Hege Bae Nyholt (Rødt), 2022-05-12:
Jeg vil også takke for en god redegjørelse. Likestilling er både en individuell, en lokal, en statlig og en internasjonal oppgave. Maktbalansen mellom kjønn, hvordan minoritetene i samfunnet ivaretas og hvordan deres menneskerettigheter forvaltes er grunnleggende for hvorvidt vi definerer samfunn som demokratiske eller frie. Det forplikter oss alle. Det forplikter oss til å reagere når homofiles rettigheter blir undergravd i Polen, eller når folkevalgte kurdere i Tyrkia fratas sine verv. Det betyr at vi må kvotere inn kvinner i styrerom, at vi aktivt må jobbe for lønnslikhet mellom kjønn i Norge, og det betyr at vi må slå ned på hverdagsrasismen. Det forplikter oss som politikere til å ta skrittet forbi utredninger og fromme ord. Det forplikter til handling. Statsråden viet mye tid til den økonomiske ulikheten mellom kjønn, og det er bra. Men jeg vil understreke at det finnes mer kraftfulle tiltak enn dem statsråden presenterte, som man kan ta i bruk om man virkelig vil få ned disse forskjellene. Vi i Rødt vil ha en likelønnspott, og vi vil åpne opp for at man kan ha et høyere lønnsoppgjør i de kvinnedominerte yrkene. Vi vil lovfeste retten til heltid. Dette er mer effektive grep enn det regjeringen legger opp til. Ministeren sa at hun ikke ville si seg fornøyd med statistikken. En vesentlig del av statistikken å ikke være fornøyd med er at omtrent halvparten av anmeldelser av vold i nære relasjoner og rundt 80 pst. av anmeldte voldtektssaker i Norge henlegges. Det betyr at forutsetningene for å leve livet sitt fritt for vold og overgrep for mange kvinner ikke er til stede. Det er kritisk viktig for likestillingsarbeidet i Norge at rettssikkerheten for kvinner styrkes, at en samtykkelov vedtas, og at vi gjør beredskapen for voldsutsatte kvinner bedre. Vi i Rødt har ved flere anledninger det siste året blitt nedstemt i våre forsøk på sette krisesentrene i Norge i stand til å hjelpe alle de kvinnene som trenger det. Samiske kvinner har per i dag ikke et reelt og tilpasset krisesentertilbud overhodet. Mens regjeringen leter etter vilje og penger, sitter kvinner og barn fastlåst i skadelige relasjoner. Det er vårt ansvar å hjelpe dem ut, og det haster. Kvinner flykter – over Middelhavet, fra krigen i Ukraina og mange andre steder i verden. Vi vet at menneskehandlerne flokker seg rundt asylmottakene, at voldtekt er våpen i krig, og at turen hit kan ha kostet så mangt. Vi må ha beredskap for dem, for krisesentrene i lokalsamfunnene og i velferden. Vår solidaritet må treffe likt uansett hvor kvinnene kommer fra. Den 30. mai er abortloven 44 år. Imens raser kampen for kvinners rettigheter til å bestemme over egen kropp rundt oss i verden. Mange av oss har sett klippet av USAs visepresident, Kamala Harris, som under en utspørring prøver å få en konservativ mannlig dommer til å nevne ett eneste eksempel på lovregulering av mannekroppen. Det kan han så klart ikke, for å politisere og regulere mannekroppen ville vært uhørt. I Norge stiller vi en kvinne foran en nemnd for å forklare sine livsvalg og rettferdiggjøre sin råderett over kroppen sin dersom hun må ta abort etter uke 12. Dette er også uhørt. Abortnemndene må bort, og før det skjer, kan vi faktisk ikke påstå at kvinner i Norge er frie til å ta egne livsvalg.