet også for landbruket.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-12-11:
Jeg kan for vårt vedkommende vise til komitéleders fremstilling av en samlet budsjettinnstilling fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, som er fullt ut dekkende for den rådende stemning i komiteen og også for innstillingen. Det var en aldeles flott og fyllestgjørende fremstilling, så det er sagt. Grunnen til at jeg tar ordet, er at vi fra vår side, Høyres side, også ønsker å understreke det poenget som komitéleder var inne på – nettopp en viss bekymring knyttet til både fremdrift og ikke minst kostnadsutvikling når det gjelder ombyggingsarbeidet i Prinsens gate 26, som jo som nevnt også skal gi oss et nytt post- og varemottak og en ny underjordisk innkjøringstrasé. Det har nå en total kostnadsramme på 1,45 mrd. kr. Selv om det foreligger en viss formuleringsforskjell fra Senterpartiet, som har valgt å stå på sin særuttalelse, så gir altså en samlet komité uttrykk for det samme, nemlig en dyp bekymring for utviklingen i det prosjektet. Komiteen har også blitt enig om at dette er en sak som må rapporteres tettere til Stortinget i stedet for bare å avvente de årlige budsjettfremlegg. Dette vil også komiteen følge opp, siden den er fagkomité for Stortinget og underliggende institusjoner, kapittel 41. Det arbeidet vil vi altså begynne.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-12-11:
Jeg tar ordet som saksordfører for kapittel 42, som gjelder Ombudsmannsnemnda for Forsvaret, Ombudsmannen for Forsvaret og hans administrasjon. Ombudsmannsnemnda skal bidra til å sikre rettighetene til personellet i Forsvaret, og medvirke til å effektivisere Forsvaret. Ombudsmannsnemnda utfører en viktig funksjon i det norske forsvaret, og spesielt i disse tider da vi har personell utplassert på flere steder i utenlandsoperasjoner, samtidig som Forsvaret foretar en gjennomgang av sin struktur og det ligger an til strukturelle endringer i tiden som kommer. Gjennom årlige meldinger får komiteen innsyn i Ombudsmannsnemndas arbeid, og komiteen har kunnet konstatere det mangfold av oppgaver som nemnda arbeider med. Komiteen har ved behandling av årsrapporten spesielt merket seg det gode arbeidet som er nedlagt for å legge til rette for at våre veteraner blir ivaretatt på en god måte etter endt tjeneste i vanskelige utenlandsoppdrag. Det foreslås bevilget 7 mill. kr til Ombudsmannsnemnda for 2016, og komiteen slutter seg til dette. Jeg vil også knytte noen kommentarer til kapittel 41, som gjelder Stortinget. Mine kommentarer knytter seg nærmere bestemt til Stortingets bygningsmasse. Komiteen er meddelt at ombyggingsarbeidene i Prinsens gate 26 – som inkluderer nytt post- og varemottak og underjordisk innkjøringstrasé – har fått en økning i kostnadsramme på 305 mill. kr fra 2014 til 2015, grunnet uventede grunnforhold og nødvendig omprosjektering. Med de store bygningsarbeidene som har foregått over tid i det området der disse arbeidene foretas, forutsetter Fremskrittspartiet at grunnforholdene en arbeider med her, er vel kjent blant større byggefirma og rådgivende ingeniørfirma. Det er ikke greit at kontroll- og konstitusjonskomiteen som fagkomité for dette budsjettkapitlet blir meddelt denne kostnadsøkningen først ved budsjettbehandlingen – uten en nærmere forklaring. Stortingets presidentskap bør forberede en grundig orientering om prosjektet og bakgrunnen for kostnadsstigningen som er meddelt, og dette vil komiteen komme tilbake til uten å avvente neste års rapportering i budsjettet. For øvrig viser jeg til våre merknader i innstillingen vedrørende denne problemstillingen, og til komitéleders redegjørelse.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Jeg vil slutte meg til saksordførerens innlegg, bare utdype på to punkt. Som saksordfører for Det kongelige hus har jeg noen merknader. Jeg vil først understreke at Senterpartiet har vært og er blant de sterkeste tilhengerne av kongedømmet. Samtidig har vi følgende merknad: «Komiteens medlemmer fra Senterpartiet, Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne vil bemerke, med henblikk på budsjettåret 2015, viktigheten av at man også innenfor kap. 2 post 1 må vise moderasjon, uavhengighet og åpenhet slik at det ikke kan stilles spørsmål ved deler av kongefamiliens bindinger, herunder hvem man mottar ytelser fra.» Når Senterpartiet tok initiativet til denne merknaden, som har fått støtte fra Venstre, SV og Miljøpartiet De Grønne, er det som følge av stadig flere av mine velgeres undring over kronsprinsfamiliens valg i forhold til det folk forventer, nemlig å være slik at folk kan nikke gjenkjennende til atferden, samtidig som kronsprinsparets privatliv skal vernes. Dette er et sjeldent, men velment, godt råd. Det andre gjelder det som flere har vært inne på, nemlig Stortinget og kap. 41 post 45 Større utstyrsanskaffelser og vedlikehold. Det er en post som hadde en ramme på 565 mill. kr før denne behandlinga. Fra Stortingets side forventes det en grundig planlegging av store ombygginger – en grundig planlegging gjennomført av direktør og presidentskap. Alt gjøres i detalj her i Stortinget, det er et klart ansvar, og det er en ansvarlig budsjettering. Når det blir en slik kostnadssprekk, må ansvaret plasseres tydelig, og det må få konsekvens. Slik må det være. Mange ser til det offentlige, enda flere ser til Stortinget. Tillates ansvarspulverisering her, forsterker det en ukultur som i høyeste grad må endres. Mer nøkternhet i statsforvaltninga trengs, og klarere ansvar når ting går galt, må etableres. Det er bakgrunnen for at Senterpartiet har en egen setning: «Dette medlem forutsetter at ansvaret for dette plasseres tydelig.» Slik jeg forstår flertallet, er det enighet om å gå grundig inn i saken og avklare ansvarsforhold og hvilke konsekvenser det må ha.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Det var representanten Giskes innlegg som gjorde at jeg ba om ordet. Det gjelder statsrådens eierstyring av Telenor. Representanten Giske sa at papirene ikke burde vært sendt over til kontrollkomiteen. Det er det nå ryddet opp i. Faktum er at det var en enstemmig komité – som statsråden sa – som ba om papirene. Det er sendt brev av 9. denne måneden fra kontrollkomiteen hvor det heter: «Som følge av at komiteen har vedtatt å utsette kontrollhøringen og den videre behandlingen av saken, returneres med dette den oversendte dokumentasjonen. Komiteen forutsetter at dokumentene kan bli tilgjengelige for komiteen når behandlingen av saken gjenopptas.» Det går helt klart fram hva som er komiteens mening. Det komiteen ba om i den enstemmige beslutningen som førte til brevet av den 24. november, var: «Komiteen ber om å få tilsendt all korrespondanse og referater fra møter mellom(representanter for) Telenor og departementet, inkl. politisk ledelse, etter at VimpelCom Ltd. ble opprettet i 2009. Videre ønsker komiteen å få oversendt tilsvarende korrespondanse, møtereferater og ev. annet skriftlig materiale som var relatert til opprettelsen av VimpelCom Ltd. før opprettelsen av selskapet i 2009.» (representanter for) Det som her ble gjort av komiteen, er helt i tråd med vanlig sedvane, nemlig at en ber om dokumentene i saken. Det som er kjernen her, er det som skjedde ved etableringa av VimpelCom Ltd. den 5. oktober 2009, da Telenor og det russiske selskapet Alfa etablerte selskapet. Selskapets hovedkontor skulle være i Nederland, mens eierselskapet skulle registreres i skatteparadiset Bermuda. Ordningen ble, ifølge Telenor, valgt av juridiske og skattemessige grunner. Selskapet ble børsnotert i USA. Det som er kontrollkomiteens oppgave, er å påse at regjeringas medlemmer utøver en eierstyring over sine underliggende etater og bedrifter som er i henhold til Stortingets vilje. Derfor er kjernepunktet for kontrollkomiteen i hvilken grad næringsministeren har, eller kunne ha, utøvd eierstyring da Telenor, som et statlig majoritetseid selskap, organiserte sitt eierskap i VimpelCom på den ovennevnte juridiske og skattemessige måten. Dette er kjernen. Det er sjølsagt statsrådens eierstyring og ikke Økokrim og andre lands etterforskning av kriminelle forhold i saken som er kontrollkomiteens sak. Det som representanten Giske her sier, står i skarp motsetning til det fra Arbeiderpartiets tre medlemmer i kontrollkomiteen, og det er i kontrollkomiteen saken behandles.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Igjen til representanten Giske: Kontrollkomiteen er seg sitt ansvar bevisst når det gjelder å håndtere materiale som er unntatt fra offentlighet, i denne saken som i alle andre saker. Når representanten Giske sier at dette er materiale som ikke skal spres, er det korrekt, men det er noe helt annet enn at materialet ikke sendes over til kontrollkomiteen. Det som er det spesielle her, er den situasjonen som nå har oppstått, hvor representanten Giske, tidligere næringsminister, går så hardt ut, i skarp motsetning til det siste brevet som er sendt fra kontrollkomiteen den 9. desember. Her heter det: «Komiteen forutsetter at dokumentene kan bli tilgjengelige for komiteen når behandlingen av saken gjenopptas.» Det er det som er situasjonen i kontrollkomiteen, og det kan ikke herske noen tvil om at det er det som gjelder. At det nå argumenteres for at det vedtaket skal omgjøres, blir interessant å følge videre hvis det blir fulgt opp. Når først saken er tatt så mye opp, har jeg også lyst til å referere noe av hva som ble sagt i VG den 7. oktober 2009, da det kom fram hva daværende statsråd Sylvia Brustad hadde gjort. I den sammenhengen uttalte jeg følgende: «Eierskapsstrukturen som her er valgt, er svært beklagelig. At statsråd Sylvia Brustad er fornøyd og omtaler ordningen som en «god avtale», er mildt sagt merkverdig.» Videre sa jeg at jeg fryktet statsråden hadde mistet kontrollen over hva som egentlig skjedde i det delstatlige Telenor, og viste til at Brustad i en pressemelding tok forbehold om at hun ikke hadde hatt mulighet til å «gå inn i alle de forretningsmessige sidene ved avtalen». Kjernen i saken nå er, som jeg sa i mitt første innlegg, i hvilken grad statsråden – i betydningen de som har vært involvert i saken – har eller hadde mulighet til å utøve eierskap i Telenor-saken slik det forventes at det skal utøves, fordi her har Telenor hatt en svært høy profil i etiske spørsmål og når det gjelder nulltoleranse for korrupsjon. Dette er veldig sentralt. Det blir interessant å følge saken videre.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Senterpartiet vil også presentere helheten i vårt budsjett når vi kommer til budsjettdebatten, men det er noen punkter som jeg vil ta opp under denne saken. Først når det gjelder dagpengene: Senterpartiet støtter forslaget om å øke varigheten på forlenget ventetid og tidsbegrenset bortfall av dagpenger fra åtte til tolv uker ved førstegangs sanksjon, men vi støtter ikke forslaget om forlenget ventetid og tidsbegrenset bortfall av dagpenger fra tolv uker til seks måneder – og videre de detaljene som framgår der. Punkt 2 er spørsmålet om økt grunnpensjon til gifte og samboende. Senterpartiet ser det ikke som riktig å prioritere det, herunder uføretrygdede, som mottar en omregnet uføretrygd, jf. vårt alternative budsjett for 2016. Det er, som Arbeiderpartiet sa, et hevdvunnet prinsipp så tidlig som fra alderstrygda ble innført i 1936, at enslige som ikke har noen å dele utgiftene med, skal tilgodeses ved de ytelsene vi her snakker om. Å framstille det som et økonomisk angrep på ekteskap eller forpliktende samliv vil jeg si er usaklig. Det er mange forskjeller som vi har i vårt trygde- og ytelsessystem som er begrunnet ut fra objektive forhold, og dette er et slikt grunnleggende objektivt forhold, hvor enslige har en annen økonomisk belastning, en tyngre økonomisk belastning, enn det samboende og gifte har, og derfor har vi ikke prioritert det. En kunne godt vært enig og gått inn for det hvis en hadde hatt nok penger, men det er ganske mange verdig trengende grupper med behov for et sterkere økonomisk handslag fra staten enn det de får i dag, og som vi i vårt budsjett prioriterer over dette. Det er en grundig begrunnelse for forslaget, og derfor vil Senterpartiet stemme imot tilhørende lovforslag, dvs. forslag til endringer i folketrygdlova § 3-2 fjerde ledd, § 3-2 femte ledd og § 12-13 andre ledd. Så helt til slutt om barnetillegget for mottakere av uføretrygd: Det er et forslag som er diskutert tidligere. Vi har vært tydelig i vårt standpunkt sammen med SV og Arbeiderpartiet. Vi står fast ved det, vi oppfatter den lovendringa som nå er, som en oppfølging av tidligere endringer som vi har vært imot, og derfor ser vi liten grunn til å stemme imot det her nå, for vårt standpunkt står klart. Helt til slutt vil jeg ta opp Senterpartiets forslag nr. 5, som dessverre måtte avgis som løst forslag, fordi vi ikke fikk den nødvendige bistand fra departementet før innstillinga ble avgitt. Det er et forslag som oppsummerer alle de lover som må endres som en følge av Senterpartiets standpunkt i saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Helt korrekt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-11:
Jeg forstår det er glede i Fremskrittspartiet når en har fått først Høyre og så de to andre samarbeidspartiene med på å redusere avkortinga for gifte og samboende pensjonister. Det er mye penger i Fremskrittspartiet i regjering, som i opposisjon. Dette koster 2,7 mrd. kr årlig framover. Det er ganske mange diskusjoner vi har i denne salen omkring grupper som virkelig sliter. Vi har mange diskusjoner om dem som sliter med rus, psykiatri, bolig, kvalifiseringsprogrammet og det hele, hvor det da ut ifra argumentasjonen om økonomi ikke er til stede vilje til å gjøre noe. Men disse gruppene blir prioritert. Jeg står fast ved det jeg sa om at det har vært en avkorting ifra 1936 på et objektivt grunnlag i denne ytelsen. Det objektive grunnlaget er ikke endret. Det er ulike grunnlag for objektive ytelser som hver har sin begrunnelse, som er drøftet, og som virkelig er diskutert opp gjennom tida, og som har stått. Dette er en endring som vi i Senterpartiet er imot. Vi mener at den forskjellen bør bestå, for å være direkte. Vi har ikke de pengene dersom vi skal ha mye penger til andre grupper som trenger det mer. Det er kjernen i saken. Til representanten Wiborg: Det er ikke snakk om å dysse ned noen ting. Vi vil ikke dysse det ned i det hele tatt, vi tar gjerne diskusjonen omkring det, og vi håper da at Fremskrittspartiet har like mye penger på andre områder i tida framover, når statens inntekter heller kommer til å gå ned enn opp. Så dette er, som representanten Kirsti Bergstø sa, et spørsmål om fordeling, det er et spørsmål om prioriteringer: Hvem er det som har størst grunnlag for å få forbedring av sine økonomiske ytelser? Så til slutt, når det gjelder VI, § 12-15 Barnetillegg: Når SV ser det som nødvendig å stemme imot den paragrafen, vil jeg etter nærmere ettertanke også støtte det og tilrå Senterpartiets gruppe å stemme mot § 12-15 Barnetillegg, sånn at det ikke skal bli noen tvil om at det her er en enhetlig opptreden ifra Senterpartiets side når det gjelder det Senterpartiet og SV stod sammen om da saken tidligere ble behandlet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2015-12-11:
Det er naturlig å knytte noen kommentarer til punktet om Prinsens gate 26, som er nevnt av flere. Rehabiliteringen av Prinsens gate 26 er et stort og komplisert prosjekt, som omfatter et nytt post- og varemottak under Wessels plass og en ny innkjøringstunnel til garasjen. Flere forhold begrunner prosjektet. Prinsens gate 26 er en over 130 år gammel bygning, som hadde behov for omfattende rehabilitering. Bygget hadde store setningsskader på grunn av bevegelser i grunnen, ventilasjons- og strømanlegg var foreldet, og planløsningen var lite effektiv. I forbindelse med risikoanalysen for Stortingets bygningsmasse etter 22. juli ble spesielt forholdene knyttet til garasjen påpekt. Dagens løsning skiller ikke på privatbiler og varetransport, og garasjen har kun én utgang. Dette kan bli kritisk i en evakueringssituasjon, og saken er påpekt av PST i flere sammenhenger. Tunnelens lengde er et resultat av Oslo kommunes omlegging av kollektivtrafikken i sentrum. Nedre Vollgate blir busstrasé, og trikk vil gå begge veier over Wessels plass. Prosjektet er besluttet realisert i flere faser. Det var først etter at kontrakt med hovedentreprenør ble inngått i 2013, at kostnadsrammen på 1,1 mrd. kr ble fastsatt. Etter byggestart høsten 2014 ble det avdekket flere svakheter i prosjekteringen av sentrale deler av prosjektet. Blant annet gjelder dette løsningen for avstivning av fasaden. Til tross for at Stortinget knyttet til seg det antatt mest kompetente prosjekteringsfirmaet i Norge, har man måttet konstatere at arbeidet ikke har vært gjort godt nok. Dette følges opp overfor leverandøren. Et annet kostnadsdrivende element har vært forholdene i grunnen, som også flere har nevnt her, og materialet som beskriver dette. Her er det avdekket mange feil og mangler, som har resultert i nye og fordyrende løsninger. Det tredje hovedelementet i kostnadsøkningen er knyttet til anslag på bygging av tunnelen. De prosjekterende anslo en pris som ble lagt til grunn i kostnadsrammen, men da anbudet ble lagt ut, viste det seg av tilbudene at anslaget var vesentlig for lavt. Disse tre elementene til sammen utgjør hoveddelen av økningen i den totale kostnadsrammen fra 1,1 mrd. kr til 1,4 mrd. kr. Dette presidentskapet har, på samme måte som det foregående, fulgt dette prosjektet tett. Alle beslutninger presidentskapet har tatt, er basert på utredninger foretatt av eksterne, kompetente rådgivere. Presidentskapet har fulgt opp administrasjonen, fått jevnlige rapporter om prosjektet og løpende drøftet og besluttet ytterligere styrings- og kvalitetssikringstiltak. Allikevel må det konstateres at det er mange avhengigheter og usikkerheter i dette prosjektet. Å bygge midt i Oslo sentrum mens fasaden bevares og kollektivtrafikken og Stortingets drift skal være minst mulig berørt, er krevende, selv med de antatt beste leverandører som utførere. Presidentskapet vil selvsagt fortsette å følge dette prosjektet tett og løpende vurdere behov for tiltak som skal sikre effektiv gjennomføring og god kostnadskontroll, og vi vil selvsagt kunne fordype oss nærmere i disse punktene i en annen sammenheng – med hensyn til hva komiteen har etterspurt.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Når vi sier vi skal ha en offensiv næringspolitikk, handler det om at vi styrker miljøteknologiordningen, og vi reduserer bompengene for tunge kjøretøy – det er den type grep som ligger i dette. Når det gjelder Konkurransetilsynet, er det helt rett at vi har foreslått et kutt i vårt budsjett. Det har i hovedsak to begrunnelser, den ene er at vi er kritisk til den pådriverrollen som Konkurransetilsynet har. Vi mener det primært er en politisk oppgave å gjennomføre dette. Det andre er at vi har et forslag om å etablere en lov om god handelsskikk, etablere et eget handelstilsyn, som en med regjeringens opplegg vil måtte ta innenfor Konkurransetilsynet, mens vi vil komme tilbake til en finansiering av et sånt konkurransetilsyn. Jeg synes det er langt mer alvorlig at regjeringspartiene f.eks. bare kutter ut fornying av datasystemene til Brønnøysundregisteret – som vil kunne få store konsekvenser for næringslivet framover. Jeg er sikker på at Konkurransetilsynet håndterer et sånt kutt, og vi er ikke imot konkurranse.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Senterpartiet er for konkurranse, og vi mener at Konkurransetilsynet har en viktig oppgave. På samme måten mener vi at for å sikre en best mulig konkurranse er det ikke fravær av regler som er løsningen, det er at konkurransen må reguleres. Så langt antar jeg at vi er enige. Så har vi uttalt oss kritisk om denne pådriverrollen som Konkurransetilsynet er tillagt, og mener at det primært er en politisk oppgave å videreføre den. Det er interessant å høre representanten Trellevik snakke om monopolister og rikdom. Da vil jeg minne representanten om – jeg har lagt fram et forslag om lov om god handelsskikk – at er det et område der konkurransen svikter fundamentalt, og der regjeringen har brukt to år på å konkludere med at en ikke skal gjøre noen ting, så er det innen dagligvarebransjen. Der er det behov for å ta grep. Vi har lagt fram et forslag i dag, og det håper jeg Høyre vil støtte når vi kommer til stemmegivningen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Vårt utgangspunkt er at hele det norske samfunnet er bygd på at det er konkurranse, og en må sørge for at den konkurransen er velfungerende og skjer på like vilkår. Vi mener at det f.eks. innenfor dagligvarebransjen i dag er en ikke-fungerende konkurranse. Det er behov for å se på disse tendensene til vertikal integrering, og der mener vi at iallfall dagens konkurranselov ikke har de redskaper som trengs. Men det er også andre bransjer der regulering av konkurranse og tilsyn har vært viktig. Jeg kan nevne telebransjen som et viktig tiltak. Så det skulle ikke være noen tvil om at Senterpartiet ønsker konkurranse og ser på konkurranse som positivt, og når vi legger fram forslag i dag om lov om god handelsskikk, er det nettopp fordi vi er dypt bekymret over den svake konkurransen som er der, og den skjeve maktfordelingen som er i matkjedene. Der ønsker vi å styrke forbrukeren, og vi ønsker å styrke matprodusenten på bekostning av de store kjedene.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Etter budsjettavtalen ble det et hardt slag for Statkraft. I Prop 40 S for 2014–2015 skrev regjeringen: «De finansielle rammene for Statkraft har blitt fastsatt gjennom at det har blitt tatt høye utbytter fra selskapet, samtidig som det har blitt skutt inn egenkapital. En slik eierstyringsmodell bidrar til å svekke troverdigheten til den statlige budsjettpolitikken og gir også lite forutsigbarhet for selskapet.» Det skrev regjeringen for ett år siden. I budsjettavtalen som ligger til grunn for årets budsjett, gjør en akkurat det. En tilfører kapital, en tar utbytte. Statkraft får forespeilet en kapitaltilførsel på 10 mrd. kr. Den blir nå på 5 mrd. kr. Synes Høyre at en sånn eierskapspolitikk er fornuftig?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Flertallspartienes løsning for å bekjempe byråkrati er å etablere et regelråd og ansette flere byråkrater. Selvstendig næringsdrivende Helge Møgster sa i Bergens Tidende 3. november 2015 at det er blitt mye verre å drive næringsvirksomhet under denne regjeringen, og at han aldri har «forholdt seg til så mange kontrollører og så mange skjema som de siste par årene». I statsbudsjettet som er vedtatt, får Helge Møgster en ny oppgave, og det er f.eks. at når han skal betale kjøregodtgjørelse til sine ansatte, må han operere med en skattepliktig del og en skattefri del. Den skattepliktige delen er på hele 30 øre per kilometer. Mitt spørsmål til representanten Korsberg er: Kunne det vært en idé at den første oppgaven regelrådet fikk, var å få oversendt statsbudsjettet og gå gjennom det og komme med sine innspill?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Det har ikke vært lett å være de frivillige organisasjonene som ligger under Landbruks- og matdepartementet med denne regjeringen. Gang etter gang opplever en forslag på kutt, og til dels store kutt, og det kan nærmest virke som om regjeringen har noe imot organisasjoner som f.eks. 4H. Så skal Kristelig Folkeparti og Venstre ha ros for at en har greid å få disse pengene tilbake igjen i budsjettprosessene, men det blir jo ikke mer enn at satsene ligger flatt år etter år, og at den reelle verdien går ned. Så mitt spørsmål til representanten Hjemdal er om hun ser behov for nå framover å styrke de frivillige organisasjonene under Landbruks- og matdepartementet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Jeg opplever at Venstre i budsjettinnstillingen i nokså store ord er enig i at det er viktig å styrke bondens lønnsomhet, at det er viktig å ha et landbruk i hele landet, og at Venstre er et parti som ønsker å styrke dyrevelferden. I Nationen i dag kan vi lese at Nortura nå har besluttet å ta ut mange kyllingprodusenter, folk som har satset penger på å produsere kylling. Det skjer samtidig som det blir bygd noen kjempestore kyllinghus i mer sentrale deler av landet. Når vi vet at det var Venstre som sikret flertall for en dobling av konsesjonsgrensene i den tro at dobbelt så store kyllinghus skulle være god dyrevelferd, lurer jeg på: Hva ønsker Venstre i dag å si til disse hundre familiene som nå opplever økonomisk usikkerhet på grunn av Venstres misforståtte politikk?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-12-11:
Vi behandler nå et budsjett der regjeringen har ønsket å fornye sin fullmakt og selge seg ned i Telenor, så det er selvsagt at måten statsråden opptrer på som eier, har betydning og er relevant for debatten vi nå har. I likhet med representanten Storberget undrer jeg meg når styreleder Aaser 21. mai sier til NRK at det hadde vært kvinner med helt inn i sluttrunden – noe det åpenbart ikke hadde vært – og noe det var åpenbart at statsråden var kjent med. Tok statsråden dette opp med Telenor på noen som helst måte, eller følte et behov for å korrigere det feilaktige inntrykket som der ble gitt?