Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-08:
Da jeg hørte representanten Kristoffersens innlegg, fikk jeg litt déjà vu-følelse, for dette er jo akkurat det samme som vi opplevde for to år siden, sist gang vi diskuterte problemstillingen. Det er jo det som er problemet i denne saken, at i energipolitikken snakkes det mye, men det leveres veldig få resultat. Det leveres mange ord, det leveres mange tiltak og handlinger, men ingen av dem materialiserer seg, for de følges ikke opp med tilstrekkelig med penger, tilstrekkelige avklaringer når det gjelder rammevilkår, eller tilstrekkelig myndighetsorgan. I så måte er Midt-Norge illustrasjonen på politikernes fallitt i energipolitikken. Det er varslet i mange år at kraftsituasjonen i regionen ville bli vanskelig. Da en vedtok utbyggingen av Ormen Lange, da en vedtok utbyggingen i Sunndal, visste alle at dette ville øke kraftforbruket. Ja, bare Hydro Sunndal representerer jo like stort strømforbruk som hele Oslo by. Men skjedde det noe på kraftsiden? Nei, det gjorde ikke det. En lukket øynene for kraftsituasjonen da Ormen Lange ble behandlet i Stortinget. Verken Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti eller Venstre sa ett ord om kraftsituasjonen i Midt-Norge under Ormen Lange-behandlingen, rett og slett fordi de visste at gasskraftspørsmålet ville være sentralt i en slik debatt. Det kunne ingen av dem takle, fordi den politiske avklaringen ikke finnes i de partiene. De eneste to partiene som tok opp problemstillingen, var SV, som ikke vil ha gasskraftverk, og dermed også advarte mot Ormen Lange, og Fremskrittspartiet, som aksepterer det som en nødvendighet, og dermed argumenterte for det også når det gjaldt Ormen Lange. En lukket altså øynene - men konsekvensene forsvinner jo ikke av den grunn. Nå ser vi at innbyggerne i Midt-Norge må betale prisen. Stryn Energi anslår at en normal husholdning i Midt-Norge vil måtte betale over 2 000 kr mer for sin strøm enn det en husholdning i Sør-Norge må, bare for 2008, og de forventer at det vil øke enda mer i årene framover. Da prisområdet i Midt-Norge ble innført, lovte rød-grønne politikere at dette ville koste maks 0,5 øre til 1 øre pr. kWh. Det var alt som trengtes, lovte Ola Borten Moe på NRK 6. november 2006. Det lovte Stokkan Grande fra Arbeiderpartiet i Trønder-Avisa i de samme dagene. Nå ser vi at prisforskjellen er mange tiøringer. Dette er et åpenbart løftebrudd fra Regjeringen, og spesielt når en vet at tidligere statsråd Enoksen 20. april 2006 sa til Adresseavisen at han anså «det som uaktuelt at Midt-Norge skal ha en høyere pris på elektrisk kraft enn resten av landet». Regjeringens politikk er mildt sagt et flytende mål her. Problemet er at de tåkelegger hele debatten ved å love en masse som ikke innfris. Men resultatene kjennes i vanlige folks lommebok, og det merkes i industriselskapenes forsøk på å ha en framtidsrettet virksomhet. Det ble lovt en tiltaksplan for Midt-Norge. Sist gang vi diskuterte dette spørsmålet i stortingssalen, uttalte olje- og energiminister Odd Roger Enoksen - 1. juni 2006: «Jeg arbeider nå med en handlingsplan slik det blir bedt om, for å møte kraftsituasjonen i Midt-Norge - med sikte på å legge handlingsplanen fram tidlig på høsten» - altså i 2006. Den handlingsplanen har aldri blitt presentert for Stortinget - aldri! Så sier Regjeringen: Jo, men vi gjennomfører en masse tiltak. Ja, la oss se litt på hva Regjeringen faktisk har bidratt med som er genuint rød-grønt. Alt det Statnett gjør, er å si offentlig at dette jo er ting de planla lenge før den rød-grønne regjeringen inntok kontorene. De bare viderefører planer som allerede eksisterte. Det er ingenting genuint rød-grønt over støtteordningen til fornybar energi, utover at alt er blitt utsatt. Grønne sertifikater ville jo blitt innfridd med en annen regjering, som også hadde inkludert småkraftverk, og dermed fått til en avtale med Sverige. Det eneste som er genuint rød-grønt i tiltakene overfor Midt-Norge, er to mobile gasskraftverk, som koster over 2 milliarder kr, og som statsråden riktignok sier hun håper aldri skal bli brukt, men som i verste fall vil gi CO2-utslipp som er langt verre enn fra kullkraftverk. Og da må vi jo bare tenke oss hva vi kunne gjort med 2 milliarder kr, hvis vi hadde sagt: bruk dem på å subsidiere eksisterende tiltak. Hvis vi først sier at vi er villige til å bruke 2 milliarder kr, må vi se hvor vi får mest mulig for dem, og ikke bare dytte dem vekk i et tiltak som forhåpentligvis aldri blir brukt. For når vi kommer inn på gasskraftsituasjonen, som bransjen sier er det eneste tiltaket som kan realisere tilstrekkelig med kraft, og da fjerner kraftprisrisikoen innenfor den tidshorisonten vi snakker om, må vi se på: Hva har Regjeringen gjort på gasskraftsiden? Jo, det har vært prosjekt på Skogn, der statsministeren sa at det er bare å sette spaden i jorda. Men han har ikke gjort noe for å få gass til prosjektet. Med hensyn til Tjeldbergodden sa statsråd Enoksen at dette var han sikker på skulle realiseres. Men det har altså ikke fått hjelp, og det har nå blitt skrinlagt. Fræna har fått avslag på gasskraftverk fordi de ikke hadde CO2-rensing, men NVE sa også: Hvis dere ber om konsesjon med CO2-rensing, vil dere likevel få avslag, fordi det er samfunnsøkonomisk ulønnsomt. Regjeringen har ikke levert noen gode avklaringer, bortsett fra to mobile gasskraftverk. Og det er en skam overfor Midt-Norge. Jeg tar herved opp forslagene fra opposisjonen.