trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Dette er en sak som preges av stor velvilje, men altfor lite handling. Dette handler ikke om at noen skal få lov til å være med, det handler om at alle skal være likeverdige og kunne bruke samfunnets institusjoner – ja alt – på like vilkår, uavhengig av funksjonsevne. Vi er ufattelig tålmodige på vegne av dem som ikke har den muligheten. Det er bra med planer, men planer må realiseres, og det kommer til å koste penger. Jeg ser ministeren ser bekymret ut. Ja, det kommer til å koste penger, det er derfor det er så nødvendig å ha en tidsplan, sånn at man kan måles mot det man får gjort hvert eneste år for å nå dette målet. Ved å fjerne en målsetting om å nå et mål innen et tidsrom frir man seg sjøl – selvfølgelig – fra å bli målt på det. Det er lettvint. Det er også lettvint å si at kommunene skal gjøre det, men her må regjeringen ta ledelsen på en helt annen måte enn det man har gjort. Jeg synes at den runden vi har hatt nå, om TEK17, viser dette. Jeg skjønner at statsråden egentlig ikke har tenkt å gjøre noen ting, på tross av at hun har koordinerende ansvar for dette området. Det er med skam å melde sånn at hvis man bygger små leiligheter midt i Oslo sentrum, kommer de til å bli solgt for den prisen de blir solgt for – det er markedspris, og det trodde jeg kanskje Fremskrittspartiet og Høyre visste litt om. Sånn er det, så det kommer ikke til å bli billigere boliger heller. Her skyver man altså funksjonshemmede mennesker foran seg i kampen for at de som bygger boligene, skal tjene mer, og at færre boliger skal være tilgjengelige. Vi har flust av dem, vi trenger ikke flere slike boliger i Norge. Det viser at man ikke har tenkt at folk skal få lov til å velge å bo der de vil, at de skal kunne ha besøk av hvem de vil, og at de skal kunne leve der hele livet. Før kalte vi det livsløpsboliger. Det er et begrep jeg skulle ønske vi kunne begynne å snakke mer om igjen. Vi trenger ikke bygge mer av slikt nå, vi trenger i hvert fall ikke lure noen med å si at det blir billigere boliger av det. Bare se på den siste statistikken som kom i går, over boligpriser og byggekostnader – de henger overhodet ikke sammen i det hele tatt. Det synes jeg er et godt eksempel, som viser at man ikke har tenkt å gjøre dette, for det er andre interesser som styrer. Det er veldig mange punkter i vårt forslag. Jeg kan si det helt ærlig: De er utarbeidet i tett samarbeid med brukerorganisasjonene, som overhodet ikke er fornøyd med regjeringens handlingsplan, som ikke er fornøyd med regjeringens gjennomføringsevne og slett ikke er fornøyd med regjeringens planer om en felles diskrimineringslov. Jeg er imot det, og jeg er først og fremst imot det fordi det er langt igjen før diskriminerings- og tilgjengelighetsloven for mennesker med funksjonsnedsettelse har satt seg i alle organer. Den trenger en egen beskyttelse framover også.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Jeg har tatt med meg på talerstolen en proposisjon som regjeringen akkurat har lagt fram, Prop. 64 L for 2016–2017. Den omhandler nettopp de tjenestene som representanten fra Høyre nå var oppe og snakket om. Og hva står det i den proposisjonen? Jo, i den proposisjonen står det at kommunene skal få legge mer vekt på det kommunale skjønnet når det gjelder disse tjenestene, enn det de har gjort før. Det skal Fylkesmannen også legge mer vekt på når de skal kontrollere klager som kommer inn til dem. Det betyr at man svekker rettighetene til noen av de menneskene man nå snakker om, som trenger at loven faktisk blir fulgt – og ikke blir strukket og skjønnstolket bort i kommunene. Også på det området oppfatter jeg at regjeringen går feil vei. Ja, det er riktig at det skjer en del innen samferdsel. Det er ambisiøse planer som har vært der fra før. Og faktisk ligger det et lovgrunnlag der, så det skulle bare mangle at man ikke følger opp de samferdselsprosjektene man gjennomfører, med kravene om universell utforming, som faktisk ligger der. Når det gjelder IKT, skal regjeringen ha ros for å ha jobbet godt med det. Men når de samtidig leker med tanken om å flytte hjelpemiddelområdet over til kommunene, hjelper noe av dette veldig lite. Dette er fagmiljøer som trenger store – ja, jeg hadde nesten sagt robuste – kompetansemiljøer. Det har vi i dag i hjelpemiddelsentralene, og de bør styrkes og ikke svekkes ved å spres utover. IKT er et krevende felt. Har man behov for, fordi man har en funksjonsnedsettelse, å bruke IKT på en tilpasset måte, enten det er i skole, i arbeid eller i hverdagsliv, trenger man miljøer å snakke med som er store og kompetente. Det kan ikke legges ut til hver enkelt kommune eller til hver enkelt skole, og ansvaret kan slett ikke pådyttes den enkelte. Jeg er lei for at jeg ikke føler at det er noe «trøkk» på dette. Derfor mener vi – og jeg er glad for at Arbeiderpartiet og Senterpartiet har vært enige om det – at vi er nødt til å sette oss en tidsfrist. Det er selvfølgelig skummelt å sette slike tidsfrister, for da er det mulig å bli målt på det. Men jeg har aldri hørt om noen som når et mål de aldri har satt seg. Det skjer på dette området, og jeg tror det skyldes at denne saken ofte havner i det jeg kaller «en bomullsdott av velvilje». Alle har veldig gode intensjoner, men når det kommer til krita, er det andre deler av samfunnet som får pengene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Hvis det ikke hadde vært så alvorlig, hadde det vært ganske komisk å høre representanter fra Fremskrittspartiet nesten påstå at vi ikke har et helt fritt boligmarked der prisen etablerer seg i markedet. Det er jo det det gjør. Disse små boligene, som ikke skal være universelt utformet, og som ikke skal være tilgjengelige for alle i befolkningen, kommer til å bli bygd i sentrum, for det er det man sier, og der er det markedspris som gjelder. Og all statistikk viser at når byggekostnadene ligger nesten flatt, øker prisene voldsomt. Folk betaler og konkurrerer med hverandre på pris. Om kravene som skal være, sier man at de påfører betydelige kostnader. Man sier altså at hvis man er funksjonshemmet, påfører man andre betydelige kostnader. Nei, det er faktisk et samfunnsansvar for oss å sikre at det ikke er slik. De som tjener på dette, er de som bygger husene. De tjener mer, for de kan bygge billigere, og prisen blir like høy.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Med tanke på den forrige debatten er vel – for å si det slik – det meste av CO 2 -en sluppet ut. Kanskje får vi en litt kortere debatt i denne saken, særlig hvis vi klarer å holde oss til det som er temaet i saken. Representantforslaget som representantene fra SV har fremmet, går på kraft fra land-løsning og dette med standardkontrakter. Underveis i komiteens behandling av denne saken offentliggjorde rettighetshaverne 2. februar at de hadde valgt en utbyggingsløsning for Skarfjell. Den valgte løsningen er en havbunnsutbygging knyttet opp mot Gjøa-plattformen med energiforsyning fra Gjøa. Rettighetshaverne til Skarfjell arbeider videre med utbygging med sikte på innlevering av plan for utbygging og drift innen februar 2018. Da tror jeg det meste som man kan si om akkurat dette, er sagt. Standardkontrakter debatterte vi i den forrige saken, så jeg ser ikke noen grunn til å gjenta de argumentene, for argumentene er sannsynligvis de samme som i forrige sak – iallfall er merknadene de samme.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-03-21:
Det er ikke første gangen vi diskuterer elektrifisering av offshoreinstallasjoner, og det er sikkert ikke den siste. Disse diskusjonene er etter hvert blitt ganske forutsigbare, for enten er svaret at man er så tidlig i prosessen at det ikke er landet noen løsning ennå, eller så er man så sent i prosessen at det er for store kostnader, for teknisk vanskelig eller stor risiko for utsettelse. Det er i det hele tatt sjelden et tidspunkt som passer. Grunnen til dette er at det ikke er noe stort ønske om å bruke strøm fra land, fordi det er billigere å slippe ut CO 2 fra gassturbiner framfor å bruke strøm fra land. Statsråden skriver i sitt svar til komiteen at kraft fra land vurderes som uhensiktsmessig på grunn av svært høye tiltakskostnader, store tekniske utfordringer og risiko for utsettelse av prosjektet. Dette er stort sett samme forklaringen som i over 20 år er gitt på hvorfor krafttilførsel fra land er blitt valgt bort på ulike prosjekter. Det framstår som litt snodig at en næring som har gjort store teknologiske framskritt på de fleste områdene de siste 20 årene, ikke har klar tå løse utfordringene med krafttilførsel fra land. Petroleumsindustrien har økt sine utslipp med 83,3 pst. fra 1990 til 2015. Dette viser at olje- og gassproduksjon har vært drivkraften bak veksten i norske klimagassutslipp de siste 20 årene, og er den største utslippssektoren med om lag 15 millioner tonn CO 2 . Når et felt besluttes utbygd, har vi stor påvirkningskraft for hvor store utslipp Norge skal ha i mange år framover. Velger man utbyggingsløsninger som gir høye utslipp, låser man Norges klimagassutslipp til et høyt nivå for lang tid. Norge skal kutte sine klimagassutslipp betydelig i årene framover for å overholde våre forpliktelser, og da må alle sektorer bidra. Det vil ikke gjøre arbeidet enklere hvis noen sektorer kan fortsette å øke sine utslipp, og det kan gjøre det krevende å få aksept for betydelige kutt i andre sektorer. Svarbrevet fra statsråden opplyser også at rettighetshavernes løsning innebærer fysisk å tilrettelegge skipet for eventuell framtidig import av kraft. Det er derfor viktig at arbeidet med kraft fra land ikke stopper opp. Johan Castberg-feltet kan sammen med andre felt i området danne grunnlag for en framtidig feltutbygging på Loppahøyden, og det er viktig at dette tas med i videre utvikling av området. Så er det viktig at aktiviteten til havs også gir ringvirkninger på land. Erfaringene fra eksempelvis Hammerfest viser hvor mye nye arbeidsplasser betyr for lokalsamfunnene og regionen. Med stadig flere funn i området må det være en klar forventning om at det etableres lønnsomme arbeidsplasser i regionene. Det er derfor viktig at en oljeterminal utredes, og at det tas inn i vurderingene av framtidige utbygginger som vil gi større volum. Så vil jeg fremme forslag nr. 1, fra Kristelig Folkeparti, Venstre og Sosialistisk Venstreparti.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-03-21:
Når det gjelder utslipp fra petroleumssektoren, er det bra at vi har et tydelig flertall i Stortinget som mener det er viktig å redusere de utslippene. Det er en samlet komité som påpeker de kravene som er i dag, nemlig at vi har krav til gassavsetning, begrensning på brenning av gass i fakkel, regulering av metanutslipp, bruk av beste tilgjengelige teknologi, og man påpeker også viktigheten av å ha en CO 2 -avgift. Dette er noe man er fornøyd med, og det er ofte det som tas fram i internasjonal sammenheng for å vise hva Norge gjør for å redusere utslipp fra sokkelen. Da er det noe forunderlig for meg at det er så sterk motvilje mot å ta dette et steg videre. Det er klart at oljesektoren har hatt økte utslipp fra 1990 – i dag er det vel omtrent 15 millioner tonn av de totalt 54 millioner tonn årlige utslipp vi har, og det øker fortsatt. Fra Venstres side er det derfor viktig at vi nå ser på tiltak for å sikre at vi reduserer utslipp ytterligere. Vi mener nå at det er på tide at vi tar steget over, at målet må være at alle nyetablerte felt skal ha enten kraft fra land, eller at man har en avgasshåndtering ute på feltet, hvor man kjører avgasser tilbake i sokkelen. Dette er teknisk mulig, og det er viktig at vi klarer å få i gang en prosess som kan ha en langsiktighet og en bestilling på at dette er den veien vi bør gå. Det er ingen grunn til at vi i framtiden skal ha videre utslipp på norsk sokkel når det er mulig å ha tekniske løsninger for å unngå det. Det vil forsterke den argumentasjonen vi har om at på norsk sokkel har vi de laveste utslippene under produksjon i verden – noe som vi bør forsterke. I Johan Sverdrup-saken har vi vist at skal man få til kraft fra land, er det viktig at Stortinget er inne tidlig for å gi en tydelig bestilling. Derfor er det også riktig og viktig at denne saken om Johan Castberg kommer til Stortinget nå. Det vil være for sent bare å vente på den formelle prosessen til PUD-en kommer til Stortinget, sånn bestillingen er i dag. Nå er det dessverre ikke noe flertall i dag for å stille strengere krav. Det er derfor viktig for Venstre at vi likevel, siden anlegget skal klargjøres for tilrettelegging for kraft fra land, ser videre på mulige utbygginger på Loppahøyden for å se om det er mulig å få en synergieffekt der man kan få en områdeelektrifisering. Det er også viktig at strømkabel til Svalbard blir en sentral del av utredningene om videre kraftforsyning på Svalbard, som vi tidligere har bestilt fra Stortinget, hvor man må se på ulike løsninger for å unngå de utslippene fra kullkraftverket som er der i dag. Strømkabel er én mulighet dersom det ses i sammenheng med elektrifiseringen på sokkelen. Til slutt: Når det gjelder ilandføring, må det – som flere har påpekt – selvfølgelig være en målsetting og et ønske, og en helt sentral del av begrunnelsen for å ha oljeutvinning i nord. Så er det vel noe uenighet om når den beslutningen bør tas av Stortinget. Jeg tar opp de forslagene Venstre er med på.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-03-21:
Jeg synes det er forunderlig at statsråden er så fornøyd med de tiltakene vi gjør for å redusere utslipp på sokkelen, enten det er CO2-avgift eller forbud mot fakling, etter tidligere vedtak, samtidig som når vi skal se framover, så er svaret hele tiden at nei, dette er en del av EUs kvotemarked, og dermed er det ingen ytterligere tiltak for å begrense – selv om det jo er masse tiltak innenfor ETS. Det gjelder Norge, og det gjelder andre land innenfor EU. Det er jo en kjensgjerning at med den teknologiske utviklingen vi har, er det helt andre muligheter nå, både når det gjelder elektrifisering – havvind begynner å komme opp – og muligheten for å ha en avgasshåndtering, så avgassen kan kjøres ned og deponeres i grunnen igjen. Da blir mitt spørsmål: Er statsråden enig i at det vil være en fordel, at det er positivt, om vi har nullutslipp på alle nye felt i Norge i framtiden?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-03-21:
Jeg er enig i at det skal være kostnadseffektivt, men skal man løse globale utfordringer, nytter det ikke alltid å hoppe over det laveste hinderet, man må også lage en politikk for den nyskapende, teknologiske utviklingen som er nødvendig for å oppnå målsettinger. Det gjentas gang på gang at de norske kravene fra tidligere har vært med på å drive fram en teknologisk utvikling. Hvis statsråden er enig i at det i hvert fall hadde vært en fordel om vi nærmet oss nullutslipp også på norsk sokkel – har da statsråden noen tiltak for å drive fram den utviklingen, slik at vi kan lede an og få de fordelene som ligger i en utvikling, for å få til en nullutslippsløsning på norsk sokkel?
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-03-21:
Jeg skal være kort. Det var Heikki Eidsvoll Holmås som gjorde at jeg måtte ta ordet. Jeg oppfattet at han tilla Venstre noen standpunkter – fram mot 2020, som om 2020-målene ikke gjelder. Selvfølgelig gjelder 2020-målene ennå, og målsettingen er å strekke seg mot dem. Det er en kjensgjerning at når det gjelder olje- og gassektoren og den økningen som er akkurat der, er det et resultat av beslutninger som er tatt av tidligere regjeringer. Det som er riktig, er at all den innsatsen som gjøres – særlig innenfor transportsektoren, enten det er forlengelsen av elbilfordelene eller diskusjonen om biodrivstoff, som vi er inne i – skjer nettopp fordi det er 2020 som gjelder, og at man må ha tiltak som gir en effekt nå. Vi er helt enig i at når det gjelder olje- og gassektoren og nye tiltak, må det komme et krav om at vi har nullutslipp som en generell løsning innenfor olje- og gassektoren. Det er det naturlige neste steget med den utviklingen vi har hatt fram til nå. Vi har vist flere ganger – sist med Johan Sverdrup – at den tekniske løsningen er der, og det helt naturlige neste steget er å sette et tydelig tidspunkt for å få en beslutning der det stilles et generelt krav om at man skal ha nullutslippsløsninger på nye felt. Men det er en kamp som må tas framover. Det vil ikke kunne få effekt akkurat innen 2020. Er det 2020, er det forsterkning innenfor de områdene som vi nå har, som vi definitivt er en del av. Jeg kan ikke snakke for regjeringen – den får snakke for seg selv. Men på borgerlig side, og med de enighetene som det var med tanke på budsjettene, er det definitivt det som er motivasjonsfaktoren.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-03-21:
Det som spiller noen rolle for klimautviklingen på jorda, er hvor mye CO2 som slippes ut fra og med nå og helt inn i framtida, og totalen av det. Derfor er det viktigste klimaansvaret Norge har, det faktum at norsk olje har tilført atmosfæren omtrent 14 milliarder tonn CO2 de siste 50 årene. Men også utslippene fra sokkelen nå og framover spiller en rolle, og da er det ikke beroligende å høre statsråden i generelle ordelag henvise til ETS, til mulig CCS-teknologi, til Statoils egne planer, osv. – særlig ikke når framtidsperspektivet er at det nå er utlyst langt over 100 nye felt som det potensielt kan komme aktivitet i. Spørsmålet er, en gang til: Har statsråden selv noe samlet mål for hvor mye CO2 norsk oljevirksomhet skal slippe ut fra produksjonen sin i årene framover?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-03-21:
Denne debatten åpner ganske skremmende perspektiver for framtidig norsk klimapolitikk. Debatten handler egentlig om hvorvidt vi skal sette inn tiltak på ett felt for å velge den mest klimavennlige løsningen med lavest utslipp der, og Stortingets svar er: Nei, det skal vi ikke. Bakteppet er at det samme storting har åpnet 23. og 24. konsesjonsrunde, og vi har nå fått beskjed av regjeringen om at det åpnes for langt over 100 nye utlysninger av leteblokker, og vi har fått bekreftet fra statsråden at det ikke finnes et fnugg av planer eller mål eller ambisjoner for hva slags klimagassutslipp denne virksomheten skal føre til. Norsk klimapolitikk og den aller viktigste delen av den, nemlig olje- og gassvirksomheten, åpner altså totalt opp for hva som helst av klimagassutslipp i årene som kommer – de årene hvor vi liksom skal redusere klimagassutslippene våre dramatisk, sammen med resten av verden. Det åpner for at Norge fortsetter å være en leverandør til resten av verden av store klimagassutslipp gjennom oljeproduksjonen. Statsrådens svar på mitt spørsmål om utslippsplaner munner ut i et spørsmål om hva markedet kommer til å ønske av norsk olje, og en innebygd forutsetning om at de 40 pst. som vi fortsatt trenger i forhold til dagens oljevirksomhet i framtida, er det Norge som skal levere, og at det derfor er nødvendig, som statsråden sier, å øke norsk oljevirksomhet i årene framover for å levere i henhold til den reduserte andelen olje som verden trenger. Dette slår fullstendig beina under alt som kan kalles helhetlig norsk klimapolitikk, og det er en problemstilling som Stortinget nå må ta tak i – Norges helhetlige og langsiktige klimaansvar, Norges vei inn mot de årstallene, 2030, 2040 og 2050, hvor verdens og våre klimagassutslipp skal være dramatisk kuttet. Denne debatten viser at Stortinget er på full fart i stikk motsatt retning, med Fremskrittspartiet og deres støttespillere – både i regjering og i opposisjon – med på laget. Det er skremmende.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-03-21:
Dette er i og for seg en hyggelig sak, rent bortsett fra at Miljøpartiet De Grønne selvfølgelig ikke ønsker at dette feltet åpnes. Men det er positivt at det nå velges, eller i hvert fall legges opp til, en kraftløsning fra land, og at Skarfjell forutsettes koblet til Gjøa, som i dag mottar kraft fra land. Her har altså utbyggeren funnet at dette er det mest lønnsomme alternativet. Det er oppløftende og prisverdig at en operatør som Wintershall har valgt dette og dermed ikke bidrar til enda større klimagassutslipp. Miljøpartiet De Grønne er allikevel av den oppfatning at dersom vi skal få flere slike beslutninger, er vi avhengige av flere og tydeligere statlige føringer. Denne typen beslutninger er beslutninger som har store samfunnsmessige konsekvenser langt utover det som reflekteres i selskapenes forretningsmessige beslutninger. Det er statens oppgave å sikre at de samfunnsmessige konsekvensene reflekteres og avveies når saker som dette skal besluttes, og vi har i dag et regelverk som sier at man alltid skal vurdere elektrifisering, men det fører altså svært sjelden til elektrifisering. Lavere oljepriser, som det er stor sannsynlighet for at vi får, vil da føre til en risiko for at dette, med dagens svake føringer, er en løsning som også i framtida sjelden vil bli valgt. Miljøpartiet De Grønne mener at regjeringen og staten som helhet må forstå at når vi har sluttet oss til Paris-avtalen, må også Paris-avtalens mål og forutsetninger legges inn som rammevilkår for den videre ressursutnyttelsen på sokkelen. Disse rammevilkårene må i forbindelse med denne saken som minimum innebære en elektrifisering av driften.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Når det gjelder Johan Sverdrup, er det i dag kommet nyheter om at interessentfellesskapet går videre med Johan Sverdrup fase 2, der elektrifisering ligger inne for Utsirahøyden. Endelige kostnader knyttet til elektrifisering vil komme fram av den prosessen. Det er i hvert fall gledelig å registrere at man har funnet grunnlag for å gå videre med fase 2 og dermed bidra til økt aktivitet og muligheter for leverandørindustrien i årene som kommer. Når det gjelder spørsmålet om lavere utslipp fra norsk olje- og gassvirksomhet, er statsråden veldig tydelig på at ja, vi jobber med det, og vi bruker de ulike virkemidler som er. La meg bare henvise til det som har vært sagt knyttet til CCS, knyttet til muligheten for kraft fra land, som blir vurdert i alle utbygginger, og det arbeidet som pågår knyttet til havvind koblet mot petroleumsvirksomheten. Når det gjelder senter for lavutslippsteknologi, som også har vært et anmodningsvedtak fra Stortinget, jobber regjeringen fortsatt med det og vil komme tilbake igjen til Stortinget på egnet måte.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Spørsmålet om utslipp fra norsk petroleumsvirksomhet vil være avhengig av hva slags aktivitet og funn som blir gjort på norsk sokkel i årene som kommer. Vi jobber kontinuerlig med å finne løsninger der det er hensiktsmessig, både ut ifra kostnadsbildet og tekniske løsninger for elektrifisering av nye utbygginger og oppgradering av eksisterende felt. Når det gjelder spørsmålet om statsråden er «hands on» eller ei, som ble stilt i sted, kan jeg love representanten Eidsvoll Holmås at det er jeg. Vi jobber akkurat nå med fase 2 av Johan Sverdrup og totaliteten der for å sikre at man har mulighet til å utvikle potensielle nye funn også i dette området, på Utsirahøyden, knyttet til den elektrifisering som skal skje på Johan Sverdrup fase 2. Vi er i dialog med selskapene, og jeg vil i avslutningen vise til veikartet for petroleumssektoren som næringen har utviklet. Der ligger det mye gode føringer for hvordan man kan jobbe videre med reduserte utslipp fra norsk sokkel.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Svaret er ja, vi jobber med en helhetlig løsning som vil bidra til at Stortingets vilje i denne saken selvfølgelig blir effektuert.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Det er klart det er en fordel om vi kan jobbe mot det målet, og det er, sammen med næringen, vår ambisjon. Samtidig må vi ta høyde for at enkelte utbygginger kan være så krevende rent kostnadsmessig at det vil være bedre å benytte gassturbiner til elektrisitet og varme på den enkelte utbygging. En grunn til at vi er med i EUs felles system, ETS, er jo at vi skal kunne ta utslippene der kostnadene er lavest. Jeg regner med at representanten Elvestuen er enig i at man må være kostnadseffektiv når vi velger å rette ressursene våre mot ulike utslippskutt, og at man tar kuttene der de har størst effekt i forhold til investert kapital. Det vil være en riktig strategi når vi skal løse en global klimautfordring. Vi kan ikke ensidig se på enkelttiltak, vi må se på det store bildet, for det er en global utfordring, og den må løses med en global politikk på dette feltet.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Da vil jeg gjerne vise til de forslagene og de tiltakene som denne regjeringen nå jobber med. Et industrielt løp for å utvikle fangst og lagring av CO2-utslipp, CCS, kan bli viktig for petroleumsbransjen i fortsettelsen. Kraft fra land er et tiltak som blir vurdert ved enhver ny større utbygging og oppgradering av felt. Vi kommer til å følge opp anmodningsvedtaket knyttet til å utarbeide et senter for lavutslippsteknologi. Teknologiutvikling, forskning, må det jobbes mer med på dette feltet for at utslippene fra petroleumsvirksomheten vår skal være så lave som overhodet mulig. Jeg synes også det er viktig i denne sammenhengen å vise til Statoils nylig lanserte klimastrategi, som er et spennende stykke dokument som viser hvordan det selskapet jobber med CO2-utslipp fra norsk sokkel.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
I tråd med norsk oljepolitikk er det helt unaturlig at man fra en statsråds side legger personlige mål for utslippsnivået for norsk petroleumsvirksomhet. Målsettingen er et lavest mulig utslipp fra norsk virksomhet på sokkelen, og en vil være helt avhengig, som jeg har sagt tidligere, av kraftfunn og hvilke utbygginger vi får i årene som kommer. Så vil jeg få lov til å understreke at når det nå diskuteres framtidig aktivitet på norsk sokkel, må man ta innover seg det perspektivet at verden vil trenge energi fra olje og gass også i fortsettelsen. Det internasjonale energibyrået kom i går med en ny rapport som er utarbeidet for å se på hvilke tiltak som må settes i verk for å nå målsettingen om godt under 2 graders temperaturøkning i 2050. Men vi må fortsatt ha ca. 40 pst. olje og gass i energimiksen i verden i 2050, og da trenger man å bygge ut nye felt og sette i gang ny produksjon for å erstatte eksisterende felt som går ut av produksjon.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Jeg legger med tilfredshet merke til at Stortingets flertall følger opp tidligere stortingsmelding og proposisjon fra denne regjeringen om rammevilkårene for norsk olje- og gassvirksomhet. De ligger fast. Så registrerer jeg også at man fra SVs side på den ene siden er veldig opptatt av miljøperspektivet, men samtidig minst like opptatt av arbeidsplasser og aktivitet knyttet til – i dette tilfellet – Johan Castberg-utbyggingen og andre utbygginger i Barentshavet. Det er spesielt å oppleve, men slik er det. Vi legger fra regjeringens side til grunn at vi skal ha en konkurransedyktig petroleumsvirksomhet på norsk sokkel i mange tiår framover, som genererer arbeidsplasser både i olje- og gassvirksomheten og i leverandørindustrien. Bare Johan Castberg vil – som jeg var inne på innledningsvis – bety 23 000 årsverk i utbyggingsfasen og 1 200 årsverk i driftsfasen. Det er lønnsomme arbeidsplasser, som man trenger i nord. Det gir en verdiskaping i størrelsesorden 290 mrd. kr gjennom forventet produksjonstid, av dette 125 mrd. kr til fellesskapet, som kan gå til ytterligere velferdstjenester i landet, dvs. barnehager, skoler, eldreomsorg og helse. Jeg registrerer at man bruker betegnelser som «klimafornekterne fra Fremskrittspartiet» fra SVs side. Det vil jeg ta avstand fra. Vi legger til grunn at vi har menneskeskapte klimaendringer, i tillegg til de naturlige variasjonene i klimaet. Fra regjeringens side jobber vi med å nå Norges klimamål etter Paris-avtalen. Det skal vi nå innenfor EUs kvotesystem. Og for å understreke det: Regjeringen jobber for at EUs prising av CO2-utslipp skal øke, slik at man får en positiv effekt – på tilsvarende måte som vi har hatt en positiv effekt av den særnorske CO2-avgiften på norsk sokkel siden 1991. Markedsmekanismene virker også innenfor klimapolitikken. Det legger regjeringen til grunn. Derfor jobber vi aktivt for å få en god avtale med EU om de samlede utslipp innenfor kvotepliktig sektor for de neste årene, fram mot 2030.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-03-21:
Som sagt av saksordføreren er mye av det generelle rundt disse problemstillingene diskutert under sak nr. 2, så jeg går ikke inn på det i dette innlegget, jeg spesifiserer bare noen detaljer rundt selve Skarfjell-utbyggingen. Det er slik at rettighetshaverne på Skarfjell den 31. januar 2017 besluttet en utbyggingsløsning som, som kommentert, innebærer at Skarfjell vil bli koblet til Gjøa med en undervannsinstallasjon. Det betyr at hydrokarboner fra Skarfjell vil bli utvunnet med to havbunnsrammer som knyttes til Gjøa-plattformen for prosessering og eksport. Gjøa vil også gi løftegass og vanninjeksjon for trykkstøtte. Det som er viktig og riktig, er – og det er egentlig gledelig, basert på denne beslutningen – at Gjøa-plattformen har tilstrekkelig reservekapasitet til også å dekke Skarfjells behov. Dermed er den valgte utbyggingsløsningen i tråd med intensjonen i dette representantforslaget. Når det gjelder det generelle fra departementet og regjeringens side om dialogen med partnerskapene knyttet til ulike utbygginger, vil jeg understreke at den dialogen skjer fortløpende. Samtidig har vi en prosess som er åpen og transparent i den forstand at man har en konsekvensutredning. Man har først en plan for konsekvensutredning som er på høring, deretter fastsetter departementet planprogrammet, og konsekvensutredningen gjennomføres med ny høring. Det er etter hoveddokumentene knyttet til den endelige behandlingen av plan for utbygging og drift og gir en mulighet for alle aktører til å spille inn de synspunktene man måtte ha også når det gjelder klimatiltak, herunder kraft fra land. Når denne saken ligger slik den ligger i dag, er det en gledens dag fordi Skarfjell også vil bety at vi får utnyttet ytterligere petroleumsressurser i en moden del av norsk sokkel, som i sin tur vil gi ytterligere arbeidsplasser både i næringen og i leverandørindustrien. Når det blir uttalt at det er sjelden at selskapene vil finne det riktig å gå for løsninger knyttet til kraft fra land, er denne casen knyttet til Skarfjell et godt eksempel på det motsatte.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2017-03-21:
Jeg vil følge opp representanten Eidsvoll Holmås’ spørsmål knyttet til Johan Sverdrup. Det er, som statsråden sa, kommet nyheter om at fase 2 går videre, og vi hadde jo en – man kan kalle det – utradisjonell runde i Stortinget, der Stortinget gikk ganske langt i føringene for å sikre seg at man fikk til en områdeløsning rundt Johan Sverdrup og hele Utsirahøyden. Så mitt spørsmål er egentlig bare et enkelt ja- eller nei- spørsmål, for Stortinget fattet konkrete vedtak, bl.a. om at turbinene på Edvard Grieg skal slås av når strøm kommer innen 2022. Er det sånn at Stortinget bestemmer at det Stortinget har vedtatt, det sørger statsråden for, sånn at kraft fra land kommer, og at alle plattformene som er tenkt på Utsirahøyden, blir inkludert i strøm fra land?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Vi har blitt fortalt mange fortellinger om olje i nord – eventyret om rikdom og nye tider. Vi har blitt fortalt fantastiske fortellinger om sameksistensen mellom fiskeri og oljeindustri. Fiskernes erfaring med seismikkskyting nyanserte det noe. Det samme gjorde det faktum at Goliat-feltet kom midt i gyteområdet til lodda, en delikatesse for både japanerne og vår egen torsk. Og vi har blitt fortalt at sikkerhet og beredskap er i verdensklasse. Likevel vet vi at vi har lite å stille opp med om uhellet først er ute, i lag med uværet. Oljevernutstyret har en bølgegrense som vårt eget hav ikke opererer med. Vi har blitt fortalt at vi skal tro på fortellingen om sameksistens og god nok sikkerhet, fordi fortellingen om arbeidsplasser som skal komme, er den aller største, den fineste, den mest fortalte. Arbeidsplasser har blitt brukt som brekkstang for å åpne sårbare havområder, som argument for at vi skulle overse frykten for at vår største verdi, fisken, skal risikere forurensing eller å bli jaget vekk. I valgkampen 2009 var det nesten ikke mulig å trenge gjennom døra til rådhusene rundt om i kystkommunene i Finnmark, fordi oljeindustrien hadde lagt igjen så mange lovnader på glanset papir om arbeidsplasser og ringvirkninger i akkurat den kommunen. Og så, når det kommer til stykket, når stemningen er roet ned, når plagsomme fiskere, kystfolk og miljøfolk har fått innestemmen tilbake og utbyggingsløsning skal velges, ja så var det visst ikke arbeidsplasser som var det viktigste likevel. At de ikke er der for industrien er nå én ting, det har vi sett tidligere da Eni valgte å bygge skandaleplattformen sin i Sør-Korea under arbeidsforhold som krevde liv. Så ser vi at kapitalen tillegges den største kraft og den viktigste verdi. Men at Stortinget skal være med på et sånt grunnlag istedenfor å fremme tydelige krav, framstår for meg ufattelig, særlig fordi et flertall i komiteen tydelig uttrykker viktigheten av ilandføring som en del av verdiskaping og ringvirkninger for landsdelen. At vi dag ikke sammen kan stå for en løsning som gir flest arbeidsplasser, viser at fortellingen var til oss, og ønsket var å hente ressursene hos oss, men den ble ikke om oss. SV ønsker ikke åpning av Barentshavet, men når det er bestemt, krever vi den beste beredskap og utbyggingsløsninger som faktisk gir arbeidsplasser på land for dem som tar den største risikoen.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Mitt spørsmål til statsråden er knyttet til forståelsen av komiteens merknad, som lyder slik: «Komiteen viser til innspill fra Norges Handikapforbund og legger til grunn at regjeringen i sitt arbeid med en ny byggteknisk forskrift(TEK17) sikrer universell utforming av samfunnet.» (TEK17) Det er tydelig at den kan oppfattes på flere vis, i hvert fall når man hører debatten her. Derfor lurer jeg på hvordan statsråden oppfatter komiteens merknad, og hvilke konsekvenser dette vil få for regjeringens arbeid med byggteknisk forskrift.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Det er veldig tydelig hva Norges Handikapforbund mener om TEK17. Det er jo det grunnsynet som komiteen hviler sitt syn på, i kravet om at TEK17 skal sikre universell utforming av samfunnet. Da lurer jeg på hva slags initiativ statsråden, som har det koordinerende ansvaret for politikken for mennesker med nedsatt funksjonsevne, kommer til å ta overfor sine kollegaer for å gjøre nødvendige endringer og grep for å nå det målet som en samlet komité nå har satt for TEK17 og et universelt utformet samfunn.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-21:
Da lurer jeg på noe angående servicehunder, for i regjeringserklæringen står det: «Gjennomgå forsøksordningen med servicehunder med sikte på å gjøre den mer lik ordningen med førerhund for blinde og svaksynte.» Nå vises det til den lille forsøksordningen som har vært, og at det ikke er tatt stilling til om dette skal innføres som en permanent ordning. Når vi ser at målet er å gjøre ordningen med servicehunder lik ordningen med førerhund, er det sånn at blinde og svaksynte har grunn til å frykte framtiden uten førerhund, eller kan det hende at den som har hatt gleden av servicehund, kan gå framtiden lysere i møte?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
Jeg har grunn til å spørre statsråden om noe av det hun sa i sitt innlegg. Statsråden sier der at man fortsatt skal la lønnsforhøyelser telle med når det gjelder fastsetting av sykepengegrunnlaget. Så foreslår man en tremånedersfrist. Det er jo sånn at tariffavtaler noen ganger går til uravstemning, og da kan fristen på tre måneder bli overskredet. Gjelder fortsatt statsrådens uttalelse om at man kommer til å sørge for at man tar med de lønnsforhøyelsene, eller er det fortsatt tremånedersfristen som gjelder, i de situasjonene man har hatt en uravstemning?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var for så vidt klargjørende. Det vil altså være enkeltpersoner som kan ha en sykmelding som begynner å gjelde fra 2. mai, og lønnsforhøyelsen skal gjelde fra 1. mai. Selv om uravstemningen ikke er før i september, vil man ha en tremånedersfrist etterpå. Den opplysningen fra statsråden var klargjørende. Men jeg har et annet spørsmål knyttet til saken. Vi er alle enige om at digitalisering er bra for samfunnet. Det å automatisere saksbehandlingen gir i større grad likebehandling. Det samme gjelder når vi standardiserer. Mener statsråden at det er noen grenser for når disse fordelene går ut over enkeltpersoner?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
I denne saken sier vi at personer som har et avvik på inntil 25 pst. av det de ellers ville hatt i inntekt, ikke skal få omregnet sykepengegrunnlaget sitt. Det er et resultat av at vi digitaliserer, standardiserer og automatiserer. Det betyr at enkelte personer kan få opptil 25 pst. mindre i sykepenger enn det de ville fått hvis man hadde en manuell beregning av det. Det er et ganske talende eksempel på at for noen kan digitalisering, automatisering og standardisering medføre at man faktisk taper penger.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
Som jeg sa i innlegget mitt, vil jeg gi statsråden ros for å ha svart veldig grundig på de spørsmålene som ble oversendt fra komiteen, og for at hun har kvittert ut status på de 26 forslagene som lå der. De 26 forslagene er velkjente områder, som det har vært jobbet lenge med gjennom skiftende regjeringer. Det er vanskelig å se hva statsråden selv har tatt initiativ til. Derfor kunne jeg tenke meg å spørre: Hvilke tre saker er statsråden mest fornøyd med – og som hun selv har tatt initiativ til i regjeringen – når det gjelder universell utforming?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-03-21:
Statsråden nevner to konkrete punkter: en handlingsplan og en felles likestillings- og diskrimineringslov. Opplever statsråden at hun har fått gode tilbakemeldinger fra brukerorganisasjoner på de valgene hun gjør ved å legge fram en felles likestillings- og diskrimineringslov? Opplever statsråden at handlingsplanen er godt mottatt ute i organisasjonene?
Stefan Heggelund (Høyre), 2017-03-21:
Jeg skal ikke gjøre dette lenger enn nødvendig. Jeg takker saksordføreren for en veldig god innledning. Dette er et forslag som støtter opp om regjeringens strategi for digitalisering av offentlige tjenester. Det gjør at det blir økt kvalitet i fastsettelse av sykepengegrunnlaget, og man reduserer potensialet for feilutbetalinger og trygdesvindel. Dette er en sak som egentlig kan virke ganske teknisk. Da synes jeg det er verdt å minne om den høringen vi hadde i komiteen om dette, og den gleden som var over at dette endelig ble gjennomført, og hvilke positive konsekvenser det har at regjeringen fornyer og forbedrer offentlig sektor. Så er det noen forslag fra mindretallet, og det er bl.a. forslag nr. 1, fra de rød-grønne partiene og forslag nr. 2, fra Senterpartiet. Dem kommer vi til å stemme imot. Grunnen til det er at hvis man senker terskelen for avvik fra mer enn 25 pst. til mer enn 15 pst., vil et større antall saker måtte tas ut til manuell behandling. Gitt det store saksvolumet innen sykepenger og foreldrepenger vil dette ha betydelige administrative konsekvenser, og det er da stikk i strid med intensjonen i forslaget. Så er det forslag nr. 3, fra Senterpartiet. Det kommer vi også til å stemme imot. Grunnen til det er at omregning ved etterbetaling av sykepenger på grunn av tariffrevisjon er utfordrende og arbeidskrevende for arbeids- og velferdsetaten, og at det er naturlig at det innføres en frist på hvor langt bak i tid arbeids- og velferdsetaten kan foreta en slik omregning og etterbetaling. Alt i alt: Det var en god innledning fra saksordføreren. Dette er vår stemmeforklaring til forslagene fra mindretallet. Regjeringen leverer på å fornye og forbedre offentlig sektor.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-03-21:
Jeg skal snakke så lenge stemmen bærer! Lovforslaget som behandles i dag, omfatter endringer i folketrygdloven som berører arbeidstakere og frilansere. Forslagene innebærer i hovedsak at inntekt rapportert til a-ordningen blir hovedkilden ved beregning og fastsetting av grunnlaget for sykepenger og andre ytelser som beregnes som sykepenger. I tillegg foreslås en bedre inntektsdekning for mottakere av sykepenger som er både frilansere og selvstendig næringsdrivende. Hovedformålet med endringene er å legge til rette for en pålitelig og effektiv forvaltning av sentrale velferdsytelser gjennom digitalisering og automatisering. En av hovedmålsettingene med regjeringens IKT-politikk er en brukerrettet og effektiv offentlig forvaltning. Forslagene som behandles i dag, vil bidra til å oppnå denne målsettingen gjennom større grad av automatisert saksbehandling i arbeids- og velferdsetaten og regelverksforenkling. Endringene vil også bidra til å realisere gevinster av investeringene i a-ordningen og prosjekt 2. Regjeringens forslag til endringer vil ha positive konsekvenser for alle parter. Arbeidsgiverne vil få et enklere regelverk å forholde seg til, noe som gir økt forståelse og presisjon når sykepengegrunnlaget i arbeidsgiverperioden skal fastsettes. Et enklere regelverk med bruk av opplysninger fra a-ordningen gir også økt likebehandling og raskere behandling av saker i arbeids- og velferdsetaten. For brukeren betyr dette bl.a. et regelverk som er enklere å forstå, større forutsigbarhet og raskere respons på søknader. Brukeren vil også få bedre innsyn i sin sak ved at inntektsopplysninger rapportert til a-ordningen er tilgjengelige i Altinn. Personer som er både frilansere og selvstendig næringsdrivende, vil få sykepenger med 100 pst. av frilansinntekten. I dag får de 65 pst. av frilansinntekten, noe som særlig slår uheldig ut for personer som har en stor andel av inntekten fra arbeidet som frilanser og en mindre andel som selvstendig næringsdrivende. Forslagene vil ikke gi lavere kompensasjonsnivå for den enkelte sykepengemottaker. Arbeidstakere og frilansere skal fortsatt gis sykepenger med 100 pst. av sykepengegrunnlaget. Det foreslås å videreføre sentrale bestemmelser som skal sikre at den sykmeldte får erstattet den faktiske arbeidsinntekten som faller bort på grunn av sykdom. Det vil fortsatt være slik at dersom en arbeidstaker har fått en varig lønnsendring i løpet av eller etter beregningsperioden, skal tidsrommet etter lønnsendringen legges til grunn ved beregningen av sykepengegrunnlaget. Muligheten til å fastsette sykepengegrunnlaget i trygdeperioden ved skjønn vil også fortsatt være til stede. Jeg er fornøyd med at forslagene legger til rette for en mer effektiv og automatisert ytelsesforvaltning. Dette gir mer tid til oppfølging for å få flere i arbeid, som er arbeids- og velferdsetatens viktigste oppgave. Jeg er også fornøyd med at komiteens flertall stiller seg bak forslagene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-03-21:
Omregning og etterbetaling av sykepenger på grunn av tariffrevisjon er utfordrende og arbeidskrevende for etaten. Men nå vil tremånedersfristen gjelde etter uravstemningen. Slik sett mener vi at det vil være god nok tid. Vi mener også at det er naturlig at det innføres en frist for hvor langt tilbake i tid etaten kan foreta en slik omregning. Som sagt, så lenge vi legger fristen til etter uravstemningen, altså tre måneder etter at uravstemningen er gjennomført, mener vi at det vil være tilstrekkelig.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-03-21:
Jeg er ikke sikker på hva representanten legger i det spørsmålet. Hvis representanten kunne klargjøre spørsmålet sitt, ville jeg satt pris på det. Digitalisering vil i all hovedsak være positivt både for brukerne, for etaten og for arbeidsgiverne. Jeg kan ikke se at den formen for digitalisering vi her snakker om, vil være til ulempe for noen av de tre partene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-03-21:
Det vi ser, er at i et klart flertall av sakene blir sykepengegrunnlaget fastsatt til den omregnede årsinntekten og ikke ut fra gjennomsnittet av de tre siste rapporteringene. I all hovedsak vil 25 pst. være dekkende, men man vil ha mulighet til å kunne gjøre skjønnsvurderinger når man ser at det er et avvik. Vi mener at den grensen som er satt, både er hensiktsmessig og klart vil omfatte de aller, aller fleste. Vi kan ikke helt se at man bør senke terskelen, rett og slett fordi en lavere terskel for skjønnsvurderinger vil innebære en så stor manuell saksbehandling at noe av hensikten med hele saken da vil bortfalle. Man kan ikke utelukke at noen vil kunne få en ulempe, men vi mener at sannsynligheten er liten målt opp mot fordelene ved å innføre dette systemet og fordelene ved at man nå får en annen type rapportering.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2017-03-21:
Statsråden var tydelig i sitt innlegg på at regjeringen har en visjon og en ambisjon om å oppnå et universelt utformet samfunn der alle kan delta, og at det må jobbes systematisk og målrettet, slik at vi raskere kan nå det målet. I regjeringens handlingsplan for universell utforming legges det stor vekt på IKT og velferdsteknologi, bl.a. bedre universelt utformede IKT-løsninger i utdanningssektoren, noe som vil gi flere med funksjonsnedsettelse mulighet til å delta i undervisningen på lik linje med andre. I handlingsplanen vektlegges også en satsing på utvikling av ny teknologi innen velferdsområdet, og dette kan bidra til at flere med funksjonsnedsettelse blir mer selvhjulpne i dagliglivet og trenger mindre hjelp. Det er et stort ønske for de fleste av oss å være mest mulig selvhjulpen. Fortsatt har vi for mange bygg og uteområder som ikke er universelt utformet. Stavanger er en av få norske byer som har en egen plan for hvordan byen kan utvikle universell utforming innen 2021. Å kartlegge, prioritere og utvikle handlingsplaner er viktige skritt på veien for å komme i mål. Norges Handikapforbund har spesielt pekt på at skolene må være universelt uformet for å gi alle barn like muligheter til utdanning. Det er viktig at kommuner og fylkeskommuner prioriterer dette og lager handlingsplaner for å nå målene. Regjeringen har en historisk satsing på samferdsel, med en bevilgning på 63 mrd. kr i 2017. Innenfor samferdsel vil universell utforming være en integrert del av alle planer for vesentlig oppgradering og bygging av ny infrastruktur. Dette er et eksempel på hvordan regjeringen løfter frem universell utforming systematisk og bredt på et helt sentralt samfunnsområde. KS har tatt initiativ og etablert et kommunenettverk som fokuserer på kompetanse og fremdrift i arbeidet med universell utforming. 60 kommuner og fylkeskommuner er med, og her kan kommuner dele erfaringer og lære av hverandre. Regjeringen støtter KS i dette arbeidet. Denne uken legger regjeringen ut tilskuddsmidler som kommunene kan søke på. Føringen til disse KS-midlene er arbeidet med systematikk og konkrete resultater når det gjelder universell utforming. Systematiske registreringer av bygninger og uteområder med mål om oppgradering til universell utforming er ett av kriteriene. I mitt eget fylke ser jeg at Oppegård kommune får tilskudd til et kompetanseprogram for universell utforming for å sikre at kommunen har oppdatert kompetanse og bruker den aktivt, både i utbyggingssaker og i utvikling av kommunale tjenester. Dette er veien å gå for å nå målet om et mer universelt utformet samfunn. Det må jobbes systematisk med kartlegging og utarbeiding av handlingsplaner, det må sikres at midler er tilstede, og det må også settes tidsfrister.