Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Debatten om innvandring og integrering rører ved noen av de store utfordringene verden står overfor. Internasjonale forhold legger nye premisser for hva vi må forholde oss til. Sårbare og ikke-fungerende stater i Europas nabolag er arnested for krig og konflikt, fattigdom og humanitære kriser. Mennesker er i bevegelse – det er folkevandringens tid. Globalisering fører med seg mange dilemmaer og paradokser. Vi ser store og økende forskjeller i inntekter og velstand. Kapitalen og handelen legger press på arbeidstakerrettigheter, og mennesker i bevegelse utnyttes på det groveste. Vi ser det også her i Norge. Klimautfordringen er en global trussel, og internasjonale avtaler er avhengig av at landene tror på og bidrar til løsninger. Hvis ikke vil klimaendringer føre enda flere ut på flukt fordi livsgrunnlaget bokstavelig talt forsvinner når været endres. Politisk forfølgelse og mangel på demokrati og rettssikkerhet gjør folk utrygge, og mange flykter fra sånne regimer. Verden står overfor store utfordringer. Akkurat nå er det færre som kommer inn i Europa enn det vi opplevde i 2015. Det skyldes ikke at situasjonen for folk er bedre i 2017 enn i 2015, det skyldes først og fremst at grensekontrollen er styrket i hele Europa. Røde Kors’ aksjon på lørdag ga oss en klar påminnelse om hvor mange som er på flukt i verden. Det er derfor grunn til å tro at innvandrings- og inkluderingsfeltet også i årene framover vil prege vår politiske hverdag, og vi vil måtte se etter nye løsninger for dem som er på flukt – ikke Norge alene, men sammen med landene i Europa og gjennom internasjonale fora. Utgangspunktet for Arbeiderpartiets politikk på innvandringsfeltet er streng, rettferdig og human. De som søker asyl i Norge, skal være trygge på at søknaden behandles forsvarlig, og at de som trenger det, skal få beskyttelse. Flere rapporter stiller spørsmål ved om sakene behandles forsvarlig nå, og det hviler et stort ansvar på regjeringen, som forsikrer Stortinget om at de blir det. En situasjon der mange søker seg til Europa, gjør at vi må ha et tett samarbeid med landene i Europa. Vi må føre en politikk som ikke avviker vesentlig fra deres, men saker skal likevel behandles forsvarlig. Vi forutsetter at det gjøres innenfor våre internasjonale forpliktelser. Etter 2015 har det kommet mange til Norge som skal være her permanent. Arbeiderpartiets ambisjon er at vi skal være best på inkludering. Da må vi ha gode systemer som gir dem som kommer til landet vårt, muligheten til å få nok kompetanse, sånn at de kan bidra til samfunnet. Kombinasjonen flere eldre og færre yngre betyr at vi må få flere til å bidra. Det gjelder alle, men til tross for at sysselsettingsandelen blant innvandrere øker, er det helt avgjørende at flere kommer i arbeid. Derfor er vår hovedprioritet i inkluderingsarbeidet å få flere ut i jobb. Derfor styrker vi Jobbsjansen som virkemiddel for å få dette til. I vårt alternative budsjett bruker vi 50 mill. kr mer på tiltaket, for vi ser at det virker. Gjennom arbeid læres norsk. Det skaper samhold og vennskap mellom kollegaer, og det bidrar til tilhørighet til det norske samfunnet. I tillegg til å styrke Jobbsjansen styrker vi de frivillige organisasjonenes grunnbevilgning, for vi vet at mange bidrar til å få flere med i det norske samfunnet gjennom frivilligheten, og det er en god og trygg havn for mange som kommer hit. Noe av det jeg synes utfordrer oss aller mest, er at det kommer en del folk til Norge som har utdanning, kanskje lang utdanning, men som mangler dokumentasjon på den. Andre har utdanning, men får den ikke godkjent i Norge. Sånt er demotiverende, og folk som vil delta, får ikke gjort det fordi de mangler et eller annet dokument. Derfor styrker vi systemet for realkompetansevurdering, og vi styrker NOKUT, sånn at flere kan få godkjent utdanningen sin, som ikke er tatt i Norge, men som allikevel er viktig for at de kan bidra i det norske arbeidslivet.