Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2021-10-20:
Arbeidslivspolitikken skal bygge på respekt for vanlige folks ærlige arbeid og sikre god lønn, faste ansettelser og hele stillinger og en trygg pensjon for alle, sa statsminister Gahr Støre i tiltredelseserklæringen mandag. For oss i Oslo, som har den laveste andelen offentlig ansatte av alle fylker her i landet, og hvor 75 pst. av arbeidstakerne jobber i privat sektor, er dette vesentlig. 51 000 av dem jobber i dagligvarehandelen her i Oslo. Og selv om norsk arbeidsliv for de aller fleste er trygt og godt organisert, hører vi altfor ofte om et arbeidsliv som ikke er slik som vi ønsker at det skal være. I varehandelen, et kvinnerikt område, florerer deltidsbrøkene, og ansatte må hele tiden jakte etter flere timer. Tusenvis av kvinner har en jobb de ikke kan leve av. HK-leder Christopher Beckham trakk i sin åpningstale til forbundets landsmøte sist fredag fram Hanne – en 25 år gammel kvinne som jobber i en 30 pst.-stilling. Hanne vurderte å takke nei til en tur med bestemor fordi hun kanskje kunne få en vakt. Hun måtte hele tiden være parat i håp om å få mer jobb. Å alltid være på og aldri helt ha fri i en 30 pst.-stilling er uverdig. Fortrinnsretten til økt stilling og retten til heltid må styrkes, og det kan vi gjøre ved at arbeidsgiver må dokumentere behovet for deltidsansettelser. Den lave tariffavtaletettheten i privat service og tjenesteytende næringer er urovekkende. Enda mer urovekkende er meldinger om virksomheter som presser ansatte til å forbli i et uorganisert arbeidsliv, senest representert ved gårsdagens oppslag i E24 om ansatte i TESS, Norges største leverandør av industrislanger, hvor selskapet melder at ansatte i avdelinger med tariffavtale ikke får ta del i bonusordninger, tilskudd til arbeidstøy, dekking av kostnader til tannlege, bilgodtgjørelse utover statens satser eller helseforsikring eller ulykkesforsikring som tilbys øvrige ansatte. TESS er ett av mange selskaper som opptrer organisasjonsfiendtlig, og hvor historiene først kommer fram når folk gir opp og velger å slutte. Aleksander Jenssen, en av de ansatte hos TESS, uttaler at ledelsens varsler om fjerning av goder framstår som truende, og at systematisk motarbeidelse av fagorganisering har medvirket til at han nå slutter i jobben. Tidligere har vi hørt om Elkjøp, Power, XXL og mange flere. Det er uholdbart. Vi har en forpliktelse gjennom Norges medlemskap i FNs arbeidslivsorganisasjon ILO til å promotere og hegne om retten til å organisere seg og tilrettelegge for arbeidstakernes kollektive forhandlingsrett. Derfor er også statsminister Gahr Støres bud i tilretteleggingserklæringen om høy organisasjonsgrad og sterke fagorganisasjoner som kjernen i den norske arbeidslivsmodellen så viktig. Det er dette som gir Norge stor omstillingsevne og produktivitet. Modellen representerer et unikt konkurransefortrinn for Norge – så riktig. Det må legges til rette for at det blir lettere å organisere seg. En dobling av fagforeningsfradraget og gjeninnføringen av den kollektive søksmålsretten blir viktige bidrag for å lykkes. Regjeringens ønske om et tettere og mer forpliktende trepartssamarbeid og et styrket lokalt partssamarbeid vil bidra til å synliggjøre arbeidslivets viktige arbeid og styrke tariffavtalenes stilling og med det bidra til det viktige arbeidet med å løfte lavtlønte, som ifølge en nylig utgitt Fafo-rapport nå teller over 600 000 arbeidstakere, hovedsakelig i privat sektor: renholdere, butikkmedarbeidere, barnehageassistenter og ufaglærte i kommunene med over 16 års lønnsansiennitet. Lavtlønte har en lønn langt under snittet av industriarbeiderlønn i Norge. Et av de sentrale funnene i Fafo-rapporten er at det lønner seg å ha tariffavtale. Det vil vi ha mer av.