trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-18:
Først en takk til vertskommunene Ullensvang og Suldal, Landssamanslutninga for vasskraftkommunar og andre, for sterkt engasjement for å få denne saken til Stortinget. Uten deres engasjement hadde trolig konsesjonen blitt gjort evigvarende uten vesentlige politiske krav, og det hadde vært en ren skandale. Bakgrunnen for saken er at Stortinget i 1962 vedtok utbyggingen for å sikre nok kraft til å lage industri på Vestlandet. Det skjedde uten strenge miljøkrav – ordninger som i dag ville vært selvsagte, for å kompensere vertskommunene. Men så bygde vedtaket på at konsesjonstiden gjaldt i kun 60 år, og så skulle hele anlegget etter hjemfallsloven fra 1909 falle tilbake til staten, og vertskommunene skulle tildeles inntil en tredjedel av kraftverdien. Men som kjent ble denne delen av hjemfallsordningen underkjent i en dom fra ESA, og dessverre valgte den rød-grønne regjeringen og resten av Stortinget å bøye seg for dommen og tilpasse lovverket. Det er det som er grunnen til at det var mulig for Hydro og Lyse å gjennomføre fusjonen med ny, evigvarende konsesjon, som da er i strid med Stortingets forutsetninger fra 1962. Ordføreren i vertskommunen Ullensvang omtalte dette som et ran, der vertskommunene vil tape framtidige inntekter på flere hundre millioner kroner årlig til evig tid. Vertskommunene, grunneierne, risikerer nå å sitte igjen med smuler, hvis ikke Stortinget sørger for rettferdige kompensasjonsordninger og strenge krav til miljørevisjon av hele anlegget. Det er i innstillingen vist til Kvænangen-saken. En kjenner til at den kommunen og nabokommunen ble avspist med et engangsbeløp på 500 000 kr hver. Ingen av forslagene mener vi går langt nok i å garantere at vertskommunene får de erstatningene de har krav på, og vi fremmer derfor følgende to forslag: «Stortinget forutsetter at dagens strenge miljøkrav ved vannkraftutbygging og miljørevisjoner blir lagt til grunn ved omgjøringen av Røldal-Suldal-konsesjonene til nye konsesjonsvilkår.» «Stortinget forutsetter at de nye kompensasjonsvilkårene for vertskommunene og grunneierne i disse anleggene skal bygge på forutsetningen om hjemfall etter 60 år som Stortinget vedtok i 1962.» Hvis forslagene skulle falle, vil Rødt subsidiært støtte mindretallsinnstillingen fra Senterpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne. Med det tar jeg opp Rødts forslag.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Som komitéleiar Erlend Wiborg innleia med, har Framstegspartiet brukt denne tida godt til å snakka med folk flest og næringsliv. Saman med kollega Silje Hjemdal og forhåpentlegvis ny kollega frå hausten av Sigbjørn Framnes møtte me den 27. januar nesten alt av næringsforeiningar i Hordaland på Teams for å vera tett på pulsen og høyra kva som er utfordringane dei sit med. Tilbakemeldingane frå dei teiknar eit klart og tydeleg bilde av at det er usikre tider. Det snur fort, dei må snu seg rundt raskt, og dei treng eit regelverk og eit system frå oss som sikrar dei fleksibilitet til å kunna ta avgjerder raskt. Den utsette momsrekninga var eit gjennomgåande tema som mange tok opp, men nesten like tydeleg som tema var permitteringsregelverket og arbeidsgjevarperioden – frå eit samla næringsliv som møtte oss i Hordaland, spesielt frå serveringsbransjen. Då me møtte næringslivet i Sunnhordland, var Geir Kannelønning frå Bakeriet Frugård veldig tydeleg på at dei får endra rammevilkår frå dag til dag og må snu seg rundt raskt. Det same sa Atle Wigum, frå ein underleverandør til oljenæringa, at her skjer ting fort, og at dei må snu seg rundt raskt. Det same bildet fekk me frå Stord næringsråd og Bergen næringsråd sine representantar: Eit samla næringsliv treng betre ordningar, som gjer at dei kan ta tilbake dei tilsette viss tidene blir betre. I Bergensavisen kunne me for eit par dagar sidan lese om at Kjetil Smørås, som eig ein del hotell og utestadar, på grunn av desse reglane har 160 personar som er permitterte i dag, for det er ein for lang arbeidsgjevarperiode. Viss han startar opp igjen hotellet, startar opp igjen utestadane og tek tilbake dei tilsette, vil han oppleva at risikoen for bedrifta blir for stor, for det kan koma ei ny bølgje i Bergen som gjer at han må stengja ned igjen. Difor blir det feil, som Senterpartiet sa i debatten, at Framstegspartiet berre tenkjer på arbeidsgjevarane. Nei, me tenkjer på arbeidstakarane, me tenkjer på dei 160 som er permitterte i Bergen i dag, og som hadde fått jobben tilbake viss arbeidsgjevaren hadde hatt moglegheit til å kunna snu seg rundt raskare. Det er nettopp arbeidstakarane me tenkjer på når me går inn for to dagars arbeidsgjevarperiode – dei arbeidstakarane som er permitterte i dag, som då lettare kan få jobben tilbake ved at me justerer regelverket slik som Framstegspartiet føreslår. I tillegg tenkjer me sjølvsagt på næringslivet. Me er avhengige av å ha eit næringsliv som kan tena pengar i framtida, slik at me har eit statsbudsjett me kan bruka i tider som dette. Då er me heilt avhengige av at næringslivet har gode rammevilkår. Difor er forslaget frå Framstegspartiet bra for arbeidsgjevarar, bra for arbeidstakarar og bra for staten på lang sikt.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Jeg vil henlede oppmerksomheten på en merknad fra Arbeiderpartiet, som Senterpartiet og SV har sluttet seg til, men dessverre verken Fremskrittspartiet eller regjeringspartiene. Den lyder: «Disse medlemmer viser til de siste tallene for registrerte ledige, som pr. 9. februar 2021 utgjør hele 7,4 pst. av arbeidsstyrken.» Pandemien har ført til permittering og kraftig økning i arbeidsledigheten. Det er i seg selv en kjempeutfordring. Desto viktigere er det at Nav og regjeringa ikke glemmer dem som har behov for tettere oppfølging, herunder dem med behov for varig tilrettelagt arbeid og arbeidsforberedende tiltak. I Prop. 79 S sier regjeringa at innsatsen på arbeidsmarkedstiltak er økt, men vi har fått noen urovekkende tilbakemeldinger både fra Arbeidssamvirkenes Landsforening og fra NHO, som opplever at personer som allerede hadde utfordringer på arbeidsmarkedet før krisen inntraff, skyves enda lenger bak i køen. Samtidig er ASVLs og NHOs erfaring – og evalueringer viser – at AFT er et godt tilbud til unge som har falt fra i skolealder, og som i liten grad har opplevd mestring i livet, til godt voksne med helseutfordringer og til innvandrere. Statsråden sa selv her i Stortinget så sent som 19. januar i år: «Dette er en bransje med et sterkt engasjement for personer som trenger hjelp for å komme tilbake i arbeid eller skape en god skjermet arbeidsplass.» Samtidig har statsråden selv skapt usikkerhet rundt framtida for tiltaksarrangørene, som regel eid av kommuner og fylker, ved å antyde at han vil se på andre måter å organisere arbeidsforberedende tiltak på enn ved forhåndsgodkjente tiltaksarrangører. Vi vet foreløpig ikke hvordan, men mange frykter, trolig med rette, at det er anbudsutsetting som er alternativet. Anbud på andre typer arbeidsmarkedstiltak har vi allerede sett har ført til standardisering, sentralisering og til at de med størst behov i større grad skyves ut av tilbudene til fordel for dem som står nærmere arbeidslivet. Det er kjent at statsråden har bestilt og mottatt en rapport fra advokatfirmaet Kluge, som hevder at VTA og AFT i dag blir innkjøpt i strid med regelverket. Nå har imidlertid statsråden av NHO og ASVL fått en betenkning fra Advokatfirmaet Schjødt, som konkluderer helt motsatt – at dagens tiltaksarrangører av AFT og VTA driver ikke-økonomisk aktivitet og ikke er å anse som leverandører av en tjeneste i et marked. Så jeg lurer på: Betyr det at statsråden nå vil tenke seg om en gang til før han ødelegger et godt tilbud for dem som trenger det aller mest?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Vi snakker om store og små ting i denne saken. Det som i den store sammenhengen kan virke smått, er ikke desto mindre viktig for dem det gjelder. Arbeiderpartiet har lenge ønsket endringer i regelverket for yrkesskade. Vi hyller alle dem som står i førstelinja og holder samfunnet vårt i gang under pandemien, vel fortjent, enten de jobber i helsevesenet, i matvarebutikker, med renhold, er vektere, jobber i kollektivtransport mv. Da ikke bare bør, men må ord følge handling, for uten det er ikke ordene veldig mye verdt. Jeg vil i den forbindelse henlede oppmerksomheten på forslag nr. 9, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, der vi ber regjeringen tydeliggjøre at den viktige endringen som ble gjort i forskriften om yrkessykdommer om å innlemme covid-19 med alvorlige komplikasjoner i yrkesskadelista, skal gjelde alle som er spesielt utsatt for smitte i den jobben de gjør. Det får vi dessverre ikke flertall for. Helsepersonell er omfattet av forskriften. Det er rett og riktig, og skulle bare mangle, men – og det er et stort men – hva med alle de andre smitteeksponerte i førstelinjer i andre bransjer, som er like viktige for å holde samfunnet vårt i gang under pandemien? Hva skulle vi gjort uten åpne matvarebutikker? Hva skulle vi gjort uten renholderne, vekterne, de ansatte i kollektivtransporten? Fagbevegelsen ved Handel og Kontor og Arbeidsmandsforbundet har bedt regjeringa rette opp i urettferdigheten. Regjeringa har sagt nei, og jeg lurer på: Hvorfor det? Arbeiderpartiet har bedt arbeids- og sosialministeren om en begrunnelse, men svaret var bare at regelverket fungerer etter hensikten. Det er det samme intetsigende svaret Arbeiderpartiet har fått hver gang vi etterlyser forbedringer i reglene om yrkesskade og yrkessykdommer. Lista over yrkessykdommer har ikke fulgt med den medisinske utviklingen. Da er det selvsagt en forbedring at covid-19 er tilføyd, men hvorfor skal det bare gjelde helsepersonell? Fafo har dokumentert at dagens regelverk er kjønnsdiskriminerende, til menns fordel. Det er derfor bra at helsepersonell med overvekt av kvinner er spesielt nevnt i kombinasjon med korona, men hva med de andre yrkene i førstelinja – i butikk, renhold? Hva med ansatte i skoler og barnehager? Hvorfor skal det være vanskeligere for dem å få godkjent yrkesskade/yrkessykdom som følge av koronaen? Rettferdige regler er særlig viktig med tanke på det som nå har begynt å dukke opp av kunnskap om mulige alvorlige langtidsvirkninger av korona. Det hadde vært fint om statsråden kunne svare på hvorfor én del av førstelinja skal være viktigere enn andre. Jeg vet ikke om statsråden har tenkt å tegne seg igjen, men jeg ser at Fremskrittspartiets Erlend Wiborg står på talerlista, så jeg retter spørsmålet også til ham, sånn at Fremskrittspartiet også kan fortelle hvorfor de ikke støtter kravet fra resten av førstelinja.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Det har vært helt nødvendig og riktig å stenge våre grenser mot Sverige og Finland, og nå har også Sverige stengt grensen mot Norge. Vi vet alle sammen i denne sammenheng hvilke utfordringer dette skaper for dem som er arbeidstakere i grenseområdene. Jeg anbefaler sterkt Stortinget å lese artikkelen som ligger ute på NRK.no nå, om Mattias Bornstedt, som kommer i store økonomiske vanskeligheter. Disse problemstillingene drøftes nå mye i Nordisk råd. Jeg er leder i den norske delegasjonen i Nordisk råd. Dette med at Norden skal være en integrert enhet også i vanskelige tider, er på mange måter bærekraften i det nordiske samarbeidet og i det arbeidet som vi gjør i Nordisk råd. Denne stengningen skaper ikke – jeg får nesten si, selv om man ikke skulle tro det, og jeg håper statsråden hører etter – uforutsette problemer, for vi måtte jo vite at når vi stenger grensen, skaper det betydelige problemer i grenseområdene. Vi står altså overfor et særlig problem her, med de arbeidstakerne som bor i Sverige eller i Finland, eller andre steder i EØS-området, som, slik statsråden presist og riktig har sagt her i denne debatten, kan komme i store vanskeligheter når de har en arbeidsplass i Norge. Det er derfor det fremmes et forslag fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som tar opp denne problemstillingen helt konkret – litt åpent, i den forstand at man ber regjeringen rydde opp i dette. Jeg kan fortelle Stortinget her i dag at den svenske Nordisk råd-delegasjonen har bedt om et særlig møte med den norske regjeringen om dette spørsmålet, og har fått innvilget det i morgen allerede. Det er prisverdig av justisminister Monica Mæland. Jeg skal delta i det møtet. Jeg vil bare si her til Stortinget, og særlig til representanten Wiborg, som er så veldig mot dette og snakker om polakkene, nesten litt foraktelig: Polakkene er seriøse arbeidstakere som i tilfellet helt presist i henhold til det statsråden sa, har rett til å kunne komme hit og få denne ytelsen. Vi må kunne rydde opp i sånne ting når vi stenger grensene, slik at ikke tusenvis av arbeidstakere kommer i store vanskeligheter. Jeg avslutter dette innlegget med å anmode Stortingets flertall om bare å slutte seg til dette. Vi må selvfølgelig ha tålmodighet og se hva regjeringen kommer tilbake til når det gjelder utførelsen av denne ordningen, men vi må løse dette i det nordiske samarbeidets ånd, og dette med polakkene kan ikke stå i veien for et slikt vedtak.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Jeg er oppriktig usikker på hvor mye tid jeg skal bruke på Erlend Wiborgs argumentasjon i denne debatten. Det hadde vært veldig mye å si om det, men jeg har egentlig ikke tid. Men jeg vil bare si at også polske arbeidere som arbeider i Norge, som betaler skatt til Norge, er norske arbeidstakere. Det kan ingen i denne salen bestride. Wiborg prøver å sminke sin argumentasjon med å si at det er veldig mye bra folk fra Polen og Litauen og alle andre steder. Selvsagt gjør de en god jobb, som han sier, men vi kan ikke etablere ordninger som håndterer dette grenseproblemet, for da kan vi få inn så mange polakker her. Det er det han egentlig sier. Det synes jeg er virkelig å gå rundt det som er sakens kjerne, og det handler jo om at vi må på nordisk basis løse dette problemet. Jeg ventet med å be om ordet på nytt fordi jeg skulle høre statsråden, men statsråden ga ingen signaler om at han var særlig innstilt på å gjøre noe aktivt med dette. Det betyr at vi står i den situasjonen at anslagsvis 10 000 arbeidstakere faller mellom alle stoler, og politikken er ikke i stand til å ordne opp i det, for stortingsflertallet er ikke villig til å gi statsråden instruks om det. Det synes jeg er veldig uheldig og veldig uriktig – og selvfølgelig politisk galt, men også sosialt galt. Vi har vært veldig flinke i dette rom når det gjelder å vedta det som skal vedtas, og gi støtte til norsk næringsliv og norske arbeidstakere. Det kan redde oss med tanke på hva som kommer etter pandemien. Jeg tror evalueringen av det i all hovedsak vil bli veldig positiv. Men vi bør ikke påføre oss et sånt tilleggsproblem at vi ikke greier å løse dette for de menneskene som ærlig og oppriktig gjør en jobb i Norge, eller nordmenn i Sverige for den saks skyld, som altså mister jobben fordi de ikke kan pendle over grensen. Her burde den norske og den svenske regjeringen bare sette seg sammen og ordne opp i dette. Statsråden dekker seg bak det jeg vil kalle for byråkratisk argumentasjon om hva det er som er mulig å gjøre og ikke gjøre i en sånn sammenheng. De nødvendige politiske vedtak kan fattes uten noen form for problem. Hvis de to regjeringene ville det, og stortingsflertallet her i huset og riksdagsflertallet i Sverige kunne si ja til det, kunne dette løses, og de nordiske arbeidstakerne kunne, innenfor rammen av det som er ånden i det nordiske samarbeidet, fått tilfredsstilt de behovene som de absolutt legitimt har, som konsekvens av de nødvendige grensestengningene som er blitt gjennomført både på svensk side og på norsk side. Jeg håper at vi med det møtet som vi har i morgen, kan komme et skritt videre utover denne debatten.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Jeg vil uttrykke stor respekt for at disse tingene ikke er enkle, men vi står overfor en faktisk situasjon som vi må løse, og det var mer oppløftende signaler fra statsråden i hans siste innlegg, vil jeg si. Jeg vet ikke om jeg orker å være polemisk i disse situasjonene, men hvorfor er man da imot forslaget? Forslaget ber jo regjeringen komme tilbake til Stortinget med løsninger som ordner disse problemene, og så sier statsråden at dette arbeider de intenst med, men de vil ikke ha noe vedtak. Det er litt forunderlig. Kanskje vi kan få oppklart det før vi avslutter denne diskusjonen.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2021-02-18:
Regjeringen har lagt vekt på at inngripende smitteverntiltak som begrenser muligheter for aktivitet og arbeid, skal kompenseres av kraftige og målrettede økonomiske tiltak. Alle forstår at å avveie helse mot aktivitet og sosiale forhold er en svært vanskelig øvelse. Det er viktig at tiltakene er forholdsmessige, må kunne avpasses situasjonen og må kunne rulles tilbake når det er mulig. Det er viktig at tiltakene er avpasset situasjonen slik at ikke forlengelsen av tiltak gjør det vanskelig å komme videre, og at vi dermed forlenger denne krisen. Samtidig må vi være ærlige på at det er vanskelig å ramme inn tiltakene slik at alle som nå har tapt inntekt, nås av ordningene. Nå forlenges tiltak for bedrifter og for selvstendig næringsdrivende og frilansere, og i proposisjonen som er til behandling i finanskomiteen, kommer det også mer penger til næringslivet, som går via kommunene, for å sikre at også bedrifter som ikke treffes av de generelle ordningene, kan få kompensasjon. Ved at kommunene kan fordele dette, kan vi sørge for at disse ordningene treffer lokale bedrifter enda bedre, og at dette kan rette opp noen av skjevhetene det har vært vanskelig å ta inn i de store, generelle ordningene. For Venstre, som er opptatt av å hegne om gründere, småbedrifter og alle dem som tar initiativ og skaper verdier og arbeidsplasser for seg selv og for andre, smerter det at så mange små eller mindre, nystartede bedrifter har hatt det særlig tøft i året som har gått. Vi må sikre at summen av tiltakene vi setter inn, også er til hjelp for dem. Avslutningsvis vil jeg si at tillit er kanskje det viktigste stikkordet i denne tiden. Tilliten har vært høy, både til Stortinget og til regjeringen, og vi har klart oss svært godt, forholdene tatt i betraktning. Det er selvsagt ordninger som kan treffe feil, og som kan oppleves urettferdige. Vi kommer til å høre mange historier i etterkant av denne pandemien, både gode og fortvilte historier. Nå må vi ha tillit til at de som søker å få støtte, virkelig har behov for det og ikke utnytter ordningene. Det har vært vanskelig å gardere oss mot at noen nok sitter igjen med mer og andre mindre, at noen utnytter ordninger mens andre får mindre enn de skulle hatt, men målet vårt har hele tiden vært å treffe best mulig dem med størst behov, slik det alltid er for Venstre.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2021-02-18:
Denne saken dreier seg om et forslag fremmet av seks representanter fra Arbeiderpartiet om å stoppe privatisering og forhindre et todelt helsevesen. Det er sterke ideologiske skillelinjer knyttet til dette forslaget, men så lenge jeg har arbeidet med helsepolitikk, har jeg møtt svært få som er for det som går under vignetten «todelt helsevesen», et helsevesen som grunnleggende strider mot den norske velferdsmodellen bygget opp gjennom generasjoner. Begrepet er nå så samstemt negativt ladet at det har mistet sin verdi i det norske samfunnet. Det er bred politisk enighet i vårt land om at et best mulig offentlig helsevesen er den viktigste byggesteinen i den konstruksjonen både sosialt, politisk og økonomisk, noe mange land bare kan misunne oss. Det er med dette som bakteppe vi går inn i denne debatten. Hadde det vært slik at brorparten av det norske helsevesenet var bygget på private løsninger, slik enkelte land har det, ville vi hatt en helt annen diskusjon. Slik sett er det greit å henvise til Helsepolitisk barometer i representantforslaget, som viser til at åtte av ti nordmenn ser på et todelt helsevesen som noe negativt. Jeg tror den dominerende stemningen her i salen er den samme. Det helsevesenet som Venstre har bidratt til å bygge videre på, er fundert på frihet og muligheter for alle. Etter vårt syn er fritt behandlingsvalg en vesentlig del av dette. Det positive og viktige med valgbare løsninger er at de regulerer køer og fremmer kvalitet og innovasjon. Det er utallige historier om hvordan løsninger fra det private og/eller ideelle foretak har bidratt til større effektivitet i det offentlige helsevesenet. Det er også flere eksempler på at ledere fra det private har gått over i det offentlige og tatt med seg løsninger og en lederstil som har bedret både behandlingsrutiner og arbeidsmiljø. Spørsmålet om overbehandling er åpenbart et viktig tema. Uten kontrollerende tiltak kan det selvsagt tenkes at det oppstår insentiver til å skumme fløten av helsevesenet, slik det heter. Det er i dette bildet kontrollen med de private ytelsene er svært viktig. Jeg har tillit til standarden på disse kontrolltiltakene og at både Legeforeningen og myndighetene tar denne saken svært alvorlig. Gjør kloke valg-kampanjen, som tar sikte på å redusere undersøkelser og forhindre unødvendig behandling, er et eksempel på hvordan vi som samfunn kan møte slike utfordringer. Jeg synes på tampen at det er grunn til på generelt grunnlag å takke komiteen, og spesielt komitélederen, for et godt samarbeid. I den tiden vi er oppe i, er det mer enn på lenge nødvendig å holde helsedebatter i en saklig og opplysende tone. Det skylder vi dem som i disse tider har så stor tillit til myndighetsøvelsen innenfor dette området.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-02-18:
Arbeidsfolk og bedrifter, selvstendig næringsdrivende, frilansere og andre er blitt hardt rammet av pandemien, og det har vært helt nødvendig for Stortinget å gå inn med målrettede tiltak for å sikre både inntektssikring for arbeidsfolk, selvstendig næringsdrivende og frilansere og større trygghet også for bedriftene, som er i en alvorlig situasjon. For Senterpartiet har det vært helt grunnleggende at vi må sikre forutsigbarhet så lenge pandemien varer. Det er det som har vært det store problemet, at regjeringspartiene og deres støtteparti Fremskrittspartiet har kommet med stadig uforutsigbarhet, forslag om å redusere, utfase, kutte ut helt nødvendige støtteordninger. Så kommer det en smittebølge, og så ser en at dette kanskje ikke var så lurt allikevel. Til diskusjonen om arbeidsgiverperiode og hva bedriftene skal dekke der: Senterpartiet var imot å øke den til ti dager. Vi mente den skulle holdes på fem dager gjennom hele pandemien nettopp fordi vi så at det ville kunne komme nye smitteutbrudd. Det er det som er den fullstendig forskjellige situasjonen – på den ene siden står regjeringen nesten på daglige pressekonferanser og snakker om faren for at det kan komme nye smitteutbrudd, og at vi må ha restriksjoner, samtidig som en ikke sikrer den grunnleggende forutsigbarheten for dem som vil bli rammet. Senest i forbindelse med statsbudsjettet før jul forsøkte vi å få flertall igjen for at arbeidsgiverperioden ved permittering burde være fem dager. Da stemte Fremskrittspartiet imot. Det er det som også gjør at veldig mange virksomheter nå står i en kjempekrevende situasjon når det har kommet nedstengingsvedtak, fordi en blir sittende med store lønnskostnader. Så må en også gjøre det andre: En må sørge for å ivareta arbeidsfolkene og sikre en lønnskompensasjon, sånn at de ikke kommer skadelidende ut. Jeg hørte representanten Nordby Lunde si at regjeringen drev og jobbet med noe, så det var egentlig et spill fra opposisjonen. Nei, det vi behandler i dag, illustrerer nettopp hvorfor det var viktig at opposisjonen forsøkte å gå sammen og i hvert fall gi noe mer forutsigbarhet og trygghet, når regjeringspartiene selv i dag argumenterer med at en skal forlenge til 1. oktober. Til det med å forlenge permitteringsperioden fram til 1. oktober: Ja, vi kan håpe at de fleste smitteverntiltakene er rullet tilbake igjen til sommeren, og at vi kan begynne gradvis gjenåpning av samfunnet, men bedriftene vil jo ikke være i full aktivitet og kunne ta alle sine permitterte tilbake fra sommeren av. Nettopp derfor er det viktig med en overgangsperiode og å sikre forutsigbarhet for både arbeidsfolk og bedrifter.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Komiteen har behandlet et representantforslag fra SV om voksenvaksinasjon, og det er gledelig å se en bred enighet om at dette er viktig. Norge har en god modell for barnevaksinasjonsprogram, som også har høy tillit i befolkningen. Den beskytter barn mot svært smittsomme og potensielt dødelige sykdommer. Før vi fikk vaksiner, levde foreldre i en kontinuerlig og reell frykt for sykdommer vi i dag knapt kjenner navnet på. Kopper tok f.eks. livet av rundt 500 millioner mennesker på 1900-tallet. Nå er sykdommen utryddet, og det er takket være vaksinen. Ikke alle vaksiner i barnevaksinasjonsprogrammet gir beskyttelse livet ut. Vaksine mot difteri, stivkrampe, kikhoste og polio må oppdateres hvert tiende år for å sikre beskyttelse, men det er det dessverre ikke alle som vet. Gjennom barnevaksinasjonsprogrammet gis disse vaksinene i 10. klasse, noe som betyr at voksne bør ta en påfyllingsvaksine når de er 25 år, og hvert tiende år etter det. Det er grunn til å tro at mange voksne ikke tar påfyllingsvaksine, enten fordi de ikke er klar over at det er et behov, eller fordi de ikke har oversikt over når de tok vaksinen sist. Derfor har komiteen enstemmig stilt seg bak et vedtak om at det bør etableres en informasjonsordning som kan opplyse innbyggerne om når det er behov for påfyllingsvaksine. Dette kan løses gjennom en sms-ordning, eller varsel via helsenorge.no, der vaksinasjonsstatusen din ligger. Det vil selvsagt være frivillig å ta påfyllingsvaksine, men informasjonen kan bidra til at innbyggerne får bedre mulighet til å beskytte seg mot smittsomme sykdommer. Gjennom koronapandemien har befolkningens tillit til vaksiner økt. Det har aldri vært større etterspørsel etter pneumokokkvaksiner eller ordinære influensavaksiner. Det synes komiteen er positivt. Tilgangen til disse vaksinene har dessverre vært mindre enn etterspørselen. 1,9 millioner mennesker i risikogruppen og helsepersonell som jobber med dem, anbefales influensavaksine. I fjor fikk Norge tilgang til 1,2 millioner doser, mens apotekene bidro med ytterligere 0,3 millioner. Det dør rundt 900 personer årlig i Norge av helt ordinær influensa, som det finnes vaksine mot. Komiteen forventer at etterspørselen etter influensavaksine vil øke i årene som kommer, og det er positivt, for vaksine redder liv. Derfor bør regjeringen sikre gode og langsiktige avtaler om disse. Pneumokokkvaksine anbefales til alle over 65 år og alle i risikogrupper. En må altså ha påfyllingsvaksine av denne hvert tiende år for å ha beskyttelse. Pneumokokksykdommer er svært alvorlige, og selv med antibiotikabehandling er dødeligheten ved en slik sykdom 20 pst. Vaksine redder altså liv. Et voksenvaksinasjonsprogram handler om å gi innbyggerne våre beskyttelse mot smittsomme og alvorlige sykdommer gjennom hele livet. Influensavaksine og pneumokokkvaksine må tilbys risikogruppen, og folk må få en påminnelse om behovet for påfyllingsvaksine. Jeg er glad for at flertallet på Stortinget er enige om dette.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Takk for en god debatt. Jeg har behov for å kommentere noe av det som har blitt sagt, bl.a. om utredning av et voksenvaksinasjonsprogram. Det er ikke helt riktig, det representanten Toppe sier, at dette har vært klart så lenge. Den utredningen Folkehelseinstituttet har laget, ble ferdig i 2018, og jeg er ikke enig i at alt er klart så man kan gå for votering på det i dag. Derfor stemmer ikke Fremskrittspartiet for forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, men har fremmet eget forslag sammen med regjeringspartiene, som ligger i komiteens innstilling til vedtak I, nemlig at man må se på innfasing og finansiering av dette også. Jeg vil minne Stortinget om at det er en pågående koronapandemi, og det er fullt fokus på vaksinering knyttet til den. Det mener vi i Fremskrittspartiet er riktig. Når koronapandemien er håndtert og befolkningen har fått vaksine, er det viktig å komme i gang med et voksenvaksinasjonsprogram. Da vil det være naturlig å se på både tilbud om grunnvaksine, oppfriskningsdoser og også om man eventuelt skal differensiere mellom influensavaksine og høydoseinfluensavaksine. Derfor stemmer ikke Fremskrittspartiet for de forslagene fra SV som ligger i saken, for vi mener det er riktig å se på det i det fulle programmet som det skal jobbes med. Når det gjelder finansiering, er ikke det noe vi i Fremskrittspartiet har tatt stilling til, men jeg har lyst til å minne SV om at det er ingenting som heter gratis. Alt vi vedtar her, er i så fall skattefinansiert, og vi Fremskrittspartiet er opptatt av å holde skattene lavest mulig. Så vi får heller komme tilbake til en finansiering av voksenvaksinasjonsprogrammet. Men jeg er veldig glad for at det nå er så bred enighet om dette i Stortinget, og jeg har store forhåpninger om at regjeringen raskt kan levere en informasjonsplan for dette med behov for oppfriskningsdoser. Det er vel sånn at de færreste av oss har skrevet inn i kalenderen når det er gått nøyaktig ti år siden sist vi tok en vaksine mot kikhoste, og en påminnelse om at tiden er gått ut, og at det er behov for en oppfriskning, vil være veldig positivt. Vi i Fremskrittspartiet er opptatt av å gi befolkningen god informasjon og mulighet til å beskytte seg mot alvorlige sykdommer gjennom hele livet, og jeg ser fram til at informasjonsprogrammet nå kommer på plass, og at komiteen og Stortinget enstemmig støtter opp om det.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Dette er en rent ideologisk debatt hvor Arbeiderpartiet har tatt et tydelig steg til venstre, etter mitt synspunkt. De retter i dette representantforslaget kraftig kritikk mot private aktører, som altså bidrar til å kutte helsekøer og øke valgfriheten for oss alle. Fritt behandlingsvalg er helt genialt. I går møtte jeg en kvinne i Lillesand som måtte operere kneet. Det var ett års ventetid ved det offentlige sykehuset. Denne kvinnen var medlem av Fremskrittspartiet og kjente selvfølgelig godt til dette med fritt behandlingsvalg. Hun spurte om det fantes et privat sykehus som kunne operere henne raskere, og det var det. I sin egen kommune fikk kvinnen behandling etter ni uker. For samfunnet betyr det ti måneder mindre med sykepenger. For denne kvinnen betyr det ti måneder mindre med et ødelagt kne og altså bedre livskvalitet. Fritt behandlingsvalg er kommet for å bli, og det er helt genialt. Dette er altså helt motsatt av et todelt helsevesen. Jeg registrerer at venstresiden støtter at fastleger, tannleger, fysioterapeuter og psykologer kan være privatpraktiserende. Når det gjelder koronatestkapasitet, er de mer enn villige til å kjøpe det av private aktører, men de er – med Arbeiderpartiet i spissen – veldig selektive med hensyn til når de ber private aktører om hjelp i helsevesenet, når de kaller dem velferdsprofitører, og når de beskylder dem for å skape et todelt helsevesen. Fremskrittspartiet tar avstand fra en sånn retorikk og politikk. Private aktører er helt avgjørende for å redusere helsekøer og øke valgfriheten for hver og en av oss. Med Fremskrittspartiets modell motvirker vi nettopp et todelt helsevesen. Det offentlige skal ha ansvaret for finansiering og føre tilsyn med kvalitet. Hver enkelt av oss får valgfrihet. Jeg mener bestemt at det er venstresidens politikk som skaper et todelt helsevesen, hvor hver enkelt må ta til takke med offentlige aktører uansett, og det er kun de med penger som ikke vil stå i kø, som har mulighet til å kjøpe seg ut av det. For oss i Fremskrittspartiet er det pasientene som er viktigst, ikke organisasjonsformen til den som tilbyr helsehjelp.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Våren 2020 diskuterte vi fødeavdelingsstruktur i Møre og Romsdal, og Stortinget slo fast at vi ønsket å videreføre fødeavdelingen i Kristiansund etter at Sykehuset Nordmøre og Romsdal, SNR, sto ferdig. I den anledning valgte helseministeren, og også direktøren ved helseforetaket, å presisere at det vedtaket ikke trumfet faglig forsvarlighet, noe som på mange måter indikerte at både helseministeren og direktøren selv hadde en idé om at det kunne komme et tidspunkt da fødeavdelingen måtte legges ned av hensyn til faglig forsvarlighet. Jeg registrerer at avdelingen er lagt ned og planlagt gjenåpnet senere. Hvilke tiltak er det helseministeren og direktøren gjør nå for å sikre faglig forsvarlighet ved gjenoppretting, som man ikke kunne hatt på plass allerede i mai 2020?
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Det er en pandemi, og vi vet at det er krevende, men jeg blir altså oppriktig trist av å se tusenvis av kvinner nå bli frarøvet muligheten til å ha med sin partner på disse viktige og store opplevelsene man har når man er gravid. Jeg tror aldri jeg hadde godtatt en beskjed fra sykehuset om at min mann ikke fikk lov til å være med på fødselen før helt på slutten, men måtte sitte på en parkeringsplass og vente til fødselen var såpass langt i gang at han kunne få lov til å være med. Jeg hadde aldri akseptert det. Far er en like viktig person i barnets liv som det mor er. Det å bringe et barn til verden er en stor opplevelse. Det at smitteverntiltak tolkes så strengt at personer blir frarøvet muligheten til å være med på alt fra tidlig ultralyd til å høre barnets hjerte banke for første gang, være sammen med sin kjære under fødselen og knytte bånd til barnet sitt helt fra begynnelsen av, kan ikke rettes opp i framtiden. Å miste den muligheten vil være et tap for livet. Fremskrittspartiet mener at de gravide og deres partner må få lov til å oppleve dette sammen. Jeg blir opprørt over at smittevernfaglige vurderinger gjør hverdagen, fødselen og svangerskapet så vanskelig for mange gravide og deres partnere nå. Fremskrittspartiet aksepterer ikke det, og derfor har vi hatt dialog med regjeringspartiene de siste ukene for å se om vi kan endre på det. Vi ser bevegelse, og det er jeg glad for. En av løsningene som har kommet opp i dagen, er dette med hurtigtest. Med mulighet til å teste både mor og far med en hurtigtest for korona, vet man også om de er smittet eller ikke, og det vil øke muligheten for far til å få være med i svangerskapsomsorgen. Dersom en av partene har en positiv koronatest, gir det også mulighet til å sette inn andre tiltak, f.eks. prioritere vaksinerte jordmødre eller andre. Det viktigste for oss er ikke formuleringen av et vedtak, men at dette blir ryddet opp i og sett på, sånn at gravide kvinner der ute kan være trygge på at de også får lov til å ha med sin partner i den viktigste delen av deres samliv, og at begge to får mulighet til å knytte bånd til sine barn. Vi har hatt en dialog med regjeringspartiene knyttet til vårt løse forslag, forslag nr. 13, og jeg laget en omformulering av det som er sendt inn på egnet måte, så det skal ligge klart på. Men jeg leser det opp: «Stortinget ber regjeringen sikre at hurtigtester kan brukes på sykehusene slik at det legges bedre til rette for at partneren får være med på svangerskapsoppfølgingen og i fødsels- og barseltiden.» Dette er ikke et ekskluderende tiltak, andre tiltak må selvsagt også avgjøres, men vi mener at hurtigtester bør gjøre det enklere for partner å være med på fødsel, og det betyr mye for tusenvis av gravide kvinner og deres kjæreste.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Ja, Fremskrittspartiet er for bygging av SNR. I sum vil det gi bedre tjenester av det tilbudet som kan samordnes, og det har også vært et sterkt lokalt ønske. Fødeavdeling er ikke en av de tjenestene som bør samordnes i SNR, men videreføres de to stedene det allerede er, i Molde og Kristiansund. Arbeiderpartiet er overbevist om at fødeavdelingene må samordnes i SNR. Det er den politiske forskjellen her. De rir to hester. Når det gjelder det løse forslaget, skal jeg være enig i at hvis vi hadde fått anledning til å ta en grundig komitébehandling av denne problemstillingen, hadde dette vært enklere. Vi i Fremskrittspartiet sendte inn et spørsmål til spørretimen i forrige uke. Debatten og replikkordskiftet med helseminister Bent Høie i går avgjorde vårt utfall av det spørsmålet. Det er ingen politisk uenighet her. Heldigvis ser det ut til at alle er enige om at kvinner skal få muligheten til å ha med sin partner når de er i fødsel og i svangerskapsomsorgen. I motsetning til SV synes jeg ikke det er trist, men det er veldig oppløftende at vi er enige om det. Det er ikke formuleringen i vedtak her som vil avgjøre, men helseministerens oppfatning av hva man i debatten har ønsket seg.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Fokuset på vaksiner har aldri vært større. Verden står nå midt i en pandemi, og vi har vært vitne til en voldsom mobilisering for å utvikle effektive vaksiner mot sykdommen covid-19. Gledelig mange vaksinekandidater er blitt godkjent, og nå handler det om at vi i Norge, som i andre land, får rullet ut dosene raskest mulig. Kommunene er også klare til å øke denne kapasiteten bare de får nok doser. Vaksiner er normalt noe vi tenker på for barn, gjennom barnevaksinasjonsprogrammet, her i Norge. Det har gjort at vi har utryddet barnesykdommer som dessverre fortsatt rammer barn i utviklingsland. Noen vaksiner er anbefalt for voksne, enten for å friske opp vaksinene man fikk som barn, eller fordi risikoen for å få alvorlig forløp av noen sykdommer øker med alderen. I Legemiddelmeldingen, Riktig bruk – bedre helse, Meld. St. 28 for 2014–2015, varslet regjeringen at de ville utrede opprettelsen av et voksenvaksinasjonsprogram tilsvarende det vi har for barn, og at innretning og prioriteringer bør utredes nærmere. Et enstemmig storting sluttet seg til dette, og Folkehelseinstituttet fikk i oppdrag å utrede saken. Folkehelseinstituttets anbefaling, som ble oversendt Helse- og omsorgsdepartementet i 2018, er å etablere et voksenvaksinasjonsprogram som bl.a. inkluderer vaksine mot sesonginfluensa, vaksine mot pneumokokksykdom, grunnvaksinasjon til dem som mangler det, inkludert vaksiner til flyktninger og asylsøkere, som eksempelvis MMR-vaksinasjon, og oppfriskningsvaksinasjon fra barneprogrammet. Dette samsvarer med de vaksinene som omtales i representantforslagets punkt 1–4. Vi i Arbeiderpartiet mener det er kritikkverdig at regjeringen ikke har satt av penger til et sånt program i statsbudsjettet, og vi skjønner egentlig ikke helt hvor denne saken har blitt av i regjering. Derfor står vi inne i flere forslag som allerede er fremmet. Jeg vil også ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet står inne i, fra et mindretall.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
En todeling av helsetjenesten er en reell bekymring i befolkningen. Ifølge Helsepolitisk barometer for 2019 mener 62 pst. at en todelt helsetjeneste er reell. Åtte av ti nordmenn sier at det er negativt. En felles helse- og omsorgstjeneste som gir helsehjelp etter faglige prioriteringer, er en av bærebjelkene i velferdsstaten. Det er vår felles offentlige helsetjeneste som stilte opp i forbindelse med koronakrisen. Land med offentlige helsetjenester som alle har tilgang til, står mye bedre rustet til å takle pandemier ved å kunne tilby behandling til alle, hindre videre smittespredning og samordne virksomhetene uten byråkratiske mellomledd og bestillinger. Høyreregjeringens privatiseringsreform Fritt behandlingsvalg ble imidlertid suspendert ved koronaloven. Ordningen tålte rett og slett ikke stresstesten i en krise. Arbeiderpartiet mener det må tas en rekke grep for å stagge den privatiseringen vi ser, og hindre en todeling, og for å sikre at Norge fortsatt har en av verdens beste helsetjenester, der det er faglige vurderinger, ikke betalingsvilje og personlige ressurser som styrer hvilken behandling man får. Finansieringsordningen Fritt behandlingsvalg burde egentlig hete fri etableringsrett for private behandlere på lokalsykehusets regning. Helse Sør-Øst skrev vinteren 2020 brev til helseministeren om at det finnes eksempler på leverandører som ikke har nådd opp i regionale anbudskonkurranser, men som har søkt om og fått opprettet tilbud innen Fritt behandlingsvalg-ordningen. Samtidig har leverandører som gir helsetjenester innenfor den offentlige helsetjenesten og har avtale med foretaket, vanskelig for å fylle opp plasser, og får dermed økonomiske utfordringer på grunn av ordningen. I sum er det tydelig at fritt behandlingsvalg påvirker de helsefaglige prioriteringene i negativ retning. Vi ber i dette representantforslaget regjeringen om å ta på alvor trusselen om en todelt helsetjeneste gjennom bl.a. å sørge for at helsepersonell ansatt i offentlige sykehus ikke kan ha private bierverv og behandle de samme pasientene som de har ansvar for i det offentlige, i et privat selskap. Forslaget inneholder også flere forslag om å regulere det private helsemarkedet, som har vokst under denne regjeringen. Jeg vil ta opp de forslagene Arbeiderpartiet står med i innstillingen.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Jeg kan følge statsråden langt på vei i at debatten om bruk av private i helsetjenesten ikke burde handle om hvem som gjør det, men om hvordan det skjer, og om hvordan den offentlige helsetjenesten kan beholde styring og muligheten for å prioritere ressursene riktig. Å prioritere ressursene riktig har vi tatt stilling til i Stortinget, vi har hatt en prioriteringsmelding. Så mitt spørsmål til statsråden går på det at Helse Sør-Øst sender brev til helseministeren og viser til at private behandlingsinstitusjoner som de har hatt avtale med, sliter med å få fylt opp sine plasser fordi finansieringsordningen Fritt behandlingsvalg gjør at de mister forutsigbarhet og sånn sett ikke kan oppfylle den kvaliteten. Er ikke ordningen fritt behandlingsvalg ment for å «booste» et privat marked, mer enn for å ivareta medisinske behov?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Etableringen av fritt-behandlingsvalg-institusjoner skjer jo der det er flest pasienter. Bryter ikke det med Stortingets målsetting om en like god og like tilgjengelig helsetjeneste overalt? Og hvis en skal ha valgfrihet, når det er snakk om hvilken behandlingsinstitusjon en skal få behandling på, burde ikke det være en valgfrihet som gjelder over hele landet? Etableringen av disse aktørene skjer i det sentrale østlandsområdet.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
For fødende kvinner på Nordmøre trodde man at fødeavdelingen var sikret gjennom et vedtak i Stortinget i fjor. I dag, to uker etter at fødeavdelingen ble stengt, vet vi at man ikke har lyktes i å skaffe nok fagfolk til å opprettholde tilbudet. For Arbeiderpartiet er det viktig å gjenta Stortingets vilje: Det er regjeringens ansvar å sikre et tilbud der Stortinget har vedtatt at det skal være et tilbud, og vi holder helseministeren ansvarlig for at fødeavdelingen er blitt stengt. Også vi i Arbeiderpartiet vet at en fødeavdeling må ha fagfolk, og vi vil ikke overprøve det faglige ansvaret som dedikerte fagfolk tar på seg lokalt. Det siste året har ansatte ved føden, både i Kristiansund og i Molde, strukket seg langt for å gi et faglig forsvarlig tilbud til fødende kvinner på Nordmøre og i Romsdal. Ansatte har arbeidet komprimert, med høyt uketimetall, under perioden med alternerende drift, og dette har selvfølgelig ført til stor belastning for ansatte. Jeg vil rose de ansatte, både i Kristiansund og i Molde, for å ha stått i denne krevende situasjonen over lang, lang tid. Innsatsen må nå settes inn på å beholde de fagfolkene man har i regionen, og så må man rekruttere for det man har behov for i et samlet føde-/gyn-tilbud på Nordmøre og i Romsdal. Det er mangel på gynekologer, men det er også mangel på jordmødre. Ifølge Sykepleierforbundet er det 250 ledige jordmorstillinger i Norge i dag. Riksrevisjonen feller en tydelig dom over regjeringens innsats for å utdanne flere spesialsykepleiere. Kandidatmålene regjeringen selv har satt seg, er ikke nådd, selv ikke i de årene representanten Dale, som hadde ordet før meg, satt i regjering. Nå må det sikres fagfolk. Det nye sykehuset trenger fagfolk, og vi trenger et godt, samlet fagtilbud for den aktiviteten som skal være både på nytt sykehus og i Kristiansund, også i framtiden. Det skal være gynekologer i Kristiansund også i framtiden, det skal være et dagtilbud der, og det handler om å få dette på plass. Jeg vil advare mot å bruke pisk på det fagmiljøet som nå sitter igjen i Molde. Det vil være en kortsiktig strategi. Jeg ser at flere partier tar til orde for å beordre ansatte fra Molde til Kristiansund. Det er jeg bekymret for kan føre til en kollaps av hele fagmiljøet. Og hvor er vi da? Nye runder i Stortinget og kjeft på helseministeren vil ikke hjelpe de fødende på Nordmøre.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2021-02-18:
Vaksinasjon er en effektiv beskyttelse mot sykdom. Tall fra Verdens helseorganisasjon viser oss at vaksinering forhindrer omtrent 2–3 millioner dødsfall i året. Ta f.eks. meslinger, som i 1963 tok 2,6 millioner liv. I 2017 tok samme sykdom 110 000 liv. For folkehelsen vår er vaksinasjon viktig. I Norge har vi et velfungerende barnevaksinasjonsprogram med stor oppslutning. I tillegg har vi et influensavaksinasjonsprogram og nå også et koronavaksinasjonsprogram. Men vi har altså ikke et eget voksenvaksinasjonsprogram, noe som gjør at deler av den voksende befolkningen kanskje ikke har tatt de vaksinene de f.eks. burde ha fått en oppfriskning av. Andre har kanskje ikke fått ta del i barnevaksinasjonsprogrammet, selv om programmet gjelder fram til fylte 20 år. FHI deler også ut gratis vaksine mot meslinger og røde hunder til voksne som ikke er vaksinert mot det. Men at det ikke finnes noe systematisk program for vaksinasjon av den voksne delen av befolkningen, kan gjøre at befolkningen ikke er så godt beskyttet mot smittsomme sykdommer som de kunne ha vært. Derfor er det viktig at vi ser på hvordan vi på en bedre måte kan følge opp at voksne som ønsker det, tar vaksine. Høyre mener at barnevaksinasjonsprogrammet har vært en suksess. Nå foreslår regjeringspartiene sammen med Fremskrittspartiet at man skal utrede hvordan et voksenvaksinasjonsprogram kan gjennomføres. Det har regjeringen og Fremskrittspartiet tidligere satt på agendaen. Innretning og prioritering av det må utredes nærmere, men det skal man også gå i gang med. Dessuten er vi veldig opptatt av å gjøre hverdagen til folk lettere. Det er ikke alltid enkelt for folk å huske sist gang de tok vaksine, mot f.eks. stivkrampe. Det bør være fullt mulig å sende en påminnelse til folk når det er på tide å ta ny vaksine, og ny teknologi gir oss nye muligheter for å få til det.