trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Som saksordfører for luftfartssaker må jeg vel si noe om det nå. Luftfartstilsynet mener det er behov for en økning av bemanningen fra 140 til 155 årsverk for å dekke de tilsynsoppgavene Luftfartstilsynet er pålagt. Jeg vil peke på at vi som politikere ikke kan gå inn og detaljstyre Luftfartstilsynet, men jeg tillater meg å sette et lite spørsmålstegn ved en så stor økning i bemanningen som Luftfartstilsynet nå ber om. Dette betyr selvsagt ikke at Arbeiderpartiet ikke er opptatt av sikkerhet. Det er overordnet alt at passasjerer skal føle trygghet for flytransporten, og selvsagt må tilsynene være i stand til å kunne håndtere de pålagte oppgaver. Men en enstemmig komite sier at komiteen vil være «tilbakeholdne ved et eventuelt forslag om utvidelse av bemanningen i Luftfartstilsynet». Da Luftfartstilsynet ble opprettet, ble det forutsatt ca. 120 ansatte, og komiteen skrev også at den forutsatte at det skulle utvises nøkternhet i dette arbeidet for å holde kostnadene nede. For meg er det viktig å sikre at vi bruker ressursene våre effektivt. Det er helt nødvendig at Luftfartstilsynet også har ansatte som har nødvendige luftfartskvalifikasjoner, det være seg flygere eller flygeledere, for å styrke den operative virksomheten. Det må ikke være sånn at det kun er ledelse og administrasjon som styrkes. Jeg vil derfor være svært tilbakeholden med en bemanningsøkning til Luftfartstilsynet. Departementet har foreslått å legge det nye treningssenteret for brann- og redningstjenesten til Tjeldsund, og en enstemmig komite slutter seg til dette. Det er derfor grunn til å gratulere Tjeldsund i Nordland med dette vedtaket i dag. Departementet peker på at det er behov for en investering på 30 mill. kr, og nevner at de årlige driftskostnadene for Luftfartsverket er beregnet å øke noe i forhold til driften på Trandum. Og så har flertallet pekt på den vanskelige økonomiske situasjonen Luftfartsverket er i. Luftfartsverket har behov for å gjøre store investeringer på mange flyplasser i tiden framover, og vi må derfor ikke belaste Luftfartsverkets økonomi slik at det får problemer med de investeringene som er nødvendige for å ivareta sikkerheten ved våre mange flyplasser. Dette har selvsagt ikke noe med etableringen av treningssenteret for brann- og redningstjenesten i Tjeldsund å gjøre, for det er både riktig og nødvendig. Regjeringen er opptatt av å flytte ut statlige arbeidsplasser, og denne regjeringen følger opp sine lovnader. Tjeldsund er et flott sted, og jeg er trygg på at den faglige kunnskap innenfor brann- og redningstjenesten blir godt ivaretatt der. Helt til slutt vil jeg sende en liten hilsen til mine partifeller og til skolens ledelse for at de har gitt god informasjon om skolens kvalifikasjoner. Jeg ønsker lykke til med den viktige oppgaven de nå har fått.
Marthe Scharning Lund (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Jeg har lyst til å bruke litt tid på noe som i flere år har engasjert ungdom i hele landet, nemlig ungdomskort og billige kollektivløsninger for ungdom. I dag kan vi lese i Dagsavisen at kollektivtrafikken ikke vil komme til å få noen økning i forhold til privatbilen de neste 20 årene. Det er ganske dyster lesning. Den økende biltrafikken koster samfunnet betydelige beløp hvert år, ikke minst skader både utslippene og inngrepene naturen vår. En skikkelig satsing på kollektivtrafikken er en viktig faktor for å begrense den økende biltrafikken. Derfor er det gledelig at Regjeringen nå har bestemt seg for å innføre en landsomfattende ordning med rabatt på kollektivreiser for ungdom. Dette vil kunne gi ungdom som i dag har lav betalingsevne, et billig og miljøvennlig alternativ til bil. Allerede i dag er det mange av landets fylker som har innført rabattordninger, som f.eks. ungdomskort, og de har vist seg å fungere godt. I de aller fleste fylkene har ungdom selv vært den avgjørende faktor for at ordningene er blitt innført. Et stort engasjement rundt dette viser at ungdom vil kjøre kollektivt hvis det blir lagt til rette for det, og vi ser i dag en tendens til at flere og flere ungdommer velger nettopp denne formen for transport, og at det er en nedgang i antall unge som tar førerkort. En form for rabattordning kan være med på å gi ungdom transportvaner som gjør at de velger kollektive løsninger fremfor privatbil i enda større grad enn de gjør i dag. Vi reiser stadig oftere og over lengre strekninger enn før, og det er ingen grunn til å tro at denne utviklingen kommer til å snu med det første. Derfor er det viktig at vi nå klarer å endre folks transportvaner, slik at flere vil velge miljøvennlige løsninger, som tog og buss, i stedet for bil. Dette kan vi ikke ensidig gjøre ved å innføre restriksjoner på bilbruk, men vi vil gi folk et alternativ som er så godt at de selv ser verdien av å velge det. I så måte er Regjeringens forslag om å gi ungdom en form for ungdomskort et svært viktig skritt i riktig retning.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Det gjelder forslag nr. 45, fra Magnhild Meltveit Kleppa på vegne av Kristelig Folkeparti, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Dette forslaget vil Arbeiderpartiet stemme for.
Anne Brit Stråtveit (Kristelig Folkeparti), 2001-06-14:
Jeg stemte for, jeg skulle ha stemt imot.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-06-14:
Jeg vil stemme imot at forslaget oversendes.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-06-14:
Jeg skulle stemt imot. Jeg stemte for.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-06-14:
Under den forutsetning kan Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre støtte forslag nr. 3.
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Jeg stemte feil.
Karin Kjølmoen (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Jeg stemte også feil.
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 2001-06-14:
Arbeidarpartiet vil stemme for det forslaget.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-01-25:
Det blir antakelig en veldig kort debatt, men jeg vil komme med noen kommentarer. I odelstingsproposisjonen foreslås det en lovendring der Statens lånekasse for utdanning gis hjemmel til i særlige tilfeller å kunne inngå drøfting om tilbakebetaling av studielånet med tilbakebetalere med store betalingsproblemer. I gjeldsordningsloven heter det at skyldner skal ha forsøkt å komme til en gjeldsordning med fordringshaveren på egen hånd før det kan åpnes for gjeldsforhandlinger i namsretten. Men Lånekassen har altså ikke en slik hjemmel i dag. Videre foreslår departementet at Lånekassen gis hjemmel til å ettergi lån, renter og omkostninger i den grad en fordring anses som umulig å inndrive. Med denne saken faller derfor en viktig brikke på plass i arbeidet med å lette situasjonen for gjeldsofre. Når det gjelder øvrige problemstillinger knyttet til tilbakebetaling til Lånekassen, antar komiteen at vi vil få anledning til å komme tilbake til det i den varslede saken som bl.a. skal følge opp Mjøs- og Aamodt-utvalgenes innstillinger. Derfor har vi gjort det ganske enkelt og greit. Komiteen har ingen merknader, og vi slutter oss til de foreslåtte endringene i lov om utdanningsstøtte.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-11-08:
Eg skal få setja fram eit privat forslag om at kommunane og fylkeskommunane blir tilførte ekstra midlar for 2001 som følgje av auka pensjonskostnader.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-08:
Dette kan synes litt smått, tatt i betraktning den redegjørelsen vi nettopp har hatt – men dog. La meg få understreke at Senterpartiet har vært og er mot norsk deltakelse i Schengensamarbeidet. Det er begrunnet i personvernhensyn, flyktning- og asylpolitikken, behov for grensekontroll og Schengen-avtalens integrering i EU. Vi er svært opptatt av at vi ikke skal bygge opp murer rundt Europa. Når vi ikke kan støtte forslaget fra representanten Bastesen, skyldes det at vi ikke kan gå god for den begrunnelsen som gis for gjeninnføring av grensekontrollen. Dette går hovedsakelig på forslagets begrunnelse knyttet til innvandringspolitikken. Senterpartiet utelukker ikke at vi på et senere tidspunkt og med en annen begrunnelse enn den som gis i Dokument nr. 8-forslaget, vil foreslå norsk utmeldelse av Schengensamarbeidet. Men konklusjonen er at Senterpartiet ikke vil støtte representanten Bastesens forslag.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-08:
Også SV var og er mot Schengen-avtalen, ut fra tre viktige grunner. For det første ser vi at samarbeidet er en del av bygginga av en union, som vi faktisk sa nei til. Det andre er at vi ser at Schengensamarbeidet, Schengen-avtalen, eller felles flyktning- og asylpolitikk, som dette dreier seg om også, er en måte å bygge opp en mur – en festning – mot den fattige delen av verden på, og vi har sett noen groteske følger av akkurat denne muren. Det tredje er rettssikkerhet og personvernet. Vi advarte mot at kontroll på grensen ville bli erstattet med en enda større og mer omfattende kontroll i landet. Vi advarte også mot at det ville bety registrering i systemene SIS og SIRENE, og jeg vil minne om at tilsynsorganet for nettopp disse slakter rettssikkerheten som følge av den mer vilkårlige registreringa som finnes der. Vi ser konturene av et «Storebror ser deg»-samfunn, og vi mener – og advarer mot – at det vil gå i motsatt retning av det som var konklusjonen etter Lund-kommisjonen, nemlig at etterretning må underlegges demokratisk kontroll. SV tar gjerne en omkamp på Schengen-avtalen – vi ønsker å ta en omkamp på Schengen-avtalen. Men hvis det skal skje, må det skje på et mye bredere grunnlag enn dette forslaget, og det må skje på grunnlag av en bredere mobilisering utenfor dette huset. Og så er det sånn at SV, i likhet med Senterpartiet, ikke kan godta den viktigste grunngivinga for dette forslaget, som også Bastesen var inne på da han la det fram, nemlig at vi ikke kan slippe inn terrorister i dette landet – som om de som kommer hit, i hovedsak er terrorister. Det er en mistenkeliggjøring av de som kommer hit, som vi ikke kan godta. Vår EU-motstand, både når det gjelder motstand mot å bli medlemmer og motstand mot å tilpasse oss til EU, bygger på en solidarisk holdning. Derfor kan heller ikke vi støtte dette forslaget, og vi kommer til å stemme imot det.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-11-08:
Jeg vil anbefale Fremskrittspartiets representanter å stemme imot forslaget, særlig fordi det stort sett bygger på misforståelser hos forslagsstilleren. For det første refereres en uttalelse fra Oslo politidistrikt som var kjent for Stortinget da Schengensamarbeidet ble godkjent, og er altså ikke noe nytt. Når hr. Bastesen snakker om at man har fått frie og helt åpne grenser, dreier det seg i realiteten om grensen til Sverige. Før Schengensamarbeidet var det over Svinesund ca. 1 pst. som ble kontrollert. Helt siden vi fikk den nordiske passunionen har Norges grense til Sverige og Danmark stort sett vært åpen. Det er ikke mulig å stoppe de falske asylsøkere som strømmer inn over grensen, ved å gå tilbake til situasjonen før Schengen. Det er den indre kontroll i Norge og i Europa som må bedres, og det er den politikken som føres på dette området når det gjelder behandlingen av søknadene, som må strammes radikalt inn. Det håper jeg Regjeringen snart vil ta tak i. Når det nå ser ut til å komme 16 000 asylsøkere i år og muligens enda flere neste år, er det åpenbart at det store flertallet ikke er reelle flyktninger, men folk som ønsker å omgå reglene for vår innvandringsstopp og få opphold i Norge på feilaktig grunnlag. Det å gå tilbake til den minimale grensekontrollen vi hadde før Schengensamarbeidet kom i gang, vil ikke ha noen betydning eller praktiske virkninger for de begrunnelser som hr. Bastesen fremfører. Det vil ikke ha noen betydning i det hele tatt i virkelighetens verden. Vi må satse på å styrke Schengensamarbeidet, styrke kontrollen i Europa, styrke kampen mot organisert kriminalitet og terror. Å gjøre noe med grensekontrollen som i praksis ble fjernet for lenge, lenge, lenge siden, vil ikke ha noen praktisk betydning i så måte. Vi forstår en del av Bastesens begrunnelser og er enig i dem, men det å gå tilbake til den grensekontrollen som var før Schengensamarbeidet ble satt i gang, har ingen praktisk betydning. Derfor vil jeg anbefale at Fremskrittspartiet stemmer imot forslaget.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-11-08:
Eg hadde ikkje tenkt å ta ordet, men eg synest ikkje dei påstandane som representanten Bastesen sette fram om kva dette eigentleg dreier seg om, kan stå uimotsagde i denne sal. At det skulle vere slik at Schengen hadde samanheng med statsministerens utgreiing, må eg på det sterkaste ta avstand frå. Når det gjeld dei flya som gjekk mot World Trade Center, hadde det ikkje gått noko betre om Schengen ikkje hadde funnest. Det gjeld likeins dei pengeoverføringane som representanten Bastesen snakkar om, at det òg skjer i Noreg. Det hadde ikkje vore nokon forskjell om vi hadde hatt Schengen eller ikkje. Eg har respekt for at representanten Bastesen ynskjer ei endring av Schengen-avtalen, og også for dei partia som har argumentert for det. Det er eit fullt legalt standpunkt, sjølvsagt. Men den typen samanblanding, den typen argumentasjon som representanten Bastesen framførte i dag, må ein i alle fall ta avstand frå frå talarstolen, og det er med dette gjort.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-08:
Jeg ber om ordet på grunn av et punkt i det som er berørt. Det er det som viser til uttalelsen fra Oslo politidistrikt, og som helt riktig, som representanten Hagen sa, var kjent for Stortinget. I den sammenheng fremførte representanten Bastesen noen synspunkter som jeg har behov for å redegjøre for og kommentere. Det er at Politidirektoratet har sendt ut instrukser til politiet med ansvar for indre grenser om å prioritere og systematisere politiinnsatsen for å bekjempe både den alminnelige grensekriminaliteten og den illegale innvandringen. Dette er instrukser som er ment å imøtekomme det behov som Oslo politidistrikt beskrev i den høringsuttalelsen som representanten Bastesen viser til i sitt forslag.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-11-08:
Det var kanskje unødvendig å ta ordet, men når så mange har gjort det, vil også jeg gjøre det. Jeg vil bare påpeke at argumentasjonen som ligger til grunn for det forslaget som er fremmet knyttet til hvorfor man skulle endre Schengen-avtalen, er uakseptabel for Høyre. Mitt råd til vår gruppe er selvsagt at vi stemmer mot det forslaget som nå er fremmet i salen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-26:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-26:
Først vil jeg benytte anledningen til også fra Stortingets talerstol å gratulere Kjell Magne Bondevik med oppgaven som statsminister. Arbeiderpartiet er verken en del av Regjeringens grunnlag eller en del av Regjeringens basis. Vi er Regjeringens opposisjonsparti, men vi skal likevel legge vekt på å samarbeide med Regjeringen, finne gode løsninger der det er grunnlag for det, og vi ser fram til det samarbeidet. Vi beklager at Kristelig Folkeparti valgte å gå til Høyre og Fremskrittspartiet for å finne grunnlag for en ny regjering. Vi mener at man kunne ha funnet bedre løsninger i forhold til mange av de sakene Kristelig Folkeparti er opptatt av, gjennom å samarbeide mot Arbeiderpartiet og mot venstresiden. Når Kristelig Folkeparti har gjort det valget de har gjort, vil vi likevel gjøre alt vi kan for å passe på saker vi sammen har vært opptatt av, og statsministeren nevnte to av dem i sitt innlegg. Det ene er flere og billigere barnehager. Der lovet Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre minst like stor satsing på flere og billigere barnehager som Arbeiderpartiet gjorde i valgkampen. Vi vet at den opptrappingen som Kristelig Folkeparti og Høyre sluttet seg til i Stortinget for et par år siden, innebærer minst 1 milliard kr mer pr. år i økte bevilgninger til barnehagene. Det er lagt inn i arbeiderpartiregjeringens forslag til statsbudsjett, og jeg håper og regner med og ber statsministeren bekrefte at man ikke legger opp til å kutte på barnehager i det forslag til statsbudsjett som Regjeringen vil legge fram. Jeg ber ikke om et fullstendig statsbudsjett, jeg ber bare om at man står ved det man så tydelig og tallfestet lovet i flere runder i forhold til satsing på barnehager, som krever minst 1 milliard kr mer pr. år. Det andre er kampen mot fattigdom. Der er det lagt inn i budsjettforslaget fra Arbeiderpartiet betydelig opptrapping når det gjelder nettopp det å få folk tilbake i jobb, attføring, hjelpe uføretrygdede tilbake og andre tiltak i forhold til lønnstilskudd til bedrifter som tar inn utsatt arbeidskraft. Jeg håper at statsministeren også der kan bekrefte at det ikke kommer kutt på de områdene, for det handler om de aller svakeste.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-26:
Først kort til statsministerens første svar til meg om barnehager. Det var et ganske langt svar, men jeg oppfattet svaret dit hen at han var minst like mye for barnehager nå som han var før valget, og før valget lovet både Høyre og Kristelig Folkeparti minst like billige barnehager som Arbeiderpartiet. Det betyr at jeg med glede konstaterer at det vil ligge inne minst 1 milliard kr til billigere og flere barnehager neste år, og det er jeg glad for. Det neste er et helt annet spørsmål, og det er at en statsministers oppgave er å sørge for at Regjeringens politikk henger sammen, at man ikke står på ulike synspunkter, prinsipper og holdninger i ulike deler av Regjeringens politikk. For tiden ser det ut til at Regjeringens holdning til økonomisk kriminalitet ikke henger sammen. For mens trygdeetaten og tolletaten bruker anonyme tips aktivt i arbeidet for å bekjempe økonomisk kriminalitet, tar Regjeringen innenfor fiskerisektoren sterk avstand fra den samme type virkemidler. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Er det slik at kampen mot økonomisk kriminalitet er viktig for Regjeringen, og er det slik at man mener at det er helt i orden med anonyme tips når det gjelder kamp mot trygdemisbruk, kamp mot smugling og kamp mot annen type økonomisk kriminalitet, men ikke innenfor fiskerisektoren? Det er faktisk et viktig spørsmål, for det handler om en viktig metode, og det handler om et viktig spørsmål, nemlig økonomisk kriminalitet, og statsministeren bør sørge for at Regjeringen har en felles holdning, ikke flere holdninger. Det minner om sprikende staur, og det har vi dårlige erfaringer med.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-26:
Først bare en kort generell stemmeforklaring. Det er svært mange forslag her. I mange av dem kan Arbeiderpartiet være enig i intensjonen og retningen, og det kan også godt hende at vi på et senere tidspunkt kommer til å stemme for forslag med omtrent samme ordlyd. Men jeg mener at denne type forslag trenger en mer ansvarlig saksbehandling enn det som er mulig å gjennomføre når de fremmes direkte i salen – vi har komiteer, vi har et system, og vi har Dokument nr. 8-instituttet. Selv om vi nå kommer til å stemme imot de aller fleste forslagene, innebærer det ikke at vi nødvendigvis er motstandere av intensjonen i forslagene, men det innebærer simpelthen at jeg mener det er uansvarlig å ta stilling til en nøyaktig ordlyd i så mange forslag med så dårlig saksbehandling som denne type behandling innebærer. Det mener vi enten vi er i posisjon eller i opposisjon. Så får vi eventuelt komme tilbake til dem etter hvert i komiteer, i Dokument nr. 8-sammenheng eller i forbindelse med dokumenter fra Regjeringen. Det er to forslag jeg vil anbefale Arbeiderpartiets stortingsgruppe å stemme for. Det ene er forslag nr. 7, fra SV, om å få lagt fram en egen stortingsmelding om grunnskolen. Det er et arbeid som vi uansett mener burde vært satt i gang, og da vil forslag og tiltak som eventuelt fremmes i den meldingen, være ting vi kan ta stilling til etter hvert. Det andre er forslag nr. 12, fra Fremskrittspartiet, om å følge opp regjeringen Stoltenbergs positive holdning til etablering av sprøyterom. Det er også fra vår side en svært avklart sak. Så vil jeg knytte en kort merknad til et forslag fra Fremskrittspartiet om nye retningslinjer for trygdeoppgjøret. Her har Arbeiderpartiet tidligere i Stortinget tatt initiativ til endringer. De endringene er gjennomført, og vi har gjennom to trygdeoppgjør regulert G faktisk litt over lønnsutviklingen. Vi vil vurdere ytterligere skjerpinger av retningslinjene. Det vil vi gjøre i samråd med pensjonistorganisasjonene, derfor stemmer vi ikke for forslaget i dag, men vil vurdere eventuelt å stemme for liknende forslag senere i stortingsperioden.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
På vegne av meg selv og Thore Aksel Nistad har jeg den glede å foreslå å tillate flere aktører på Jernbaneverkets banenett.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-26:
Jeg fremmer forslag om å innføre et videreutdanningsår for lærere for å stimulere til kunnskapsvekst og motvirke utbrenthet.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-26:
Jeg har fått omdelt fire forslag i salen, og jeg skal begrunne de fire forslagene. Når det gjelder forslag nr. 22, som går på at det er bestemt at det skal prøveskytes på det planlagte Regionfelt Østlandet, er det flere spørsmål som bør stilles. Hva er det som skal demonstreres med den skytingen? Hva skal bevises eller motbevises? Og hva skal resultatet av den demonstrasjonen brukes til? Hvem skal bruke resultatet av denne demonstrasjonen? Hva slags grunneiere er det som har gitt tillatelse til å benytte denne grunnen? Hvordan er grunneierne informert? Hvordan er veieiere informert? De faller utenfor avtalen om bruk av veinettet i henhold til inngått avtale. Hvorfor er de gitte våpentyper valgt? Hvor stor grad av relevans har de gitte våpentypene til senere bruk for Regionfeltet? Er det meningen at de berørte partene skal ha denne typen informasjon som her er bestemt, gjennom avisen? Man kan undres på hvorfor jeg, som er en kystens mann, tar opp dette. Men det som det dreier seg om, er at det står sterk strid om dette skytefeltet. Det er ennå ikke finansiert, og her er det snakk om milliardinvesteringer. Forslag nr. 23 lyder: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide en handlingsplan for å få overført mer av godstransporten fra land til sjø». Ja, ulykken i St. Gotthard-tunnelen nylig skulle tyde på at veiene er mer enn overbelastet, så det er på høy tid at man nå begynner å ta dette alvorlig. Nærskipsfrakteflåten ligger stort sett med brukket rygg og er i ferd med å gi opp. Forslag nr. 24 går på at hvis man skal overføre transport til sjø, må man lage en plan for å utvikle hurtiggående lastebåter og ferjer som kan ta over en del av veitransporten. Det forhindrer selvfølgelig ikke at vi skal ha et godt veinett, og vi trenger en skikkelig E6 nordover, der man produserer i massevis og har vanskelig for å få varene fram. Forslag nr. 25, som er det siste, går på Kystberedskapsutvalgets innstilling; den var ferdig i 1999, men til dags dato har ingen regjering grepet fatt i det omfattende dokumentet som går på beredskap, overvåking og i det hele tatt kontroll med hva som foregår på kysten og ute i havet. Det er på høy tid at Regjeringen griper fatt i det og gjør noe med det. Den forrige regjering la fram en melding om dette som ikke grep fatt i det mest elementære. Jeg var inne på det i mitt hovedinnlegg i går og pekte på nødvendigheten av å ha en samordning av det som skal foregå på kysten. Jeg tar herved opp forslagene som er omdelt, og håper at de kan få støtte.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-26:
Jeg skal følge anmodningen om å omgjøre forslag nr. 25 til et oversendelsesforslag. Men jeg håper at Regjeringen ikke lar det støve bort i skuffen, slik både den forrige regjeringen har gjort, og som det allerede har vært antydning til. Jeg kommer ikke til å slippe den saken. De andre forslagene opprettholder jeg. Når det gjelder de øvrige forslagene, tar vi det på sparket under avstemningen!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-10-26:
Jeg får kanskje også benytte anledningen fra Stortingets talerstol til å gratulere representanten Stoltenberg som – igjen – Arbeiderpartiets parlamentariske leder. Forrige gang ble hans periode som det uvanlig kort. Jeg vil ønske ham en mye lengre periode denne gang. Når det gjelder barnehagesatsing, kan jeg forsikre at den nye regjering vil ha det som et prioritert område. Når det gjelder bygging av barnehager, vet en jo at det ikke vedtas i regjeringskontorene. Det vedtas i kommunene og av eventuelle private utbyggere. Så det Regjeringen kan gjøre når det gjelder utbyggingstakt, er å legge til rette for hvorvidt en hvert år får det antallet som en ønsker og har som mål – og målsettingen er jo lik for den forrige regjering og for den nåværende regjering, nemlig full dekning innen 2003. Det vet en aldri med sikkerhet på forhånd. Alle regjeringer og alle barne- og familieministre har erfart at utbyggingstakten ofte ikke har vært slik som en opprinnelig hadde tenkt. Men det er klart at vi har det samme målet som den avgåtte regjering, og vil legge til rette for det. Det som også er viktig, er å få ned prisene etter hvert. Problemet i dag er jo at mange private barnehager ikke får støtte fra kommunen, de får bare statstilskudd. Det gjør at prisene, spesielt i flere av disse private barnehagene, er urimelig høye. Der tar nå den nye regjeringen et grep som den forrige ikke har gjort, nemlig å samle tilskudd i ett tilskudd, slik at alt offentlig tilskudd når alle godkjente barnehager. Det forbauser meg at den forrige regjering ikke tok slike grep. Den nye har nå lagt til rette for det og tar sikte på at det skal virke fra 1. januar 2003.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-10-26:
Siden det ble snakk om viktigheten av stoler i denne sal, er i hvert fall statsministeren og hans regjering seg fullt bevisst at en regjering til enhver tid er avhengig av å ha et godt forhold til Stortinget, og at all makt i så måte er samlet i denne sal. Jeg vil for øvrig, i rekken av gratulasjoner, få jeg henvende meg til ham som sitter på den aller fremste stol – og gratulere presidenten. Når det gjelder politikeres habilitet, er det et interessant spørsmål. Forholdet mellom Landsorganisasjonen og Arbeiderpartiet, som representanten Carl I. Hagen pekte på, må etter min vurdering først og fremst være et forhold som Arbeiderpartiet som parti vurderer. Jeg registrerer med interesse at det har oppstått en ny debatt innad i Arbeiderpartiet om dette forholdet. Vi som representerer andre partier, kan ha våre synspunkter på dette og kan synes at båndene er for tette, men jeg har likevel alltid vært blant dem som har hatt respekt for at når det gjelder dette, må Arbeiderpartiet og LO selv avgjøre hva de er tjent med. Det er vel en rekke politikere både i denne sal og i kommunestyrer som er medlemmer av ulike organisasjoner som representerer interesser i vårt samfunn, og jeg har vanskelig for å se hvilke regelverk en kan utforme på dette området som skulle skape klare kjøreregler. Jeg imøteser gjerne en debatt om det, men jeg har vanskelig for å se at en her kan utforme et regelverk. Jeg tror det må være opp til den enkeltes skjønn å sørge for at en ikke bringer seg inn i et avhengighetsforhold som begrenser en folkevalgts frie vurderingsevne i utøvelsen av sitt verv.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-10-26:
Jeg deler representanten Halvorsens bekymring for den humanitære situasjonen i Afghanistan. Men det er viktig å være klar over at en vanskelig humanitær situasjon i Afghanistan var oppstått lenge før de militære aksjoner. Dette er bl.a. resultat av et vanstyre i landet gjennom lengre tid. Det er viktig å ha det med seg at den vanskelige humanitære situasjonen ikke er noe som nå plutselig har oppstått. Den har vært der lenge. Derfor finner jeg det heller ikke riktig at en nå skulle ta et initiativ til en bombestans, fordi det vil kunne redusere det trykket det internasjonale samfunnet nå har satt inn for å nå resultater, nemlig å uskadeliggjøre terrornettverket og stille de ansvarlige til ansvar. Terrornettverkene må brytes ned med politiske, økonomiske, juridiske og militære tiltak. Dette står det internasjonale samfunnet sammen om, og den kampen må vinnes. Hvis ikke tror jeg at konsekvensene vil bli langt verre på lang sikt for befolkningen kanskje både i Afghanistan og i andre land. Angrepene mot USA ble jo fordømt av en hel verden, og et slikt initiativ som Kristin Halvorsen nå slo til lyd for, vil lett virke mot sin hensikt. Regjeringen vil hele tiden følge opp når det gjelder behovet for ytterligere humanitær bistand også fra norsk side. Når det gjelder bruk av virkemiddel i disse militære aksjonene, har ikke Norge en direkte innvirkning på dem. Holdningen til den type våpen som ble nevnt av Kristin Halvorsen, og som er forankret i Stortinget, er selvsagt den samme fra norsk side som den har vært.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-10-26:
Representanten Enoksen må selvsagt ha lov til å mene. Men jeg kan ikke være enig med ham når han utlegger mitt svar i forbindelse med aksjonene i Afghanistan som «defensivt». Det er nødvendig at Norge viser fasthet i kampen mot terrorisme. Hvis ikke kan de humanitære konsekvensene på lang sikt bli uoverstigelige og katastrofale. Det må vi holde fast ved. Norge er og skal være i front når det gjelder å yte humanitær bistand til den lidende sivilbefolkning, og målsettingen for aksjonen er også å unngå tap av sivile liv. Det er heller ingen uenighet om at bruk av enkelte typer klasebomber kan utgjøre et utilsiktet humanitært problem. Det er en erfaring vi klart kan trekke bl.a. fra Kosovo-operasjonene. Derfor er det nå på internasjonalt nivå innenfor rammen av konvensjonen om forbud mot visse typer inhumane våpen igangsatt et arbeid med sikte på å etablere et regelverk samt legge begrensninger på bruk av visse typer klasebomber, eller eksplosive etterlatenskaper etter krigshandlinger, som det kalles i denne sammenhengen. Dette er et arbeid som Norge støtter. Når det så gjelder gasskraft- og miljøpolitikken, hadde jeg håpet at Senterpartiets leder hadde sett og registrert og anerkjent at vi i Sem-erklæringen faktisk etter min vurdering har flyttet stortingsflertallet i en mer miljøvennlig retning enn det som ville skjedd uten dette samarbeidet. Når det gjelder CO2- og gasskraftproblematikken i forhold til Snøhvit-prosjektet, vil det bli undergitt normal saksbehandling. Det vil også i tilfelle bli pålagt CO2-avgift, som gasskraftverk på sokkelen allerede har.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-10-26:
Ja, statsministeren er minst like mye for utbygging av barnehager nå som han var før valget. Men jeg akter ikke å drive budsjettbehandling over Stortingets talerstol i en trontale- og erklæringsdebatt. Det som er det avgjørende, er at Regjeringen stiller midler til disposisjon for de barnehageplasser som blir vedtatt bygd av kommuner og private. Det avgjøres faktisk ikke nødvendigvis av det tallet som står i budsjettet, det avgjøres av vedtak i kommuner og hos private utbyggere, og så får Regjeringen stille til disposisjon det statstilskuddet som er nødvendig for å få det til. Men det denne Regjeringen har vært opptatt av, i motsetning til den foregående, er å gjøre et grep og å treffe tiltak som gjør at vi kan sikre at prisene går ned ikke bare i offentlige barnehager, som får både stats- og kommunetilskudd, men også i private barnehager, hvor flere til nå bare får statstilskudd. Det jobbet den forrige regjeringen lenge med. Det kom aldri noe forslag på bordet. Det har den nye regjeringen nå tatt et grep for og sagt at for å sikre likebehandling og for å få ned prisene også i de private, samler vi det i ett tilskudd. Så til noe helt annet – tipstelefonen for fiskefusk. Denne tipstelefonen ble møtt med betydelig skepsis i næringen, fordi et slikt instrument kunne oppfattes som angiveri og skape vanskelige forhold mellom næringsaktører langs kysten. Begrunnelsen for fiskeriministerens standpunkt her er ikke at han ønsker å svekke kampen mot økonomisk kriminalitet, men han ønsker ikke å gjøre det ved anonyme tips som kan oppfattes som angiveri. Arbeidet med å få bukt med ulovligheter og bedre ressurskontrollen i fiskerinæringen skal ikke påvirkes av dette. Det arbeidet vil fortsette med uforminsket styrke, det kan jeg forsikre representanten Stoltenberg om.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
Når de øvrige er i godt lune, la meg også slutte meg til og gratulere statsministeren med gjeninntakelsen av den viktigste – nesten viktigste – stolen her i salen. Jeg ønsker ham lykke til i tiden fremover og uttrykker det håp at han blir værende statsminister lenger enn forrige gang. Så har det særlig i media vært liten interesse for erklæringsdebatten, men langt mer interesse for å sette søkelyset på habilitetsproblemer, bl.a. med utgangspunkt i en statsråds medlemskap i Frimurerlosjen. Jeg kan ikke se at det overhodet er noe problem for noen, i hvert fall ikke for statsråden. Men når Arbeiderpartiet har valgt å sette søkelyset på politikeres habilitet, vil jeg gjerne utfordre statsministeren til å være med på å gjøre det. Ved siste valgkamp betalte Landsorganisasjonen i Norge 6,7 mill. kr til Arbeiderpartiets valgkamp, mot politiske løfter på vesentlige politiske områder. Det eksisterer en samarbeidsavtale mellom LO og Arbeiderpartiet. Den har visstnok aldri medført inhabilitet for arbeiderpartistatsråder som er involvert i lønnsoppgjør. Der har vi i Norge et dramatisk habilitetsproblem – for ikke å snakke om samtlige arbeiderpartikommunestyrerepresentanter i dette land som er bundet gjennom en avtale med Norsk Kommuneforbund i LO til å ivareta Kommuneforbundets interesser der hvor det kan være interessekonflikt mellom kommunen og Kommuneforbundet. Det er et alvorlig habilitetsproblem, i motsetning til den bagatellen at en statsråd er medlem av Frimurerlosjen. Dette forpester på en måte mange forhandlinger i landets kommunestyrer, når man vet at Arbeiderpartiets representanter har en kontrakt. Vil statsministeren sørge for at vi får en revurdering av habilitetsreglene for folkevalgte?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
Jeg er enig med tidligere utenriksminister og nåværende leder av utenrikskomiteen, Jagland, i at den pågående konflikten ikke er en i utgangspunktet religiøs konflikt, og at den ikke er en kamp mot islam. Men jeg vil gjerne også stille et spørsmål om Jagland er kjent med noen sterkt muslimske land som over lang og vedvarende tid har vært stabile demokratier, og om han er oppmerksom på en lengre artikkel i Aftenposten forleden dag og teoriene og synspunktene til en professor Huntington, som har varslet om mulige nye konfliktlinjer i fremtiden. Det kan kanskje være at han tar innover seg visse forskjeller som dog er mellom kristendommen og islam, og hva det har avstedkommet. Så har jeg et spørsmål til partileder Jagland. Han har jo også tidligere påtatt seg rollen som partileder i forskjellige debatter her i huset. Det dreier seg om kampen når det gjelder habiliteten til fiskeriministeren som Arbeiderpartiets talsmenn nå har satt i verk. Det er det samme tema som jeg tok opp med statsministeren. Vi har et regelverk for habilitet i kommunestyrer. Hva er den prinsipielle holdning fra Arbeiderpartiets leder når Arbeiderpartiets kommunestyrerepresentanter er bundet av en avtale med Norsk Kommuneforbund og andre fagforeninger? Vil da Arbeiderpartiets representanter være habile når det i kommunestyret drøftes saker hvor det kanskje kan være en konflikt mellom kommunen og fagforeningene? Føler Arbeiderpartiets leder seg fullt ut habil når han er med på å utforme Arbeiderpartiets politikk, når Landsorganisasjonen som motytelse for en gave på 6,7 mill. kr til Arbeiderpartiets valgkamp stiller politiske krav?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
Jeg har to spørsmål til Høyres parlamentariske nestleder, men først vil jeg med tilfredshet konstatere den prinsipielle avklaringen han gav når det gjaldt samarbeid, at man innad i de tre regjeringspartier får gjennomslag, og at alle må gi og ta når det skal samarbeides. Det samme har Kristelig Folkepartis parlamentariske leder gitt uttrykk for. Jeg går ut fra at man husker det når man skal samarbeide med Fremskrittspartiet om neste års statsbudsjett. Jeg har to spørsmål. Det første spørsmålet dreier seg om pensjoner. Folk har gjennom et langt liv betalt inn premie til folketrygden. Så blir de pensjonister, og så opplever man at de som er gift, får en avkorting i pensjonen i forhold til andre som har betalt nøyaktig den samme premien, men som ikke får avkorting fordi de ikke er gift. Er det Høyres prinsipielle syn at pensjonsrettigheter er en rettighet man har betalt for, eller er det Høyres prinsipielle syn at det er en sosial ytelse hvor myndighetene står fritt til å kunne foreta avkortinger og reduksjoner etter forgodtbefinnende? Det er en prinsipiell avklaring. Fremskrittspartiet ser på dette som opptjente rettigheter hvor myndighetene ikke skal kunne foreta avkortinger. Vi har derfor brukt sterke uttrykk om denne avkortingen. Det andre spørsmålet gjelder det fremlagte statsbudsjett, hvor den avgåtte regjering foreslår å bruke 18 507 mill. kr til å nedbetale sykehusenes gjeld – oljepenger utenfor budsjettrammer, for det har ingen aktivitetsvirkning. Hvorfor vil ikke Høyre være med på det tilsvarende som Fremskrittspartiet går inn for, å nedbetale gjelden til alle fullførte bompengefinansierte veiprosjekter med oljepenger, slik at alle disse bomstasjonene kan fjernes med den samme begrunnelsen som når det gjelder nedbetaling av sykehusenes gjeld og tidligere Gardermobanens gjeld?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-26:
Jeg vil gjerne stille statsministeren noen spørsmål om den alvorlige internasjonale situasjonen, som vel overskygger mange av de problemstillingene som vi kan slite med i norsk politikk. Det er nå en meget alvorlig situasjon i Afghanistan, og ulike hjelpeorganisasjoner rapporterer om at inntil 100 000 barn kan være i faresonen for å miste livet i løpet av ganske få uker hvis man ikke får inn omfattende humanitær hjelp og storstilt hjelpearbeid. Det er nå mange humanitære organisasjoner som ber om at det innføres bombestans, slik at denne humanitære hjelpen effektivt kan nå fram til alle hjørner av Afghanistan, og det er også i ulike sammenhenger tatt til orde for at en bombestans bør gjøre det mulig for FN å komme med forslag om en politisk løsning. Vil Regjeringen ta initiativ, enten i Sikkerhetsrådet eller på annet vis, til at det innføres bombestans i Afghanistan, slik at den humanitære hjelpen kan komme fram og det kan finnes en politisk løsning? Det andre spørsmålet er: I forrige stortingsperiode vedtok Stortinget at Norge internasjonalt skulle arbeide for et forbud mot bruk av klasebomber. Dette var det rimelig bred enighet om i Stortinget. Nå begynner rapportene å komme om at klasebomber benyttes over Afghanistan, og så langt kan vi konstatere at det landet som fra før av har 16 pst. av sitt territorium belagt av miner, nå kan komme i en ytterligere forverret situasjon, fordi restene fra disse klasebombene oppfører seg nøyaktig som miner. Vil Norge internasjonalt følge opp det forslaget som ble fremmet i forrige stortingsperiode, og som fikk flertall, nemlig om forbud mot bruk av klasebomber? Og vil man sørge for at dette synspunktet også blir tatt opp i all sin kraft i forhold til de krigshandlingene som nå pågår i Afghanistan?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-26:
Jeg deler en del av de betraktningene som Thorbjørn Jagland kom med innledningsvis når det gjaldt Berlinmurens fall, den kalde krigens slutt og det nye trusselbildet som nå har blitt veldig tydelig for alle og enhver etter den 11. september. Den nye diskusjonen om forsvars- og sikkerhetspolitikk må jo gjelde hvordan man håndterer dette og hva det er som virker i kampen mot terrorisme – hva som blir de nye krigshandlingene i denne internasjonale situasjonen etter den kalde krigens slutt. Jeg vil gjerne utfordre Thorbjørn Jagland til å si hva det er Arbeiderpartiet og stortingsflertallet mener er et vellykket resultat av de krigshandlingene som nå er rettet mot Afghanistan. For noe av det som nettopp er det nye trusselbildet, er at denne aksjonen, så langt vi vet, er gjennomført av statsborgere ikke fra Afghanistan, men fra Egypt og Saudi-Arabia, inspirert eller trent opp av bin Laden, men med tapetkniver og med vilje til å sette sitt eget liv til, og derfor har konsekvensene blitt så store. Hadde det vært slik at verden nå først og fremst var truet av missiler fra Afghanistan rettet inn mot mål i resten av verden, kunne man tenkt seg at det å uskadeliggjøre dem var det som kunne redde oss. Problemet er jo at selv om man skulle bombe Afghanistan sønder og sammen, er det ingen som kan si at man ikke må sitte og vente på at det kan komme en eller annen form for terroraksjon et eller annet annet sted. Da gjelder det jo å sørge for at man har et langsiktig perspektiv på det man nå gjør. Mange av dem som i dag er verdens terroristser og i ekstreme miljøer som er villige til å bruke den typen handlinger, er jo rekruttert og bygd opp for å slå tilbake fiender i tidligere tider. For eksempel er bin Laden rekruttert fra CIA for å slå Sovjetunionen ut av Afghanistan. Når er denne aksjonen vellykket?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-26:
Jeg har egentlig lyst til å starte med å gratulere Jan Petersen som utenriksminister. Jeg er klar over at han en stund ønsket seg en annen posisjon, men det ser vel nå ut som om han trives så godt at det må være lov å si det fra Stortingets talerstol. Så er jeg også glad for at Regjeringen er innstilt på å imøtekomme det forslaget som SV og Senterpartiet har lagt inn, og som dreier seg om stortingsbehandling av direktivet om patent på liv. Men så slutter harmonien. Det trengs en meget omfattende diskusjon om hva det er som virker i kampen mot terrorisme. Flere talere har i dag vært inne på at den 11. september gikk kanskje det nye trusselbildet som verden står overfor, opp for mange flere enn før. Fra SVs side har vi vært opptatt av at den gamle måten å tenke militærmakt på, ikke virker i forhold til det som virkelig er farene etter den kalde krigens slutt. Det er terror mot f.eks. oljeinstallasjoner i Norge, det er kanskje miljøkatastrofer, men det går også på den sårbarheten et moderne samfunn har, særlig hvis man utsettes for aksjoner der noen er villig til å sette sitt eget liv til. Da blir spørsmålet: Hva er det som virker på dette på kort og lang sikt? Hvis man nå gjennomfører omfattende krigshandlinger i Afghanistan, der det snart ikke er mer å bombe, når er disse aksjonene i tilfelle vellykkede, og når er det man kan si at man har vunnet et slag mot terrorismen? Det tror jeg kan bli aldri. Samtidig kan man få en voldsom humanitær katastrofe i kjølvannet av disse krigshandlingene. Den er ikke ny, den har vært der før, men den kan akselerere. I den situasjonen kan man stille seg slik at den humanitære katastrofen øker grunnlaget for rekruttering til terrorisme, og ikke motsatt. Denne terroren kan nok være trent eller oppildnet fra Afghanistan, men befinner seg i tilfelle i celler som kan være spredt rundt i veldig mange andre land. Er Regjeringen innstilt på å vurdere en bombestans for å få inn humanitær hjelp, slik at man forsikrer seg om at man ikke stiller seg slik at man øker grunnlaget for rekruttering til terror?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-26:
Når det gjelder forslag nr. 1, har utenriksministeren i debatten i dag imøtekommet innholdet i det forslaget, og vi er derfor innstilt på å gjøre det om til et oversendelsesforslag. Når det gjelder forslag nr. 2, er det et forslag som SV kan støtte. Når det gjelder forslag nr. 3, er det også et forslag som SV kan støtte, med de endringene som er omdelt på representantenes plasser. Når det gjelder forslag nr. 4, ønsker vi at det gjøres om til et oversendelsesforslag. Hvis ikke det skjer, vil SVs gruppe stemme imot. Når det gjelder SVs forslag nr. 5, merker vi at vi er inne i en prosess der flere partier viser sympati for forslaget. Det fins da to muligheter, enten å trekke forslaget, slik at Stortinget kan bruke høsten på å jobbe videre med det, eller å oversende det til Regjeringen. SV ønsker å trekke dette forslaget i denne omgangen for å komme tilbake til det i andre sammenhenger i løpet av høsten og med en nærmere presisering av hvordan det kan gjennomføres. Når det gjelder forslag nr. 6, opprettholdes det. Når det gjelder forslag nr. 7, opprettholdes også dette forslaget. Forslag nr. 8 ber vi om å få gjort om til et oversendelsesforslag. Det er et forslag som vi ikke kan få flertall for i denne omgang, men som vi kommer til å fortsette å utfordre Regjeringen på i forbindelse med budsjettbehandlingene. Forslag nr. 9 anbefaler jeg SVs gruppe å stemme imot. Forslag nr.10 anbefaler jeg SVs gruppe å stemme for. Forslag nr. 11 anbefaler jeg SVs gruppe å stemme imot. Jeg har min tvil om klokskapen i at en så tilspisset situasjon der politiet faktisk må hente barn og flytte dem fra en forelder til en annen, er en situasjon som blir bedre om foreldrene står i hver sin ende og drar i ungen. Forslag nr. 12 ønsker SV å stemme for. Det dreier seg om etablering av sprøyterom. I debatten er det fra representanten Nesvik klargjort at det dreier seg om de forsøkene som er i gang. Det ønsker SV å uttrykke sin støtte til. Forslag nr. 13 er omgjort til et oversendelsesforslag. Så til forslag nr. 14. Hvis jeg oppfattet Fremskrittspartiet riktig, er det forslaget opprettholdt. Det er et forslag som vi enten ønsker blir oversendt Regjeringen eller ønsker å anbefale gruppen å gå imot. Og det er på grunn av føringene i innhold – ikke ressursbiten – som SV ikke deler Fremskrittspartiets syn på. Forslag nr. 15 ønsker jeg å anbefale SVs gruppe å stemme for. Det dreier seg om pensjonistoppgjøret. Forslagene nr. 16, 17, 18, 19, 20 og 21 anbefaler jeg SVs gruppe å gå imot. Forslagene nr. 22 og 23, fra Steinar Bastesen, ønsker SV å støtte. Forslag nr. 24 ønsker SV å støtte hvis det ikke kan omgjøres til et oversendelsesforslag. Det samme gjelder for forslag nr. 25, som vi også skulle ønske at forslagsstilleren kunne omgjøre til et oversendelsesforslag.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-10-26:
Jeg må si jeg syns statsministeren gav et noe defensivt svar i forhold til den alvorlige situasjonen vi står overfor i Afghanistan. Det er all grunn til å ta den på alvor og å bruke de midler som er nødvendig for å bekjempe terrorisme. Men det bør gjøres på en måte som i minst mulig grad rammer sivilbefolkningen. Det er selvsagt ikke riktig at vi ikke har noe middel for å motvirke den situasjonen som har oppstått når man nå bruker klasebombing. Vi har de virkemidler som vi har i andre sammenhenger – vi kan bruke vår innflytelse gjennom Sikkerhetsrådet, vi kan bruke vår mulighet til å delta i debatten om dette. Det bør det legges et helt annet trykk i enn det statsministeren nå gav uttrykk for. Men det var et helt annet område jeg ville stille statsministeren et spørsmål om. Den 9. mars i år 2000 var på mange måter en historisk dag. Da valgte den forrige regjeringen ledet av Kjell Magne Bondevik å gå av på en viktig miljøsak. Miljøutfordringene er noen av de største og viktigste utfordringene vi står framfor i årene som kommer. I Sem-erklæringen på side 18 står det at den nye regjeringen forutsetter at ytterligere konsesjons- og utslippstillatelser for gasskraftverk kun skal gis «til gasskraftanlegg basert på CO2-fri teknologi». På side 19 i den samme erklæringen står det at Samarbeidsregjeringen kan «akseptere en realisering av Snøhvit-prosjektet». Det åpner en svært interessant problemstilling, for Snøhvit-prosjektet kan ikke realiseres med mindre det bygges et stort gasskraftverk som skal brukes til å kjøle ned gassen. Jeg vil ikke ha et svar på alle de tiltak som Regjeringen har tenkt å sette inn for å gjøre det mulig å bygge CO2-frie gasskraftverk, men jeg vil ha svar på: Betyr disse to utsagnene at Regjeringen akter å gi konsesjon til utbygging av Snøhvit før det er klarlagt at det vil skje med utslippsfrie gasskraftverk?