Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-14:
Jeg vil takke representanten Harald Nesvik for at han tar opp dette viktige temaet. Underernæring og feilernæring er dessverre noe som med jevne mellomrom fortsatt må settes på dagsordenen. Alvorlig underernæring hos eldre pasienter er dokumentert i flere studier. Det gjelder både hjemmeboende og pasienter i institusjon. Interpellanten nevnte et ferskt eksempel fra et oppslag i Dagens Medisin i mars i år, der det var slik at pasienter gikk ned i vekt uten at fagpersonalet reagerte i det hele tatt, og at det var pårørende som måtte alarmere Helsetilsynet, som da foretok tilsyn. Konklusjonen i tilsynsrapporten var at kommunen ikke hadde forsvarlig kontroll med om de eldre fikk i seg nok mat. Og dette er et ganske ferskt eksempel. Det som er interessant, er at det var svikt i de mest elementære, basale forhold, nemlig at pasienter ikke ble veid. Vi vet at mange steder veier man heller ikke pasientene når de kommer til sykehjemmet, og hvordan skal man da klare å vite hvordan det går videre under oppholdet? Det var også slik at personalet ikke fulgte med i det hele tatt på vektendringene. Vi har også sett at mange vekter rett og slett ikke fungerer godt nok. Så enkle, basale ting er det altså manko på. Statsråden var også inne på et viktig punkt, nemlig stor avstand mellom måltidet om kvelden og første måltid om morgenen. Inntil 15 timer kan det gå, og det er klart at det er for lenge når man kanskje ikke klarer å ta i seg så mye mat i hvert måltid. Et spørsmål mange stiller, er hvordan det i det hele tatt er mulig at eldre under offentlig omsorg i Norge anno 2008 sulter. Konsekvensene vet vi er mange. Mangel på ernæring gjør de eldre sløve og trøtte. Medisiner kan få en annen effekt når pasienter spiser for lite. Immunforsvaret svekkes, og infeksjoner tar lettere tak. Alt dette reduserer den eldres livskvalitet. Dette kan vi selvfølgelig ikke akseptere når vi kjenner til det. Kristelig Folkeparti er opptatt av de eldres rettigheter, at eldre mennesker skal sikres en verdig omsorg og være trygge på å få dekket sine grunnleggende behov. Det var også derfor vi foreslo å innføre en verdighetsgaranti i eldreomsorgen. Denne garantien skal gis hjemmel i lov og forskrift, og skal også gi reell klagemulighet dersom den ikke håndheves. Ett av de elleve punktene i verdighetsgarantien handler om ernæring: «Ingen skal oppleve underernæring. Alle skal få nødvendig hjelp til måltider.» I fjor avtalte regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti å innføre verdighetsgarantien. Jeg må innrømme at jeg var skuffet da statsbudsjettet kom og den ikke var nevnt med ett ord. Hva betyr det? Betyr det at den ikke kommer i denne stortingsperioden? Det er under ett år igjen til valget. Nå er det slik at verdighetsgarantien riktignok skal utformes i forbindelse med arbeidet med en felles helse- og sosiallovgivning. Men det som gjør meg betenkt, er at jeg i budsjettet så langt bare har funnet noen få setninger om oppfølgingen av Bernt-utvalgets innstilling, og det står ingenting verken om innhold eller framdrift. Tvert imot står det at flere problemstillinger må utredes nærmere. Skal de eldre måtte vente på flere utredninger? Må vi få en ny regjering før de eldre får klare rettigheter nedfelt, à la verdighetsgarantien? Det skinner ikke av eldreomsorgen ennå – noen steder tror jeg faktisk det begynner å skinne en del, men slett ikke alle steder – selv om tusenvis av ansatte gjør en fantastisk jobb for de syke og hjelptrengende eldre. Lav bemanning, mange ufaglærte og stort sykefravær preger arbeidsplassene til dem som i dag tar seg av de sykeste eldre. De nye stillingene i omsorgssektoren har i liten grad kommet de sykeste eldre til gode. Mange steder hører vi dessverre om bemanningsreduksjoner. Også dette må tas med når vi diskuterer ernæringssituasjonen for mange eldre. Representanten Nesvik var også inne på dette. Klare rettigheter, med klagerett og sanksjoner, ville måtte tvinge fram forbedringer for de sykeste og mest omsorgstrengende eldre. Helt til slutt: En pensjonert sykepleier som bor i utlandet, ringte meg i sommer. Hun har hatt ekstravakter eller vært ferievikar de siste somrene. Hun sa det slik: Det har aldri vært så dårlig bemanning, vi har aldri hatt det så tøft som vi har hatt det i år, på sykehjem.