trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Statsminister Jens Stoltenberg pekte på to viktige kjennetegn ved det norske samfunnet i sitt innlegg tidligere i dag: Vi har jevnere inntektsfordeling enn andre land, og den sosiale mobiliteten er større, uansett folks bakgrunn. Det er et kvalitetsstempel ved det norske samfunnet som vi lett tar for gitt, men velferd og likhet kommer ikke av seg selv. Når folk i Norge omtrent ikke merker at finanskrisen finnes, er ikke det tilfeldig, men et resultat av rød-grønn politisk prioritering av arbeid og velferd de siste sju årene. Erna Solberg har sagt at valget neste år er et retningsvalg. Det er helt sant. Jeg blir skremt når hun sier at «Høyres mål er et helt annerledes samfunn». Jeg blir skremt når Siv Jensen snakker om «markedstenkning på alle nivåer». Det er nettopp slike politiske eksperimenter som har gitt de tragiske tilstandene vi er vitne til Europa rundt for tiden. I Spania er 49 pst. av ungdommen arbeidsledig, i Hellas 46 pst. og i Sverige 23 pst. I Norge er ungdomsledigheten 8 pst., og regjeringen setter inn en ny, forsterket ungdomsgaranti for å møte dette. Tiden er altså ikke inne for skattelettelser. Jens Stoltenberg sa også en annen klok ting i dag, som alle bør legge seg på minne. Han sa at trygghet skaper dristige mennesker som våger å skape, og derfor skapes det nå arbeidsplasser i Norge som aldri før. En ting til som er verdt å merke seg, er at 21 pst. av etablererne i fjor var innvandrere, som utgjør 13 pst. av befolkningen. Samtidig er det blant innvandrerne vi finner mange fattige barnefamilier. Finansminister Sigbjørn Johnsen sa i sin tidligere redegjørelse: «Vi må åpne grinden for dem som står utenfor.» Vi skal gjøre introduksjonsordningen enda bedre. Vi innfører Jobbsjansen for innvandrerkvinner som står langt fra arbeidsmarkedet. Det handler om integrering og likestilling, men også om arbeidskraft vi trenger i framtiden. Erna Solberg vil på sin side lære av Sverige. Det er ikke smart, når svenske konkurser nå øker med 11 pst. og svensk ungdom må hit for å jobbe. Diskriminering til tross: Det er i snitt lettere for en innvandrer å få jobb i Norge enn for en etnisk svensk å få jobb i Sverige. Sverige har en velordnet økonomi, ifølge Høyre. Vi er ikke enige. Den rød-grønne definisjonen av en velordnet økonomi er arbeid til alle. Det stemmer ganske bra når Erna Solberg uttaler: «Høyres mål er et helt annerledes samfunn.» «Mennesker, ikke milliarder» var visst historien om slagordet som forsvant.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Jeg kan love representanten Sylvi Graham at nå tar festen skikkelig av, for jeg har telt, og jeg tror jeg nevner Høyre sånn ca. ti ganger. I grunnen er jeg enig med dem som har sagt mange ganger i dag at denne debatten bare forsterker forskjellene i norsk politikk – venstre- mot høyresiden – og at neste års valg i aller høyeste grad blir et retningsvalg. I dette bildet befinner Kristelig Folkeparti og Venstre seg. Kristelig Folkepartis Rigmor Andersen Eide var i replikkordskiftet bekymret for landbruket med denne regjeringen. Hvordan er det mulig å stå på talerstolen og være bekymret for rød-grønn landbrukspolitikk når Kristelig Folkeparti ønsker å danne regjering med Høyre og Fremskrittspartiet, som er enige om å redusere overføringsnivået til jordbruket, starte tilpassing til et redusert importvern og strukturrasjonalisere for å få billigere varer? Dette vil ramme landbruket og mange familier, og det bør bekymre Kristelig Folkeparti. Denne regjeringen står for en aktiv og statlig eierskapspolitikk. Mens Høyre og Fremskrittspartiet vil bygge ned offentlig eierskap og selge unna store deler av fellesskapets eierandeler i norsk næringsliv, vil vi at staten skal være en aktiv, langsiktig og forutsigbar eier i norsk næringsliv. Høyre og Fremskrittspartiet mener vi skal selge selskap for om lag 70 mrd. kr. I tillegg vil disse partiene senke eierandelen i selskap som Statoil og Telenor. Som vi har hørt før i dag, ønsker Høyre og Fremskrittspartiet å oppheve prinsippet om hjemfall, som sikrer offentlig eierskap av norsk vannkraft. Jeg utfordret Høyre til å komme opp på denne talerstolen og forklare hva som er forskjellen på det som vi ønsker, og det som ble sagt fra talerstolen for rimelig kort tid siden. Det er forskjell på forkjøpsrett til staten. I sum snakker vi om at Fremskrittspartiet vil redusere statens eierskap for en verdi omkring 150 mrd. kr. Den slags kapital finnes ikke i Norge. Å selge ut eller selge seg ned i statlige bedrifter vil dermed i realiteten bety en massiv overføring av bedrifter fra statlig eie til utenlandske eiere. Jeg synes at Høyre og Fremskrittspartiet har gamle ideer og dårlige løsninger: store skattekutt og privatisering av velferden – nevn ett land som har satset på en slik politikk, og som har lyktes bedre enn Norge.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
I løpet av det siste året har eg brukt mykje tid, når ikkje eg har vore her på huset, til å besøka bedrifter i mitt heimfylke, Hordaland. I hovudsak har dette vore eksportretta bedrifter, og mykje av fokus har då vore på situasjonen for den eksportretta industrien vår, i ei tid då det er finansiell uro og stigande arbeidsløyse både i Europa og i andre viktige marknadsområde. Det som har vore den viktigaste og klaraste bodskapen, er: Hald orden i økonomien. Rentenivå og kronekurs er eksistensielt avgjerande for den eksportretta industrien vår. Når Stortinget i finansdebatten no diskuterer dei lange og viktige linjene i norsk økonomi, er det nettopp det å fortsetja med å føra ein ansvarleg økonomisk politikk som er ein klar føresetnad for å sikra arbeidsplassar, norsk verdiskaping og felles velferd. Sysselsetjinga er rekordhøg, og lønsemda er god i Noreg. Sidan 2005 har det kome 330 000 nye arbeidsplassar, og to tredjedelar av desse har kome i privat sektor. Den eksportretta industrien vår er oppteken av stabile rammevilkår. Saman med berekraft i staten sine finansar er vel dette ein av dei viktigaste effektane me har av handlingsregelen – ein regel som, når me held oss til han, nettopp gjev oss handlingsrom. På mine heimlege bedriftsbesøk har samferdsel vore eit klart nr. to-tema i forhold til kva ein har vore oppteken av. Det gler meg då at me no ved det framlagde budsjettet oppfyller NTP, og på fleire felt overoppfyller. Berre i Hordaland vert det neste år satsa milliardbeløp. Mange påbegynte samferdselsprosjekt vert vidareførte eller ferdigstilte, og ekstra gledeleg er det at det framlagde budsjettforslaget har oppstartsløyving til fleire prosjekt som vert viktige for fylket. Det gjeld m.a. ny fiskerihamn i Austevoll, E39 Svegatjørn–Rådal og ikkje minst oppstartsløyving til dobbeltsporet på jernbanestrekninga Bergen–Arna, som også er ei viktig banestrekning som forbetring av Bergensbanen. Høgre sitt budsjettforslag kan ved første augnekast stå fram som ein auke på 1,45 mrd. kr til samferdsel, men når dette budsjettforslaget også har i seg kutt på 1,5 mrd. kr til regional utvikling i fylkeskommunane, og kutt på 0,5 mrd. kr i overføringar til fylkeskommunane, så går vinninga langt på veg opp i spinninga. Ein auke på 800 mill. kr til riksvegar hadde nok kome vel med for riksvegane, men fylka har fire til fem gonger så mykje veg som staten, og dei har i tillegg ansvaret for kollektivtrafikken. Kutt til fylkeskommunane vil då naturleg nok gå ut over deira satsing på veg og kollektivtrafikk.
Svein Harberg (Høyre), 2012-11-27:
Først kan vi jo slå fast at representanten Kari Henriksen mot bedre vitende fortsetter å omtale regnestykket om kommuneøkonomi som resultat av Høyres politikk. Som svar på spørsmål fra Høyre sier departementet at dette er umulig å beregne. Etter at Kari Henriksen og andre fra Arbeiderpartiet lanserte sine regnestykker, har vi spurt igjen, og departementet og statsråden har slått fast at det er umulig å regne ut. Kari Henriksen fortsetter med de uriktige påstandene. Høyre er opptatt av verdiskaping og konkurranseevne, selve grunnlaget for at den velferden vi har i dag, kan opprettholdes. Sterke kompetansemiljøer og utdanning av nye, kunnskapsrike arbeidstakere er nøkkelen. Det er skuffende at vi nok en gang kan konstatere at regjeringen bare trår vannet når de bevilger ressurser til høyere utdanning. Handlingsrommet er ifølge regjeringens eget handlingsromutvalg redusert etter både hvileskjær og manglende oppfølging i årene etter. Etter sju år i regjering, og etter sju år med SV i ledelsen av departementet, mangler de fortsatt en plan for hvordan de skal løfte kvaliteten i utdanningene. Pengene for å møte nye, store ungdomskull er uteblitt. Handlingsrommet er ikke gjeninnført, og det finnes ingen plan for å sikre nok kandidater med de nødvendige utdanningene for å sikre fortsatt verdiskaping og konkurransekraft, og for å sikre at norsk næringsliv kan beholde de posisjoner de har inntatt i internasjonal næring. Bare i min egen region, Sørlandet, varsles det behov for hundrevis av ingeniører for å opprettholde NODE-bedriftenes posisjon, og en stor del av disse må hentes fra andre land. Høyre vil ta i bruk nye ideer og bedre løsninger for å stimulere til økt kvalitet i utdanningene, og vi vil ha på plass stimuleringsordninger for å sikre at det er attraktivt å velge ingeniørutdanning, lærerutdanning eller helsefaglig utdanning. Høyre har en plan for å rekruttere disse kandidatene og vil tilføre de ressurser som skal til for å gjennomføre det. Høyre har også et klart mål om at Norge skal ha utdannings- og forskningsmiljøer i verdensklasse. Regjeringens plan har vi etterlyst gang på gang, men får ingen svar. Uten en plan skjønner jeg at det er vanskelig å prioritere, og det blir nærmest umulig å målrette innsatsen. Når Høyre omdisponerer og bruker over 2 mrd. kr mer enn regjeringen på utdanning og forskning i sitt alternative budsjett, er det fordi vi tar utfordringen på alvor, og vi har en plan.
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2012-11-27:
Forskning skaper framtiden. Kunnskap og nytenkning bør være drivkreftene for å trygge arbeidsplasser og å utvikle den norske velferdsmodellen. Høyre har høyere ambisjoner innenfor feltet enn det dagens regjering har. De norske investeringene i forskning og innovasjon ligger under gjennomsnittet i OECD og langt bak resten av landene i Norden. Vi skiller oss særlig ut ved at næringslivets FoU-investeringer ligger lavt. Samtidig scorer vi under middels på internasjonale rangeringer over lands innovasjonsevne. Det samme gjelder samarbeidet mellom akademia og næringsliv. Dette svekker vår konkurransekraft på sikt. I en tid da vi har hatt store muligheter for å løfte feltet, har ikke regjeringen evnet å bruke det økte handlingsrommet til å satse på forskning. I statsbudsjettet for 2012 svekket regjeringen forutsigbarheten i forskningen ved å avvikle Forskningsfondet og å fjerne gaveforsterkningsordningen. Dette advarte Høyre mot. I det framlagte budsjettet vi i dag debatterer, nedprioriteres forskning. Realveksten til forskning er på 2,2 pst., mens veksten i statsbudsjettet er på 2,4 pst. Etter flere år med nullvekst evner man heller ikke nå å levere innen feltet. Sammenliknet med land som Danmark, Sverige og Nederland skiller Norge seg ut når det kommer til den private forskningsinnsatsen. Det er derimot ingenting å glede seg over, for vi skiller oss negativt ut. Det er et problem at tall viser at Norge gjør det dårlig på innovasjonsevne. Dette har en klar sammenheng med den lave forskningsinnsatsen, særlig i næringslivet. Høyres ambisjon er klar: Vi skal og må være best på innovasjon for å tåle et høyt kostnadsnivå. Høyre vil trappe opp norsk forskningsinnsats betraktelig. Vi prioriterer økte bevilgninger til FORNY-programmet. Vi vil gjeninnføre gaveforsterkningsordningen. Vi prioriterer også flere stipendiater og postdoc-stillinger. Det er trist at regjeringen gjennom flere år ikke har klart å omsette planer og visjoner til konkrete satsinger i budsjettene. Årets forslag til statsbudsjett understreker bare behovet for Høyres nye ideer og bedre løsninger for norsk forskning.
Lars Myraune (Høyre), 2012-11-27:
Da nærmer denne debatten seg slutten. Det som synes å være gjennomgående, er at veldig mange har brukt mer energi og tid på å rakke ned på motpartens politikk enn å forklare sin egen politikk. Det er kanskje ikke noe uvanlig i en debatt som dette. Nå kan det jo sies at om vi ser oss om i verden, er ikke forskjellen på politikken hos posisjon og opposisjon i Norge all verdens stor. Likevel er det pekt på en del ting som nødvendigvis viser at det er en viss forskjell. Noe av det som er påpekt av opposisjonen, er blitt angrepet av posisjonen – i særdeleshet må det være Arbeiderpartiet som har angrepet Høyre. Det gjentas og gjentas: skattelette framfor velferd, skattelette framfor velferd. Hvor mange ganger har vi ikke forklart: Nei, det er ikke primært skattelette i den forstand. Det er skattelette til bedriftene, slik at vi fortsatt kan beholde og skape nye arbeidsplasser. Finansminister Sigbjørn Johnsen sa tidligere i dag at arbeidsplasser er noe av det viktigste vi har. Ja, der er vi veldig enige. Derfor har vi foreslått at formuesskatten skal reduseres, slik at det er mulig for bedriftene å overleve. Det hjelper ikke: skattelette framfor velferd. Derimot er det få som har påpekt problematikken med velferdspolitikken til Høyre. Der rimer det rimelig godt. Men det er flere områder der det heller ikke nytter. Det gjelder vannkraften – hjemfallsretten. Gang på gang har vi sagt: Vi vil ha nasjonal styring med kraftressursene i Norge. Men det hjelper ikke. Det går en halvtimes tid. Så kommer det en på talerstolen igjen og sier: Høyre og de andre borgerlige partiene vil selge ut arvesølvet. Nei – jeg gjentar – nei, det vil vi aldeles ikke. Så har vi selvfølgelig blitt angrepet veldig sterkt for landbrukspolitikken. Hvis man hadde satt seg inn i hva landbrukspolitikken til Høyre går ut på, hadde det kanskje vært litt enklere. Det er jo slik at Høyre har sagt at vi vil ha et landbruk i hele landet, men vi vil ikke spre det utover, slik at alle i løpet av 10–15 år dør av det. Vi vil ha et levedyktig landbruk, som gjør at de som er heltidsbønder, skal ha noe å leve av. Det er det som er Høyres politikk på dette området. Nå ser jeg at Lundteigen ikke nødvendigvis er helt enig i det jeg sier, men det hadde jeg heller ikke forventet. Jeg skal ikke gå inn på flere områder akkurat nå, men jeg gjentar at det er ikke så ille det vi har sagt.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Etter å ha hørt på debatten, og Høyre spesielt, skulle man tro at vi levde i et land hvor det var økonomisk nedgang, stor arbeidsledighet, liten investeringsevne og offentlig fattigdom, og at folk så mørkt på framtiden. Når verden ser på oss utenfra, blir vi år etter år kåret til verdens beste land å bo i. Det står i sterk motsetning til hva debatten her har vist. Norge er et land med sterke og gode velferdstjenester, med lik tilgang for de aller fleste. Etter at denne regjeringen tok over i 2005, har man nå fått økonomisk kontroll i helseforetakene. Vi har fått et helsevesen som er et av verdens beste, og etterspørselen etter helsetjenester har økt voldsomt i siste tiårsperiode, etter at helsereformen ble innført i 2002. Målet med helsereformen var å legge grunnlaget for en helhetlig styring av spesialisthelsetjenesten, å lovfeste et tydelig ansvar samt å legge til rette for bedre utnyttelse av ressursene. Dermed ville man sikre bedre helsetilbud til hele befolkningen. Vi ser at den teknologiske utviklingen skaper nye muligheter, og at nye pasientgrupper kan få livsviktig behandling. Norge scorer stadig høyere på internasjonale barometre når det gjelder overlevelse av kreft, hjerte- og karsykdommer m.m. Norge besitter medisinsk kompetanse i verdensklasse, og en rekke framskritt har sin opprinnelse i norsk helsevesen. Det skal vi takke alle dyktige fagfolk vi har i norsk helsevesen, for. Vi har et godt offentlig helsevesen, men selv de beste har utfordringer. Det er på denne bakgrunn statsråden har varslet flere stortingsmeldinger med temaer som kvalitet og pasientsikkerhet, e-helse, folkehelse osv. I budsjettet for 2013 foreslår regjeringen å styrke budsjettet med i underkant av 2 mrd. kr til sykehusbehandling, altså mer behandling for pasienter. Etter å ha hatt møter med regionale helseforetak i høst er jeg oppglødd. Det rapporteres om god og sunn økonomi, det investeres mer i bygg, utstyr og IKT enn noen gang. Vi scorer stadig bedre på kvalitet, og det rapporters om godt samarbeid med ideelle og private aktører. Det rapporteres også om at ventetiden og antall fristbrudd blir stadig lavere. Men det er et paradoks at det er flere pasienter som ikke møter til behandling, enn som til enhver tid venter på behandling. Når man hører Høyre rope om private helsetjenester, så skulle man tro at det var et folkekrav. Under Spekters konferanse ble det offentliggjort en undersøkelse som viser at ni av ti mener at det er det offentliges ansvar å sikre gode helse- og omsorgstjenester i hele landet. Trygge barnehager, en god offentlig fellesskole, likeverdige omsorgstjenester og trygghet for inntekt og arbeid gir den enkelte frihet til å velge sitt liv framfor skattelette for dem som har mest fra før. Vi er ikke trøtte eller lei. Vi ønsker å ta styring også videre, i de neste fire årene fra høsten 2013.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-11-27:
Under en replikkrunde tidligere i dag sa statsministeren at det handler om hvor mye penger vi bevilger over statsbudsjettet hvert år. Selvfølgelig vil et budsjett omhandle det, men perspektivet er for snevert. Det er vel så mye et spørsmål om hvilke resultater man oppnår for pengene. I dag har vi hatt nok en debatt med sterk konsentrasjon om hvor mange penger man kan legge inn i systemet. Men det er ikke nødvendigvis hvor mange penger som brukes på et budsjettområde, som skaper fremgang. Det er i hvilken grad pengebruken rent faktisk fører til bedre tjenester og bedre tilbud for brukere av offentlige tjenester – for dem som venter i helsekø, som venter på en byggetillatelse, eller som håper på å få tillatelse til å gå i gang med næringsvirksomhet. Jeg har heller ikke hørt noen fra regjeringspartiene reflektere over det økonomene vet, nemlig at det er et effekttap knyttet til beskatning. Økonomene mener at det ligger mellom 15 og 20 pst. Det vil si at for hver tusenlapp vi betaler i skatt, kan vi i beste fall vente å få 850 kr tilbake i form av offentlige tjenester. For det andre har det også vært et fraværende perspektiv i debatten, fra regjeringen og regjeringspartiene, at penger alltid har en alternativ anvendelse. Skatt er inndratt kjøpekraft som alternativt kunne vært tilbake i familiene og øket familienes valgfrihet i økonomi, eller satt den enkelte i bedre stand til å klare seg selv – eller rett og slett at den enkelte i større grad kunne laget sin egen velferdsmeny. En annen forskjell er at pengebruken i det offentlige er rettet mot løpende driftsoppgaver i håp om å øke kortsiktig forbruk, mens man skulle investert mer i bygg, i anlegg og i teknologi for å legge grunnlaget for bedre drift – på sikt. Det gjelder både infrastruktur tilgjengelig for allmennheten og bedre veier og transport, slik at enkeltmennesket og næringslivet sparer tid. Men også statens egne fornyelsesprogrammer burde vært basert mer på hva som er økonomisk rasjonelt. I bygningsmeldingen – som vi har liggende i komiteen – på side 24 er det store vedlikeholdsetterslepet på offentlige bygg beskrevet. Kommunesektoren har en tredjedel bygg av understandard og ytterligere en tredjedel av dårlig standard. Vedlikeholdsetterslepet ble i 2008 – man har ikke beregnet det siden – vurdert til å være på 140 mrd. kr. Det er altså ikke gitt noen plan, eller noen utsikt, i dette statsbudsjettet for hvordan man tar igjen dette vedlikeholdsetterslepet. Regjeringen mangler en aktiv politikk for å ta vare på samfunnets realkapital og nekter å lære av, eller samarbeide med, private som vet hvordan dette gjøres, enten det kalles OPS eller annet. Staten bør uansett overveie budsjettsystemer som gir bedre kobling mellom investering, avkastning og et disiplinerende regime for løpende vedlikehold gjennom avskrivninger. Også kommunesektoren er en opplagt kandidat for en slik nyordning.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Utdanning og helse henger sammen, og de er begge viktige satsningsområder for Fremskrittspartiet. Grunnlaget for elevenes basiskunnskaper blir lagt allerede i grunnskolen. Derfor er vi avhengige av at vi har en skole som sørger for at elevene tilegner seg nødvendige kunnskaper, som gjør at de blir kunnskapsrike og bl.a. godt kompetente helsearbeidere. Det er stor enighet om at etter- og videreutdanning av lærerne er viktig, dette fordi lærernes evne til å formidle kunnskap er den viktigste faktoren for elevenes læring. Mens regjeringen ikke øker satsningen på etter- og videreutdanning for lærere i sitt budsjett, viser Fremskrittspartiet handlekraft og bevilger 200 mill. kr. Regjeringen er gammeldags og sløser med ressurser når det ikke er vilje til å la moderne teknologi, som nettbasert etter- og videreutdanning for lærerne, bli en del av den statlige ordningen. Mange kommuner tilbyr lærerne kompetanseheving i egen regi, og de får utdannet to–tre ganger så mange lærere som i regjeringens opplegg – for samme beløp. Fremskrittspartiets politikk og budsjett sørger for et helhetlig utdanningsløp der det blir fokusert på innhold og elevenes utbytte av undervisningen. Den senere tid har vi i ulike medier lest om sykepleierstudenter som stryker i legemiddelregning inntil ti ganger, før de består eksamen. I tillegg er vi kjent med at opp til 50 pst. av studentene ved enkelte av utdanningsinstitusjonene stryker. Dette borger ikke for at det er god kvalitet på innholdet i utdanningen, og det må det tas tak i. Fremskrittspartiet vil at sykepleierstudenter som har svake karakterer i matematikk, må kvalifisere seg gjennom forkurset i matematikk, og vi vil ha tydelige kompetansemål i utdanningen. Dette vil gi et helhetlig helsevesen som gir frihet og trygghet til brukerne. Regjeringen har gang på gang lovet full sykehjemsdekning – uten å innfri. Det er lite som tyder på at lovnaden om 12 000 nye plasser blir innfridd i dette budsjettet. Fremskrittspartiet viser handlekraft og bevilger 1,2 mrd. kr til kommunene. Dette er øremerket til flere sykehjemsplasser og flere godt utdannede ansatte i sektoren. Fremskrittspartiet gir, i motsetning til regjeringen, også Den norske kirke trygghet og frihet til å være en åpen og aktiv folkekirke der prestene er til stede. Dette kommer vi nærmere tilbake til når fagproposisjonen skal debatteres. Jeg vil også minne om at SSBs gjennomgang av Fremskrittspartiets budsjett viser at det er ansvarlig. Det sikrer arbeidsplasser og gir skattelette til vanlige folk. Vi investerer mer i veier, og vi fjerner sykehuskøene.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Regjeringspartienes manglende evne til å forstå at heving av bunnfradraget og økning i skattefrikortgrensen ikke er skattelette til de rikeste, viser at Fremskrittspartiet har gjort rett i å ha utdanning og kunnskap som et av sine viktigste satsingsområder i dette budsjettet, fordi Fremskrittspartiet er opptatt av at dette landet skal ha en god framtid. Den framtiden defineres ikke av om man bruker 5, 10 eller 15 mrd. kr mer over statsbudsjettet. Nei, hvordan framtiden blir, er avhengig av vår evne til å henge med i den internasjonale konkurransen om de smarte hodene og de bra løsningene. Den er avhengig av vår evne til å henge med i den globale kunnskapsøkonomien som stiller helt andre krav til teknologi og kompetanseutvikling, fordi innbyggerne våre fortjener trygghet – trygghet i å vite at deres barn er sikret en god skolegang, at deres barn blir utrustet med grunnleggende ferdigheter og kunnskaper til å utvikle seg og nå sitt potensial, trygghet i at de skal klare å bære samfunnet vårt inn i framtiden. Innbyggerne fortjener også frihet – frihet fra statens klamme hånd og stramme tøyler, frihet til å velge skolegang for sine barn gjennom fritt skolevalg, frihet til å velge flere fag som øker motivasjonen og lærelyst på skolen, og frihet til å velge å være heltidsstudenter med bedre studiefinansiering, slik at vi får gode studenter. Innbyggerne fortjener også å få lov til å vise handlekraft – handlekraft til f.eks. å få lov til å starte noe eget, være gründere og starte næringslivsvirksomhet, og dette uten å bli skattet og regulert i hjel av en regjering som er livredd for at disse gründerne skal lykkes og – Gud forby – faktisk tjene penger. Tro kan du gjøre i kirken, sier de. Men jeg velger å tro også utenfor Guds hus. Jeg velger å tro på enkeltmenneskets evne til å styre seg selv og sitt liv, jeg velger å tro på at gjennom trygghet og frihet tar de de valgene som er rett for seg og sine, og tro på at å vise handlekraft gir nettopp trygghet, og gir nettopp frihet til enkeltmennesket til å styre sitt liv.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-11-27:
Velgerne vil møte to klare alternativer ved stortingsvalget neste år. En regjering av Høyre og Fremskrittspartiet som vil gjøre rike kommuner rikere og fattige kommuner fattigere, eller en rød-grønn regjering der Senterpartiet inngår, der kommunenes inntekter utjamnes slik at alle innbyggere skal sikres likeverdige tjenester, og næringslivet skal sikres like muligheter. Fremskrittspartiet og Høyre vil overføre 11 mill. kr fra rammetilskuddet til kommunene til innføring av kommunal selskapsskatt. Dette vil gi store omfordelingseffekter mellom fra før skattesvake til skatterike kommuner. Høyre vil gå videre, ser jeg av deres forslag til program for neste stortingsperiode. De går inn for ytterligere straffing av skattesvake kommuner ved å redusere inntektsutjamningen mellom kommunene. Ni av ti kommuner blir tapere når vel 2 mrd. kr skal flyttes. Høyres velferdskutt for innbyggerne i 380 av våre kommuner begrunnes med at de vil stimulere til å skape verdier. I Senterpartiet deler vi ønsket om å stimulere til verdiskaping, men kommunene skaper ikke gründere og nye arbeidsplasser gjennom dårligere kommuneøkonomi. Høyres forslag til fordeling av skatt vil føre til at kommunene kappes om å erobre de allerede skattesterke innbyggerne og bedriftene. Det er ikke innovasjonspolitikk Høyre stimulerer til, men et opplegg for å tilrive seg dem som allerede har kommet seg over kneika, og som skaper store overskudd. Senterpartiet har bidratt til at den rød-grønne regjeringen har redusert inntektsforskjellene mellom kommunene. I dag får kommunene beholde 40 pst. av egne skatteinntekter, og selskapsskatten er statlig. Inntektene for øvrig fordeler staten ut igjen i overføringer etter utgiftsbehov til skole, eldreomsorg og andre oppgaver vi har tillagt kommunene. Høyre ønsker at kommunene skal beholde 50 pst. av skatteinntektene og 4,25 pst. av selskapsskatten. Min hjemkommune i Sør-Trøndelag er blant de mange som vil tape og måtte redusere velferdstilbudet til innbyggerne betraktelig og få reduserte muligheter til å stimulere til næringsutvikling og sårt tiltrengte arbeidsplasser. Høyres programopplegg er lite gjennomtenkt. Næringsliv i etableringsfasen kaster som regel lite av seg og trenger kanskje ti år for å levere overskudd til beskatning. Det er kommuner med etablerte bedrifter og vertskommuner for hovedkontor som stikker av med Høyres omfordelte skattepenger. Derfor vil Høyres politikk hindre, ikke stimulere, økt verdiskaping i de kommunene som trenger det mest.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Det er tydeligvis slik at det er mange representanter fra regjeringspartiene som befinner seg på en litt annen klode og har fått som oppgave å skryte hemningsløst av årets budsjett – så også innenfor samferdselsbudsjettet. Men under et møte i KS’ regi i Kirkenes i etterkant av at regjeringens budsjett ble framlagt, fortalte de oss en helt annen sannhet. Det var ingen – jeg gjentar: ingen – av de tilstedeværende ordførerne fra Arbeiderpartiet eller andre partier som kom med annet enn slakt av hele samferdselsbudsjettet for Nord-Norge. Nord-Norge ble i årets budsjett avspist med under 5 pst. av samferdselsbudsjettet – under 5 pst. Befolkningsmessig utgjør befolkningen i Nordland, Troms og Finnmark ca. 10 pst. av befolkningen. Bare på det grunnlaget burde ca. 10 pst. av totaliteten havnet i Nord-Norge. Tar man i tillegg med arealene i de nordligste fylkene og antall kilometer veistrekninger som befinner seg der, skulle kanskje bevilgningene til samferdsel vært på nærmere 13, 14 eller 15 pst., om man velger å legge dette til grunn. Samtidig er det et paradoks at regjeringens nordområdesatsing nå har fått seg et skudd for baugen og er døpt om til nordordsatsingen, for det er ingen troverdighet i det denne regjeringen hevder å gjøre og det de de facto leverer. Fremskrittspartiet har i sitt budsjett for Nord-Norge gått inn med midler for oppstart av en rekke prosjekter som regjeringen har skjøvet ut i tid. Dette gjelder ikke bare innen veiutbygging, sikkerhet og rassikring, men også innen flyplassutbygging og innen bane. Årets budsjett er å holde Nord-Norge for narr. Jeg ser videre at regjeringen i sin valgkampstrategi påstår at Fremskrittspartiet vil selge kraftselskaper og vårt arvesølv. Det ser da vitterlig ut til at Arbeiderpartiet selger ut arvesølvet så det griner gjennom salg av en tredjedel av vannkraftselskapene i Troms Kraft til svenske interesser. Fremskrittspartiet kjemper imot både i Tromsø by og i Troms fylke. Men kanskje skal vi heller tolke det positivt, for det vil bli langt vanskeligere for Senterpartiet å hente politisk valgkampstøtte i millionklassen fra Eidsiva og Troms Kraft, som kan få svenske eiere, enn det var da de var eid av Tromsø og Troms fylke. Så om det er aldri så galt, er det som regel godt for noe.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Denne debatten blir bare mer og mer tydelig på blokkene i det politiske landskapet. Arbeiderpartiet vil sikre at folkets ressurser er under folkets eierskap. Det var en stor seier i denne regjeringsperioden da vi sikret hjemfallsretten, som sikret at det offentlige eierskapet består og videreføres. Naturressursene tilhører folket og skal ikke kunne selges for evig og til private eller utenlandske aktører. Lokalt og nasjonalt har Høyre og Fremskrittspartiet stått i bresjen for salg av folkets ressurser. Høyre vil i sitt forslag til program fjerne hjemfallsretten. Det står: «Private og kommunale eiere av vannkraftressurser bør likebehandles med staten som eier. Hjemfallsreglene må derfor endres». Fremskrittspartiet sier i sitt programforslag at de ikke har noen motforestillinger mot at private kan eie der det er hensiktsmessig. Det Fremskrittspartiet har ment er hensiktsmessig på andre politikkområder, er at private skal tillates å ta ut profitt på bekostning av offentlig tjenestetilbud og fellesskapets interesser, som helse, skole osv., bare for å nevne noe. Hjemfallsretten ble innført på starten av 1900-tallet. En fjerning av den nå vil med andre ord bety at Høyre og Fremskrittspartiet åpner for århundrets salg av kraftressurser. Jeg tror ikke det norske folket har tatt dette inn over seg, men jeg synes det blir en utrolig viktig sak i valgkampen. Arbeid til alle har alltid vært Arbeiderpartiets høyeste prioritet, og det er det fremdeles. I urolige økonomiske tider er trygg styring og orden i økonomien avgjørende for å sikre folk arbeid og velferd. Det er ingen selvfølge når vi ser oss rundt. I Spania er en av fire arbeidsledig, og halvparten av all spansk ungdom står uten jobb. En hel generasjon kan risikere ikke å komme i jobb. I Italia har frykten for eurokrisen blusset opp på nytt, og i Hellas er statskassen tom. I Sverige har de også den utfordringen at det på det svenske arbeidsmarkedet er en høy og vedvarende ungdomsledighet som omfatter dem mellom 16 og 24 år. I februar 2012 var tallet på arbeidsløs ungdom hele 25,2 pst. Dette utgjør ca. 160 000 svenske ungdommer uten jobb. I tillegg har titusener av svenske ungdommer reist fra Sverige til Norge for å ta seg jobb. I Norge ligger arbeidsledigheten på ca. 3 pst., men ungdomsledigheten er rundt 8,5 pst. Hadde all svensk ungdom som jobber i Norge reist hjem, ville Sveriges ungdomsledighet passert 30 pst. eller kanskje mer. Den borgerlige politikken i Sverige har ikke fungert.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-12-14:
Jeg har på vegne av representantene Sylvi Listhaug, Morten Wold og meg selv gleden av å fremme et forslag om å forplikte helseforetakene til å følge rådene pasientene får fra Ekspertpanelet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-12-14:
Som saksordføreren sa, var det telefaks eller taxitur rundt omkring fra sykehus til sykehus med bilder, men heldigvis begynner det å bli noen år siden. Jeg mener det er utrolig viktig at korrekt informasjon kommer, og at man snakker med hverandre i hele helsetjenesten, at man kan samsnakke, og at det er helhetlige systemer. Det er viktig med nasjonal samordning, som også ligger i denne saken. Jeg må også for Fremskrittspartiets del, en tilbakemelding som bl.a. Apotekerforeningen har kommet med, gi uttrykk for bekymring for at man blir pålagt av myndighetene å innføre en tjeneste, og så blir man også pålagt å betale for den som privat aktør uten å kunne påvirke kostnadene. Derfor har Fremskrittspartiet fremmet et forslag som ligger i saken, som vi selvfølgelig håper at vi skal kunne få flertall for, selv om det ser litt dårlig ut, for vi er alene om det. Så synes jeg også det var artig å høre på representanten fra Høyre som var veldig enig i at dette var viktig, dette var bra, men allikevel velger å stemme imot deler av det. Jeg synes det er bra at man har en konsultasjonsordning, og at KS sammen med staten, når man har den konsultasjonsordningen, faktisk kan diskutere kostnadene. Det kan ende med at det plutselig blir store kostnadsøkninger, og da er det fornuftig at det er en diskusjon og en dialog rundt det. For Fremskrittspartiet er det viktig at man har stor og tydelig kontroll i forbindelse med kostnader, og det regner jeg med at både statsråden og departementet også kommer til å være opptatt av, for det handler om at vi skal klare å få til dette på en rimeligst mulig måte, men sørger for at korrekt informasjon kommer fram, for det kan faktisk handle om liv og død. Jeg ønsker å ta opp forslaget til Fremskrittspartiet.
Peter Frølich (Høyre), 2021-12-14:
Vi er uenige om mye i dette huset, men jeg tror vi alle samler oss om ønsket om å ha sterke institusjoner som på hver sin måte jobber for å beskytte viktige verdier i samfunnet vårt. Det er institusjoner som sørger for demokratisk kontroll, institusjoner som sørger for at menneskerettighetene holdes i hevd, institusjoner som sørger for at man som norsk borger ikke står helt hjelpeløs i møtet med et mektig forvaltningsapparat, og institusjoner som fører grundig kontroll med makten og gjør sitt for å gjøre samfunnet vårt enda litt bedre, rapport for rapport. Den forrige lederen av denne komiteen kalte vel disse institusjonene for juvelene i den demokratiske kronen, og det er egentlig ganske treffende oppsummert. Jeg vet at jeg har komiteen med meg når jeg uttrykker takknemlighet for den viktige og gode jobben som gjøres i Stortingets underliggende organer. Forslaget til budsjett som presidentskapet la på bordet, er adoptert i sin helhet av regjeringen og fremmet til Stortinget uten endringer. Dermed er det en glede å kunne legge fram en enstemmig innstilling på vegne av komiteen.
Lubna Boby Jaffery (Arbeiderpartiet), 2021-12-14:
Vi i kontroll- og konstitusjonskomiteen har ansvaret for Stortingets fem eksterne organer: Riksrevisjonen, Sivilombudet, EOS-utvalget, Ombudsnemnda for Forsvaret og Norges institusjon for menneskerettigheter. Alle fem er viktige aktører i samfunnet som på hvert sitt vis jobber for å fremme individets rettigheter i møte med en mektig forvaltning. De supplerer Stortingets egen kontrollvirksomhet. Budsjettforhandlinger kan være tøffe og tidkrevende, men jeg skal nok ærlig innrømme at vi kanskje ikke har hatt de tøffeste budsjettrundene i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Til grunn for innstillingen som er til behandling i dag, ligger en ryddig og grundig prosess, der Stortingets eksterne organer først har levert sine budsjettforslag til Stortinget, og der presidentskapet beslutter et budsjettforslag som videresendes til Finansdepartementet for innarbeidelse i statsbudsjettet. Det er på denne måten vi sikrer våre eksterne organer finansiell uavhengighet fra forvaltningen. Denne finansielle uavhengigheten er i likhet med den organisatoriske uavhengigheten deres helt grunnleggende for at de skal kunne utføre sin rolle. Så mangelen på langtekkelige og kompliserte budsjettforhandlinger i komiteen vil jeg i denne sammenhengen si er et kvalitetstegn, for det er med på å understreke den uavhengigheten våre eksterne organer har og skal ha.
Helge Orten (Høyre), 2021-12-14:
Jeg registrerer at regjeringa og finansministeren allerede i sitt første statsbudsjett, i tilleggsproposisjonen, har økt det samlede skatte- og avgiftstrykket ganske betydelig, med over 9 mrd. kr. Jeg har et enkelt spørsmål, som jeg tror kan være viktig – ikke minst for å se hva slags situasjon vi kan forvente oss framover: Hvor store skatteøkninger kan vi se for oss de neste fire årene når vi allerede nå, i tilleggsproposisjonen, har sett en økning på 9 mrd. kr for at finansministeren og regjeringa skal klare å imøtekomme SV i forhandlingene?
Helge Orten (Høyre), 2021-12-14:
Det var kanskje ikke helt svar på spørsmålet, men det var heller ikke forventet, så vi får bare bruke 4-gangen. Så ganger man 4 med 9 og får et eller annet estimat. Jeg vil heller tilbake til finansministerens pressekonferanse i dag tidlig. Vi står i en veldig krevende situasjon med både innstramminger i koronatiltak og nødvendige behov for kompensasjonsordninger og annet. Det er veldig påkrevd, og vi deler helt klart synet på behovet for at vi også nå klarer å komme oss igjennom denne bølgen av pandemien på en best mulig måte, med kompensasjonsordninger som fungerer best mulig for næringslivet, for de ansatte, for kulturen, for frivilligheten, osv. Fremskrittspartiet har allerede i dag levert to forslag som bl.a. går på utsatt innbetaling av skatt og avgift. Når kan vi forvente at proposisjonen knyttet til disse forskjellige tiltakene kommer til Stortinget slik at vi kan behandle det? Vårt utgangspunkt er at vi gjerne vil se dette i sammenheng.
Helge Orten (Høyre), 2021-12-14:
Jeg skal ikke bidra til å forlenge skatte- og avgiftsdebatten, men hvis jeg kan få lov, vil jeg gå litt tilbake til det jeg spurte finansministeren om i replikkordvekslingen, som dreide seg om kompensasjonsordningene og arbeidet med det. I pressekonferansen tidligere i dag ble det presentert en del løsninger. En god del av det er for så vidt en videreføring av ordninger som vi har hatt før, eventuelt med mindre justeringer, og en del er nye ordninger som vi for så vidt også har diskutert, f.eks. lønnsstøtteordning. Slik sett ble jeg litt i tvil da finansministeren sa at dette kommer i januar, tidlig på nyåret. Så vidt jeg vet, er det slik at den generelle kompensasjonsordningen går ut 31. desember. Skaper dette på noen måte problemer for gjennomføringen av en del av disse kompensasjonsordningene, gitt at dette kommer på nyåret? Det var i grunnen det jeg tenkte at vi kunne ha hatt et enda lengre replikkordskifte om i stad, men jeg tenkte at jeg like godt tar det i et innlegg. Iallfall for oss er det av betydning når dette kommer til Stortinget, at vi får tid nok til å behandle det, og at det også skjer på et tidspunkt som gjør at vi er i stand til å få behandlet det fort nok til at det ikke skapes diskontinuitet eller andre problemer knyttet til ordningene. Jeg tror nok vi i stor grad er enige om veldig mange av de tiltakene som er aktuelle å gjennomføre, og mange av dem er som sagt gjort tidligere, og slik sett etablerte ordninger. Så spørsmålet her er egentlig om finansministeren kunne ha kommentert litt nærmere om det er deler av dette som kan komme tidligere til Stortinget, så vi kan behandle det nå før jul, eller eventuelt om det er nødvendig at enkelte ting kommer tidligere for å unngå diskontinuitet. Er dette noe han kan utdype litt nærmere?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-12-14:
Det vil jeg veldig gjerne.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-12-14:
Ladbare hybridbiler er populære fordi man har én type kjøremønster i byene, en annet type kjøremønster hvis man skal til hytteområder som Hafjell, Hemsedal eller Sirdal. Men nå er det en del – mellom 10 000 og 20 000 – som har bestilt hybridbiler og venter på leveranse utpå nyåret. På høringen kunne vi høre at de kan forvente ekstraregninger på mellom 40 000 og 85 000 kr. Da er spørsmålet mitt: Har det blitt vurdert å innføre dette fra 1. juli, sånn at dette ikke nå kommer 18 dager etter formelt vedtak? Da hadde i hvert fall de 10 000–20 000 sluppet unna denne «Vedum-skatten», som nå blir innført 1. januar.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-14:
Tidligere, i november, la forskere i Statistisk sentralbyrå fram en rapport som synliggjør at ulikhetene når en ser på inntekt, er langt større enn det tidligere offisiell statistikk viser. Det skyldes at noen av landets aller rikeste kan ha tilbakeholdt overskudd i selskapene sine som ikke blir beskattet tilstrekkelig. Som en konsekvens av det kan man slå fast at skattesystemet i Norge ikke er så progressivt som vi liker å tro. Tvert imot er det i realiteten mer progressivt i USA enn i Norge når en ser helt øverst, på toppen av inntektsfordelingen. Så mitt spørsmål er: Vil regjeringen undersøke de tallene som er lagt fram fra SSB? Og er det et mål for regjeringen at skattesystemet i Norge blir reelt progressivt, slik at landets aller rikeste betaler den samme andel av sin inntekt i skatt som folk flest – eller en høyere andel?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-14:
Jeg takker for svaret, og det tror jeg er viktig. Vi er nødt til å utvide forståelsen vår av hvordan ulikhetene i Norge vokser. Siste delen av spørsmålet mitt handlet om det er et mål for regjeringen at skattesystemet i Norge skal være reelt progressivt. Det er det som er de slående konklusjonene fra de funnene som er gjort nå, at i realiteten er skattesystemet regressivt på toppen av inntektsfordelingen, og det er jo grunnleggende urettferdig at de som vasker kontorene på Aker brygge, betaler en høyere andel av sin inntekt i skatt enn de som drifter virksomheten sin i de kontorene. Er det et mål for regjeringen at vi sikrer et mer progressivt skattesystem også på toppen?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-14:
SV støtter at EUs grønne taksonomi skal gjøres gjeldende i Norge. Det er likevel viktig at vi ikke ukritisk adopterer det regelverket som blir presentert. Her kan vi bl.a. vise til at naturmangfold ikke er godt nok inkludert i de nyeste vurderingene fra EU-kommisjonen. Det stilles heller ikke sterke nok miljøkrav mange steder, noe som miljøbevegelsen i Europa har protestert mot, og det knytter seg bl.a. til produksjonen av hydrogen. SV er også kritisk til et par punkter ved Norges oppfølging av regelverket. Finanstilsynet har meddelt at de kun vil kontrollere at selskapene rapporterer på tallene etter EUs taksonomi og overvåke disse, men at de ikke vil kontrollere metoden som er brukt for å beregne hvor stor andel av virksomheten som faktisk oppfyller EUs taksonomi. Det er enormt viktig at tallene som meldes inn, kan ettergås. Regjeringen må etter SVs syn sørge for at det finnes et tydelig ansvar for å ettergå og sjekke at tallene som bedriftene melder inn, faktisk kan regnes som grønne. Det haster å få fortgang i grønne offentlige innkjøp, og jeg synes det er underlig at regjeringen ikke har sett på mulighetene som ligger i EUs grønne taksonomi for å få fortgang på dette området. Det offentlige står for innkjøp til en verdi av om lag 500 mrd. kr årlig, og hvis denne innkjøpskraften benyttes til grønne formål, vil det ha stor påvirkning på norsk næringsliv og omstillingen av samfunnet. EUs grønne taksonomi må betraktes som et minstemål på hva som kvalifiseres som grønt. Det må aldri bli et tak eller til hinder for at Norge skal stille enda høyere miljøkrav der det er mulig og nødvendig. Jeg tar opp SVs forslag.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-12-14:
Jeg vil starte med å takke komiteen for samarbeid helt inntil akkurat nå, i en veldig hektisk budsjettid. Jeg er glad for at vi med disse lovforslagene kommer til å sørge for innføring av pensjon fra første krone og første dag i private tjenestepensjonsordninger, og det allerede fra 2022. Dette er i tråd med et anmodningsforslag fremmet av medlemmer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Selv om det hadde vært ønskelig at denne endringen trådte i kraft for alle fra 1. januar 2022, er det av praktiske hensyn hensiktsmessig at bedriftene og pensjonsleverandørene får noe tid til å tilpasse seg de nye reglene. En rimelig overgangsperiode kan være at pensjonsordningene må være tilpasset de nye reglene innen 30. juni 2022, som altså er tidligere enn fra 2023, som var det opprinnelige forslaget. I dag gjør vi også andre lovendringer knyttet til pensjonsmarkedet. Da er det viktig å sørge for at det skjer til beste for forbrukeren, og det gjør vi med de forslagene som flertallet fremmer her. I markedet for kommunal tjenestepensjon har regelverket skapt utfordringer knyttet til arbitrasje ved flytting av midler mellom leverandører. Kundenes felles bufferkapital blir tappet til fordel for kunder som flytter. Det løser vi nå ved å innføre et sammenslått bufferfond for kommunale tjenestepensjonsordninger. Og hva gjelder kommunal tjenestepensjon, er kunden sikret sine pensjonsmidler også ved en eventuell negativ avkastning, da pensjonen er garantert for kunden. Den nye løsningen vil legge til rette for at avkastningen blir minst like god som tidligere. I det opprinnelige lovforslaget var det lagt til rette for at leverandørene ensidig kunne redusere utbetalingstiden for garanterte produkter, såkalte små fripoliser, som gir en utbetaling på mindre enn 1G i året. Dette ville ha medført en økning fra dagens terskel på 0,3G og også være høyere enn i Finanstilsynets høringsutkast, der terskelen var satt til 0,5G. Det må være forbrukeren selv som beslutter om hun vil ha redusert utbetalingstid på sine livsvarige ytelser. Det fremmes derfor forslag i innstillingen om å legge retten til å kreve redusert utbetalingstid hos forbrukeren, slik bl.a. LO har tatt til orde for. Så foreslås det derfor også at terskelen settes til 0,5G for hva kunden kan kreve som samlet årlig alderspensjon fra fripolisen ved redusert utbetalingstid, og det foreslås at kunden og leverandøren i fellesskap kan avtale redusert utbetalingstid som gir årlig utbetaling opptil 1 G. Her er det kommet for dagen at det nå er diskrepans mellom merknaden fra en samlet komité og lovforslaget. Det kommer til å bli behov for justering av lovforslagene ved andre gangs behandling.
Marie Sneve Martinussen (Rødt), 2021-12-14:
Det er fint å høre at finansministeren ønsker skatt etter evne, og da har jeg et godt forslag til et sted å lete. Skattefrie inntekter er heldigvis en sjelden art i norsk fauna. Til og med uføre betaler skatt på inntekten sin. Men for folk som har stor formue, er det alltids en løsning. Ordningen med skjermingsfradaget gir rett til helt skattefritt utbytte, og har en stor nok formue, kan denne skattefrie inntekten bli langt større enn f.eks. årslønnen til en sykepleier. Ja, faktisk er det ingen grense for hvor stor den skattefrie inntekten kan være, siden den regnes som en prosentandel av formuen, så da gjelder det bare å ha stor nok formue. Regjeringen skriver dessverre ingenting om skjermingsfradraget i Hurdalsplattformen, så jeg lurer på om dere virkelig har tenkt å beholde skjermingsfradraget, som gir rett til skattefritt utbytte, og som er en ren gavepakke til de aller rikeste.