Marit Arnstad (Senterpartiet), 2001-11-28:
Den debatten vi har vært igjennom så langt, har i stor grad dreid seg om politisk spill og politisk strategi og mindre om de politiske vegvalg som faktisk ligger i det budsjettet vi i dag behandler. Jeg synes det er viktig å få diskutert noen av de mest markante trekkene ved Regjeringens forslag til budsjett. Et av de mest markante trekkene er den kuvending som budsjettet innebærer for det brede flertallet vi har hatt i Stortinget når det gjelder en målrettet nærings- og distriktspolitikk. I sentrumsregjeringen gikk Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre i lag om en rekke satsinger på disse områdene. Vi økte de samlede bevilgningene til distriktspolitiske tiltak, og vi satset sterkt på næringspolitisk utvikling, bl.a. gjennom SND. I vårt forslag til budsjett for 1999 var den distriktspolitiske operasjonsrammen 2,3 milliarder kr. I dag er den redusert til 1,6 milliarder kr. Vi satset tungt på kommunale næringsfond, fordi vi mente det var en viktig drahjelp for å få nye prosjekter opp og gå. Hele ordningen er nå foreslått tatt vekk. Alle de som har fått tilsagnsbrev om midler, kan henge brevet i glass og ramme på veggen og se langt etter realiseringen av sine prosjekter. Sentrumsregjeringen valgte å sette inn midler direkte mot en rekke målrettede satsinger som i dag er fjernet eller kraftig redusert. Vi ser at midler til etablererstipend, interregionale tiltak, SIVA, næringsparker og omstillingsfond blir redusert. I tillegg kommer alle de ordningene innenfor SND som også er kraftig redusert i budsjettet, og ikke minst er midlene til utvikling av næringstiltak på marin sektor og forskningsordninger kraftig redusert. Dette betyr at vi får en tid framover med mer uforutsigbare vilkår for næringslivet i distriktene. Det en må spørre seg om når en ser profilen på distriktspolitiske og næringspolitiske tiltak i dette budsjettet, er: Hva er det som har endret seg? Hva er det som medfører at Kristelig Folkeparti og Venstre nå har en helt annen holdning til disse spørsmålene enn den de hadde for bare noen få måneder siden? Er det vesentlig andre utfordringer i Distrikts-Norge i dag enn det var for et halvt år siden? Neppe! Er det andre utfordringer for småbedriftene og for det distriktsbaserte næringslivet? Neppe! Jeg ser at statsministeren bl.a. i replikkrunden sier at Regjeringen har foreslått andre tiltak som vil ha virkning i distriktene. Men samferdselsinvesteringene som Regjeringen foreslår, vil med få unntak gå til sentrale strøk, og de vil stort sett gå til riksveginvesteringer. Av den samlede ramme er det kun 10 mill. kr som kommer til å gå til Nord-Norge. Dette er ikke noe genuint distriktstiltak. Når det gjelder utbytteskatten, er det riktig at også Senterpartiet har vært i tvil om den, men det var Bondevik I-regjeringen, sentrumsregjeringen, som første gang lanserte utbytteskatt som et virkemiddel for utjamning. Når en ser at Oslo og Akershus i dag mottar 1,1 pst. av distriktspolitiske tiltak, men får 42 pst. av gevinsten ved å fjerne utbytteskatten, og når en ser at Nord-Norge tilsvarende mottar 41 pst. av de distriktspolitiske tiltakene, men bare vil få 4 pst. av gevinsten ved avvikling av utbytteskatt, må en jo spørre seg om det er logisk å sette utbytteskatt opp mot distriktspolitiske tiltak. Det er det som er gjort i dette budsjettet. Kostnadene ved å avvikle utbytteskatten er tatt igjen ved å redusere de distriktspolitiske og næringspolitiske tiltakene. Det har en sterk slagside i forhold til Distrikts-Norge. Den politikken vi står overfor på disse områdene, er nok en villet og ønsket politikk. Næringsministeren sa klart i Aftenposten for en tid tilbake at dette dreier seg ikke bare om budsjettkutt, dette dreier seg om en kursendring. En skal bort fra en selektiv næringspolitikk og over til generelle skattelettelser. Men det er med en viss undring jeg er nødt til å konstatere at representantene fra Kristelig Folkeparti og Venstre heller ikke i dagens debatt tar til motmæle mot et slikt resonnement, sjøl om det resonnementet bryter med alt som disse partiene har stått sammen med Senterpartiet om i storting og regjering de senere årene. Så det nye ved situasjonen i dag er ikke at Senterpartiet kan komme til å stå sammen med Arbeiderpartiet og SV i en del distriktspolitiske og næringspolitiske saker, det nye er at Kristelig Folkeparti og Venstre ikke lenger står sammen med oss. Jeg konstaterer at den kursendringen – hvis den får lov å fortsette, slik næringsministeren tar til orde for – vil være en trussel mot en aktiv distriktspolitikk og en trussel mot mange av de målrettede næringstiltakene som har vært så viktige for distriktsnæringslivet. Jeg etterlyser vilje til å ta distriktspolitikken på alvor, og jeg frykter hva som kan komme i tiden framover når det gjelder forslag for å leve opp til den varslede kursendringen, og også for å få dekket inn videre ønsker om skattelettelser. Tydeligere enn noen gang er det behov for distriktspolitiske talsmenn her på Stortinget, som også kan følge nøye med på hva denne regjeringen kommer til å foreslå.