Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-12-09:
La meg først få lov til å kreditere komiteen for en meget ryddig budsjettprosess. Samarbeidet med Fremskrittspartiet har gjort et meget godt budsjettforslag om til ikke bare et godt, men faktisk et noe bedre budsjett som sådant. Det har som representanten Gaundal helt korrekt sa, til de grader bidratt til å bringe optimismen og lysglimtet tilbake i fedrelandet. Selv om uttrykket nok satt relativt langt inne hos representanten Gaundal, er det grunn til å glede seg over at erkjennelsen snart når nye bredder i det norske folk. Det skal vi glede oss over, for vi er nødt til, på en dag som denne, når vi skal vedta budsjettet for siste budsjettår i stortingsperioden, å gløtte litt tilbake på hvordan utgangspunktet var da vi startet denne stortingsperioden, og hva slags økonomisk grunnlag som forelå for norske arbeidsplasser. De var satt i en relativt håpløs konkurransesituasjon i forhold til sine konkurrenter, også i utlandet. De skulle i størst mulig grad bekjempe en situasjon med rekordhøy kronekurs og lønnsoppgjør som over år hadde vært ute av kontroll, i tillegg til at Norge, med Russland som unntak, faktisk var på europatoppen når det gjaldt rentefot. Vi kan ganske trygt slå fast at en stram budsjettpolitikk og en vellykket pengepolitikk har bidratt til at norske arbeidsplasser i dag er langt mer konkurransedyktige enn de var da vi startet perioden i 2001. Vi ser at optimismen er tilbake. Den rekordhøye rentefoten er gjort om til en rekordlav rentefot. Vi ser at kronekursen har en positiv effekt for alle eksportorienterte arbeidsplasser i dette landet. Jeg har registrert at fiskerinæringen for tiden har en ganske stor fokusering på seg. Det er klart at en av grunnene til at man kjempet i det markedet man er nødt til å selge alle sine varer i, var at man stridde bl.a. med en svært høy kronekurs. I 2002 tapte norsk fiskerinæring på bunnlinjen 1,2 milliarder kr på grunn av høy kronekurs, målt mot dagens nivå. Vi ser at optimismen er tilbake. Vi ser at antall konkurser går ned og nyetableringer går opp. For første gang siden 1998 ser vi tendens til økt sysselsetting innenfor den tradisjonelle norske industrien. Ikke bare har vi innenfor industrien klart å sørge for at produksjonen går den rette veien. Outsourcing, produktivitetsøkning osv. har gjort at antall industriarbeidsplasser sank – selvfølgelig også med bakgrunn i vanskelige markedsforhold og tapt kjøpekraft i de markedene vi selger vårer varer og tjenester i, som har gjort at man har stridd. Men nå er faktisk tendensen til økt sysselsetting i industrien også tilbake. Vi har en svært høy økonomisk vekst i dette landet. Man forventer at man skal nå en BNP-vekst, og en økonomisk vekst totalt sett, både i år og til neste år på rundt 4 pst., altså helt i europatoppen, og den har økt dramatisk i forhold til hva situasjonen var i første budsjettår. Vi ser at vi har klart å ruste opp forskningsinnsatsen betraktelig i Norge. Den har vel ikke innenfor næringsforskning og privat forskning nådd opp til 1 pst. av BNP, men vi ser en klar tendens til økning. Vi klarer også i dagens situasjon å ruste opp satsingen innenfor OFU og IFU, og vi ser at vi legger inn en betydelig satsing neste år innenfor landsomfattende såkornordninger bygd opp rundt våre fire universitetsbyer. Vi ser at de distriktsfondene som allerede er vedtatt, nå blir iverksatt med virkning fra neste år. Vi ser at satsing på nyskaping og på verdiskaping står i fokus på en helt annen måte nå enn da Stoltenberg, Schjøtt-Pedersen og kompani gikk av i år 2001. Selvfølgelig ligger det mange utfordringer rundt oss. Det er all grunn til fortsatt å være utålmodig. Men på en dag som denne, når vi behandler det siste budsjettet for denne stortingsperioden, er det i rettferdighetens navn grunn til å glede seg over at utgangspunktet som er lagt for år 2005, er langt, langt bedre enn hva som møtte oss da vi tok fatt i 2001.