trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Einar Olav Skogholt (Arbeiderpartiet), 1999-12-08:
Jeg vil få nytte mitt innlegg til bl.a. å omtale skogbruket. Under debatten om jordbruksavtalen tidligere i år gav jeg uttrykk for skuffelse over at skogbrukets organisasjoner ikke var gitt plass i de lokale SND-styrene når de behandler BU-saker. Jeg vil derfor gi komiteen honnør for den løsningen den nå har valgt, nemlig å åpne for at Norges Skogeierforbund og Norges Fiskarlag kan delta i de lokale SND-styrene samt få stemmerett når man behandler saker som henholdsvis ligger under jordbruksavtalen og hører til Fiskeridepartementets budsjettområde. Jeg er overbevist om at dette er en meget god løsning, som vil bli hilst med glede av mange. Det er viktig å ha et langsiktig perspektiv for de investeringene man gjør i skogbruket. Jeg mener derfor at det er meget viktig med statlig deltakelse i disse investeringene. I mange år har vi hatt en debatt om skogbrukseiendommer i østlandsfylkene og Aust-Agder, med et balansekvantum på over 3 000 m3, skal være berettiget til tilskudd til skogkulturinvesteringer. Jeg er meget tilfreds med at komiteflertallet går inn for at også disse skogbrukseiendommene blir berettiget til tilskuddsmidler til skogkultur fra og med år 2000. Jeg håper tilskuddsordningene vil bli de samme som for eiendommer som har et balansekvantum på under 3 000 m3. Under behandlingen av skogpolitikken tidligere i år var det bred enighet om å øke verdiskapingen i norsk skogbruk. For å lykkes med denne viktige satsingen er man ikke bare avhengig av statlig tilskudd, men også et sterkt engasjement og en positiv holdning fra alle aktørene. Det norske Skogselskap har en meget viktig rolle å spille i dette arbeidet. En offensiv informasjonsstrategi vil være avgjørende for å lykkes. Skogselskapet har på dette området gjort en utmerket innsats, og det vil som komiteflertallet påpeker, være naturlig å trekke Det norske Skogselskap aktivt inn i arbeidet med verdiskapingsprogrammet. Skogselskapet bør derfor av Landbruksdepartementet bli tilgodesett med deler av den bevilgning som stilles til disposisjon til dette arbeidet. Landbruksdepartementets prosjekt «Miljøregistrering i skog» er av stor betydning. Jeg synes det er bra at komiteflertallet åpner for at det kan gis midler til en vederlagsordning for nøkkelbiotoper. I statsbudsjettet for år 2000 foreslo Regjeringen å innføre en avgift på impregnert trevirke. Jeg er glad for at Stortinget avviste dette forslaget. Jeg håper landbruksministeren vil innlede en dialog med trelastnæringen for å finne fram til andre måter å løse problemene med bruk av bl.a. krom og arsen på. Næringen selv har utarbeidet et utkast til forskrift som forbyr bruk av krom og arsen. Det er også et arbeid på gang for å frambringe alternative tilsetningsstoffer. Jeg håper Regjeringen vil støtte et slikt arbeid framfor å ilegge en offensiv, men presset næring nye avgifter.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1999-12-08:
Landbruksministeren sier nå fra talerstolen at han skal foreta en kritisk gjennomgang av de såkalte koksidiostatika. Det gjør han noe uvillig etter at Stortinget gjennom denne innstillingen har påpekt den omfattende bruken av disse antibiotikastoffene i norsk kyllingproduksjon. Vi blir tutet ørene fulle hver eneste dag om hvor farlig det er å importere kylling bl.a. fra EU eller andre land. Men det må da være mye farligere å spise norsk kylling, så lenge hver eneste norske kylling trolig inneholder stoffer fra koksidiostatika. Spørsmålet mitt er da: Hvorfor står ikke koksidiostatika på den opprinnelige listen over forbud som statsråden sendte ut på høring? Så vidt jeg vet, gjelder det utelukkende sinkbacitracin, som har hatt unntak fra fôrvareforskriftene siden 1988. Kan det være fordi EU har satt sinkbacitracin på sin forbudsliste? Er det derfor Regjeringen nå vil forby dette stoffet? Er det fordi Regjeringen velger å gjøre dette til en EU-sak, mens vi andre kanskje ser på dette stoffet ut fra hvordan stoffet fungerer, hvordan stoffet virker? Det har vært i produksjon i 40 år. Det er bare påvist positive konsekvenser, ikke noen resistenskonsekvenser, ifølge vitenskapelige undersøkelser. Så må jeg si at det kan hende at enkelte her bør dempe seg noe i sine uttalelser. Næringskomiteens leder, Morten Lund, sier: Av og til må hensynet til arbeidsplassene vike. Jeg vil gjerne spørre: Hvilke ganger er det at hensynet til arbeidsplasser må vike utover det å skulle forby et stoff som vi ikke har kunnet påvise noen negative konsekvenser av? Aarrestad sier at vi ikke har spurt dem som det er viktigst å spørre. Hvem er det Unn Aarrestad har spurt om hvorvidt dette stoffet fortsatt skal kunne produseres ved den norske bedriften Alpharma, et produkt som er blant våre viktigste eksportprodukter, og som også dreier seg om arbeidsplasser? Og arbeidsplasser er viktig, enten de er i kyllingproduksjon eller i industriproduksjon.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1999-12-08:
Det er eit merkeleg forslag som er reist her. Kven har eigentleg bedt om dette? Er det norsk landbruk i tru på å få friske dyr, eller er det norske forbrukarar som reknar med å få i seg nok antibiotika til å halda seg friske til alle tider? Nei, etter det eg er kjend med, har ingen av dei som det er viktigast å spørja i ei slik sak, bedt om det eller på noko vis ønskt det. Landbruksnæringa har tvert om utøvd den sjølvpålagde praksisen mot bruk av antibiotika i fôr. Derimot jublar dei tilsette ved Alpharma AS på Skøyen i Oslo over det som ser ut til å verta vedtaket. Desse har i ei årrekkje vore verdas største bacitracinprodusent. Då Regjeringa varsla forbod, ropte selskapet varsku. Det har seg nemleg slik at halvparten av eksporten frå dette firmaet er heilt avhengig av at stoffet er godkjent i Noreg. Mange importland krev nemleg bevis for at sinkbacitracin er godkjent i produksjonslandet. «Det er avgjørende for oss at det ikke blir forbudt i Norge», seier direktøren i Alpharma, Einar W. Sissener, til Nationen 3. desember. «Det er derfor med stor glede og tilfredshet vi ser at vi har politisk støtte for våre argumenter», seier han vidare. Eg har elles stor forståing for representanten Nybakk sitt engasjement for industriarbeidsplassar i Oslo, men det undrar meg stort at fleirtalet ikkje tenkjer vidare på følgjene av det dei gjer her. Her tillet ein med opne augo framleis bruk av fôrtilskotet sinkbacitracin for å redda arbeidsplassar, utan å sjå på kva følgjer det kan få. Så snevert burde det ikkje vera lov å tenkja! Representanten Opseth sa i debatten tidlegare i dag at Arbeidarpartiet var minst like oppteke av rein mat som Senterpartiet, men han skjønte ikkje kvifor ein alltid måtte hengja dette med rein mat på EU. Senterpartiet må finna andre slagmarker når dei ikkje likar EU, sa Opseth i dag. Her har me nå ei sak om rein og trygg mat heilt utanom EU, der me ikkje treng å tenkja på EØS-direktiv eller anna. Og kva føreslår så Arbeidarpartiet og Høgre og Framstegspartiet? Jau, å tillata sinkbacitracin i dyrefôr, med dei følgjene det kan få. Når greier desse partia å ta ei sjølvstendig vurdering i forhold til rein og trygg mat, når det er det forbrukarane vil ha? For det er ingen tvil om at bruk av antibiotika i dyrefôr på lang sikt vil kunna føra til utvikling av resistente bakteriar, både hos dyr og menneske. Det seier òg mange av høyringsinstansane.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-08:
Komiteen vektlegger sterkt dette med at man for det meste er fullt harmonisert. Det at ting er fullt harmonisert, betyr ikke at ting nødvendigvis er harmoniske. Jeg må si at hvis man har et regelverk som behandler industriell produksjon og håndverk med samme målestokk, blir ting litt feil i det virkelige liv. Jeg er enig med representanten Lund, og jeg vil gå lenger: Tar du osten fra franskmennene, tror jeg at de opprørene vi har sett fra før av både på fiskens og på landbrukets område, blir småtteri mot det man da får se. Her er det snakk om en kultur som har utviklet seg, og som er en håndverksmessig tradisjon. Jeg er ikke bare opptatt av, som man snakker om, størrelsen på produksjonsenhetene. Hvorledes reglene bør være, har egentlig mye med produktspekteret å gjøre. Det er klart at et produktspekter som det å lage tørrfisk, er noe helt annet enn en industriell produksjon av produkter som skal ned i kjølediskene i Europa. Og det er klart at hvis det nå blir sånn – eller det har kanskje allerede blitt sånn – at de må frakte fisken i hermetiske containere opp på bergene, så henger fisken i vær og vind, med fluer og alt som er der, og så må en pakke den ned i hermetiske containere igjen når en skal ta den ned, da er virkeligheten blitt sånn at det er vanskelig å kjenne seg igjen og å se fornuften i det. Det som er litt viktig, syns jeg, er å se på hvilke muligheter som ligger i unntaksbestemmelsene. Det har ikke nødvendigvis å gjøre med størrelsen på produksjonsstedet, men produktspekteret. Det er der man må prøve å se om det fins noen muligheter for å være litt mer fleksibel enn det av og til kan virke som, når man skal følge opp direktivene. Det er også litt positivt at komiteen gir signal om et mottaksanlegg i alle fiskerisamfunn. Jeg håper at slike signaler blir oppfattet av dem som på en måte skal styre midlene, at det ikke bare blir ord i en innstilling.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Jeg foreslår Per Ove Width.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Jeg beklager at jeg ikke har kunnet følge debatten av ulike årsaker, men jeg har fått anledning til å lese statsrådens svar. Min første reaksjon er spørsmålet om hvorfor man fører denne debatten i Stortinget i dag. Jeg har oppfattet det slik at den føres på bakgrunn av et ganske sterkt hardkjør mot helseministeren i en tidligere spørretime, som igjen hadde bakgrunn i Pro Vitas såkalte abortfilm, som vi alle har tatt avstand fra, inklusive helseministeren, det vet vi. Jeg har det skriftlig fra helseministeren, og det har vel de andre partiene også. Hvorfor man da skal forfølge denne debatten, må jeg si at jeg ikke riktig forstår. Går vi inn på noe av det siste som helseministeren her har foredratt fra talerstolen, sier han bl.a. følgende: «Jeg er av den oppfatning at dagens lov om svangerskapsavbrudd blir forvaltet etter intensjonen.» Det tror jeg på. Det finnes ikke noe holdepunkt noe sted i noen dokumenter eller i noen uttalelser som skulle tilsi at helseministeren og Regjeringen ikke gjør det. Det er framlagt to forslag, og tre minutter går fort. Jeg vil da bare redegjøre for disse forslagene og hvordan vi stiller oss til dem. Det første jeg vil si, er at jeg henstiller til Arbeiderpartiet å omgjøre disse forslagene til oversendelsesforslag. Det er den rette måten å gjøre det på, etter at vi nå har hørt helseministerens innlegg. Hvis ikke det blir gjort, vil jeg anbefale min gruppe å stemme mot begge forslagene. Jeg vil gi en kort sluttbemerkning til forslag nr. 2: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at det gis ensartet informasjon…» Skulle det ha stått «ensrettet»? Er det det som er meningen? Vi har her en beskrivelse fra en offentlig evaluering av AAN-kontorenes virksomhet som er meget positiv. Der er det heller ikke noe angrepspunkt fra den andre siden i denne debatten.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det et allsidig boligmarked med forskjellig typer boliger vi ønsker oss. Og vi ønsker også forskjellige typer aktører inn i arbeidet med disse problemene, det vil si at det ikke skal være noe i veien for at både kommune, stat, boligsamvirket eller andre aktører skal kunne være med og hjelpe oss med denne problemstillingen. Hovedsaken er at vi får et resultat som gjør at det blir lettere for de unge og vanskeligstilte å komme inn på boligmarkedet, og at de som flytter inn i boligene, kan sikres, slik at det i framtiden ikke vil bli åpne markedspriser på disse boligene.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Når det gjelder studentboligene, ser vi både bolig og studieplasser som en helhet i forhold til studentenes velferd. Det ligger, som jeg sa i mitt innlegg, ingen automatikk i at det ved å flytte dette fra Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet over til Kommunal- og regionaldepartementet dermed vil bli en øking i utbygginga av studentboliger. Men vi understreker også i våre merknader at det er viktig at bygging av studentboliger blir en del av kommunenes boligpolitikk. Men det betyr ikke at det er noen andre enn Studentsamskipnaden som står for utbyggingen. Og i mange kommuner foregår det jo i dag et utstrakt samarbeid med kommunene når det gjelder studentboliger, så vi mener at det heller kan videreutvikles og har ikke umiddelbart noen vurdering om å endre det.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
For å være ærlig så syns jeg for Arbeiderpartiets vedkommende at det å signalisere tusen flere boliger enn det som bygges pr. i dag, i budsjettet for år 2000, for så vidt er nøkternt og realistisk. Kostnadene – vi har jo sett brev fra departementet hvor de signaliserer at med dagens støtteordning kan det koste 130 mill. kr, og vi har nok ment at vi kanskje bør klare å få til 200 mill. kr neste år for å snu trenden på utleiemarkedet. Jeg er helt enig med representanten Hoddevik i at det at Sosialistisk Venstreparti signaliserer én milliard ved budsjettrevisjonen, er et overbud, og vi i Arbeiderpartiet kan ikke være med på det. Det vil jo si det samme som at markedet skal ta unna én milliard på et halvt år, og det går ikke. Derfor mener vi at våre forslag som vi står sammen med mellompartiene og Sosialistisk Venstreparti om, er et realistisk nivå vi bør samarbeide om når budsjettet skal legges fram og behandles før jul.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Representanten fra Kristelig Folkeparti, Olaf Gjedrem, startet sitt innlegg med å si at alle skal ha en bolig i et godt bomiljø. Og det tror jeg vi kan være enige om. Men jeg vil gjerne høre hvorfor Kristelig Folkeparti og de øvrige sentrumspartiene går imot forslag nr. 2 fra Arbeiderpartiet og SV, som går ut på at vi ønsker et straksbo-tiltak for de bostedsløse. Under behandlingen har vi vært i Urtegata og fått både se og høre hva Frelsesarmeen jobber med. De forteller at over 250 personer daglig er innom for å få det tilbudet Frelsesarmeen gir dem. Hvorfor skyver da Kristelig Folkeparti og sentrumspartiene dette framfor seg ved å si at vi skal behandle dette når stortingsmeldinga om utjevning av forskjellene i Norge kommer til våren? Når vi nå behandler de vanskeligstilte, og det er boliger det er snakk om, skjønner jeg ikke at det er nødvendig å skyve det framfor seg. Det er mye vi kan ta opp i ei utjevningsmelding som går utover det med boliger, men det er nå vi behandler boligspørsmålet.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Det er riktig, slik representanten fra Høyre sier, at på enkelte områder skiller de øvrige partiene lag med Høyre. Det er greit når vi er politisk uenige, eksempelvis i forhold til hva slags rolle Husbanken skal ha, og på hvilket grunnlag Husbanken skal operere i boligmarkedet. Der er vi politisk uenige. Men når det gjelder et punkt på side 11 i innstillinga, skjønner jeg ikke hvorfor vi skiller lag. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti fremmer forslag om at Regjeringa må «gjennomgå ordningen med etableringslån for å sikre en mer lik praksis enn tilfellet er i dag». I merknaden fra Høyre sies det at de «er kritisk til den måten etableringslåneordningene fungerer på. Varierende inntektsgrense fra kommune til kommune gir ulik behandling». Hva er da begrunnelsen fra Høyre for å gå imot forslaget fra Arbeiderpartiet og SV?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Både innstillinga og dagens debatt viser at sentrumsregjeringa har Arbeiderpartiet med seg i mange av sine ønsker, og vi står sammen om mye. En av de tingene som vi sannsynligvis også står sammen om, er ønsket om at renta skal gå ned, for for den gruppen boligsøkere som vi snakker om i dag, er renteøkninga som har skjedd – jeg vil ikke si tragisk, men nesten det. Nå viser det seg at den er på veg ned, så vi får håpe at det utvikler seg i riktig retning. Som representanten Lund tidligere har vært inne på, er det i innstillingen en litt spesiell merknad fra Senterpartiet. De mener at «det kan være nødvendig og ønskelig, for en periode, å gripe inn i den markedsbaserte renten og fastsette Husbankrenten politisk dersom en slik situasjon inntreffer». Vi har forstått at husbankrenta øker fra 1. april. Mange av kundene i Husbanken har bundet renta, og de vil jo ikke bli rammet av det. Men for den øvrige gruppen vil en renteøkning bety ganske mye. Jeg har forstått det slik at finansminister Restad fra Senterpartiet ikke er av den oppfatning at det er nødvendig å gå inn og politisk styre rentesatsene, enten det nå er på det vanlige markedet eller i Husbanken. Og da er mitt spørsmål: Er det representanten Morten Lund, eller er det finansminister Restad som er statsrådens veiviser i spørsmålet om renta?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Jeg vil først rose representanten Gaundal for hennes engasjement i dette viktige tema, og mye av det hun sa, har jeg ingen problemer med å være enig i selv om vi på en del områder reserverer oss noe. Jeg har merket meg at Arbeiderpartiet har fremmet forslag om at de vil ha flere allmennyttige utleieboliger, og grunnen til at jeg tok en replikk, var at jeg gjerne vil ha en presisering av hva dette går ut på. Er det slik at Arbeiderpartiet ønsker en storstilt utbygging av allmenne utleieboliger i offentlig regi for andre enn de grupper vi snakker om, nemlig unge og vanskeligstilte? Hvis jeg kunne få en avklaring på dette, ville det være greit.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Til representanten Signe Øye: Det er merkelig, synes jeg, å blande sammen det hun blander sammen her. Det som står i de merknadene, er en ren faktabeskrivelse og ingen spesiell meningsytring i noen som helst retning. Det beskriver de faktiske forhold i Oslo, nemlig at en stor del av det problemet som finnes på boligmarkedet der, skyldes tilstrømning av et stort antall flyktninger, asylsøkere og innvandrere. En kan da ikke se bort fra dette, det er jo en sannhet. I den merknaden har vi kun vist til de faktiske forhold. Å angripe det finner jeg merkverdig. Når det gjelder behovet for arbeidskraft, har jeg ikke noen forståelse for at det skal trekkes inn i denne debatten. Jeg trodde vi snakket om behovet for boliger og mangel på boliger til unge og vanskeligstilte. Her blandes begrepene på en måte som jeg synes er merkelig. Når det gjelder representanten Signe Øye, har jeg merket meg at hun ivrer veldig når det gjelder innvandringspolitikk. Jeg hadde faktisk ikke ventet at det skulle bli noe tema her i dag. Men når hun først tar det opp, må det være lov å understreke at det som jeg viser til i den sammenhengen, er politikk vi har nedfelt i vårt politiske program, og som for så vidt er skrevet på en måte som er helt uangripelig. Derfor finner jeg det underlig at jeg skulle få en replikk på akkurat den biten.(Presidenten klubbar.) (Presidenten klubbar.)
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Nok en gang kommer innvandrere og boligsituasjonen i Oslo på banen. Som jeg sa i mitt forrige svar, har jeg kun vist til den faktiske situasjonen i Oslo. At prisene er lavere øst i Oslo i forhold til på vestkanten, har vel en sammenheng med at boforholdene der er noe dårligere, det er mindre attraktivt å bo der. En har fått nettopp den gettotilstanden som Fremskrittspartiet tidligere har advart mot ville oppstå. Så det som har skjedd med lave boligpriser og dårlige boforhold på østkanten, har skjedd til tross for Fremskrittspartiets advarsler om dette. Når det gjelder subsidiering, boligpolitikk og Husbanken, har vi ment at Husbanken bør privatiseres. Bostøtte og etableringslån, er ordninger som kan forvaltes gjennom det ordinære banksystemet, så en kan fortsatt opprettholde den biten av den sosiale boligstøttepolitikken uten at Husbanken nødvendigvis er en statsbank. På det siste spørsmålet, om tomtearealer, kan jeg faktisk svare ja. Forslaget som er fremmet om dette, kan jeg gjerne stemme for. Jeg synes det er et godt forslag at en foretar en gjennomgang og ser på om det er mulig å bruke statens grunn f.eks. til studentboliger eller andre nyttige boligformål. Det er jeg faktisk enig i er et ganske godt forslag.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
I mitt innlegg var jeg nettopp inne på at i Norge er boligsektoren lite regulert. Den er i hovedsak styrt av markedskreftene. Det har ført til at vi har fått et stort antall selveiere i Norge, større enn i andre nordiske land, og vi har en bolig- og boligbyggesektor som har fungert rimelig godt i alle år, nettopp på grunn av at markedskreftene har fått råde. At mange flytter til Oslo, er selvsagt et problem vi må ta på alvor. Det finnes egentlig ingen gode løsninger på det så langt jeg kan se, unntatt å bygge flere boliger. Det er arealmangel som kan være problemet i Oslo. Representanten Lund ytrer stor bekymring for markedskreftene, selv når han vet at den norske boligsektoren i veldig liten grad er regulert. Det er en deregulert boligsektor vi snakker om, og tross alt fungerer den. Det blir bygd hus, det finnes et betydelig antall utleieboliger, og boligsituasjonen i Norge er god i forhold til i de fleste andre land. Så kommer representanten Lund og spør om vi vil revurdere synet på markedskreftenes innvirkning på boligmarkedet. Jeg får ikke dette til å rime på noen som helst måte. Her har vi en grunnleggende uenighet. Vi har to prinsipielt vidt forskjellige måter å se dette på. På den ene siden er det troen på at markedskreftene er det mest positive elementet for å løse problemene, og på den andre siden troen på at offentlige reguleringer og subsidieringer er det beste elementet.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Ja, SV har tro på de offentlige løsninger, på subsidier. Representanten Karin Andersen nevnte at hun ville gjenreise den sosiale boligpolitikken. Men det vil jo koste noe. Det er slik at når det gjelder å subsidiere, må en eller annen betale det, det er aldri gratis. Og da er det store spørsmålet, siden skattebetalerne da må inn – jeg går ut fra at det er snakk om å subsidiere først og fremst de unge og kanskje andre med spesielle behov når det gjelder bolig, og da må, som nevnt, noen finansiere dette: Er det slik at SV ønsker å finansiere dette gjennom økt boligbeskatning? Er det den veien partiet vil gå, slik at de som eier boliger i dag, med SVs politikk kan forvente en radikal økning i de ulike typer boligskatt som vi tross alt har?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-03-04:
Fremskrittspartiet har i sine merknader vist til at Husbanken har monopol på å forvalte og fordele statlig støtte i forbindelse med låneopptak til boligformål. Vi mener at disse støttetiltakene også må kunne formidles via det ordinære forretnings- og sparebanksystemet. Det er også slik at Bankforeningen har en sak gående – de har vel anket en avgjørelse – som går på dette. Da vil jeg gjerne spørre: Ville det ikke være en fordel om de statlige støttemidler, som er en del av den sosiale boligpolitikken, kunne kanaliseres gjennom det ordinære banksystemet? Jeg vil gjerne at statsråden sier noen ord om det.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-03-04:
Eg vil fyrst få seia meg nøgd med at Arbeidarpartiet i mange av dei viktigaste sakene i denne meldinga står saman med regjeringspartia. Det ser me veldig positivt på, og det kan bere bud om ei positiv framtidsutvikling når det gjeld dei viktigaste av dei sakene vi handsamar i dag. Det er veldig viktig, og det vil eg gjerne gje Arbeidarpartiet æra for. Eg har eit spørsmål i og med at Regjeringa foreslo eit grep med overføring til Husbanken når det gjeld planlegging av studentbustader. Det var eit grep som eg personleg hadde mykje sans for, og eg er litt skuffa over at Arbeidarpartiet ikkje kan fylgja det opp. Her gjer ein eit forsøk på å samordna og nytta Husbanken sin bustadkompetanse, og ein får ei prioritering mellom studentbustader og andre utleigebustader – for før eller seinare må dei forskjellige bustadtypane inn i ei prioritering og gjennom ein realiseringsfase. Det er jo klart den positive måten når det gjeld omsorgsbustader, då desse er lagde til den institusjonen. Og i og med at Kyrkje-, undervisnings- og forskingsdepartementet òg støttar dette, må jo det òg vera uttrykk for at fagdepartementet ser dette som den mest tenlege måten å realisera studentbustadprosjekt på, som me vel alle er einige om treng ei tilleggssatsing. Derfor vil eg høyra om Arbeidarpartiet kan tenkja seg å vurdera, evaluera, den ordninga me har, framover, med tanke på ei slik omorganisering for å få ein mest mogleg effektiv bustadproduksjon for ei gruppe som treng det.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-03-04:
Eg tykkjer for så vidt spørsmålet er relevant, eg har forståing for det, men me har i komitebehandlinga i sentrumspartia valt å visa til utjamningsmeldinga. Me har stor tru på den, for den representerer ein systematisk gjennomgang av desse vanskelegstilte sin livssituasjon, òg bustadsituasjonen. Me finn det rettast, i og med at det berre er snakk om ei veke før denne meldinga blir presentert, å ta stilling til slike konkrete forhold i den samanheng. I og med at dette nå er på trappene, finn me det litt uheldig å ta ut ein bit og prøva å finna ei løysing på det nå. Me vel heller å satsa på å finna ein heilskap gjennom denne meldinga, som Regjeringa legg stor vekt på, og som òg er ein viktig del av Voksenåserklæringa – at ein skal visa merksemd for desse utsette gruppene og ha ei planmessig politisk tilnærming for å heva desse vanskelegstilte sine livsvilkår og då òg sjølvsagt bustadbehov. Me har tiltru til at Regjeringa og departementet vil koma tilbake med ei pakkeløysing for desse. Det verkar noko halvhjerta og delt å ta ut ein del av denne problemstillinga nå. Me vel heller å ha tiltru til at Regjeringa vil fylgja dette opp, òg med dei signala som har kome under komitehandsaminga, og for så vidt i debatten i Stortinget i dag.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-03-04:
På initiativ frå meg sende komiteen over eit spørsmål til Kommunal- og regionaldepartementet, der ein bad om å få oversikt over venta behov, spesielt i pressområda, for bustadbygging for vanskelegstilte i åra framover. I svaret til komiteen kom det relativt klart fram at det er eit stort udekt behov på bustadsatsing for ein del utsette grupper som elles ville ha problem i åra som kjem. På denne bakgrunnen fann Kristeleg Folkeparti å kunna slutta seg til ei formulering i denne innstillinga som går på ei oppfordring til Regjeringa om å leggja til rette for at ei slik bustadbygging som er skissert, og med dei tala som vart nemnde, kan realiserest. I mitt innlegg streka eg likevel under at desse spørsmåla må sjåast i samanheng med det årlege budsjettet. Eg føydde òg til at Regjeringa har som målsetjing å føra ein aktiv bustadpolitikk, og trass i innstramminga i årets statsbudsjett for å få renta ned, har ein likevel makta å setja av ein auke på 1 milliard kr til Husbanken. Det er eit uttrykk for ei aktiv, men eg trur òg ei realistisk målsetjing om ein politikk som Regjeringa vil fylgja i dei statsbudsjetta som blir fremma for Stortinget framover.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-03-04:
Eg vil gjerne berre replisera med at eg har stor tillit til denne Regjeringa og til dei partia som står bak denne, og at det vil bli ei satsing på desse områda. Det har vore eit såpass tungt engasjement på dette området at ein statsråd leidde arbeidet med den meldinga som det nå blir vist til, som på ein systematisk måte kartlegg behovet og skisserer tiltak for desse vanskelegstilte. Eg set pris på engasjementet og intensiteten i Karin Andersen sin replikk, men eg har altså tillit til at me skal klara å realisera dette. Som ei slags styrking av den trua, vil eg gjenta at ein trass i eit stramt budsjett har satsa på denne sektoren inneverande år. Regjeringa har òg sagt i sitt grunnlagsdokument at dette er eit viktig område. Det hindrar at Forskjells-Noreg gjev ein slik uakseptabel standard for viktige grupper. Det må snarast mogleg bli historie. Eg har stor tillit til at Regjeringa vil fylgja dette opp på ein planmessig måte, og at den ikkje er innstilt på å hoppa på lettvinte straksløysingar som blir skisserte i ein prosess, men at ein vel å ta dette opp på ein systematisk måte, slik at resultatet kan bli godt og gjennomtenkt.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-03-04:
Får eg fyrst slå fast at eg støttar Regjeringa og departementet sin offensiv som ein formålstenleg måte å møta dei meir marginale problemstillingane på som me har i Noreg når det gjeld bustadsektoren. Eg støttar òg, til liks med representanten Karin Andersen, Husbanken som ein naudsynt reiskap i framtidas bustadpolitikk i Noreg, og håpar at han kan bestå som ei sterk eining, og helst verte styrkt. Eg stussa lite grann då det i innlegget kom fram ei noko negativ haldning til dei konklusjonane som komiteen sitt fleirtal går inn for, det at det er naudsynt å ha planar i botnen for ei vidare satsing. Me må ikkje ta frå lokalpolitikarane deira ansvar for å gje tak over hovudet til dei som treng det, og deira ansvar for å leggja til rette med gjennomtenkte tomtetilbod og ved å nytta tomme bygningar. Lokalpolitikarane har altså eit ansvar. Me skal ikkje vera så raske med å springa i vegen for dei, me må heller oppfordra dei til å laga langsiktige, seriøse planar. Eg stussa òg litt då det nærmast blei sagt i innlegget at det hos Regjeringa ikkje er noka satsing eller at ein ikkje har vilje til å auka overføringane. Ein burde vera meir korrekt i sin omtale. Eg stussa òg over det som blei sagt om å grunnlovfesta retten til bustad. Eg er litt redd for at SV her held på å hamna i ein symbolpolitikk, og eg vil oppfordra partiet til å stilla seg meir positiv til ein planmessig og resultatorientert måte å møta dei vanskelegstilte sin situasjon på for å løysa dette på ein konstruktiv måte, og ikkje gjennom symbol.
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 1999-03-04:
Eg registrerer at Arbeidarpartiet uttrykker glede over at sentrumspartia i Stortinget er presise og forpliktande i motsetning til Regjeringa. Slik høyrdest det ut for meg iallfall. Kanskje er det også slik at det i meldesamanheng er lettare å svinge seg på ambisjonsnivå, og vanskelegare i budsjettsamanheng og i konkrete forslag å følgje det opp. Mitt spørsmål til saksordføraren her er om Arbeidarpartiet, trass i at dei ber om planar frå Regjeringa, føler at dei har eit tilstrekkeleg verktøy til å nå det målet som vi les om i pressa, eit tjue tusentals bustader i dei nærmaste fire åra, og om dei har tankar om økonomisk oppfølging i budsjettsamanheng, då det her er snakk om store statlege tilskot. Eg har registrert at SV har snakka om eit milliardbeløp, og at Arbeidarpartiet, i dei signala vi har fått hittil, ligg mykje lågare, så spørsmålet er om vi kan få det litt meir presist når det gjeld tankane om verktøy og løyvingsvilje i nære budsjettprosessar.
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 1999-03-04:
Når vi held oss til innstillinga, verkar det som om låg alder skal vere eit sjølvstendig kriterium i forhold til allmennytte og det å vere vanskeleg stilt. Men etter å ha lytta til statsråden sitt innlegg, synest eg å høyre ein gledeleg bodskap om at det skal tilleggskriterium til for å nyte godt av offentleg prioritering. I tilfelle det er rett, vil eg gjerne ha det stadfesta, for det vil vi sjå på som svært positivt. Så er det også slik at ikkje uventa vil replikken min ta sikte på å budsjettanalysere velvillig retorikk knytta til innstillinga og debatten, og vi har lese ein fleirtalsmerknad her som signaliserer at bostøtte i framtida skal bli tilført unge einslege. Spørsmål mitt til statsråden er om dette skaper refleksjonar i departementet, og om ein har eit bilete av kva slags økonomisk perspektiv som reiser seg i etterkant av slike signal.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-03-04:
Fremskrittspartiet har stort sett lettvinte løsninger, og det gjelder også i denne saken. Fremskrittspartiet påstår i innstillingen at en mislykket innvandringspolitikk har store deler av skylden for et presset boligmarked, spesielt i Oslo. Fremskrittspartiet påstår at presset på boligprisene i Oslo ikke ville ha vært av et slikt omfang som vi ser i dag, dersom det hadde vært ført en langt strengere kontroll med innvandringen til landet de siste 25 årene. Så Fremskrittspartiets løsning når det gjelder å skaffe nok boliger, er å stenge grensen. Samtidig leste vi i Dagens Næringsliv mandag at Norge trenger mange flere innvandrere i årene som kommer, fordi vi trenger innvandrere i de ledige stillingene som vi ikke klarer å fylle med nordmenn. Hvordan vil Fremskrittspartiet løse problemene med behov for arbeidskraft innenfor helse og omsorg og på andre områder dersom vi skal gå inn for Fremskrittspartiets løsning, som går ut på å stenge alle grenser for å løse problemene på boligmarkedet? Fremskrittspartiet skriver også i innstillingen at flyktninger som er utplassert i kommuner, bør nektes å flytte til byene så lenge de ikke er norske statsborgere. Hvorfor skal innvandrere som eneste gruppe nektes, når alle andre her i landet kan flytte fritt mellom kommunene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
En viktig del av boligpolitikken må jo nettopp være å skaffe bolig til dem som skal besette arbeidsplassene i Norge, så her er det en klar sammenheng. Men Fremskrittspartiet, som er et parti som tror på markedet, kan kanskje, når de mener at boligproblemene i Oslo kommer av at det er så mange innvandrere her, forklare hvorfor det er størst prispress i de bydelene der det ikke bor innvandrere, mens prisene derimot er langt lavere i de byområdene der det bor flest innvandrere, og der det også er de dårligste boforholdene. Det stemmer overhodet ikke med teorien. På slutten av sitt innlegg sier representanten for Fremskrittspartiet at man bruker lite penger i forbindelse med boligpolitikk i Norge, og det er de fornøyd med. Ja, men hvordan skal Fremskrittspartiet være med på å bygge flere studentboliger hvis de ikke skal bruke flere penger? Er det noen andre på dette boligmarkedet som skal miste penger? Det må vi få et svar på. Fremskrittspartiet sier også at de ønsker å nedlegge Husbanken, at kundene skal over i det vanlige boligmarkedet, og så skal alle lånsøkere få et likt tilbud. Vet ikke Fremskrittspartiet at folk med dårlig råd aldri har fått et lånetilbud i det vanlige markedet hos de vanlige bankene som det er mulig å betjene? Hvis de i det hele tatt får lån, får de jo de dyreste lånene med de dårligste vilkårene. Det er det det vanlige bankmarkedet kan tilby folk med dårlig råd. Og det må jo bety at staten må inn med enda større tilskudd til det markedet for at dette skal fungere. Så til slutt: For å få billige boliger er tomter et viktig spørsmål – billige eller gratis tomter. Fremskrittspartiet har nylig vært med på og vært villig til å gi bort meget verdifulle tomtearealer til personer som slett ikke trenger det. Kan Fremskrittspartiet tenke seg å bidra til at stat og kommune gir billige tomter til dem som trenger det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
«Aktiv» er ikke akkurat det ordet som rinner meg i hu når jeg nå hører Kristelig Folkepartis innlegg. Det er veldig vanskelig å få følelsen av at de brenner for dette, og det må jeg si at jeg er skuffet over. For, som Aud Gaundal var oppe og sa her i stad, dreier dette seg om veldig mange som faktisk ikke har tak over hodet. Og det har ikke skjedd i år. Det skjer hvert år. Det skjer hvert eneste år. Så regjeringer som har sittet før, har et stort ansvar for dette, men jeg syns faktisk at det Kristelig Folkeparti og Regjeringen her gjør, virker halvhjertet, når en ikke forsøker å foreslå tiltak nå som kunne gjort noe med dette. Så viser man til utjamningsmeldingen. Man kunne si veldig mye om den, men den kommer altså vel sent, og jeg må innrømme at jeg er opprørt, jeg er sint, og jeg er fortvilet over at vi ikke klarer å løse dette på en annen måte. Jeg var veldig takknemlig da arbeids- og administrasjonsministeren på strak arm forsøkte i hvert fall å tilby noe statlig eiendom som kunne løse noe av dette. Jeg oppfattet det som et signal om at nå var man i gang med å ta tak i dette i forhold til dem som faktisk ikke har tak over hodet. Men signalene nå blir veldig annerledes. Og når svaret, som representanten Gjedrem også gir Høyres representant, bare er en oppfordring til å bygge mer, betyr det at regjeringspartiene faktisk ikke har konkrete planer om å legge inn penger til disse formålene i statsbudsjettet. Jeg syns folk skal få beskjed om det nå og at man skal slutte å skrive alle de gode ønskene, for det fører folk bak lyset.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
Klausulerte boliger vil jo forhindre at man kan spekulere med statlige midler, og klausulerte boliger vil jo forhindre at man skal kunne framleie dem eller la dem gå videre til personer som ikke fyller de samme kriteriene for å få dem. Det er nettopp poenget med en slik allmennyttig sektor. Høyre sier at de i hovedsak ønsker å bruke bostøtte som boligpolitisk virkemiddel. Jeg regner med at de mener det. I og med at de ser at det er flere som har problemer på boligmarkedet, må det bety at Høyre også har tenkt å øke bostøtten i noen grad. Ser ikke Høyre at økt bruk av bostøtte vil virke prisdrivende på leiemarkedet, og at man ved ensidig å bruke det ikke får bygd opp den sektoren i det norske boligmarkedet, som nesten er fraværende? I Norge har vi 4 pst. sosiale boliger. Gjennomsnittet i EU er 18 pst. I Sverige har de 22 pst. Det betyr altså at boligmarkedet i Norge er vesentlig annerledes enn i nesten alle andre land vi kan sammenligne oss med. Ser ikke Høyre da at en slik ensidig satsing vil bety at man driver prisene på leiemarkedet opp, og at disse pengene kun går til de som eier? Så til slutt: Høyre sier at de vil satse på studentboliger. Der har de også fremmet forslag før. Men hvis en satsing på studentboliger skal være et vesentlig virkemiddel i boligsatsingen framover – for at det skal kunne bety noe for mengden, og for at prisene skal kunne dempe seg – så må jo det faktisk bety et visst volum. Det nytter ikke med 200-300 eller noe slikt. Begynner vi ikke da å nærme oss det antallet som Høyre nå kaller valgkampløfter fra andre, og som vi faktisk mener at det er riktig å skaffe midler til?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
Da Senterpartiet satt i opposisjon, hadde de planene klare. Jeg har Senterpartiets boligpolitiske program, seinest fra august 1997. De fremmet forslag da, og det virker veldig rart når de nå sitter i regjering, at de ikke klarer å komme med de forslagene som de sjøl hadde, og at de fortsetter igjen å skylde på andre for at dette ikke er mulig. Hvorfor skulle det bli en utsettelse på disse tingene igjen nå, sånn som Morten Lund antyder? Hvorfor i all verden skulle det det? Det er bare å signalisere at man vil være med på noen av de forslagene som har vært fremmet i komiteen, og som kommer til å bli fremmet i dag, så klarer vi å gi skikkelige signaler om at her kommer noe til å skje. Senterpartiet mener det de har sagt, sier Morten Lund, men mener dere det dere har skrevet i dette boligpolitiske programmet som jeg har her, at Stortinget skal fastsette husbankrenten politisk, at Husbanken skal yte subsidierte lån, at det skal lages et program for bygging av 5 000 utleieboliger pr. år, og at disse utleieboligene skal være allmennyttige og ikke kommersielle? Vi har hatt en debatt om dette begrepet «allmennyttig» i behandlingen av saken som har forundret meg vesentlig. Det har vist seg at Senterpartiet har problemer med dette begrepet, uten at jeg har klart å få tak i hva som er det problematiske med det. For det som dette begrepet «allmennyttig» betyr, er jo nettopp at vi kan sikre boliger til dem som har dårlig råd. Det er vel de som krever størst oppmerksomhet. Så jeg har et konkret spørsmål til Morten Lund: Kan Senterpartiet nå ved behandlingen av denne stortingsmeldingen i dag komme med et konkret løfte om at de kan tenke seg å inngå et boligpolitisk forlik med SV og Arbeiderpartiet, slik at vi kan få de vanskeligstilte og dem med dårlig råd ut av den fattigdomsklemma som Høyre og Fremskrittspartiet nå setter dem i?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
Nei. Det kunne nok være grunn til å se på boligbeskatningen slik den er, for den er veldig skeiv. Hvis du har en meget verdifull bolig – bare den er gammel nok og stor nok – slipper du mye billigere unna enn hvis du har en alminnelig bolig. Så det er grunn til å se på det. Men det er også andre skatteobjekter det er grunn til å se på, bl.a. aksjeutbytte. Hvis du får aksjeutbytte i Norge, får du hele utbyttet ditt uten å betale en eneste krone i skatt. Det er skatt i selskapet, men den som tar ut beløpet, kan ha milliarder i utbytte uten å betale fem flate øre i skatt. Det er en kjempeurettferdighet, når en setter det opp mot dem som overhodet ikke har penger. Det kunne være fristende å stille et motspørsmål, sjøl om jeg vet at det ikke er mulig å få svar på det. Det som Fremskrittspartiet vil gjøre, å minske kapitalbeskatningen og formuesbeskatningen, vil jo være å øke presset på boligbeskatningen, for det er det eneste faste som står igjen. Det vil snart være det eneste vi har igjen å beskatte her i landet, hvis man da ikke skal tørre å gå på områder hvor pengene er – på formue, aksjeutbytte og store inntekter. Den utfordringen sender jeg direkte tilbake igjen. Hvis Fremskrittspartiet ikke ønsker at boligskatten skal øke, så må de også være med på å tørre å se på andre objekter som kan skattlegges. Får Fremskrittspartiet gjennomslag for sin politikk, kommer boligskattene til å øke vesentlig. Det går nemlig ikke an å flytte med seg et hus, men penger går det jo som kjent an å ta med seg over landegrensene, og slippe unna beskatning.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
1 milliard bør forvaltes av Husbanken. Men hvis det har stått i Oslopressen at jeg har ment at hele denne milliarden skal øremerkes Oslo, er det feil. Det er helt riktig, som representanten Nybakk sier, at det er et stort boligproblem i Oslo, men det er også et strukturelt problem. Arbeiderpartiet og SV er jo enige om at reglene i Husbanken må ses over. Det er et faktum at slik de er nå, er det ingen mulighet til å bruke Husbankens virkemidler effektivt i Oslo. Så til spørsmålet om det faktisk er mulig å bruke denne milliarden på et halvår. Jeg hører at det er noen som mener at det ikke er mulig. Denne milliarden kan man bruke til å bygge allmennyttige boliger, og man kan sette i gang studentboligprosjekter. Jeg tror ikke at det er umulig å få i gang prosjekter av denne størrelsesorden i forbindelse med revidert. Jeg oppfatter at problemet til Arbeiderpartiet vel heller er at de ikke ønsker å gi løfter på dette området som faktisk kan bety noe. Poenget her er at man er nødt til å få til et boligforlik som signaliserer en helt annen satsing på dette området over tid. Da synes jeg det blir veldig defensivt hvis man på forhånd skal si at ja kanskje får man brukt 920 eller 800 av disse millionene det halvåret. Jeg tror problemet med eventuelt å få overført disse pengene til neste år er det minste problemet vi bør bekymre oss over. Vi bør bekymre oss vesentlig mye mer for dem som ikke har noe sted å bo, for dem som ikke klarer boutgiftene sine, for dem som ikke kommer inn på boligmarkedet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
Jeg tror at SVs viktigste rolle i denne debatten, som i de fleste andre debatter, faktisk er å utfordre bl.a. Regjeringen til å gjøre noe. Dette er ikke en situasjon som har oppstått i år eller i fjor eller året før der igjen. Dette har vært tøft lenge. Når det gjelder de dereguleringene man har gjort f.eks. med hensyn til studielånsrenta, som nå er markedsstyrt, og lånerenta i Husbanken, som nå er markedsstyrt, visste vi hva det ville føre til. Vi har hele tiden visst at vi ikke har hatt en allmennnyttig boligsektor, så vi kan ikke si at det bare er planer og kunnskap om dette som mangler. Det som først og fremst mangler, er penger. Ordningene som vi trenger, kan vi faktisk sette i verk, for det tar ikke all verdens tid. Det jeg først og fremst savner hos regjeringspartiene, og det har jeg sagt i en replikk her før i dag, er at de brenner litt for saken. Jeg blir ganske fortvilet her, for representanter for Kristelig Folkeparti har, så vidt jeg husker, vært med på de samme befaringene som jeg var med på hos Frelsesarmeen, jeg har også vært hos Kirkens Bymisjon, og jeg lurer på om de ikke hører hva disse organisasjonene sier. I Oslo er det jo til og med sånn at flertallet i denne byen på en måte ikke får gjort noen ting for disse folkene. Vi er på nippet til å ønske at vi kunne bevilge pengene rett til Frelsesarmeen og Kirkens Bymisjon, slik at noe blir gjort. Det er dramatisk, og jeg savner faktisk litt mer hjerteklapp og litt mer muskler fra de partiene som påstår at de skal ta vare på dem som er svakest blant oss.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-04:
Først vil jeg si at jeg er veldig enig i de prioriteringene som statsråden nevnte om hvem som skulle gå foran hvem i køen. Jeg tror ikke det er noen som har ment at man skal subsidiere dyre boliger i sentrum for ungdom i arbeid, men det er et stort behov for studentboliger. Mange av dem bør faktisk ligge ganske sentrumsnært, og der er et spørsmål om kommunal og statlig tomtepolitikk veldig vesentlig, slik at dette nødvendigvis ikke behøver å bli så dyrt. Noe av det som har forundret oss i denne meldingen, er statsrådens og Regjeringas beskrivelse av situasjonen på boligmarkedet, at den på en måte skal være nesten god. Så sier man at det var litt verre for noen år siden. Det er faktisk slik at det er svinedyrt, spesielt for dem som skal leie, men også for dem som skal kjøpe. Veldig mange bruker nå vesentlig mye mer av pengene sine på bolig. Er det faktisk slik at statsråden syns at dette er en ønsket situasjon? Er det ikke heller slik at vi faktisk har forsømt oss ganske kraftig i den sosiale boligpolitikken? Det er også en bit av situasjonen. Så sa statsråden at hun ville legge flertallsmerknaden til grunn for arbeidet sitt. Én flertallsmerknad sier jo bl.a. at det skal bygges 2 000 – 5 000 allmennyttige utleieboliger pr år. Betyr det at det er det Regjeringa jobber etter? Så til slutt: Statsråden viste til at hun skulle samarbeide med sosialministeren i mange av disse spørsmålene, og det er nødvendig. Vil det da også være aktuelt å se på en problemstilling som går på at en kommunene nå faktisk kan bruke ganske mange tusen kroner i måneden på plassering i hospits? Det er en forferdelig dyr og en aldeles elendig og forferdelig måte å bo på. Burde man ikke heller se på regelverket, se hva kommunen faktisk kan støtte av boutgifter og andre utgifter som enkeltpersoner kan ha, slik at de kan få lov til fortsatt å bli boende i en alminnelig leilighet eller kunne skaffe seg en alminnelig leilighet? Det blir i mange tilfeller billigere.