Per-Kristian Foss (Høyre), 2013-05-16:
Det er alvorlig når det avdekkes at svært mange kommunestyrer ikke har en systematisk rapportering om tilstanden på viktige tjenesteområder. I de store kommunene er dette ganske vanlig. Det er overraskende når innbyggerne på denne måten behandles ulikt i større og mindre kommuner. Enda mer alvorlig er det når det avdekkes i rapporten at administrasjonssjefene i mange kommuner har svak kontroll med tilstanden i egen kommunes tjenester, og at kommunene i liten grad utnytter de mulighetene som ligger i forvaltningsrevisjonen, som også eksisterer på kommunalt plan. Like alvorlig er det når ulike statlige sektorkrav kolliderer og gjør kontrollen vanskelig, og at kommunestørrelse systematisk er et område som skiller kommunenes kontroll med egne tjenester. Sånn sett er det alvorlig at Kommunal- og regionaldepartementet i liten grad har innhentet informasjon, også om bruken av lovpålagte styringsdokumenter. Man får et inntrykk av at det er viktig at brev sendes ut – ikke at de følges opp. Med andre ord er denne mangelen på kontroll med egne tjenester og egne direktiver synes også å være et fenomen som brer seg på topplanet, altså i departementet. Det er påvist at mange kommunestyrer ikke får rapportering om tilstanden eller kvaliteten på viktige tjenesteområder, som jeg har nevnt. Det viser seg at halvparten av kommunestyrene ikke får rapportering om tilbudet til f.eks. demente og om kompetansen i hjemmetjenesten, altså kvaliteten i omsorgen. Enda færre får rapportering om ernæring og legemiddelhåndtering i kommunene, som i høyeste grad også dreier seg om kvaliteten i tjenestene overfor eldre. Over halvparten av kommunestyrene får heller ikke rapportering om ledningsfornyelse eller overløp og lekkasjer i avløpsanlegget. Mange anlegg er dessuten i så dårlig forfatning at det truer funksjonaliteten. Feil og mangler ved avløpsnettet kan gi store konsekvenser. Det kan bl.a. føre til forurensning av drikkevannskildene, kildeoversvømmelser og skader på veier og hager. En høyesterettsdom fra 2011 fastslo dessuten at kommunene kan være erstatningspliktige hvis vannskader oppstår som følge av feil ved avløpsnettet. Dette ansvaret er jeg altså med andre ord slett ikke sikker på at flertallet av landets kommunestyrer og noen av deres medlemmer er klar over. Innbyggerne er avhengige av at kommunene har styring og kontroll med tjenestene som tilbys. Det er også viktig å gi kommunestyrene relevant informasjon på de forskjellige områder for å sikre effektiv økonomisk drift i kommunene. Det er etter min mening et faresignal for Kommune-Norge at Riksrevisjonen påpeker at mange administrasjonssjefer ikke har tilstrekkelig grunnlag for kontroll med tilstanden i tjenestene i sine respektive kommuner. Det er tross alt disse som skal legge frem et budsjettforslag på et kanskje ikke tilstrekkelig faktisk grunnlag. Det er selvfølgelig ikke nødvendigvis slik at det man rapporterer inn, inneholder god kvalitet, og at det man ikke rapporterer inn, har dårlig kvalitet. Allikevel mener en samlet kontroll- og konstitusjonskomité at det er alvorlig at kommunene ikke har kunnskap om kvaliteten på de tjenestene kommunenes innbyggere faktisk får. Fire av fem kommuner har f.eks. ikke fått rapportering om ernæring og legemiddelhåndtering, særlig med henblikk på at Helsetilsynet har avdekket vesentlig svikt i demensomsorgen i hjemmetjenesten i kommunene i både 2010 og 2011. Et uttrykk som «kvalitet i omsorgen» har vært brukt en rekke ganger i denne sal, og dette dreier seg om nettopp det på det faktiske kommunale plan. Det er verdt å merke seg at når det gjelder grunnskolen, er det satt klarere mål, og kommunestyrene får også i større grad inn rapportering. Dette er fordi man i denne sektoren er lovpålagt å rapportere til kommunestyret. Det gjør at lokalpolitikerne har bedre kunnskap og kontroll med denne sektoren. Dette viser at statlige sektorkrav påvirker styringen og kontrollen til kommunene. Jeg vil anbefale at Kommunaldepartementet setter i gang tiltak som kan medvirke til at kommunestyrene får nødvendig styringsinformasjon på viktige områder. Kommunal styring er viktig. Grunnlaget for styring må være kunnskap. Det synes langt på vei å mangle. Tiltakene bør da særlig være tilpasset behovene i små og mellomstore kommuner, hvor behovene er størst – helt åpenbart. Det er viktig for innbyggerne i enhver kommune at de får tjenester som de etter loven skal ha, og at nasjonale mål gjelder for alle borgere i landet.