Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-06-16:
La meg starte med å si at vi i dag behandler en spennende sektor som angår oss alle sammen på veldig mange vis. Jeg har lyst til å utdype det litt med dynamikken i sektoren, med utviklingen, for i mange, mange kommuner tas det hver dag initiativ som preger samfunnsutviklingen både lokalt og etter hvert også sentralt. Mye av velferdsutviklingen i Norge er en nedenfra-og-opp-utvikling, der det ofte er kommunene som tar initiativ. Så blir dette adoptert av staten og satt inn i nasjonale rammer. Stortingets behandling av Samhandlingsreformen er et godt eksempel på akkurat det: Det er kommunene som har tatt ansvar, prøver å få til ting, har klart det og har gode erfaringer, og nå skal dette altså implementeres nasjonalt. Kommuneproposisjonen som vi i dag behandler, svarer godt på de utfordringene som kommunene står overfor. Inntektene økes. Det er gode og anstendige rammer for kommunal tjenesteproduksjon også i året som kommer. Lokaldemokratiet utvikles videre. Aldri har det vært en så stor andel frie inntekter, og dette vises også på resultatene. Aldri er det så mange som har fått så mye. Det investeres mye. Det har vært tegnet et bilde fra flere representanter fra opposisjonen her tidligere i dag, spesielt fra Hagesæter, av armod og mye dårlige bygninger. Mitt bilde er tvert imot at det begynner å bli svært mange flotte bygg, både skolebygg, sykehjem og barnehager, rundt omkring i dette landet. Barnehageutbyggingen er snart fullført. Det er mange, mange tilbud som er i bedre forfatning nå enn de har vært tidligere. Men det er heller ikke til å stikke under stolen at det er store utfordringer. Demografien er i endring. Vi vet at det er mange som stiller større krav, og tjenestetilbudene blir stadig mer komplisert. Jeg har derfor stor respekt og forståelse for dem av våre lokalpolitikere og våre ordførere som beskriver en utfordrende hverdag. Så, for å se lite grann framover: I denne salen har vi, når vi diskuterer dette temaet, hatt en hang til kun å fokusere på økte kommunale inntekter. Jeg tror at det er en del av løsningen, men jeg er også helt sikker på at det ikke er hele løsningen, rett og slett fordi effektivisering og utvikling av tjenesteproduksjonen også i offentlig sektor og i kommunal sektor er viktig. Min erfaring er at det skjer i alle landets kommuner. Det er knapt en kommune som gjør ting akkurat likedan nå som den gjorde for ti år siden. Nettopp derfor er det så viktig at vi ikke går inn på den linjen som Fremskrittspartiet er en talsmann for, med stykkprisfinansiering og statlig overprøving. Da mister man hele dynamikken knyttet til utvikling av offentlig tjenesteproduksjon i kommunal og fylkeskommunal sektor. Jeg har allerede nevnt Samhandlingsreformen som et viktig grep i så måte. Men det er flere. Jeg tror det er rom for endring og utvikling på de fleste kommunale områdene, og jeg mener det er rom for økt fokus på utgiftssiden også fra denne talerstolen. For å ta noen åpenbare temaer: Sykefravær er ett. I altfor mange kommuner er sykefraværet for høyt. Det koster uhorvelig med penger. I min egen kommune, Trondheim, ligger det på rundt 10 pst. Det betyr at 1 200 mennesker er borte fra jobb hver eneste dag. Det er ikke bra for dem, og det er selvsagt en tragedie for kommunekassen. Vi vet at svært mange kommuner bruker mye mer penger til energikostnader i bygg enn det de ideelt sett hadde trengt å gjøre. Vi vet også at det er store forskjeller på drift. Vi har gjennomført en uhøytidelig undersøkelse mellom Trondheim og Stjørdal. Det er forholdsvis lik brukertilfredshet, men det underliggende kostnadsnivået er svært forskjellig. Hadde Trondheim drevet like effektivt som Stjørdal, snakker vi om innsparinger av et tresifret millionbeløp – og det er konservative tall. Det viser at det er rom for å tenke annerledes, det er rom for å se på utgiftssiden. Det er også et stort ansvar for våre lokalpolitikere. Det kommer nye reformer med spesialiserte tilbud og økte krav. Det stiller kommunal sektor overfor økte utfordringer når det gjelder samhandling og samarbeid. Vår store utfordring blir å sikre demokrati, åpenhet og etterprøvbarhet. Det mener jeg også krever kjøreregler fra denne sal.