Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-29:
Velferdsstatens tjenester er i stadig utvikling. Mye har skjedd på kort tid. Vi har fått kommunesamarbeid, omstillinger og nyskapinger i sykehus og hjemmesykepleie. Store deler av tjenesteapparatet jobber mer sammen, på tvers av fagutdanninger, tjenestested og oppgaver. Dette har vært nødvendig fordi vi har fått nye sykdomstilstander, der kroniske og sammensatte sykdommer som KOLS, diabetes, rus og psykisk sykdom, øker. Vi har i dag flere pasienter med lidelser som ikke følger et prognostisk, lineært forløp, og som karakteriseres av tilstander med behov for hjelp fra mange fagfelt samtidig. I denne virkeligheten er teknologi et nødvendig og godt redskap for å gi riktig og tilpasset hjelp, slik at mennesker med ulik grad av nedsatt funksjonsevne kan fungere mer selvstendig, i både hverdag og arbeidsliv. Dette er noe av bakteppet for det gode og svært viktige arbeidet som nå gjøres fra regjeringas side med velferdsteknologi, og som også er tema for dette representantforslaget. Hagen-utvalgets rapport Innovasjon i omsorg fra 2011 er et godt grunnlag for utviklingen av en moderne og nytenkende helse- og omsorgstjeneste. Utredninga har bidratt til inspirasjon og til at mange flere nå er opptatt av og nysgjerrig på velferdsteknologi. Det er bra! Dette har skapt en større vilje til å tenke nytt og ikke minst å gjøre ting på nye måter, og det er nettopp det vi trenger for å få til nødvendig omlegging av omsorgstjenestene, med større vekt på velferdsteknologi og rehabilitering, og for å få nye virkemidler i kommunalt innovasjonsarbeid. Vi vet at de fleste mennesker ønsker å bo i eget hjem så lenge som mulig. Derfor må vi bruke velferdsteknologi slik at vi kan tilby tjenester hjemme hos folk og gjøre brukerne bedre i stand til å mestre egen hverdag. Men det er svært viktig å huske at det fortsatt er folk som skal jobbe med folk. Personellet er den viktigste ressursen. Menneskene som er til stede, som gir omsorg og nærhet, kan aldri erstattes av teknologi. Men teknologien kan endre og lette arbeidet for dem som jobber i omsorgsyrkene, sånn at det bidrar til en kvalitativt bedre tjeneste. Og vi må lytte til brukerne og pasientene. Det er i møtet mellom folk, hjelpeapparat og brukere at omsorgen skjer. Derfor blir deres opplevelse av møtet en viktig målestokk, også når vi skal innføre nye metoder og ny teknologi. Riktig bruk av velferdsteknologi kan gi mennesker nye muligheter til selvstendighet og trygghet og til å klare seg på egen hånd lengst mulig i hverdagen. Nye typer velferdsteknologi, og spesielt sporings- og varslingsteknologi, reiser noen spørsmål som berører personvernet. Vi har tidligere her i Stortinget hatt en debatt om bruk av GPS for demente, en teknologi som kan bidra til større frihet både for den som er rammet, for de pårørende og for de ansatte. Lovverket har imidlertid hittil satt en stopper for bruk av slik teknologi. Derfor er det bra at departementet nå har sendt på høring et forslag til endring i loven som kan åpne for bruk av denne typen sporingsteknologi i helse- og omsorgstjenestene. Velferdsteknologi bør utnyttes til beste for brukerne. Hverdagsinnovasjon – hvor den enkelte ansatte eller den enkelte avdeling, f.eks. på et sykehjem, har et bevisst forhold til forbedring i det små – gir viktige bidrag til en positiv utvikling. Jeg ser fram til at regjeringa nå legger fram flere stortingsmeldinger som berører dette temaet: en stortingsmelding om bruk av IKT i helsetjenesten, en stortingsmelding om kvalitet og pasientsikkerhet, og ikke minst den varslede stortingsmeldinga som nettopp skal omhandle innovasjon i helse- og omsorgssektoren, og som kommer i 2013. Jeg er glad for at vi har en regjering som viser handlekraft, og som har vilje til å søke nye løsninger og nye måter å jobbe på. Jeg viser for øvrig til de rød-grønne partienes merknader og anbefaler at Dokument 8:102 S for 2011–2012 vedlegges protokollen.