Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-18:
Jeg har lyst til å takke representanten Christoffersen for at hun reiser en viktig debatt. Det er et godt eksempel på hvordan stortingssalen også kan brukes til å reise diskusjoner som det ikke nødvendigvis finnes ett enkelt svar på i form av ett vedtak vi kan gjøre som løser alle problemstillinger, men der en bred diskusjon i seg selv er av stor betydning. Frivillige organisasjoner er sentrale aktører på en rekke viktige samfunnsområder. De bidrar til mangfold, til livskvalitet, til kultur, til utvikling av politikk og demokratiske holdninger og ideer. Slik har de stor samfunnsmessig verdi. Organisasjonene er møtesteder som fremmer mellommenneskelig tillit og forståelse. Regjeringen ser frivillig sektor som en av grunnpilarene i demokratiet. For den enkelte skaper deltakelse i frivillige organisasjoner mulighet for felles opplevelser, for vennskap, for identitet og tilhørighet. Frivillige organisasjoner er også derfor en arena for inkludering og integrering. I frivillighetspolitikken vektlegger regjeringen en varig styrking av rammevilkårene som skal komme hele frivillig sektor til gode. Regjeringen er opptatt av lokal frivillighet og av organisasjonenes bidrag til et inkluderende samfunn. Omfanget av frivillig organisering og frivillig innsats i Norge er høyt i internasjonal sammenheng. Det sa også interpellanten litt om i sitt innlegg, men la meg utdype og kanskje også gjenta litt, for det er en viktig del av bakteppet for diskusjonen. Andelen av befolkningen som utførte frivillig arbeid i 2009, var på 48 pst. Også innvandrerbefolkningen deltar aktivt i frivillig arbeid. Forskning på dette feltet viser at om lag en tredjedel av minoritetsbefolkningen deltar i dugnad og frivillig innsats. Her er botid og språk avgjørende for hvem som deltar. Selv om tallene for minoritetsbefolkningen er lavere enn for befolkningen som helhet, er andelen av innvandrerbefolkningen som utfører frivillig organisasjonsarbeid i Norge, ganske høy i internasjonal sammenheng. Hvis vi tenker oss at frivillig deltakelse for befolkningen som helhet hadde vært på nivå med innvandrerbefolkningens deltakelse, hadde Norge fortsatt vært i verdenstoppen i frivillighet. Frivillig sektor gir et bilde av hva folk engasjerer seg i, og hva folk er opptatt av. Slik gis viktig informasjon om samfunnet. Hvis grupper systematisk faller utenfor, speiles ikke mangfoldet i samfunnet vårt. Et inkluderende, frivillig organisasjonssamfunn er derfor viktig for et samfunn som er åpent og bygger på tillit. Et levende demokrati er et deltakende demokrati. Det er altså grunnleggende samfunnsmål vi snakker om, Det viktigste bidraget fra frivillig sektor til en vellykket inkludering er ganske enkelt – men også, som vi vet, av og til ganske vanskelig – å inkludere alle grupper i sitt arbeid. Frivillige organisasjoner kan bidra til integrering på flere ulike måter, og interpellanten var selv innom det. For det første: gjennom et inkluderende organisasjonsliv som aktivt går inn for å rekruttere medlemmer fra andre grupper enn de som tradisjonelt har deltatt. For det andre: gjennom at innvandrere deltar i innvandreres egne organisasjoner som bygger broer ut mot andre organisasjoner og mot resten av samfunnet. Frivillige organisasjoner skaper en bredde av stemmer i debatten rundt inkludering og integrering. For det tredje: gjennom at innvandrere deltar i organisasjoner der de kan ha fellesskap med andre i samme situasjon. Forskningen viser at det ikke er en motsetning mellom å delta i innvandrerorganisasjoner og å delta i resten av samfunnet. Innvandrerorganisasjoner bidrar bl.a. til «hjelp til selvhjelp» ved å gi informasjon om det norske samfunnet til nykommere. Deltakelse i disse organisasjonene gir trivsel, styrket selvfølelse og bidrar til økt tillit på individnivå. Det ser ut til at deltakelse i en organisasjon med personer som ligner en selv, har lignende bakgrunn som en selv, også skaper bedre vilkår for kontakt med andre mennesker. På den måten kan også innvandrerorganisasjoner virke positivt for økt deltakelse og økt kontakt med andre innbyggere. Staten kan legge til rette for frivillighet, primært gjennom økonomiske støtteordninger og gjennom den institusjonaliserte dialogen med organisasjonene. Mitt departement gir derfor tilskudd til frivillig virksomhet over kap. 821, post 71. Der gis det støtte til lokale innvandrerorganisasjoner og annen frivillig virksomhet i lokalsamfunn. Det gis videre støtte til organisasjoner som arbeider forebyggende mot tvangsekteskap og kjønnslemlestelse. Det gis også støtte til organisasjoner som driver informasjonsarbeid rettet mot nyankomne innvandrere. Til slutt gis det støtte til nasjonale ressursmiljø på integreringsfeltet. Dette gjelder i hovedsak de organisasjoner som tidligere ble omtalt som «landsdekkende organisasjoner på innvandrerfeltet». I forslag til statsbudsjett for 2012 foreslår departementet at to nye ressursmiljø får tilskudd, nemlig avisen Utrop og nettverket LIM – Likestilling, integrering og mangfold. Dette er altså en ny måte å dele ut penger til disse organisasjonene på, som Stortinget jo skal diskutere i forbindelse med budsjettinnstillingen om ikke så veldig lenge. Sammen med Kulturdepartementet bidrar mitt departement med finansiering til Senter for forskning på sivilsamfunn og frivillig sektor. I 2010 utarbeidet senteret, på oppdrag fra departementet, flere rapporter om frivillig sektor og innvandrere. Inkluderingsutvalget, som ble oppnevnt av regjeringen i april 2010, avleverte 14. juni i år sin utredning om Bedre integrering. Frivillighet og innvandrerbefolkningens deltakelse i sivilsamfunnet er viet stor plass i utredningen. Inkluderingsutvalget foreslår en rekke tiltak. Et av tiltakene ble fulgt opp i budsjettproposisjonen for 2012, gjennom økt støtte til lokal frivillighet på integreringsfeltet. Andre vil bli vurdert i forbindelse med melding til Stortinget om integreringspolitikken, som vil bli lagt fram neste år. De lokale midlene som nå foreslås utdelt, vil gå inn i Groruddalssatsingen og satsingen på Oslo sør gjennom økt støtte til frivillig virksomhet der. Det tror jeg blir en viktig ny dimensjon ved den satsingen, og forhåpentligvis et verktøy for å trekke de frivillige enda mer inn i områdesatsingen vår. Når det gjelder integreringsutvalgets rapport, er det der en rekke ulike forslag som vi fra regjeringens side skal vurdere, men som også vil være av stor interesse for Stortinget og for alle som er opptatt av frivillighet og integreringspolitikk. Blant forslagene er f.eks. å oppmuntre idrettslag til å fokusere særlig på treningsmuligheter for jenter og ungdom med innvandrerbakgrunn, f.eks. gjennom å få en bredere sportsportefølje, for det kan hende at det er andre typer idretter som appellerer til ungdom med minoritetsbakgrunn. Et annet forslag er å bruke tilskuddsordninger til å stimulere til lavterskeltilbud i idrettslag og i andre organisasjoner. Utvalget ønsker også å bruke skolene og innvandrerorganisasjonene bedre i rekrutteringsarbeid og informasjonsvirksomhet om betydningen av deltakelse, og de ønsker å satse på kulturelle eller sosiale lag i lokalmiljøene som retter seg mot andre interesser enn de sportslige, og der personer kan komme sammen basert på felles interesser uavhengig av bakgrunn. Jeg tenker at det er viktig å understreke det også representanten var inne på i forbindelse med innlegget i sted, nemlig at en del av forskjellene i deltakelse trenger ikke først og fremst å være knyttet til etnisitet, men kanskje i større grad knyttet til den sosiale posisjonen som den enkelte har i samfunnet. For vi ser at forskjellene i deltakelse mellom innvandrerbefolkningen og den øvrige befolkningen i ganske stor grad følger det mønsteret i forskjell vi kan se knyttet til folks klassemessige tilhørighet, altså at innvandrerbefolkningen er dårligere representert, ikke minst i de frivillige organisasjonene som driver med kulturvirksomhet og fritidstiltak, mens de er godt til stede når det gjelder dugnad, borettslag, politisk arbeid og en del andre viktige felt. Det mønsteret kan vi også se i den norske befolkningen for øvrig, basert på menneskers sosiale posisjon og klassemessige tilhørighet. Jeg vil avslutningsvis nevne at Kulturdepartementet nå arbeider med en stortingsmelding om kultur og inkludering. Der vil regjeringen bl.a. beskrive hvordan vi skal legge til rette for at flere deltar i det frivillige kulturlivet, særlig da grupper som i dag deltar lite. Det vil gjelde bl.a. personer med minoritetsbakgrunn, og vil være en viktig oppfølging av dagens tema.