trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-12-15:
Det er ofte sånn at når man er i samme sal som Arbeiderpartiet og SV, så blir det en skattedebatt, uansett komité. Men det er greit, jeg synes det er fint at vi får de debattene, for da får vi fakta og sannheten fram. Når vi snakker om fakta – det er ingen tvil om at SV åpenbart trenger å få ryddet opp i egen boligpolitikk. Det er faktisk en forskjell på primærbolig og sekundærbolig. SV omtaler hele boligmarkedet som om det er et problem at folk skal kjøpe seg bolig. Denne regjeringen har jo sørget for nettopp å jobbe ut fra de forskjellene som er mellom folks hjem, og det som kan være et spekulasjonsobjekt, altså sekundærbolig. Det er denne regjeringen som har økt skatten og ligningsverdien på disse boligene. Det er denne regjeringen som har sørget for økt egenkapitalkrav for sekundærboliger. Det gjorde ikke SV da de satt i regjering. Det SV vil, er å innføre en nasjonal boligskatt også på folks primærbolig. Det er folks hjem, det er der de bor, det er ikke et spekulasjonsobjekt. Det å prøve å innføre en nasjonal boligskatt for å stagge prisveksten og dempe presset på boligmarkedet er feil medisin. Folk må få lov til å kjøpe egen bolig uten at de skal mistenkes for å være bolighaier. Vi har et eksempel her i Oslo, der SV er med på å kreve inn eiendomsskatt. Vi ble lovet at to av ti skulle betale den, nå ligger det an til at fem av ti må betale den. Vi ble lovet at ingen som bor i OBOS-leilighet, skulle betale den, nå må mange av dem som bor i OBOS-leilighet, betale den. Dette er ikke bolighaier, det er helt vanlige folk som bor i sitt eget hjem. Og mens vi har hatt denne eiendomsskatten, har prisene fortsatt å øke. SV viser til at de har masse økonomer med seg, men de har ennå ikke fortalt hvor høy den nasjonale boligskatten i Norge må være for at prisene skal gå ned. Vi mener at vi må øke tilbudet. Derfor gjør vi det enklere å bygge flere boliger. Vi legger til rette for at en kan bygge flere boliger utenfor bysentrene, sammen med kollektivsatsingen. Se hva vi gjør i Ski, hvor vi skal legge til rette for 10 000 nye boliger sammen med Follobane-satsingen. Det er med på å dempe prisveksten. SV har i dag stilt en del krav til Arbeiderpartiet om å være med i regjering. Er nasjonal eiendomsskatt et av disse kravene?
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-12-15:
Jeg må bare konstatere at SV ikke har greid å svare oss godt nok på hvilken effekt en slik nasjonal eiendomsskatt vil ha på boligprisene. Vil de gå ned? Hvor høy må den skatten være for at prisene skal gå ned? Hovedargumentet til SV da de kom med dette, var at man ønsket å dempe prispresset. Så de vet veldig godt hva de skal ha inn av skatter, men de greier ikke å svare godt nok for effekten av dem. Jeg ser at veldig mange av Arbeiderpartiets representanter ser ned i bordet når vi snakker om nasjonal eiendomsskatt. Det er sikkert fordi de egentlig ikke har lyst til å være med i den debatten, men jeg skulle gjerne likt å vite hva Arbeiderpartiets representanter mener om SVs forslag om å innføre en nasjonal eiendomsskatt også på primærboliger.
Mudassar Kapur (Høyre), 2016-12-15:
Denne debatten og dette saksfeltet favner bredt. Den begynner langt utenfor landets grenser og ender i våre kommuner og våre nabolag. Da må vi også ha forståelse for at debatten er kompleks. Det finnes ikke korrekte svar i alle situasjoner. Det er ikke noe svart-hvitt hver eneste gang. La oss være enige om følgende: De som vil mye, er ikke dumsnille. De som er skeptiske og stiller spørsmål, er ikke slemme, og de som ikke har alle svarene, er ikke tiltaksløse. Stilt overfor en stor utfordring av den dimensjonen vi har foran oss, er det nettopp summen av alle stemmene som vil skape en politikk og løsninger som vil få legitimitet i befolkningen og stå seg over tid. Det er nemlig slik at dersom vi mislykkes med arbeidet, risikerer vi økte sosiale forskjeller. Utfordringen vi står overfor nå, har en helt annen dimensjon og størrelse enn vi har sett noen gang før når det gjelder integrering. Dagens integreringsmodell hadde derfor trengt en fornyelse etter å ha stått stille i altfor mange år. Vi må sørge for at veien fra flyktning til en integrert og inkludert samfunnsborger blir kortest mulig, og arbeidet med dette handler om politiske realiteter. Derfor sørger denne regjeringen for at integrering handler om bolig, arbeid, velferdstjenester, språk og ikke minst kommuneøkonomi, som ser dette i sammenheng. Vi sørger for at integreringen starter tidligere. Vi sørger for både god norskopplæring og samfunnskunnskap allerede i mottaksfasen. Det er faktisk viktig at man i tillegg til norskopplæring lærer mer om våre verdier, normer, kultur og lover. Integreringsmottakene vil være med og sørge for å intensivere dette arbeidet ytterligere. Den norske bosettingsmodellen er god. Vi er tjent med en frivillig linje, og jeg vil fra denne talerstol i dag takke alle kommuner som bidrar i denne dugnaden. Uten dem hadde ikke dette arbeidet vært mulig. I altfor mange kommuner er det for få som kommer ut i jobb eller utdanning etter endt introduksjonsprogram. Samtidig er det store forskjeller mellom kommuner. Introduksjonsprogrammet i kommunen må se språkopplæring, arbeidspraksis, utdanning og involvering i lokalsamfunnet i sammenheng. Kommuner som ser på integrering som en integrert del av sine kommunale tjenester, lykkes i å levere gode resultater. Kommunene må samarbeide tettere med næringslivet for å få folk ut i jobb. Tidlig kompetansekartlegging, differensierte løp og «fast track»-ordninger er nødvendige tiltak. I integreringsmeldingen var det varslet mange slike tiltak, og regjeringen følger nå opp disse i budsjettet for neste år. Så til slutt: Når alle fine taler er holdt, politiske vedtak er gjort, og systemene er på plass, handler dette også om hvordan vi tar imot og ser på våre nye landsmenn. Har vi fått en ny innvandrer i nabolaget, eller har vi fått en ny nabo? Har våre barn fått en innvandrergutt i klassen eller en ny klassekamerat? Har vi fått en ny innvandrerkvinne på jobben eller en ny kollega? Det er nettopp det hverdagsintegreringen handler om. Ansvaret for å få til dette ligger både hos den enkelte innvandrer, oss som enkeltpersoner og oss som storsamfunn.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Jeg var visst en slags fungerende varaordfører for Utlendingsdirektoratet innledningsvis under budsjettbehandlingen, så jeg skal si litt om innvandring. Først et sitat: En del europeiske land…
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Da kommer jeg også tilbake til det.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Den innvandringseksperten som representanten Karin Andersen viste til, uttalte i Aftenposten i går at han var forbauset over at europeerne kunne være så bestyrtet over at det kom en million innvandrere til Europa. Det sier kanskje litt om kompetansenivået hans. Det er vel snakk om mange titalls millioner alt i alt. Spørsmålet mitt er følgende: Innenfor en gitt bevilgning vil man kunne hjelpe adskillig flere i nærområdene. Hvorfor vil da SV hjelpe færre ved å få flest mulig av dem til Norge?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Nå sier Karin Andersen at vi må gjøre begge deler. Da stiller jeg spørsmålet igjen. Siden SV åpenbart har veldig mange flere penger enn alle oss andre i statsbudsjettet, hadde det ikke vært klokere av SV å tone ned ønsket om å få et stort antall flyktninger til Norge og heller hjelpe flere i nærområdene, slik at flere totalt sett kan få hjelp?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Da får jeg fortsette der Jan Bøhler sluttet. Men først et sitat: «En del europeiske land har hatt adskillig større innvandring enn Norge. Foreløpig representerer ikke innvandringen noe stort problem for oss, men vi ser klare resultater i Tyskland, Frankrike, Nederland og England på hva som kan skje når for store grupper innvandrere med en helt annen kulturbakgrunn, andre oppfatninger om rettsbegreper, andre religioner, osv. bosetter seg. De har dannet ghettoer, de nekter å rette seg etter regler og normer som gjelder i deres nye hjemland. Vi har fått opptøyer og kriminalitet, til og med i Norge.» Dette skrev jeg i en artikkel i Aftenposten i desember 1981, for nøyaktig 35 år siden. Det som het ghettoer den gangen, var kanskje litt inspirert av Elvis Presley. Det kalles parallellsamfunn i dag. Dessverre viser det seg at mine bekymringer den gangen var berettiget. Men la det være sagt, de aller fleste innvandrere kommer til Norge med de beste intensjoner. De alle fleste integrerer seg og finner seg til rette i det norske samfunnet. Men dessverre har det kommet for mange på for kort tid. I Oslo har folketallet steget med 220 000 innbyggere siden 1981, da jeg skrev den artikkelen. Nesten hele befolkningsveksten har kommet på grunn av innvandring. I Oslos 15 bydeler, som gjennomsnittlig har 44 000 innbyggere, er innvandrerbefolkningen i flertall i 3 bydeler: Alna, Stovner og Søndre Nordstrand. Da er minoritetsbefolkningen 100 pst., for også de etnisk norske er i minoritet i sitt eget land, i Norges hovedstad. Og flere bydeler følger etter. Under slike omstendigheter er det selvsagt vanskelig å integrere våre nye landsmenn. Derfor oppstår parallellsamfunn, derfor fortoner det seg uviktig for unge å lære seg norsk, de kommer langt med sitt morsmål i sine lokale områder og bydeler. Derfor oppstår gjengkriminalitet, hat, vold og annen kriminalitet. Den samme utviklingen er også i gang i resten av landet, men det synes best – eller verst – i Oslo. Norges befolkning utgjør mindre enn én promille av verdens befolkning. En for slapp innvandrings- og flyktningpolitikk vil derfor gi irreversible forandringer, rett ut sagt gjøre uopprettelig skade på det landet vi alle er så glad i. Jeg vil mane til forsiktighet i innvandringspolitikken. Fremskrittspartiet anbefaler en streng, men rettferdig innvandringspolitikk. Det er det eneste bærekraftige.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Jeg har merket meg forslag nr. 4, fra Arbeiderpartiet: «Stortinget ber regjeringen innlede forhandlinger med Oslo kommune, slik at den felles satsingen i Oslo Sør eller Søndre Nordstrand bydel kan forlenges i ti år til når den går ut i 2017.» Jeg er litt usikker på i hvor stor grad dette vil få budsjettmessige konsekvenser, så jeg kan i hvert fall ikke anbefale å stemme for dette forslaget slik det ligger her. Når det er sagt, er den situasjonen som både Jan Bøhler og jeg har beskrevet, alarmerende. Dette er kanskje det området i Norge hvor risikoen er størst for at det oppstår parallellsamfunn. Den har gått litt under radaren i litt for mange år. Jeg vil derfor be regjeringen om å studere forslag nr. 4, fra Arbeiderpartiet, og gjøre en konklusjon om hvordan intensjonen i dette forslaget fra Arbeiderpartiet kan bearbeides, eller ligge til grunn for en aktivitet vis-à-vis Oslo kommune, slik at dette kommer på dagsordenen, og at det kan etableres en kontakt mellom regjeringen og Oslo kommune om dette temaet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-12-15:
Først av alt takk til representanten Tore Hagebakken, som inviterte meg inn i denne veldig viktige debatten om Velferds-Norge. Representanten Hagebakken nevnte at Venstre er verstingen av alle i Velferds-Norge, personifisert ved meg, som til og med har gått i fakkeltog for sykehustilbudet i Oppland på Lillehammer. Norske sykehus har fått tilført over 90 mrd. kr i perioden fra 2002, da Arbeiderpartiet overførte sykehusene til staten. Neste år blir det en vekst i sykehusene på nesten 1,5 mrd. kr. Det er en betydelig vekst, og i perioden 2013–2017 har sykehussektoren fått 8,5 mrd. kr i vekst. Det er altså en betydelig vekst. Så må vi sette dette opp mot hvordan vi skal organisere kommunesektoren. Til representanten Hagebakken: Arbeiderpartiet har stort sett regjert Oppland i alle tider. Vi har 26 kommuner. I det fylket produserer vi et høyt antall frafall i videregående skole, vi produserer et høyt antall utenforskap for ungdom, vi produserer mye psykisk uhelse, som ikke skal håndteres i sykehusene, og vi har den høyeste selvmordsraten blant unge menn i hele Norge. Det tyder på at vi ikke bruker ressursene riktig. De skal ikke inn i sykehusene, alle sammen, det skal forebygges. Representanten Hagebakken vet godt at Gjøvik kommune neste år får mer penger enn noen gang og dermed kanskje anledning til å ansette kommunepsykolog, noe vi burde hatt for lenge siden. Det er denne debatten vi må ta. Det er derfor merkelig at Arbeiderpartiet ikke tar lederskap i å strukturere Norge bedre for å sikre den velferden. Det er tidlig innsats og forebygging vi må øke ressursene til, og det er det ingen snakker om når vi neste år skal styre på Venstres sykehusbudsjett. I realiteten er det på krona det Venstre foreslår i sitt alternative budsjett. I det ligger det også at vi vrir én milliard mer til tidlig innsats og forebygging, både i skolehelsetjenesten og på helsestasjonene – flere sykepleiere og helsesøstre inn tidlig, flere jordmødre. Vi må organisere tjenestene bedre. I dag er dette for fragmentert, vi får ikke ut de ressursene som kunne forebygge frafallet og utenforskapet, den psykiske uhelsen og selvmordene, som altså ikke skal inn i sykehussektoren. Det er her lille Venstre blir overlatt til å ta et lederskap, og det er vi med på å gjøre ved å strukturere kommunene på en annen måte og sørge for at vi kan forebygge mer og sette inn innsatsen tidligere, slik at vi slipper å lede så mange inn i sykehusene. Det er i dag for mange som er i sykehusene som ikke skulle vært der. Dette er en av de store utfordringene for Norge framover, det er den psykiske uhelsa blant ungdom vi skal forebygge.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-12-15:
Jeg må fortsette dialogen med representanten Tore Hagebakken fra Arbeiderpartiet, som stadig vekk snakker om kutt i sykehusøkonomien, og jeg må da gjenta at det blir ingen kutt i sykehusøkonomien. Jeg forklarte i forrige innlegg at de siste 15 årene har det vært en vekst på over 90 mrd. kr i sykehusene. Den fortsetter også i 2017, det blir en vekst på nesten 1,5 mrd. kr. Det kuttet som Hagebakken prøver å snakke om, er regjeringens opprinnelige forslag til hva sykehusøkonomien skulle være. Det er noe annet enn hva Stortinget vedtar at den skal være, Stortinget vedtar altså Venstres alternative sykehusbudsjett. Den veksten er på 1,5 mrd. kr. Vi vrir ikke 1 mrd. kr til tidlig innsats og forebygging, vi vrir 400 mill. kr fra sykehusene, som var foreslått en vekst på 1,8 mrd. kr, men nå får nesten 1,5 mrd. kr. I tillegg plusser vi på 600 mill. kr til tidlig innsats og forebygging, i hovedsak i kommunehelsetjenesten. Det er den spagaten vi er i ferd med å få innenfor helsesektoren, basert på at den er todelt. Kommunehelsesektoren må styrkes, det må inn flere til å gjøre jobben med å skape helse og ikke til å reparere så mye. Det er i sum av stor verdi for den enkelte, og også samfunnsøkonomisk. Så til den veksten som kommer i Sykehuset Innlandet, og ikke det kuttet som representanten Hagebakken forsøker å snakke om: Det handler om en inntektsfordeling som de regionale helseforetakene gjør. Det går litt ut over Sykehuset Innlandet på bekostning av Oslo fordi befolkningsveksten i Oslo er stor. Den inntektsmodellen ligger der fra forrige regjering. Den rød-grønne regjeringen skapte den inntektsmodellen i Helse Sør-Øst – det var for øvrig de som slo sammen Helse Sør-Øst, en mastodont, og skapte Europas største sykehus av 47 ulike postadresser i Oslo – som er en betydelig elefant i rommet, og den må vi gjøre noe med. Det må også Arbeiderpartiet ta et ansvar for. Så til skattekutt: Vi snakker i hovedsak om formuesskatten. Den har mange små virksomheter ute i distriktene behov for å bruke til investeringer. Arbeiderpartiet har bidratt til en innretning på finansskatten som gjør at sparebankene, som står for mye av finansieringen av verdiskapingen ute i distriktene, nå får store utfordringer fordi den legges på arbeidsgiveravgiften. Fordelen får finansmiljøet rundt Aker Brygge, og det er jo en betydelig sentralisering, som blir en utfordring for distriktsnæringene.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
I integreringsmeldingen fikk vi bred tilslutning til at man i de fem første årene etter at man kommer til Norge, ikke skal ha krav på kontantstøtte. Det er nettopp for å forebygge at kvinner velger å være hjemme med barna og få utbetalt kontantstøtte istedenfor å være med på introduksjonsordningen og følge de programmene som er. I tillegg var vi tydelige på at selv om man får barn og man har permisjon – om man kan kalle det det – skal man delta så mye man kan i den undervisningen som foregår i introduksjonsprogrammet, når det har gått en liten periode. Dette er nettopp for at disse kvinnene ikke skal dette av lasset, for at de skal være med på den integreringsprosessen som er viktig for at de skal lykkes i Norge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Poenget er nettopp at når man bor på asylmottak, får søknaden sin behandlet og får den innvilget, så har man ikke rett på kontantstøtte de fem første årene etter de endringene som er gjort. Vi er i den fantastiske situasjonen nå at tilstrømmingen til Norge er veldig lav. Det betyr at når det gjelder behandlingen av de søknadene som er kommet inn i år – og hvis det fortsetter neste år med lave ankomsttall – vil saksbehandlingstiden gå kraftig ned. Det betyr at disse personene vil få svar raskere på om de får opphold eller avslag, og får de opphold, vil de raskere kunne bli bosatt i en kommune og begynne i den ordinære norskundervisningen. Det er det aller viktigste for at vi skal lykkes. Denne regjeringen har også vært veldig opptatt av at vi må gi økt innsikt i det samfunnet som de som kommer, kommer til. Når det gjelder både likestilling og andre viktige verdier, ønsker vi å starte med en gang. Det har det vært viktig for oss å prioritere, også i budsjettet for neste år.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Det er forholdsvis krevende å planlegge, for hvor mange som skal bosettes, vil avhenge av hvor mange som kommer. Som representanten vet, har anslagene i år blitt kraftig nedjustert i løpet av året. Det andre som er viktig, er hvor mange som får innvilget søknadene og dermed skal bosettes. Jeg må bare si at jeg er kraftig imponert over det arbeidet kommunene har gjort. Det har vært gjort et ekstraordinært arbeid, og jeg vet at noen kommuner har gjort et arbeid uten at de kommer til å få de personene som de var forespeilet, til kommunen. I den forbindelse har vi sagt at vi vil komme tilbake til det spørsmålet i revidert nasjonalbudsjett. Vi har veldig god kontakt med KS når det gjelder denne saken, for å få informasjon om hvor mange kommuner det gjelder, og hva slags utgifter man har hatt. Jeg kan love representanten at vi kommer til å følge dette tett framover også, i tett samarbeid med KS.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Jeg forutsetter, når man returnerer disse personene, at man følger det regelverket som ligger til grunn. Det er viktig, og det er sånn at før man kommer til et punkt der man driver med tvangsreturer, har man hatt muligheten til å reise tilbake frivillig. Det er det vi egentlig ønsker mest av alt, for det er mye bedre for oss, og det er mye bedre for dem det gjelder. Disse sakene er vanskelige. Det er klart at for disse personene er det dramatisk. De skal reise tilbake til et land som de reiste fra med håp om et bedre liv. Likevel er det utrolig viktig at vi gjennomfører returer av personer som får avslag, for det har også noe å gjøre med den signaleffekten som vi omgir oss med. Jeg hørte statsministeren i går snakke om da hun hadde ansvar for dette feltet. Det var utfordringer den gangen også, enkeltsaker som var vanskelige. Jeg har bare tatt et lite dykk inn i den forrige perioden, da Pål Lønseth, statssekretæren i den forrige regjeringen, var den som frontet dette feltet. Det var de samme sakene som gikk igjen da: enkeltsaker som er vanskelige. Men det er helt nødvendig at vi følger opp det som er vedtakene i vår forvaltning.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Ja, det gjør jeg absolutt. Men i forbindelse med saksbehandlingen vil man både ha en eventuell medisinsk test, hvis man mener at det er nødvendig, og i tillegg vil man se på andre opplysninger i saken og sammenstille dette. Jeg synes sjefen for UDI, Frode Forfang, hadde en veldig fin blogg som tok opp akkurat dette temaet, der han beskrev hvordan disse avgjørelsene gjøres, og der han også var tydelig på at i disse sakene legges det inn en sikkerhetsmargin – nettopp fordi man er redd for at det skal være til ugunst for dem det gjelder. Det å kutte ut alderstesting vil være helt uforsvarlig. Sverige skal starte med det nå, og vi så at de fikk over 35 000 enslige mindreårige i fjor. Det er meldt om personer som er i slutten av 20-årene som bor på mottak for enslige mindreårige, og av hensyn til rettssikkerheten til de enslige mindreårige er det også viktig at vi fokuserer på dette arbeidet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Jeg står bak enhver organisasjons ytringsfrihet og rett til å mene akkurat det de vil, om det er om regjeringens politikk eller andres politikk. Så er det verken denne ministeren eller regjeringen som bestemmer hvilke land som blir ansett for å være trygge for ulike mennesker. Vi har et organ, Landinfo, som har hovedansvaret for å innhente informasjonen, og så er det UNE og UDI som gjør de vurderingene som er nødvendig. Jeg registrerer at tolkningene av det jeg sier her, kanskje av og til blir litt annerledes enn det i hvert fall jeg mener at jeg har sagt. For eksempel var jeg tydelig på at når det gjelder sikkerhetsmarginen i disse sakene, gjelder det både alderstesten og andre opplysninger i saken, som da alltid skal komme vedkommende til gode.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Det er mange som hevder at vi bruker for lite tid på integrering. Til det kan jeg si at det er det jeg kanskje bruker mest tid på når jeg er rundt omkring i Norge – besøke kommuner og besøke forskjellige virksomheter som driver med integrering. Men av en eller annen grunn er det ikke så spennende for mediene å slå det stort opp. Det kan jo være fordi det i integreringspolitikken er større grad av enighet her i salen. Så til det løse forslaget fra Venstre. Jeg må si at jeg har vanskelig for å se at vi kan sikre dette noe bedre enn i dag. Jeg vil understreke at de som har krav på beskyttelse, får det, uavhengig av om de er under 18 år eller over 18 år. Der det er tvil når man legger sammen alderstesten og de øvrige opplysninger i saken, skal tvilen alltid komme vedkommende til gode. Jeg vil også understreke at UDI legger inn en sikkerhetsmargin i disse sakene, og at vi bruker de metodene som er tilgjengelig. Jeg er helt enig med dem som sier at de metodene ikke er optimale. Det er det en diskusjon om, og det har det vært i årevis. Man kan søke på dette og finne ut at denne diskusjonen har gått gjennom flere år og sånn sett er noe som flere regjeringer har vært borti. Men det jobbes med å se på hvordan vi kan forbedre det, og Folkehelseinstituttet har overtatt det faglige ansvaret. Når det gjelder Sørlandet, er det ikke sånn at jeg i hverdagen har direkte kontakt med enkelte kommuner, men jeg har registrert at det er uro på noen av de mottakene som er for enslige mindreårige. Det er jeg selvfølgelig veldig opptatt av, og av at UDI følger opp dette på en god måte. Jeg skjønner at disse unge synes det er vanskelig når man er kommet til Norge for å starte et nytt og bedre liv, og at en del av dem som er mellom 16 og 18 år, nå kommer til å få begrenset tillatelse. Det er en situasjon som jeg følger med på, og som det også er viktig å følge med på videre. Men det er helt nødvendig at vi fører en streng og ansvarlig politikk, for ellers vet vi at signalene ut vil være at Norge igjen kan framstå som mer attraktivt, og da vil vi summa summarum ikke greie å hjelpe like mange mennesker som vi kanskje kan ved å ha kontroll. Det har bl.a. gjort at vi i år kan bevilge mer penger til hjelp i nærområdene, nettopp fordi vi får store innsparinger her hjemme. Det er i hvert fall mitt mål: å hjelpe flest mulig. Da må vi ha kontroll her hjemme.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-12-15:
Folkehelseinstituttet fikk det nasjonale fagansvaret fra 1. januar 2016 og jobber nå med metodene som benyttes, for at de skal være vitenskapelig baserte, objektive og med så liten grad av skjønn som mulig. Akkurat når de kommer tilbake med eventuelle endringer, kan ikke jeg si her og nå. Det må jeg få komme tilbake til. Som jeg sa, er det ingen andre som har funnet noen andre metoder som er bedre. Vi bruker de beste som er, og så får vi håpe at det er mulig å finne noe som er enda mer treffsikkert. Til det med rettssikkerhet: Jeg skal besvare et skriftlig spørsmål fra representanten Lauvås, så jeg vil komme tilbake til det. Men jeg forutsetter at de lover og regler som gjelder, knyttet til dette, følges i disse sakene. Jeg vil også legge til at diskusjonen rundt rettssikkerhet er en diskusjon som har vært på dette området gjennom veldig mange år, også under skiftende regjeringer, og som ofte blir satt på spissen av vanskelige enkeltsaker, der personer er i en veldig vanskelig situasjon og skal sendes ut av landet. Når det gjelder saksbehandlingstiden, vil den automatisk gå nedover som følge av at det kommer få til Norge, så akkurat hvor lang den er nå, kan jeg ikke svare på på stående fot, men det kan representanten Kari Henriksen selvfølgelig få svar på senere. Når det gjelder uro og håpløshet, må dette følges opp av UDI overfor de enkelte mottakene. I tillegg er det gledelig at vi i fjor styrket den barnefaglige kompetansen på mottakene. Det kommer vi til å gjøre også neste år som følge av budsjettforliket. Det vil hjelpe. Men utgangspunktet er at ungdom har kommet til Norge med et håp om å få bli. De får begrensede tillatelser, og det er en utfordring for dem. Samtidig er det viktig at vi fører den strenge og ansvarlige politikken som er vedtatt, og følger opp dette så godt som mulig innenfor de rammene.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-15:
Stine Renate Håheim, representanten fra Arbeiderpartiet, beskrev verdenssituasjonen på en glimrende måte. I Kristiansand har vi en regional krise, et regionalt resultat av den virkeligheten som er beskrevet her globalt. Fædrelandsvennen, avisa vår, beskriver et regionalt drama: Enslige mindreårige med destruktiv atferd, trusler, hærverk, selvmord og selvskading. UDI over hele landet er bekymret, skriver avisen. Det er en negativ trend i asylmottakene. 18 beboere er forsvunnet siste uke, bare på Sørlandet. Dette handler også om integrering. De som er her, de er her, og innvandrings- og integreringsministeren har et ansvar for dem. Statsråden og regjeringa er ansvarlige for å håndtere den håpløshet og desperasjon vi ser hos disse ungdommene. Når de er på norsk jord, uansett om asylsøknaden er innvilget eller ikke, har fagstatsråden og regjeringa ansvaret for å sørge for trygghet og ro i mottakene, og de har et ansvar for å dempe risikoen og truslene som disse ungdommene kan utsettes for når de forsvinner fra mottakene. Kommuner og faginstanser på Sørlandet opplever svært alvorlige situasjoner, og det ser ut til at statsråd Listhaug gjør det samme som de fleste statsråder fra denne regjeringa: peker nedover. Men jeg håper statsråden er i dialog med uteapparatet og er tett på utviklingen. I min region har kommuner og UDI uttrykt sterk bekymring for situasjonen. Jeg vil be statsråden om å orientere Stortinget om hvilke råd hun har gitt til UDI, og eventuelt til Fylkesmannen i Agder, om den alvorlige situasjonen som er på Sørlandet. Har statsråden hatt kontakt med de aktuelle kommunene for å lytte til hvilke utfordringer de har, f.eks. RVTS Sør, kompetansesenteret for vold og traumatisk stress? I avisen står det at statsråden skulle avgi svar på mandag til avisen, men jeg har ikke sett noe svar. Jeg kan kanskje be statsråden om å bruke denne anledningen til å svare på det spørsmålet. Trygghet og sikkerhet for samfunnet handler også om trygget og sikkerhet for innbyggerne hver for seg. Derfor er det ansvaret statsråden har for å sørge for at enslige mindreårige ikke drukner i desperasjon og håpløshet, et stort ansvar, som også handler om samfunnssikkerhet og trygghet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-12-15:
Først vil jeg si at jeg setter pris på at statsråden på sparket ga svar om Sørlandet. Noe av den frustrasjonen som uttrykkes der nede, er en frustrasjon som bl.a. handler om saksbehandlingstid. De opplever at de har sittet her i veldig lang tid, de har ikke fått svar på sine søknader, og de vet ikke hva som skal skje. Så jeg vil gjerne utfordre statsråden til å si noe om hvordan utviklingen har vært når det gjelder saksbehandlingstid. Jeg leste på nettet at det tok rundt ti måneder, i hvert fall, før en kunne forvente svar. Statsråden var også inne på det i sitt innlegg, at en forventet at en ville ha svar i 2017. Men har tiden gått opp, eller har den gått ned? Det ber jeg statsråden svare på. Noe av den frustrasjonen handler om at det ikke er barnevernsfaglig kompetanse i mottakene. Det er fragmenterte helsetjenestetilbud. Kommunene har svære variasjoner i hvordan de klarer å håndtere de store utfordringene som helsetilstanden til noen av disse ungdommene gir. På slutten av debatten vil jeg gjerne invitere statsråden til å reflektere litt rundt dette. Hva mener statsråden skal til for å dempe uroen og håpløsheten til disse unge menneskene? Jeg regner med at statsråden vil svare UDI formelt i brevs form på den bekymringen de har tatt opp, men jeg synes det kunne vært interessant om statsråden kunne si noe til Stortinget også om hva hun tenker er viktig når det gjelder det ansvaret statsråden har for at uro og håpløshet ikke får grobunn i mottakene for enslige asylsøkere. Til slutt vil jeg bare si at jeg deler bekymringen som representanten Lauvås var inne på, og som også Helga Pedersen – så vidt jeg husker – nevnte i sitt innlegg, og det gjelder rettssikkerheten for disse menneskene. Det er ikke bare representanten Lauvås, oss og SV som er bekymret for den. Den er også asylsøkerne bekymret for. Det kommer meldinger om at de er dypt bekymret for om rettssikkerheten blir ivaretatt. Så jeg vil gjerne også be statsråden gi garantier her til Stortinget om at internasjonale lover og konvensjoner følges, og at denne praksisen føres innenfor rettssikkerhetsprinsipper.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-03-15:
På vegne av representanten Eva Kristin Hansen og meg sjøl vil jeg fremme et forslag om at Stortingets vedtak om struktur for drifts- og baseorganisasjoner i oljevirksomheten blir fulgt opp.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-03-15:
Jeg vil takke statsministeren for en veldig skikkelig og ordentlig gjennomgang. Jeg vil spesielt takke henne for at en nå velger å gå igjennom det med sosiale rettigheter. Vi får en stadig mer utdannet befolkning, og vi vet at gründerskap ikke akkurat øker med antall år på universitet. Mange av dem som gründer små bedrifter rundt oss, har fagutdannelse, som har lettest kobling til gründerkulturen. Men det er viktig å gjøre noe med hele kulturen i samfunnet vårt, fra det å satse på entreprenørskap i grunnskolen til å skjønne at akademia også er knyttet til gründing og det å få nye ideer fram. Derfor er det viktig at de sosiale rettighetene som gir tryggheten og bunnplanken for mange som allerede har et høyt studielån, kan være med på å legge til rette. Den andre tingen som jeg syns var bra at statsministeren tok opp, men som jeg gjerne vil utfordre henne mer på, handler om offentlig sektor – og ikke bare anbudsreglementet, men også gründerskap blant kvinner. Norge har et ekstremt kjønnsdelt arbeidsmarked, og veldig mange kvinner jobber i offentlig sektor. I Sverige har en stor del av debatten om kvinnelønn også handlet om muligheten for gründerskap og entreprenørskap innenfor offentlig sektor og innenfor de tradisjonelle kvinneyrkene. Hvis du har en skikkelig god idé som sykepleier i en liten kommune i Norge i dag, er det ikke så sikkert at du får til å gründe en bedrift innenfor rammene til kommunen. Jeg mener at det skulle vært mulig å forfølge gode ideer også innenfor de tradisjonelle offentlige kvinneyrkene. Så er det kjempebra at vi får til de store grepene med de store motorene som Hydro, Elkem og Statkraft, men her må vi også være villige til å bruke både avgiftssystemet og tilskuddssystemet vårt, slik at endringene faktisk skjer. Så en siste kommentar, som går på gründing for våre nye landsmenn. Det er mange som spør: Hvor er arbeidsplassene til disse? Arbeidsplasser er ikke en statisk størrelse som alltid vil være sånn, at når du putter to inn, får du to ut. Arbeidsplasser er hva du skaper det til. Det å rettlede folk, spesielt de som havner i Nav-systemet, også til gründerskap, ikke bare til CV-skriving og søknadsskriving, tror jeg er sjølve nøkkelen til å klare å snu kulturen også hos dem som skal ha det apparatet å snu seg mot. Jeg vet det fins Nav-kontorer som er dyktige på dette, men det fins også Nav-kontorer som ikke er så dyktige på dette.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-03-15:
Først vil jeg takke for at så mange har valgt å være med. Jeg merker meg at det er bare SV og Kristelig Folkeparti som har valgt ikke å være med i denne debatten. Både Høyre, Arbeiderpartiet og Venstre – de tre store – har deltatt med mange innlegg. Det syns jeg er kjempebra. Det er jo sånn at hvis man bare har en hammer, fortoner alle problemer seg som spiker. Men dette er virkelig en hammer som fungerer for mange av de utfordringene Norge står overfor. Det som jeg syns er viktig å merke seg, er forståelsen av at vi må snu kulturer. Av og til skyter store bedrifter knopper, men av og til er det også frø eller stiklinger fra andre næringer som bringer nye bedrifter fram. Det er ulogisk at det norske oppdrettseventyret våknet på Ås. Det er ingen logikk som skulle tilsi at det var det geografiske stedet der man skjønte at man skulle begynne med oppdrett av fisk. På samme måte tror jeg kanskje at vi nordmenn ikke er gode nok til å se hvilke talenter og miljø vi har, som siste taler – og også jeg – tok opp om Oslo Cancer Cluster, som er en viktig motor som vi ikke helt erkjenner at vi har blant oss. Vi må bli dyktigere til å løfte fram dem som virkelig får til å snu sånne trender, og vi må innrømme at vi har miljø i Norge som har et potensial i seg som er mye større enn det det snakkes om i den daglige debatten. For tre–fire år siden hadde jeg et utspill der jeg sa at jeg syntes det var dumt at så mange ungdommer utdannet seg inn mot oljeindustrien. Da ble jeg kvestet av Arbeiderpartiet for å snakke oljeindustrien ned. Det som har skjedd med oljeprisen det siste året, har ikke skjedd fordi det er så bra for miljøet – høye energipriser er bra for miljøet – men det er en «wake up call» for Norge som vi skal være glade for, for vi skal igjennom en så stor omstilling at vi sannelig må stå opp tidlig. Den oljeprisnedgangen vi nå har opplevd, har vært en vekker for hele den norske økonomien, for hele det norske arbeidsmarkedet og for hele den norske næringspolitikken. Den må vi ta alvorlig, og vi må stå opp med en gang, for det er en ganske lang arbeidsdag vi har foran oss med å snu en økonomi som har vært så oljedrevet, til å kunne skape de nye bedriftene som skal være grunnlaget for velferden vår i all tid framover.
Erna Solberg (Høyre), 2016-03-15:
Også jeg har lyst til å takke for en interessant debatt. Det har vært mange gode eksempler på både gode bedrifter, gode omstillingstiltak og gode gründerskapstiltak. Jeg har lyst til å begynne med bare å svare at nei, jeg mener i utgangspunktet ikke at lavere kronekurs er bra, men i dagens situasjon må vi alle innrømme at lavere kronekurs er bra. Lavere kronekurs gjør at vi får stimulert andre deler av norsk økonomi, og det er en del av norsk økonomi som har betalt for den høye kronekursen. Vi har mistet jobber, vi har mistet bedrifter – som i dagens situasjon nok ville vært konkurransedyktige – i den tilpasningen vi har hatt til oljealderen og oljeaktiviteten i Norge, med et høyere lønnsnivå og større konkurranseutfordringer. Derfor hjelper kronekursen mye. Så kan jeg dessverre ikke her gi en strategi for etablerertilskuddet – det er en del av budsjettbehandlingene vi har hvert eneste år – men vi har prioritert å øke etablerertilskuddet de siste årene. Derfor har det vært en betydelig økning av det under denne regjeringen. Vi mener at det er viktig at folk skal kunne starte sine egne bedrifter. Og vi vet at i situasjoner som dette er det mange gode ideer som lar seg realisere, fordi folk tenker annerledes og ønsker å gjøre noe nytt. Jeg mener at det er viktig å se på folks kompetansekunnskap og vite at på den basis har vi stor omstillingsevne. Vi har etter hvert fått en fantastisk kreftindustri – vi har mye kompetanse. Vi har mye kompetanse innenfor helse. Jeg har lenge sagt at velferds- og helseteknologi tror jeg kan bli en stor næring i Norge, men vi må diskutere hvordan vi sørger for å stimulere den. Og når vi da får eksempler som Astrid Skreosen, som forteller hvor vanskelig det er for henne å selge inn til beslutningsprosessene i vårt helsevesen, og beskriver hvordan det gjør at hun finner nye veier, bl.a. for å komme frem med det i andre land og på andre markeder, må det være et faresignal for oss om hvordan vi gjør det. Hvis vi mener at det bare er offentlig sektor som skal drive velferd i Norge, sier vi nei til gründere på hele dette området. Da sier vi nei til dem som skal bidra, vi sier nei til å skape nye ting, og vi gjør det vanskeligere. Det må også Arbeiderpartiet ta inn over seg. Så har jeg lyst til å kommentere én ting. Det er flere fra Arbeiderpartiet som har sitert en del av en setning som sto i VG, om at jeg mener at ledigheten ikke er spesielt høy. Jeg svarte på et spørsmål om rekordhøy arbeidsledighet. Jeg sa ja, i tall, men ikke i prosent – «i prosent er ledigheten(…) fortsatt lav,»(…) (…) (…)
Pål Farstad (Venstre), 2016-03-15:
Norge er på vei fra en særdeles god situasjon til en nødvendig omstilling. For å møte omstillingene og gripe mulighetene som endringene gir oss, trenger vi å fornye næringslivet vårt. Jeg understreker endring og fornyelse. Vi trenger både fornyelse i våre etablerte bedrifter, og vi trenger flere nye innovative bedrifter. Vi trenger flere gode gründere som etablerer disse bedriftene og utvikler arbeidsplasser for morgendagen. Mange innovative gründerbedrifter sliter imidlertid med å få tilgang på kapital i den aller tidligste fasen. Venstre har derfor i flere budsjettrunder kjempet for å få etablert en såkalt presåkornfondordning. Det vil gi økt tilgang på kapital i den vanskelige tidligfasen til innovative gründerbedrifter. Inkubatorer og nettverk av forretningsengler skal forvalte midlene, som skal matches av privat investeringskapital. I forbindelse med revidert budsjett 2015 ble det bevilget 40 mill. kr i tilskudd til ordningen, og i 2016 ble ordningen økt til 100 mill. kr, hvorav 50 mill. kr. er en ettårig satsing. Venstre har vært en sterk pådriver for dette, og i dag lanserer regjeringen – sammen med oss – ordningen på StartupLab i Forskningsparken. Det er jeg svært glad for, og dette var også statsministeren inne på i sitt første innlegg. Meget bra! Presåkornfondordningen skal bidra til å finansiere unge, innovative bedrifter som får privat kapital med på laget. Investeringene skal altså matches med privat kapital. Dette innebærer at det investeres minst like mye privat som offentlig kapital i bedriftene. Dette er viktig for Venstre. Investorene har stor innflytelse på hvilke prosjekt som finansieres, og vil også tilføre kompetanse til gründeren gjennom sitt eierskap. Ordningen vil være et godt bidrag til omstilling ved at den støtter nye innovative bedrifter og teknologier. Midlene vil kunne gi viktig støtte i en krevende startfase for om lag 50 gründerbedrifter. Venstre ønsker i tillegg å utvide ordningen med landsdekkende etablerertilskudd rettet mot vekstbedrifter. Selv om ordningen er utvidet betydelig gjennom den siste budsjettavtalen med regjeringspartiene, rapporterer Innovasjon Norge om at hele beløpet er brukt opp, og at det bare er ca. 1 000 av de over 50 000 foretakene som årlig starter, som får støtte fra Innovasjon Norge på dette området. Dette er for lavt, spesielt når vi ser tall fra SSB som viser at bedrifter som får støtte fra Innovasjon Norge – som samarbeider med Innovasjon Norge, om man vil – har nesten 10 pst. større vekst enn bedrifter som ikke får slik støtte. Av den grunn vil jeg gjerne utfordre statsministeren på hvilke planer regjeringen har for etablerertilskuddet framover.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2016-03-15:
Jeg synes det er bra at statsråden er enig i at vi må utnytte både tid og penger effektivt i opplæringen og kvalifiseringen av flyktningene som kommer til landet, og som får opphold her. Jeg synes også det er betryggende at statsråden erkjenner behovet for å legge inn fleksibilitet i regelverket. Men mitt spørsmål blir egentlig en oppfølging av det veldig gode innlegget fra representanten Karin Andersen, som påpeker hvor lite som egentlig skal til, og som vil ha stor betydning. Da er spørsmålet: Vil statsråden lytte til dem som jobber med dette, og som peker på at regelverket gjør det vanskelig å tilpasse opplæringstilbudet, og at en er nødt til å få til et mer fleksibelt regelverk? Da vil en kunne utvide tilbudet, og det kan en ikke sånn som det er i dag. Vil statsråden lytte og gjøre noe med det?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Eg er glad for at integreringsforliket i Stortinget slår tydeleg fast at det er ein samanheng mellom talet på innvandrarar Noreg tek imot, og kor stor sjanse me har for å lykkast med integreringa. Det aller viktigaste integreringstiltaket er ein restriktiv innvandringspolitikk, og er det ein ting den noverande situasjonen med halvering av oljeprisen har vist oss, er det at arbeid ikkje kan vedtakast, men må skapast. Deltaking i arbeidslivet er heilt avgjerande for å få til ei god integrering. Arbeidslivspolitikk, næringslivspolitikk og innvandringspolitikk dannar difor grunnlaget for ein god integreringspolitikk. Ei for rask innvandring fører ikkje berre til at me får mangel på arbeidstilbod, men kan òg føra til fleire andre utfordringar for vårt samfunn, t.d. utfordringar knytte til opplæring i norske normer og verdiar. Samtidig er me nøydde til å jobba for at dei innvandrarane som sannsynlegvis får permanent opphald i Noreg, får bistand til å koma seg inn på arbeidsmarknaden. Velferdssamfunnet er avhengig av at me klarar å auka arbeidsdeltakinga i fleire innvandrargrupper. Me ønskjer nemleg å skapa fleire skattebetalarar og færre trygdemottakarar blant dei gruppene. Me må utnytta tida og pengane effektivt i opplæring og kvalifisering av flyktningar som får opphald i Noreg. Det er viktig å sørgja for ei god gjennomføring av introduksjonsprogram, utdanning og arbeidsmoglegheiter. Samtidig bør me i alle samanhengar understreka at vellykka integrering er avhengig av innsats frå den enkelte flyktning sjølv. Eg vil åtvara mot å skapa eit inntrykk av at staten skal løysa alle problem flyktningar og asylsøkjarar møter i kvardagen. Dersom ein buset seg i eit land med ein annan kultur og eit anna språk, bør me som samfunn vera tydelege på at flyktningane sjølve må leggja ned ein betydeleg eigeninnsats for å læra seg det norske språket og vår kultur. Regjeringa skal våren 2016 leggja fram ei melding for Stortinget om livslang læring og utanforskap, ei integreringsmelding. Meldinga rettar seg mot vaksne med svake grunnleggjande ferdigheiter, låg utdanning eller som ikkje får utdanninga si godkjend, og som står i fare for å falla ut av eller allereie har falle ut av arbeid. Innvandrarar er ein sentral del av denne målgruppa. Målet er å utvikla ein meir samordna og heilskapleg politikk som skal bidra til at fleire får ei stabil tilknyting til arbeidslivet. Regjeringa vil gjennom denne meldinga fremja tiltak som skal forbetra ordningane i kvar sektor, og skal gjera at tenestetilbodet blir meir samordna. Denne meldinga vil utgjera eit solid fundament for å diskutera denne typen integreringsutfordringar, og eg ser fram til den debatten som Stortinget vil ha når me har fått meldinga.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Eg òg vil først takka saksordføraren, Heidi Greni, for ei god utgreiing i saka, og for at ho har lost ho gjennom i komiteen på ein ryddig og god måte. Dette spørsmålet var jo – som òg saksordføraren var inne på – grundig vurdert tilbake i 2005 både med ein NOU og ei stortingsbehandling som den gongen enda med at Stortinget var ueinig med utvalet og la til grunn at ein ikkje skulle tillata dobbel statsborgarskap, altså den politikken som er gjeldande i dag, og som òg er den linja som Framstegspartiet stod for den gongen, og står for no. Det er nemleg ein del utfordringar rundt ein statsborgarskap. Først vil eg seia at det med statsborgarskap er ei viktig sak, og den norske statsborgarskapen skal hengja høgt. Det me ser rundt dagens regelverk, sjølv om ein har den klare hovudregelen at dobbel statsborgarskap ikkje er tillaten, er at ca. halvparten av målgruppa likevel får behalda ein annan statsborgarskap i tillegg til den norske. Debatten det siste året har òg vist oss ein god del nye problemstillingar. Det viste òg komiteen si høyring, der me fekk mange innspel og utsegner som viste dei utfordringane enkelte grupper har med dagens regelverk. Til dømes er det ikkje mogleg å ta frå ein borgar den norske statsborgarskapen dersom vedkommande ikkje også har ein annan statsborgarskap. Det er ei problemstilling som er vorte meir aktualisert i samband med debatten rundt norske framandkrigarar som utfører terrorhandlingar for t.d. Den islamske staten. Samtidig er det ei rekkje prinsipielle argument som talar mot å tillata dobbel statsborgarskap, som dei aller fleste i høyringa gav uttrykk for at dei ønskte. Det viktigaste er jo at statsborgarskapen gjev viktige rettar og pliktar, og det er prinsipielt uheldig dersom den enkelte har desse pliktane og rettane i meir enn ein stat; spesielt retten til deltaking i nasjonal politikk bør innebera at det skal vera klart kor den primære politiske lojaliteten ligg. Det same gjeld òg militærteneste, der ein borgar i ytste konsekvens kan vera forplikta til å kjempa i to ulike lands militærstyrkar samtidig. Dobbel statsborgarskap kan vidare skapa problem med omsyn til å gje den diplomatiske beskyttelsen som norske borgarar har krav på. Spesielt vil det kunna oppstå problem om borgaren kan møta i sitt andre heimland viss ein har to statsborgarskap. Det er ei rekkje både kryssande og motstridande prinsipp i denne debatten. Eg registrerer ut frå innstillinga at det truleg vil bli fatta eit vedtak om å be om ei utgreiing om dette temaet. Sjølv om Framstegspartiet ikkje står bak ønsket om å be regjeringa om å gjera dette no, vil me sjølvsagt venta på resultatet av den utgreiinga og vurdera vidare behandling når ho ligg føre. Uansett er eg glad for at veldig mange gjev uttrykk for at dette er kompliserte og viktige spørsmål, som same kva må vera gjenstand for ein grundig prosess, der ein får greidd ut alle sider. Så eg er veldig glad for at ein legg opp til eit sånt løp, fordi dette er kompliserte spørsmål som me vil koma tilbake til. Viss ei eventuell utgreiing blir gjort, vil me sjølvsagt vurdera ho grundig ved ei seinare anledning.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2016-03-15:
Disse flyktningene som får opphold i landet vårt, kommer ikke fra et vakuum, de kommer fra et samfunn der de har bidratt når det gjelder landbruk, håndverk, næring, handel, akademia, helse- og sosialfeltet, og de har stor erfaring, de har variert erfaring, selv om det er en annen kultur. I Kristelig Folkeparti har vi en sak og et forslag om introduksjonsjobb. Går det an å koble på eller belønne næringslivet på en slik måte at de som har kompetanse innen et område, kan bli koblet på en bedrift hvor man har tilsvarende eller beslektet kompetanse, og det dermed kan oppstå nye ideer, vi får flere hender i arbeid, språkopplæringen vil gå fortere, osv.? Så det konkrete spørsmålet: Belønningsordning for en slik fadderordning, synes ministeren det er en god idé?