Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-05-21:
La meg først vise til saksordførerens utmerkede innlegg, og slutte meg til det han sa. Jeg vil også takke for utmerket saksordførerarbeid fra representanten Lundteigens side. Noen betraktninger først: Språklig endring av Grunnloven er en vanskelig og ømtålig sak – og den har vært det lenge. Det viser også denne sakens forhistorie. Da daværende visepresident Carl I. Hagen tok opp spørsmålet i presidentskapet i forrige periode, ble saken avvist, mot Carl I. Hagens stemme. Hva var bakgrunnen for det? Rett og slett usikkerhet om mulighetene for at det går an å modernisere, eller oversette, Grunnloven til mer moderne språkbruk uten at enkelte paragrafer blir betydelig endret. Språk dreier seg også om nyanser, og det kan være vanskelig å få oversatt språk fra en tidsepoke til en annen. Det kan derfor være grunn til å se på en del av de begrunnelsene som forslagsstillerne Hagen og Vinje faktisk gir. De sier at Grunnloven foreligger i et foreldet språk, og at teksten av den grunn kan være vanskelig tilgjengelig for mange mennesker i dag. La meg legge til: Ikke minst for skoleungdom og studenter kan det være behov for å sette seg inn i Grunnlovens bestemmelser, i hvert fall på enkelte felter – noe som gjør at det er grunn til å se på hvordan man kan gjøre Grunnloven mer moderne. Det står for øvrig ingenting i Grunnloven om hvilken språkform nye bestemmelser skal utformes i, selv om det har vært vanlig at alle nye bestemmelser, alle nye vedtak – f.eks. de vedtakene vi gjør her i dag – også fremmes på den eksisterende språkformen. Det ble i 1903 gjennomført en oppdatering av skrivemåten av en rekke ord i Grunnloven. Samtidig fjernet man noen grammatiske inkonsekvenser som var kommet inn i lovteksten på 1800-tallet. Dette kan vi også lese i dokumentet. I en del tilfeller hadde man i 1800-tallets grunnlovsvedtak innført former som var mer moderne enn det man fant passende i 1903, og så restituerte man de gamle formene. Dette hører også med til historien. Språkformen i Stortingets grunnlovsutgave av 1903 har siden vært betraktet som normen for utforming av nye grunnlovsbestemmelser. Så ble det i 2006 fattet et enstemmig grunnlovsforslag, Dokument nr. 12:8 for 2003–2004, som inneholdt språklige rettelser i 15 paragrafer. Det betyr at det er ikke slik at vi sitter med en grunnlov som i språkform går tilbake til den opprinnelige Grunnloven av 1814. Likevel: Det har absolutt vært ytret skepsis mot en språklig fornyelse på grunn av fortolkningsproblemer – ikke minst har Arbeiderpartiets gruppe i utgangspunktet vært skeptisk til dette. Vi har underveis også vært inne på å drøfte mulighetene for å beholde Grunnloven i dagens utgave, men lage to såkalte skolebokutgaver, en på bokmål og en på nynorsk. Med dette som utgangspunkt fant kontroll- og konstitusjonskomiteen grunn til å avholde høring om dette dokumentet, der framtredende jurister og filologer var innkalt i tillegg til Språkrådet. Høringen dempet absolutt argumentene mot språklig modernisering og ga støtte til standpunktet om at språklig oppdatering bør være både på bokmål og på nynorsk – dette med unntak av Språkrådet, som mente Dokument nr. 12:16 for 2007–2008 ikke var språklig kvalitetssikret og derfor ønsket en offentlig utredning. Dokumentet ble i høringen for så vidt juridisk godkjent, selv om det ikke er opplagt at det ikke trenger en ytterligere juridisk kvalitetssikring, som det ble sagt. Som saksordføreren understreket, har regjeringspartiene, altså Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, ment – og mener – at dersom vi nå skal ta det skrittet å modernisere Grunnloven, gjøre den språklig moderne, må det gjøres på begge målfører. Det går rett og slett ikke an i 2012 at Grunnloven bare oversettes til bokmål – eller moderne riksmål. Vi må ha Grunnloven på begge målfører dersom vi tar dette skrittet. Komitéflertallet mener ikke dette i utgangspunktet. Høyre og Fremskrittspartiet støtter det opprinnelige forslaget, mens Kristelig Folkeparti rett og slett er imot en språklig fornyelse. Det kunne være interessant å trekke paralleller til Bibelen, som vel er modernisert ganske mange ganger, uten at det tilsynelatende har fått dramatiske konsekvenser for innholdet. Det som er viktig for oss fra regjeringspartiene, er at vi utarbeider en oppdatert oversettelse til både bokmål og nynorsk, og at vi ber Presidentskapet om å se til at det blir gjort, slik at det vil være mulig å få lagt fram et grunnlovsforslag innen tidsfristen 28. september, som er fristen for å fremme grunnlovsforslag for neste periode. Det skyldes jo at vi har et 200-årsjubileum for Grunnloven i neste periode. Så helt til slutt: For det første må de to utgavene være likestilt, altså bokmål og nynorsk. For det andre – for å berolige alle dem som er veldig skeptiske og konservative når det gjelder språkbruken i Grunnloven – skal den språklige moderniseringen selvsagt ikke endre på realiteten i den gamle grunnloven. Det er vel egentlig det som er det viktige i premissene for det vi gjør i dag.