Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-06-16:
Debatten viser med all tydelighet at i landbrukspolitikken er det et tydelig og klart politisk skille. I Arbeiderpartiet mener vi at det er en egenverdi i det å bruke folks arbeidskraft og kreativitet til å utnytte det hele landet kan by på av ressurser, til verdiskaping, til sysselsetting og til det beste for landet. Matproduksjon er en stor og viktig oppgave nasjonalt og globalt. Jeg opplever det slik at de aller fleste bønder har stor tro på framtiden og ikke minst vektlegger betydningen av verdien av det de holder på med. Det er en yrkesgruppe med stor yrkesstolthet. Vårt mål er at landbruket skal produsere trygg mat, sikre matforsyningen, gi mangfold i kulturlandskapet og bidra til sysselsetting og bosetting over hele landet. Vi ønsker å utnytte landets ressurser. Vi ser store kvaliteter i å ha en politikk som sikrer landbruk i hele landet, med en variert og mangfoldig bruksstruktur. Jordbruksavtalen, slik den har framkommet de siste årene, underbygger de politiske målsettingene. I kontrast til disse målsettingene framstår Høyre og Fremskrittspartiet tilnærmet identiske i sin oppfatning av at slike målsettinger er underordnet i landbrukspolitikken. Ikke så undringsverdig – Høyre vil strukturrasjonalisere, mens Fremskrittspartiets politikk mest sannsynlig vil føre til en utslettelse av det norske jordbruket. Dette er den markante politiske forskjellen mellom oss og høyresiden i norsk politikk. Vi vil bruke ressursene i hele landet, mens høyresiden vil foreta en sentralisering av norsk landbruk til flatbygdene på østlandsområdet, Jæren og ved Trondheimsfjorden. En storstilt sentralisering av norsk landbruk ville etter vår oppfatning gjort landet vårt fattigere. Mulighetene og mangfoldet ville blitt redusert og gradvis borte. Jeg har deltatt i svært mange landbrukspolitiske debatter i det siste året, og jeg har ikke registrert én eneste en i næringen som har ropt på Høyre og Fremskrittspartiets løsninger – ikke én eneste stemme. De eneste som ønsker den politikken, befinner seg på Stortinget og er mest sannsynlig medlemmer av Fremskrittspartiet eller Høyre. Det stemmer nok veldig bra, det representanten Flåtten sa til avisen Nationen 7. mai i år: «Det står ikke en massiv kø av bønder utenfor her som sier at våre forslag er strålende.» Det har jeg stor forståelse for. Når det gjelder Fremskrittspartiets politikk, tror jeg den vil medføre at ordet «bønder» i flertall kan utgå av det norske vokabularet. Avtalen som staten har inngått med Norges Bondelag, med en ramme på 1 420 mill. kr, er grundig gjennomgått av saksordføreren, og jeg slutter meg uforbeholdent til de vurderingene som han foretok. Under den rød-grønne regjeringen har jordbruket hatt en god inntektsutvikling. 110 000 kr per årsverk i perioden 2006–2012 er en god utvikling. I tillegg har vi i årets avtale fått inn at en skal avvikle matproduksjonsavgiften i statsbudsjettet for 2012. Totalt blir avgiftsletten på om lag 615 mill. kr. 280 mill. kr gjelder direkte norskproduserte jordbruksvarer. Dette er en stor og betydelig avgiftslette som har betydning for hele verdikjeden. Avgiftsletten fører også til at det blir forholdsvis liten prisvekst for forbrukerne, om lag 0,7 pst. I sum er det en god avtale, som sikrer hensynet til en god utvikling i inntektsmulighetene i jordbruket, samt balanserer hensynet til forbrukerne. Den isolerte priseffekten av jordbruksoppgjøret vil kunne bli at forbruksprisene på mat øker med i gjennomsnitt om lag 0,7 pst. Siden matvarer står for 10–11 pst. av totalt konsum, vil jordbruksoppgjøret og økning i målpriser, hvis det oppnås, gi en prisvekst på godt under 0,1 pst. Så Fremskrittspartiets framstilling av konsekvensene for jordbruksoppgjøret blir etter min vurdering totalt feil. Men når Fremskrittspartiet og Høyre skriver at man må være forsiktig med å velte en for stor andel av kostnadene over på forbrukerne, er det noe jeg er enig i. Årets oppgjør er et bevis på at praktiseringen allerede er intakt når det gjelder denne forsiktigheten. Det er en god avtale som Bondelaget har framforhandlet med staten. Jeg vil gi ros til Bondelagets ledelse for å ha forhandlet fram en avtale som sikrer jordbruket en inntektsvekst på om lag samme nivå som andre yrkesgrupper.