Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2014-03-20:
Tidligere denne uka møtte jeg noen sentrale representanter fra regjeringspartiet Høyre. Disse personene var veldig opptatt av å fortelle meg at den der saken om pensjonsfondet ut av kullselskaper ville vi jammen tape så det sang – og om vi hadde trodd at det var flertall for det forslaget, var det rett og slett pinlig, mente de. Med fare for at det er tanker og meninger flere i regjeringspartiene har, mener jeg det er på sin plass å oppklare et par ting her i dag. For det første: Arbeiderpartiet har ikke fremmet dette representantforslaget fordi vi ville påføre regjeringa et nederlag. Forslaget er heller ikke fremmet som en del av en større plan om å selge mer norsk olje og gass, som enkelte konspirasjonsteoretikere har antydet. Dette representantforslaget ble fremmet fordi vi står bak politikken i forslaget. Det kan være det høres unikt ut, men det er faktisk sant. Arbeiderpartiet har siden Statens petroleumsfond ble opprettet i 1996, stått for en skrittvis utvikling av den ansvarlige investeringspraksisen. Vi var der da Etikkrådet ble etablert i 2004. Vi var der da en utelukket klasevåpen, kjernevåpen og landminer. Vi var der da en utelukket tobakkselskaper i 2009. Vi var der da miljømandatene ble opprettet for få år siden. Derfor fremmet vi før jul forslag om å utelukke kullselskaper, for vi mente det var det riktige neste skrittet å ta i denne utviklingen. Og i etterrettelighetens navn: Det er jo denne skrittvise videreutviklingen som nettopp har kjennetegnet hovedlinjene for fondet. Så hvorfor akkurat dette forslaget om kull? Klimaendringene er vår tids største utfordring. Pensjonsfondet er eid av det norske folk, og som samfunn bør vi ikke være likegyldige til hvordan fondet investerer, særlig i lys av at fondet er ment å vare i generasjoner. Samtidig har Norge sluttet seg til å nå togradersmålet. Skal vi ha mulighet til å nå disse målene, må verdens utslipp fra kull begrenses kraftig de neste tiårene – ifølge beregninger fra Det internasjonale energibyrået. Kull er i særklasse den kilden som står for de største utslippene, og miljøorganisasjonene var i høringen vi hadde, tydelige på at kull er riktig sted å begynne. Så er det visst også vanskelig for noen å forstå at dette forslaget kom nå i høst. Men det er ikke et forslag tatt ut av løse lufta. Stadig flere ser at handling for å motvirke klimaendringene er påkrevet. Dette har vært en del av en internasjonal trend. For det andre: Det er ikke Arbeiderpartiet som taper her i dag – det er miljøet som taper. Dagen i dag kunne blitt historisk. En kunne nedsatt en ekspertgruppe, og en kunne startet den reelle handlingen for å utelukke kullselskaper. Jeg må dessverre, på bakgrunn av at Venstre og Kristelig Folkeparti i dag stemmer mot det forslaget de har gitt uttrykk for at de støtter, stille spørsmål ved om viljen Venstre og Kristelig Folkeparti har til å bidra til gode løsninger, er der – og da spesielt gode klimaløsninger. Men jeg skal velge å se framover. Jeg håper viljen til dialog blir større hos både Venstre og Kristelig Folkeparti og hos regjeringspartiene når Stortinget får framlagt stortingsmeldingen om pensjonsfondet i april. Statsråden var i sitt innlegg veldig opptatt av den brede støtten. Statsråden har også varslet en omfattende melding, som skal vurdere mange aspekter ved forvaltningen av fondet. Det bør da være et mål å samle et bredest mulig flertall bak retningen forvaltningen av fondet skal ta. Det vil naturlig nok være en del ulikheter, men jeg håper det fortsatt kan være bred politisk oppslutning om hovedlinjene i forvaltningen av Statens pensjonsfond utland – også når landet nå har fått en ny regjering. Vår dør står i hvert fall åpen. Jeg håper viljen til dialog faktisk er til stede.