trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-03-09:
Eg har følgjande spørsmål til landbruks- og matministeren: «Rovviltforliket skulle skape ro om rovviltpolitikken. Alle kan sjå at det ikkje har skjedd. Ut frå avisoppslag og saker i media er det tydeleg at mange senterpartirepresentantar, inklusiv statsråden, er ueinige i den rovviltpolitikken som har vorte ført etter at rovviltforliket vart inngått. Det verkar som om Senterpartiet har fråskrive seg alt ansvar for rovviltpolitikken som regjeringa fører. Kvifor har ikkje statsråden sørgt for at regjeringa orienterte Stortinget om at føresetnadane for rovviltforliket er brotne?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-03-09:
Eg takkar for svaret og for at statsråden ville kome for å svare på dette. Tidlegare landbruksminister Riis-Johansen sa 23. januar i 2008 at no vil regjeringa ta krafttak for å dempe rovviltkonfliktane og redusere tapa på sau og rein. Liv Signe Navarsete, partileiar i Senterpartiet, har sagt at over lang tid er det mange eksempel på arroganse frå rovviltforvaltinga, og det fører til mistillit. Statsråd Brekk har sagt at situasjonen er prekær, og det er for mykje gaupe, jerv og bjørn. Det har vore systematisk dobbeltkommunikasjon frå Senterpartiet i heile denne regjeringsperioden. Høgre hadde framlegg om ei evaluering av rovviltforliket allereie i 2007, men det vart nedstemt bl.a. av Senterpartiet. Kva konkret har Senterpartiet gjort for å få ei evaluering av rovviltforliket?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-03-09:
Eg takkar for svaret. Det er interessant å sjå at Senterpartiets statsrådar langt på veg tek avstand frå den politikken regjeringa fører når det gjeld rovvilt. Det kunne sjølvsagt vore interessant å høyre kva dei andre partia har å seie til den kritikken som Senterpartiets representantar reiser rundt med, og den dobbeltkommunikasjonen som ligg i det. Spørsmålet mitt til statsråden er: Er det ikkje slik at regjeringas politikk er Senterpartiets politikk også når det gjeld rovvilt og rovviltsaker?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Miljøvernministeren inviterte til en kamelfrokost hjemme i sin leilighet for en drøy uke siden. Han skulle meddele informasjon om en ny utsettelse på Mongstad. Frokostgjestene er ikke like vant med å spise kamel som statsråden selv, og de protesterte umiddelbart både på meny og innhold, i motsetning til SV, som nå forsvarer utsettelse der de bare for fem år siden vurderte å gå ut av regjering med tanke på om prosjektet ble realisert. Utsettelsen kom ikke overraskende på Fremskrittspartiet. Vi har lenge advart mot troen på at en kan vedta teknologiutvikling. Men regjeringen valgte likevel å kreve rensing på Mongstad innen 2014. Ja, rensingen skulle sågar gjennomføres uavhengig av om testanlegget var ferdigstilt og en hadde fått erfaring fra det. Nå har regjeringen heldigvis endret politikk. Testanlegget har fått en sentral rolle. Vi har fått et bedre teknologiprosjekt og i mindre grad et symbolprosjekt. Men utsettelsen bør få konsekvenser. Når en ikke skal ta en investeringsbeslutning før i 2016, betyr det at et fullskala renseanlegg på Mongstad tidligst vil være på plass i 2020. Det betyr at andre aktører som gjerne får krav om rensing, tidligst vil ha et renseanlegg på plass i 2024 med regjeringens framdrift, for det er ingen som vil begynne å bygge et eget renseanlegg før de ser om Mongstad virker. Kravet om CO2-rensing stopper da viktig industriaktivitet i Norge. I Midt-Norge er det flere prosjekt. Men en av de siste som har kommet på banen, er Alcoa, som ønsker å bygge et stort aluminiumsverk i Finnmark. Anlegget skal være nærmest identisk med det Hydro har bygget i Qatar, med en investering på 15 mrd. kr og 500 arbeidsplasser, og det skal driftes på gass fra Snøhvit. Så langt har regjeringen sagt at dette anlegget må ha rensing fra oppstart. Det betyr altså at det ikke vil bli realisert i Norge med den politikken regjeringen fører. Men den samme gassen kan gjerne brennes i Frankrike, Sverige eller hvor som helst uten rensing. Vil statsråden kikke på sin egen CO2-politikk og tillate bruk av gass i Norge der de netto globale utslipp ikke økes?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg vil ikke ta stilling til om statsråden serverer kanelboller eller kamelboller. Men det er et faktum at den politikken som føres, der en krever nullutslipp fra alle nye gasskilder i Norge, medfører at investeringer ikke gjennomføres i Norge, men flyttes utenlands. Jeg har ikke utfordret regjeringen på testsenteret på Mongstad. Fremskrittspartiet har selv tatt til orde for at en bør flytte fullskala rensing til andre steder hvis det kan framskynde prosjektet. Det er ikke det debatten går på. Debatten går på: Når regjeringen har lagt seg på nulltoleranse for nye CO2-utslipp – et teknologikrav som ikke kan innfris i dag og ikke på lang tid framover ut fra regjeringens egen politikk – vil det ikke da være fornuftig å sørge for at industriinvesteringer som skal finne sted i verden uansett, også kan få lov til å finne sted i Norge, slik at vi får den kapitalen, de arbeidsplassene, den verdiskaping og den styrkingen av industriklyngen som skal videreutvikle ny teknologi for framtiden, istedenfor at vi sier at Snøhvit-gass må eksporteres ut av landet sammen med kapitalen og arbeidsplassene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Jeg vil minne statsråden på at det faktisk føres referat fra det som skjer på Stortinget. I de referatene kan man se at Stortinget ikke har noen internasjonale forpliktelser etter Kyoto-avtalen. Klimaforliket er altså en nasjonal, selvpålagt forpliktelse, som vi kan endre uten at noen andre land har noe å si. Jeg vil også minne om at statsråden var i Dagsnytt 18 den 11. februar 2009. Da diskuterte vi Mongstad til 25 mrd. kr. Da forhåndsklarerte statsråden det prosjektet. Det å kunne forhåndsklarere et prosjekt til 2,5 mrd. kr burde være enklere. Så sier statsråden at det er godt at opposisjonen nå har tatt kreftfaren på alvor. Det er historieløst. Hvis han går inn og ser på referatene fra stortingsdebatten i mai 2009, da testsenteret på Mongstad ble debattert, vil han se at opposisjonen tok opp kreftfaren og utfordret regjeringen på det. Men det var ingen i regjeringen som brydde seg om å svare på det. Det er altså regjeringen som ikke har forholdt seg til kreftfaren, ikke opposisjonen. Spørsmålet er allikevel: Globale utslipp fra norske gassbruk – økes de eller reduseres de om man bruker norsk gass i Norge framfor i utlandet?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-09:
Kyoto-avtalen går ut i 2012.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Denne frokosten hjemme hos meg har vært en av de bedre dekkede frokoster i moderne tid i Norge. Som Solvik-Olsen – sikkert gjennom media – har fått fullt innsyn i, ble det ikke servert kameler, men boller til de frammøtte medlemmer av miljøbevegelsen. En av de underligste kritikker jeg har blitt utsatt for, er kritikken av at jeg har dialog med miljøbevegelsen i forkant av en viktig beslutning. Det ville jeg tro at Stortinget satte pris på at man har. Vi har dialog med næringslivet i forkant av viktige beslutninger som angår næringslivet, og vi har kontakt med fagbevegelsen når det er viktige beslutninger som gjelder dem. Det å ha dialog med og sondere spørsmål med miljøbevegelsen i forkant av en viktig beslutning er noe jeg mener ikke bare er riktig å gjøre, jeg vil nærmest si at det er en plikt å gjøre det. Det er for en regjering ikke å sitte i sitt elfenbenstårn og vite hva som er riktig, men å gå ut og søke andres råd. Så mener jeg at også Fremskrittspartiet av og til burde heve blikket. Det å få til karbonfangst og -lagring er i henhold til Det internasjonale energibyrå og en rekke andre institusjoner den kanskje aller mest avgjørende teknologien hvis vi skal lykkes i å nå målet om ikke å øke temperaturen på jorden med 2 grader. Det er fundamentalt viktig å få det til. Men som Solvik-Olsen også sier: Det er utrolig vanskelig å få det til. Som Skjervengen en gang sa på et fremskrittspartilandsmøte – Fremskrittspartiet har ikke fulgt opp så mye siden: Fremtiden skapes – den vedtas ikke. Det vi har gjort i denne sammenhengen, er jo nettopp å gå bredt ut i tillegg til Mongstad, parallelt med å gjøre hva vi kan for å få Mongstad til å lykkes – ikke i 2016, men så fort som mulig, fortrinnsvis med en investeringsbeslutning tidligere. Gassnova skal nå se på alle de andre teknologiene som frambys, og se på om det ligger muligheter der for raskere framrykking. Det burde være tilfredsstillende for Fremskrittspartiet å se at vi da også får en vurdering av Fræna, Alcoa og alle de andre prosjektene som framsettes, og se om de også kan ha muligheter i seg.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Som Solvik-Olsen veldig godt vet, bygger regjeringens klimapolitikk på klimaforliket. Det sto seks av Stortingets partier bak – alle unntatt Fremskrittspartiet. I det klimaforliket er det satt en grense for hvor mye utslipp vi skal ha i 2020. Det er formulert på ulike måter, men det er et tak, og det er et tak som det er vanskelig å nå gitt dagens situasjon. Da blir det problematisk at det eneste Fremskrittspartiet konstant framfører, er prosjekter som vil gi nye utslipp, uten samtidig på noen måte å komme med forslag til hvordan man kan redusere drastisk utslippene på andre områder. Hvis vi skulle tillate økte utslipp f.eks. fra industrien, ville vi måtte redusere tilsvarende på samferdsel eller på olje eller på energibruk i bygg eller på noen av de andre utslippskildene. Vi kan ikke bare legge oss på en politikk som på samtlige områder vil øke utslippene. Da når vi ikke klimaforliket, og Norge bidrar overhodet ikke til den store internasjonale dugnaden det er å redusere faren for oppvarming av jorda.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Regjeringen er vidåpen for et gasskraftverk med rensing på Fræna og andre tilsvarende prosjekter. Det er blant de temaene som Gassnova nå skal se på – om det er mulig å få til, om teknologien er moden, hva det vil koste, og om det fordres store offentlige bidrag. Det vi ikke er åpne for, er det Fremskrittspartiet foreslår, nemlig å øke utslippene på alle områder. Hvis jeg oppfattet det riktig, var det siste vi hørte før dette forslaget om økte utslipp i Møre og Romsdal, et forslag om at man skulle redusere prisen på bensin – og dermed få mer utslipp fra veisektoren. Sannheten er at hvis vi skal innfri offentlige og internasjonale forpliktelser – og hvis Fremskrittspartiet skal samarbeide med Høyre, som sier at de står på klimaforliket – må man, hvis man øker utslippene fra Fræna eller utslippene i Hammerfest, redusere dem et annet sted. Et av de andre stedene de i så fall må reduseres, er fra veitrafikken, men også der foreslår Fremskrittspartiet økte utslipp.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Det er jo nettopp det Gassnova vil se på, hvilke muligheter som ligger, og hva det eventuelt vil koste. Det som selvsagt er en umulighet, er at vi skal fravike forurenser-betaler-prinsippet og sende alle regninger for utslippsreduksjoner til staten. Vi kommer til å få en svær jobb å gjøre når klimameldingen blir lagt fram for Stortinget til høsten. Da vil også Høyres bidrag være veldig nyttig når det gjelder å se på hvordan vi kan få ned utslippene på de ulike områdene. Men tiltak som bare betyr at fellesskapet skal betale for utslipp som noen tjener på, er en umulighet. Så vil jeg bare få legge til om kamelspisingen: Det er altså ikke å spise en kamel å gå inn for å sette ned tempoet i en utbygging på en slik måte at kreftfare tas på alvor. Og at dette skulle være et nederlag for SV: Det var ingen som var ivrigere enn meg til å sette ned tempoet og ta kreftfaren på alvor. Like stor tilhenger som jeg er av å bygge ut anlegg for karbonfangst og -lagring, like sikker er jeg på at enhver regjering som ikke tar kreftfaren for innbyggerne i Hordaland alvorlig, gjør en alvorlig feil.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Nå stilte representanten en rekke spørsmål. La meg komme tilbake til det siste i den ordinære spørretimen, hvor samme spørsmål stilles. Når det gjelder det første, er det veldig hyggelig og veldig viktig å høre at opposisjonen også sier at kreftfare er så alvorlig at det må ligge til grunn for hvordan man behandler en slik sak. Det hadde virkelig vært en skandale – og jeg tror lydstyrken fra opposisjonen hadde vært mangedoblet – hvis ikke regjeringen tok en kreftfare på største alvor. Jeg vil også si at hvis vi ikke tar den på alvor nå, vil det forsinke prosjektet kraftig lenger ned. Det Statoil og Klima- og forurensingsdirektoratet sier, er i bunn og grunn det samme. De sa i fjor høst at kreftfaren var betydelig. Da var den knyttet til nitrosaminer. Etterpå har de sagt at den nok er mindre, men de har vektlagt nitraminer. Jeg beklager at dette blir ganske teknisk, men det er altså de faglige begrepene for dette. Klima- og forurensingsdirektoratet sier heldigvis – og det er en veldig god nyhet – at faren er ikke så stor som man trodde i fjor høst. Men faren er likevel ikke så liten at vi kan se bort fra den, og på basis av føre-var-prinsippet må man ta hensyn også til liten fare.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Klima- og forurensningsdirektoratet sier at kreftfaren heldigvis er mindre enn det den var i oktober i fjor. Det er jo en veldig positiv nyhet. Jeg tror vi skal være glade for en slik nyhet. Det gjør det mer realistisk å realisere prosjektet raskere. Hvis vi kan friskmelde disse teknologiene raskere, betyr det også at vi kan starte tidligere enn 2016. 2016 er jo ikke et mål, 2016 er den siste datoen for når man kan ta en slik beslutning. Den kan tas tidligere hvis disse teknologiene tidligere kan friskmeldes, og det burde være en god nyhet. Jeg undrer meg litt over at man nærmest virker litt glad for at det er vanskelig å utvikle denne teknologien. Det er fryktelig vanskelig å utvikle teknologien. Dessverre er Mongstad helt i spissen – de er verdensledende på denne teknologien. Det er derfor det er stor interesse for dette internasjonalt. Veldig mange land har store prosjekter på tegnebrettet, men de er ikke i ferd med å realiseres – i hvert fall tar det tid å realisere disse prosjektene. Vi sliter med å få fram denne fantastisk avgjørende teknologien. Det burde bekymre oss alle i fellesskap.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
La meg først si at det er veldig viktig og veldig gledelig at både Kristelig Folkeparti og Høyre nå kommer opp og så tydelig gir til kjenne at helsefare må ligge til grunn for enhver videre utvikling av Mongstad. Helsefaren ser ut til å være mindre enn vi trodde i fjor. Det er veldig gode nyheter. Det betyr at det er større sjanse for å få gjennomført prosjektet tidligere. Men at vi ikke kan se bort fra helsefare, tror jeg vi har et bredt flertall i Stortinget bak oss på. Det var en del uttalelser i mediene som kunne tyde på noe annet. Jeg må bare si at jeg har fått brev fra folk i Lindås som er redde, og jeg må kunne svare dem i trygghet at utslipp fra et fullskalaanlegg på Mongstad ikke vil overstige noen reell helsefare. Så til spørsmålet om statlig bidrag til teknologi, fangst- og lagringsprosjekter andre steder i Norge – Fræna, Hammerfest, Kårstø eller hvor det måtte være. Det må vi komme tilbake til. Det er Gassnova som nå skal gå inn og se på de nye prosjektene som er der – Kårstø er i en annen kategori, men Fræna og Hammerfest og eventuelt andre. Det er tillitvekkende at det er store internasjonale bedrifter som sier at de kan gjøre det, som Siemens eller koreanske Daewoo, i allianse med norske aktører. Det er ikke selskaper der man kan sette til side den kompetansen de har, de har stor kompetanse. Men vi er nødt til å se på alt det som ligger i industrikontrakter, vanligvis med liten skrift. Er de villig til å ta den reelle risikoen som de sier at de skal ta? Alle disse spørsmålene må man gå grundig gjennom. Er teknologien moden nok? Er det sannsynlig at det kan gjennomføres? Og det statlige organet til å vurdere dette er Gassnova, og de vil få et oppdrag om å vurdere det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg må si meg enig med representanten Astrup i at svaret ikke var spesielt klargjørende. Men det var i dette tilfellet med hensikt, for for en statsråd å forhåndsklargjøre milliardutbetalinger fra statskassen er ikke vanlig fra Stortingets talerstol og krever en noe grundigere behandling enn en spontanspørretime. Så jeg kan ikke nå klargjøre en eventuell vilje til å bidra til dette før vi har sett hele Gassnovas bilde. La meg så si at det i denne debatten også er viktig å huske på at det er en reell forskjell på Mongstad og en del av de andre prosjektene. De fleste av de gasskraft- og ikke minst kullkraftverkene som må renses for å lykkes med togradersmålet, er allerede bygd. Vi er nesten sikre på at det er vanskeligere å rense allerede bygde anlegg enn det er å integrere rensing i et nytt anlegg, slik det f.eks. foreslås på Fræna. Under enhver omstendighet vil vi trenge begge deler, men det er altså en helt selvstendig begrunnelse for Mongstad knyttet til rensing av allerede bygde anlegg, som er den største og vanskeligste utfordringen vi står overfor.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Det er jo godt å høre at det ikke er noen uenighet om at dette er en fornuftig form, for Høyres leder har skrevet et brev til statsministeren med protest mot denne formen, altså at man har dialog med miljøbevegelsen i forkant av slike beslutninger. Jeg tror vel etter det veldig tette søkelyset media har hatt på beslutningsprosessen, at alle trekk i den er klarlagt. Det var planlagt å legge fram en stortingsmelding i forbindelse med Terje Riis-Johansens avgang den fredagen. Men som alle vet, gir jo en uke et hav av tid til å korrigere kursen, legge inn endringer og innhente synspunkter. Det var det som var hensikten her. Det var fem dager fra det møtet til dette skulle legges fram, og det ville gitt god anledning til å korrigere kursen på viktige punkter sammen med folk med stor kompetanse om karbonfangst og -lagring. Frederic Hauge er f.eks. åpenbart blant de menneskene i Norge med størst kunnskap og kompetanse på dette området. Det er klart det blir ikke lettere når det går rett ut til media, inkludert menyen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Her sier Solvik-Olsen en veldig farlig ting som jeg er nødt til å ta tak i. Han sier at Norge ikke har noen internasjonale forpliktelser på dette området. Det er et veldig alvorlig punkt fordi Fremskrittspartiet kan komme i regjering. Da er det helt avgjørende hvorvidt Fremskrittspartiet står ved de forpliktelsene som Norge – ikke jeg, men Norge – har meldt inn på vegne av storting og regjering. Vi har altså meldt inn til den internasjonale København-avtalen og vi har meldt inn i forbindelse med Cancún-konferansen. Vi har meldt inn på en serie måter norske, nasjonale og internasjonale renseforpliktelser når det gjelder CO2-utslipp. Hvis Fremskrittspartiet i en framtidig regjeringsposisjon ikke står ved disse, er det for det første et brudd på en lang praksis i Norge med at en regjering står ved forpliktelser som tidligere regjeringer og tidligere storting har inngått. Det er selvsagt også helt undergravende for norsk klimatroverdighet, og i tillegg er det stikk i strid med hva Høyre sier at de skal gjøre – nemlig stå fast på klimaforliket.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
La meg først si om kreftfaren at det er riktig at dette spørsmålet har vært tatt opp i Stortinget, ikke minst av representanten fra Kristelig Folkeparti, tidligere. Det er også riktig at jeg har svart på dette spørsmålet i Stortinget ved mange anledninger tidligere, og jeg har sagt det samme hver gang, nemlig at det er helt uaktuelt å utsette befolkningen i Hordaland for noen risiko som er over hva som er akseptabelt, av hensyn til et viktig internasjonalt prosjekt. Vi kan simpelthen ikke si at dette er så viktig for Norge og verden at vi ser bort fra befolkningen i Hordaland. Så det har vært en konstant linje fra både Stortingets og regjeringens side. Derimot har det vært en del uttalelser de siste dagene som tydet på at man bagatelliserte kreftfaren, i stedet for å ta den på alvor og undersøke den grundig. Når det gjelder hva som ble sagt på møtet med miljøorganisasjonene, ligger det i sakens natur når det gjelder sonderinger som vi har hele tiden med fagforeninger, med miljøorganisasjoner, med næringsaktører og med bedrifter, at man fra regjeringens side ikke går ut og offentliggjør hva som blir sagt på disse møtene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Klima- og forurensningsdirektoratet har ved to anledninger blitt bedt om å kvalitetssikre den informasjonen som kom fra Statoil. Det var i fjor høst, og det var i forbindelse med det nye brevet som Statoil nå har skrevet. I begge tilfeller har Klima- og forurensningsdirektoratet i all hovedsak bekreftet det som har kommet fra Statoil. Det var mer dramatisk i fjor høst. Det er heldigvis noe mer optimistisk nå. Ingenting er bedre enn det. Men i begge tilfeller har Klima- og forurensningsdirektoratet sagt at det er en kreftrisiko som må undersøkes videre. På basis av at vårt fagorgan sier at det eksisterer en sånn kreftrisiko – ja, vi tror heldigvis den er veldig liten, vi tror at vi skal klare å håndtere det – så må enhver regjering ta hensyn til det. Det er ikke Klima- og forurensningsdirektoratets oppgave å anbefale hva som skal gjøres. Det er deres oppgave å ta stilling til det faglige spørsmålet – om det eksisterer en kreftrisiko.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
La meg starte med å si at det er overhodet ingen uenighet mellom Peter Skovholt Gitmark og meg om situasjonsbeskrivelsen i Burma, eller Myanmar. Landet er et brutalt militærdiktatur. Det finnes ingen parallell på jordkloden – et land der det militære styrer alt. Det kommunistiske diktaturet styrer gjerne partiet, og i høyreorienterte diktaturer pleier næringslivet å være en vesentlig faktor. Men et totalt militært styrt land, som Burma, er helt i særklasse. At det foregår store og brutale overgrep, spesielt i de etniske områdene, er det ingen tvil om. Det regjeringen gjør, er selvfølgelig å ha en tett dialog med Aung San Suu Kyi. Som representanten vel merket seg, takket hun jo Norge straks hun var fri. Vi møter opposisjonsbevegelsen når eksilregjeringen er i Norge, og vi har møtt dem når vi har vært på besøk i Burma. I tillegg mener vi at det er nyttig å ha dialog med militærregimet for å kunne framføre alle disse bekymringene. Ikke at vi tror at det i seg selv vil være avgjørende, men det er et lite bidrag i en stor sammenheng. Så vil jeg også trekke fram – for det er et viktig strategisk spørsmål – at vi bør spørre oss selv om hva som i det lange løp virker. Nå har vi hatt Egypt og Tunisia som to eksempler på styrer der man i hvert fall så langt har sett en positiv demokratisk utvikling. Det som har vært fundamentalt i begge landene, er at hæren til syvende og sist, i siste instans, bestemte seg for ikke å skyte, ikke massakrere folk, ikke stille opp for de militære lederne, men akseptere demokratisk endring. Og jeg tror at veldig lang erfaring viser – fra Indonesia, nå fra Egypt og Tunisia og mange andre steder – at det å bidra til å skape en bred middelklasse i et land, det å ha økonomisk kontakt, det at det er utenlandske investeringer, det at det er økonomisk og sosial framgang selv under forhold som er veldig undertrykkende, i det lange løp skaper de klassene og de sosiale bevegelsene som undergraver regimer. Så det å isolere Burma og ikke ha økonomisk kontakt med dem vil virke motsatt av det representanten og jeg ønsker.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg tror jeg vil gå inn og sjekke programmet for det besøket før jeg kommenterer det – det var for øvrig også sammen med Ulla Tørnæs fra den høyreorienterte danske regjeringen, som står nær det norske Høyre. Men det prinsipielle er: Ja, jeg ønsker alltid å møte opposisjonen. Det er ofte jeg får anbefalinger fra ambassader og andre om ikke å møte opposisjonen for ikke å irritere ledere i et land. Men selvsagt skal vi gjøre det. På det siste besøket i Burma møtte jeg de såkalte onklene, som er de nærmeste rådgiverne til Aung San Suu Kyi. Hvis det blir aktuelt med et senere besøk, enten for utenriksministeren eller meg, vil vi selvfølgelig møte Aung San Suu Kyi. Og vi møter eksilregjeringen, som jo er ledet av fetteren til Aung San Suu Kyi, når de reiser rundt i Europa. Så det er ikke mulig å skape noen reell tvil om at vi ønsker å møte – og konstant møter – de opposisjonelle i Burma. Men vi ønsker selvsagt å møte ulike opposisjonsgrupper, ikke bare Aung San Suu Kyi og hennes NLD-bevegelse, men det er den viktigste opposisjonsgruppen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg er veldig glad for at spørsmålet får lov til å passere, for jeg vil veldig gjerne svare på det. Jeg har en prinsipiell holdning om at jeg ønsker å møte opposisjonen alle steder jeg er, uansett karakter av regime, demokratiske og diktatoriske regimer – det kan av og til være vanskelig å vite hvilken gruppe man skal møte, men prinsipielt ønsker jeg å gjøre det. Når vi ved det ene unntaket på Cuba ikke gjorde det, var det fordi vi anså det for formålstjenlig for det som var formålet, nemlig å reetablere et sånt forhold til Cuba at det var mulig igjen å få en dialog med de opposisjonelle gruppene og med det cubanske regimet om de opposisjonelle. Nå skal ikke jeg skryte på meg for mye, men jeg tror at den dialogen jeg hadde med Cubas utenriksminister under det besøket, var en medvirkende faktor til at Cuba senere har satt fri en god del politiske fanger. Spania var i førersetet for det, men Norge har bidratt til det, og det er en positiv oppmyking som vi setter pris på, men som selvsagt må videreføres av nye skritt. Jeg ønsker også å møte cubanske opposisjonelle når de reiser til Norge, og jeg tror noen av dem kommer til Norge i nær framtid.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg har den samme grunnleggende holdning til alt dette: Både offentlige og private investeringer samt bistand bidrar nesten alltid til en demokratisk utvikling i et land over tid. Vi kan se på det som nå har skjedd Egypt, og det som har skjedd i Tunisia – og det som skjedde før det i Indonesia: General Wiranto sto overfor store folkemasser i Indonesia. Han bestemte at den indonesiske hær skyter ikke på folket. Den samme prinsipielle beslutning tok de tunisiske generalene og de egyptiske generalene, og det var forutsetningen for at folkeopprøret i de to landene kunne lykkes. Hvorfor tok de en slik beslutning? Jo, fordi de hadde hatt masse kontakt med utlandet. Det har til og med antagelig virket positivt at en del av dem var blitt utdannet på amerikanske militære colleger. Det er ikke alt som skjer der, som er bra, men jeg tror det bidrar til en demokratisk holdning i noen av disse landene. Det at man skaper en middelklasse gjennom investeringer og økonomisk framgang, bidrar til å skape forutsetning for den samfunnsmessige endring som nå har brutt med diktaturene. Dette burde også den norske høyresiden ta inn over seg.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Regjeringens politikk er veldig klar: Vi står sammen med EU om de sanksjonene EU har i forhold til Burma fordi vi ikke tror på noen norsk enegang, men vi tar til orde for å diskutere dette i en rekke fora. Jeg har vel til gode å møte noen europeisk leder som i en privat samtale sier at vedkommende tror at sanksjonene mot Burma virker, altså at de faktisk bidrar til å bringe landet i en mer demokratisk retning. Det kan hende jeg har oversett noen, men jeg har iallfall ikke møtt mange som har en slik oppfatning. Det som forundrer meg litt, er at jeg som sosialist må stå her og forklare en serie representanter fra høyresiden det fundamentale at økonomisk framgang er en revolusjonerende kraft i et land, at det at det skapes en bred middelklasse, det at du har økonomisk framgang, det at du skaper et uavhengig næringsliv – at alle disse faktorene over tid bidrar til, legger plattformen for, demokratisk framgang. Det helt fundamentale i det som er hovedspørsmålet i Burma, i Egypt, i Indonesia og i Tunisia, er nemlig: Vil hæren skyte i en krisesituasjon, eller vil den la være å gjøre det? Jeg tror jo mer kontakt, jo mindre sjanse for blodsutgytelse i en kampsituasjon.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Begrepet «den fulle sannhet» er vel noe jeg sjelden tar i min munn. Jeg tror ikke det eksisterer noen full sannhet om særlig mange spørsmål. Men det jeg tror, er at NINAs meningsmålinger representerer en helt troverdig kilde til kunnskap om folks holdninger til rovdyr. Den er verken mer eller mindre troverdig enn meningsmålinger flest. Den gir et stemningsbilde, den gir situasjonen på et gitt tidspunkt, men de har også stilt de samme spørsmålene med flere års mellomrom og fått mange av de samme svarene. Materialet tyder dog på en viss forskyvning i opinionen i positiv retning når det gjelder rovdyr. Så har selvsagt Gundersen rett i at det i dette spørsmålet, som i alle andre spørsmål, er en forskjell på dem som mest berøres, og dem som ikke berøres i så stor grad. Det er ikke forskjellig fra om du stiller spørsmål om eldreomsorgen, om helsevesenet eller om skolen. Noen mennesker berøres mye mer av et spørsmål enn andre. Sånn er det også her. Men hvis vi skiller de forskjellige områdene, er det selv i de mest rovdyrutsatte områdene, i de kommunene hvor det er rovdyr, et stort antall mennesker som finner rovdyr akseptabelt, litt flere som mener at det er mer negativt enn positivt. Men det er ikke en fundamental forskjell til resten. Hvis man ser på resten av Bygde-Norge og Distrikts-Norge, er det der overveiende positive holdninger til rovdyr. Begrepet «det tause flertall» stammer fra president Nixons visepresident i sin tid. Det er kanskje en parallell til dette. Han uttalte seg om amerikanernes holdning til Vietnam-krigen og mente å snakke om den. Han refererte ikke til dem som var særlig berørt av den krigen, det vil i dette tilfellet da si soldatene i Vietnam, men han uttalte seg generelt om amerikanernes holdning til den. Jeg mener jeg har mine ord fullt i behold. Det er et stort, bredt, taust flertall i bygd og by i Norge som aksepterer rovdyr. Mange vil ha flere. Noen vil ha færre. Men det er større skepsis i de områdene med flest rovdyr, selvsagt, fordi folk berøres mest. Men heller ikke der er det den massive negative holdningen til rovdyr som representanten Gundersen har vist gjennom et svært stort antall spørsmål i spørretimen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Det er ved denne meningsmålingen, som ved veldig mange andre, full anledning til å stille kritiske spørsmål både rundt spørsmålsformuleringen og rundt utvalget. Men det er ikke noen større grunn til å så tvil ved denne meningsmålingen enn det er ved alminnelig bruk av meningsmålinger i Norge. De utvalgene som er valgt her, har visse skjevheter. De skjevhetene vil ha betydning dersom man er opptatt av så å si desimalene. Hvis man lurer på om det er 36,2 eller 36,5 pst. som mener noe, er det klart at da vil utslagsskjevheter kunne ha en betydning. Det er noen skjevheter her som kan peke i – hva skal en si – en rovdyrvennlig retning, og andre som kan peke i en mer rovdyrfiendtlig retning. Jeg tror de i all hovedsak balanserer hverandre. Så jeg ser ingen grunn til å så mer tvil ved denne meningsmålingen enn ved de partipolitiske meningsmålingene, meningsmålinger om hva folk mener om oljeboring i Lofoten, hva folk mener om situasjonen i eldreomsorgen. De er en avspeiling av folks oppfatninger. Men det er også et viktig hensyn å ta, det Gundersen er opptatt av, nemlig at noen mennesker alltid berøres mye sterkere av noen politiske beslutninger enn det flertallet gjør.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg skulle på mange måter ønske at meningsmålinger var utroverdige, for Høyre ligger veldig høyt på meningsmålingene om dagen. Det ville vært fint om de var utroverdige, men lang erfaring med politikk har vist at norske meningsmålinger er rimelig treffsikre. Det er altså ikke noe grunnlag for å være mer skeptisk til denne meningsmålingen enn til de meningsmålingene som gir Høyre en oppslutning på et sted mellom 25 og 30 pst. Man kan like det eller ikke like det, men man har gode metoder for å finne ut av det. Nå hører det også med til bildet at disse meningsmålingene bekrefter en serie andre inntrykk som peker i akkurat samme retning. Men Gundersens hovedpoeng, som er reelt – og det er viktig – er at det er forskjell på de menneskene som mest direkte berøres av en beslutning, og alle andre. Sånn er det også i eldreomsorgen. Noen mennesker berøres veldig direkte av en beslutning i eldreomsorgen, mens barn og ungdom kanskje ikke berøres like mye av det. Barnefamilier berøres mye mer av skolepolitikk enn andre mennesker. Det er ikke forskjellig fra andre politikkområder i så måte, men man skal ta særlig hensyn til dem som berøres.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Statoils vurderinger er selvsagt – og jeg gjentar selvsagt – ikke viktigere enn vurderingene til Klima- og forurensningsdirektoratet. Statoil er et oljeselskap. Klima- og forurensningsdirektoratet er et statlig organ for å kvalitetssikre miljøspørsmål, bl.a. på Mongstad og mange andre steder. Det som har skjedd, er at Statoil to ganger har lagt fram sin vurdering av situasjonen. Det er ikke mulig å drive et stort karbonfangst- og lagringsprosjekt på Mongstad uten Statoil som eier av anlegget. De er helt sentrale i det. De la i fjor høst fram en sterk bekymring knyttet spesielt til nitrosaminer. Vi ba Klima- og forurensningsdirektoratet om å kvalitetssikre det. I all hovedsak bekreftet de det som da var kommet fra Statoil. Så har Statoil i vår kommet med et nytt brev som toner ned og reduserer – hva skal en si – den akutte faren spesielt knyttet til nitrosaminer, men legger vekt på nitraminer i denne sammenhengen – med forbehold om min kjemiske forståelse og eventuelt gale uttale av disse begrepene – og ser det som mer seriøst. Og igjen: Klima- og forurensningsdirektoratet bekreftet de samme synspunktene som Statoil har hatt, nemlig at situasjonen heldigvis er bedre enn vi trodde i fjor høst. Det er jeg helt sikker på at gleder Ropstad. Det gleder meg. Det betyr at utsettelsen kanskje ikke behøver å bli så stor. Men det er veldig viktig å gjøre det grepet, nemlig å vurdere flere teknologier samtidig. For hvis vi binder oss til aminteknologi når det er usikkerhet rundt kreftfaren, kan vi om et år eller to være i en situasjon hvor vi faktisk ikke har noe alternativ, vi har bundet oss til noe som var for usikkert, og så har vi ikke noe alternativ. Derfor mener regjeringen at det er avgjørende nå å få vurdert forskjellige teknologier på Mongstad samtidig. I tillegg ønsker vi å få vurdert andre prosjekter andre steder i Norge, slik at vi får et sammenligningsgrunnlag også. Vi kan ikke bare ture fram med et prosjekt hvor det er den minste lille kreftrisiko. Det spontanspørretimen i stad heldigvis viste, er at alle stortingspartier også stiller seg bak dette, at vi må komme til bunns i kreftrisikoen før vi kan gå videre. Det betyr ikke at man stopper opp. Man jobber videre med begge teknologiene, men man setter alle kluter til for å få kunnskap om en eventuell kreftfare. Vi tror heldigvis at den er liten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Som jeg sa i spontanspørretimen, har det vært bekymring for dette, meddelt til Stortinget flere ganger. Vi har sagt det samme hver gang, at vi skal komme helt til bunns i det. Det er overhodet ingen mulighet å tenke at man skal utsette folk i Hordaland for en ekstra risiko av hensyn til et stort og viktig prosjekt. Derfor varslet olje- og energiministeren i fjor at han ville komme tilbake til Stortinget med dette. Det er det som nå skjer, ved at denne meldingen ble lagt fram – den ble lagt fram på fredag. Som et ledd i denne tilbakerapporteringen til Stortinget har Statoil på to tidspunkter meldt inn litt forskjellige ting. Men det jeg tror vi bare må erkjenne, er at dette liksom ikke er hyllevare – det er ikke som når Rema åpner en ny butikk, som Rema har gjort tusen ganger før suksessfullt i Norge. Dette er helt i spissen teknologisk – ikke bare i Norge, men i verden – og mye av kunnskapen og teknologien blir til mens vi går. Å vente at alt så å si skal være klart fra start, er umulig i et slikt komplisert prosjekt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Nå kom spørreren med ganske mange forskjellige innfallsvinkler til det samme temaet i dette spørsmålet. Det viktigste her er å erkjenne at dette er internasjonalt helt i spissen teknologisk. Jeg ser ingen grunn til å så tvil om Statoils vilje til å gjennomføre prosjektet, men det som man likevel skal være obs på, og som jeg er veldig obs på, er at Statoil har jo ikke sin internasjonale forretningsvirksomhet knyttet til utvikling av karbonfangst- og lagringsteknologien. Statoil er jo et oljeselskap. Det er andre som bidrar med den teknologien på et område Statoil eier – det kan være Aker Clean Carbon, det kan være andre internasjonale selskaper. Så det er helt avgjørende at vi får disse industrielle driverne med kompetanse på dette området inn på Mongstad, og at vi får vurdert andre tilsvarende prosjekter, fra Siemens, Daewoo eller hvem det måtte være.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Utsettelsen av Mongstad, som vi håper skal bli kortest mulig – vi håper å kunne friskmelde denne teknologien så fort som mulig, men om det verste skulle skje, får en tatt en investeringsbeslutning i 2016 og får det ferdig i 2020 – påvirker overhodet ikke klimaforliket. Klimaforliket sier hva slags rensemål vi har for 2020, og dette ligger innenfor den rammen. Referansebanen i klimaforliket er ikke til diskusjon. Men det som er et viktig poeng, og som jeg tror er det underliggende her, er at hvis man skulle mislykkes med Mongstad, må man gjøre mer på andre områder. Nå tror jeg vi skal lykkes på Mongstad, og da påvirkes ikke klimaforliket, men la oss ta den teoretiske antakelsen at man skulle mislykkes med det. Da må det gjøres mer på andre områder for å nå klimaforliket. Det som – med all respekt – burde bekymre representanten Elvestuen, er at her i Stortinget kommer det nå en serie forslag, spesielt fra Fremskrittspartiet, men også fra Høyre, som vil gjøre det veldig mye vanskeligere å nå målene i klimaforliket, for hvis man etablerer nye, urensede forurensningskilder med større utslipp, må en altså rense mer på andre områder. Det er jeg helt sikker på at representanten Elvestuen og jeg er enige om. Men la oss si at man etablerer et nytt gasskraftverk uten rensing i Finnmark eller på Fræna, som har vært foreslått her flere ganger, og da blir det større norske utslipp. Da må vi ta det tilsvarende ned på industri og oljevirksomhet, på oppvarming av bygg eller på samferdsel. Det er ikke noen måte å innfri klimaforliket på som er annerledes enn at hvis du øker på ett område, må du redusere på andre. Det betyr at skulle vi mislykkes på Mongstad, som jeg tror vi ikke kommer til å gjøre, må vi ha større reduksjoner på andre områder for å innfri klimaforlikets mål. Men jeg vil sterkt appellere til representanten Elvestuen om snart å rette en pekefinger mot sine i hvert fall medieantydede regjeringspartnere, for de kommer gjentatte ganger med forslag som vil øke utslippene, mens regjeringen kommer med en politikk som vil redusere utslippene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Som er vel kjent, legger vi fram en klimamelding for Stortinget til høsten. I den klimameldingen vil vi se på hele spekteret av norske utslipp og hvordan vi kan få dem ned. De tre store er samferdsel, oljevirksomhet og industri, men også oppvarming av bygg har betydning. Men det er også andre områder som landbruk, skogsdrift og andre. Vi vil se på alle disse. Det som er viktig, er at summen går opp. Det betyr at blir det mer utslipp på ett punkt, må det bli drastisk mindre på et annet. Det vi får av innspill fra Stortinget, er å legge på det ene utslippet etter det andre, som vil ha motsatt effekt. Nå fikk vi forslag her i dag fra Fremskrittspartiet om å sette ned prisen på bensin – slik jeg oppfatter det – med 2 kr. En helt opplagt virkning av det er jo økte uslipp fra samferdsel og som vil gjøre det vanskeligere å nå klimamålene på de andre områdene. Men Fremskrittspartiet legger jo bare på toppen av de andre forslagene som også vil øke utslippene, og det burde bekymre Venstre også.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Igjen er det veldig mange spørsmål som tas opp og som ikke er lett å svare på i et kort innlegg, men det viktigste er at regjeringen har gjort mange av de tingene som Venstre nevner. Vi har bl.a. lagt om avgiftssystemet som gjør at vi nå får ned utslippene fra bil. Vi gjorde det, men da Venstre satt i regjering, skjedde det altså ikke. For første gang går nå utslippene ned i Norge. De går ikke raskt nok ned. Vi må få til mye mer, og regjeringen er på ingen måte perfekt, men det er altså en fundamental forskjell fra den tiden da Venstre satt i regjering, hvor det bare økte og økte hvert år. Nå har vi satt som målsetting at utslippene per bil skal være 120 gram. Vi har fått til – det er for øvrig et godt samarbeid med Oslo kommune – en bedre kollektivtrafikk, som gjør at det blir mindre utslipp. Så det skjer en hel del. Det skjedde veldig lite før vi kom til makten, men det må skje mer.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Spørreren har en lei hang til å tro at alt i miljøpolitikken dreier seg om SV, istedenfor å se at det dreier seg om å få på plass et fundamentalt teknologisk vanskelig prosjekt som er i spissen internasjonalt på dette området. Hadde det vært sånn at det var hyllevare, at det var en Rema-butikk vi skulle opprette, hadde de vært ganske greie, mange av de forslagene som kommer. Det er altså ikke slik at noe land ligger langt foran Norge. Dette er den teknologiske spissen – der vi skaper teknologi, ikke vedtar den. Det fundamentale i dette er jo å se at Mongstad er dette, og da er det en kobling mellom utslipp og det å utvikle teknologien. Man kan ikke utvikle teknologi for rensing av utslipp hvis det ikke er utslipp. Så ideen om at vi skulle strupe utslippene for samtidig å utvikle teknologien, blir veldig vanskelig. Det er det å rense utslippene som er selve poenget. Man kan ikke feile og ha suksesser, prøve seg fram, få til teknologi på utslippsrensing, med mindre det er utslipp. Det er paradokset her. Da er det viktig å huske at uslippene fra Mongstad er jo ikke giftige utslipp som fra en industribedrift hvor du må stoppe dem momentant. Utslippene på Mongstad er farlige i det globale bildet av klimaendring, hvor de er én av mange, mange slike utslippskilder. Selve formålet med Mongstad-prosjektet er å utvikle en teknologi for å rense Mongstad, men som skal være brukbar i Kina, i USA, i hele verden, og hvor den aller viktigste anvendelsen forhåpentlig vil være på kullkraftverk. Men det fundamentale er: Skal man utvikle teknologi for rensing, må man prøve den ut på det man renser, og det er dessverre CO2-utslipp.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jeg har aldri hatt problemer med å innrømme at det som skjedde i 2006, var fokusert på å rense Mongstad som en nasjonal utslippskilde. Men vi er blitt klokere underveis, og jeg håper inderlig at også Kristelig Folkeparti kan bli litt klokere underveis. Det vi har sett underveis, er at dette fundamentalt handler om noe annet. Det handler om å utvikle en teknologi som verden trenger, og som Det internasjonale energibyrå og mange andre har sagt er helt fundamentalt for å hindre farlig oppvarming av jorda. Det handler ikke først og fremst om å rense Mongstad, men det handler først og fremst om å utvikle den teknologien. Det er – igjen – ikke mulig å utvikle den teknologien. Det er mye vanskeligere enn vi trodde, mye vanskeligere enn alle trodde. Alle land sliter med dette. Jeg skulle ønske at man tenkte litt mer på alvoret i den situasjonen, at man tenker gjennom hvis man mislykkes med dette, hvilke enorme konsekvenser det vil ha. Da er det nesten sikkert umulig å nå togradersmålet. I alle fall måtte man ha helt drastiske utslippsreduksjoner på andre områder hvis vi skulle mislykkes. Vi må satse alt på å lykkes, men det er altså teknologisk utrolig vanskelig, og det må være utslipp for å kunne rense.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Det jeg sa tidligere i dag, var at aminteknologien har en kreftfare ved seg, og vi ønsker å «friskmelde» den teknologien.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Jo, men dette er helt sentralt i forhold til det spørreren sa. Den teknologien har den faren ved seg at den kan føre til kreft. Jeg brukte da et bilde fra helsevesenet, å «friskmelde» den teknologien. Det vi gjør, er da å sette alt inn på å finne ut om det kan være en kreftfare, og jeg oppfatter at jeg har fått massiv støtte i Stortinget i dag for å kunne gjøre det. Men parallelt, for ikke å satse alt på ett kort, utreder vi andre teknologier på Mongstad, karbonatteknologi – det kan eventuelt tenkes andre teknologier også – og parallelt med det igjen ser altså nå Gassnova på andre prosjekter, alt dette med ett stort mål for øye, nemlig å lykkes med å skape en utrolig vanskelig teknologi, men som verden til de grader trenger. Jeg skulle ønske at vi kunne få dette litt ut av det politiske spillet og over på at dette er vanskelig.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Av alle de spørsmål jeg har fått, er vel egentlig dette det jeg er mest forundret over. Særlig er jeg forundret over å få det fra en representant som jeg setter så høyt som Syversen, fordi det at statsråder har dialog med ulike interessegrupper i det norske samfunnet, kan ikke være negativt. Det som virkelig ville være farlig, var hvis man ikke hadde det. Det er en lang, etablert tradisjon i Norge for å ha kontakt med næringslivet om skatteordninger og andre ting som berører dem. Tilsvarende har selvfølgelig Arbeiderpartiet, men også SV og andre partier i mange, mange år hatt tilsvarende dialog med fagbevegelsen. Det som kanskje er litt nytt, er at fordi vi har fått et grønt parti inn i regjeringen, har vi også en sterk interesse av å ha en tilsvarende dialog med miljøbevegelsen, altså heve miljøbevegelsen opp på et nivå hvor næringslivet og fagbevegelsen lenge har vært som en naturlig samtalepartner for å prøve ut ideer, for å teste ut, for å tappe den kunnskapen som er der. Hvis noen skulle stille krav til meg som statsråd at jeg skal slutte med dette, vil jeg i alle fall si at for meg blir politisk virksomhet da nokså meningsløs. Jeg ønsker også å ha det med mange av de kjernegruppene som Kristelig Folkeparti forhåpentligvis har dialog med, med misjonsorganisasjonene, med Kirken. Har man viktige anliggender i forhold til Kirken, har man dialog med Kirken før man trer en beslutning ned over hodet på dem. Dette ønsket jeg å ha. Det ble servert boller og kaffe på dette møtet. Jeg har hatt det i mange år i forskjellige formater – ikke nødvendigvis med akkurat de samme som ble invitert til dette møtet, men jeg har hatt telefonsamtaler, møter på mitt kontor osv. Det er klart at hvis deltakere på et slikt møte umiddelbart løper til media med det, blir det vanskeligere å ha det, men det er jo en risiko de som er der, tar. Det vil gjelde næringslivet, misjonsorganisasjonene, Kirken, fagbevegelsen også. Hvis de umiddelbart løper til media med det, blir det mindre kontakt. Men jeg håper at dette var et feilskjær etter dette møtet, og jeg håper at jeg kan ha fortsatt tett kontakt for å prøve ut ideer og høste av deres erfaringer.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-09:
Nei, jeg er ikke veldig bekymret for det. Deltagerne på møtet sa at de satte veldig stor pris på at møtet ble holdt. Flere av dem har henvendt seg til meg i ettertid og beklaget sterkt at noen hadde lekket fra dette møtet, som gjør det vanskeligere å holde denne type møter i ettertid. Jeg tror miljøbevegelsen setter veldig pris på at det kommer en regjering som tar dem på samme alvor som man tar Kirken, fagbevegelsen og næringslivet som sentrale samtalepartnere i viktige spørsmål. Det vil selvsagt alltid være et gi-og-ta i slike spørsmål, men det er ikke noen forskjell på miljøbevegelsen og alle andre samfunnsmessige interesser. Selvsagt vil jo en regjering ha interesse av å presentere sitt syn og få medspillere, samtidig som man innhenter informasjon og korrigerer kursen. Men der er miljøorganisasjonene på prikken like NHO, LO og Kirken, og jeg kunne nevne en serie andre interessegrupper i det norske samfunnet.