Trine Skei Grande (Venstre), 2011-05-19:
Debatten her i dag har åpnet for store vyer, som Håbrekkes, om hvor viktig radioen er for motstandsbevegelse, og de små betroelser om hvor viktig radioen er i de enkelte representanters liv. Jeg har en radio stående på gjesterommet som ikke virker lenger, men som må stå framme av familiære grunner, for det var den radioen som var gravd ned i haugen ovenfor gården til far i de årene radio ikke var lov. Jeg skal bekjenne en synd, ja faktisk et lovbrudd. Jeg tror også det var ganske grovt på den tiden da jeg begikk det. Da jeg var liten, bodde det en gammel mann ved siden av meg, og vi gjorde mange morsomme, eksperimentelle ting med teknologi. Vi lagde f.eks. radioprogram for mamma. Vi satte opp sender og lagde radioprogram, og mamma kunne sitte med FM-mottakeren oppe på haugen og ta inn radioprogrammene våre. Det var veldig ulovlig på det tidspunktet. Dette var mens Arbeiderpartiet styrte landet og lenge før Langslet med sine liberale tanker kom. Så vi gjorde nok et stort lovbrudd på det tidspunktet. Det er mye som har skjedd når det gjelder medieutviklinga siden jeg og Einar sendte hemmelige radioprogram til mamma. Det er mye som har skjedd når det gjelder teknologi, det er mye som har skjedd når det gjelder innhold, og det er mye som har skjedd når det gjelder måten vi formidler nyheter på. Og den utviklinga kommer til å gå fortere og fortere. Jeg tror kanskje det viktigste som blir gjort i dag, er at det nok er siste gang vi sitter og vedtar teknologi. Jeg håper virkelig det er siste gang Stortinget bestemmer hvilken teknologi man skal bruke i formidling av informasjon på alle plan. Tidligere har vi jo fattet vedtak med brask og bram om farge-tv og ulike andre teknologiske løsninger, men nå tror jeg vi har nådd det punktet hvor det er siste gang vi vedtar teknologi. Etter Venstres oppfatning har vi nådd «point of no return», så dette vedtaket må vi bare gjøre. Jeg anser det nærmest som bare å fullføre det vi allerede har bestemt her i Stortinget. Det er tydeligvis en stor mengde stress i komiteen ved at noen da må kjøpe ny radio. Jeg har prøvd å oppsummere: I min lille leilighet i Gamlebyen tror jeg at jeg har ni radioer, og hvis jeg regner med alle plattformer hvor jeg kan hente inn radio, som tv-ene mine, mobilene og alt det andre tekniske jeg har, tror jeg at jeg har 14 måter å ta inn radio på. Noen av radioene er sikkert kompatible med DAB i framtida, noen av dem må jeg sikkert sette en duppeditt på, noen må jeg sikkert kassere, men radioen til pappa fra krigen kommer fortsatt til å stå der, samme hvor mye DAB er innført. Når vi ser hvor villige folk er til å ta i bruk ny teknologi, nye plattformer og nye duppeditter i livet sitt, tror jeg ikke dette kommer til å bli den store trusselen. Men det som er utfordringen i dette, er at vi sitter og vedtar teknologier. Jeg tror det er en grunnleggende feil innfallsvinkel for politikken framover. Vi har nå nådd dette punktet med radio. Men framover må vi ha tro på at teknologiene faktisk blir drivkraften i seg sjøl – at folk får et så stort ønske om å få den ekstra muligheten som ligger i ny teknologi, og at det i det ligger muligheter for å ta den i bruk – ikke det at politikere bestemmer seg for at det er den eneste løsningen. Til sist vil jeg også understreke at da jeg og Einar laget piratradio på sørsida i Overhalla, så krevde ikke det veldig mye utstyr. Det å komme inn på FM-sambandet krever ikke veldig mye utstyr. Det å komme inn på et DAB-samband krever noe helt annet. Derfor vil jeg understreke det som opposisjonen, både i vedtaks form og i innlegg har sagt: Det er viktig å sørge for at vi får bredde, og også at lokalradioen gis økonomisk mulighet til å komme inn på det markedet.