Monica Mæland (Høyre), 2019-01-30:
Vi bor i et fantastisk, langstrakt land der verdiskapingen skjer fra nord til sør, langs kysten og i innlandet. Og det er den verdiskapingen som legger grunnlaget for vår velferd. Det er oljen, det er fisken, det er reiselivet og industrien som sørger for at vi har gode skoler, et helsevesen i verdensklasse og et sikkerhetsnett som fanger oss opp når vi trenger det. Som kommunal- og moderniseringsminister er jeg opptatt av levende lokalsamfunn og vekst i hele landet, og jeg er derfor veldig glad for at det går så bra i Distrikts-Norge. Og det er viktig at vi snakker godt om distriktene, for det er ingen som flytter til et sted som blir snakket ned med begreper som nedgang, utflytting og pessimisme. Regjeringen fører en distriktspolitikk som virker: Det bygges ut vei og bane som aldri før, vi får bedre resultater i skolen gjennom tidlig innsats, vi satser på forskning og utvikling, og vi gir skattelettelser til norske bedrifter som vil skape nye arbeidsplasser. Vi ser nå at arbeidsledigheten er rekordlav, og næringslivet blomstrer. Norsk Industri presenterte i går en rapport som sier at industrien vil få en vekst på 6–8 pst. i år. Det er veldig bra. Og når det bygges ut vei og bane som aldri før, knyttes byer og bygder sammen, avstander betyr mindre, og vi vet at god infrastruktur er viktige rammebetingelser for vårt næringsliv. Selv om det går bra nå, er det ingen selvfølge at det fortsetter. I Granavolden-plattformen legger vi grunnlaget for nettopp den veksten som kreves i distriktene. Den første utfordringen er den viktigste: Å skape et bærekraftig velferdssamfunn krever at vi lykkes med å omstille norsk økonomi til en ny tid. Vi må også skape vekst og flere jobber, og vi må bygge infrastruktur i hele landet. Og sist, men ikke minst: Vi må fremme det grønne skiftet og sikre at Norge har flere bein å stå på i framtiden. Når jeg reiser rundt i landet, sier nesten alle at det viktigste behovet deres er å få folk med riktig kompetanse. Se for deg en ung, nyutdannet barnevernspedagog. Er det noen som tror at drømmen etter studiene er å jobbe i en kommune som den eneste ansatte i barnevernet, uten kolleger man kan dele erfaringer og bekymringer med, hvor man ikke kan være syk en eneste dag fordi en selv utgjør hele etaten? Når tre kommuner med to ansatte hver i barnevernet slår seg sammen, blir det faktisk et miljø på seks stykker. Det er mye bedre enn to. Og det blir mer attraktivt å jobbe der, fordi flere kloke hoder kan jobbe sammen. Og det aller viktigste er at det betyr bedre tjenester for våre innbyggere. I tillegg til utfordringen med å få tak i riktig kompetanse står Kommune-Norge overfor en annen utfordring de neste tiårene: Befolkningen blir eldre, samtidig som andelen unge i yrkeslivet vil falle alle andre steder enn i de største byene. I dag er det flere enn 2,5 arbeidstakere bak hver pensjonist i de aller fleste kommunene, men allerede i 2030 vil rundt halvparten av kommunene ha under 2 arbeidstakere per pensjonist. Da sier det seg selv at det blir økonomisk krevende å finansiere pensjoner og velferd, og det blir mer krevende for små kommuner å klare å gi innbyggerne sine gode tjenester. Mange vil slite med å tiltrekke seg kompetent arbeidskraft. Det kan ikke alene løses gjennom økte kommunerammer. Vi gjennomfører ikke reformer for moro skyld. Vi mener reformer er helt nødvendige for å ruste oss for årene framover. Regjeringen mener at vi må skape før vi kan dele, og vi skal legge til rette for mer jobbskaping i hele landet. Vi trenger flere personer som skaper både sin egen og andres arbeidsplass, og som bidrar med skatteinntekter. Da må samfunnet legge til rette gjennom gode rammevilkår og et skattesystem som stimulerer til arbeidsplasser og norsk privat eierskap. Norsk næringsliv består i all hovedsak av små og mellomstore bedrifter, og regjeringen vil derfor sikre rammebetingelser nettopp til disse bedriftene. Den nye regjeringsplattformen er ambisiøs – det handler om å legge til rette for trygge og bærekraftige lokalsamfunn i hele landet.