Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-23:
De høye strømprisene i vinter viser at markedet ikke er særlig egnet til å fordele et slikt nødvendighetsgode som tilgang på elektrisk kraft er. Markedstroen har gjort at vi ikke styrer energipolitikken etter politiske mål. Hvis brødprisen hadde steget 20 ganger nærmest over natta, hadde de fleste vært enig i at det ikke hadde vært et fungerende marked, og at det burde avskaffes. Når det gjelder strømprisen, kom pristoppene mens kulda var på det verste, og alternativet for mange var bare ett – nemlig å fryse. Det frie markedet lager problemer for mange innbyggere, og det er tragisk. Det eneste lyspunktet i denne saken er at markedets ivrigste talsmann, Fremskrittspartiet, har oppdaget at markedet ikke virker. Det er jo ikke skatte- og avgiftsnivået på strøm som er problemet i Norge. Det er markedssvingningene. Nå vil Fremskrittspartiet vise handlekraft, men det er synd at det de foreslår, ikke virker. Finansdepartementet viser i sin uttalelse til at et merverdiavgiftsfritak trolig bare vil øke fortjenesten til strømprodusentene og ikke komme kunden til gode. Ja, faktisk er det slik at for energikrevende industri kan prisen komme til å stige. Dette, i tillegg til de administrative kostnadene, gjør at forslaget rett og slett er dårlig. Etter SVs mening er det frislippet, som energiloven innførte, som er noe av problemet, og derfor bør vi se nærmere på om det bør gjøres endringer i energiloven. Det koster mye penger å legge kabler til overføring av strøm på kryss og tvers av landet – og til utlandet. Ikke bare fører det til økte utgifter for forbrukerne. Det fører også faktisk til stort energitap. Sjøkabelen til Nederland gir aleine et nettap tilsvarende strømforbruket til 10 000 husstander. Nå er ikke løsningen at vi ikke skal ha overføringskabler. Men det at strøm sendes på kryss og tvers utelukkende for alltid å få solgt den til høyeste pris, bidrar faktisk til mangel på energi. Overføringskabler kan bidra til å utjevne pris. Men i praksis kan de også bidra til å øke prisene. Mens strømprisene var på topp i Midt-Norge, var Norge fortsatt netto eksportør av strøm. Spørsmålet er om det ikke bør reguleres, slik at energiselskapene får større ansvar for å levere strøm til stabile priser. Det koster 6,5 milliarder kr å bygge ny kabel fra Indre Sogn til Møre. Det kan gjøres mye for fornybar energi og energiøkonomisering for et slikt beløp, for løsningen er jo å bidra til at husstandene blir mindre avhengige av elektrisk kraft til oppvarming. Det betyr satsing på bioenergi, fjernvarme og energiøkonomisering. En varmepumpe i hvert hjem i Møre og Romsdal ville redusert forbruket av strøm for husstander i fylket med en fjerdedel. Derfor er det viktig å ha Enova, som har bidratt til å igangsette miljøvennlige energiprosjekter tilsvarende 11,6 TWh fram til og med 2008. Det tilsvarer faktisk en energimengde på omkring 10 pst. av Norges samlede forbruk av elektrisitet i løpet av et år. Så Enova bør styrkes ytterligere. Et tillegg på en eller to øre på nettariffen ville kunne være et viktig bidrag for å få til dette – en investering som i neste omgang ville gi strømkundene lavere og først og fremst mer stabile priser. I tillegg bør vi få en ordning med såkalt hvite sertifikater, en ordning som pålegger energiselskapene å iverksette energisparetiltak hos kundene sine. Da vil SV ha en ordning etter engelsk mønster, der minst halvparten av tiltakene skal være øremerket lavinntektsfamilier. Det er en ordning som også vil stimulere markedet for miljøteknologi i elektro- og byggebransjen. Når det gjelder å verne dem som nå er verst ute, er jeg enig i det som er sagt før, at vi får sette vår lit til bostøtte og til Nav, mens vi bør tenke langsiktig med tanke på hvordan vi skal gjøre oss mindre avhengig av strøm til oppvarming.