Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-03-26:
Kulturopplevelse har helsefremmende effekt. Vi aktiviseres, gledes, provoseres og/eller engasjeres ved deltakelse i og opplevelse av kultur. Både kropp og sinn henter næring fra det. Den rød-grønne regjeringen satser på kultur. Kulturløftet er en av de store prioriteringer som denne regjeringen vil bli husket for. Likevel er det beskjedne størrelser vi snakker om i forhold til statsbudsjettet totalt. Mens samlede utgifter på Kultur- og kirkedepartementets budsjett er på vel 7 milliarder kr for inneværende år, blir Helse- og omsorgsdepartementets budsjett saldert med over 110 milliarder kr – det er før bebudede underskudd ved sykehusene også dette året. Av de 110 milliarder kr er for øvrig 1,2 milliarder kr avsatt til innsats i folkehelsetiltak. Innsatsen for forebyggende og helsefremmende arbeid innen helsesektoren er altså liten i forhold til utgiftene til behandling. Det er ikke sikkert det er en klok prioritering, sett i et langsiktig perspektiv. Jeg, og svært mange med meg, mener at vi ville være tjent med en langt sterkere fokusering på hvordan vi kan fremme folkehelsen ved å inngå samarbeid og partnerskap mellom kulturliv og helsetjeneste. Men før jeg går videre inn på det, er det viktig for meg å understreke at jeg ikke ønsker å se samfunnets bidrag til kultur og frivillig organisasjonsliv først og fremst i forhold til hvilken nytteverdi vi kan trekke av kulturlivet på andre sektorer. Innsats innenfor kunst, kultur og frivillige organisasjoners arbeid skal selvsagt først og fremst bedømmes ut fra den egenverdi som ligger i kulturtiltaket. Men det er jo også sånn at når noe som er verdifullt i seg selv, i tillegg gir overrislingseffekt på andre områder, må vi vite å benytte oss av det. Kultur styrker helsen, både den fysiske og den psykiske. Gleden ved opplevelse av kunst og kultur, deltakelse i frivillig arbeid og ved sosialt samvær på de møteplasser som kulturlivet gir, har alt sammen helsefremmende effekt. Dette er oppfatninger jeg også deler med Stortinget. Under behandlingen av den forrige regjeringens kulturmelding, Kulturpolitikk fram til 2014, sier kulturkomiteen: «Komiteen mener det er viktig å styrke forskningen omkring helseperspektivet i kulturpolitikken(…) Bedre kjennskap til sammenhengen mellom psykisk eller fysisk helse og tilgang på kulturtilbud kan gi gode innspill til satsing på kultur generelt, og utformingen av kulturpolitikk i stat, fylke eller kommune spesielt.» (…) I samme innstilling viser komiteen til forsøksprosjektet «Kultur gir helse» som Norsk kulturråd gjennomførte i samarbeid med Sosial- og helsedepartementet. Prosjektet ble avsluttet i 1999, men arbeidet ble videreført ved at Nasjonalt knutepunkt for kultur og helse ble lagt til Levanger, og en nasjonal rådgivningsgruppe for kultur og helse ble opprettet. Dennes funksjonstid var fra 2000-2003, men komiteen bad om at arbeidet til den nasjonale rådgivningsgruppen ble videreført sammen med satsingen på feltet i samarbeid med berørte departement. Jeg er usikker på om dette er fulgt opp. Også gjennom samarbeidet i Nordisk Råd er behovet for mer kunnskap om kulturlivets betydning for helsefremmende arbeid tatt opp, med spesiell vekt på frivillig sektor. I et medlemsforslag fra Midtengruppen bes Nordisk Ministerråd om å etablere et prosjekt som bidrar til å utvikle en felles nordisk strategi for kultur som helsefremmende tiltak, bl.a. gjennom å samle forskningsbasert kunnskap på området. I november 2006 åpnet for øvrig kulturministeren en stor kultur- og helsekonferanse – Kulturbeite psykisk 2006 – i Oslo, og det er jo hyggelig å kunne vise til at en representant fra landstinget i Ørebro reiste entusiastisk hjem og innarbeidet kultur–helse-satsing i sine regionale planer med direkte henvisning til stiftelsen NaturKulturHelse, NaKuHel, som vi er så heldige å ha lokalisert i Akershus. Det er altså et bredt engasjement på ulike nivåer og over hele Norden for å utvikle kunnskap og tiltak innenfor kultur–helse-området. I Norden er frivillig sektor en sentral ressurs for tilrettelegging av kulturopplevelser og kulturell egenaktivisering av innbyggerne. Frivillige organisasjoner er sentrale samfunnsaktører i vår nordiske tradisjon. I tillegg til sine medlemsaktiviteter er organisasjonene i sine lokalsamfunn bidragsytere til økt livskvalitet og bedre helse. Jeg mener det er på tide at vi går i en tettere dialog med denne organisasjonsressursen for å legge opp et mer systematisk arbeid når det gjelder innsatsen for å fremme folkehelsen. Gjennom Helsedepartementets folkehelsesatsing i samarbeid med fylkeskommunene, gjennom Den kulturelle spaserstokken som er Kulturdepartementets satsing for å aktivisere våre eldre, gjennom frivillighetssentralene og gjennom samarbeid med den nydannede overbyggingen for organisasjonslivet – Frivillighet Norge – har vi en rekke instrumenter å spille på. Soria Moria-erklæringen lover en ny og helhetlig frivillighetspolitikk, bl.a. gjennom videreutvikling av frivillighetssentralene. Jeg tror mange kommuner ville være tjent med å overlate ansvaret for organisering av frivillighetssentralene til organisasjonslivet lokalt. NaturKulturHelse-nettverket har forutsetninger for å være en overbygning og ressurskilde for en slik satsing. Fra Akershus kjenner jeg også fylkessammenslutninger for organisasjonslivet som har stor vilje til å delta i det helsefremmende arbeidet. Akershus musikkråd, folkeakademiene, NaturKulturHelse og Mental Helse i samarbeid med fylke og kommuner har presentert et opplegg til kulturformidling og kulturaktivitet for eldre. I første omgang, gjennom oppsøkende virksomhet rettet mot institusjoner og eldresentre, tilbyr de regelmessig kontakt gjennom 1 100 arrangement, etablering og drift av tolv kor for eldre, i tillegg til andre prosjekt. Det er lokale kor, teatergrupper, kulturskoler m.m. som vil danne ryggraden i tilbudet, men gjennom fylkesvis organisering sikres et fylkesdekkende og regelmessig tilbud for alle dem som ønsker å benytte det. Jeg håper prosjektet lykkes. Vi trenger denne typen initiativ for å sette deltakelse i frivillig kulturarbeid til egen glede og utvikling inn i en større sammenheng, der aktiviteten kommer flere til gode. Én ting er opplevelsene beboere og brukere av våre eldreinstitusjoner vil få, men kanskje like viktig er muligheten til å skape nye møteplasser og bygge bro over generasjonskløften – det helsefremmende arbeid. Jeg håper Kulturdepartementet i sitt arbeid, ikke minst i den bebudede frivillighetsmeldingen, vil bidra til å øke den politiske fokuseringen på kultur som helsefremmende tiltak. Jeg håper også at statsråden vil sørge for å stimulere de frivillige organisasjonenes muligheter til å yte sin skjerv i dette arbeidet, både gjennom å ta initiativ til tverrdepartemental fokusering på frivillig sektors plass i folkehelsearbeidet og gjennom egne tiltak. Det ligger muligheter til å høste store gevinster for relativt få kroner om anledningen benyttes.