trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Dagens regjering, med støtte fra Kristelig Folkeparti og Venstre, setter Kommune-Norge i en vanskelig økonomisk situasjon med sin iver etter å fjerne eiendomsskatten. Kommunenes eiendomsskatteinntekter fra vannkraftsektoren alene er redusert med 380 mill. kr i år i forhold til i fjor og foreslås ytterligere redusert med 206 mill. kr til neste år, dvs. 586 mill. kr mindre til skole, barnehage, helse, omsorg, kultur og tilrettelegging for næringsvekst i 2018. Reduksjonen på vannkraftanleggene på over 30 pst. over to år medfører at kraftanleggene ikke lenger gjenspeiler anleggenes markedsverdi, slik loven forutsetter. Reduksjonen skyldes fallende kraftpriser – det er korrekt – men også at kapitaliseringsrenten ikke er nedjustert i takt med fallende rentenivå. Den fallende renten er gjenspeilet i reduserte rentesatser i forskriftene som gjelder for alle øvrige kraftskatter, med mellom 1 og 2 pst. de siste fem årene, mens kapitaliseringsrenten på vannkraftanleggene er uendret på 4,5 pst., og burde vært ned mot 2 pst. Jeg kan vanskelig se at den framtidige verdien av norske vannkraftanlegg har falt med over 30 pst. på to år, og mener at kapitaliseringsrenten må reduseres slik at eiendomsskattegrunnlaget for vannkraftanlegg gir et mer korrekt uttrykk for verdien på anleggene. Som sagt vil dette ha store konsekvenser for enkeltkommuner som nå sitter og lager budsjettene for 2018. To eksempler fra mitt hjemfylke: Rana kommune vil få 17 mill. kr mindre i inntekter for 2018 i forhold til 2016. Min egen kommune, Hemnes, vil få 18 mill. kr mindre i 2018 enn i 2016 til å gi tilbud til innbyggerne sine. I tillegg kommer tapte inntekter ved reduksjon på verker og bruk. Arbeiderpartiet har foreslått å endre på verdisettingen ved å senke renten og øke antall år for gjennomsnittsberegning. Det ville gitt kommunene et redusert tap på 270 mill. kr. Så litt om verker og bruk. Eiendomsskatt på verker og bruk er en viktig del av finansieringsgrunnlaget for velferd i mange norske kommuner. Dette glemmer regjeringen i sin iver etter å kutte skattene. Regjeringen foreslår som sagt å kutte dette. Det gjør de også uten å utrede. Vi mener det er i strid med utredningsinstruksen å fremme et så omfattende lovendringsforslag med så store og usikre økonomiske konsekvenser for en samlet kommunesektor gjennom et statsbudsjett. Det burde vært nedsatt et bredt partssammensatt lovutvalg som vurderte eiendomsskattereglene for verker og bruk, og ikke minst så på eiendomsskatten på produksjonslinjer. I budsjettavtalen er det enighet om en kompensasjon foreløpig begrenset til 500 mill. kr per år. Men det er nok ikke høyt nok. Her bør regjeringen lytte til kommunene og ta seg litt bedre tid, i hvert fall ett år ekstra, før man iverksetter dette.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-12:
Gjennom hele valgkampen ble vi bombardert med politisk radioreklame. I mitt hjemfylke, Hedmark, var det spesielt Høyre og Fremskrittspartiet som var på offensiven i radio. Stadig vekk kunne man høre finansminister Siv Jensens stemme som sa noe slikt som at hvis du vil fjerne eiendomsskatten, må du stemme på Fremskrittspartiet. Det framstår som ren populisme når Fremskrittspartiet driver valgkamp på denne måten, og framstiller det som at velgerne kan stole på at de vil fjerne eiendomsskatten, til tross for at de har sittet fire år i regjering, og stadig flere kommuner har innført eiendomsskatt i denne perioden. Fremskrittspartiet er hele tiden med på å ta grep som gjør at kommunene blir nødt til å innføre eiendomsskatt. Skattepolitikken er helhetlig. Når forlikspartene nå f.eks. uten forvarsel har fjernet maskinskatten, som genererer rundt 1 mrd. kr i inntekt til norske kommuner, er det helt klart at disse kommunene er nødt til å ta inn det økonomiske tapet på andre måter. Dette er en milliard som finansierer sykehjemsplasser og lærerstillinger. En av løsningene som er varslet, er at kommunene ser seg nødt til å innføre eller å øke eiendomsskatten. Når Fremskrittspartiet tidligere har vært med på å legge om inntektssystemet slik at enkelte kommuner taper på det og får mindre inntekter, er det klart at de kommunene må ta inn inntektene på andre måter, og en av løsningene er å innføre eiendomsskatt eller å øke eiendomsskatten. Fremskrittspartiets skattepolitikk mangler altså en helhetlig og logisk tenkning, men det er ganske enkelt, for uten inntekter kan ikke kommunene tilby gode tjenester nær folk. Jeg må også si at jeg blir litt skremt når Fremskrittspartiets finanspolitiske talsmann i Stortinget, representanten Njåstad, altså den fremste talspersonen for skatt, bruker sitt hovedinnlegg til å si at han aldri har skjønt hvorfor reduserte skatter på 25 mrd. kr kan bli satt opp mot velferd. Da kan man jo spørre seg om representanten Njåstad, eller Fremskrittspartiet for den del, skjønner sammenhengen mellom et godt helsevesen og velferd, sammenhengen mellom offentlig skole og velferd, sammenhengen mellom god eldreomsorg og velferd. For det er nettopp slike ting som vi, staten og fellesskapet, har et ansvar for, og det må finansieres, bl.a. gjennom skatt. Hvis Ola Nordmann får et hjerteinfarkt, hjelper det ham lite at Norges aller rikeste har fått milliarder av kroner i skattelette. Men det hjelper ham at ambulansen er på plass så fort som mulig, og at han blir tatt hånd om på et sykehus som kan redde livet hans. De aller fleste årene merker ikke Ola Nordmann så mye til sykehuset eller til ambulansen. Men den dagen han får hjerteinfarkt, merker han det veldig, veldig godt.
Knut Magne Flølo (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Dette vert på mange måtar litt ei gjentaking av finansdebatten. Det som er interessant for regjeringa, er å skape verdiar, og varig velstand krev evne til omstilling, nye utfordringar krev nye svar, og at vi tek kloke val. Det vi debatterer i dag, er regjeringa Solberg, som med støtte frå Venstre og Kristeleg Folkeparti vidarefører og intensiverer den omstillinga og nyskapinga som er nødvendig for verdiskaping, som i sin tur bidreg til finansieringa av alle sektorar i Noreg, det vere seg kommuneøkonomien, samferdsel, sjukehus og stort sett det som skal til for å drifte AS Noreg. Eg vil trekkje fram ein del viktige skattekutt som vil verke for bedriftene i det ganske land. Her har Høgre, Framstegspartiet, Venstre og Kristeleg Folkeparti skjønt at skal vi skape verdiar før dei kan brukast, må vi leggje premissa for at det skjer, nemleg ved at budsjettforliket har sørgt for at eigedomsskatt på produksjonsutstyr vert fasa ut over sju år – rett nok sa regjeringa fem år, men det vart sju år, og det er bra. Dette har som konsekvens at kommunane har god tid på seg til å tilpasse seg den omlegginga. Når det i tillegg ligg inne ei kompensasjonsordning og 72,5 mill. kr til retaksering, er dette akseptabelt for begge partar, ikkje minst for dei mange bedriftene som har etterlyst denne endringa av eigedomsskatten. I tillegg vil det verte ei avgrensing for kommunane, ved at dei kan forhøgje satsen med berre 1 promille, mot 2 promille tidlegare. Dette er viktige tiltak som bedriftene skjønar, og som gjev dei ein «boost» til aktivitet og optimisme. Men reaksjonen frå dei raude og dei grøne vil nok vere at her vert dei rike prioriterte. Slett ikkje! Eg har sjølv vore bedriftseigar i 30–35 år og har aldri følt meg rik. Men når myndigheitene legg forholda til rette fordi vi skal skape verdiar til fellesskapet, er det viktig at det vert vist på denne måten.
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2017-12-12:
Eg vart litt overraska då representanten Njåstad var framme her og hadde eit innlegg om at Senterpartiet var høg og mørk. Det er vi for så vidt, men då må ein jo kunne seie det same til Framstegspartiet. Dei seier at kommunane har så utruleg god økonomi, og at det er gode overføringar. Det som kjem veldig lite fram, er dei stadig fleire oppgåvene som kjem til kommunane utan fullfinansiering. Det er spesialisering, og det er nye reformer som ikkje er svært synlege. Vi har barnevernet, vi har brann og redning, dimensjoneringsforskrifta, akuttforskrifta og auka kompetansekrav i alle sektorar. Dette er tøft for kommunane, i tillegg til at regjeringa skjer ned på inntektene. Det er krevjande tider når det vert kutta i alle inntektene til kommunane, og kompetansekrava aukar.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Denne debatten har blitt akkurat så ideologisk ladet som vi kunne tenke oss. Det er spesielt å høre ord som «de kommersielles inntog» når vi diskuterer dette. Det er en helt feil fremstilling. Endringene i bruk av offentlige og henholdsvis ideelle og kommersielle private aktører har vært ganske ubetydelige siden 2013. I 2013 var 46 pst. av oppholdsdøgnene på en statlig institusjon, mens 54 pst. var på en privat. Det har endret seg med 2 pst. fra 2013 til 2017: 44 pst. på statlig institusjon, 56 pst. på privat. Når det gjelder fordelingen mellom ideelle og private, er faktisk flere nå på ideelle – 5 pst. flere – enn på private. Det er noe med å sette en fot i bakken og forholde seg til hva som er realiteten, når en bruker så store og sterke ord om dette området. Nettopp fordi vi snakker om de aller, aller mest sårbare i samfunnet vårt, er det viktig at vi skaper forutsigbarhet og ikke endrer dette fra én dag til en annen, for vi vet at mange barn er enten hos ideelle eller hos private. Mange er hos private, som gjør en veldig god jobb. Jeg må si at jeg ikke kjenner meg igjen i den beskrivelsen, og jeg har besøkt mange private institusjoner innenfor hele velferdstjenesteområdet. Hvis det hadde vært så dårlige arbeidsforhold, ville ikke ansatte vært der lenger. Det er faktisk sånn at ansatte kan ta sin hatt og gå dersom de ikke ønsker å jobbe under sånne forhold. Jeg vet at mange av dem som jobber i det private, har akkurat like mye omsorg og et like stort ønske om å tilby gode tjenester som andre. Så er det også sånn at hvis Arbeiderpartiet og Senterpartiet er så opptatt av å gjøre endringer i dette, er det faktisk de som har aller flest ordførere i dette landet – det er definitivt de som har flest ordførere. Hadde de ønsket å gjøre endringer i dette, hadde vi nok sett endringer, men det har ikke skjedd i disse årene. Det har altså ikke skjedd noen særlig endring i andelen mellom 2013 og 2017. Så har jeg bare lyst til å si til SVs Karin Andersen når det gjelder godt barnevern: Ja, et godt kommunalt barnevern er vi opptatt av. Derfor var det så hyggelig å lese Kommunal Rapport i dag, som melder om at i budsjettundersøkelsen for 2018 er barnevern den tjenesten som øker mest i de kommunale budsjettene for 2018. Det viser at når regjeringen sammen med samarbeidspartiene bevilger penger til dette, bruker kommunene også pengene på disse viktige tjenestene.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Det å jobbe for at samfunnet vårt skal være likestilt, er et viktig arbeid, og det er et arbeid som Høyre og regjeringen tar på stort alvor. Norge er blant verdens mest likestilte land, det skal vi være glade for. Det er alltid lurt – også i politikken – å glede seg over resultater. I Norge har vi gode resultater. Stadig færre jobber deltid, stadig flere mødre jobber heltid – det er resultater som betyr mye for kvinner når vi snakker om den delen av likestillingen. Så har representanten Trettebergstuen helt rett i at da regjeringen la frem sitt budsjett, foreslo man en reduksjon på 2 mill. kr på en post som har 56 mill. kr til likestillingstiltak, bl.a. likestillingssentrene. Det var en prioritering hvor man prioriterte å bruke penger på bl.a. handlingsplanen mot hatefulle ytringer og andre typer viktige tiltak som sikrer likestilling.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
I budsjettet for 2018 videreføres barnetrygden slik den er i dag. På mange måter er det svaret på spørsmålet fra Senterpartiet. Men det er altså slik at regjeringen i løpet av de siste fire årene har hatt og i budsjettet for neste år har veldig mange tiltak som sikrer at særlig de som trenger det aller mest, de familiene som har aller lavest inntekt, får bedre hjelp. Gratis kjernetid i barnehagen er et slikt tiltak, lavere foreldrebetaling er et slikt tiltak. Det er et utvalg som utreder spørsmålet knyttet til barnetrygd og andre viktige tiltak som kan ha betydning for familiers økonomi, og det skal vi lytte til. Men det er også slik at da Senterpartiet hadde rent flertall i Stortinget sammen med Arbeiderpartiet og SV, gjorde man ingenting med disse ordningene, enda de hadde et stort økonomisk handlingsrom.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Det er en stor utfordring i samfunnet vårt at altfor mange barn vokser opp i familier med lav inntekt, og som kan defineres som fattige. Regjeringen har gjort mye for å gjøre noe med det: en rekke tilskuddsordninger som gir mulighet for at barn kan oppleve fritidsaktiviteter til tross for at familien har lite inntekt, gratis kjernetid i barnehagen, som er nevnt tidligere her. Men det er også slik at vi noen ganger må gå litt til årsakene til at dette tallet øker. Vi vet jo at innvandring, og økt innvandring, er en av årsakene, og at så mange som 53,4 pst. av de barna som lever i fattigdom, er i innvandrerfamilier. Derfor er også vår politikk for en god skole og vår politikk for et arbeidsliv hvor det er plass til mange, like viktig for at disse familiene kan få en økonomisk holdbar situasjon og komme ut av fattigdom.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Å bo sammen med noen som utøver psykisk og/eller fysisk vold, kan skje oss alle. Det tar vekk den viktigste arenaen for trygghet fra et menneske og er kanskje av de lovbruddene som er vanskeligst å anmelde. Regjeringen og samarbeidspartiene har heldigvis sett at dette har vært et forsømt område, og har sørget for bred innsats på tvers av mange departementer gjennom opptrappingsplanen mot vold og overgrep. Arbeiderpartiet stemte mot opptrappingsplanen i sin helhet da den ble vedtatt i Stortinget i forrige sesjon. Planen lå i Stortinget et halvt år. Arbeiderpartiet hadde god tid til å fremme forslag, men valgte altså å stemme mot planen. Det var ganske oppsiktsvekkende, fordi det ville medført utsettelse av mange tiltak overfor sårbare grupper. Nå ser vi at Arbeiderpartiet støtter mange av de bevilgningene som kommer for å følge opp opptrappingsplanen. Er det sånn at Arbeiderpartiet nå har kommet på bedre tanker når det gjelder denne planen?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Jeg tok først og fremst ordet for å rette opp noe i Innst. 76 S til sak nr. 4. Der er det ved en inkurie i tilrådingen kommet inn «2018». Isteden skal det selvfølgelig stå «2017» når det gjelder salderingen av 2017-budsjettet. Jeg regner med at det kan rettes opp. Så noen få kommentarer til representanten Toppe, som snakker om barnevernet og en nærhetsreform: Jeg har lagt merke til at Senterpartiet bruker mye tid på det også i merknadene, men nærhet er et viktig prinsipp i barnevernet. Det skal ligge en grundig utredning til grunn for å identifisere hvert enkelt barns behov. Nærhet er et viktig prinsipp. Det er ikke slik Senterpartiet fremstiller det – at man har behov for en helt ny tenkning rundt det. Så til representanten Gharahkhani, som kaller Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen en «integreringsfiendtlig regjering»: Med vår regjering har antall bosettingstiltak økt og ventetidene i asylkjeden gått ned, til tross for rekordstor asyltilstrømning. Vi er opptatt av at de som får opphold, skal gis muligheter til arbeid og til å kunne delta i samfunnslivet. Det var nærmere 24 000 som deltok i introduksjonsprogrammet i 2016 – en økning på 34 pst. fra året før. Arbeiderpartiets alternative budsjett er omtrent tiltaksløst på integreringsfeltet. Vi har levert nye integreringsmottak, vi gir flere muligheten til å få seg en jobb, og vi styrker introduksjonsprogrammet. Det skal definitivt ikke stå uimotsagt at man kaller vår regjering integreringsfiendtlig, når vi nettopp har tatt veldig viktige, store grep i en situasjon med mange nye asylsøkere og innvandrere til Norge. Så noen ord rundt dette med kontantstøtten: Det er helt greit å være uenig i kontantstøtten, men det er veldig drøyt å gjøre kontantstøtten til det som har skylden for utfordringer knyttet til både likestilling og integrering i vårt samfunn. Jeg er hjertens enig med både representanten Bekkevold og representanten Toppe – kontantstøtte handler for noen familier også om valgfrihet, valgfrihet til å velge det som passer for sin familie. Det er ikke alt som passer inn i Arbeiderpartiets A4-tenkning. Noen trenger litt bedre tid. Og vi snakker altså om opp til barnet er to år. Det er ikke det som gjør at vi ikke oppnår likestilling i Norge, det er ikke det som er hovedanledningen til at vi sliter med integreringsutfordringer. Det er rett og slett for drøyt å gi kontantstøtten skylden for alt det. Ellers må jeg bare få lov til å takke for en god debatt på dette området.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Det er forståelig at det er krevende når tilbud kuttes eller bevilgninger reduseres. Men det er altså sånn at det har skjedd en stor teknologisk utvikling på dette området som gir blinde og svaksynte helt andre muligheter til å kunne holde seg oppdatert og orientere seg i nyhetsbildet. Flere aviser og radiokanaler produserer egne podkaster med nyhets- og aktualitetsstoff, så det er fullt mulig å tenke at vi også på dette området heldigvis kan ta i bruk teknologi for å hjelpe blinde og svaksynte på kanskje enda bedre måter enn i dag.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Det er sånn at våre partier har veldig åpne diskusjoner om budsjettene, mens den forrige, rød-grønne, regjeringen tok alle disse diskusjonene i et lukket rom, hvor ingen hørte hva som ble prioritert av noen. Nå er det sånn sett en ganske åpen og demokratisk prosess rundt budsjetter her i Stortinget. Men det er ikke bare denne lønnsreformen som er viktig for kunstnerøkonomien. Vår regjering har tilført 53 mill. kr til kunstnerøkonomien i årene fra 2014 til 2017. Det er også mange andre viktige faktorer i budsjettet som bidrar til å løfte kunstnernes økonomiske situasjon. Og når fire partier skal samarbeide, slik vi gjør, har partiene ulike satsingsområder. For Kristelig Folkeparti og Venstre har det vært viktig å få gjennomslag for dette i forliket, og det er det bra at de har fått. Sånn sett er hele denne reformen nå fullført.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
I forbindelse med langtidsplanen for Forsvaret ble det enighet om å fortsette å jobbe for musikken, altså for korpsene i Forsvaret. Det kan godt hende SV ikke ser den samme verdenen som vi gjør, men det er altså sånn at det vil være en mye strammere økonomisk situasjon i årene fremover. Derfor kommer nok veldig mange aktører til å oppleve at man vil kunne få innstramninger, rett og slett fordi vi er nødt til å bruke det økonomiske handlingsrommet klokt. Men det er ikke dermed sagt at Forsvarets musikk ikke er viktig. Det er den, og jeg håper at de har grunnlag for å spille like mye god musikk i 2018 som de har hatt tidligere.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2017-12-12:
Det har vært en grei kulturdebatt i kveld. Det skal i hvert fall ikke stå uimotsagt når enkelte representanter klarer å bruke ord som «kutt» og «sultefôring» og sier at folks kulturbruk styres av størrelsen på lommeboken. Det er ikke den opplevelsen folk der ute eller vi har. På kulturområdet er det gjort betydelige løft i denne perioden, løft som ikke ble gjort av den rød-grønne regjeringen i forrige periode – selv om de hadde det største økonomiske handlingsrommet noen regjering noensinne har hatt, og de hadde rent flertall på Stortinget. Momskompensasjonen er økt med over 0,5 mrd. kr. Det gir mange viktige muligheter til lag og foreninger for å drive frivillig arbeid. Momsfritaket for mediene utgjør 450 mill. kr. Det kan altså ikke være slik at det foreslåtte kuttet på 18,7 mill. kr er det som definerer krisen i medienes hverdag i et samfunn hvor vi må se bredt og vidt på mediemangfoldet. Det bevilges 11 mrd. kr over flere departementer til frivilligheten, og det er 100 pst. refusjon for momsen for idrettsanlegg. Og aldri før er det overført mer penger til norsk idrett enn nå. Det er også slik at anleggseiere venter kortere nå enn tidligere på å få spillemidler til idrettsanleggene. Vi er også en komité som på et annet fagfelt jobber med likestilling, så en liten hilsen til siste taler er kanskje at LSK Kvinner er Norges beste fotballag.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Halvparten av de 20 barnevernsselskapene som hadde høyest inntekter i fjor, eies av fem store konsern. Det har vi hørt i debatten her i dag. Fire av disse kontrolleres av utenlandske investeringsoppkjøpsfond. Det innebærer at penger som skulle gått til å ta vare på de mest sårbare barna våre, ender opp i utlandet, og at avgjørelser som kan få store konsekvenser for barnevernsbarna, tas av selskaper som er veldig fjernt fra sine norske underselskaper, og enda fjernere fra barna som skal plasseres hos underselskapene. Mitt spørsmål til statsråden er et enkelt ja/nei-spørsmål: Synes statsråden dette er uproblematisk?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Vi hører her en statsråd som er opptatt av struktur og rammer og kontroll, og ikke så opptatt av hvor pengene går. Effektiviseringsreformen som regjeringa har satt i gang, har ført til kutt på det statlige barnevernsområdet på 225 mill. kr i de årene den har fungert. Nå har vi altså en statsråd som står her i stortingssalen og sier at det nesten er likegyldig hvor mange penger som går til utenlandske investeringsselskaper. Mener statsråden det er en god prioritering av pengene som skulle ha gått til barn?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Det er en kjent strategi å komme med påstander ingen har framsatt. Det er ingen i denne salen, tror jeg, som tror at barn i private barnevernsinstitusjoner får vann og brød. Det har ingen nevnt, meg bekjent, i hvert fall ikke i denne salen. Så den forestillingen må kanskje være inne i hodet til statsråden. Men det jeg spør om, er om statsråden mener at dette er en god prioritering av fellesskapets penger, skattebetalernes penger, som går inn i en felles konto – der statsråden synes å være komfortabel med at millioner renner ut til overskudd i utenlandske selskaper, som ikke kommer norske arbeidsplasser eller norsk fellesskap til gode, og at regjeringa kutter 225 mill. kr for å få på plass skattekutt til dem som har mest fra før.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Representanten Wilhelmsen Trøen forteller at det er ikke så mye, og snakker om prosenter. Da tenker jeg: Hva er det da denne debatten handler om? Vil høyresiden ha åpning for private, kommersielle aktører, eller vil de ikke? På den ene siden står de her og forteller hvor flott det er, hvor viktig det er for mangfold, og at de ikke får bare vann og brød i disse institusjonene. På den andre siden går de opp her og prøver å minimalisere bruken av det. Arbeiderpartiet er opptatt av konsekvensene av politikk. Jeg prøvde å få statsråden til å si om hun er fornøyd med at millioner av skattebetalernes penger går til utlandet, på konti, i stedet for til barn. Jeg spurte statsråden om hun syntes det var greit at de kutter 225 mill. kr gjennom effektiviseringskutt, i stedet for at pengene brukes på barn. Det kan godt være at vi skal effektivisere også i barnevernstjenesten, men det er jo bruken av pengene til barna vi snakker om! Det er ikke struktur, det er ikke anbud, regler og avtaler – det handler om hvor pengene går, og hvordan vi best mulig kan få brukt de pengene på de behovene barna har. Det er det som er kjernen i dette spørsmålet, og det er det som er ideologien for Arbeiderpartiet. Det er derfor vi har den tanken vi har, om at fellesskapets penger skal gå til fellesskapets oppgaver. Det er derfor vi tenker at vi skal ha en sterk velferdsstat som skal finansieres av skattebetalerne. Hvem ellers skulle finne på å ville finansiere tiltak som kommer alle i Norge til nytte? Fylkesmannen i Agder har uttrykt bekymring for andelen private. Den bekymringen er vel verdt å lytte til, mener jeg. SV viste til Vista-rapporten. Vi vet ansatte har sterke meninger om dette, de har erfaringer med det. De har sett hvordan penger flyr ut til private aktører fra sykehusene, f.eks. Noen av de aktørene drev med sosial dumping. Det ble avdekket. Det er ikke avdekket innenfor barnevernet, men essensen er allikevel: Hvordan skal vi bruke fellesskapets penger på en best mulig måte for dem som trenger fellesskapets omsorg?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Jeg har behov for å fortelle hva jeg har sagt. Fremskrittspartiet hadde et innlegg fra talerstolen som ga inntrykk av at Arbeiderpartiet ikke var opptatt av kvalitet, som ga inntrykk av at vi hadde omtalt dem som driver de private institusjonene, på en negativ måte. Vi har ikke foreslått nedleggelse av noe som helst, og vi har aldri sagt at alt er ok, bare det er offentlig. Så litt til ideologi. Det er litt rart å høre på denne debatten, for her blir ideologi brukt når man ikke vil bruke private, mens det ikke er ideologi å ville bruke dem. Det resonnementet skjønner jeg ikke. Det vi ikke har fått svar på her i dag, er: Hva er det høyresida mener når de snakker om at de ikke skal bruke mer penger enn nødvendig? Vi har ikke fått svar på ett eneste spørsmål knyttet til hvor mye penger som er nødvendig.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Dette spørsmålet er jeg veldig glad for å få. Det som er saken, er at av den satsingen som regjeringa skryter av, er kun 5 mill. kr av Barne- og likestillingsdepartementets budsjett til opptrappingsplanen for vold og overgrep. Det er til TryggEst. 54 mill. kr av opptrappingsmidlene som de skryter av, er friske midler i år, resten er videreføring av tiltak fra tidligere – og tiltak på andre budsjettområder. Så vil jeg si at grunnen til at vi stemte mot den opptrappingsplanen, var nettopp at det ikke var bevilgninger knyttet til de enkelte tiltak, det var ikke tidsavgrensninger for når de skulle settes i verk, eller ansvarsområder, hvilke departementer som skulle ha oppfølgingen av planen. Så vi har veldig god samvittighet for vår satsing mot vold og overgrep, og vi er fornøyd med at vi stemte mot, når vi ser at resultatet er i tråd med det Arbeiderpartiet fryktet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Dette er nok et eksempel på Fremskrittspartiets historiefortelling og virkelighetsbeskrivelse. Det blir framsatt påstander her om Arbeiderpartiet som ikke er reelle. Arbeiderpartiet har ikke forlatt en forsvarlig linje i asylpolitikken. Tvert imot har Stortinget vist ansvarlighet overfor en regjering og en statsråd som ikke har håndtert situasjonen sånn som Stortinget ønsker. Nå har vi altså gitt beskjed om at her må det gjøres innstramninger. Når det gjelder barnefattigdom, er Arbeiderpartiets budsjett helhetlig prioritert knyttet opp til barn og unge – helt fra fødsel til skole. Vi styrker budsjettet på områder som barnehagesektoren og lærere i skoleverket, og vi styrker barnevernet med 200 mill. kr utover regjeringas forslag til budsjett. Vi styrker også opplæringstiltakene som regjeringa kuttet i for å få på plass andre ting – dem styrker vi med 4,5 mill. kr.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Hvis man ser historisk på Arbeiderpartiets utvikling, tror jeg man vil se at også Arbeiderpartiet startet som en frivillig organisasjon. Gjennom Arbeiderpartiet organiserte man helsetilbud til fattige kvinner, og man organiserte opplæringstiltak. Vi kjempet for at det skulle bli bedre sykelønnsordninger. Alt dette skjedde på privat og ideelt initiativ. Det var fyrstikkarbeidere som gikk i tog, med fare for å miste hele livsgrunnlaget sitt. Arbeiderpartiet er en eneste stor frivillig bevegelse, så vi vet godt hva frivillighet betyr, og vi vil skjerme og styrke alt frivillig arbeid. Det viser vi i dette budsjettet, der faktisk denne regjeringa nærmest har støvsugd budsjettet for midler til frivillig sektor. Det er Arbeiderpartiet med på å rette opp igjen. Så representanten Bekkevold kan være trygg på at Arbeiderpartiet er en god alliert i politikken for å styrke ideell sektor.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Mistanken om statsrådens manglende engasjement for styrking av kjønnslikestillingen forsterker seg gjennom håndteringen av det pågående omstillingsarbeidet hos ombudet. I juni ba Stortinget regjeringa utrede ressursbehovet knyttet til oppretting og eventuelt flytting av ny nemnd. I budsjettforslaget vi nå har til behandling, avviser regjeringa kategorisk at det er behov for styrking av budsjettet. Og til komiteen har regjeringa gjennom Prop. 19 S av 24. november sagt at det likevel trengs penger for å håndtere endringene i håndhevingsapparatet. All den tid avvisningen av økt ressursbehov var så tydelig i budsjettframleggingen, hva har skjedd på bare noen få uker som gjør at statsråden har ombestemt seg?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Ja, Arbeiderpartiet er veldig glad for økningen, for vi har ment at det har vært nødvendig å se på den også innenfor budsjettet. Så det er bra. Men regjeringa har altså valgt å omdisponere penger for å få dette til, og det de tar fra, er 1 mill. kr fra statsbudsjettets bidrag til informasjons-, forsknings- og utviklingstiltak til personer med nedsatt funksjonsevne. Hvorfor valgte ministeren den posten? Mener ministeren at vi er i mål med å tilrettelegge for mennesker med funksjonsnedsettelser, og at denne gruppa var den mest naturlige gruppa å ta 1 mill. kr fra?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Denne høsten og dette budsjettet har vært preget av én ting, og det er kutt, kutt, kutt. Regjeringa støvsugde budsjettet for penger til å finansiere skattekutt. Frivillighet, rettshjelpstiltak og rustiltak fikk store kutt – ja noen var helt nede i null. En av dem som ble kuttet helt, var telefonavisen for blinde – uten forutgående dialog, uten varsel. 800 brukere sto plutselig uten et tilbud om å kunne ringe for å få opplest dagens avis. Det viste seg også at denne plattformen server det som heter medisintelefonen for blinde, som er en telefon blinde kan ringe til for å få opplest pakningsvedlegg til medisin og få helseopplysninger om legemidler de tar. Mener representanten fra Høyre at regjeringa, ved å la blinde og svaksynte være helt uten mulighet til å ha samfunnskontakt, har en god prioritering i budsjettet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-12-12:
Kultur og frivillighet er viktig for folk, og det er en bærebjelke med dype røtter og vide greiner i ethvert samfunn. Derfor er kultur et satsingsområde for Arbeiderpartiet. Vi styrker budsjettet med rundt 500 mill. kr ut over regjeringas budsjett, og vi reverserer mange av regjeringas usosiale, urettferdige og smålige kutt som har blitt foreslått. Vi prioriterer også nye forslag. Jeg har lyst til å si at det som jeg opplever preger dette budsjettet, er nettopp de usosiale, urettferdige og smålige kuttene. Vi har sett at det er kuttet i rettshjelpstiltak for voldsutsatte kvinner, LNU har fått kutt, 4H-kuttet forsvant, organisasjoner som hjelper innsatte tilbake til samfunnet, fikk kutt, filmstipender fikk kutt – ja, lista er lang og lengre enn lang. Etter at budsjettet ble lagt fram, ble jeg kontaktet av fortvilte blinde og svaksynte. Telefonavisa, som har vært en viktig faktor for å være samfunnsorientert og få informasjon om hva som skjer i samfunnet, var intet mindre enn radert bort. 600 000 kr fant altså denne regjeringa ut at de ville kutte for at de skulle kunne finansiere de store satsingene. Det er smålig, det er urettferdig, og det er usosialt – til tross for at lyttetida har gått opp. 330 samtaler er det nå, og det er rundt 800 personer som bruker denne telefonen. Da jeg spurte Høyres representant Wilhelmsen Trøen i replikkrunden her i dag, viste hun til ny teknologi. Det er sikkert bra, men hvorfor ikke snakke med dem det gjelder? Hvorfor ikke ta kontakt med Blindeforbundet og høre hva som kan være et alternativ? Det er meg helt ubegripelig. Jeg spurte statsministeren om det samme i spørretimen, og svaret var at de hadde økt lesetida, de hadde doblet lesestøtten. Ja, lesestøtten er doblet, fra 3 til 6 minutter om dagen. Hvem av de blinde vil prioritere å bruke 6 minutter om dagen til lesestøtte når de må ha lesestøtte til å lese offentlige dokumenter, til å henvende seg til Nav eller til doktor? Jeg tror ikke mange blinde eller svaksynte vil bytte bort de minuttene med avislesing. Jeg mener at det som står igjen av dette budsjettet, og som vil gå inn i historiebøkene, er at det er et kuttbudsjett – usosialt, urettferdig og smålig. Og jeg vil si at når det gjelder blindetelefonen, er det tilnærmet skammelig.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Ja, det er helt riktig som det ble påpekt tidligere i debatten, at dette er en debatt som går på ideologi. Mens Arbeiderpartiet er mest opptatt av hvem som tilbyr tjenester, er Fremskrittspartiet mer opptatt av kvaliteten og innholdet i de tjenestene vi faktisk tilbyr borgerne våre. Rettssikkerheten til barn og familier skal ivaretas på en god måte, og for Fremskrittspartiet er det viktigste at barna får et godt tilbud og, som jeg sa, ikke hvem som driver det. Private aktører er i dag viktige bidragsytere i barnevernet. Jeg registrerte at Arbeiderpartiet påpekte at de ikke er så fornøyd med at de har en så stor del av markedet som de mener de har, men at de selv også benyttet seg av private tilbydere da de satt i regjering. Jeg er veldig glad for at vi har ulike aktører som bidrar til bedre tjenester for barn. Barn er, som alle oss andre, unike og ulike. At vi har tilgang på tilbud fra ulike aktører, mener jeg er viktig for å gi barn det beste tilbudet. Vi har mange dyktige private leverandører av barnevernstjenester i Norge, og de har levert gode tjenester gjennom mange år. Jeg tror det er en viktig forutsetning for å kunne bidra til at kvaliteten øker, og at man får et mangfold nettopp i dette tilbudet. Private tiltak må selvsagt også følge de samme kvalitetskravene som offentlige, og private tiltak vil selvfølgelig også følges opp fra staten og gjennom tilsyn. Fremskrittspartiet mener at man selvfølgelig ikke trenger å betale mer enn nødvendig for tjenester som det offentlige kjøper av det private, men prinsipielt er det ikke noe i veien for at aktører kan ha en rimelig avkastning på investeringene og arbeidsinnsatsen de legger ned. Imidlertid synes jeg det er viktig å understreke at f.eks. de fire store aktørene ikke tok ut utbytte i 2015. Vi skal selvsagt fortsette med å stille tydelige krav til både innhold og kvalitet i tilbudene til barna. Vi må erkjenne at det kan være noen potensielle utfordringer med ulike aktører i barnevernet. Det er noe jeg oppfatter at departementet og statsråden har tatt på største alvor, og som flertallet i komiteen mener det er viktig at vi ser nærmere på. På den andre siden synes jeg det er viktig å understreke andre ting som gjøres på barnevernsfeltet. Vi har en barnevernsreform. Senere i dag skal vi vedta et budsjett som gir tidenes kompetanseheving nettopp i barnevernet. Og jeg er meget stolt over at vi har en regjering og et storting som klarer å samle seg om at barn som er i en vanskelig situasjon, skal tas på alvor.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg registrerer at det ble sagt at det var uenighet om barnevernet skulle være en offentlig oppgave. Det er det ingen som er uenig i, men vi er uenige i om de private faktisk kan være med og gi tilbud til barna som trenger hjelp. Når det er oppklart, har jeg et spørsmål til representanten fra Arbeiderpartiet. Nå når Arbeiderpartiet har forlatt den ansvarlige linjen i innvandringspolitikken, hvordan kan man da i den andre debatten, som gjelder barnefattigdom, si at man ønsker å gjøre en stor innsats, når man vet at økt innvandring også hører sammen med økt barnefattigdom?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Takk for et godt spørsmål. Nei, jeg må heller si at vi da skal fokusere på det andre som Fremskrittspartiet har vært med på å gjøre i regjering, nettopp det at vi gir penger til flere kommuner der ute for at f.eks. barn av innvandrerkvinner eller andre – eller om man er norsk og har lav inntekt – sikres en rimeligere, eller i noen tilfeller faktisk gratis, barnehageplass. Det er også med på å stimulere til at man kan komme i arbeid, eller til at barna lærer seg språk og kan bli integrert på en god og tilstrekkelig måte.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg må si at nå har vi en budsjettenighet, og det er klart at det som vi har landet på der, er ting vi skal jobbe for. For ethvert parti og i enhver enighet er det sånn at noen vinner noen kamper, og andre vinner andre kamper. Men dette er et forlik som jeg står veldig godt bak, så jeg har ingen intensjoner om å ha noen omkamper på talerstolen her i dag om det som vi er blitt enige om.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg synes representanten fra Sosialistisk Venstreparti tar opp et veldig viktig spørsmål, først og fremst fordi vi alle har et ansvar for å ta et oppgjør med seksuell trakassering. Selvfølgelig kan handlingsplaner, regjering og storting gjøre en del, men jeg tror faktisk at den aller viktigste innsatsen er det vi gjør som enkeltmennesker, og at man tør å løfte debatten. Derfor tenker jeg at det som er mest naturlig å gjøre fra denne talerstolen i dag, er å gi en stor takk til dem som har turt å stå i den debatten, tør å løfte debatten, for har vi ikke de stemmene som tør å fortelle om de traumatiske og vanskelige tingene som de har opplevd, har man heller ingen ting å bygge politikken ut fra. Men å stå her og love noen konkrete forslag over bordet nå kan jeg ikke.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg fikk et hyggelig spørsmål fra representanten fra Senterpartiet i sted, så jeg tenker at jeg kan stille det samme spørsmålet tilbake: Hva er representanten mest fornøyd med at Fremskrittspartiet, Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre har fått til i dette budsjettet?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg synes det er positivt at så mange i denne salen snakker om likestilling, for det er viktig. Men jeg registrerer at det jeg og Fremskrittspartiet kaller kvinnelige gründere, er det enkelte andre representanter, og gjerne representanter fra SV, kaller velferdsprofitører. Jeg lurer da på – ut fra den debatten vi har hatt i dag om barnevern, og det vi har hørt SV varsle tidligere når det gjelder barnehager – om det vil være god likestillingspolitikk dersom mange barn hadde stått uten en barnehageplass. Og står SV fremdeles bak barnehageforliket?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2017-12-12:
Jeg synes det er litt trist at vi tar det ned på det nivået som man har gjort i denne salen når det gjelder satsing på kultur. Jeg vil gjerne utfordre representanten til å gi meg et eksempel på ett land som bruker flere offentlige kroner enn Norge per innbygger på kultur.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Det kan ikke gjentas mange nok ganger at kommersialiseringen av velferdstjenester er et stort samfunnsproblem. Det er en samfunnsutvikling der fellesskapets verdier går i lommene til private kommersielle aktører. I løpet av fem år har de kommersielle solgt barnevernstjenester for over 13 mrd. kr – 13 mrd. kr! Det er ikke små summer vi snakker om. Allerede i 2015 bestilte regjeringen en rapport som skulle kartlegge bruken av private aktører i det kommunale barnevernet og vurdere konsekvensene av dagens praksis og behovet for tiltak, både i det kommunale og i det statlige barnevernet. Hva var hovedfunnene i den rapporten? Jo, det var at private fosterhjem er langt dyrere enn statlige at private kommersielle har fått stor forhandlingsmakt og enorme profittmuligheter at Bufetat har liten styring og kontroll over hva de kjøper at Bufetat en rekke ganger har betalt for mer enn det var behov for Funnene overrasker meg dessverre ikke, ei heller VGs avsløringer i det siste om problematikken. Men det som både overrasker meg og skuffer meg, er at ikke flere partier viser en enda mer offensiv holdning for å få slutt på kommersialiseringen av barnevernet. Skal hensynet til de private kommersielle aktørene på dette området virkelig veie tyngre enn at fellesskapets midler faktisk kommer barna våre til gode? Det handler selvfølgelig ikke her om ideelle aktører i markedet som bruker utbyttet på drift. Det handler om dem som ser på barnevernet som en god inntektskilde – våre skattepenger som en god inntektskilde. Vi kan ikke lenger sitte stille og se på at fellesskapets penger går til utbytte til store kommersielle aktører. Folks skattevilje svekkes når en del private eiere på en urimelig måte beriker seg i slikt stort monn. Kommersielle private eiere må hindres i å ta ut verdier av skattefinansiert velferd gjennom sosial dumping, dårlige arbeidsvilkår for de ansatte og mangelfulle tjenester. Dagens anbudssystem innebærer en fare for å belønne useriøse aktører som underpriser tjenestene, f.eks. ved å ha dårlige arbeidsvilkår for ansatte eller mangelfulle tjenester. Byråkratiet som kreves for å håndtere anbudsrundene, er omfattende. Kostnader knyttet til anbudsrunder må tas i betraktning ved konkurranseutsetting av tjenester. Senterpartiet mener at dagens anbudssystem bør avvikles til fordel for langsiktige avtaler basert på kvalitet. Senterpartiet støtter helhjertet representantforslaget til Sosialistisk Venstreparti. Vi trenger ny kurs. Vi trenger en politikk der vi forvalter fellesskapets ressurser på en forsvarlig og tillitsvekkende måte. Jeg skulle ønske at flere partier viste stor handlekraft til å endre kurs i like stor grad som SV og Senterpartiet i disse spørsmålene. Men det at en samlet komité i dag går inn for å få på plass mer kontroll og ikke minst et utvalg som skal kartlegge status på dette området og finne løsninger som gjør at det offentliges midler i størst mulig grad går til produksjon av faktisk velferd, er jo en begynnelse. Jeg tar med dette opp forslaget Senterpartiet og SV er sammen om.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Universell barnetrygd ble innført som et viktig familiepolitisk tiltak i 1946, men har ikke blitt prisjustert siden slutten av 1990-tallet. Alt annet har blitt dyrere siden den gangen, og det virker som om det har vært unison enighet i denne salen om at vi rett og slett bare skal la den bli der den er. Vi i Senterpartiet tenker og mener at barnetrygden fortsatt har en viktig funksjon og kan fungere veldig bra for veldig mange familier, og vi har derfor valgt å starte en opptrapping ved å øke barnetrygdens satser. Det jeg lurer på, er: Skal vi lykkes med å få det tiltaket til å fungere bedre, trengs det en ordentlig justering. Hvordan stiller Høyre og representanten seg til å begynne å se på det? Er det noe Høyre og representanten er opptatt av, eller er det helt greit at den bare ligger der og vaker, sånn som nå?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Jeg er ny i denne komiteen, og jeg synes det er interessant å bli bedre kjent med de ulike partiene. På dette området og innenfor denne rammen har Kristelig Folkeparti og Venstre økt ganske mange poster i forhold til regjeringens opprinnelige budsjett. Jeg lurer på om det er noen av de økningene som Fremskrittspartiets representant ikke er så enig i. Hvis det ikke er noen hun ikke er enig i, vil hun jobbe aktivt for alle de postene som Kristelig Folkeparti og Venstre har bidratt til har økt i neste års budsjett?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Det skal jeg – jeg tar opp forslagene fra Senterpartiet.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
I budsjettproposisjonen til regjeringen er det sånn at man tar midler som allerede er i det kommunale, og flytter over til det private. Det betyr at man plutselig omposterer midler som allerede ligger der, og det kan jeg ikke skjønne plutselig skal gå ut over bedrifter som representanten refererer til nå, allerede 1. januar.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Jeg liker at det har blitt en god satsing på mye av familiepolitikken. Særlig er jeg opptatt av at barnefattigdommen er blitt styrket ekstra. Jeg skulle gjerne sett at alle partier, inkludert Senterpartiet, var enda mer offensive der, for det har vist seg den siste tiden at det er noe av det vi virkelig må «trøkke» til på. Så hvis det er noe jeg er veldig fornøyd med at de har klart å få til, er det løftet mot fattigdom i familier.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Når vi legger et budsjett, er det klart at vi må ta utgangspunkt i den budsjettproposisjonen fra regjeringen som kommer først til oss. Når det der bl.a. står at man plutselig skal ta 500 mill. kr fra det kommunale barnevernet og flytte over til det private og vi ikke vil være med på det, er vi nødt til å synliggjøre i vårt budsjett at det er et kutt vi ikke vil være med på, og som vi ikke går god for. Da regner vi jo med at hvis det er bedrifter som det går ut over, så lar det seg løse, men vi kan bare ikke være med på en slik postering. Det går ikke.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Da statsråd Horne satt som representant i familie- og kulturkomiteen i perioden 2010–2011, var hennes parti støttende til at både mor og far hadde en selvstendig opptjeningsrett til foreldrepenger: «Disse medlemmer vil påpeke at alle mennesker i utgangspunktet skal ha mulighet til å opparbeide seg sine rettigheter gjennom sine egne gjøremål, og mener derfor at foreldrepenger skal baseres på hver enkelt forelders yrkesaktivitet.» Det sto videre i merknaden at «mors og fars rett til foreldrepenger, samt en innføring av selvstendig opptjeningsrett og uttaksrett, er de viktigste virkemidlene for en likere fordeling av foreldrepermisjonen». I dag mener statsråden antageligvis noe annet. Hva er årsaken til at standpunktet har endret seg?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Representanten viste i sitt innlegg til det gode samarbeidet som regjeringen har hatt med Venstre og Kristelig Folkeparti i forbindelse med lønnsreformen til kunstnerne. Det var en reform som var treårig. 2018 er det siste året. Man har hatt en god utvikling de to siste årene, og når regjeringens budsjett så blir lagt fram, er det ingenting. Spørsmålet er da: Er det sånn at samarbeidet egentlig bare handler om å kaste ut et kjøttbein for å få Kristelig Folkeparti til å redde den typen ordninger, eller synes representanten det var dumt at man ikke hadde lagt fram et treårig budsjett i utgangspunktet, også for lønnsreformen?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
I Fremskrittspartiets partiprogram står det at kulturminner er veldig viktig, og at staten må bære en mye større del av utgiftene for kulturminnene våre. Vi har hatt noen nasjonale mål innenfor kulturminnevernet som skal nås innen 2020, som nå viser seg helt umulige å nå, fordi dette området ikke har blitt fulgt opp av regjeringen. Da lurer jeg på, til representanten Wold, som en del av kulturkomiteen og med ansvar for kulturminner: Hvor opptatt er egentlig Fremskrittspartiet av kulturminner?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Morsomt spørsmål! Det handler selvfølgelig ikke om at et så lite felt skal kompensere for det kuttet vi gjør i kreativ næring. Her handler det om at Senterpartiet ikke er spesielt glad i den dreiningen som kulturpolitikken til regjeringen har fått. Det at vi skal bruke mye penger på å satse på næring, versus heller å prioritere pengene på andre områder i kulturfeltet, er vi litt opptatt av å signalisere i vårt budsjett. Det betyr ikke at man i et mandat for kreativ næring ikke kan ta inn noe som vil være veldig smart å ta inn.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-12:
Kulturministeren vår har måttet tåle hard kritikk i høst for alle kuttene i frivilligheten, for kutt i mediestøtten, for kutt i Filmfondet, og for en rekke kutt til kulturen, men mest støy har det altså vært fordi ministeren i budsjettet, uten forslag til annen behandling, rett og slett bare har bestemt at kunstnerne selv ikke lenger skal få avgjøre hvem som skal sitte i stipendkomiteene – enda det ikke foreligger undersøkelser eller tallmateriale som viser at ordningen fungerer dårlig. Ministeren har sågar ytret seg på et vis som kunstnerorganisasjonene opplever som mistillit, og de er heller ikke blitt lyttet til når de har kommet med forslag. Er ministeren fornøyd med egen innsats for å få til god dialog med kunstnerorganisasjonene i denne betente saken? Og vil ministeren invitere organisasjonene mer inn enn hun har gjort i denne prosessen, i det kommende arbeidet med den nye kulturmeldingen – mer enn det møtet hun siktet til i forrige svar?