trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-01-30:
Jeg ønsker å takke representanten Henriksen for å ta opp dette viktige temaet og ikke minst også takke for svaret fra ministeren. Det å sitte i fengsel er en straff som den kriminelle må ta for sine handlinger, men den ekstrapåførte straffen som det er å ha sin far eller sin mor i fengsel, er for et barn en ekstra belastning – for barnet, men også for den innsatte. Kriminalomsorgen har en viktig rolle i å gjøre alt de kan for å bidra til at den innsatte får best mulig forhold under de rådende omstendighetene til å rehabilitere seg – skaffe seg utdannelse, sørge for at narkotika og dermed den trusselen ikke finnes i fengslene – slik at den innsatte etter endt soning kan komme ut og være en ressurs for samfunnet videre og være en delaktig forelder for sine barn. Det å kunne ha kontakt med ungene under soning er også en viktig del av rehabiliteringen. Samtidig er det viktig at barnets opplevelse av å være i fengselet ikke blir vanskelig for ungen. Barnets følelse av trygghet er viktig, samtidig som sikkerheten i fengselet skal ivaretas, og da er det viktig at man klarer å få gode løsninger på disse to forholdene. Derfor er det viktig at kriminalomsorgen løser denne oppgaven med å sørge for at barn ikke blir påført en ekstra belastning på grunn av sin forelders lovbrudd. Samtidig er innsatsen til flere frivillige organisasjoner, som bl.a. For Fangers Pårørende, viktig i rehabiliteringen. Jeg registrerer at justisministeren viser til eksempler hvor dette løses godt i dagens kriminalomsorg, og det er viktig for meg som justispolitiker å følge opp dette sammen med alle de andre nødvendige forholdene i kriminalomsorgen, som skal bidra til at forholdene i fengslene er av en sånn kvalitet at vi ikke produserer nye lovbrytere. Men viktigst av alt, som denne interpellasjonen reiser som tema: Barn av innsatte er det viktig å ta hensyn til. De er totalt uskyldige i dette, og det må sikres at de ikke utsettes for en unødvendig risiko.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-30:
Først litt til det med lov eller forskrift: Utgangspunktet er at rettighetene til barna skal sikres på en best mulig måte, og det er derfor vi vurderer både en eventuell lovfesting og også om det er hensiktsmessig å gjøre dette i forskriftsendring. En forskriftsfesting kan være mer konkret, bl.a. knyttet til innholdet, som representanten Kari Henriksen er opptatt av. Men vi vil komme tilbake til hvordan man skal gjennomføre det i praksis. Jeg tror vi er enige om at det viktigste er å sikre barna muligheten og retten til å ha samvær med den av foreldrene som er i fengsel. Jeg er helt enig i at det er viktig at man tenker helhet ikke minst i forebyggende arbeid i kommunene, og da er det også viktig at kommunene er oppmerksom på at dette er en problemstilling for en del av de barna som de har ansvaret for – og omsorgen for, i mange tilfeller. Både helt ned på barnehagenivå og på grunnskolenivå er det viktig at man er oppmerksom på at man støtter opp om de barna som er i en sånn situasjon. Men jeg tror det er vanskelig – fortsatt – å komme unna det tabubelagte feltet som dette er, og som representanten Kari Henriksen pekte på i sitt hovedinnlegg i stad. Dessverre er det nok vanskelig for en del å snakke om dette, og det gjør det også mer komplisert for kommunene i det arbeidet som de skal gjøre og rette mot de barna som har behov for den oppfølgingen. Det er en utfordring at fengslene er fulle. Det betyr at i enkelte sammenhenger vil det være lang reiseavstand mellom barnets bosted og soningsstedet. Der er det flere tiltak som kan gjøres. Et av de viktigste tiltakene er naturligvis å frigjøre mer fengselskapasitet. Men innenfor de rammene som nå foreligger, er faktisk bruk av moderne teknologi – som jeg ga et eksempel på fra Verdal i stad – en av de mulighetene som styrker kontaktflatepotensialet mellom en fange og barna. Det som nå har skjedd i Verdal, tror jeg kan utvikle seg også andre steder. De erfaringene de har i Verdal fengsel, er veldig positive på dette, så jeg håper at også andre fengsler tar dette med seg videre. Jeg skal selvfølgelig bidra til at disse problemstillingene løftes også i den offentlige debatten. Det vil kanskje være et bidrag til å redusere tabuutfordringene at vi som politikere i høy grad fokuserer på de utfordringene som disse barna står overfor. Det tror jeg er viktig, også som en slags støtteerklæring til dem som helt uforskyldt er kommet opp i en sånn situasjon.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-30:
Jeg vil takke for en god og egentlig veldig samlende debatt om et veldig viktig område. Jeg tror de fleste som har vært på talerstolen, har delt både bekymringene og oppfatningene om hvilke utfordringer vi står overfor, og også i stor grad vært enige om løsningsmåter. Det er veldig bra. Når det gjelder lov- og forskriftsdiskusjonen, vil vi komme tilbake til det, men i utgangspunktet, og som vi må ha med i den vurderingen, er det antakelig raskere å få gjennomført forskriftsendringer enn lovendring, som likevel må følges opp av forskrift. Men det kommer vi tilbake til, for formålet vil jo være det viktigste å ivareta. Så har jeg lyst til å si litt om representanten Grungs innlegg, hun sa noe om helhet. Det er ekstremt viktig, også på dette området. Det er en generell, viktig utfordring. Det å dra rundt og se hvordan besøksfasilitetene er i noen fengsler, gir noen opplevelser. Mange av besøksfasilitetene er ganske dårlige og er dårlig egnet til å motta særlig barn på besøk. Representanten nevnte bl.a. Bergen som et eksempel på et sted med besøksbolig. Det er det også andre steder. Ringerike, Halden, Bredtveit og Åna, som representanten Ropstad hadde besøkt, har også tilsvarende besøksfasiliteter. Det er klart at det å ha gode besøksfasiliteter når man skal besøke far eller mor i fengsel, er et viktig tiltak i seg selv, for det skal ikke være en skremmende og negativ opplevelse for barnet. Andre eksempler er at en har gjennomført foreldregrupper, der man har flere barn sammen, og hvor man gjør en normal aktivitet, som gjør at barna ikke føler så sterkt de begrensningene og rammene som ligger innenfor et sånt kontaktpunkt med mor eller far. Ropstad var også inne på at det er høyt belegg i fengslene. Det er ekstremt høyt – altfor høyt i forhold til det en skulle ønske. Det er også krevende for det innholdet som en skal bidra til å skape innenfor fengselsmurene, for det tar mye ressurser når fengslene er så fulle som de er. Det er et fokus som regjeringen har veldig, veldig trykk på, for å bedre fengselskapasiteten helt generelt. Til slutt kort til representanten Vågslid, som er inne på et veldig viktig poeng som både interpellanten og jeg også berørte i våre innlegg: at det er barnets beste som skal ligge til grunn. Det er ikke alltid til barnets beste å ha kontakt med far eller mor i fengsel. Det er derfor det er viktig å ha både den nødvendige kunnskap, innsikt og kapasitet til å foreta en grundig vurdering av hvordan dette skal gjennomføres. Så vil også jeg takke for en god debatt.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-01-30:
Jeg vil også benytte anledningen til å takke representanten Henriksen for å reise dette viktige spørsmålet. Å ha fokus på behovene som ungene til innsatte har når det gjelder både forebygging og det å ha et godt forhold til foreldrene, er viktig. Trine Skei Grande hadde en tilsvarende interpellasjon om dette i 2004. Det viser at dette ikke er en ny problemstilling og en utfordring vi har kommet i mål med ennå. Det er sikkert langt fram til vi blir fornøyd, men det er noe vi må jobbe kontinuerlig med for å bli bedre på. Unger skal ikke lide for foreldrenes feil. Det synes jeg er et godt prinsipp å jobbe ut fra også i dette henseende, for selv om foreldrene har begått en kriminell handling og må ta konsekvensene av det, er det viktig at vi som samfunn legger til rette for at ungene skal lide minst mulig for det. Det å sitte i fengsel er tøft for mange. Det skal det være også, for man soner jo en straff. Men det å miste kontakten med eller få redusert kontakten med ungene er en ytterligere belastning for mange innsatte. Det å ha kontakt med ungene og gjerne moren til barna underveis i soningen er viktig av ulike grunner, ikke minst for den relasjonen man har mellom foreldre og barn. Men det er viktig også i rehabiliteringsøyemed for de innsatte. Det å ha kontakt med ungene sine underveis gir motivasjon i soningen og fram til man skal ut igjen. Vi har hørt mange som har fortalt om de gode tiltakene som finnes ulike plasser. Det handler om å legge til rette for besøk i besøksrom og besøksboliger. Det handler om å tilrettelegge for ulike aktiviteter utenfor fengslet. Det handler om å legge til rette for at ungene kan komme inn i fengslet og se hvordan mor eller far har det når de soner, hvor de jobber, hvor de studerer, hvor de bor, osv. Ikke minst handler det også om den jobben som de frivillige organisasjonene gjør for disse pårørende. Jeg tror det er viktig at vi jobber videre med dette, og jeg er veldig glad for at statsråden er så tydelig på at dette er noe som skal prioriteres. Fra Venstres side er det viktigste at vi gjør noe med dette. Om det skal være en lov eller en forskrift – det viktige for oss er at vi får programmer, og at vi har ansvarlige i fengslene som har som oppgave å sørge for at relasjonen mellom barn og foreldre kan ivaretas under soning. Vi ser fram til det videre arbeidet, og vi har tro på at statsråden vil følge opp dette på en god måte.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Eg vil òg starte med å rose interpellanten for å reise ei viktig problemstilling. Eg har lyst å nemne eit moment som eg saknar litt i debatten. Det me diskuterer, er ungar som er i ein vanskeleg situasjon, og eg meiner at det er viktig å hugse på at barnets beste skal varetakast òg i dei situasjonane der det ikkje er til det beste for barnet å ha samvær. Det diskuterer me kanskje litt for sjeldan. Eg er heilt einig i at det er utruleg viktig å leggje til rette for å gjere det ein kan for at både ungar og foreldre kan ha kontakt i vanskelege situasjonar i livet. Men for å stille spørsmålet: Er det av og til slik at ein tenkjer at det er viktig for rehabiliteringa av foreldra å ha kontakt med barna? Då er det òg veldig viktig å stille spørsmål ved om det er til barnets beste. Arbeidarpartiet har vore i København og besøkt Foreningen for Fangers Pårørende der, og det var eit tema som me òg diskuterte der, og som eg opplever at mange er opptekne av. Det må ikkje bli slik at ein einsidig fokuserer på foreldre sine behov for rehabilitering. Ein må òg fokusere på at det er viktig å vere var på og ha gode system og kompetanse på kva som er det beste for barnet. Der tenkjer eg at me kanskje i større grad kan løfte det temaet inn i denne debatten og kanskje sjå litt på korleis andre land jobbar med dette. Me veit at norsk kriminalomsorg er veldig god på å leggje til rette for besøksrom og å vareta barn som besøkjer fengsel. I Telemark har me eit stort fengsel i Skien. Der opplever eg at det er eit godt samarbeid mellom fengselet og vertskommunen og mellom barnevernet og kriminalomsorga. Nokre av ungane som er pårørande, er ofte inne i systemet til barnevernet, og eg meiner at det er utruleg viktig at ein òg lokalt legg opp til eit godt samarbeid og god kontakt mellom kriminalomsorga, kommunen og dei systema som skal varetake ungane. Det er klart at for nokre ungar vil det kanskje ikkje vere til det beste å gå på besøk i fengselet. Det må me òg hugse på.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-01-30:
Det er en som har sagt: «Jeg vil bruke mine evner for det beste for mine pasienter i samsvar med min dyktighet og min dømmekraft og aldri volde noe skade. Jeg vil ikke gi dødelig gift til noen som ber om det, heller ikke gi råd til hvordan de kan avslutte sitt liv. Av og til kurere, ofte lindre, alltid trøste.» Dette sa Hippokrates – «alltid trøste». Det jeg vil takke statsråden for at han svarte, er at han ønsker å få en fagrapport. Slik kan vi sette oss inn i hvor vi er, hvor vi skal, og, ikke minst, hva vil vi nå – at vi har et aspekt her som handler om at vi ønsker å ivareta alle psykiske, fysiske, åndelige og sosiale behov i livets sluttfase. Vi vet samtidig – statsråden sa det også – at noen ganger sier pasienten nei, nå vil jeg ikke mer. Vi skal ha respekt for at en ikke vil ha mer behandling, når en vet det innebærer at en ikke får det bedre. Dette vet vi skjer i sykehus, dette vet vi skjer i sykehjem, og dette vet vi skjer i hjem. Hvis vi kjenner døden godt nok, vet vi også at noen slutter å spise, ikke fordi de ikke har matlyst, men fordi prosessen i kroppen er slik at det går mot slutten. Da skal vi som står rundt, ha respekt også for slike valg. Men det er ikke dette vi snakker om i dag. Det handler om å forlenge folks liv, ikke om døden. Et av de største problemene jeg ser, og som jeg ønsker å utfordre statsråden på, er at jeg i møte med helsepersonell hører: Jeg skulle så gjerne hatt mer tid, jeg skulle så gjerne møtt både de åndelige og de sosiale behovene, men jeg springer, jeg har ikke tid – han ligger alene, hun er alene. Derfor blir dette et spørsmål om fagkompetanse og om opplysning, men også om ressurser, slik at vi har tid til å sitte hos dem som skal forlate livet – i respekt for den som skal forlate livet, men også i respekt for familien som står rundt, slik at de føler de får ta farvel på en god måte.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-01-30:
Jeg skal ikke synge. Jeg er glad for at vi kan spille på mange talenter i Kristelig Folkeparti, og en av dem er Astrid Byrknes, som synger, og det er jeg veldig glad for. Jeg takker for alle som har deltatt i debatten. Denne debatten er ikke ferdig, tror jeg, for vi vil få den igjen når rapporten kommer med hva vi kan gjøre bedre, og hva vi kan legge vekk. Det statsråden sa, som flere har sagt, og som jeg ønsker å fokusere på, er å involvere pasienten mye tidligere enn det vi gjerne har klart i dag. Hva betyr det når jeg har fått en sykdom, som gjør at jeg kanskje får et perspektiv på så lang eller så lang levetid? Hvor lenge vet ingen, men det vi vet, er at det kommer til å gå én vei. Og hvordan legger vi da opp det løpet, den vanskelige samtalen og den planen? Når det gjelder å tørre å sitte og se i kulen på det vi vet er vanskelig, sammen med pasienten, tror jeg faktisk vi har mye å gå på i norsk helsevesen. Og selv om vi legger en plan, er det ikke alltid at planen går sånn som vi tenker, for alle kropper er ikke like, og alle går ut av livet på ulike måter. Så er jeg, samtidig som vi nå får en rapport, veldig glad for at representanten Toppe tar opp det som gjelder dem som kommer inn i livet, med ulike forutsetninger. Det blir på samme måte med kriterier, med hva vi sier ja og nei til når det gjelder hvem som skal leve, og hvem som skal legges vekk. Det er et kjempevanskelig valg, for noen ganger har vi ikke noe å stille opp med og må da si: Her har vi ingenting å stille opp med. Men samtidig handler det om å gi en god avslutning òg da. Og hvis vi har noe å stille opp med, som gjør at mor og barn og familie får en lengre tid sammen enn de ellers ville fått, blir det òg en god avslutning for både mor og barn. Så jeg tenker at her er det mange ting som må inn, og som jeg tror statsråden har tatt med seg. Men det jeg synes har vært flott, er det at vi faktisk har konstatert at vi ønsker og tør å stå i debatten og samtidig si at det ikke er enkeltsaker som skal tvinge fram noe, men at vi har en tanke for dette lenge før enkeltsakene kommer. De vil komme, og de er vanskelige å se, men vi er nødt til å ta debatten. Så tusen takk for debatten.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-30:
Jeg er veldig enig i de betraktninger som representanten Bollestad kom med i sitt innlegg. Jeg har tatt til orde for at vi bør definere helse på en annen måte enn det Verdens helseorganisasjon gjør. Der skaper en en illusjon om at et menneske kan leve et liv uten noen plager, lyter eller belastninger. Ingen av oss vil kunne leve et slikt liv. Det som er god helse, er å mestre. Derfor kan en på mange måter si at hvis vi hjelper mennesker til å mestre at døden nå kommer, hjelper vi mennesker til god helse. Det er nettopp dette som er Per Fugellis viktige budskap i boken «Døden, skal vi danse?», nemlig at døden kan være en kilde til god helse hvis en møter den med åpenhet og ikke med frykt og redsel. Til dette trengs kompetanse og erfaringer. Ikke minst er det behov for å involvere pasienten og pårørende på en helt annen måte enn det vi gjør i dag. Den nasjonale tilstandsrapporten for norsk kreftbehandling, som vi veldig ofte viser til når det gjelder mangler i forbindelse med diagnostisering og behandling, viste også et annet forhold, nemlig at det var en stor fare i Norge for at mange pasienter ble overbehandlet i den forstand at en drev behandling så lenge at behandlingen gjorde mer skade enn nytte for pasienten. Det er også et viktig spørsmål i denne sammenhengen. Jeg tror at hvis en i større grad involverer pasienten i en vurdering av behandlingsmetode, behandlingsforløp og hvilke alternativ en står overfor, så er det ikke sånn at pasienten alltid vil velge mest mulig intensiv behandling inn i livets sluttfase. Tvert imot, veldig mange pasienter vil ønske og heller velge å få en verdig avslutning på livet der en konsentrerer seg om det den enkelte vil synes er viktig. Derfor vil også denne fagrapporten være et viktig grunnlag for å få et nytt fundament for en god diskusjon om hvordan denne typen tjenester skal utvikle seg videre framover.
Bent Høie (Høyre), 2014-01-30:
Jeg vil òg takke for en veldig god debatt, og så vil jeg takke representanten Byrknes for en liten minikonsert. Det er ikke så ofte en opplever det i Stortinget. Det var en flott stemme, men det var òg et viktig budskap i den lille sangen. Jeg opplever at det er bred tilslutning til det som òg var interpellantens og min tilnærming til dette spørsmålet, nemlig at aktiv dødshjelp ikke er en aktuell politikk i Norge. Men det gir oss et betydelig ansvar for å jobbe bedre med det som er det gode alternativet, nemlig god livshjelp òg mot livets siste fase. Det er kommet mange gode og viktige innspill i debatten som jeg vil ta med videre. Så mener jeg òg at denne debatten er en start på et arbeid, og det er derfor jeg òg følger opp interpellasjonen og debatten med å få utarbeidet en fagrapport, som vil berøre de temaene som er tatt opp. Det vil gi oss alle i fellesskap et bedre grunnlag for å diskutere hvordan vi skal følge den opp videre, og i hvilken form det skal skje. Det kom opp et spørsmål knyttet til alvorlig syke barn som blir født, og oppfølgingen av disse. Jeg har understreket at spesielt barn skal være en del av denne fagrapporten. Her er man inne i noen av de mest vanskelige spørsmålene, for dette handler om, som jeg også var inne på i mitt svarinnlegg, faren for overbehandling. Dette er jo en pasient som ikke selv kan gi beskjed om smerteutfordringer. Derfor er det også veldig viktig at en i den fasen ikke gjør mer skade enn glede. Det er derfor en er inne på det området, et av de vanskeligste, og jeg er glad for at en tar opp dette. Dette også et veldig vanskelig faglig spørsmål, og da betyr det at vi som politikere har behov for gode råd. Men som sagt, vi vil nå i desember få en forhåpentligvis god fagrapport på dette området som gir både meg og Stortinget et grunnlag for videre arbeid og diskusjon om dette temaet.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2014-01-30:
Fyrst vil eg takka Olaug Bollestad for å ha sett dette temaet på dagsordenen, og takk òg til statsråd Høie for svaret hans og synspunkta hans på dette viktige temaet, for det handlar om oss, det handlar om oss alle. Vi må fokusera meir på lindrande behandling, på tilrettelegginga for ein verdig død, både for den som er i situasjonen, og for dei pårørande. I mitt virke som sjukepleiar gjennom mange år har eg lært at nettopp nærleik, openheit og det å vera til stades er viktig. Det er krevjande, men vi menneske er heile menneske og har ulike behov. Difor er dette veldig viktig. Ute i kommunane prøver ein, ut frå dei rammene ein har, å leggja til rette for lindrande einingar, for behandling i lokalmedisinske senter, i sjukeheimane, ute i heimesjukepleia. Men dette må ofte takast frå den generelle ramma. Ein må prioritera hardt mellom desse einingane og uteteam, demensomsorg, langtidspleie, korttidsplassar, rehabilitering. Det er ressurskrevjande å oppretta gode tilbod – det trengst fagleg kompetanse, men det trengst òg nødvendig tid til desse sårbare situasjonane ein står overfor. Eg er glad for at statsråden seier at vi enno har ting vi skal gjera. Mykje er ugjort. Kommunane, fagfolka og dei frivillige vil vera i front, dei vil vera med, men det trengst som sagt meir midlar, både til drifta og til å få opp kompetansen. Til slutt er det budsjetta som styrer prioriteringane. Og eg veit som ordførar at det å vera lokalpolitikar er beintøft når ein sit der og skal prioritera mellom sårbare grupper. Difor treng vi òg betre finansieringsordningar. Eg håpar statsråden vil ta med seg tilbake at desse gruppene er særs ressurskrevjande òg. Aktiv dødshjelp er ikkje løysinga. Det er ikkje eit alternativ i livets siste fase. Vi må sikra ei verdig avslutning på livet, og vi må òg vareta pårørande. Aktiv livshjelp er derimot det vi må fokusera på. I den vakre teksten «Men går jag över ängarna» står det noko viktig. Og president, er det lov å syngja ei strofe?
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2014-01-30:
Tusen takk – då vil eg gjerne gjera det:(Representanten syng på dialekt.) Så eg på mine stiar mot forgjengelse og høst, (Representanten syng på dialekt.) ikkje reddast for den ytterste grindå – Det er det det handlar om: å «ikkje reddast frå den ytterste grindå». Vi skal ha aktiv livshjelp.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-10-15:
Jeg har den glede å fremme et representantforslag fra stortingsrepresentanten Janne Sjelmo Nordås og meg sjøl om å endre systemet med nasjonale prøver til utvalgsprøver og redusere testinga i grunnskolen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Formue har stått sentralt i den politiske debatten i lang tid, og mange vil hevde at frivilligheten og de frivillige organisasjonene er den kanskje viktigste delen av vår nasjonalformue. Alle, også i regjeringsplattformen, går sterkt inn for at frivilligheten i Norge bør få bedre arbeidsvilkår. Vi bør styrke frivilligheten, fordi det bidrar til både mobilisering og viktige elementer i demokratibyggingen og skaper rekruttering på mange slags felter der vi har behov for rekruttering. Reaksjonene er derfor sterke på regjeringens forslag til statsbudsjett, hvor man på mange områder foretar betydelige kutt og også forverringer av de frivilliges arbeidsvilkår. Ungdomsorganisasjonene har reagert, mange separate frivillige organisasjoner og studieforbund som får betydelige kutt, har reagert, og i dag skal folkehøgskolene demonstrere utenfor Stortinget. Hver statsråd har sitt ansvar på dette området, og jeg har lyst til å stille spørsmål til landbruksministeren. Hvert departement har en betydelig rolle å spille for å bidra til at det frivillige er med på sin sektor, og vi opplever også i budsjettforslaget fra Landbruksdepartementet at man faktisk velger å kutte betydelig i bevilgninger til de frivillige organisasjonene, over 15 pst. Det svekker mange viktige organisasjoners arbeidsvilkår. Mitt spørsmål til landbruksministeren er: Er det dette som er å styrke frivillig sektor i Norge?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Jeg er helt enig med statsråden i at politikk handler om å prioritere, men det framgår nettopp av regjeringsplattformen og utallige politiske debatter at både Fremskrittspartiet og Høyre og nåværende regjering faktisk ønsker å satse på de frivillige. Da er i så fall det å kutte 15 pst. og det å skape verre arbeidsforhold bl.a. for 4H og en del andre organisasjoner et betydelig skritt i motsatt retning av de prioriteringene som kommer fram i regjeringsplattformen. En del av disse organisasjonene – 4H, som nevnt, som gjør en glitrende jobb etter min mening, Ung i landbruket og andre – bidrar til å sørge for rekruttering inn i næringa. Jeg har hørt statsråden snakke mye om at hun ønsker å prioritere tiltak som nettopp bidrar til rekruttering inn. Ser statsråden at det å kutte betydelig til disse organisasjonene virker i motsatt retning og kan svekke rekrutteringa inn i landbruket?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Det er ualminnelig store verdier for Norges del – og ikke minst er det et spørsmål om hvordan Norge skal se ut i framtida – dette handler om, og det er betydelige endringer som statsråden har sendt ut på høring i det siste, når det gjelder både privatisering av Statskog, avvikling av konsesjonslovgivningen og avvikling av prisregulering. Jeg får litt følelsen av at det er som å observere en elefant i et glassmagasin – man har ikke spurt om tillatelse til å være der, og man risikerer at veldig mye blir knust. Og mye av dette er jo tiltak som jeg vanskelig kan se har flertall i Stortinget, ut fra hva de andre partiene her har gitt til kjenne. Jeg opplever at statsråden er opptatt av at 30 000 gårdsbruk i Norge står tomme, og så foreslår man at man skal oppheve boplikten. Hva er det som gjør at ved at man opphever boplikten, blir flere av disse gårdsbrukene bebodd?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Mange frivillige organisasjoner får støtte fra flere statlige budsjetter. Derfor mener jeg at det er rom for å omprioritere noen av pengene over mitt budsjett. Det står likevel igjen nesten 21 mill. kr, som vi fordeler til ulike organisasjoner. Der har vi gjort en prioritering som vi mener er god – vi har bl.a. funnet plass til noen nye organisasjoner – så jeg er godt fornøyd med det budsjettet som er til de frivillige organisasjonene på mitt område. Det å drive politikk handler om å prioritere, det handler om at en må greie å prioritere ned noen ting og prioritere opp andre ting. Det mener jeg det er viktig at en greier i politikken. Når det gjelder enkelte av organisasjonene, er det slik at de, som jeg var inne på, også får betydelig støtte over andre budsjetter.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Nei, det å kutte litt over 400 000 kr i støtten til 4H mener jeg ikke vil virke negativt på det. 4H får fremdeles nesten en tredjedel av budsjettet som går til de frivillige organisasjonene, over Landbruksdepartementets budsjett. Så har det vært en ordning, som ligger under kommunalministeren, i mange år, der fire organisasjoner, deriblant 4H, har hatt en eksklusiv rett til å ha kontorplass hos fylkesmennene, noe en rekke andre organisasjoner, som f.eks. speiderorganisasjonen KFUK-KFUM, ikke har. Jeg mener at det er viktig å likebehandle de ulike frivillige organisasjonene. Derfor støtter jeg kommunalministerens initiativ, som gjør at 4H og de tre andre må finne seg kontorer på lik linje med alle de andre frivillige organisasjonene.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Jeg mener at det å kutte støtten til 4H litt, med 400 000 kr, en organisasjon som også får flere millioner kroner i støtte over Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementets budsjett, ikke er dramatisk når det gjelder rekrutteringen i landbruket. Det å fjerne konsesjonsloven som denne regjeringen ønsker, vil føre til at vi gjeninnfører den private eiendomsretten for bønder. I dag har vi en situasjon hvor mange kunne tenke seg å kjøpe et gårdsbruk, men det er vanskelig å få tak i fordi det er ganske få som ønsker å selge. Så det å få et mer normalt marked innenfor denne sektoren tror jeg vil bidra positivt. Jeg er enig med representanten i at i noen områder i Norge kan det føre til at prisene vil gå opp. I store deler av Norge vil prisene være omtrent som i dag. Så er det også sånn at vi snart skal nedsette en arbeidsgruppe som skal se på rekrutteringstiltak. Jeg har store forventninger til den gruppen, og jeg har tro på at den kan komme fram med flere gode tiltak.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Regjeringen gjør det som den lovet, nemlig å fremme en sak – som først skal ut på høring – om å fjerne konsesjonsloven. Det gjør vi fordi vi mener det er en sterk inngripen i folks private eiendomsrett når det offentlige både kan blande seg inn i hvem som skal få kjøpe en eiendom og til hvilken pris, og også kan pålegge folk å bo et sted mot deres vilje. Vi tror ikke at botvang gir noe mer bolyst. Det står 30 000 tomme gårdsbruk rundt omkring i Norge i dag. Vi mener at de resultatene som boplikt og konsesjonsloven har gitt, ikke står i stil med ønsket resultat. Med en så sterk inngripen i den private eiendomsretten skal man vise til resultater dersom konsesjonsloven skal få leve videre i 2014, etter regjeringens oppfatning. Det er flere forskere som har sett på konsesjonsloven. Det er ikke slik at man kan legge konsesjonsloven inn i en formel, og så ser man eksakt hva som kommer til å skje. Men det vi vet, er at det er mange, f.eks. innenfor skognæringen, som nå sitter og venter på at det skal skje noe med konsesjonsloven for å få en økt omsetning av skog. Det er grunn til å tro at mange tenker at hvis en skal legge ut sin eiendom for salg og det offentlige kan gå inn og påvirke prisen, vil det ikke være så interessant. Vi tror at dette vil føre til økt omsetning av landbrukseiendommer. Det omsettes ganske få landbrukseiendommer i dag. Det er mange som ønsker å kjøpe, og vi ønsker å få et normalt marked også innenfor denne næringen.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Det vi ønsker, er at folk flest skal få muligheten til å kjøpe seg et gårdsbruk ved at en får økt omsetning av landbrukseiendom. Når det gjelder det med konsesjonslov og den type ting, så hadde vi det før også, fram til på begynnelsen av 1980-tallet. Det førte f.eks. til at en del bygårder her i byen sto og forfalt. Etter at en opphevet denne reguleringen lønnet det seg for folk å ta vare på eiendommen sin på en helt annen måte, og en fikk til en opprusting av eiendomsmassen. Det er grunn til å tro det også vil skje her, for det er klart at det å investere millionvis av kroner i en gård der en ikke vet om en får igjen verdiene dersom en skal selge, er det mange som vil vegre seg for. Dette handler om å styrke den private eiendomsretten, det handler om at bønder ikke skal bli pålagt å subsidiere andre som vil inn i næringen. Det er ingen menneskerett å eie en gård, men det er en mulighet hvis en har økonomi til å kjøpe en.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Som representanten Navarsete godt vet, er det slik at når en skal lage et statsbudsjett, er en nødt til å prioritere, og den satsingen som representanten Navarsete her peker på som står i plattformen, har vi tenkt å vurdere igjen til neste års statsbudsjett, altså for 2016. Så er det slik at begge bondeorganisasjonene var meget godt fornøyd med at regjeringen reduserte formuesskatten, for vi vet at mange bønder har ganske høye formuesverdier og vil tjene på at formuesskatten blir senket. Så jeg er veldig glad for støtten fra både Bondelaget og Bonde- og Småbrukarlaget når det gjelder å senke formuesskatten.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Jeg merket meg at representanten Storberget omtaler meg som en elefant i et glasshus, og spør om jeg har tillatelse til å være der. Det er tross alt velgerne som har stemt ved valg, og det er en samarbeidsavtale som ligger i bunnen ved at denne regjeringen tiltrådte – så er det ryddet opp i. For oss er det grunnleggende viktig at vi har en sterk, privat eiendomsrett. Jeg vet at det ikke er like viktig for representanten Storberget og Arbeiderpartiet, men for oss er det grunnleggende viktig. Derfor er vi opptatt av å gjenreise eiendomsretten for norske bønder og også få slutt på at det offentlige kan påtvinge folk hvor de skal bo. Og når en i 2014 ser at kommunene sender ut dørbankere og inspektører for å avsløre om folk bor et sted, er det for meg så inngripende i den private eiendomsretten og det personlige liv at jeg mener det er på høy tid at vi nå setter befolkningen fri og lar dem få lov til å bo der de vil.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-10-15:
Jeg har ikke noen tro på at du kan tvinge folk til å drive landbruk. Jeg har tro på at du må legge til rette for dem som ønsker å drive landbruk. I dag er det mange som kunne tenke seg å kjøpe en gård, men som ikke har mulighet til det av flere grunner. Det ene er at det er få gårder til salgs. Det er bl.a. på grunn av konsesjonsloven, der en kan ha innvirkning på prisen. Mange vil da tenke at det ikke er deres oppgave å subsidiere dem som skal inn i næringen – for det er, som jeg sa, ingen menneskerett å være bonde. Jeg er enig med representanten Hjemdal i at driveplikten er viktig. Det at jorden blir holdt i hevd, er en viktig verdi som jeg også langt på vei er enig i er nødvendig. Men boplikten mener jeg har utspilt sin rolle. Vi ser også nå at det er flere byer, bl.a. nedover sørlandskysten, som kvitter seg med boplikten, rett og slett fordi de ikke ser at den har noen misjon. Når vi da har 30 000 gårdsbruk stående tomme, er i grunnen det et monument over at denne loven ikke virker.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kommunalministeren. Frivilligheten er helt sentral i et velfungerende lokaldemokrati. Det er særlig i frivillige organisasjoner at barn og unge får opplæring i demokrati, og en sterk sivil sektor er avgjørende som lim i samfunnet. Lokaldemokratiet er ett av regjeringens åtte satsingsområder og Sanners ansvarsområde. Men frivillighetens rolle i dette snakker regjeringen lite om. Storberget var inne på Listhaugs kutt. Listhaug og Sanner kaster i fellesskap de frivillige organisasjonene 4H, Skogselskapet, Landbruksselskapet og Hageselskapet ut av kontorene hos Fylkesmannen. Dette føyer seg inn i rekken av mange kutt til frivilligheten, som vil ramme lokaldemokratiet. Det er mange frivillige som nå er skuffet over regjeringen, eller nå sier rett ut at de føler seg lurt. Regjeringens forslag til kutt i støtten til lokalaviser er et tilsvarende eksempel på svekkelse av lokaldemokratiet. Derfor tror jeg det er mange nå som forventer at regjeringen og Sanner redegjør for hvordan regjeringen tenker rundt frivillighetens rolle i lokaldemokratiutviklingen, og hvordan alle disse kuttene er tenkt å bidra til å styrke lokaldemokratiet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Dette var en veldig selektiv lesning av regjeringens forslag til budsjett. Realiteten er at på mange områder styrkes frivilligheten, bl.a. ved at regjeringen oppfyller det løftet som også den forrige regjeringen ga, men hvor man ikke klarte å komme i mål, om idrettens andel av tippenøkkelen. Det er et stort løft for frivilligheten, det er et stort løft for barn og unge, og det er jeg stolt av at vi gjennomfører. Jeg er også stolt av det arbeidet som kulturministeren nå gjør for å skape en enklere hverdag for frivilligheten. For det som har skjedd mens Arbeiderpartiet styrte, er at det er blitt mer komplisert, mer byråkratisk. Vi har nå startet et arbeid for å forenkle og avbyråkratisere situasjonen for frivilligheten. Når det gjelder de fire organisasjonene som har hatt gratis kontor hos Fylkesmannen, tror jeg veldig mange andre organisasjoner godt kunne ha tenkt seg det. Vi mener at det er en uryddig ordning, og vi mener at det er en urettferdig ordning. De får en overgang frem til 1. juli 2016, ett år og ni måneders overgang.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
La meg starte med å si at både 4H, Hageselskapet, Landbruksselskapet og Det norske Skogselskap gjør en veldig god og viktig jobb. Jeg er også kjent med at det på noen områder er et samarbeid mellom Fylkesmannen og disse organisasjonene. Men det spørsmålet vi må stille oss, er om det tilsier at man skal ha gratis kontor hos Fylkesmannen. Jeg må innrømme at jeg ble veldig overrasket da jeg oppdaget det. Jeg var ikke kjent med at disse fire organisasjonene disponerer 61 kontorplasser gratis hos Fylkesmannen. De tilbakemeldingene vi har fått fra fylkesmennene, og jeg er kjent med at det har vært over tid, er at fylkesmennene oppfattet dette som uryddig. Fylkesmennene har tilsynsansvaret for de frivillige organisasjonene, og da er det ikke ryddig at de har kontorplass i samme bygg i samme kontorfellesskap. Det samarbeidet som har vært mellom organisasjonene og fylkesmennene, kan godt videreføres uten at de sitter i samme kontorer. Hva med speideren, hva med Ungdomslaget, og hva med alle de andre organisasjonene som gjør en viktig jobb – de har ikke gratis kontor?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Vi skal i fellesskap sørge for at de frivillige organisasjonene får bedre kår. Det er de borgerlige partiene enige om. Det gjør vi også i dette budsjettet, bl.a. ved at idretten, som gjør et stort og viktig arbeid for bredden av barn og ungdom, får betydelig bedre kår gjennom det forslaget som vi har lagt frem. Men jeg må få lov til å ta avstand fra Trine Skei Grandes karakteristikk når det gjelder at man gjør dette mot organisasjoner man ikke liker. Jeg liker 4H, jeg vet at de gjør en kjempejobb. Jeg vet at Hageselskapet, Skogselskapet og Landbruksselskapet gjør en veldig viktig jobb. Men det spørsmålet vi må stille oss – og jeg er litt overrasket over at ikke Venstre stiller det spørsmålet – er om det er riktig at fire organisasjoner skal ha gratis kontor hos Fylkesmannen. Mener man at det sikrer uavhengighet? Mener man at det er ryddig? Jeg synes ikke det. Jeg mener også at Ungdomslaget, speideren og alle de andre organisasjonene gjør en kjempeviktig jobb, men de har ikke gratis kontor hos Fylkesmannen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Den beskrivelsen som representanten gir, er ikke riktig. Regjeringen styrker vilkårene for frivilligheten, med bl.a. et stort løft for idretten og det viktige arbeidet de gjør for barn og ungdom. Det spørsmålet representanten må stille seg, er om det er riktig at fire håndplukkede organisasjoner skal ha gratis kontor. Mener man at det er en ryddig ordning? Jeg synes ikke det. Derfor avvikler vi den ordningen, men vi gir organisasjonene ett år og ni måneders overgangsperiode. Så er det klart at det om et års tid kan være en diskusjon om hvilke rammevilkår organisasjonene skal ha. Men når det gjelder spørsmålet om gratis kontor, er jeg litt overrasket over at ikke også SV stiller spørsmål ved om det er riktig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
La meg først si at jeg ser frem til gode forhandlinger mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre i Stortinget. Vi har lagt frem et budsjett som treffer godt i forhold til samarbeidsavtalen vi har. Vi mener det er viktig å ruste Norge for fremtiden gjennom å investere i kunnskap, infrastruktur og vekst i bedriftene. Det er en god sosial profil i budsjettet, bl.a. i mitt budsjett, der vi sørger for at kommunen får et godt opplegg til neste år, og hvor vi ikke minst løfter områdene rus og psykisk helse. Dette er viktige ting som de borgerlige partiene er enige om. Jeg er også veldig engasjert i spørsmålet som representanten Ropstad tar opp, nemlig bostøtten. Bostøtte er en viktig ordning som sikrer at de iblant oss som har problemer på boligmarkedet, skal få hjelp til å bo. Derfor har regjeringen lagt frem en boligsosial strategi som er den første strategien som er målrettet for å samordne tiltakene, slik at vi kan hjelpe flere av de vanskeligstilte inn på boligmarkedet, og at de får gode ordninger. Det er riktig, som det ble sagt, at vi i statsbudsjettet foretar noen grep for å tilpasse bostøtten til den nye uføretrygden. Så er spørsmålet om det er godt nok. Ja, vi mener at det er det. Men jeg kan garantere representanten Ropstad at jeg kommer til å følge godt med, for jeg er veldig opptatt av at det å ha et sted å bo, ikke minst for barnefamilier som sliter på boligmarkedet, er den viktigste prioriteten innenfor det boligsosiale området. Jeg garanterer at dette kommer vi til å følge veldig tett.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Jeg mener at jeg har svart på det spørsmålet ved at vi gjennom budsjettet foretar noen tilpasninger som gjør at vi mener at bostøtten skal treffe godt for denne gruppen. Men fordi representanten Ropstad og også regjeringen er så opptatt av at vi skal ha en god bostøtte som hjelper dem som har rett til den ytelsen, kommer vi til å følge dette veldig tett for å se at vi treffer. Dette er bare ett av mange tiltak innenfor vår boligsosiale strategi. Det er mange departementer som nå jobber sammen. Jeg begynte å se litt på alle de ulike støtteordningene man har, og da skjønner jeg hvorfor mange har slitt med å nå frem i det offentlige. En av våre viktigste oppgaver er å sørge for å gjøre det enklere – enklere for kommunene og enklere for dem som sliter på boligmarkedet. Vi skal gi dem en hånd og hjelpe dem inn i en bolig, slik at de får det de har rett på.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Det er et viktig spørsmål som representanten tar opp. De blant oss som har de største behovene, har mest behov for kommunens hjelp – og de skal også få det. Det er også grunnen til at vi sikrer kommunene et godt opplegg for kommuneøkonomien til neste år. Jeg hører at også senterpartiordførere er fornøyd med kommuneopplegget for neste år. Det tar jeg som et godt tegn. Men så er det ordningen for ressurskrevende tjenester. Der har det vært en enorm kostnadsvekst de senere år. Fra i år til neste år øker vi bevilgningene med nesten 1 mrd. kr for å sikre at de blant oss som har størst behov, skal få hjelp. Vi viderefører at kommunene får dekket 80 pst. Det var også en avtale med Kristelig Folkeparti og Venstre for inneværende års budsjett, så det opprettholder vi, men så øker vi innslagspunktet med 37 000 kr. Det mener vi kan forsvares, særlig når man ser at vi øker bevilgningene med nesten 1 mrd. kr til disse tjenestene fra i år til neste år.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
De har grunn til å være rolige, for dette er et område som denne regjeringen er veldig opptatt av. Det er grunnen til at vi i revidert nasjonalbudsjett økte bevilgningene til utleieboliger med 100 mill. kr, og det er grunnen til at vi til neste år øker bevilgningene til utleieboliger med 50 mill. kr, slik at flere av dem som sliter på boligmarkedet, skal få et sted å bo. Det er grunnen til at vi har en boligsosial strategi som skal gjøre det enklere for kommunene og for dem som sliter. Det er også grunnen til at jeg er veldig opptatt av at bostøtten skal hjelpe dem som har de aller største behovene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Med all respekt – det får være grenser for svartmaling. Realiteten er at kommunene til neste år får en vekst i de frie inntektene om lag på samme nivå som de rød-grønne partiene ga fra 2008 og frem til 2013. Realiteten er at kommunenes samlede inntekter øker med 1,2 mrd. kr utover det vi varslet i mai. Realiteten er at handlingsrommet innenfor de frie inntektene er større enn det vi varslet i mai. Det er også grunnen til at Senterparti-ordførere, bl.a. ordføreren i Frosta, sier at det er en bra økning og noe som er godt å ha med seg inn i arbeidet med kommunebudsjettet for neste år. Det er én Senterparti-ordfører. En annen senterpartiordførers karakteristikk av regjeringens kommuneopplegg er at det er «kjempebra». Kommunal rapport sier at det er oppsiktsvekkende at en kommunalminister underkommuniserer hvor stor pengesekk kommunene får til neste år. Jeg vet også at det blir krevende for mange ordførere, men realiteten er at kommunene får en vekst som er på nivå med hva de har fått før, og det er større handlingsrom enn det vi varslet i mai.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Jeg takker for et veldig godt spørsmål. La meg bare innledningsvis si at jeg mottar veldig gjerne innspill fra Venstre, men også fra andre partier i Stortinget, om hvordan vi kan bli enda bedre på dette området. For jeg oppfatter at når det gjelder det boligsosiale området, er det et tverrpolitisk ønske om å hjelpe dem som har de største problemene. I et land hvor mange av oss bor så godt som vi gjør, er det ekstra viktig at vi løfter dem som sliter på boligmarkedet. Det å ha en bolig å bo i er grunnplanken for å komme videre i livet, enten det er snakk om utdanning, arbeid eller andre ting. Dette har jeg et sterkt engasjement for, og jeg er veldig glad for at Venstre også har det. Når det gjelder Husbanken, mener jeg at de allerede har gjort noen viktige grep, som også regjeringen har støttet, og det er bl.a. at vi målretter også startlånsordningen mot dem som har de største utfordringene. Gjennom hele den boligsosiale strategien handler det om forenkling, ikke om effektivisering, men vi skal hjelpe dem som sliter.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Nå lå det i premissene for spørsmålet mange ting som ligger under andre statsråders budsjett. Jeg har bare lyst til å si at hovedpoenget med regjeringens budsjett for neste år er å ruste Norge for fremtiden, det er å sørge for at vi har god verdiskaping, at det skapes verdier, slik at vi får mer å fordele, og slik at vi kan sikre god velferd også for fremtiden. Når det gjelder bostøtten, har jeg ikke sagt at den er god nok for all fremtid. Jeg har sagt at jeg mener at det vi nå har foreslått, er godt nok, og at det treffer. Men jeg la også til – og det er viktig – at dette kommer vi til å følge veldig nøye. Jeg har ansvaret for en boligsosial strategi, og den slutter ikke i 2015, den går fremover mot 2020, og jeg er opptatt av at vi hele tiden skal jakte etter de beste tiltakene for å hjelpe dem som har de største problemene på boligmarkedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
La meg først si at det er feil det representanten sier, nemlig at man kutter for fattige og barnefamilier. Vi har en politikk hvor vi legger til rette for arbeid, hvor arbeidslinjen står sterkt – arbeid er den beste veien ut av fattigdom. Og så skal vi selvsagt sikre at de som har behov for samfunnets hjelp, har gode ordninger. Det er også mange forslag i budsjettet som er målrettet mot dem som sliter mest. Blant annet på mitt budsjett løfter vi inn midler til rusbehandling og psykisk helse. Det er et godt kommuneopplegg som legger til rette for at kommunene kan fortsette arbeidet med å tette hull i det sosiale sikkerhetsnettet. Så vedstår jeg meg absolutt alle ord i den talen jeg holdt da vi la frem den boligsosiale strategien. Jeg er veldig engasjert og opptatt av at mennesker som sliter med å komme inn på boligmarkedet, og spesielt de som har de største problemene blant oss, skal få bedre hjelp. Det er grunnen til at vi har lagt frem en boligsosial strategi, hvor vi nå koordinerer innsatsen overfor kommunene, og kommunene skal få bedre redskap til å hjelpe dem som sliter. Det er grunnen til at vi i vår økte bevilgningene til utleieboliger. Det er grunnen til at vi øker bevilgningen til utleieboliger med 50 mill. kr neste år. Jeg mener også at bostøtteordningen slik vi har foreslått den, vil bidra til å hjelpe dem som sliter mest. Men som jeg har sagt i flere innlegg tidligere i dag, kommer vi til å følge det tett for å se at bostøtten treffer de gruppene som den er ment å treffe.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Det om bostøtten har jeg svart på. Vi har det samme engasjementet knyttet til boligsosiale tiltak. Vi er åpenbart uenige når det gjelder selve arbeidslinjen. Det er ikke nytt at SV og de borgerlige partiene er uenige på dette punktet. Vi mener at å hjelpe folk tilbake til arbeidslivet, er det beste tiltaket for å løfte mennesker ut av en vanskelig situasjon. Noen vil ha behov for spesielle ordninger. Det er grunnen til at vår regjering – det klarte ikke SV å få til – nå har fått på plass personlig brukerstyrt assistent. Dette er et viktig tiltak for at mange mennesker som sliter, skal kunne leve bedre hverdagsliv enten man er i jobb eller man ikke er i jobb. Vi sørger for at barnehageprisen settes ned for dem som har dårligst råd. Vi sørger også for å målrette stipendordningen innenfor videregående skole, slik at man hjelper dem som har mest behov for samfunnets hjelp og støtte.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Nå stiller representanten spørsmål som ligger til andre departements budsjetter. Det er vanlig kutyme at man stiller spørsmål som knytter seg til statsrådens fagområde. Når det gjelder bostøtten – eller det boligsosiale – vet vi at det er om lag 135 000 mennesker som sliter på boligmarkedet. Det er grunnen til at vi har forsterket de boligsosiale tiltakene, det er grunnen til at vi har lagt frem en boligsosial strategi, og det er grunnen til at vi øker bevilgningene slik at kommunene kan legge til rette for flere utleieboliger. Jeg mener det er viktige tiltak for å hjelpe menneskene som sliter aller mest.