Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-01:
Regjeringens fremste mål i oppvekstpolitikken er å sikre alle barn og unge trygge og likeverdige oppvekstvilkår. Et godt oppvekstmiljø avhenger av at vi lar barn og unge selv være med på å bestemme. Gjennom å gi barn og unge innflytelse og eierskap til sine egne lokalmiljøer skaper vi trygghet og tilhørighet. For å utrede unges makt og deltakelse i et bredt perspektiv har regjeringen satt ned et offentlig utvalg, det som vi har kalt «Ungdommens maktutredning». Utvalget skal bl.a. vurdere tiltak som kan bidra til å øke unges innflytelse og unges muligheter til å mestre sine egne liv. Jeg ser fram til å motta utvalgets innstilling i desember i år, og jeg ser også fram til viktige politiske debatter rundt den innstillingen. Barnevernsloven skal være et sikkerhetsnett for de mest utsatte barna i samfunnet. I dag får om lag 50 000 barn og unge hjelp fra barnevernet. Barnevernet når fram til flere enn før og har tillit i befolkningen. Vi forventer at antallet barn som trenger hjelp, fortsatt vil øke. Da er det også behov for flere som kan hjelpe. Derfor er en av de viktigste oppgavene for regjeringen å styrke barnevernet. Det gjør vi gjennom den rød-grønne regjeringens barnevernsløft. Barnevernsløftet er delt i tre: for det første er det et ressursløft for det andre er det tiltak for ny organisering for det tredje er det det vi har kalt «Ny prioritering», en gjennomgang av ulike prinsipper i barnevernet og en diskusjon knyttet til endringer, eller nyorienteringer, av dem For å konsentrere meg om ressursløftet først: Regjeringen øremerket 240 mill. kr til det kommunale barnevernet i 2011. Midlene har gitt 400 nye stillinger og en økning i antall årsverk på over 12 pst. fra 2010 til 2011. Regjeringen foreslår å trappe opp innsatsen i det kommunale barnevernet ytterligere i 2012. Det vil gi 70 nye stillinger i tillegg til de 400 som ble etablert i 2011. Disse midlene vil vi i stor grad prioritere til de små barnevernstjenestene, de med mindre enn fem ansatte. Dette er det største barnevernsløftet på 20 år og styrker førstelinjen i barnevernet vårt, det kommunale barnevernet, kraftig. Barnevernet håndterer noen av de mest utfordrende sakene som det offentlige står overfor. For å vurdere et barns omsorgssituasjon best mulig må de ansatte i barnevernet ha oppdatert kunnskap for å kunne avdekke omsorgssvikt, vold og overgrep. I år har regjeringen derfor bevilget 52 mill. kr til å heve kompetansen i barnevernet. Bedre kapasitet og mer kunnskap øker kvaliteten på barnevernets arbeid, og det styrker barnas rettssikkerhet. Det aller meste av utgiftene til kommunalt barnevern finansieres gjennom de generelle overføringene til kommunene. De øremerkede stillingene er et viktig bidrag for at barnevernet skal kunne gi god hjelp til utsatte barn, men de er ikke alene nok. En langsiktig styrking av barnevernet vil også avhenge av kommunenes innsats framover. I tillegg til å sette av nok ressurser til barnevernet bør kommunene også lete etter andre virkemidler som kan styrke tjenestene. Interkommunalt samarbeid kan være ett sånt grep. Andre grep er å styrke samarbeidet om utsatte barn og unge, øke kompetansen i barnevernet og gi bedre kvalitet på tjenester og tiltak. Den andre delen av barnevernsløftet er det som handler om ny organisering. For at utsatte barn og unge skal få riktig hjelp til rett tid, er det avgjørende at kommunalt og statlig barnevern samarbeider godt. I 2004 overtok staten de oppgavene som tidligere var fylkeskommunale. Et av hovedmålene med reformen var å gi et godt og likeverdig barnevernstilbud i hele landet. Reformen har nå vart i noen år, og det er på tide å vurdere om det er behov for endringer for å sikre at målene nås. Vi har mye debatt om dette rundt om i Barneverns-Norge. Mange mener at ansvarsfordelingen mellom kommune og stat burde vært en annen. Mange mener at vi i dag ikke organiserer oss på en måte som fører til optimal bruk av ressursene. Og mange mener at det blir for mye konflikter mellom de ulike delene av barnevernet. Samtidig er det dilemmaer i dette, bl.a. fordi små kommuner og store kommuner sier at de har ulike syn på f.eks. det statlige barnevernstilbudet. For å gi et best mulig grunnlag for å diskutere ny organisering har jeg iverksatt en stor evaluering av reformen. Oppgave- og ansvarsforholdet mellom stat og kommune har fått stor plass i evalueringen, og jeg vil bruke kunnskapen som evalueringen gir meg, til å vurdere behov for endringer. Målet er å finne den mest hensiktsmessige måten å organisere framtidens barnevern på – til det beste for barna. Som jeg tidligere har orientert Stortinget om, vil den videre gangen i dette arbeidet være at vi sender forslag om eventuelle lovendringer og framtidig organisering ut på høring til neste år, og så tar mål av oss til å fremme en proposisjon med forslag til ny organisering i tide til at Stortinget kan behandle den før denne stortingsperioden er over. Vi må også diskutere barnevernets grunnleggende prinsipper – og det er den tredje delen av barnevernsløftet, det som vi har kalt for «Ny prioritering». Mange har reist spørsmålet om terskelen for å ta over omsorgen for barn er for høy. Samtidig er det helt riktig som representanten Horne påpeker, at mange fortvilte foreldre har uttrykt at barn har blitt urettmessig plassert utenfor familien, og at familien ikke har fått den hjelpen som de har ønsket. Representanten Horne er ikke alene om å få den typen henvendelser. Derfor har regjeringen satt ned et offentlig utvalg som nå utreder det biologiske prinsipp i barnevernet. Utvalget ledes av Magne Raundalen. Prinsippet har betydning for om familien skal hjelpes mens barnet bor i hjemmet, eller om det er til barnets beste å bo utenfor hjemmet i en kortere eller lengre periode. Utvalget skal belyse det prinsippet ut fra ulike perspektiver og med bakgrunn i oppdatert kunnskap, og de skal levere sin innstilling 1. februar 2012. Jeg regner med at utredningen bl.a. får fram de kompliserte problemstillingene og dilemmaene som barnevernet møter når de vurderer hvilke tiltak som er til barnets beste. Det vil også gi grunnlag for en videre diskusjon om hvordan det biologiske prinsipp skal vektes opp mot de andre prinsippene som skal ligge til grunn for barnevernet framover, ikke minst det som er det aller viktigste og mest grunnleggende prinsipp i barnevernet, nemlig prinsippet om barnets beste og de forpliktelsene vi har i forhold til FNs barnekonvensjon. En viktig rettesnor i alt barnevernsarbeid må være å involvere barna som det gjelder. Derfor er en annen viktig del av diskusjonen om «Ny prioritering» spørsmålet om hvorvidt barnas rett til medvirkning er godt nok ivaretatt i dagens barnevern. Jeg mener at vi fortsatt har en lang vei å gå, og derfor vil det spørsmålet stå sentralt resten av denne stortingsperioden. For at barn under barnevernets omsorg skal ha et best mulig tilpasset tilbud, må vi lytte til hva barna selv sier, og hva de mener. For bl.a. å få innspill fra barn og foreldre med erfaring fra barnevernet satte jeg ned Barnevernpanelet i fjor høst. Barnevernpanelet leverte sin rapport tidligere denne høsten, med forslag til hvordan barnevernet kan bli bedre. Barns innflytelse og medvirkning er et gjennomgående tema i rapporten. Innspillene fra Barnevernpanelet oppfatter jeg som viktige i arbeidet for å styrke og videreutvikle barnevernet. Barnevernpanelets rapport vil sammen med evalueringene og det andre utredningsarbeidet vi har gjort til nå i perioden, være en avgjørende del av kunnskapsgrunnlaget for de lovforslagene som vi vil sende på høring, og den proposisjonen som Stortinget skal få om framtidens barnevern. Vi skal ha en velferdsstat som gir trygge og gode oppvekstvilkår for alle barn og unge. Vi må rette en spesiell oppmerksomhet mot sårbare og utsatte barn. Gjennom ny kunnskap fra bl.a. forskning, ekspertutvalg og ikke minst fra barn og unge selv har vi et godt grunnlag for å utvikle framtidens barnepolitikk og framtidens barnevern. Regjeringen vil i 2013 som sagt legge fram en lovproposisjon for Stortinget om tilpasninger i organiseringen av barnevernet. I 2012 vil vi sende forslag på høring, som vil danne grunnlaget for den proposisjonen. Det betyr også at vi har et godt grunnlag for politisk debatt framover og forhåpentligvis et godt grunnlag for å finne brede løsninger og bred enighet om hva som skal være framtidens barnevern. Vi kommer også til å legge fram andre forslag med mål om å styrke barns rettigheter framover, og gjennom proposisjonen som kommer, vil Stortinget få anledning til bredt å debattere framtidens barnevern og hvordan utsatte barn og unge ivaretas på en best mulig måte.