trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg har bare lyst til å komme med en liten utfordring til statsråden på slutten av debatten. Statsråden sa i sine innlegg i den forrige saken, som delvis også har fått innslag i denne saken, at ansvaret nå er delt mellom departementet og Jernbanedirektoratet. Jeg håper statsråden ikke mente det. Det er bare statsråden som står ansvarlig overfor Stortinget. I den sammenheng synes jeg det ble funnet en god løsning ved at den redegjørelsen som ble holdt tidligere i dag, ble oversendt til komiteen, og at Rødt trakk sitt forslag. Det skulle tatt seg ut om vi ba Riksrevisjonen om å se på en sak som Stortinget har til behandling. Så det synes jeg har falt godt på plass. Men avgjørende for at vi skal få en god prosess, ved at fagkomiteen nå går inn og ser grundig på den saken, er at de har tilgang på nødvendige dokumenter. Jeg fikk et inntrykk av tidligere i dag at statsråden var inne på at det var noen dokumenter Stortinget ikke kunne få fordi de var unntatt offentlighet. Jeg håper han ikke mente det. Jeg håper han kan bekrefte at han ikke mente det. For fagkomiteen kommer nå til å trenge den dokumentasjonen som ligger til grunn for de mange spørsmålene som er stilt. Og det gjelder ikke bare statsrådens dokumenter, det gjelder også underliggende etaters dokumenter. Det går fram av forretningsordenen § 74. Selv om de dokumentene skulle inneholde forretningshemmeligheter eller andre ting som gjør at de er unntatt offentlighet, er det ikke slik at Stortinget ikke kan få dem, Stortinget har tvert imot krav på å få dem. Det er en egen paragraf, § 29, som beskriver hvordan en komité som får ikke offentlige dokumenter – eller begrensede dokumenter, for den saks skyld – skal håndtere de dokumentene. Men det er altså en forutsetning for å kunne sette seg inn i saken at de får dem. Med utgangspunkt i det statsråden sa tidligere – i den forrige saken, riktignok – håper jeg han kan bekrefte at han nå vil legge til rette for at fagkomiteen får all den informasjon som er nødvendig for å gå grundig inn i saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Partene i arbeidslivet har nylig blitt enige om en tariffavtale. Samtidig har de funnet løsninger på urettferdige deler i AFP-ordningen i privat sektor. Årets oppgjør har vært et viktig steg på veien mot en bedre og mer framtidsrettet pensjon. Det er oppløftende å se hvordan partene finner sammen og bruker tariffoppgjørene for å motvirke urettferdige forskjeller i arbeidslivet. Men ikke alle pensjonsflokene er løst. I spørsmålet om endringer i ordningen med obligatorisk tjenestepensjonen er ballen spilt over til storting og regjering. I dag er det valgfritt om arbeidsgiver betaler inn pensjon for dem som tjener under 1G, som er vel 93 000 kr. Arbeidsgiver trenger altså ikke å betale inn pensjon for de første lønnskronene. De som er mellom 13 og 20 år, får heller ikke ta del i ordningen. Det samme gjelder for dem med små stillingsbrøker. Om en ikke er i samme jobb i mer enn tolv måneder, får en heller ikke uttelling. Pensjonsopptjening fra første krone og fra første time er et viktig sosialt spørsmål. Det handler først og fremst om unge folk, om folk i små stillinger og om dem som tjener dårligst. Men også arbeidstakere med alminnelige lønninger får lite i tjenestepensjon av den grunn. Tjener en 400 000 kr, regnes ens pensjonsopptjening kun av 307 000 kr når det gjelder obligatorisk tjenestepensjon. I tillegg vet vi at det å ordne pensjonsordninger er bra for å holde orden i arbeidslivet og ha et seriøst arbeidsliv. Arbeiderpartiet vil ta opp kampen for at folk i private bedrifter også skal få pensjon for hver krone de tjener. Er statsråden enig i at det er urettferdig at ordningen med obligatorisk tjenestepensjon ikke gir pensjonsopptjening for de første 93 000 kr, når dette er endret i andre lover som regulerer pensjonen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg er klar over den høringen som statsråden refererer til, og i den høringen har jo statsråden hørt å oppheve regelen om at man må ha jobbet mer enn tolv måneder for å få ta del i den pensjonsopptjeningen man har. Men mitt spørsmål dreide seg altså ikke om den delen av endringene. Jeg spør statsråden: Mener statsråden det er rettferdig at man ikke får opptjening for de første 93 000 kr? Det er en annen del av hele komplekset, som jeg registrerer at statsråden ikke har hørt, selv om det var et tema i den arbeidsgruppa som jobbet i forkant.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
La meg først si at regjeringen selvsagt er innstilt på å bidra med nødvendig utredningskapasitet i kjølvannet av enigheten i lønnsoppgjøret. Jeg oppfatter det slik at det representanten Rigmor Aasrud egentlig spør om, er det pågående arbeidet med privat tjenestepensjon. Der har spørsmålet om egen pensjonskonto vært utredet av en arbeidsgruppe bestående av medlemmer fra to departementer og Finanstilsynet. De avla sin rapport i desember 2016. Så har vi fra Finansdepartementets side gjennom 2017 hatt to møter med referansegruppen og har utarbeidet utkast til lovendringer. Et slikt utkast til lovendringer, som gjelder både egen pensjonskonto og oppheving av tolvmånedersregelen, ble sendt på høring i november i fjor, med høringsfrist i slutten av februar inneværende år. Jeg opplever at det i høringen er bred enighet om behovet for en egen pensjonskonto, men så er det litt ulike syn på en del andre tekniske spørsmål rundt dette. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med en oppfølging av dette så snart som overhodet mulig.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det er et spørsmål regjeringen ikke har tatt stilling til. Jeg har registrert at det var et viktig spørsmål, ikke minst fra arbeidstakersiden, i forhandlingene, men jeg tror ikke jeg kan svare noe annet på det nå enn at dette må vi få lov til å komme tilbake til fra regjeringens side.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det kan være greit å begynne dette svaret med å minne om at det nå faktisk går bra i norsk økonomi. Veksten er på vei opp. Ledigheten er på vei ned. Sysselsettingen øker. Det er rett og slett gode, positive tilbakemeldinger fra et bredt anlagt næringsliv. Det går bra. En av grunnene til det er at regjeringen har ført en effektiv finanspolitikk, hvor vi har sørget for raskt å komme oss gjennom konsekvensene av det oljeprisfallet som traff Norge i 2014. Representanten Kaski kommer med flere påstander om at denne regjeringen har prioritert å gi skattelette til de rike. Det er ikke riktig. Vi har prioritert å gi skattelette til bedriftene, men jeg har lyst til å minne om at om lag halvparten av de lettelsene denne regjeringen har gitt, har gått til personer med inntekt under 600 000 kr. Så det er ganske jevnt fordelt. Så er da spørsmålet: Hvem skal få mindre nå? Det jeg sammen med resten av regjeringen har forsøkt å være tydelig på, er at vi ikke bare kan fortsette å legge på til alle gode formål. Vi må faktisk prioritere det som er viktigst når vi går inn i en situasjon hvor det blir flere eldre som kommer til å legge beslag på flere ressurser. Det handler om pleie og omsorg. Det handler om helseutgifter. Det handler om pensjon, ikke minst. Det er viktige oppgaver for denne regjeringen å finansiere. Men da må vi også erkjenne at når det nå går bedre i norsk økonomi, gir vi også mindre gass, bl.a. for å ivareta den gode konkurranseevnen som norske bedrifter nå har. Det er noe av det viktigste vi gjør for å legge til rette for flere arbeidsplasser og trygghet for familieøkonomien.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det er litt utfordrende når jeg og regjeringen får ansvaret for økte forskjeller i USA og Europa. Norge er ett av få land i verden som utmerker seg med små forskjeller. Det gjør vi fordi vi har skattefinansierte velferdsordninger, hvor vi bruker ulike mekanismer til å omfordele mellom folk i vårt land. Det står seg godt, og det er det bred politisk enighet om. Så jeg må få lov til å si at jeg synes det er urimelig å prøve å skape et inntrykk av at regjeringens politikk fører til økte forskjeller. Det er ikke riktig. Det som er riktig, er at andelen familier og barn som lever i fattigdom, øker, og det skyldes særlig vekst i antallet innvandrerfamilier. Derfor er det viktig med den integreringsdugnaden som regjeringen har satt på dagsordenen. Det handler om å lære seg norsk, skaffe seg jobb, brødfø egen familie og bli integrert i det norske samfunnet. Det er noe av det viktigste vi kan gjøre for at ikke flere barn må vokse opp i fattigdom.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Her var det et stort sprik – fra definisjoner av økende forskjeller til eiendomsskatt. La meg først si at det er i hvert fall et faktum at Oslo er fylket med størst andel barn i familier med lav inntekt. Åtte av ti barn i lavinntektsgruppen har innvandrerbakgrunn. Så å hevde at det ikke er en av hoveddriverne, hovedutfordringene, når det gjelder barnefattigdom, er feil. Så til spørsmålet om eiendomsskatt: En av de viktigste årsakene til at Fremskrittspartiet og denne regjeringen tar grep for å redusere eiendomsskatten, er at den er grunnleggende usosial. Det er virkelig en måte å skattlegge på som rammer folk uavhengig av om de har mye eller lite i inntekt. Jeg tror det ville blitt opplevd som en betydelig håndsrekning til mange familier med dårlig økonomi hvis den skatteiveren vi ser i veldig mange kommuner, ble stagget. Det har vært vår ambisjon, både gjennom regjeringsplattformen og det vi har gjort tidligere, å få redusert kommunenes mulighet til å utskrive høy eiendomsskatt, og den kampen har jeg tenkt å fortsette med.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Denne regjeringen har ikke tatt til orde for å gjøre endringer i sykelønnsordningen. At enkelte partier drøfter det på sine landsmøter, får så være, men denne regjeringen har ikke tatt til orde for og har ikke i sin plattform ambisjoner om å gjøre endringer i sykelønnsordningen. Så til påstanden om at handlingsrommet nå er svekket som følge av at regjeringen har gitt skattelette. Det er jeg helt uenig i. En av årsakene til at det nå går bedre i norsk økonomi, at pilene har snudd, at flere kommer i jobb, at færre går arbeidsledig, at bedriftene melder om optimisme og økte investeringer, er nettopp at vi har redusert skattene, slik at det er lettere å operere med konkurransedyktige vilkår. Det har vært en viktig del av rammebetingelsene – sammen med at vi har styrket kommunenes økonomi, styrket sykehusenes økonomi, at vi har rekordinvesteringer i vei- og infrastrukturbevilgninger. Alt dette vet vi gir gode bidrag til vekstøkonomien, og det er derfor regjeringen har gjort det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg svarte egentlig på det. Det er ikke denne regjeringens politikk å kutte i sykelønnen. Hvis jeg hadde ment det, hadde jeg antakelig kjempet for det også. Sykelønnsordningen er en god ordning som det er bred politisk enighet om at vi skal ta vare på i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Hvorfor forsøker representanten Heggø å skape usikkerhet rundt dette spørsmålet? Statsministeren har vært helt tydelig på det, jeg er helt tydelig på det: Dette er ikke en del av regjeringens politikk. Det står ikke et ord om det i vår regjeringsplattform, så jeg undrer meg egentlig bare over hvorfor representanten Heggø ønsker å skape usikkerhet rundt det spørsmålet, all den tid det er bred politisk enighet om at vi har en god sykelønnsordning i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
For det første er påstanden feil. Hvis man ser på skattefordelingstabellene basert på de lettelsene på om lag 24 mrd. kr som denne regjeringen har gjennomført, har de største lettelsene gått til inntektsskatt for personer. Det betyr at om lag halvparten av denne regjeringens skattelettelser har gått til personer med inntekt under 600 000 kr. Jeg skjønner at det er en ubehagelig sannhet for representanten Gjelsvik å forholde seg til, men det er et faktum. Bilavgiftene er redusert med 1,9 mrd. kr. Det er riktig at regjeringen, innenfor et opplegg med nettoreduksjon i skatter og avgifter på 24 mrd. kr, har økt noen miljørelaterte avgifter, men sannheten er at en gjennomsnittsfamilie er kommet ut av dette med skattelettelser på om lag 10 000 kr. Du må være stortingsrepresentant for å mene at det er småpenger. Jeg synes kanskje at representanten Gjelsvik heller bør skjele litt til de skatte- og avgiftsforslagene hans eget parti, Senterpartiet, foreslår hvert eneste år i sine alternative budsjetter. Der finner vi jo ikke spor av netto skattereduksjoner, men snarere tvert imot: skatteskjerpelser.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg er enig med representanten Gjelsvik i én ting, nemlig at Senterpartiet helt åpenbart prioriterer annerledes enn det denne regjeringen gjør. Men de prioriteringene denne regjeringen har gjennomført, har også gitt god effekt. Vi har snudd negative konsekvenser fra oljeprisfallet i 2014, med økende arbeidsledighet, til en situasjon med økt optimisme, økende sysselsetting, fallende ledighet og økt vekst, og den er bredt anlagt over hele landet, også i distriktene, som Senterpartiet vanligvis er opptatt av. Det er resultatet av den økonomiske politikken denne regjeringen har ført. Vi har tenkt å fortsette en trygg og stø økonomisk politikk også i tiden fremover, for å trygge arbeidsplasser, for å legge til rette for at stadig flere familier kan leve av egen inntekt. Det er det viktige. Da er det ikke på denne regjeringens bord å skjerpe skattene, verken for norsk næringsliv eller for vanlige folk.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg er veldig enig med representanten Ropstad i at det er viktig å ha en god sosial profil gjennom statsbudsjettene, og det handler om å sikre trygge, gode velferdsordninger. Skal vi gjøre det, må vi også sørge for at norsk økonomi går godt, for det er forutsetningen for at vi politikere kan bevilge penger til ulike formål vi er opptatt av. Regjeringspartiene har, sammen med Kristelig Folkeparti, utarbeidet mange tiltak gjennom en handlingsplan for å gjøre noe mot barnefattigdom. Det mener jeg vi skal fortsette å fokusere på. Det handler selvfølgelig om enkelttiltak i en situasjon hvor barn opplever det som krevende i sosiale sammenhenger – på skolen, i barnehagen osv. – ikke å ha de samme forutsetningene som andre barn, men det handler vel så mye om å sørge for at årsaken til fattigdommen, nemlig familiens økonomi, kan gjøres noe med. Derfor handler dette vel så mye om integrering og arbeid.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Mitt spørsmål går til arbeidsministeren. Som representanten Aasrud sa, er pensjonsopptening frå første krone og første time eit viktig sosialt spørsmål. Arbeidarpartiet vil ta opp kampen for at også kvinner, yngre medarbeidarar og mellombels tilsette skal få pensjon av kvar krone dei tener. Difor handlar dette også om seriøsiteten i arbeidslivet. Dagens reglar bidrar til at mange arbeidsgjevarar som baserer verksemda på mellombels kontraktar, ofte kjem unna å betale inn til tenestepensjonsordninga. Dette er ei konkurranseulempe for dei seriøse bedriftene med faste, trygge stillingar, og det er ein fordel typisk for bemanningsbyrå. Arbeidsministeren er jamleg ute i avisene og varslar ein kamp mot det useriøse arbeidslivet, utan at Stortinget ser så mykje til dei konkrete politiske resultata av det. Er arbeidsministeren einig i at dersom alle får tenestepensjon av kvar krone dei tener, vil det vere ein siger for det seriøse arbeidslivet, og burde det ikkje då vere ei kampsak for arbeidsministeren?
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Offentlig tjenestepensjon ligger under finansministerens ansvarsområde, men i helgens lønnsoppgjør har vi sett at hvordan den obligatoriske tjenestepensjonen i private virksomheter skal se ut, også har vært et av de store stridsspørsmålene mellom partene. Som finansministeren var inne på, har regjeringen sendt ut på høring flere forslag til endringer. Men lønnsdannelse er partenes ansvar, og jeg er opptatt av å respektere det som partene blir enige om i lønnsoppgjørene. Regjeringen har iverksatt en rekke andre tiltak for å bekjempe useriøse aktører og begrense bl.a. innleie. En egen proposisjon om det er nylig sendt over til Stortinget for behandling.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Vi har kommet med flere forslag i arbeidsmiljøloven nå for å endre eller redusere omfanget av uønsket innleie, og for å styrke forutsigbarheten for de ansatte gjennom den proposisjonen som representanten også viser til. Jeg mener at vi har funnet en god balanse mellom arbeidstakernes behov for å stramme inn og arbeidsgivernes behov for helt legitime ønsker om å leie inn. Når det gjelder den offentlige tjenestepensjonen, har vi nå kommet fram til en avtale med partene. Avtalen er nå ute på høring i organisasjonene og skal forankres der. Der har vi gjort en rekke endringer som både vil gjøre at flere vil få beholde pensjonen, at flere vil få ut pensjon som de har betalt inn, i motsetning til tidligere, i tillegg til at man også har et tillegg for de arbeidstakerne som ønsker å gå av tidligere. Men den delen er nå ute til forankring i organisasjonene, og så vil vi komme tilbake til Stortinget når det er endelig avklart.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Jeg er helt uenig i premisset i representantens spørsmål. Regjeringen fremmer ikke på noen som helst måte et useriøst arbeidsliv og oppmuntrer heller ikke til mer midlertidige ansettelser eller usikre stillinger. Denne proposisjonen er tvert om det motsatte, og vil både definere fast ansettelse i loven og gjøre det vanskeligere å ansette slik som tidligere. Vi fjerner muligheten til de såkalte nulltimerskontraktene. Så ser vi at det også er legitime behov for å leie inn, bl.a. når det er reelle vikariater, og den hjemmelen vi nå åpner opp for bemanningsbyråene, handler nettopp om muligheten når det er reelle vikariater. Når det gjelder obligatorisk tjenestepensjon, ligger det under finansministerens ansvarsområde. Hun sa i sitt hovedsvar at man ser på endringer der. Regjeringen vil i så fall komme tilbake til Stortinget når den proposisjonen er klar. Vi er enige om at det er viktig at man har gode pensjonsløsninger, men vi mener også det er viktig at virksomhetene selv innenfor sine økonomiske rammer og sin konkurranseevne bestemmer hvilken ordning man skal ha.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Spørsmålet om innleie er kanskje en av de problemstillingene som jeg har brukt mest tid på, og som det har vært mest diskusjon om også, både i denne sal og mellom partene. Vi har hatt mye dialog og mange prosesser med partene. Utfordringen har vært at partene har stått særdeles langt fra hverandre når det gjelder både virkelighetsoppfatning og hva de mener skal til for å løse det som man for så vidt er enige om, nemlig uønsket bruk av innleie. Det vi har vært opptatt av når vi nå skulle legge fram en egen proposisjon, har vært nettopp å balansere de ulike hensynene, både arbeidstakernes behov for forutsigbarhet – at man får bort de såkalte nulltimerskontraktene, hvor man ikke får lønn mellom oppdrag – og å ivareta arbeidslivets og næringslivets helt legitime behov for innleie, enten når det er vikariater, når det er topper eller når det er usikkert hvordan oppdragsmengden blir seende ut i framtiden. Det vi sendte ut på høring i fjor sommer, og denne proposisjonen som jeg la fram i går, mener vi er nettopp en balansert avveining mellom de ulike hensynene. Vi vil både presisere fast ansettelse i loven, trenge strengere krav til hva det vil si å være fast ansatt for å sikre nettopp forutsigbarhet for arbeidstakerne, og også mulighet for arbeidslivet til å leie inn bemanning når de trenger det. Denne hjemmelen som vi nå har gitt bemanningsbyråene, er utelukkende for å kunne dekke opp reelle vikariater. Man kan heller ikke ha midlertidige ansettelser ubegrenset. Der er det også en innstramming, og jeg mener at vi har klart å finne en god avveining. I tillegg har vi foreslått å heve avtalenivået innenfor bygg- og anleggsbransjen. Det er den bransjen jeg også opplever at det har vært tverrpolitisk enighet om at problemene har vært størst i.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Man skal være klar over at da partene seg imellom diskuterte en måte å løse dette på, var alternativet forbud. Den store diskusjonen i Stortinget og ute har jo vært om man skal ha et forbud mot innleie. Hvis det var det man risikerte å få vedtatt i Stortinget, så ønsket partene å komme med et annet alternativ, noe også representanten Lundteigen refererer til. Vi har ønsket å konsentrere den kraftigste begrensningen til innleie i bygg- og anleggsbransjen fordi det er der jeg oppfatter at Stortinget mener problemet er størst. Det var den bransjen forslaget om forbud som vi behandlet for et par uker siden, gjaldt innenfor, og det er der jeg også oppfatter at partene selv oppfatter at utfordringen er størst. Vi har vært opptatt av å løse problemene der de er størst og mest omfattende – og der det er tverrpolitisk enighet om at de er størst – og jeg mener at vi gjennom de forslagene vi har lagt fram for Stortinget nå, har klart å finne en god balanse mellom de ulike hensynene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Den kontraktsformen som har fått mest kritikk, er den såkalte nulltimerskontrakten, eller fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag. Dem vil det ikke være mulig å ha med det forslaget som vi nå har lagt på bordet. I tillegg har vi gjennom kravene vi setter til fast ansettelse sørget for at arbeidsplanen må være så vidt detaljert at den gir den forutsigbarheten vi mener vil være nødvendig og viktig for de ansatte å ha. Tilbakemeldingene vi har fått fra partene, er at det forslaget vi har lagt fram, er et godt forslag. Begge partene er ikke 100 pst. enige om alt, men vi har klart å balansere de ulike hensynene på en god måte. Det er også en forskjell mellom oss som er i salen. Noen ønsker ikke bemanningsbyråer, mens vi mener at bemanningsbyråene er et bra supplement. I tillegg er det bra for de bedriftene og virksomhetene som trenger å leie inn arbeidstakere ved behov, og det er bra for mange av dem som står utenfor arbeidslivet og ønsker en fot på innsiden eller en annen tilknytningsform enn det å være fast ansatt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Jeg tror jeg innledningsvis bare må si at omfanget av midlertidige ansettelser og innleie er relativt begrenset. Det har vært relativt stabilt, og det har faktisk gått ned de siste årene. Så det er ikke en massiv økning i noen av disse tilknytningsformene. Tvert om er det stabilt, og det er til og med en nedgang i omfanget av denne typen tilknytningsformer. La meg gjøre det helt klart. Jeg mener at vi nettopp gjennom det forslaget vi nå har lagt fram, kommer fagbevegelsen langt på vei i møte når det gjelder det som har vært deres hovedkrav, nemlig mer forutsigbarhet i de stillingene med fast ansettelse. Når vi har ønsket å begrense dette til bygg- og anleggsbransjen, er det fordi det har vært den bransjen hvor både det politiske Norge og fagbevegelsen og partene i arbeidslivet selv har ment at problemet har vært størst. For bare et par uker siden behandlet Stortinget et forslag om å forby innleie fra bemanningsbyråer innenfor bygg- og anleggsbransjen i Oslofjord-området, fordi man til og med geografisk sett mener at det er der problemet er størst. Vi skal løse problemene i bygg- og anleggsbransjen, hvor problemene er størst.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
La meg starte med å si litt om historieskrivingen her: Den proposisjonen som vi la fram i går, er ikke et svar på de Dokument 8-forslagene som ble vedtatt i Stortinget for fire uker siden. Proposisjonen som vi la fram i går, er en oppfølging av den høringen som regjeringen sendte ut i juni i fjor. Vi har selvfølgelig også skjelt til det som ble vedtatt i Stortinget for to uker siden, for å være sikre på at vi også klarte å følge opp og fange opp det som ble vedtatt da. Noe av det som ble vedtatt av Stortinget for to uker siden, har vi ikke rukket å utrede fullt ut, bl.a. det som handler om nye hjemler for Arbeidstilsynet til å føre tilsyn med privatrettslige forhold, noe som Arbeidstilsynet i dag ikke har. Når vi har ønsket å utvide bemanningsbyråenes mulighet til midlertidige ansettelser, er det rett og slett fordi man fjerner muligheten for den kontraktsformen som har vært mest vanlig, og for å sikre at det fortsatt vil være mulig å kunne leie ut reelle vikariater, var det en mulighet til å løse den utfordringen på.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
La meg gjenta det jeg sa i mitt forrige svar: Det gis her inntrykk av at hovedregelen i norsk arbeidsliv for tiden er løse tilknytningsformer. Det er det ikke. Det er et relativt lite omfang av både innleie og midlertidige ansettelser. 1,5 pst. er leid inn. Det tallet har vært stabilt over mange år, og det har til og med gått ned. Det er et mindre omfang av det nå, i antall og i andel, enn det var da vi kom i regjering. Men vi har sett at det har vært et økende omfang innenfor noen bransjer og i noen områder av landet, og det er det vi har ønsket å adressere i den proposisjonen vi har lagt fram. Vi har hatt en lang og god dialog med de partene i arbeidslivet som dette angår mest, og vi mener at vi har klart å komme fram til et godt kompromiss som ivaretar begge disse hensynene. Men hovedregelen skal være fast ansettelse, og det er fast ansettelse.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Vi mener at vi gjennom de presiseringene vi nå kommer med når det gjelder hva fast ansettelse skal være, og hva arbeidsplanen skal romme, gir arbeidstakerne nettopp god forutsigbarhet og god visshet om hva de kan forvente av det arbeidet som de får. Tidligere har man stått til arbeidsgivers disposisjon uten å vite om man skulle møte opp på jobb, og eventuelt når man skulle møte opp på jobb. Det fjerner vi nå muligheten for gjennom det forslaget vi har. På den måten mener vi selvfølgelig at vi da sikrer arbeidstakerne nettopp visshet og forutsigbarhet for både når man skal jobbe, hvor man skal jobbe, og i hvilket omfang man skal jobbe, som indirekte da selvfølgelig også vil gi forutsigbarhet for inntekt. Det har vært noe av hensikten. Man kan alltid diskutere hvor detaljert lovverket skal være. Vi mener at vi nå har funnet noen klare presiseringer som ivaretar de ansattes behov for vern og forutsigbarhet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Som jeg har sagt opptil flere ganger tidligere i spørretimen, er bemanningsbyråene i dag en viktig inngangsport for mange av dem som står uten jobb. De er viktige for mange virksomheter, ikke minst offentlige virksomheter – som jo har den største graden av midlertidige ansettelser – for at de skal få dekket sitt arbeidskraftbehov. At det skal være et godt samarbeid mellom Nav og bemanningsbransjen, ble vedtatt i forbindelse med Nav-meldingen, som Stortinget behandlet i 2016. Så har vi, som representanten Moxnes er inne på, og som er behørig diskutert også tidligere i spørretimen i dag, lagt fram en proposisjon hvor vi foreslår en rekke endringer i arbeidsmiljøloven for å styrke de ansattes behov for forutsigbarhet og vern, samtidig som vi skal sikre arbeidsgiveres legitime behov for innleie. Vi mener, som jeg har sagt tidligere, at vi har lagt fram en proposisjon som gir en god avveining mellom de ulike hensynene. Denne proposisjonen er en direkte oppfølging av det høringsnotatet som regjeringen sendte ut i juni i fjor. Vi har hatt behørig og mye kontakt med partene i etterkant av høringen for både å utdype og presisere høringsuttalelsene deres, og vi har også gjort noen endringer i vårt forslag, sammenlignet med det som ble sendt ut på høring. Vi har selvfølgelig også sett til de vedtakene som Stortinget fattet i forbindelse med behandlingen av Dokument 8-forslagene for et par uker siden når det gjelder å utrede å gi Arbeidstilsynet ytterligere hjemler bl.a. til å føre tilsyn med privatrettslige forhold, noe de i dag ikke har. Det trenger vi mer tid til å utrede, men da skal vi også se på hvordan Arbeidstilsynet på en bedre måte kan håndheve bestemmelsene der det er ulovlig innleie, som vi også har fått tilbakemelding om at det er.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Jeg forholder meg til Stortingets vedtak, men det er altså ingen motsetning mellom vedtak på Høyres landsmøte og vedtak fattet i denne sal. Stortinget har også vedtatt at man skal ha et godt samarbeid med bemanningsbyråene. Det er heller ikke riktig at vikarbyråene erstatter eller fortrenger fast ansettelse. Vi ser at omfanget av både innleie og midlertidige ansettelser er begrenset, det er til og med stabilt, og det har faktisk også vært en nedgang sammenlignet med tidligere. Så det er relativt begrenset, og det har det også vært over tid. Slik skal det være også framover – fast ansettelse skal selvfølgelig være hovedregelen. Så har vi sett at det har økt i omfang i noen bransjer, og kanskje særlig i Oslo-regionen – det var vel også bakgrunnen for at Rødt fremmet et forslag om å forby innleie i Oslo-regionen – men utover det er det relativt begrenset. Det vi har foreslått i proposisjonen, er å heve avtalenivået for hvem som kan inngå avtale om innleie i bygg- og anleggsbransjen, nettopp fordi det er der problemene er størst.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Svaret på spørsmålet er nei. Vi vil ikke fremme et forbud mot bemanningsbyråer, verken i bygg- og anleggsbransjen eller i Oslofjord-området. Vi mener at et forbud vil være svært uheldig for virksomheters legitime behov for innleie. Konsekvensene av et forbud ville være at ja, man må ansette flere fast. Men man ville også måtte si opp flere når ordrebøkene begynner å tømmes, og jeg kan ikke helt se at det vil skape bedre forutsigbarhet for de ansatte. Det er nødvendig å kunne ha muligheten til å leie inn. Det kan også være verdt å minne om at omfanget av innleie og bruk av bemanningsbyråer er størst i offentlig sektor. Det er i helse-, sosial- og utdanningssektoren at dette problemet er størst. Det var også bakgrunnen for at regjeringen strammet inn da man endret tjenestemannsloven til lov om statens ansatte. Man begrenset offentlig sektors mulighet til å leie inn, slik at det ble likelydende med mulighetene i arbeidsmiljøloven. Så vi er opptatt av å begrense innleie, og vi har gjort det gjennom flere tiltak, også i den proposisjonen vi nå har lagt fram.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
Jeg har for min del, innenfor mitt ansvarsområde, hatt en aktiv dialog og aktiv kontakt også overfor EU om flere av de spørsmålene som er relevante for norsk arbeidsliv. Jeg skal delta på EUs uformelle ministerrådsmøte til uken også, og har avtalt flere møter der, bl.a. for å diskutere spørsmål som er viktige og relevante for oss. European Labour Authority er relativt prematurt, om man kan si det. Initiativet ble tatt av EU i fjor. Man er ikke ferdig med det arbeidet ennå. Norge har avgitt høringsuttalelse i saken langs de linjer som også representanten Hadia Tajik er inne på. Vi er opptatt av å bevare norsk suverenitet i disse spørsmålene. Foreløpig er det som det legges opp til, relativt uforpliktende. Signalet som kommer, er at byrået skal tilrettelegge for bedre informasjonsflyt om rettigheter og plikter mellom landene, det skal fremme og støtte samarbeid mellom EU-landene knyttet til håndhevelse, og det skal megle og tilrettelegge for en løsning der det oppstår uenighet mellom medlemslandene. Jeg er selvfølgelig opptatt av å informere Stortinget på en god måte etter hvert som arbeidet skrider fram, både på dette området og også på andre områder. Jeg har tidligere deltatt i EØS-komiteen og redegjort for prosesser i viktige saker som er relevante for Norge innenfor arbeidslivsområdet, og jeg vil selvfølgelig også gjøre det framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-04-11:
I forbindelse med EUs initiativ om å etablere et slikt byrå tok statsminister Solberg et initiativ overfor EU som bl.a. handler om hvordan man skal bekjempe arbeidslivskriminalitet på tvers av landegrensene. Vår utgangspunkt var nettopp også at det initiativet kunne være en del av EUs arbeid, som på mange måter handler om det samme. Vi ønsket å komme med innspill på hvordan man kunne fylle det byrået med meningsfulle oppgaver som var konkrete og som var operative. Dette er et av de temaene som jeg skal diskutere med kommissær Marianne Thyssen til uken i forbindelse med EUs uformelle ministerrådsmøte, som arrangeres i Sofia. Så deltar statsrådene med jevne mellomrom her i Stortinget, hvor vi orienterer om saker som er på vei, som er på trappene, og gjerne da i forkant av at direktivene eventuelt skal implementeres i norsk rett og behandles formelt av Stortinget. Så jeg kan garantere at jeg skal være imøtekommende ved å involvere Stortinget på et tidlig tidspunkt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-11:
Jeg kan følge opp til arbeidsministeren, for SV mener at gamle og uføre skal ha en pensjon det går an å leve av. Stadig flere må ha flere jobber for å leve, og det slår ut på pensjonen for veldig mange. Det handler om renhold og hotell- og restaurant, det handler om dem som jobber i varehandelen – altså folk som tjener lite i utgangspunktet, og som da rammes av at de ikke får pensjonsopptjening på de første kronene de tjener. Nå kan vi også lese at arbeidsministeren mener at arbeidsledige skal loses inn i bemanningsbransjen, og i går kom arbeidsministeren med en proposisjon som vil gi bemanningsbransjen muligheten til bare å ha midlertidig ansatte. Ser ikke arbeidsministeren at dette vil føre enda flere inn i et arbeidsmarked der de ikke får pensjonsopptjening, og at de lavest lønte får dårligere pensjonsvilkår ut fra denne politikken?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-11:
Det var ikke det statsråden fikk spørsmål om. Statsråden fikk spørsmål om hun ser at det er behov for endringer i pensjonssystemet i privat sektor, slik det har blitt forhandlet om, nettopp fordi det arbeidslivet som noen må gå i, nemlig korte kontrakter og at man må ha flere stillinger for å klare seg, gjør at mange ender opp med en pensjon til slutt som ikke er til å leve av. Er regjeringen innstilt på å bidra til eller støtte lovforslag i Stortinget om å tette det hullet – særlig fordi regjeringen sjøl gjennom sin politikk, bl.a. i Prop. 73 L for 2017–2018, som ble lagt fram i går, fremmer at man ikke lenger skal kreve av bemanningsbransjen, som øker, og som har små stillinger, at de har faste ansettelser.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-11:
Saken gjelder hvilken plass bemanningsforetak skal ha i norsk arbeidsliv framover. Dette er foretak som ikke er tilhengere av fast ansettelse for sine folk, og de er ikke lærlinger. De bryter derfor fundamentalt med det som alle hyller i norsk arbeidsliv, et velorganisert arbeidsliv som gir grunnlag for et trygt familieliv. Spørsmålet er om Stortinget skal legge til rette for bemanningsforetak i arbeidsmiljøloven. I tilfelle ja, hvilken rolle og hvilke regler skal i så fall gjelde for bemanningsforetak for å unngå urettferdig konkurranse? Senterpartiet har aldri gått inn for forbud mot bemanningsforetak. Andre partier har tatt til orde for forbud, men ikke foreslått det. Dem om det. Bemanningsforetakene startet for å dekke et behov for vikarer. Det var og er Senterpartiet enig i at bør fortsette. Dette er lovregulert i arbeidsmiljøloven § 14-12(1)(1) b. (1) (1) Spørsmålet er derfor hvilke ansettelseskontrakter som loven skal kreve i disse tilfellene. Hittil har det vært fast ansettelse i utleiebedriften, altså bemanningsforetaket. Men så har NHO Service og Handel sine dyktige strateger utviklet dette og innført ansettelseskontrakten «fast ansatt uten lønn mellom oppdrag». Ved litt nærmere ettertanke forstår alle at dette bare er et annet ord for tilkallingsvikarer, altså ingen reell fast ansettelse. Regjeringa gjør disse ansettelseskontraktene ulovlig ved å definere faste ansettelser korrekt og så ta det inn i arbeidsmiljøloven § 14-9. Senterpartiet støtter sjølsagt denne lovendringen. Men så slipper regjeringa katta ut av sekken: Bemanningsforetakene skal få en særregel om rett til å ansette sine folk på midlertidige stillinger når de leies videre ut i vikarstillinger. Etter Senterpartiets mening må det være faste ansettelser i bemanningsforetak. Dersom det ikke fungerer, kan byråene formidle arbeidskraft og dermed dekke behovet for vikarer. Hvorfor kan ikke statsråden støtte en slik linje?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-11:
Jeg merket meg at statsråden ikke svarte på spørsmålet mitt. Det var et annet alternativ jeg refererte til. Det er riktig at en må legge vesentlig vekt på det som partene går inn for, og partene her er jo i hovedsak NHO og LO. Det er de som har vært mest framtredende. De to lovhjemlene i arbeidsmiljøloven som legger grunnlaget for bemanningsselskaper, er §§ 14-12 første ledd og 14-12 andre ledd. Ved stortingsbehandlingen 15. mars gikk partene inn for lovendringene som Senterpartiet fremmet den gangen. De hadde full støtte. Tilsvarende fikk Senterpartiet støtte for forslaget om et nytt tredje ledd i paragraf 14-12, som sikrer arbeidstakeren lønn i henhold til stillingsprosent i bemanningsforetak hver måned, samt betaling for mertid/overtid i de månedene det er utført mer arbeid enn avtalt stillingsprosent. Slik er det ikke i dag. Dette punktet er vesentlig for å bedre konkurranseforholdene. Hvorfor har ikke regjeringa rettet opp det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-04-11:
Som jeg sa, er det flere partier som har støttet forbud utenfor denne salen, men ikke fremmet forbud i denne salen. Senterpartiet har ikke fremmet forslag om forbud mot bemanningsselskaper. Vi har fremmet forslag om å begrense bemanningsselskapenes handlingsrom i henhold til loven. Det å bruke bemanningsselskaper i forhold til vikariater er forankret i arbeidsmiljøloven § 14-12 første ledd, og det har vi spesielt foreslått. Mitt spørsmål nå var knyttet til de ansettelseskontraktene i bemanningsbransjen som i dag ikke gir sikkerhet for at den stillingsprosenten en har, skal gi betaling i henhold til stillingsprosenten hver måned, uansett hva som er arbeidssituasjonen. Hvorfor retter ikke statsråden opp det punktet – et punkt som fører til urettferdig konkurranse mellom de selskapene som bruker bemanningsforetak, og de som bruker egne ansatte, og som sjølsagt må betale sine folk etter stillingsprosent, uansett hva som er arbeidssituasjonen for selskapet?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
Et velorganisert arbeidsliv er en forutsetning for et godt familieliv, og både arbeidslivet og familielivet i Norge er under stort press. På arbeidsplass etter arbeidsplass, i område etter område, i yrke etter yrke, er problemene økende. I møtet med dette er regjeringen passiv. Den er ikke bare passiv – den er motvillig. Statsråden viser her til at en har lagt fram et forslag om å stramme inn § 14-12 andre ledd i arbeidsmiljøloven, om utvidet mulighet for innleie, og at kun fagforeningene innenfor bygg og anlegg skal ha innstillingsrett. Hvorfor skal en begrense det til det når flertallet i Stortinget før påske sa at en bør se på dette i alle bransjer? Hvorfor skal en bare gjøre det i den bransjen som i dag blir vurdert til å ha størst problem, når problemet er stort i mange bransjer, og når regjeringen selv tydeligvis erkjenner at det er et virksomt tiltak? Hvorfor skal en bare springe etter og drive med brannslukking der problemene er størst, istedenfor å være i forkant?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
Jeg må si det er ganske fantasifullt av finansministeren å påstå at skatteletter i Norge har vært ganske jevnt fordelt under denne regjeringen. Mens folk med vanlig lønnsinntekt har fått noen få kroner per dag i skattelettelse, har de 50 rikeste i Norge fått titalls millioner i skattelettelse hver. Det er ikke noen jevn fordeling. Tvert imot har det vært omfattende skattelettelser til dem som har mest fra før, og så har en fått avgiftsøkninger for folk flest. Det har vært avgiftsøkninger på drivstoff, kollektivtransport, kultur, elavgift – til sammen 6,6 mrd. kr, ifølge Siv Jensens egne tall. På toppen av det er det noen grupper som har fått målrettede skatteskjerpelser. Pendlere som bor på brakke, har fått 7 000–8 000 kr i ekstra skatt. Sjøfolk har fått omtrent det samme. Da er spørsmålet: Hvilke nye grupper er det som kommer til å bli rammet når en nå skal ha ytterligere skattelettelser til dem som har mest fra før?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
I vårt alternative budsjett vil folk med inntekt opp til 700 000 kr ha lavere skatt enn med regjeringens vedtatte opplegg. Med vårt budsjettalternativ ville det vært lavere avgifter i Norge enn det er med Siv Jensen som finansminister. Vi har en annen prioritering enn det regjeringen har. Det en må ta utgangspunkt i, er ikke å samle sammen hvor mye skattelettene er totalt sett, men hva som er effekten for ulike grupper. Lavinntektsgruppene har fått forsvinnende lite skattelettelse per person, mens de som har høye inntekter, har fått store skattelettelser per person. Jeg spør igjen: Hvordan skal utviklingen være videre? Skal en fortsette utviklingen med avgiftsøkninger for folk flest, slik en har sørget for i hvert enkelt budsjett fram til nå, eller har en tenkt å legge seg på en ny linje?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
«Norges forhold til Storbritannia på fiskeriområdet er av stor viktighet, både hva gjelder ressursforvaltning, kvoter og markedsadgang. For Norge og norske fiskere kan brexit innebære utfordringer, men også nye muligheter som må gripes. Hvilke konkrete mål har regjeringen for ivaretakelse av norske fiskeriinteresser sett i lys av brexit, hvilken kontakt har regjeringen med britene og EU, og er det gjort noen fremgang i arbeidet med å sikre norske interesser på dette viktige området?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
Til det siste når det gjelder markedsadgang: Storbritannia er jo et stort marked for eksport av norsk fisk. Vi solgte fisk i fjor til en verdi av over 5 mrd. kr til Storbritannia. Og når det gjelder de kommende avtaleforhold som kan komme opp: Ett alternativ som ble drøftet både i Norge og i Storbritannia, er britisk medlemskap i EFTA, der de var medlem før de gikk inn i EU. Innenfor EFTA har en full frihandel for fisk, slik at hvis britene går inn i EFTA, har en løst spørsmålet knyttet til markedsadgang for fisk. Britisk EFTA-medlemskap blir tatt opp og drøftet fra stadig nye hold, bl.a. ble det løftet fram som et alternativ av brexit-komiteen i Underhuset senest rett før påske. Derfor vil jeg spørre statsråden: Mener statsråden det ville være positivt for norske fiskeriinteresser med britisk EFTA-medlemskap?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-11:
Jeg ba ikke statsråden om å si hva britene skal gjøre, det skal de selvsagt få bestemme selv, men jeg spurte konkret om hva han mener vil ivareta norske fiskeriinteresser, om et britisk EFTA-medlemskap, som da vil innebære full frihandel på fisk, vil være positivt for norske fiskeriinteresser. Når det gjelder fiskeriforvaltning, som òg statsråden var inne på, går britene altså ut av EUs felles fiskeripolitikk, og EU vil på mange områder gå ut av Nordsjøen. Fra 2020 skal britene forhandle på egne vegne, og etter Senterpartiets syn vil det òg kunne gjøre eksempelvis kvotebytteavtaler enklere å få til, fordi det er én part, Storbritannia, som en skal forhandle med, og ikke spanjoler og portugisere gjennom EU. En viktig forskjell på det norske regimet og EUs regime er at en i Norge har et utkastforbud, mens en ikke har det i EU. Vil statsråden ta initiativ overfor britene til at det, når de får sin egen fiskeriforvaltning, blir et utkastforbud i de områdene i Nordsjøen som vi forvalter i fellesskap?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
På fleire av områda kor Stortinget har kravd noko knytt til regulering av innleige og bemanningsbransjen, har statsråden ikkje levert. Det eine er det som førre spørjar viste til, at ein avgrensar retten for fagforeiningar til å ha innstillingsrett til å gjelda berre bygg- og anleggsbransjen. Det andre er at Arbeidstilsynet ikkje får nokon klar tilsyns- og sanksjonsmoglegheit knytt til ulovleg innleige. Me ser òg i denne saka at dei gjev ein eksklusiv og utvida rett for bemanningsbyråa til å tilsetja folk mellombels, sjølv når dei har eit fast og løypande behov for arbeidskraft, altså når heile forretningsideen byggjer på at det er eit fast og løypande behov for arbeidskraft. Med andre ord gjev regjeringa bemanningsbransjen ein rett som ingen andre arbeidsgjevarar har. Spørsmålet mitt er ganske enkelt: Kvifor det?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Spørsmålet mitt går til arbeidsministeren. Det er regjeringa sitt ansvar så godt som mogleg og så tidleg som mogleg å informera og involvera Stortinget om prosessane som går i EU, og som er relevante for oss. Kjem dei for seint, svekkjer det òg dei moglegheitene Noreg har til påverka desse prosessane. For å ta nokre eksempel: I saka om kjøp av kommersielle allmennkringkastingstenester vart det hevda av representantar frå regjeringspartia at ESA kunne stansa det. Men Stortinget stod på sitt og kravde at regjeringa skulle notifisera saka, og då viste det seg at det var Stortinget som hadde rett, og at EØS ikkje var til hinder for denne løysinga. I ACER-debatten var det igjen Arbeidarpartiet som vart nøydd til å tvinga på plass garantiar som sikrar viktige norske omsyn. Og nyleg har EU-kommisjonen fremja forslag om eit europeisk arbeidsmarknadsbyrå. Det er noko som kan vera eit viktig og positivt verkemiddel mot sosial dumping, på tvers av landegrensene. Men i Arbeidarpartiet er me samtidig opptekne av at forslaget ikkje skal innebera suverenitetsavståing, myndigheitsoverføring eller at det skal leggja hindringar for tiltak mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet i Noreg. Så spørsmålet mitt er ganske enkelt om statsråden kan garantera at regjeringa i denne saka kjem til å ha ein meir aktiv rolle opp mot EU, og at ho vil informera Stortinget jamleg om arbeidet for å sikra at norske interesser vert varetekne.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Eg set pris på denne tilbakemeldinga. Eg ønskjer likevel, i lys av dei erfaringane me har sett på andre område, å få ein garanti frå statsråden om at ho jamleg vil informera og involvera Stortinget. Eg vil òg at statsråden fortel korleis ho vil sørgja for å gjera dette, for eg vil gjerne ha klarlagt om ho har ein plan for dette viktige nye initiativet som kjem, knytt til eit europeisk arbeidsmarknadsbyrå. For dette er noko som har betyding for korleis me kan kjempa mot sosial dumping på tvers av landegrensene. Det kan òg ha betyding for kva handlingsrom me har i Noreg, og kva initiativ me tek frå norsk side, og for at me i Stortinget skal kunne ta dei nødvendige initiativa i tide, avheng det òg av statsrådens garanti og statsrådens plan.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-11:
Hvis statsråden mener at faste ansettelser skal være hovedregelen i arbeidslivet, kan en ikke bare stå og se på at bemanningsbransjen får fortsette å øke for hvert år som går. LOs sommerpatrulje forteller om ungdommer som ikke tør å melde seg inn i fagforeninger fordi de kan risikere ikke å bli kalt inn mandagen etter. Over halvparten av alle nye jobber innenfor byggebransjen blir formidlet av bemanningsbyråer. Det skaper utrygghet, det er vanskelig for unge i etableringsfasen å få lån. Er dette en utvikling statsråden vil akseptere at får fortsette?
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-11:
Jeg viser til Grunnloven § 66 om ytringsfriheten som tilfaller denne talerstolen, og Stortingets forretningsorden om at eventuelle innsigelser på språkbruk og klesdrakt tas etter at innlegget er holdt, og dette må ses i sammenheng. Jeg tillater meg å stille spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «Universitetet i Stavanger, UiS, har et samarbeid med det israelske universitetet Technion, som samarbeider med Elbit Systems, som oljefondet i 2009 kastet ut av sin portefølje på grunn av «særlig grove brudd på grunnleggende etiske normer». Gjennom sitt samarbeid med Elbit og den israelske hæren bidrar Technion til brudd på folkeretten og menneskerettighetene i okkuperte palestinske områder. Mener statsråden UiS har et moralsk og etisk ansvar for å unngå samarbeid som kan bidra til å opprettholde okkupasjonen og brudd på folkeretten?»