trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Til spørsmålet om det er mange som kritiserer: Det er klart at det i denne saken er mange som er blitt kritisert. Mange er også blitt kritisert på bakgrunn av, punkt 1, at departementet ikke kommenterte orienteringen 21. juni. Men det gjorde vi altså. Punkt 2: De punktene som var grunnlag for kritikk - der BA-HR konkluderte med at styret ikke hadde kompetanse til å fatte vedtak, og Selmer påpekte at generalforsamlingen burde vært orientert - var altså ikke kjent. De ble heller ikke kjent i pressemeldingen 25. juli. De ble først kjent etterpå. Det var de faktiske endringene, som etter vår oppfatning forbedret opsjonene, og det åpenbare i at generalforsamlingen i hvert fall skulle ha vært orientert, som førte til at vi tok opp de spørsmålene vi gjorde. Det er viktig å påpeke at vi brukte selskapets organer. Vi brukte generalforsamlingen 8. mai. Vi forholdt oss til bedriftsforsamlingen da de hadde sitt møte 6. august. Vi har forholdt oss til selskapets organer og ikke til den debatt som har pågått i media. Det synes jeg er den riktige måten å gjøre det på.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Jeg ble utfordret nok en gang av representanten Foss på at jeg skal ta selvkritikk, men jeg kommer altså ikke til å ta selvkritikk på at representanten Foss og andre har kommentert på feilaktig grunnlag hva departementet var informert om, når departementet var informert, osv. Det jeg sa i høringen, som ligger som vedlegg til innstillingen, og som jeg gjerne gjentar, var at i den grad vi skulle gjort noe annet, skulle vi kanskje vært mer utålmodige og mer spisse i vår opptreden den 8. mai på generalforsamlingen. Men vi jobber altså sammen med selskap og styre. Vi var i dialog med selskap og styre og fant en form for behandling av framtidige avlønningssystemer som vi etterlyste, som det framgår av brevet fra meg og av protokollene. Det var i så fall der vi måtte vært hardere og mer firkantet og mer konfronterende i forhold til styret. Jeg registrerer at det ikke er noen kritikk fra Høyre for at ikke styret redegjorde for at de kanskje ville avvikle opsjonsordningen i forbindelse med fusjonsplanene. Det er heller ingen kritikk av Hydro for at de ikke orienterte på generalforsamlingen 8. mai, heller ikke for at de ikke orienterte på generalforsamlingen den 5. juli, og heller ikke for at den orienteringen som ble gitt til én eier - det er ikke tilfredsstillende, det skal gis til alle eiere - var ufullstendig. Der er det heller ingen negativ kommentar å registrere fra høyresiden. Så er det sånn at det møtet som representanten Foss omtalte som «lørdagsmøtet», foregikk en fredag. Det var åpenbart ingen nyhet for Reinås under høringen at det var en begrunnelse for hvorfor vi uansett ikke ville støtte ham som kandidat ved høstens valg. Det bekreftet Reinås i høringen - det står på side 16 i referatet fra høringen at han har fått en begrunnelse for det. Så det var ingen nyhet. Så sier representanten Flåtten at når vi ikke var fornøyd med Selmer-rapporten, bestilte vi en ny rapport fra BA-HR. Det er helt feil. De to rapportene fra seriøse advokatfirmaer ble utarbeidet helt parallelt. Det var ikke sånn at BA-HR laget en rapport etter at Selmer var ferdig, de jobbet parallelt. For øvrig er det sånn at partileder Erna Solberg i Høyre lørdag den 28. krevde at vi skulle starte granskning, og nå kritiseres vi for at vi laget en sånn rapport. Mange har spådd investeringsflukt. Noen har spådd at det blir vanskelig å få styremedlemmer til Hydro. Noen har spådd at utenlandske investorer ville sky Hydro. Alt har vist seg å være feil. Det er ingen grenser for hvilke løse påstander som kan brukes i personangrep. Til slutt vil jeg si at jeg følger gode råd og skal følge opp i forhold til praktisk eierstyring. Men når representanten Foss to ganger i sitt hovedinnlegg refererer til statens representanter i bedriftsforsamlingen, vil jeg si at han kanskje burde vite at staten ikke har representanter i bedriftsforsamlingen. Og når jeg får som råd at vi skulle ha satt i gang juridiske undersøkelser av vedtak i Hydro før Hydro hadde fattet vedtaket, kan jeg love Stortinget at den form for uryddig eierskapshandtering som jeg ble anbefalt av Per-Kristian Foss, kommer jeg aldri til å drive med.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Nok en gang til spørsmålet om vår vurdering av Reinås og for så vidt andre styremedlemmer i Hydro sitt kandidatur for å få vår støtte til gjenvalg i oktober: Jeg har altså sagt i brevet som jeg sendte til Stortinget, at det var en todelt begrunnelse, at vi ikke kom til å støtte gjenvalg av Reinås i oktober, og at jeg anså Hydro best tjent med at han trådte til side på grunn av håndteringen av opsjonssaken. Når representanten Foss framstiller det at jeg i den sammenheng sa «industriell» som en nyhet, refererer jeg nok en gang til hva jeg faktisk sa, det står gjengitt i referatet. På spørsmål fra Ola T. Lånke gav jeg uttrykk for en generell vurdering av hvilke ting som ligger til grunn, og vi vurderer på helt ordinær måte, annethvert år stort sett, hvorvidt styreledere skal få vår støtte til gjenvalg. Det er industriell utvikling, det er kommunikasjon, det er f.eks. styrets forhold til generalforsamling, som er det rette organet, osv. Det var i den sammenheng «industriell utvikling» ble nevnt. Jeg kan si det på en annen måte: Det vi mener om industriell utvikling, i Hydro som i andre selskaper, kommer til å bli kommunisert i de offentlige eierdokumentene og har blitt behandlet i St.meld. nr. 13 for 2006-2007. Det er akkurat det vi har sagt der, som vi følger opp, men jeg registrerte til å begynne med at noen selskaper var overrasket over at vi faktisk fulgte opp det vi sa. Men det er det vi kommer til å fortsette med, verken mer eller mindre. Når det gjelder hvorfor staten ikke etterlyste hvordan opsjonsavtalene skulle behandles, er det merkelig å stille spørsmålet i forbindelse med fusjonsdokumentene, for opsjonsavtalene er jo individuelle. De er ikke kjent på individuelt nivå for noen - det er personlig inngåtte avtaler. Men det jeg vet, er at i hvert fall mange av dem hadde innebygd mekanismer for hvordan de skulle håndteres dersom selskapet ble forandret, eller hvis noen sluttet i selskapet. Derfor var det ikke åpenbart på det tidspunktet for eieren at opsjonsprogrammet måtte avvikles. Det ble altså først kjent for oss som en sak som styret jobbet med 21. juni, på en ufullstendig måte. Og når representanten Foss sier at vi kunne gjort noen undersøkelser, vil jeg referere fra E24 den 7. august, der representanten Foss sier helt klart og tydelig at vi kunne bedt BA-HR om en juridisk gjennomgang på forhånd av hva styret kanskje kom til å vedta. Det er det jeg påpeker ville vært usedvanlig uryddig eierskapspolitikk, og derfor kom jeg ikke til å følge det rådet. Det var det konkrete rådet som jeg kommenterte. Til slutt dette at jeg tar kritikk personlig. Nei, jeg refererer til den samme artikkelen i E24, der representanten Foss gir uttrykk for at statsråden - og det er altså personlig - er «usmakelig». Jeg har ikke registrert at han har vært mannfolk nok til å trekke den uttalelsen tilbake.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
La meg få lov til å begynne med et sitat av representanten Foss: «Dag Terje Andersen har til tider oppført seg usmakelig som næringsminister, og man kan spørre seg hvorfor de ikke engasjerte BA-HR-advokatene på et tidligere tidspunkt.» Det bekrefter begge de påstander jeg la fram i forrige innlegg - fra E24, så vidt jeg husker, 7. august. - Det er nå det. Så er forholdet det at vi som eierdepartement når det gjelder mange av de selskapene staten har deleierskap i, forholder oss til mange valg. Det gjelder styreledere som selvfølgelig blir spesielt vurdert, og det gjelder styremedlemmer. Det vil også være tilfellet i Hydro, og det var tilfellet i Hydro denne gangen. Som jeg sa i høringen, baserer det seg på en helhetlig vurdering av både styreleders og det enkelte styremedlems innsats. Det handler om kommunikasjon, det handler om hvor lenge folk har sittet, og det handler om hvilken industriell strategi en forfølger i selskapet - som ett av elementene. Jeg har gitt uttrykk for at det var en helhetlig vurdering av de forskjellige elementene som gjorde det klart for oss at vi ikke - uavhengig av om det kom til å bli noen opsjonssak i Hydro eller ikke - ville støtte Reinås til slutt. Det har jeg orientert mer konkret og i detalj om overfor Reinås. Jeg kommer også i framtiden, i den grad det skulle være behov for den type samtaler, til å sørge for at vurdering av personer, som også er element i den type vurderinger, ikke hører til i offentligheten, men som en helhetlig vurdering av at det er en tid for alt. For Reinås ville tiden for å fortsette som styreleder uansett vært over, uavhengig av opsjonssaken. Tidspunktet var avhengig av opsjonssaken.
Åge Austheim (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Mener statsråden at Nærings- og handelsdepartementets eierskapsutøvelse i saken er et eksempel til etterfølgelse for andre mindretallsaksjonærer i næringslivet? Og videre: Kan statsråden si noe om hva ledelsen i Hydro etter hans syn burde ha gjort annerledes i avviklingen av opsjonsprogrammene for å bevare tilliten hos Nærings- og handelsdepartementet? Og et siste spørsmål: Mener statsråden at det er noe i saken som kan gi grunnlag for selvkritikk?
Åge Austheim (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Denne saken har sin bakgrunn i Stortingets forretningsorden § 12 annet ledd nr. 10b, som forutsetter at Regjeringen legger fram en årlig melding om oppfølging av stortingsvedtak som inneholder en anmodning til Regjeringen, og om behandlingen av private forslag som er vedtatt oversendt Regjeringen til utredning og uttalelse. Ordningen er til for at Stortinget skal kunne føre en fullgod kontroll med Regjeringens oppfølging av slike vedtak. Kontrolloppgaven består altså i å sikre gjennomføring av stortingsvedtak i henhold til ordlyd og ikke eget politisk syn som sådan. I arbeidet med årets stortingsmelding har Statsministerens kontor innhentet uttalelser fra de respektive departementer om oppfølging og behandling av vedtakene fra stortingssesjonen 2006-2007. Svarene er inntatt i meldingens kapittel 2. I meldingens kapittel 3 er det inntatt opplysninger om vedtak fattet i stortingssesjonen 2005-2006, der Regjeringen i St.meld. nr. 4 for 2006-2007 har opplyst om ytterligere oppfølging. Kapittel 4 i meldingen inneholder omtale av enkelte vedtak fra stortingssesjonen 2004-2005. Dette gjelder vedtak hvor kontroll- og konstitusjonskomiteen i Innst. S. nr. 125 for 2006-2007 uttrykkelig har forutsatt at anmodningsvedtakene blir gitt en omtale i St.meld. nr. 4 for 2007-2008. Komiteen har i sin behandling av meldingen merket seg at det har blitt fattet 20 anmodningsvedtak i stortingssesjonen 2006-2007. Dette er en økning fra foregående sesjon, men likevel et langt lavere antall anmodningsvedtak enn det som ble fattet mellom 1999 og 2005. Dette må ses på bakgrunn av den aktuelle parlamentariske situasjonen, som er at vi har en flertallsregjering. Komiteen viser til at meldingen inneholder rapportering om oppfølging av to anmodningsvedtak som ble fattet i stortingssesjonen 2005-2006, samt rapportering om oppfølging av åtte vedtak som ble fattet i sesjonen 2004-2005. Komiteen minner også om sine tidligere synspunkter vedrørende å få en samlet framstilling i budsjettproposisjonene av oppfølgingen av de anmodningsvedtak som omtales i proposisjonen. Komiteen har merket seg at enkelte departement i St.prp. nr. 1 for 2007-2008, bl.a. Olje- og energidepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet, ikke følger dette opplegget. Det er en forutsetning for at kontrollvirksomheten skal virke etter hensikten, at oppfølgingen av vedtak som bare omtales i en budsjettproposisjon, skal være lette å finne igjen i proposisjonen. Som et ledd i behandlingen av meldingen besluttet komiteen å be om eventuelle uttalelser fra fagkomiteene på de anmodningsvedtak som er omtalt i meldingen. Komiteen viser til at de anmodningsvedtak som anses fulgt opp på en tilfredsstillende måte, ikke blir kommentert i denne innstillingen. Utover det som framgår av innstillingen, har komiteen ingen merknader, så jeg viser til meldingen og råder Stortinget til å vedta at St.meld. nr. 4 for 2007-2008, om anmodnings- og utredningsvedtak i stortingssesjonen 2006-2007, vedlegges protokollen.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Denne saka dreiar seg om næringsministeren si handtering av den såkalla opsjonssaka i Norsk Hydro, ei sak som gjekk ut på at styret i Hydro fatta eit vedtak som innebar at 35 leiarar skulle motta ei utbetaling på i alt 210 mill. kr. Eg er glad for at me har ein næringsminister som reagerte da denne saka vart kjend i fjor sommar. Det var ikkje berre næringsministeren som reagerte på dette, men også andre store aksjonærar og store delar av det norske folket. I ettertid erkjende også konsernleiinga at beløpa var for store, og dei sa frå seg store delar av beløpet. Det seier sitt om at dei etter kvart forstod alvoret i saka. Styret har òg innrømt at generalforsamlinga burde ha vore orientert om planane. Det at Reinås tok konsekvensane av dette og gjekk av som styreleiar, var etter mitt syn ei klok avgjerd. Me har ei regjering som faktisk har gjort ein innsats for å koma opsjonar til livs, og som har fått på plass eit lovverk som gjer at me unngår slike saker i framtida. Den førre regjeringa gjorde ingenting for å hindra urimelege opsjonsavtaler. Det bør folk merka seg. Denne regjeringa, med næringsministeren i spissen, har utarbeidd nye retningslinjer for leiarløn i selskap der staten er eigar eller medeigar. Dei slår fast at staten konsekvent skal stemma nei til nye opsjonsordningar, for dette dreiar seg om skattebetalarane sine pengar. Eg synest ikkje det er greitt at toppleiarar som i utgangspunktet er godt lønte, løyver hundrevis av millionar til seg sjølve på den måten me vart vitne til i denne saka. 210 mill. kr er ekstremt mykje pengar. Eg trur dei aller fleste vil vera samde i at det er urimeleg høge godtgjeringar, som ikkje kan forsvarast. Som politikarar er me valde til å forvalta folket sine pengar. Eg har registrert at Framstegspartiet, som kallar seg partiet for folk flest, synest det er veldig greitt. Siv Jensen gjekk jo så langt som å samanlikna Noreg med ein kommuniststat, på bakgrunn av Regjeringa si handtering av denne saka. Eg lurer litt på om ho her er på linje med veljarane sine.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-02-26:
Jeg tar ordet i denne saken fordi den har direkte relevans for næringskomiteens behandling av St.meld. nr. 13, eierskapsmeldingen, som foregikk i Stortinget våren 2007. Reaksjonen på eierskapsmeldingen var jo i utgangspunktet positiv fordi mange følte at man fikk avklart sentrale spørsmål knyttet til utøvelsen av eierskap i de børsnoterte selskapene, etter mange medieoppslag og enkeltepisoder som viste en meget uheldig utøvelse av eierskapspolitikken og laget et bilde av eierskapspolitikken som en uryddig, mediestyrt og uforutsigbar arena. Eierskapsmeldingen slo derimot fast at Regjeringen skal forholde seg til de prinsipper som har vært gjeldende i mange år under skiftende regjeringer. Kontrollkomiteen viser i innstillingen til eierskapsmeldingens avsnitt 7.2.1 med den meget lovende tittel «Regjeringen vil utøve et profesjonelt eierskap», avsnittet om «Styrets ansvar og sammensetning» og avsnittet om «Eierstyring som virkemiddel». Her slår altså Regjeringen fast i sitt eget dokument at man skal holde seg til aksjeloven og retningslinjene for eierstyring i norsk næringsliv. I avsnittet om eierstyring står det til og med følgende: «Dersom styret ikke følger opp det som staten kommuniserer i eierdialogen, må staten som aksjonær vurdere å ta dette opp på generalforsamlingen.» Her er det altså ingen plass for uformelle oppsigelser, eller hva man skal kalle det, på statsrådens kontor en lørdag ettermiddag. Og det er her næringsministeren så totalt feiler når det gjelder å leve opp til Regjeringens egen eierskapspolitikk. Ved første korsvei etter at Stortinget har behandlet eierskapsmeldingen går statsråden til det skritt å avsette styreleder på direkten for å komme unna medietrykk i en vanskelig sak midt i en valgkamp. Dette er ganske ødeleggende for tilliten til måten den største eieren på Oslo Børs opptrer på i viktige selskaper i Norge. Dessverre er ikke denne saken et særtilfelle. Man skal ikke lenger tilbake enn til 2006, da statsministeren i spørretimen gikk tilbake på styrelederutnevnelsen i Statoil - en utnevnelse som Regjeringen hadde støttet varmt bare noen dager tidligere. Også her var det trykk i media som avgjorde Regjeringens utøvelse av eierskapspolitikken. Det er også relevant å nevne Aker Holding-saken, som pågikk omtrent samtidig med Reinås-saken, hvor Regjeringen kjøpte aksjer for 5 milliarder kr med ti års bindingstid og meget kompliserte aksjonæravtaler uten å hente inn finansielle råd fra noen. Også her er det umulig å få avklart hva som er prinsippene bak Regjeringens eierskapspolitikk. Jeg vil også minne om historien. Opsjonsavtalene i Hydro ble innført under Stoltenberg I-regjeringen. Opsjonsavtalene som gjelder i Telenor, ble markedsført av Stoltenberg I-regjeringen i forbindelse med børsnoteringen av Telenor. Jeg vil bare avslutte med å si at næringsministerens uprofesjonelle håndtering av eierskap bekrefter Høyres motforestillinger mot et mer omfattende statlig eierskap.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-26:
Når regjeringspartiene i denne innstillingen først mener at statens eiersignaler skal gis i formell styringskjede, er det en gåte hvordan de kan akseptere den måten statsråden som statens representant har opptrådt på i denne saken. Statsråden bekrefter selv i et brev til næringskomiteen 9. februar 2007 at man vil kommunisere inn sine forventninger til selskapet på linje med andre større eiere. Den muligheten hadde statsråden 21. juni, da departementet ble orientert om avviklingen av opsjonsprogrammet. Men han forholdt seg musestille. Han kommuniserte ikke inn til selskapet det som han senere fremholdt som noe av det viktigste i den rød-grønne eierstyringen, nemlig avvikling av opsjonsprogrammer, noe for øvrig et samlet storting tidligere hadde sluttet seg til. Passiviteten ledet til medieoppslag og det ledet igjen til en hektisk politisk aktivitet. Det var politikk og valgkamp statsråden uøvet i fjor sommer, ikke eierstyring etter de prinsippene han selv sier han skulle forholde seg til. Medietrykket og trykket fra venstresiden i egne partier vokste. Det måtte vises handlekraft, som etter hvert gikk helt på tvers av eierstyringsprinsippene. Statssekretærens spede forsøk på å følge slike styringskjeder så sent som 27. juli ble avløst av uformell politikkutøvelse for å stagge kritikken fra egne rekker. Handlekraften bestod i å få inn en betenkning fra Advokatfirmaet Selmer. Når man ikke var fornøyd med den, fikk man nok en betenkning fra et annet advokatselskap - senere omtalt som kvalitetssikring. Det er uforståelig at dette kan være i tråd med statens styringsprinsipper, og at det kan være ryddig, slik Svein Roald Hansen gir uttrykk for i et innlegg tidligere her i dag. Han sier at det ville vært uryddig å gå inn i opsjonsprogrammet 21. juni, mens han mener det var ryddig å sparke styrelederen etter det som nå heter en åpen vurdering - altså gi sterke signaler om at vedkommende ikke er ønsket - lenge før selskapet hadde startet noen som helst prosess. Og riktig beklemmende blir dette når statsråden på et langt senere tidspunkt, ja faktisk først under høringen, gir uttrykk for at det var industripolitisk strategisk uenighet som var noe av årsaken til denne såkalte åpne vurderingen, som avskjed nå heter. Det ble altså kommunisert utenom alt regelverk for eierstyring og burde selvsagt vært kommunisert gjennom selskapskanalene til øvrige aksjonærer og til omverdenen lenge før dette. Dette dreide seg tross alt om et av Norges flaggskip i internasjonal næringssammenheng, og da kan man ikke bruke metoder som ligner mer på dem man kanskje finner i pølseboden på hjørnet. Det har vært mange forsøk fra de rød-grønne på å definere og konkretisere hva som er aktiv næringspolitikk i eierskapsutøvelsen. Så langt har det gitt seg utslag i heksejakt på selskapsvalgte enkeltpersoner. Jeg synes statsrådens opptreden i denne saken er et - foreløpig - pinlig lavmål i den aktive næringspolitikken.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-26:
Bare et par korte kommentarer: Først til representanten Svein Roald Hansen, som kommer tilbake til dette med uryddigheten når det gjelder å gå inn i opsjonsprogrammet i samtalen i departementet 21. juni. Ja, gjerne det, det er jeg ikke uenig i. Men han sier intet om hvorvidt det var ryddig eller uryddig, eller dvs. det gjør han jo, han sier at det er ryddig i en tilsvarende type samtale - enda mer spesiell, en fredag kveld, etter hva vi har fått vite - å signalisere, utenom alle styringsprinsipper, at man ikke lenger har tillit til styrelederen. På toppen av det hele, senere, kommer man med denne såkalte industripolitiske uenigheten, som man ikke riktig kan redegjøre for hva er. Så en kort kommentar til representanten Gullvåg, som aldri forsømmer noen anledning til å si fra denne talerstol at i motsetning til de rød-grønne har ikke Høyre noen næringspolitikk eller eierskapspolitikk. Hvis dette som vi har behandlet i dag, og statsrådens opptreden, skal være eksemplet på eierskaps- og næringspolitikk, betakker jeg meg. La meg også legge til at det er jo forunderlig å høre representanten Gullvåg til slutt trekke frem eksemplet med Reiten og hans prioritering av bunnlinjen i Norsk Hydro. Jeg oppfatter at Gullvåg stiller seg sterkt bak det. Så har vi hørt talere fra særlig SV og andre i regjeringspartiene i dag som snakker om profitt nærmest som et skjellsord. Jeg oppfatter at det er meget delte oppfatninger om hva man egentlig mener om dette.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Jeg konstaterer at Høyres talere også i denne debatten har framstilt Høyres eierskapspolitikk omtrent som at den beste eierskapspolitikken er å ikke ha noen politikk i det hele tatt, uansett, med blikket stivt festet på børskursen og bunnlinja i de selskapene der staten har sitt eierskap. Jeg formoder at dersom disse partiene igjen skulle få innflytelse i norsk politikk, så vil det være statlig eierskapspolitikk i framtida. Representanten Foss har etterlyst en forklaring på at statsråden har kommunisert overfor styreleder Reinås at hans politikk for selskapet kanskje ikke var helt i tråd med den nye regjeringens ønsker og forventninger til Hydro. Da er mitt spørsmål: Hvor har Foss vært hen under behandlingen av eierskapsmeldingen? I eierskapsmeldingen stiller staten som eier helt klare krav, helt klare forventninger til hvilken utvikling man ønsker i Hydro som selskap. Og dersom Foss mener at styreleder Reinås’ utøvelse av eierskapet i Hydro er i samsvar med de forventningene staten fastsetter i eierskapsmeldingen, ja, så vil jeg si at da må det være noe galt med vurderingsevnen. Det kan jo være interessant å se på hva som har skjedd i Hydro etter at man fikk avviklet opsjonsordningene, og etter at man har fått et nytt styre i selskapet. Jeg synes i den forbindelse det er grunn til å sitere konsernsjef Eivind Reiten, som i Dagens Næringsliv sier at «Hydro er ferdig med utsalg av virksomheter», og at en viktig utfordring nå blir å få konsernets bearbeiding av aluminium til å gå med et større overskudd.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Det er riktig som representanten Flåtten påpeker, at jeg kommer også i fortsettelsen til ikke å forsømme noen anledning til å beskrive Høyres eierskapspolitikk, eller mangel på sådan, verken den som har vært, den som er, eller den som kommer. Så er forholdet at når man skal sitere fra denne talerstolen, bør man sitere riktig. Jeg sa ikke at det var galt å være opptatt av selskapenes bunnlinjer. Det bør man absolutt være. Man bør også være opptatt av selskapenes børsnoteringer. Det jeg sa, var at oppmerksomheten ikke må være rettet bare der. Det må også kunne stilles krav til utviklingsstrategiene i selskapet, og det bør stilles strengere krav i bedrifter der staten har eierskap enn der den ikke har det. Jeg må si at jeg er glad for at vi har fått et nytt styre i Hydro, et styre som nå lever opp til det som er statens forventninger og ambisjoner for sitt eierskap i Norsk Hydro, slik det så utmerket er beskrevet i eierskapsmeldingen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Takk for redegjørelsen. Mye av dette var jo kjent. Jeg hadde egentlig håpet at statsråden ville gått litt dypere i materien og forklart f.eks. de ulike anslagene som fins for hvor stort tap av olje det ville ha vært hvis en hadde tatt ut mer av gassen på et tidligere stadium. Anslagene er altså veldig ulike. Det har vært tema i de skriftlige spørsmålene som har vært sendt til statsråden før, så hun burde vært kjent med at det var en problemstilling man var opptatt av - det var sågar også nevnt i interpellasjonsteksten. Overfladiske vurderinger, ja vel, det kan alle være enig i, men poenget er hva slags faktainformasjon man baserer det på, det er jo det som er det interessante her, slik at vi på Stortinget også kan gjøre våre vurderinger - ikke fordi jeg her påstår at statsråden tar feil, men fordi det fins ulike vurderinger. Enhver må kunne ha sin egen oppfatning. Nå er det jo ikke vanlig at Stortinget går i detalj på slike saker. Men når en får en sak til drøftelse, så syns jeg at en burde ta den hansken også fra statsrådens side. Og når det gjelder dette med gasstap, ja, så kan en selvsagt ta det igjen senere. Spørsmålet er hvilke kostnader en kan forvente at en gjerne får utover det å gjøre det i dag - en må altså begrunne hvorfor 100kr om 20 år er like attraktivt som 100 kr i dag. Er det fordi en tror at en faktisk får 200 kr om 20 år som gjør at det er attraktivt, eller er det andre årsaker? Det føler jeg ikke statsråden her har vært inne på i tilstrekkelig grad. Statsråden nevnte incentivene til oljeselskapene. I lys av denne saken, syns statsråden at incentivene er gode nok, eller er det slik at man når man kommer med neste oljemelding, også bør ta en gjennomgang på det? For når det største oljeselskapet åpenbart ikke har de rette incentivene til å maksimere verdiskaping for samfunnet, kan man vel heller ikke regne med at alle de andre oljeselskapene føler at de har de rette incentivene. Da burde en gjerne ha sett på om det er ting vi kan gjøre med incentivsystemet i form av forskningsmidler, i form av skattesystem, i form av geologiske tilnærminger som gjør at det blir et bedre helhetsbilde, som gjør at beslutninger som tas også av oljeselskapene, er mer i samfunnets interesse, slik at de samfunnsmessig beste investeringene også blir de bedriftsøkonomisk mest ønskede investeringene. Konkurranse og mangfold kan motvirke en ensretting når det gjelder teknologiske vurderinger og geologiske vurderinger. Konkurransen mellom Statoil og Hydro oppveide på en måte for det som noen kaller markedssvikt, ved at en alltid kan ta feil når en gjør vurderinger basert på subjektive ting. Hvordan mener statsråden at OED og OD skal oppveie for det mangfoldtapet vi opplevde da StatoilHydro fusjonerte?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Det er greit at en ønsker å skryte av gode beslutninger på vegne av sin egen regjering - det er forståelig. Men i en debatt som dette er det likevel litt meningsløst å gjøre det, for det er jo ingen mulighet for å etterprøve om det faktisk er en god beslutning eller ikke, så lenge en ikke har tilgang til tallmaterialet som viser ulike vurderinger. Og historien viser som kjent ikke alternativer 20 år fram i tid. Representanten Nordtun får derfor ta på sin egen kappe om beslutningen er god eller ikke. Jeg skulle gjerne hatt tallmaterialet for å kunne stemme i hundre prosent og si at jeg er enig. Spørsmålet som gjenstår, er fortsatt, når det er så betydelige avvik i anslagene: Er det et tap på 30 millioner fat, eller er det et tap på 600 millioner fat? Hvis jeg hadde drevet en bedrift og kommet med to investeringskalkyler som det var 2 000 pst. forskjell i bunnlinjen på, så tror jeg at de som satt med pengesekken, ville ha sagt: Gå tilbake og gjør regnestykkene om igjen og finn to alternativer der avvikene er litt mindre! Det bør være større åpenhet i slike saker, slik at vi kan forstå og se på beslutningsgrunnlaget som er tatt. Først da får man den tilliten som trengs for at man skal kunne stille seg bak det. Så bør en i oljemeldingen gjennomgå incentivene som er for oljeindustrien, slik at oljeselskapene og samfunnet i større grad har den samme interessen når de skal ta investeringsbeslutninger. For, som sagt, når StatoilHydro, der staten nå skal eie to tredjedeler, i denne saken ikke har vært i stand til å se hva som er de samfunnsmessige ønskemålene, skal vi ikke tro at andre oljeselskaper vil ivareta den interessen. Og når StatoilHydro ikke er i stand til å ivareta den interessen for Troll Videreutvikling, hvordan kan vi da tro at StatoilHydro vil ivareta ønskene fra det politiske miljøet om bredde i forskningen, om å ivareta leverandørindustrien - alt dette som ble kommunisert så veldig flott da fusjonen ble debattert på Stortinget? Jeg regner med at statsråden i oljemeldingen vil fokusere på myndighetsorganene - om det er behov for å styrke noen av dem ytterligere. Det var jo et krav fra opposisjonen da StatoilHydro-fusjonen ble debattert og vedtatt. Det har blitt gjort litt fra myndighetenes side, men jeg synes denne saken her vitner om at det fortsatt er et stykke igjen. Det er ikke sikkert at en i framtiden får gleden av å ha to konkurrerende miljøer som kan debattere saken i offentligheten før den kommer til beslutning i departementet, slik som vi har hatt i denne saken. Jeg registrerer, selv om statsråden sier at de internasjonale signalene har vært tydelige fra Regjeringens side, at det er flere internasjonale aktører som har sagt at den beslutningen som ble tatt, kom som et sjokk på dem. Da er det gjerne statsministeren som har vært mer offensiv i sine løfter enn det statsråden har vært, når han har snakket med utenlandske aktører.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-02-26:
La meg aller først si at interpellanten reiser en rekke viktige problemstillinger som vi skal ha oppmerksomheten stivt rettet mot. Men la meg nå først ta dette med de ulike anslagene. Det er slik at Oljedirektoratet, som det har vært referert til her, mente at akselerert gassproduksjon, i henhold til TDF-prosjektet, ville føre til et direkte oljetap på rundt 65 millioner fat. I tillegg ville man kunne få omfattende produksjonstap på sikt med en effekt opp mot 600 millioner fat for hele produksjonsperioden til Troll-feltet. Det er svære tall. De er sjølsagt beheftet med betydelig usikkerhet, og det er alltid mange måter å regne på. Men det som er helt klart, er at det er mulig for myndighetene å ha en lengre tidshorisont på det vi steller med enn det det er naturlig for selskapene å ha. Når vi som ansvarlige myndigheter skal fatte våre beslutninger, er vi avhengig av å lytte til de beste fagmiljøene vi har, og i denne sammenhengen er det Oljedirektoratet. Så ligger det en lang prosess bak Oljedirektoratets tall. De har sjølsagt hatt tett dialog med selskapene i prosessen fram til at de sjøl konkluderte. Poenget er at jeg som ansvarlig politisk myndighet må lytte til den mest nøytrale instansen og sterkeste faglige instansen som vi har, som er Oljedirektoratet. Når det gjelder spørsmålet om konkurrerende miljø på norsk sokkel, er det en viktig og interessant problemstilling. Troll videreutvikling er jo et eksempel på at henholdsvis Hydro og Statoil hadde ulik tilnærming til hvordan oljen og gassen skulle håndteres. Når gassdivisjonen i Hydro nå er slått sammen med Statoil, stiller det store krav til myndighetene om oppfølging. For det er riktig som interpellanten antyder, at man har ikke den automatiske motekspertisen som vi hadde med to tunge selskaper. Jeg vil legge vekt på framover at vi styrker de miljøene som kan bidra med motekspertise til StatoilHydro. Det gjelder både myndighetsapparatet og mindre selskaper som opererer på norsk sokkel.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-02-26:
La meg først få takke for debatten. Så vil jeg bare konstatere at det er ingen i denne salen som kritiserer beslutningen. Det gleder meg. Jeg synes det er utmerket at vi har en diskusjon om dette, for, som det er sagt her, det er store saker vi snakker om. Det er god norsk tradisjon og god ressursforvaltning å sikre at vi får mest mulig ut av feltene på norsk sokkel. Derfor ville det vært galt ikke å ta oljen med. Da ville vi tapt store verdier. Det er viktig å understreke at gassproduksjonen på Troll ikke vil lide av at vi tar oljen ut. Gassen vil bli produsert. Den vil komme til våre venner på kontinentet. Jeg legger ikke skjul på at et av de elementene som jeg vurderte nøye i forbindelse med denne beslutningen, var nettopp forholdet til mottakerlandene på kontinentet. Vi er opptatt av å være en stabil og troverdig gassleverandør. Jeg mente det var riktig å fatte den beslutningen vi gjorde, også fordi det var tydelig kommunisert til våre partnere på kontinentet at det var usikkerhet knyttet til om Troll Videreutvikling ville bli realisert. Hvis jeg hadde vært utrygg på det, måtte jeg ha tenkt meg om en runde til. Det er ingen tvil om at dette har vært kommunisert. Så kan det være litt ulikt hva folk har likt å høre, og hva de har hørt. Men jeg føler meg rolig på det, sett fra vår side. Når jeg valgte å stoppe prosjektet før PUD ble lagt fram, er det fordi jeg på det tidspunktet følte meg helt trygg på at jeg hadde tilstrekkelig kunnskap til å si nei, og at svaret aldri ville bli noe annet. Derfor mener jeg at det ville vært meningsløst å svi av ytterligere titalls millioner kroner for selskapene ved å gå videre i planleggingsarbeidet. Når det gjelder rørledningskapasitet til kontinentet, er det sjølsagt noe vi har blikket stivt festet på. Vi vil til enhver tid sikre at vi har tilstrekkelig rørkapasitet til å levere de mengdene med gass som vi har lovet. Så er det spørsmål om incentivstrukturen og hvorvidt vi vil ta opp denne til drøfting i energimeldinga, som skal inneholde en betydelig del om olje- og gassvirksomheten. Det kan jeg gjerne svare positivt på. Jeg skjønner at dette er en problemstilling som blir tatt opp, og vi skal sørge for å kvittere den ut i meldinga. Men la meg samtidig understreke det jeg har sagt tidligere, at det nok alltid vil kunne være slik at myndighetene gjør seg andre vurderinger enn det selskapene gjør seg. Så er jeg opptatt av åpenhet når det gjelder petroleumspolitikken. Det tror og håper jeg at jeg har vist gjennom en del beslutninger som jeg har fattet. Det kommer jeg til å legge vekt på også i fortsettelsen. Jeg setter derfor pris på at vi har diskusjoner som denne i denne salen.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Det er blitt gjennomført en vurdering av Troll videreutvikling-prosjektet. Det blir gjort for alle prosjekter som har slike dimensjoner. Disse studiene viser at det er et stort potensial for økt oljeutvinning fra Troll-feltet. En akselerert gassproduksjon på Troll ville føre til et oljetap, samtidig som mulighetene for lønnsom oljeutvinning også ville bli redusert. Det er viktig å understreke at det koster mye å utvinne oljen, og at det vil være teknisk krevende. Bildet er likevel tydelig på at det er store verdier vi risikerer å tape dersom vi framskynder gassuttaket. Det vil også ta tid å planlegge utvinning av disse oljeressursene. Dersom vi framskynder gassuttaket på Troll, taper vi tid, fordi vi da vil måtte hente ut disse oljeressursene tidligere. Det er også en del av bildet. Troll er som kjent et stort felt, med en særskilt historie når det gjelder oljeutvinning. Behandlingspraksis er at myndighetene alltid er i inngrep i fasen før innlevering av PUD, for å sikre at planen er i tråd med god ressursforvaltning, og for å sikre effektiv behandling hos myndighetene i godkjenningsprosessen. Etter vårt syn vil beslutningen om ikke å godkjenne økt gassuttak fra Troll ikke påvirke norsk gasseksport mye på mellomlang eller lang sikt. De samme gassvolumene vil bli produsert fra Troll, men med økt gassuttak, som det foreligger planer om i Troll videreutvikling, ville volumene blitt produsert over et kortere tidsrom. En mister ikke gassproduksjon, men skyver produksjonen ut i tid. Som statsråden sa, har petroleumsmyndighetene bl.a. lang tradisjon for å sikre et balansert uttak av olje og gass fra feltene. Statsråden viste til både Ekofisk, Oseberg og Åsgard, i tillegg til Troll. Det er felt der produksjonen har vært regulert av norske myndigheter. Beslutningen om Troll er nettopp en videreføring av en forsvarlig og bærekraftig ressursforvaltning av de norske olje- og gassfeltene, i tråd med det forvaltningsregimet som Stortinget har vært med på å trekke opp tidligere, under behandlingen av de ulike meldingene til Stortinget. Hovedpoenget i denne saken er at vi hadde risikert å tape store verdier i oljeproduksjonen dersom vi hadde framskyndet gassuttaket på Troll. Gassproduksjon kan vi alltid ta igjen på et senere tidspunkt. Den beslutningen som statsråden har tatt, viser at vi har en god norsk petroleumsforvaltning, og den har vært på sitt beste i denne saken.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-02-26:
Jeg takker statsråden for den orienteringen og det svaret som er gitt så langt. Jeg vil fra Kristelig Folkepartis side gi uttrykk for at store deler av det som statsråden konsentrerte seg om, lyder som god musikk i våre ører. Vi skal forsøke å komme over på et annet spor når det gjelder Forsvaret, der vi for det første skal ende opp med et realistisk forhold mellom økonomien og den strukturen man ser for seg. Det kan ha en noe mer langsiktig virkning enn det har hatt i hvert fall i løpet av de to siste rulleringene, med de konsekvenser dette har hatt ikke minst for familiesituasjonen for de ansatte i Forsvaret som føler at de har blitt revet opp gang etter gang, og for det tapet vi har hatt over tid med hensyn til gode ressurser i Forsvaret. Så vi ser med stor spenning fram til den langtidsmeldingen som skal legges fram. Vi vil lese den med et skarpt blikk for å se om vi nå kan finne fram til et forlik om en framtidig ordning, slik at vi unngår å rykke opp Forsvaret hvert fjerde år, og om det kan bygges opp gode og sterke relasjoner mellom dem som sitter med forsvarsansvar, og politikerne på regjeringsnivå, slik at vi i framtiden kan få slike meldinger kun når det er et stort behov for å gjøre noe. Så til den første biten som jeg for så vidt ikke var klar over at ministeren ikke ville gi noe klart svar på nå. Det gikk kanskje ikke så godt fram av interpellasjonen at det var en del av det vi ville spørre om. Kristelig Folkeparti er skuffet over at ikke intensjonen fra Forsvarspolitisk utvalg er fulgt opp, slik at opposisjonspartiene har fått mulighet til å komme i samtale med Regjeringen - og jeg understreker at det er en flertallsregjering - om hvordan Forsvaret skal organiseres framover. Vi ser det i stor grad slik. Jeg vil gjerne høre ministerens syn på det. Her er det tre partier i regjering som har ulike syn, og som skal jobbe seg sammen. Jeg kan ikke se for meg at det er store åpninger for at opposisjonen i Stortinget i det hele tatt kommer med i en inngripen i et skjørt framforhandlet opplegg. Jeg tror heller ikke det vil bli tilfellet.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-02-26:
Jeg vil takke både ministeren og de andre representantene som har deltatt i debatten. Kristelig Folkepartis intensjon med dette var å få luftet noen synspunkter på hvordan vi skal planlegge for Forsvaret i framtiden. Det synes jeg vi har fått gode svar på, og det har vært et samstemt ønske blant dem som har hatt ordet her, om at man, når man skal se framover for Forsvaret, legger planer som skal vare lenger enn fire år. Så blir det spennende å se hva som ligger av tanker om det når langtidsplanen legges fram. Samtidig er det fra opposisjonspartienes side, fra både Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, uttrykt skuffelse over det dilemmaet som vi tror kommer til å oppstå når planen er lagt fram. Vi ser at Senterpartiet har vært ute i veldig god tid og statuert sine standpunkt. SV har også vært ute og sagt litt om hva de mener skal prioriteres. Arbeiderpartiet har ikke gjort det. Det tyder på at det kan bli en rivende debatt innad i Regjeringen om hvordan dette skal se ut. Og som jeg understreket i stad, er det mulig at det går, men fra Kristelig Folkepartis side har vi ingen tro på at det kan settes i spill igjen når det kommer i stortingssalen. Så til det som Signe Øye var inne på, at dette har vært en tradisjon. Nei, det har ikke vært en tradisjon, for mindretallsregjeringer må ta underhåndskontakt for å ha en viss sikkerhet for å få gjennomslag. I forrige runde ble det tatt underhåndskontakt med partiene på Stortinget før man la fram meldingen. Den store forskjellen er at det nå overhodet ikke er tatt kontakt med opposisjonen om det som skal legges fram. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi understreke at det er i tråd med en del av det vi har opplevd over tid, at med en flertallsregjering blir Stortinget mindre interessant for debatter, fordi man i stor grad må godta det som et flertall har forhandlet seg fram til og kompromisset. Det kan man skjønne, men man kunne i større grad ha åpnet for en dialog med opposisjonen på forhånd.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
La meg først si at jeg synes det er gledelig å høre at Kristelig Folkeparti i hvert fall vil gå inn i dialog når det gjelder langtidsplanen for Forsvaret. Det er klart at Forsvaret ikke er tjent med at det ikke er bred enighet om de planene som foreligger. Det har nettopp vært en styrke at man i Stortinget, gjennom det som har vært vedtatt tidligere, har hatt brede forlik og har sett det som et stort ansvar for alle partier. Det å få en sammenheng mellom økonomi og struktur, er krevende. Det har helt sikkert vært en ambisjon for alle regjeringer, men like fullt ser vi at det også er krevende i inneværende langtidsplanperiode. Når det gjelder det som Sahl sier om at familier og ansatte blir usikre når man hvert fjerde år setter i gang en forsvarsstudie og stiller spørsmål ved absolutt alt, kan man vise til et eksempel, f.eks. Andøya, hvor man ved hver eneste forsvarsstudie er engstelig for at en skal legge ned der. I denne planen er ikke egentlig Andøya nevnt. Det skaper en stor usikkerhet at man hele tiden lever fire år fram i tid, og det er ingen god situasjon. Det betyr ikke at strukturen nødvendigvis for all fremtid skal være fastlagt. Man skal ha litt større og litt klarere mål, litt mer langsiktige mål, men samtidig trekke de endringsprosessene som vil være nødvendige, litt mer nærmere i tid. Det er den store utfordringen, og jeg oppfatter egentlig at interpellanten er veldig enig i det som i hvert fall jeg har tatt til orde for. Vi vil også ta opp og drøfte dette i langtidsplanen, slik at det blir mulig å komme tilbake til det. Når det gjelder Forsvarspolitisk utvalg og ønsket om et bredt kompromiss, opplever jeg ikke at det er noen motsetning i det. Men det er faktisk slik at når en statsråd skal legge frem en sak, må en altså få anledning til å legge frem denne saken i regjering og deretter for Stortinget. Det betyr ikke at ikke vi gjerne inngår i en dialog, men vi må gjøre ferdig arbeidet først. Da vil også alt av dokumentasjon og underlagsmateriale for det som vi legger frem, selvfølgelig være tilgjengelig for alle på Stortinget.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Jeg tror jeg må minne litt om hvordan prosessen med denne langtidsplanen har vært. Det er riktig som det er sagt, at vi baserer oss på en forsvarsstudie som er kjent for alle, som kom i månedsskiftet oktober/november, og som det er fritt for alle å lese og sette seg inn i. Vi baserer oss også i stor grad på et forsvarspolitisk utvalg som Regjeringen har nedsatt, og som har representanter fra alle partiene på Stortinget, som jeg også vil tro har hatt god dialog med sine representanter på Stortinget. I tillegg har vi opprettet et eget nettsted, forsvarsdialog.no, der vi har fått inn synspunkter fra organisasjoner, enkeltpersoner og kommuner, som også har dannet grunnlag for dette. Vi har hatt fellesmøter med alle ordførerne som har vært berørt av de planene som er nevnt i forsvarsstudien. Og hvis ordførere eller lokalpolitikere har bedt om et møte med meg, har jeg aldri sagt nei. Jeg har tatt et møte med hver eneste en, uavhengig av hvilken partifarge de måtte ha, og uavhengig av hvilke synspunkter de måtte melde. Det synes jeg har vært viktig, fordi jeg vet at dette berører veldig mange mennesker. Det berører mange enkeltmennesker, og det berører veldig mange lokalsamfunn. Når jeg da virkelig har lagt meg i selen for å ha en bred prosess, blir det litt underlig å få denne kritikken, at man skulle tatt kontakt med opposisjonen før saken var ferdigbehandlet fra statsrådens og Regjeringens side. Det ville vært å gjøre noe helt nytt. Og med all respekt vil jeg egentlig be om forståelse for at vi har tatt oss tid til nødvendig saksbehandling i en svært komplisert og svært omfattende sak. Så har jeg lyst til å ta opp et punkt til, for jeg er veldig enig i noe av det som Width sa når det gjelder arbeidet med ny forsvarsstudie. Vi har den siste perioden jobbet med en ny forsvarsstudie samtidig som vi har jobbet med å iverksette den gamle, noe som kan føre til feil fokus i forhold til gjennomføringen av den gamle og etableringen av den nye. Til slutt et svar til representanten Bredvold - bare for å understreke: Det er ikke slik at jeg har tatt opp dette for å unngå fokus på omstilling, for det har vært helt nødvendig i Forsvaret. Jeg vil påstå at selv om Forsvaret er mye mindre enn for noen år siden, har vi i dag et mye bedre forsvar enn det vi hadde for noen år siden. Så hele fokuseringen her må gå på at man holder fast ved langsiktige målsettinger samtidig som man har evnen til å justere når det er nødvendig, og kontinuerlig fokusere på utvikling av Forsvaret.