Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-21:
Statsminister Bondevik har prosedert sin egen sak i en drøy time. SV er enig i at redegjørelsen sendes til komite, og vi kan på det nåværende tidspunkt ikke utelukke svakheter i den juridiske gjennomgang av det statsministeren har gitt. Men SV er også enig i det som Steensnæs fra Kristelig Folkeparti var inne på, nemlig at ikke all verdens finjuss nødvendigvis gir oss alle svar. Vi mener at den viktigste feilvurderingen Regjeringen har gjort, er bedømmelsen av om det lå et faktisk samarbeidsklima til grunn for å fusjonere de to selskapene Telia og Telenor. Det er ikke finjuss, det er en politisk vurdering. Og etter vår mening er statsministerens grundige gjennomgang en evig beskrivelse av gjentakende maktkamper. Dette har ikke vært en hemmelighet før nå. Det som er sakens kjerne i forhold til at fusjonen havarerte, nemlig manglende respekt for likeverdsbestemmelsen i avtalen, var grunnen til at avtalen havarerte første gang i 1998. Det er den stadig gjennomgående kampen mellom forståelsen av hva slags avtaler som skal ligge til grunn. Etter SVs oppfatning er den dårligste vurderingen Regjeringen har gjort, at den ikke har stilt seg spørsmålet underveis hver gang disse kampene har kommet opp: Hør her, er det egentlig grunnlag for en sammenslåing av disse selskapene? Da tror SV at man på et tidligere tidspunkt hadde kommet til at det var det faktisk ikke. I SV frykter vi også at den lite ærerike runden som Regjeringen opplevde i Stortinget i 1998 – da stortingsflertallet bad daværende samferdselsminister Dørum om å gå videre i forhandlinger med Telia og Telenor – spøkte i Regjeringens bakhode. Det er ikke det samme som å frata Regjeringen ansvar for hva som faktisk skjer. Men det kan gi oss et lite innblikk i at Regjeringens politiske vurderingsevne har blitt lammet av taburettåke. Det gir ikke sikkerhet for at saken er grundig nok vurdert underveis. Vi synes heller ikke at stortingsflertallet kommer særlig ærerikt ut av behandlingen av avtalen. Det har vært offentlig kjent hva slags strid det har vært mellom svenske og norske eiere og svensk og norsk selskap i denne saken. Det er merkelig i ettertid at det bare er SVs Inge Myrvoll som påpeker den svakheten i innstillingen at man lager en konstruksjon som baserer seg på samarbeid, fordi eierne på forhånd ikke har blitt enige. Det er mange som har sammenliknet dette med et havarert ekteskap. Hvis vi skulle ta en lokaliseringssak fra ekteskapsfronten som mange vil kjenne seg igjen i, nemlig om hvor man skal feire jul i år, så vet alle at man ikke går til ekteskapskontrakten dersom det er slik at ens kjære ektemann insisterer på å reise hjem til mamma slik som han gjorde i fjor, og at fordi han har bilnøkkelen, så har han dobbeltstemme.(Munterhet i salen) Da ringer man hjem til sin egen mor og sier: Han respekterer meg ikke, dette kan ikke gå. Det er den vurderingen regjeringspartiene har latt være å gjøre. (Munterhet i salen) I SV mener vi det er en svært dårlig idé å privatisere Telenor. Vi mener tvert imot at Regjeringen burde stå på det den egentlig og innerst inne mener: bryte avtalen med Høyre og Fremskrittspartiet og ikke la seg lede inn i privatiseringsfristelser, og at alle husker på at dette ikke engang hadde vært en sak hvis ikke Telenor hadde vært et statlig eid selskap. Hvis Telenor hadde vært et privatisert selskap, hadde man heller ikke kunnet ha diskusjonen om lokalisering av mobiltelefoni. Til slutt har jeg en bønn å komme med til mine medrepresentanter. Det er å slutte med den groveste svenskehetsen. I en nabokrangel er det ofte sånn at de andre naboene gjerne legger litt skyld både på Hansen og Svensson. Det hefter derved ved begge. Fra hjemmefronten kan jeg rapportere at blånissene ikke lenger er redde for rødnissene, og jeg anbefaler de avsluttende kapitler i julesagaen på NRK på begge sider av Kjølen.