Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Innstillinga fra komiteen viser at det er bred enighet om hovedtrekkene i norsk Syria-politikk, og det er jeg glad for. Syria-konflikten er inne i sitt åttende år, og mange aktører og ulike interesser kompliserer arbeidet med å finne en løsning på konflikten, som har skapt enorme menneskelige lidelser og store utfordringer i nabolandene. 13 millioner mennesker har behov for humanitær hjelp, 5 millioner av dem er barn. 5,5 millioner syrere har flyktet fra landet, og over 6 millioner er på flukt i Syria. Når det gjelder representantforslaget som er til behandling i dag, har jeg i brev til komiteen utredet norsk syn på de ulike spørsmålene som tas opp. Representantforslaget har tre elementer, og jeg vil kort gå igjennom hvert av de tre. Først Tyrkias forhold til Syria. Tyrkia grenser til Syria og opplever konflikten både rent sikkerhetsmessig og som mottaker av 3,5 millioner syriske flyktninger. Tyrkia bærer et stort ansvar, noe jeg har kommunisert både i denne sal og utad i flere omganger. Tyrkiske myndigheter har forsikret om at Tyrkia ikke har til hensikt å okkupere Afrin permanent, men det er heller ikke offentliggjort noen tidsplan for tilbaketrekking av de militære styrkene. Regjeringa har gjentatte ganger oppfordret alle parter i Syria-konflikten til tilbakeholdenhet og til å avstå fra handlinger som kan vanskeliggjøre politiske løsninger i Syria og kampen mot ISIL. Vi har gjentatte ganger også understreket viktigheten av at Tyrkia ikke går lenger enn det som er nødvendig og proporsjonalt for å hindre og imøtegå angrep inn på tyrkisk territorium. Vi følger Syria-krisen svært nøye, og den økte internasjonaliseringen av konflikten har bidratt til å gjøre arbeidet med en fredsløsning enda vanskeligere. Vi følger også spørsmålet knyttet til Tyrkias rolle nært, og jeg har selv tatt opp Tyrkias rolle i Afrin med min kollega Cavusoglu nå for ikke lenge siden. Regjeringa kommer til å fortsette å ta opp og diskutere disse sakene. Så til det andre: Norges humanitære bidrag til Syria og nabolandene. I den forrige debatten redegjorde jeg for våre forpliktelser på 10 mrd. kr til Syria og nabolandene over fire år, et løfte vi er godt på vei til å innfri – og vi er helt i rute. Det vil si at vi i år bevilger minst 2,25 mrd. kr til humanitær bistand til Syria og nabolandene. Det gjør at Norge er femte største giverland. Men den humanitære bistanden gis også i tråd med de humanitære prinsippene om humanitet, upartiskhet, uavhengighet og nøytralitet. Våre partnere skal søke å nå dem som er nødlidende, og som til enhver tid har størst behov. Den humanitære bistanden blir derfor ikke spesielt øremerket særskilte områder. Som jeg var inne på i den forrige debatten, har vi selvsagt heller ingen begrensninger på hvem som skal motta denne humanitærhjelpen – uansett om man er i et opprørskontrollert eller et regjeringskontrollert område, har man akkurat like stort behov for og krav på humanitær hjelp, og vi skiller ikke. Nå har FN og FNs samarbeidspartnere trappet opp den humanitære responsen i forbindelse med Afrin til områder med internt fordrevne. Syrisk og tyrkisk Røde Halvmåne og andre tyrkiske, syriske og internasjonale NGO-er deltar med nødhjelp. FN har koordinert flere nødhjelpsleveranser fra Gaziantep og inn i Afrin og nærliggende områder. Syria har hovedansvaret for den alvorlige humanitære situasjonen i landet. Manglende syrisk engasjement i den FN-ledede fredsprosessen for å finne politiske løsninger på konflikten gjør det vanskelig å sikre stabilitet i Syria og i regionen. Til slutt og for det tredje: Eksport av forsvarsmateriell. Alle søknader om eksport av forsvarsmateriell til Tyrkia er gjenstand for en grundig vurdering basert på Utenriksdepartementets retningslinjer. Vurderingen retter seg mot en rekke innenriks- og utenrikspolitiske spørsmål, og Stortingets 1959-vedtak, med de tilføyelser som er kommet etterpå, er det grunnleggende. På generelt grunnlag understrekes det at regelverket gir hjemmel for å avslå eller holde tilbake eksport av forsvarsmateriell dersom eksport anses å være uforenlig med gjeldende retningslinjer, inkludert om det fastslås fra autoritativt hold at et land bryter humanitærretten.