trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Det er ikke jeg som forhandler lønna, og det vet sikkert SVs representant veldig godt, men det er det KS som gjør. Jeg mener at når vi nå øker lærerutdanningen, og vi øker videreutdanningen, er det klart at det må gjenspeiles i lønnsutviklingen til en yrkesgruppe som vi øker fagkravene til, men det mener jeg er en jobb mellom partene. Men jeg tror at det å innføre femårig lærerutdanning, det å ha de videreutdanningskravene etc., over tid også må gjenspeiles i hvordan en betaler.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Jeg deler representantens engasjement og heier på de private barnehagene, som har vært helt avgjørende for å klare å nå målsettingene vi har satt oss når det gjelder barnehage, og som ikke bare er med på å gi et veldig godt tilbud som mange er fornøyd med, men som også er med på å gi den variasjonen i barnehagetilbud som gjør at i dag har foreldre mulighet til å velge faglig profil på barnehagen sin på en helt annen måte enn de har hatt tidligere. Det fører til innovasjon og nytenking som jeg mener det er viktig å ta vare på. Så har ikke regjeringa konkludert når det gjelder alle de forslagene som Fremskrittspartiet var med på å sende på høring, så det må jeg få lov til å komme tilbake til når vi skal legge fram forslagene. Noen av dem angår også budsjett, og da har jo Fremskrittspartiet forhåpentligvis mulighet til å påvirke hvordan budsjettet kommer til å se ut. Noen av de forslagene som representanten nevnte, vil også gå på det. Jeg syns også det er viktig å sørge for at vi har en barnehagesektor med stor tillit hos folk, som gir god kvalitet, og som ivaretar barnas sikkerhet. Derfor må vi nok regulere dette feltet, for vi vet at vi trenger noen som tar vare på barnas miljø, og som klarer å se hver enkelt unge på en god måte. Vi vet at f.eks. det å teste språkkunnskaper i barnehage er viktig for å kunne lykkes videre. Når regjeringa nå har innført gratis kjernetid og nedsatte priser, handler det om at man vet at de ungene som trenger det aller, aller mest, er nettopp de ungene som bør bli sett i barnehagen, og som bør få den språkstimuleringen som gjør at de lykkes senere. Vi vet at unger som går i barnehage, fullfører videregående oftere, og de tar lengre høyere utdanning. Så det er viktig å få alle barn i barnehage. Spesielt de som har utfordringer hjemme, er de som kanskje får mest utbytte av å være i barnehage.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Jeg syns det er viktig å ha mekanismer som sørger for større variasjon i barnehagetilbudet. Jeg syns det er viktig å ha mekanismer som gjør at gode ideer om barnehagetilbud kan komme nedenfra. Men vi har en utfordring med at noen av disse barnehagene nå bare kan drives av de store kjedene, og det er ikke vår tanke om variasjon. Vår tanke om variasjon er alle de små gründerne som bygger disse prosjektene nedenfra, og der må vi gjøre det lettere. Sjøl om vi har hatt dette på høring, og sjøl om vi har fått mange typer innspill, syns jeg det er viktig å finne det balansepunktet som gjør at vi ikke får sånne oppslag som vi har fått i dag, om store oppkjøp i Australia. For det vi ønsker oss, er spesielt at alle de kvinnelige gründerne og alle de som har lyst til å jobbe med unger på en annen måte, skal få muligheten til å bygge gode barnehagetilbud nedenfra, uten å måtte ha de store kapitalkjedene bak seg for å kunne gå inn og gjøre det.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Jeg må få lov til å komme tilbake til dette når jeg skal presentere helheten i det. Jeg har ikke vært lenge nok til å dra alle konklusjonene. Jeg tror nok også at utfordringen for mange private barnehager ikke bare handler om byråkrati og nytt regelverk, det handler også om at mange syns det har vært vanskelig å jobbe med kommuner som behandler dem veldig forskjellig fra de offentlige. Det tar også gnisten fra mange gründere som har lyst til å være med og utvikle nye ting. Så jeg tror ikke det ensidig handler om krav. Mange av disse kravene ser jo folk som jobber i barnehage, en grunn til, at det er noe man ønsker å ha, men det å ha et godt samarbeid med kommuner – og kommuner som legger til rette for den type variasjon, og ikke syns de er et hår i suppa, men faktisk et bra tiltak – tror jeg er viktig. Vi ser jo at i kommuner som f.eks. Oslo, er det veldig viktig å kjempe mot de private tiltakene, og det er nok det som tar energien fra de fleste som jobber på dette feltet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Ja, jeg mener det i hvert fall er viktig å legge til rette for hele den variasjonen. Vi ser det er mye i den kommunale politikken som gjør det vanskelig. Jeg kan bare ta min egen bydel, Gamle Oslo. Der opplever en privat barnehage, som drives av Kirkens Bymisjon, at de ikke får drive lenger. En annen liten, privat barnehage opplever at bussen som de har kjørt barna med på tur to ganger i uken, ikke lenger får parkeringstillatelse i Gamle Oslo, så de må slutte å ta med barna på skogtur to ganger i uken. Det er mange måter å gjøre det vanskelig å være privat barnehage på. Vi må sørge for et nasjonalt regelverk som legger til rette for variasjon, og som sørger for at det nettopp er gründerne som bygger ut ideene nedenfra, som får muligheter. Og så må vi se om vi klarer å sette rammer slik at det ikke bare er de store pengeressursene som ligger bak, men at det er gründerskap som kommer nedenfra.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Å skille mellom de ideelle og de kommersielle har vist seg ikke å være så lett på noen av velferdsområdene vi har. Vi har ikke noe ønske om å ha de store konsernene som er med og drar her, men utfordringen er at når man gjør det vanskelig nok for de små, de ideelle og de små gründerne, er det de store som kommer og hjelper dem og klarer å stå opp mot de stedene der det er vanskelig å jobbe med kommunen. Det er derfor vi har sett de store oppkjøpene som vi har gjort. Jeg har lyst til å nevne et eksempel: Jeg besøkte en liten barnehage for en tid tilbake som en kvinnelig gründer hadde startet. Hun hadde jobbet hele livet med den barnehagen – hele familiens store prosjekt – de brukte alle ferier til å jobbe med uteplasser, mannen var regnskapsfører, og hun var daglig leder. Det var hennes sparing, hennes pensjon og hennes barnehage. Dette handler om veldig mange kvinnelige gründere som har investert mye penger for å lage gode løsninger for folk, og dem vil jeg gjerne heie på. Vi må finne ordninger for å hindre at de store konsernene overtar.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Vi er ikke kritisk til å utrede, vi er villig til å bruke konsulenter til sånt i denne regjeringa. Men utfordringen vår er at det ikke er så lett å lage de løsningene. Det er det vi har lært så langt. Vi har lært det også på andre sektorer, vi har prøvd å gjøre dette i f.eks. eldresektoren og på andre områder også, å klare å få til det skillet. Men det er ikke så lett i Norge, der det meste av innovasjonen på den sosiale siden er små gründere og små innovasjonsselskap. Men vi skal gjøre den jobben og gå det løpet og se om det er mulig å gjøre det. Dette var bare et varsel om at det ikke er så lett som det kan virke, når man skal formulere det som et politisk mål.
Trine Skei Grande (Venstre), 2020-02-05:
Dette er en ganske ny reform, som ble gjennomført i 2018. Nå viser de tallene vi har fått siste uka, at bemanningen øker, og i snitt klarer man å nå de målsettingene som man har satt seg. Det er ikke sånn at private har vært dårligere på bemanning enn det de offentlige har vært. De har virkelig strukket seg og prøvd å nå målsettingen om flere fagansatte. Så handler det også om å ha de gode tilbudene som er tilpasset barna, og sørge for at man har dekningsgrad når det er barn i barnehagen. Det er klart at vi kunne ha sørget for at vi hadde bemanningsnormer som gjaldt hele barnehagens åpningstid, det ville ha kostet ca. 14 mrd. kr, og alle som har vært med på både å levere og hente barn, vet at det er litt ulik barnetetthet i løpet av en dag. Vi har trua på at barnehagene er gode til å tilpasse bemanningen i forhold til når ungene er der. Men dette skal vi følge videre. Dette er en reform som ble innført i 2018, så vi må bruke litt tid på å se på hvordan vi skal klare å tilpasse det for å nå de målsettingene vi har satt oss.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Manglende finansiering av femte studieår på lærerutdanningen bidrar i disse dager til å rasere tilbudet av lærerutdanninger i det ganske land. Bare Nord universitet får en ekstraregning på 50 mill. kr som de ikke får kompensert for, selv om regjeringen påstår at dette er en satsing. I 2017 løftet representanten Skei Grande bekymringen til kunnskapsminister Røe Isaksen angående antall ukvalifiserte lærere og vansker med å rekruttere reservestyrken lærere som er utdannet, men som jobber utenfor skolen. Hun ønsket seg da en plan for å rekruttere nok lærere til skolen. Er dette noe statsråd Skei Grande nå vil få på plass? Vil Venstre fullfinansiere det femte studieåret på lærerutdanningen, eller mener hun at lærernormen og tiltakene er vellykket?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Vi må jo være tydelige på at hovedproblemet er de som ikke har noen utdanning i det hele tatt, og mangelen på kvalifiserte i ganske mange klasserom og i ganske mange timer. Senterpartiets uttalte mening om femårig lærerutdanning står seg. Det handler om å ha et studietilbud og å utdanne lærere i hele landet. Det mister vi bl.a. grunnlaget for på grunn av en femårig lærerutdanning som ikke er finansiert. Kritikken mot regjeringens tiltak er bredt forankret. Selv i opplæringslovutvalgets NOU pekte de på hvordan lærernormen bidrar til feil bruk av ressurser. Nesten én av fire skoler mangler årsverk for å fylle normen. Mangelen på kvalifiserte spesialpedagoger til spesialundervisning er også en betydelig del av lærermangelen. Lærernormen gjør det ikke enklere for kommunene å finne økonomisk rom for å ansette spesialpedagoger og de lærerressursene de trenger. Hvordan mener statsråden at kommunene skal innfri normkrav og nasjonale krav uten å få økte tilskudd?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Venstre har skyhøye ambisjoner for barnehagene, og Stortinget vedtok en bemanningsnorm som i og for seg også var bredt politisk fundert, og hadde store ambisjoner for å få flere voksne til å følge opp ungene. Men problemet her var nettopp finansieringen. I innspill i høringen til komiteen før jul til statsbudsjettet for 2020 ble det pekt på fra KS’ side at opp mot 680 mill. kr mangler for å fullfinansiere denne normen. Det bidrar bl.a. til at kommunene ikke klarer å dekke opp bemanning i sine barnehager, og at de private heller ikke får finansiering til å øke bemanningen i sine – og med det toårige etterslepet som en ekstra problemstilling. Vil Venstre sørge for at det blir fullfinansiering av bemanningsnormen, slik at disse ungene får den oppfølgingen de fortjener?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Sist, men ikke minst, formelt sett også: Gratulerer til Asheim som ny forsknings- og høyere utdanningsminister. Spørsmålet mitt lyder: «I 2018 konkluderte styret ved OsloMet med at studiestedet på Kjeller skulle opprettholdes. Nå lanserer rektor et forslag om å sentralisere virksomheten til Oslo. Mener statsråden en hastebeslutning allerede i mars tilfredsstiller kravene til forsvarlig utredning og medvirkning?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Takk for svaret. Regjeringen har jo fastsatt et mål om å redusere kostnadene for leie av kontorlokaler med 15 pst. innen 2029. Ny leieavtale på Kjeller høres ut som å kunne være i tråd med det. Universitets- og høyskolebygg har i hovedsak både spesialrom og kontorlokaler. Konsekvensene av avvikling på Kjeller eller plassmangel i Pilestredet er hittil ikke offentlig vurdert. To fakultetstyrer ved Kjeller, for fakultetet for helsevitenskap samt for lærerutdanning og internasjonale studier, stemte for at det trengs bedre utredning av konsekvensene, kom det fram av Romerikes Blad i går. Da er rett og slett spørsmålet: Hvilken nedre grense for vurdering av konsekvenser mener statsråden man bør ha før man gjør vedtak om å avvikle et helt studiested, og om det å følge instruksen for bygge- og leiesaker er godt nok etter statens utredningsinstruks?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-02-05:
Jeg synes statsråden kommer med betryggende svar med tanke på utredning, og her ser vi fram til å få mer fakta på bordet rett og slett. For det er ingen tvil om at organisering av studiesteder, utdanningstilbud, forskning og daglig forvaltning er en del av ansvaret til styret for institusjonen. Samtidig har regjeringen gjennomført en strukturreform som har lagt store føringer. Fusjonsavtalen mellom Høgskolen i Akershus og Høgskolen i Oslo legger opp til en sterk kobling mot bl.a. instituttsektoren på Kjeller og en forutsetning om at aktivitet ved fusjonerte studiesteder skulle bli videreført. NHO, Norges Varemesse og Institutt for energiteknikk støtter dette i Romerikes Blad i går. Rektor Curt Rice sa til NRK i går at problemene ved Kjeller som studiested har vært kjent i 20 år. Mener statsråden omfordeling av virksomheten mellom studiestedene er i tråd med fusjonsavtalen dersom Kjeller blir lagt ned? Og bør ikke en 20 år gammel problemstilling bli gitt tid til å bli utredet skikkelig?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
Jeg må starte med å gratulere den nye kunnskapsministeren med drømmejobben! Antallet ufaglærte lærere har økt med mer enn 40 pst. under den høyrestyrte regjeringen, noe som betyr at det hver eneste dag går tusenvis av elever på skolen uten å få undervisning av en kvalifisert lærer. Ingen hadde akseptert at det ansettes leger og sykepleiere dersom de ikke var utdannet til jobben. Det er dessuten ulovlig. Men når det gjelder lærere, har man ansatt over en lav sko, og elever rett fra videregående skole ansettes til å undervise ungene våre. Altfor mange lærere forsvinner fra yrket. Det håper jeg at kunnskapsministeren er enig med meg i. Til sammen er det 8 100 lærere som underviste i 2008, som i dag – ti år senere – ikke lenger er i yrket. Hvilke målrettede tiltak vil kunnskapsministeren iverksette for å få tilbake reservestyrken av lærere som i dag jobber utenfor skoleverket?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-05:
Svaret er altså å øke statusen. Det sa Trine Skei Grande også i 2013, og jeg må få lov til å sitere statsråden: «Vi må øke statusen på læreryrket og gjøre det attraktivt for flere. Det handler om lærerutdanningen» – slik hun har snakket om før i dag – «det handler om jevnlig faglig oppdatering, og det handler om lønn.» Det sa Venstre-leder Trine Skei Grande til NTB for sju år siden, og det har hun ikke nevnt i dag. Jeg er enig med 2013-utgaven av Trine Skei Grande. Skal vi få nok lærere, må staten også være villig til å heve lønna og bedre lærernes arbeidsvilkår, f.eks. gjennom en tillitsreform. Hvilke tiltak har kunnskapsminister Trine Skei Grande tenkt å sette inn for å øke lønna til lærerne?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
Mitt spørsmål går også til kunnskapsministeren. Samarbeidet mellom staten og kommunene og de private barnehagene har vært og er en svært vellykket velferdsreform, og private barnehager har vært viktige for å sikre det som er aller viktigst for mange barnefamilier, nemlig å skaffe nok barnehageplasser. Vi vet at de aller fleste private barnehagene har høy kvalitet, de representerer et stort pedagogisk og innholdsmessig mangfold, de har gjennomgående lavere sykefravær, drives effektivt, og vi er alle kjent med at private barnehager scorer suverent best på foreldreundersøkelser. Sektoren er allerede gjennomregulert i form av f.eks. bemanningsnorm og makspris, og det er vel ingen hemmelighet at selv om Fremskrittspartiet også ser at det kan være behov for rydding i regelverket, er ikke vi like store tilhengere av at rydding i regelverket skal føre til enda flere reguleringer. I fjor sendte regjeringen ut på høring et forslag til regulering av private barnehager med en del åpne spørsmål, hvor regjeringen altså ikke pekte ut en retning, men hvor man ba om tilbakemeldinger før man ville konkludere. Forslagene til ny regulering som har vært ute på høring, har blitt grundig belyst av den private barnehagesektoren, og en del punkter har mottatt mye kritikk. Vil kunnskapsministeren lytte til sektorens innspill og skrinlegge de punktene som har mottatt mest kritikk, som f.eks. å gjøre endring av tilskudd til pensjoner uten å se finansieringen i en sammenheng, samt kravet om at hver barnehage må organiseres som et eget rettssubjekt?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
Det er synd at statsråden ikke kan svare bekreftende på i hvert fall de spørsmålene som har fått mest kritikk. Et annet viktig punkt i hvert fall for Fremskrittspartiet, men som jeg vet også har vært veldig viktig for Venstre, som jeg håper det er mulig å gi et signal om allerede nå, er å gjøre terskelen lavere for å kunne etablere nye barnehager og flere barnehageplasser, og at alle typer eiere har en reell mulighet til å starte og drive gode barnehager. I dag er det sånn at man må kjøpe eksisterende barnehager, noe som gjør det vanskeligere for mindre og ideelle aktører å få innpass. Dette var et av punktene hvor regjeringen ikke pekte ut en retning, men hvor man hørte åpent på tilbakemeldinger. Jeg lurer på om statsråden mener det samme som partilederen i Venstre mente da hun var i opposisjon, at det er viktig å gjøre terskelen lavere for å kunne etablere nye barnehager.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
En av årsakene til at det har blitt færre små private barnehager, er at de opplever at det har blitt flere regler, flere reguleringer og mer byråkrati. En av de endringene jeg nevnte, som statsråden ikke ville svare på, gjelder det å gjøre hver enkelt barnehage til et eget rettssubjekt. Læringsverkstedet har f.eks. skrevet i sitt høringssvar at det vil føre til økte kostnader til lønnshåndtering, regnskap, terminoppgaver og revisjon. Dette er altså penger som skulle gått til barna, men som i stedet vil måtte gå til økt byråkrati. Hvis det blir innført krav om barnehager som egne rettssubjekter, mener jeg at det vil bryte med prinsippet om likebehandling, som det står om i Granavolden, fordi dette er et krav som ikke vil gjelde for de offentlige barnehagene. Er statsråden av den oppfatning at kravet om barnehager som egne rettssubjekter sammenfaller med det som står i Granavolden, og samtidig sammenfaller med regjeringens mål om å redusere byråkrati?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2020-02-05:
Det hadde aldri vært full barnehagedekning uten de private som investerte sine penger i å bygge ut tilbudet. Mange av disse fikk tomter, og det er klart at når man får tomt i Oslo – en kommune der det koster ganske mye å kjøpe disse tomtene – vil man, når man selger videre, sitte igjen med ganske store overskudd. Det kjøret som har vært fra venstresiden over lang tid nå, med representanten Moxnes i spissen, har bidratt til utviklingen på dette feltet, som går i retning av at politikerne skal stramme til regelverket, som kanskje kan komme til å gå på bekostning av muligheten for mange barnehager til å drive videre. Mange foreldre er strålende fornøyd med dette tilbudet – det viser brukerundersøkelsene. Vi er blant dem og er nå bekymret for utviklingen og for at disse tilbudene i enkelte tilfeller kan forsvinne. Kan statsråden forsikre foreldre om at man vil legge til rette for en politikk som ivaretar de private barnehagene, og som sikrer det tilbudet som så mange foreldre er godt fornøyd med?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
«Det regjeringsoppnevnte utvalget som har sett på skattlegging av havbruksvirksomhet, leverte sin rapport til tidligere finansminister Siv Jensen 4. november 2019. NOU 2019: 18 ble sendt på 3 måneders høring uten politisk behandling, og høringen er nå avsluttet. Hvordan tenker statsråden å følge opp saken overfor Stortinget?»
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Jeg takker for redegjørelsen. Saken er jo kjent, den har pågått lenge i ulike former. Det viktigste, i hvert fall for Arbeiderpartiet, er at kommunene som stiller areal disponibelt for utvikling av havbruk, får mer igjen, at man får et fast vederlag. Den 27. januar, altså før fristen var gått ut, uttalte den nye fiskeriministeren, Geir Inge Sivertsen, seg positivt til at oppdrettsnæringen skal betale en arealavgift. Da lurer jeg på: Er det et syn som finansministeren deler?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Da legger jeg til grunn at det kommer en sak til Stortinget hvor vi får diskutert alle de mulige forslagene som ligger i saken, og de innspillene som har kommet. Som sagt er det aller viktigste at kommunene, de lokale fellesskapene, får mer igjen for å stille areal disponibelt for én næring, som åpenbart går ut over muligheten for andre næringer til å bruke de samme arealene. Siden han ikke kan gå inn i selve saken – det har jeg forståelse for – lurer jeg på om finansministeren deler min analyse av at kommunene fortjener å få mer igjen? Da ber jeg ikke ministeren om å gå inn på hva slags ordning, men prinsippet om at kommunene skal få mer igjen for å stille areal disponibelt. Kan ministeren være enig i det som et prinsipp?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Har jeg før jeg begynner lov til å gratulere statsråden med nytt ansvarsområde? – Gratulerer så mye med det! Jeg ser fram til samarbeidet. «Ved statsrådens tiltredelse kunne vi høre at han heiet på fagorganisering i Norge. Hvilke deler av regjeringens fagforeningsfiendtlige politikk vil han endre for å følge ord med handling?»
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Når statsråden snakker om dette, høres det fint og flott ut, men når vi reiser land og strand rundt og snakker med folk på grasrota i fagbevegelsen, men også i ledelsen av forbundene, er det ingen som kjenner seg igjen i det skjønnbildet som statsråden prøver å tegne. Tvert imot ser man at det helt konsekvent gjennomføres en fagforeningsfiendtlig politikk som har som hensikt å svekke oppslutningen om fagbevegelsen. Høyre har kuttet i fagforeningsfradraget, svekket fagforeningens innflytelse på arbeidsplassene og svekket trepartssamarbeidet. Nå har jeg lyst til å utfordre statsråden på om det er noe mer enn bare fine ord og fraser, som vi ofte hører fra Røe Isaksen, eller om det vil følge handling med bak de fine frasene om at man heier på fagorganisering i Norge. Vil Høyre øke fagforeningsfradraget? Vil Høyre gjeninnføre kollektiv søksmålsrett? Vil Høyre bidra til at bedriftsdemokratiet styrkes? Og vil Høyre stoppe prosessen de selv har satt i gang med å ta ut nær sagt alt som handler om den norske modellen fra læreplanene?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Statsråden vet jo selv at han villeder når han snakker om at man ikke har kuttet i fagforeningsfradraget. Det har stått stille, på samme kronebeløp, siden 2013, og det betyr et kutt i fradraget hvert eneste statsbudsjett Høyre har sittet i regjering, siden 2013. Da vi hadde rød-grønn regjering, økte vi fagforeningsfradraget betydelig, og organisasjonsgraden var også høyere enn den ville ha vært uten. Men statsråden peker selv i slutten av sitt svar på en gruppe som virkelig trenger verdien av det å være fagorganisert, nemlig utenlandske arbeidstakere, som presser lønna ned dersom de ikke inkluderes i den norske modellen. Da er det helt sentralt at vi tilbyr dem god veiledning, god informasjon, om den norske modellen og verdien av å organisere seg. Da holder det ikke med en hjemmeside og noen brosjyrer på engelsk. Hva vil statsråden helt konkret gjøre for å sikre at slike arbeidstakere inkluderes i den norske modellen?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-02-05:
Takk for gratulasjonen, og takk for det man vel må kunne kalle et polemisk spørsmål. Det er fristende å svare polemisk og spørre: Er det den laveste ledigheten på ti år, er det det at sysselsettingsandelen går oppover, er det rekordinvesteringene i norsk industri – i hvert fall nær rekordinvesteringene – som er såkalt fagforeningsfiendtlige? Er det at flere nå søker yrkesfag enn søker studieforberedende, at flere får lærlingplass, og at færre dropper ut av videregående skole, som er dårlig? Er det nye a-krimsentre, strategien for å bekjempe arbeidslivkriminalitet, er det flere jobber i privat sektor, er det nedgangen i antall arbeidsinnvandrere sammenlignet med de rød-grønne årene, som er fagforeningsfiendtlige? Men jeg skal ikke gjøre det. Jeg skal i stedet si litt om hvorfor det er viktig å organisere seg, og hvordan vi samarbeider med partene i arbeidslivet, for det er en helt sentral del av den norske modellen, og man kunne også sagt den nordiske modellen. Det betyr at vi har – og kommer til å fortsette å ha – jevnlige diskusjoner med både arbeidsgivere og fagforeninger. Og med fagforeninger mener jeg da alle fagforeningene, ikke bare den største, men også de som er mindre, men som er hovedsammenslutninger. Det er samarbeid om kompetanse, samarbeid om inkluderende arbeidsliv og likestilling i arbeidslivet. Arbeidslivskriminalitetsstrategien er helt avhengig av innspill fra partene i arbeidslivet. Vi har også partssammensatte utvalg. Det er viktig, for selv om det ikke er en automatikk i at enhver NOU skal ha partene representert, er det ofte veldig fornuftig fordi man får perspektivene fra arbeidslivet, og man får også en mulighet til å ta viktige diskusjoner med partene i arbeidslivet der og da. Høy oppslutning i det organiserte arbeidslivet er først og fremst partenes bidrag. Jeg tror ingen er uenig i at det er partene som må sikre at de er attraktive og klarer å rekruttere, og ikke minst gå inn i bransjer og områder hvor organisasjonsgraden tradisjonelt er lav. Det gjelder også på arbeidsgiversiden. Vi har nå også satt i gang et samarbeid med partene om å finne gode løsninger for å styrke oppslutningen om organisasjonene i arbeidslivet – ikke fordi staten skal begynne å verve medlemmer, for det er et viktig prinsipp i trepartssamarbeidet å ha respekt for at vi har forskjellige roller, at staten er staten og organisasjonene er uavhengige organisasjoner, men fordi vi kan diskutere, vi kan bidra med kunnskap og informasjon og ikke minst formidling og gode møteplasser i trepartssamarbeidet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-02-05:
Jeg kan gjerne si litt om det, men det er en rekke påstander her som rett og slett er gale. For det første er ikke fagforeningsfradraget kuttet. Det er riktig at det ikke er kostnadsjustert, men hvis det å ha et uendret fagforeningsfradrag er ensbetydende med å være fagforeningsfiendtlig, så kan man jo ut fra tallene se at det – så vidt jeg vet – var uendret fra 1980 til 1998. Og da er det en del prominente Arbeiderparti-statsministre som i så fall også må få den merkelappen. Det mener jeg faller på sin egen urimelighet. Når det gjelder kollektiv søksmålsrett, er det flere år siden regjeringen sa at det ikke er aktuelt for oss. Men det betyr ikke at vi ikke skal ha en offensiv strategi for å ta skurkene i arbeidslivet. Da understreker jeg at med «skurkene i arbeidslivet» mener jeg ikke bare de som driver ren og skjær arbeidslivskriminalitet. Da mener jeg også de som tøyer og bøyer på regelverket, de som ikke betaler skikkelig lønn, de som ikke følger det som er kulturen og normene i det norske arbeidslivet. Det skal vi påpeke, og vi skal ta dem. Der det er nødvendig, skal vi også ha f.eks. allmenngjøring, men det er det partene som er tungt involvert i.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-02-05:
Jeg var helt presis og helt korrekt i min omtale av fagforeningsfradraget. Jeg sa at det «ikke er kostnadsjustert», og jeg mener at det er noe annet enn et kutt. Så var mitt enkle, beskjedne poeng at hvis det å holde det på samme nivå er ensbetydende med å være fagforeningsfiendtlig, kan man se at fagforeningsfradraget var, så vidt jeg vet, på samme nivå fra 1980 til 1998. Da kan man jo i hodet sitt gå gjennom hvem som hadde statsministeren i de forskjellige periodene, og da ville en del prominente Arbeiderparti-statsministre også måtte få den merkelappen. Jeg er mer enn villig til å diskutere i mitt eget parti om fagforeningsfradraget også burde kostnadsjusteres, men det er en prosess vi må ta internt. Når det gjelder utenlandske arbeidstakere, er jeg helt enig; noe av det aller viktigste norske fagorganisasjoner gjør, er å organisere dem, få dem inn i fagforeninger, få dem inn i den norske modellen. Jeg er åpen for enhver diskusjon og dialog om hvordan også staten og det offentlige kan bidra til det, selv om arbeidsdelingen må ligge fast, hvor det er fagforeningene som verver medlemmer.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
«Tall fra Nav viser at 2,2 pst. av arbeidsstyrken var helt ledige i desember. På tross av en lav arbeidsledighet totalt i Norge er det i noen distriktskommuner vedvarende høy ledighet, og andelen sysselsatte er bekymringsfullt lav. Hva vil statsråden gjøre for å sikre lav arbeidsledighet og høy andel sysselsatte i hele landet?»
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Jeg synes det er bekymringsfullt at distriktsministeren stusser over et spørsmål hvor vi setter spørsmålstegn ved at enkelte kommuner i distriktene har en vedvarende høy ledighet. Det er jo nettopp det som er hele poenget, at totalen ser grei ut, men at det er lommer som absolutt ikke er bra. Ta f.eks. min egen hjemkommune, som har en arbeidsledighet på 4 pst., enkelte kommuner i nord og flere andre eksempler. De merker ikke at totalen ser bra ut – de kjenner sin egen hverdag. Jeg etterlyser et større engasjement for de kommunene ute i distriktene som har en vedvarende høy ledighet. Næringslivet skriker etter kvalifisert arbeidskraft, men folk er ikke nødvendigvis kvalifisert. Det kan vi i fellesskap gjøre noe med. Da undres jeg over hvorfor opplærings- og utdanningstiltak i Nav ikke brukes i større grad for å gjøre folk kvalifisert til jobbene der ute i distriktene.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2020-02-05:
Regjeringen må gjerne smykke seg med at totalbildet ser bra ut, men jeg savner et engasjement for de stedene hvor virkeligheten ikke er den samme, og hvor man har en vedvarende høy ledighet. Mitt spørsmål handlet jo nettopp om opplæringstiltak i Nav, og faktum er at bruken av opplæringstiltak, som skal sørge for å få folk som er kvalifisert til å ta de jobbene, har gått ned under denne regjeringen. I 2013 var det 29 pst., og i 2019 var det 21 pst. Den samme regjeringen har kuttet i arbeidsmarkedstiltak, foretatt ostehøvelkutt i Nav og kuttet i ytelser, noe som skyver folk over på sosialhjelp. Da lurer jeg på: Vil distriktsministeren sørge for at vi får en økt bruk av opplæringstiltak i Nav i årene som kommer, snu trenden fra denne regjeringen og sørge for at vi får folk som er kvalifisert til å ta jobbene ute i distriktene og bygge distriktene gjennom å være attraktive?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
La meg først få benytte muligheten til å takke for at Arbeiderpartiet inviterer distriktsministeren til å diskutere distriktenes muligheter og utfordringer i Stortinget. Det er veldig bra. Jeg ble litt overrasket da spørsmålet fra representanten fra Arbeiderpartiet kom, for arbeidsledigheten i Norge er jo lav. Det går bra i Distrikts-Norge. Når jeg reiser rundt i landet, forteller næringslivet og kommunene at det mangler arbeidskraft, og at det er vanskelig å få rekruttert kompetent arbeidskraft til de ledige jobbene. Det samme rapporterer Nav og NHO om. Vi skal være glad for at arbeidsledigheten i Norge er lav. Den registrerte ledigheten i 2019 var faktisk den laveste på ti år. Det gir grunnlag for vekst og utvikling i hele landet. Arbeidsledigheten er faktisk på et lavere nivå i Distrikts-Norge enn i resten av landet. Mye av årsaken til det er at regjeringen gjennom mange år har satset systematisk på en arbeids-, nærings- og skattepolitikk, nettopp for å gi folk en jobb å gå til, og for at bedrifter kan vokse og skape fremtidens jobber. Vi har sterke næringsmiljøer og et godt utbygd utdanningssystem, og dette gir oss gode forutsetninger. Så skal vi selvfølgelig ta tak i de områdene av Distrikts-Norge der situasjonen er en annen. Det er enkelte distriktskommuner som sliter med et høyere nivå på ledigheten. Noen kommuner opplever mer vedvarende ledighet, mens andre kommuner klarer å komme tilbake fra høye ledighetsnivå. Noen steder bør nok høy ledighet ses opp mot sesongvariasjoner, f.eks. innen fiskeri og reiseliv. Det er mange politikkområder som har betydning for utviklingen i distriktene. Regjeringen satser på samferdsel, utdanning, kultur og kommuneøkonomi, for å nevne noen. Vi har målrettede virkemidler som kommer næringslivet og kommuner i distriktene til gode. Differensiert arbeidsgiveravgift er et godt eksempel på det. Vi har også omstillingsmidler, hvis det er behov for det. Hovedutfordringen er nå, slik vi ser det, tilgangen på nok og relevant arbeidskraft. Derfor må vi jobbe for å styrke innsatsen for å få flere i jobb, og for å sørge for at befolkningen har den kompetansen som bedriftene og kommunene trenger.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Det er litt merkelig at representanten stusser over min tilbakemelding på spørsmålet, for premisset i spørsmålet fra representanten – at det er vedvarende høy arbeidsledighet – er ganske feil, etter min mening. Ja, det gjelder noen få steder, og der skal vi ha spesiell oppmerksomhet, bl.a. i forbindelse med den statlige lokaliseringspolitikken, som handler om at når man utreder strukturendringene, skal det i hvert enkelt tilfelle inneholde en vurdering av utflytting fra Oslo. Det er viktig med statlige kompetansearbeidsplasser over hele landet. Derfor ønsker regjeringen en ekstra oppmerksomhet rundt det. Det er flere statlige arbeidsplasser i nesten alle fylker nå sammenlignet med da Arbeiderpartiet styrte. Det er kun tre fylker som har færre. Og vi har vedtatt å etablere og flytte dobbelt så mange statlige arbeidsplasser som man gjorde under den rød-grønne regjeringen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Det er jo nettopp regjeringens politikk som virker når vi ser rundt i hele landet at det er massevis av jobber, og at det går godt i næringslivet. Og så er det nettopp, som representanten var inne på, kompetansearbeidsplassene som mangler arbeidskraft. Så må vi bekymre oss og hjelpe de delene av Distrikts-Norge som ikke går så godt, og som har vedvarende høy ledighet. Et viktig grep i den forbindelse er å desentralisere utdanninger. Det handler om å koble riktig kompetanse til bedriftenes behov. Derfor har vi nå satt i gang Kompetansepiloter, som er et nytt tiltak for å bedre tilgangen på kompetent arbeidskraft i Distrikts-Norge. Vi bevilger 16 mill. kr til det i år, nettopp fordi det er så viktig at vi gir innbyggerne våre den kompetansen som bedriftene trenger, slik at det er enkel tilgang på arbeid rundt i hele Distrikts-Norge.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Regjeringen har fått fart på utbyggingen av bredbånd i hele landet. Internasjonale rangeringer viser at Norge ligger svært langt fremme når det gjelder tilbud og bruk av bredbånd og internett. Det skal vi glede oss over. Sikker og god infrastruktur er avgjørende for næringslivets konkurransekraft og lokal verdiskaping, for demokratiet vårt og for innbyggerdeltakelse. Regjeringen legger derfor til rette for god bredbåndsinfrastruktur over hele landet. Norge har i dag, som jeg sa, svært god mobil- og bredbåndsdekning. Ifølge siste dekningsundersøkelse har nær 100 pst. av husstandene i Norge et grunnleggende bredbåndstilbud, i form av enten fast eller mobilt bredbånd. 86 pst. av husstandene har tilbud om høyhastighetsbredbånd. Regjeringens langsiktige mål er tilbud om høyhastighetsbredbånd til alle. De kommersielle aktørene fortsetter å investere i alle deler av landet. Det skjer bl.a. fordi vi legger til rette for bærekraftig konkurranse i den sektorspesifikke reguleringen, sørger for tilstrekkelig med frekvensressurser for mobilt bredbånd og bidrar til kostnadseffektiv utbygging ved å fjerne unødvendige hindringer. Markedsaktørene investerte nesten 10 mrd. kr i 2018. Tilbudet av høyhastighetsbredbånd er bedre i tettbygde enn i spredtbygde strøk, og forskjellene avtar; gapet tettes. I 2013, da Arbeiderpartiet styrte, hadde under 11 pst. av husstandene i spredtbygde strøk tilbud om fiberbasert bredbånd. I 2019 er tallet 45 pst. Om lag 60 000 nye husstander i spredtbygde strøk fikk fiberbredbånd fra 2018 til 2019. Tilbyderne bygger ut for fullt, også i de mindre tett befolkede områdene. Men selv om tilbudet for en stor del av Norges befolkning er godt og stadig blir bedre, slår vi oss selvfølgelig ikke til ro med det. Derfor gjennomfører regjeringen flere tiltak for å sikre alle innbyggere gode bredbåndstjenester også i fremtiden. Derfor har regjeringen bevilget tilskudd til bredbånd i år på ca. 250 mill. kr. Dette utløser for de to årene samlet investeringer som totalt trolig overstiger 2 mrd. kr.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Det er riktig at Telenor har besluttet å fase ut kobbernettet innen utgangen av 2022. Jeg har stor forståelse for at det skaper bekymring, og det skaper usikkerhet om det skal være mulig å være på nettet så mye som vi ønsker oss, rundt om i hele Distrikts-Norge. Rundt 450 000 husstander og bedrifter har i dag bredbånd levert over kobbernettet. Tallet har sunket jevnt de siste årene, og bare i løpet av det siste året har tallet gått ned nesten 20 pst. Telenor har ikke leveringsplikt på bredbånd, men Telenor har forsikret om at de vil fortsette å vedlikeholde kobbernettet dersom kundene ikke har andre alternativer, gjennom mobilnettet eller andre fastnett, og dette gjelder både bredbånd og telefoni. Det er en tett dialog mellom Kommunal- og moderniseringsdepartementet og Telenor for å sikre at de som er berørt, blir ivaretatt på andre måter.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Den markedsbaserte politikken, hvor private bredbåndsaktører i hovedsak står for utbygging og finansiering av bredbåndstilbudet, har ligget fast i mange år, fordi det viser seg å være svært, svært vellykket. Markedsaktørene har investert om lag 9,4 mrd. kr i ekomnettet, og de kommersielle aktørene skal bygge bredbånd i høyt tempo også videre. Men som representanten er inne på, er det enkelte steder ikke grunnlag for kommersielle investeringer, og da må vi fra myndighetenes side se på hvordan vi sikrer innbyggerne et tilbud. Det er derfor også staten bidrar med penger, og i 2020 er samlet bredbåndstilskudd, som jeg nevnte i sted, på 256 mill. kr. Det er en videreføring av den høye bevilgningen fra 2019, og det bidrar til at alle innbyggerne skal være trygge på at en gjør det som kan gjøres for å tilby et godt nok bredbåndstilbud til alle.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Som representanten er godt kjent med, vil regjeringen legge til rette for levende lokalsamfunn i hele landet. Frivilligheten er en enorm kraft rundt omkring i bygd og by, på små og store steder. Ikke minst er frivilligheten viktig for å inkludere folk i våre små og store fellesskap. Frivilligheten skaper lokalt engasjement, fellesskap, integrering og demokratisk bevissthet. Det er nettopp derfor regjeringen vil styrke det sivile samfunnet, som er bygd opp av frivillighet og ideell sektor. Regjeringen vil bidra til at frivilligheten vokser nedenfra, friere fra politisk styring og med utvikling på egne premisser, gjennom bl.a. brede og ubyråkratiske støtteordninger. Det er viktig at kommunene har et godt samarbeid med frivilligheten, og at det samarbeidet bygger på lokale forhold. Kommunesektoren er blitt styrket med om lag 30 mrd. kr under denne regjeringen. Det er fordi vi vil sette kommunene i stand til å styrke satsingen på barnehage, skole og eldre. De frie inntektene til kommunene fordeles gjennom inntektssystemet, og det er den fordelingen som skal ta hensyn til strukturelle forskjeller mellom kommunene og legge til rette for at alle kommuner kan tilby gode og likeverdige tjenester til sine innbyggere. Kommuner i distriktene får som kjent ekstra inntekter gjennom egne distriktstilskudd i inntektssystemet, og i 2020 utgjør de i underkant av 3 mrd. kr. I tillegg kommer fordelen av redusert arbeidsgiveravgift. Det gjør også at distriktene har gode muligheter til å levere gode og likeverdige frivillige tilbud til innbyggerne sine. Tilskudd til frivilligsentraler på 131 mill. kr ble for første gang innlemmet i rammetilskuddet i 2017. I tillegg ble det styrket med 20 mill. kr. Bevilgningen til frivilligsentralene har økt hvert år under denne regjeringen, og det er etablert 50 nye sentraler siden 2017. I 2020 fordeles 200 mill. kr til kommuner med frivilligsentraler innenfor rammetilskuddet, basert på antall frivilligsentraler. Fra 2021 er det varslet at midlene skal fordeles til alle kommuner etter de ordinære kriteriene i inntektssystemet. Det er fordi regjeringen tror på kommunepolitikerne våre. Vi har tillit til at de ønsker å opprettholde gode tilbud for innbyggerne sine og prioritere de nødvendige midlene til frivilligsentralene.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Jeg mener det er god distriktspolitikk at færrest mulige beslutninger tas av noen få her i Oslo. Det er god distriktspolitikk at det er lokalpolitikerne, som kjenner innbyggerne og lokalsamfunnet best, som vet hvordan de skal prioritere. Så lenge tilskuddet til frivilligsentralene ikke var en del av den frie rammen, var det kun sentralene som ble tilgodesett med midler. Måten andre kommuner organiserte det frivillige arbeidet på, gjorde at frivilligheten mistet mye midler. Selv om dette ikke er en lovpålagt tjeneste, har jeg tro på at politikere fra både Arbeiderpartiet, Høyre og alle andre partier prioriterer frivilligheten i sine kommunebudsjetter fordi vi politikere vet hvor mye frivilligheten betyr for lokalsamfunnene. Jeg mener at dette er en mer rettferdig ordning(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Når jeg møter kommunepolitikere ute, forteller de meg at de ønsker minst mulig detaljstyring fra oss i Oslo for hvordan midlene skal brukes, nettopp fordi de mener at de er best til å prioritere ut fra de lokale forholdene. Vi er så heldige å ha en solid kommuneøkonomi, og det betyr at det er gode muligheter for å prioritere frivilligheten. Det var i 2017-budsjettet signalene om denne omleggingen kom fra regjeringen. Det har gitt politikerne mulighet til over år å innrette finansieringen av disse tilbudene og belage seg på hvordan det skal gjøres. Ordningen har vært urettferdig fordi det er bare frivilligsentralene som har fått støtte. Veldig mye godt frivillig arbeid rundt omkring i de andre kommunene(presidenten klubber) er ikke blitt tilgodesett. Det vil en innlemming i den frie rammen sørge for. (presidenten klubber)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Jeg er enig med representanten Åsunn Lyngedal i at det er svært positivt at interessen for Norge som reisemål øker. Reiselivet er en veldig viktig distriktsnæring, og derfor skal vi gjøre det vi kan for at reiselivsnæringen skal bidra til å skape arbeidsplasser, utvikle seg og bidra til aktivitet rundt omkring i hele Norge. Vi ser f.eks. hva nordlysturisme betyr for Nord-Norge, og hva opplevelsesturisme og kulturturisme betyr for bygdene våre og for Kyst-Norge. Reiselivet bidrar til lokal verdiskaping, sysselsetting og bedre tjenestetilbud i distriktene – også til fastboende. Det er en utvikling som regjeringen vil støtte opp om, og regjeringen prioriterer arbeidet for en bærekraftig utvikling av norsk reiseliv nettopp for å skape vekst og arbeidsplasser lokalt. Det er viktig at lokalbefolkningen også ønsker turistene velkommen. Vi må sikre tiltak som bidrar til helårsturisme, sånn at det skapes mange arbeidsplasser, noe som igjen gir god velferd til kommunen. Vi må bidra til at det blir lengre sesonger og mer helårsdrift. Når det er sagt, ser vi at det har medført utfordringer på de mest populære reisemålene, bl.a. knyttet til sikkerhet, logistikk, slitasje og konflikter mellom ulike interesser og hensyn. Det gjelder spesielt i Lofoten, som representanten kjenner godt. De har hatt utfordringer over tid, og da må de selvsagt få lov til å foreta seg noe lokalt. Regjeringen har sagt at vi ikke ønsker å innføre nasjonal turistskatt. Det har også Høyre sagt. Det er imidlertid åpent for å etablere frivillige lokale ordninger. Høyre har gått ut og sagt at vi ikke ønsker nasjonal turistskatt, men hvis representanten hadde fulgt med, hadde hun registrert at undertegnede for to måneder siden var ute som Høyres næringspolitiker og åpnet for lokale besøksbidrag. De rettslige rammene for brukerbetaling i kommunene åpner for at kommunene kan innføre avgifter, gebyrer og egenbetaling for konkrete kommunale tjenester. Det betyr at både kommuner og grunneiere kan ta betalt for tjenestene som tilbys, enten det er parkeringsplasser, toaletter eller annen infrastruktur. Det er det ingen som hindrer dem i å gjøre i dag. Men da skal innkrevingen knyttes direkte til den tjenesten eller infrastrukturen som tilbys – ikke generelt til besøkende i området. Fordi dette er så viktig distriktspolitikk, vil jeg sammen med de andre berørte statsrådene som har ansvar for reiseliv og utvikling av Distrikts-Norge, se nærmere på kommunenes mulighet til å etablere betalingsordninger. En bærekraftig reiselivsnæring er viktig for distriktene i Norge i årene som kommer.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
Jeg tror det er viktig at vi skiller mellom to ordninger her. En nasjonal pålagt turistskatt fra Stortinget er en dårlig idé. Det vil ikke reiselivet selv ha, og det er det mange kommuner som ikke vil ha. Et lovpålagt besøksbidrag som kommunene selv kan ilegge når de får besøk til kommunen sin, er noe helt annet. Det er jeg for, og det opplever jeg også at regjeringen vil være villig til å vurdere, nettopp fordi det er så viktig for Distrikts-Norge. Det skaper arbeidsplasser, og det skaper vekst og aktivitet. I deler av Bygde-Norge, f.eks. i Øyer eller Hemsedal, ser vi en voldsom utvikling og vekst i kommunene fordi de har satset på skiturisme og er gode på det. Besøksbidrag synes jeg er en god ordning. Det bidrar til å sikre bærekraften i turismen og til å unngå forsøpling eller slitasje av fellesgoder, som også innbyggerne våre vil føle som en belastning.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-02-05:
I det tilfellet representanten nevner fra Vestvågøy, tror jeg direktoratet gikk inn og ga avslag fordi det ikke var knyttet til den tjenesten de inndro betaling for, hvis jeg husker riktig. Men kommunene kan altså gjøre det innenfor rammeverket i dag, og jeg tror det er veldig viktig for de kommunene som føler en belastning knyttet til forsøpling og stor slitasje på fellesgodene. Skal vi kunne satse videre på å få turister fra hele verden til Norge for å oppleve det fantastiske landet vårt, noe som også vil være med på å skape en masse arbeidsplasser rundt i distriktene, særlig sårt tiltrengte arbeidsplasser mange steder, må vi også sørge for at det ikke går på bekostning av lokalsamfunnene. Derfor kommer i hvert fall jeg som distriktsminister til å jobbe for at kommunene skal ha denne muligheten til å ta inn et besøksbidrag i mye større grad enn de gjør i dag.