Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 1998-12-14:
Jeg registrerer med glede alle de gode ordene som sies om både evangeliet og Kirkens betydning i vårt folk, og regner med at det også har konsekvenser i andre sammenhenger og i andre debatter i dette huset. Jeg setter umåtelig pris på de gode ordene som er sagt, og vil bære dem med meg med glede. Jeg vil også, ettersom Kristelig Folkeparti er med i den store flertallskonstellasjonen, gi uttrykk for at det som har vært sagt både fra Høyres og fra Arbeiderpartiets side, er ting som vi kan underskrive på – det aller, aller meste. Det eneste som jeg nok ikke vil være med på, er den noe sarkastiske tonen som Ane Sofie Tømmerås la an i forhold til Regjeringens representanter, som eventuelt skulle ha endret noen synspunkter. Men jeg syns det er viktig å få fram det som har vært understreket i de ulike innleggene, bortsett fra korstoget til Fremskrittspartiet i denne debatten. Kirkeasyl er en utfordring for nestekjærligheten og rettferdighetsfølelsen hos menighetens folk. Når det kommer mennesker og banker på kirkens dør, er det klart at det er vanskelig for mennesker som bryr seg om andre, å si at nei, du får ikke komme inn. Jeg har stor forståelse for at man da åpner døren og sier at ja, kom inn, så skal du få husrom, og du skal få mat og drikke. Men Kirken har også et problem når dette skjer, fordi Kirken og Kirkens folk jo selvfølgelig vet at her er det mennesker som i sin fortvilelse forsøker å unngå å måtte ta konsekvensen av de vedtak som lovlige myndigheter har fattet. Her blir det en følelsesmessig kontrast for de menneskene som står midt oppe i det. Da er det nok ikke så enkelt å snakke med så store bokstaver om forholdet til andre mennesker som det har vært gjort fra enkelte representanter i denne debatten i kveld. Kirkeasylet er en utfordring for Kirken, spesielt når det drar ut i tid og menneskene blir værende der i uker og måneder. Det er viktig at Kirken selv tar opp dette og gjør noe med det. En kommunikasjon med disse menneskene som er i kirken, er viktig. Det er viktig at Kirken selv kommer med innspill til konstruktiv løsning av kirkeasylet, for det er et problem, også for barna som er i isolasjon, det har andre sagt noe om, jeg behøver ikke gjenta det. Det er et problem for de voksne, som er fortvilte, og det er et problem for myndighetene som skal effektuere lovlig fattede vedtak. For det er et poeng selvfølgelig i noe av det som Fremskrittspartiet sier, at noen forsøker å unngå at det vedtaket som er gjort, skal bli effektuert, mens andre følger vedtaket og lar seg uttransportere. Her er det viktig at Kirken selv gjør noe med det. Her er det viktig at myndighetene forholder seg til det på en slik måte at det ikke oppleves som overtramp, men som assistanse og hjelp. Kirkeasylet er en utfordring, ikke minst for Fremskrittspartiet, som ikke ønsker respekt for det hellige rom. Det synes jeg er noe av det mest dramatiske av det som har vært sagt i denne debatten i kveld. Det er nettopp det som flertallet avviser, mangelen på respekt for det hellige rom. At ikke et kirkerom, et vigslet rom, enten det tilhører den ene eller den andre menighet, skal ha krav på respekt, synes jeg er en uverdig holdning fra Fremskrittspartiets side.