Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-05-12:
Takk til saksordfører for en ryddig behandling og for velvillighet i komiteen til å gi rom for høring i denne saken. Forholdene for kvinner i fengsel må tas alvorlig, og det er tre ting som må gjøres: Vi må ha flere enheter for kvinner, egne fengsler, vi må ha bedre behandling for traumer og psykiske sykdommer, og oppfølging av anbefalingene i Kriminalomsorgens rapport, Likeverdige forhold for kvinner og menn under kriminalomsorgens ansvar, må komme på plass raskt. Kvinner i fengsel utgjør, som saksordføreren sa, rundt 8–10 pst. av fangepopulasjonen, og flere kvinner soner i kjønnsblandede fengsler. Og la det ikke herske noen tvil; kvinner som begår kriminalitet, skal sone sin straff, på lik linje med andre. Men de skal også ha de samme mulighetene til virksom rehabilitering, skolegang og aktivitet som menn under soning. Bredtveit, med rusmestringsenhet, Ravneberget og Sandefjord er rene kvinnefengsler med ca. 120 plasser. Ravneberget og rusmestringsenheten på Bredtveit ble begge realisert under Stoltenberg-regjeringa. I blandede fengsler er kvinnene en minoritet. Meld. St. 37 for 2007–2008, som Stoltenberg-regjeringa la fram i 2008, peker på de spesielle utfordringene kvinner har under soning: Sykelighetsgraden er høyere, for både fysiske og psykiske sykdommer. Flere har ubehandlede traumer etter overgrep og vold, utstøting skjer oftere, og graden av skam er større. Stigma knyttet til rollen som mor og samtidig kriminell, f.eks., er vanskelig. Sosialt, økonomisk og helsemessig er de dårligere stilt enn menn som soner. Undersøkelser viser at arbeidstilbudene har vært tradisjonelt kjønnsstereotype, som rengjøring, matlaging, sying og håndarbeidsaktiviteter som ikke inngår i noe utdanningsløp. Kvinnene trenger en rehabilitering som tar utgangspunkt i den enkelte og setter dem i stand til å klare seg selv når de kommer ut. Slik er det ikke i dag. Rehabiliteringa må hindre at traumene mange av kvinnene har som volds- og overgrepsofre, ikke ødelegger muligheten for å kunne rehabiliteres. Derfor har Arbeiderpartiet i våre alternative budsjetter bevilget 10 mill. kr for å bedre tilgangen til psykisk helsehjelp og behandling for kvinner. Kvinner utsettes også for vold, overgrep, trusler og trakassering mens de soner. Det er ikke akseptabelt. De får i mindre grad delta på likestilte aktiviteter i blandede fengsler fordi logistikken blir for utfordrende. Kvinner får mindre fellesskap. Programvirksomheten er redusert i flere fengsler, og mange steder er programvirksomheten for kvinner faktisk kuttet helt ut. Jeg har besøkt Bredtveit, Ravneberget og fengsler der kvinner soner sammen med menn, og jeg har lyttet til frivillige som arbeider med kvinnelige innsatte, som JURK, og snakket med ansatte. De forteller at det nå går i feil retning. Situasjonen blir ikke bedre, den blir verre. Heller enn å redusere, så øker regjeringas mangel på handling faren for gjentakelseskriminalitet og opprettholdelse av elendige levekår for kvinner. Denne regjeringa har hatt ansvar for kriminalomsorgen i snart tre år. Dessverre ser vi at kvinner ikke er prioritert. I Meld. St. 12 for 2014–2015, om kapasitet i kriminalomsorgen, utgjør omtalen av kvinner ca. en kvart side. Regjeringa har her, som i likestillingspolitikken, levert en adekvat problembeskrivelse uten tiltak. Opptrappings- og utfasingsplanen, som vi har ventet på, er kokt ned til en tosiders omtale i revidert budsjett, og kvinner er ikke engang nevnt. Jeg blir litt usikker når representanten fra Høyre etterlyser en opptrappingsplan som skal komme. Kan statsråden kanskje avklare om det er den som er kommet i revidert nasjonalbudsjett, eller om det kommer en ny opptrappingsplan i tillegg til den? I hvert fall er det ikke nevnt i det som står i revidert nasjonalbudsjett. Dette er alvorlig. I 2010 var daværende justispolitiske talskvinne Åse Michaelsen i harnisk over at kvinner og menn sonet i samme fengsel: «Storberget gjør fengslet til et horehus», var hennes måte å uttrykke seg på, og hun fryktet at samsoninga førte til at innsatte kvinner ville fortsette livet på feil side av loven når de slapp ut av fengsel. Regjeringspartiene har i dag sjansen til å vise handling. De kan stemme for de forslagene som Arbeiderpartiet herved tar opp, om bedre innhold, flere enheter og en konkret oppfølging av anbefalingene i Kriminalomsorgsdirektoratets rapport, eller de kan fortsette med det de har gjort til nå – prate og ikke handle.