trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-07:
I dag vedtar vi en fylkesinndeling som er bedre tilpasset de samfunnsutfordringene vi står overfor. Fylkesgrensene har stått stille i over 100 år. Da brukte vi hest og kjerre, ingen hadde hørt om data, digitalisering eller automatisering. Universitetet var så vidt kommet til Oslo etter en lang dragkamp, og høyere utdanning var for de få og privilegerte. Samfunnet har beveget seg videre, men strukturene er de samme. Modernisering og omstilling krever strukturendringer, men det ligger jo gjerne i menneskets natur å være skeptisk til endringer, i alle fall hvis man ikke må. Før dro vi på skattekontoret, vi dro til kommunen, og vi dro til banken. Nå har vi disse tjenestene digitalt, så det at man er så veldig opptatt av reisevei, undrer meg veldig. Veldig mye av det vi gjør, sitter vi faktisk hjemme og gjør med laptopen i fanget. Jeg er opptatt av at vi skal ha større og mer funksjonelle fylkeskommuner. Når det gjelder den utskjelte Viken, som jeg kommer fra, får jeg bare si – herfra – at jeg faktisk gleder meg til å samarbeide med representanter fra både Akershus og Østfold. Det vi gjør med Viken, er å styrke posisjonen overfor Oslo. En felles Viken-region gjør det lettere for oss å løse oppgavene i årene som kommer. Buskerud, Akershus og Østfold har egentlig mange ting felles, men særlig gjelder dette at vi er i et felles bo- og arbeidsmarkedsområde med Oslo. Vi skulle gjerne hatt med Oslo i den nye regionen, men vi respekterer at Oslo ønsker å stå alene. Spørsmålet var jo om man skulle stanse reformen, men det var Høyre uenig i. For oss er det flere problemer denne nye regionen skal løse. Det gjelder særlig samferdselsprosjektene, som er store og omfattende, og som vil knytte denne regionen tett sammen, bl.a. jernbanen. Jeg vil nevne Ringeriksbanen, som gjør at det blir kortere fra Gol til Sandvika enn det er fra Gol til Drammen i dag. Arbeiderpartiet bruker mye tid på å fortelle at dette er en uferdig reform fordi oppgavene ikke er på plass. Men man så jo at Arbeiderpartiet ikke fikk til noen regionreform i forrige periode. Hva er egentlig Arbeiderpartiets alternativ? Jeg har ikke sett det. Politikerforakt må jo være et resultat av å opprettholde noe som i dag anses som en døende hest. Fylkeskommunen i sin nåværende inndeling er vissen, og den trenger fornyelse og omplanting.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-07:
President! Jeg stemte feil.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Arbeiderpartiets landsmøte vedtok å øke antall kvoteflyktninger for 2015–2017. Regjeringspartiene og statsråden hevdet at det var årsaken til at det kom over 30 000 flyktninger til Norge i 2015, og at vi stort sett var skyld i hele flyktningkrisen i Europa. Om man skal følge logikken til statsråden og Fremskrittspartiet, som gjentatte ganger har hevdet at en økning i antall kvoteflyktninger er å anse som en invitasjon til å komme til Norge, inviteres nå titusenvis av flyktninger til å komme til Norge i 2018, dette som en følge av at Fremskrittspartiet på Stortinget har en 100 pst.-økning i antall kvoteflyktninger for 2018 – mer enn hva statsråden og regjeringen har sagt er forsvarlig. Er det derfor statsråden er så opptatt av å beholde instruksjonsmyndigheten overfor UNE?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Det er snurte kommentarer fra Fremskrittspartiet og Høyre om kritikken som ble framført, om hvordan de ikke klarte å håndtere flyktningkrisen i 2015 – delvis 2016. Den kritikken står seg den dag i dag. Regjeringen reagerte ikke raskt nok. Man så hva som var i ferd med å skje, man tok det ikke på alvor. Det som reddet situasjonen i 2015, var frivilligheten, og det var kommunene som stilte opp og sørget for at ting kom noenlunde på plass. Det lå folk i gatene noen kvartaler unna her uten mat og uten husly. Det var uten styring. Det var det kritikken gikk på, og den kritikken står seg svært godt den dag i dag, med tanke på hvordan regjeringen sviktet i gjennomføringen. Så registrerer jeg at Fremskrittspartiet mener at 24-årskravet er det aller viktigste verktøyet mot tvangsekteskap. Det er ett av flere verktøy. Jeg er litt forundret over at Fremskrittspartiet slår så hardt fast at dette er absolutt det eneste, viktigste, man har – det er ikke riktig. Det er et sett av verktøy som må til. Og så er vi enige om at denne type krav er viktig, men da vil det være fornuftig å stemme for vårt forslag, som faktisk kan tolkes strengere enn et vanlig 24-årskrav. Så til representanten Ørmen Johnsen, som tydeligvis mener at instruksjonsmyndigheten ville ha reddet situasjonen i 2015. Hvordan i all verden resonnerer man da? Ville instruksjonsmyndigheten overfor UNE ha stanset flyktningene som kom gående opp gjennom Europa og inn i Norge? Mener representanten Ørmen Johnsen virkelig at det er dette som ville vært medisinen for å stoppe det vi så i 2015? Det er en så tynn forklaring at man kan nesten ikke tro det man hører – men det er vel et forsøk, selvfølgelig. Høyre har dessverre ikke lenger noen egen mening om asylpolitikken. De har lagt seg flate for Fremskrittspartiet, og de nøyer seg med lydig logring når Fremskrittspartiet mener noe i asyl- og innvandringspolitikken. Det trist å registrere, men slik er virkeligheten blitt.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Kritikken mot regjeringen i 2015 står ikke til troende, gjentar representanten Ørmen Johnsen, og hun kaster til og med frampå at retorikken var viktigere for oss enn politikken. Det er i så fall Høyres retorikk nå som ikke på noen måte er i nærheten av å stå til troende. Det er litt merkelig å høre det som blir framført fra Høyres side om dette. Når vi i tillegg hører at Høyre står fjellstøtt i asylpolitikken, kan jeg kanskje gi Høyre rett i det. Problemet er at de står fjellstøtt i asylpolitikken på Fremskrittspartiets vilkår. Det er det ikke lenger noen tvil om. Høyre har dessverre abdisert overfor regjeringspartiet Fremskrittspartiet i asyl- og innvandringspolitikken.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Vi har i lang tid – ja, vi kan egentlig snakke om i årevis – fått meget klare og sterke advarsler fra partiet Høyre om at man ikke på noen måte må reversere eller røre ved de vedtakene som Stortinget har gjort i forbindelse med kommunesammenslåingsdebatten. I valgkampen var det også høylytte advarsler om at reversering av slike vedtak måtte man for all del ikke finne på å gjøre. Da ville man ødelegge, og man ville vanskeliggjøre hele reformarbeidet. I dag stemmer Høyre for å bryte opp en tvangssammenslåing, noe de gjennom lang tid sterkt har advart mot å gjøre. Hva er det som gjør at Høyre nå ser det som nødvendig med en total kuvending – og tydeligvis stemmer for noe Høyre selv i lang tid har advart meget sterkt imot?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
At dette var en god forklaring – fra talerstolen eller som svar på spørsmålet – er jeg helt uenig i. Så jeg tror nesten jeg må prøve på nytt. Vi har fått sterke advarsler, spesielt fra Høyres representanter, om at dette var så viktig at dette måtte stå helt fast – hvis ikke ville man ikke bare vanskeliggjøre, vi har til og med hørt uttrykket «ødelegge for», hele reformen. Så jeg må nok prøve igjen: Hvorfor stemmer Høyre nå for noe de selv har advart så sterkt imot?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg registrerte at statsråden sa at det var ingen reform som var så godt utredet som kommunereformen. Det tror jeg at jeg er villig til å ta en debatt om. Jeg kan nevne pensjonsreformen, som kanskje var litt bedre utredet enn denne kommunereformen som her er satt i gang. Men hvorom allting er, utførelsen har vært helt elendig. Helt elendig, har den vært. Fra starten av og til i dag har regjeringen klart å rote det til gang på gang på gang. Det har vært skiftende økonomiske forutsetninger. Plutselig dukket det opp ekstra veipenger dersom kommunene bare slo seg sammen. Så dukket det opp på rekke og rad ulike økonomiske gavepenger til dem som bare lyttet til regjeringen. De øvrige kommunene har måttet betale for det. Så ender det altså opp i det jeg vil se på som vilkårlige tvangsvedtak. Det er ikke noe system i det hele tatt i de tvangsvedtakene som ble gjort. Så var det oppgavene. Det skulle komme masse oppgaver. Hvor ble de nå av? De er ikke der. Ja ja, hvis man ser bort ifra notarialforretninger, som det ikke er særlig politisk debatt om der ute, vil jeg tro, og selvfølgelig den viktige vigselsretten, som gjør at ordførerne eller dem de bemyndiger, kan få lov til å vie folk. Det kom. Så snakker man om kommuneøkonomi. 13 av18 Østfold-kommuner vil fra 2018 få mindre enn lønns- og prisstigningen. Hva betyr det, statsråd Sanner? Det betyr kutt i tjenestene til innbyggerne i disse kommunene. Det er hva det betyr. Og så ser jeg også at det varsles enda hardere tider. Statsråd, i dag tar du en smell både på innretningen på inntektssystemet og på frivillighetslinjen. Nå må statsråden og regjeringen forholde seg til at det skal være frivillig. Det er en linje helt i tråd med Arbeiderpartiets landsmøtevedtak. Sånn sett er vi godt fornøyd. Statsråden må også ligge unna kommunegrensen mellom Ås og Ski. Det er fristende å si «strike three».
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Høyre har tidligere stemt imot forslag om konkrete oppgaveoverføringer til de nye fylkeskommunene som Arbeiderpartiet har fremmet her i salen. Men i innstillingen nå skriver Høyre at en rekke oppgaver, bl.a. innen samferdsel, kompetanse og utdanning og næringspolitikk, skal overføres til fylkene. Jeg hører representanten snakke veldig fint om flere oppgaver og mer ansvar, men kan representanten nå gi en konkretisering av de oppgavene som de selv omtaler i innstillingen?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg hadde tro, jeg hadde sterk tro. Nå hadde Stortinget muligheten. Mange så den muligheten – Kristelig Folkeparti ikke. Kristelig Folkeparti hadde muligheten, muligheten til å gjøre noe som ville forbedret regionreformen. Kristelig Folkeparti hadde og har makten som skal til for å endre på en reform som Kristelig Folkeparti-representantene selv har omtalt som en uferdig reform med forbedringspotensialer. Kristelig Folkeparti vek unna. Kristelig Folkeparti valgte å ikke bruke muligheten. Det er komplett uforståelig. Kristelig Folkeparti sier selv at Viken som nytt fylke ikke er en konstruksjon som er ønskelig. Kristelig Folkeparti lytter ikke til fylkestingene, verken i Østfold, Akershus eller Buskerud. Kristelig Folkeparti lytter heller ikke til egne fylkespartier og egne tillitsvalgte i Østfold eller Buskerud. Kristelig Folkeparti i disse fylkene ønsker ikke et Viken slik det nå blir. Hva var det som skjedde i Kristelig Folkepartis stortingsgruppe? Etter å ha gitt signaler, også i valgkampen, om at Viken burde ses på på nytt, sier Kristelig Folkeparti nå: Nei, vi lar det være, det er ikke ønskelig med Viken slik det er vedtatt, men vi vil ikke gjøre noe med det. Det får en til å undres på hva som kan ligge bak det at Kristelig Folkeparti velger å se bort fra egne uttalelser og egne fylkespartier. Nå kom dette midt i forhandlingene om statsbudsjettet, og jeg ser at Kristelig Folkeparti har halt i land en rekke enkeltseire som er viktig for Kristelig Folkeparti, f.eks. Vennesla Musikkgymnas 2,5 mill. kr. Representanten Bransdal fra Kristelig Folkeparti kjenner jo godt til dette gymnaset da det er i hennes egen hjemkommune. Så kommer det penger til Kristen Idrettskontakt. Det drysser millioner på Kirkens Familievernkontor og Ansgar Teologiske Høgskole. Var det her Kristelig Folkepartis standpunkter om Viken ble klarlagt? Var det i disse særbevilgningene Kristelig Folkepartis betenkeligheter om Viken forsvant? Man må undres. Kristelig Folkeparti mener nå plutselig, fra i sommer, at nå er Viken en strålende konstruksjon. Kristelig Folkeparti mener at et fylke som er delt på midten av Oslo, er en glimrende løsning, men Oslo, Møre og Romsdal samt Rogaland vil ikke Kristelig Folkeparti røre da disse fylkene sa nei til sammenslåing. Her gjelder det tydeligvis ulike regler for ulike fylker. Forstå det den som kan. Forklaringen på hvorfor Kristelig Folkeparti nå er entusiastisk for storfylket Viken med 1,2 millioner innbyggere, men som ingen av fylkene vil ha, kan ikke være noen annen enn at Kristelig Folkeparti fikk godt betalt – alternativt at den kollektive fornuften i Kristelig Folkepartis stortingsgruppe fikk seg en så hard trykk av Høyre og Fremskrittspartiet at den rett og slett forsvant. Kristelig Folkeparti hadde muligheten til å framstå som klokere enn resten av vennegjengen de holder seg med. Den muligheten slumser de dessverre vekk her i kveld.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Det er for så vidt et fint drag at Venstre tar Kristelig Folkeparti i sterkt forsvar. Jeg er fremdeles svært, svært skuffet over at ikke Kristelig Folkeparti grep den muligheten de hadde til å gjøre de endringene som hadde vært fornuftige. Venstre i denne saken hadde jeg for så vidt ingen forhåpninger til, det er som det er. Venstre fikk jo lov til å tegne kartet som takk for at de støttet regjeringen i inntektssystemet og fikk endret det. Denne regionreformen er egentlig resultatet av en gedigen hestehandel mellom Høyre og Fremskrittspartiet og Venstre, blandet inn i et inntektssystem. Det er det som er sannheten bak dette. Jeg har under debatten ikke fått tak i hvorfor man har valgt å lytte til f.eks. Rogaland og si at ja, det er viktig, de har lyttet til Rogaland. De sa nei, de ville ikke ha noen sammenslåing. Buskerud sa nei, Østfold sa nei, Akershus sa nei, flere andre fylker sa nei. Dem har man ikke lyttet til. Er det mulig å be statsråden om en forklaring på hvorfor man lytter til Rogaland, men ikke til noen andre? Det hadde vært fint å få en tydelig forklaring på hvorfor det er slik – om det har noe med at det var Høyres representanter i Rogaland som begynte å røre på seg, slik at man ikke turte. Hva vet jeg, det får statsråden svare ut. Jeg hører også at man argumenterer med at nå har fylkene begynt å vedta dette, så nå ville det være ille om Stortinget skulle endre på det. Det er klart at fylkene har begynt å vedta dette – under tvang. Under tvang har fylkene begynt å vedta dette, for alternativet har jo statsråden gitt klart uttrykk for: Hvis de ikke begynner å gjøre det nå, kommer statsråden og gjør det for dem. Det er intet annet enn tvang, derfor blir disse vedtakene nå tatt. Regionalpolitikerne våre sover jo ikke i timen, de ser jo utmerket hvor stortingsflertallet ligger, og hvor dette bærer. Det går mot slutten av debatten, og jeg får bare konstatere at regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti mener at denne fylkessammenslåingen er det beste de kan få til. Det er ikke mye å skryte av – tvert imot, denne regionreformen framstår som et makkverk. Den er et makkverk. Det som er ille, er at dette makkverket nå blir endelig vedtatt.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Denne debatten viser, som så ofte før, at flere representanter på Stortinget har store problemer med å skille mellom hva som debatteres. Det blandes sammen det å ha en raus behandling av flyktninger som er i en vanskelig situasjon, og som er i nød, og det å ha en streng behandling av grunnløse asylsøkere. Når representanten Andersen snakker om at vi skal ha en raus behandling og ta vare på mennesker i nød, er det ikke det denne debatten handler om. De innstramningene vi nå diskuterer, er for å hindre at mennesker uten behov kommer til og oppholder seg i Norge. Derfor blir de argumentene litt tynne. En human asyl- og innvandringspolitikk handler om å gi dem som har behov, gode muligheter. Det handler f.eks. om å kutte ned ventetiden i mottak. Da de rød-grønne satt i regjering, hadde de store problemer med å gi en sånn human behandling som vi har innført i ettertid. Det er det jeg legger i human og god behandling av flyktninger. Men så må vi skille mellom det og å gi en streng og konsekvent behandling av dem som ikke har noen grunn til å søke asyl i Norge. Når det påstås at tiltakene ikke har hatt noen effekt, og at Fremskrittspartiet har ønsket å innføre dette lenge og nå endelig har fått det til, er det siste helt riktig. Men hadde Fremskrittspartiet fått det inn tidligere, kunne man fått en bedre effekt. Det kom for sent fordi Stortinget ikke har ønsket å innføre disse innstramningene tidligere. Arbeiderpartiet sier at nåværende ordning med 24-årsgrense for tvangsekteskap kan føre til at man blir tvangsgiftet i utlandet og må oppholde seg der fram til man er 24 år. Det er helt feil. For det er i dag allerede et fireårskrav for dem som ønsker familieetablering. Det er faktisk sånn at uten at seksårskravet skal gjelde for norske statsborgere, ville det blitt fritt fram for tvangsekteskap for unge norske statsborgere med utenlandsk bakgrunn. Det er det vi prøver å forhindre. Der går Arbeiderpartiet i feil retning, og det er mye som tyder på at de dessverre har latt seg overbevise av lobbyister og aktivister som har større interesse av å videreføre tvangsekteskap enn å beskytte de unge. Representanten Grande sier at Høyre har abdisert, og at vi har mistet forutsigbarheten i asyl- og innvandringsdebatten. Så feil kan man altså ta. De største eksemplene vi har sett på vingling i asyldebatten på veldig lang tid, kommer fra nettopp Arbeiderpartiet selv, som ikke klarer å føre en konsekvent politikk fordi de har større interesse av å påføre statsråden nederlag.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Det er nok bedre å stå fjellstøtt sammen, som Høyre og Fremskrittspartiet, enn å vingle rundt fra side til side i en så viktig sak som innvandringspolitikken er. Når det gjelder 24-årskravet, kunne det ha vært en innstramming med seks års krav til jobb eller utdanning dersom det skulle gjelde for alle, også norske statsborgere. Problemet med Arbeiderpartiets forslag er at norske statsborgere skal unntas, dvs. at veldig mange unge norske statsborgere med utenlandsk bakgrunn ikke har noen beskyttelse lenger. Derfor er det en stor oppmykning fra Arbeiderpartiet. Det kan jo være sånn at Arbeiderpartiet har misforstått sitt eget forslag, eller har latt seg overtale av aktivister som har andre agendaer i denne saken, men at dette er en oppmykning, kan det ikke være noen som helst tvil om. Siden vi har et fireårskrav i dag, er dette den beste måten å gjøre det på: de to i en kombinasjon.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Jeg synes at det er veldig spesielt å drive en hel valgkamp på at man ønsker å sette Norge i revers. Det er helt greit å ha det utgangspunktet at man ikke ønsker sammenslåing, eller at sammenslåing skal være frivillig, men det er også vanlig at når man taper en sak, og flertallet vinner fram, ja så forholder man seg til det. Hvis man skal fortsette denne framgangsmetoden som Arbeiderpartiet og Senterpartiet nå har startet, vil aldri kommunene få ro. Og det er påfallende at når vi først får reverseringsforslag på bordet, er det bare to kommuner som tar seg bryet med å komme til Oslo for å snakke om sin sak, hvorav den ene kommunen ikke var enig med seg selv engang. Jeg synes den holdningen Kristelig Folkeparti har hatt, er ryddig. De har hatt klare standpunkter, men forholder seg til at det faktisk er flertallet som bestemmer. Det eneste man oppnår med denne prosessen, er å stikke kjepper i hjulene for dem som er inne i gode prosesser. Jeg synes SV sa så klart og tydelig noe som egentlig speiler holdningen til enkelte partier. De sa at det kan hende at noen innbyggere i små kommuner synes de har et godt tilbud. Ja, det kan faktisk godt hende. Men det er ikke et godt argument for at alle små kommuner skal fortsette. Hvis man skal tenke frivillighet, må man også ta med seg det faktum at i alle prosessene har det vært kommuner som frivillig ønsker å slå seg sammen, og noen som ikke ønsker å bli med. Hvem skal man da lytte til? Så kort om interkommunale samarbeid: Representanten Lundteigen tar opp at dette er problematisk med hensyn til Drammen og Lier. Jeg har vært varaordfører i Drammen, så jeg kan avkrefte det. Det problematiske er uoversiktlige forhold i de kommunale og interkommunale samarbeidene, hvor vi mister politisk styring, og det er et symptom på at vi trenger større og mer robuste kommuner. Til slutt synes jeg det er på sin plass å sitere ordføreren i Bindal, som den dagen hun fikk høre om reverseringsvedtaket, sa at hvis de nå skal åpne for reversering, må de også tenke på hvordan de små kommunene skal overleve økonomisk. De har altså ikke bærekraft til å overleve økonomisk. Da vil jeg bare gratulere Arbeiderpartiet og Senterpartiet med vedtaket om at små kommuner ikke skal kunne overleve økonomisk.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Jeg synes også det er rart at vi diskuterer i all hovedsak hvor lange avstander og hvor store områder kommunene skal ha, og i liten grad, fra flere partier, hvor robuste de skal være, og hvor godt rustet de skal være til å utføre de oppgavene de faktisk har. Når jeg siterer ordføreren i Bindal, som samme dag som de fikk vite at dette kan bli reversert, sier at de trenger mer penger for å stå alene, så er det jo det at de trenger mer penger enn andre kommuner fordi de ikke er bærekraftige nok til å stå alene – ikke det at de skal straffes for å bli stående alene. Og det synes jeg bør være et tankekors, at det faktisk bare  er avstander til tjenester, som man i mindre og mindre grad trenger å møte opp for å få, og ikke økonomien og bærekraften i kommunene. Så har det blitt diskutert et viktig tema, nemlig interkommunalt samarbeid og interkommunale selskaper. Nei, det er ikke sånn at samarbeid er negativt, men mange har erfaring med uoversiktlige og ukontrollerbare, store interkommunale selskaper, og da er det ikke mellom store kommuner som f.eks. Drammen og Lier som er problemet. Det er heller ikke på grunn av de kommunene at disse selskapene er opprettet. Snarere tvert imot er det fordi mindre kommuner i områdene rundt også ønsker å dra nytte av stordriftsfordeler. Det er i stor grad derfor man har disse interkommunale selskapene, som er vanskelige å styre. I Drammen – og mange andre steder – ser vi nå muligheter til å få kontroll på disse forholdene og bygge ned interkommunale selskaper og få dem inn i basisorganisasjonen der det er nødvendig. Og jeg mener faktisk at det fortsatt er et symbol på at vi trenger større og mer robuste kommuner når vi har så mange interkommunale selskaper uten særlig kontroll. Det synes jeg at reverseringspartiene burde merke seg i mye større grad, heller enn å stå og lage billige poenger om at det er lange avstander i noen kommuner. For avstandene blir nok ikke spesielt mye kortere av at man får stå alene, uten midler til å gjennomføre de oppgavene man er lovpålagt å gjøre.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Statsråden viser i proposisjonen til at hovedargumentet mot instruksjonsmyndighet overfor UNE er at dette ikke anses som forenlig med en uavhengig nemndordning, og at befolkningen trolig vil ha størst tillit til at det utøves en forsvarlig behandling av enkeltsaker dersom klageorganet er uavhengig av skiftende regjeringer. Disse hensynene bør «imidlertid ikke være avgjørende i dagens situasjon», sies det videre fra departementet, og henviser til at det er «behov for politisk styring av praksis» også når det gjelder klagebehandlingen. UNE er underlagt lov og forskrifter, og statsråden kan til enhver tid ta initiativ til endringer i lover og forskrifter, som da vil legges til grunn når UNE driver sin saksbehandling. Hvorfor mener statsråden det lell er så viktig også i en normalsituasjon å kunne gripe direkte inn overfor UNE, som ble etablert som et uavhengig og domstollignende organ for å sikre trygg og forutsigbar klagebehandling av utlendingssaker? Er statsråden enig med meg i at hvis det skulle oppstå en akutt situasjon, kan Stortinget på få dagers varsel gjeninnføre den instruksjonsmyndigheten, om nødvendig?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
For en senterpartist er det litt rart å høre på denne debatten, om hvem det var som tok ansvar og ikke tok ansvar i 2015. Regjeringen gjorde ingenting, det var Senterpartiet som måtte ta ansvar, ta initiativ til at det faktisk skjedde noe, for å ta hånd om den situasjonen som var på Storskog. Det var lokalsamfunnet, det var kommunen som tilfeldigvis lå ved grensestasjonen, som tok ansvar i 2015. Regjeringen satt med hendene i fanget. Senterpartiet var nødt til å ta initiativ til et bredt forlik på Stortinget, et initiativ til at det faktisk skjedde noe. Det så ikke ut som om regjeringen i det hele tatt hadde tenkt å ta ansvar – de så for seg at lokalbefolkningen der oppe og kommunen som ble sittende med dette i fanget, skulle ta ansvaret, og så skulle vi her i Oslo sitte og se hvor lenge dette gikk bra. I ettertid ser vi at de til og med har fraskrevet seg det økonomiske ansvaret for alle de utgiftene som kommunen hadde. Så den debatten kan en bare legge død. Det var Senterpartiet som måtte ta det ansvaret. Det skjedde ingenting fra regjeringens side før vi faktisk sørget for at denne debatten kom på bordet sentralt.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Senterpartiet og Arbeiderpartiet står sammen om de aller fleste vedtakene i denne saken, men vi skiller lag på ett punkt, og det gjelder Forsand og Sandnes. Forsand og Sandnes er definert i vedtaket i juni som en frivillig sammenslåing, men det var helt tydelig på høringen i komiteen at dette er en tvangssammenslåing. Ordføreren har nektet å få fattet et nytt vedtak. Det er stikk i strid med kommuneloven, noe som også Fylkesmannen har påpekt, så dette er i realiteten en tvangssammenslåing. Det vedtaket ble også fattet stikk i strid med Fylkesmannens tilråding. Dette er to kommuner som ikke har felles grense, og Fylkesmannen har sterkt frarådet den kommunesammenslåingen som ble vedtatt. Derfor må jeg spørre: Hvorfor ville ikke Arbeiderpartiet være med på oppheve denne tvangssammenslåingen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Utfordringen var at det ikke hadde vært et frivillig fattet vedtak hvis kommunestyret hadde fått gjort det vedtaket kommunestyret ønsket å gjøre i juni. Utfordringen er jo at Stortinget fattet her vedtak på sviktende grunnlag, fordi ordføreren ikke fulgte kommuneloven når det gjaldt å få fattet det vedtaket på junimøtet. Kan ikke Arbeiderpartiet da vurdere å oppheve også dette tvangsvedtaket?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Fremskrittspartiet har framstilt seg selv som folkeavstemningspartiet framfor noen. Det er tydeligvis et unntak når det gjelder kommunereformen. Partiet har til og med gått så langt at de sier at beslutninger om kommunesammenslåinger ikke egner seg for folkeavstemninger. De fleste kommuner trosset dette forbudet og gjennomførte folkeavstemninger. I dag behandler vi forslag om å gi tvangssammenslåtte kommuner anledning til å få omgjort Stortingets vedtak om tvangsbruk. Det gjelder kommuner der folket har sagt tydelig nei til kommunesammenslåing i folkeavstemning. Men det ble ikke lyttet til av stortingsflertallet, inklusive Fremskrittspartiet – de trosset folkeavstemninger og viste null respekt for dem. Står Fremskrittspartiet fast ved at i spørsmål om sammenslåing av kommuner skal folkeviljen ikke få komme til uttrykk og folkeavstemningen ikke tas hensyn til? Det ville ha vært en viktig avklaring for de neste fire årene.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Det vil representanten.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Nå kunne replikken tyde på at representanten er inne i neste sak, men ok, jeg skal likevel svare. Dette gjaldt jo regionreformen, og nå er vi i gang med å behandle kommunereformen. Det som har skjedd med regionreformen, er en ren strukturendring – ingen nye oppgaver til fylkeskommunen. Tvert imot tar dagens regjering til orde for å svekke fylkeskommunen. Færre oppgaver til fylkeskommunen svekker det regionale leddet. Debatten her i salen i vår når det gjaldt regionreformen, var ganske påtagelig, for både Høyre og Fremskrittspartiet sa at de nå var kommet halvveis med å legge ned det regionale nivået. Så de strukturendringene som gjøres med å skape helt horrible fylker når det gjelder forskjell i størrelse, er vel nettopp for å sørge for at det regionale leddet blir nedlagt.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Nå har jeg tiltro til at de små og sårbare individene på Leka har satt seg såpass godt inn i denne saken at de faktisk kan avgjøre det på et mye bedre grunnlag enn både jeg og representanten Kjenseth kan gjøre. Og jeg tror det var nærmere 80 pst. der som ikke ønsket en kommunesammenslåing. Jeg må nesten spørre representanten når han trekker fram Leka her som veldig sårbar: Hvorfor kommer Venstre nå i dag til å stemme for én reversering, som gjelder Leka–Bindal, mens de fortsatt skal tvangssammenslå Sørum–Fet – og mange andre kommuner rundt omkring, som faktisk blir på 50 000, 60 000, 70 000 innbyggere? Det er et veldig interessant spørsmål som jeg ikke klarer å se logikken i.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Det er mulig det er noe som har gått meg virkelig hus forbi, men når det gjelder lærernormen, mener jeg å erindre at det er Venstre som er inne i det budsjettforliket med regjeringen – og ikke Senterpartiet. Så det må faktisk Venstre svare for selv. Jeg må si at en lærernorm på skolenivå, sånn som Venstre og resten av forlikspartiene legger opp til, tror jeg vil virke sentraliserende. Det vil sentralisere kompetansen til de store byene, og det vil ikke være bra så lenge vi har altfor lav lærerdekning. Når det gjelder kompetansen rundt om i de små kommunene, er det selvfølgelig avhengig av rammeoverføringene, inntektsgrunnlaget til kommunene. Derfor har Senterpartiet tatt til orde for at vi skal ha godt over 2 mrd. kr mer til norske kommuner, og sørge for at de faktisk kan levere likeverdige tjenester. Og det er ikke sånn at gjennomsnittsalderen på Leka blir vesentlig lavere fordi de slår seg sammen med nabokommunene. Leka ligger der den ligger, uansett.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Venstre sier i en merknad at de ønsker å opprettholde den norske tradisjonen med sterke velferdskommuner med et stort og reelt lokalt selvstyre. Så legger de til at de forutsetter endringer i kommunestrukturen, og at det er viktig å føre en politikk med incentiver for å nå den målsettingen. Det skal vi få vite mer om i kommuneproposisjonen. Nå var han vel inne på at dette var trukket inntil videre. Men mener Venstre at innbyggere og lokalpolitikere i norske kommuner ikke er i stand til selv å vurdere hvordan de best opprettholder folkestyret og gode tjenester til innbyggerne? Hvilke incentiver ser Venstre for seg at kommunene skal ha, for at de fortsatt skal ønske å slå seg sammen? Er det straff, på samme måte som det har vært fram til nå? Sannheten er jo at de incentivene som så langt har blitt gitt, har gått på bekostning av de generelle overføringene til norske kommuner, som nå opplever en veldig smalhans i budsjettet for 2018.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
I innlegget sitt var representanten veldig opptatt av at vi ikke kunne ha disse små kommunene med under 2 000 innbyggere. Småkommunetillegget måtte vi overhodet ikke ha, fordi det stimulerte til at de ikke skulle slå seg sammen, og til at tjenesteytingen i de små kommunene ikke ble effektiv, osv. Jeg oppfattet vel at han var inne på målet om 20 000 innbyggere i en kommune, og jeg oppfattet Venstre sånn at de mente at sånn cirka 20 000 innbyggere burde være et minimumskrav. I dag diskuterer vi mange reverseringsforslag fra Senterpartiet, bl.a. Sørum, Fet og Skedsmo, der det er snakk om kommuner som blir på 60 000–70 000 innbyggere når de slår seg sammen. Det vil Venstre ikke være med og reversere. Vi diskuterer Leka–Bindal, som er kommuner med under 2 000 innbyggere, begge to, som Venstre stemmer for å reversere i dag. Hvorfor i all verden er de ikke da med på å reversere også tvangssammenslåingen av de store kommunene, som har over 20 000 innbyggere allerede i dag?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Jeg er veldig glad for at Kristelig Folkeparti nå er med oss på vedtak om at all kommunesammenslåing framover kun skal være frivillig, og at de er med og danner flertall for et forslag som slår fast at inntektssystemet for kommunene ikke skal brukes som element i videreføring av kommunereformen. Det er viktig. Det hindrer videreføring av den typen endringer som ble gjort i inntektssystemet fra 2017. Samtidig står Kristelig Folkeparti inne i en flertallsmerknad der det heter at det er «riktig å føre en politikk med insentiver» for å nå målsettingen om endringer i kommunestrukturen. Jeg tror både regjeringen og vi andre trenger en presisering av hva Kristelig Folkeparti mener med den merknaden. Hva slags insentiv tenker partiet på her, og hvordan vil man forsikre seg om at dette ikke vil påvirke forutsetningen om at inntektssystemet ikke skal brukes som element i videreføring av kommunereformen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Forsand/Sandnes ble vedtatt som en såkalt frivillig sammenslåing i juni. Det var fordi ordføreren i Forsand hindret kommunestyret i å fatte et nytt vedtak. Fylkesmannen har slått fast at det var stikk i strid med kommuneloven. Senere har kommunestyret i Forsand vedtatt at de ønsker å slå seg sammen med Strand. En sammenslåing med Strand vil bli en sammenslåing med felles grenser, noe som høres betraktelig mer fornuftig ut enn med en kommune de ikke har felles grenser med. Jeg spurte statsråden i et skriftlig spørsmål om han nå deler kommunepolitikernes syn på at dette var en tvangssammenslåing. Jeg fikk svar den 5. desember, der han dessverre unnlater å kommentere spørsmålet. Derfor gir jeg ham en ny mulighet i dag. Har statsråden forståelse for at kommunepolitikerne i Forsand definerer denne kommunesammenslåingen som en tvangssammenslåing? Bør ikke faktaene som nå er kommet fram, føre til at sammenslåingen i denne regionen blir vurdert på nytt?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Valgresultatet i høst viser at kommunereformen har stor oppslutning, er det mange som har sagt på litt forskjellig vis fra talerstolen her i dag. Det er en ganske underlig slutning. Det er ikke lenger flertall for tvang i kommunereformen her i salen. Det er ikke lenger flertall for å videreføre et inntektssystem som premierer sammenslåtte kommuner. Nettopp valget i høst viser at dette vil vi ikke ha noe mer av. Holm Lønseth sa at ved valget i høst takket folk nei til reverseringsforslag. Det er vel ingen som betviler at Senterpartiet var det partiet som var tydeligst på at vi gikk til valg på reversering av tvangsforslagene. Jeg kan minne om at vi doblet oppslutningen fra forrige valg. Representanten Kapur var innom kommuneøkonomien og ba Senterpartiet ta en faktasjekk. Ja, Senterpartiet har tatt en faktasjekk. Hvis dere leser siste nummer av Kommunal Rapport, slås det der fast i KS’ egen undersøkelse at halvparten av norske kommuner nå må nedbemanne i 2018 på grunn av de stramme rammene. Det er vel knapt noen kommune med under 20 000 innbyggere som har en utvikling i takt med eller over lønns- og prisveksten. Mye av debatten har dreid seg om vingling. Senterpartiet har iallfall stått fast på frivilligheten hele tiden, gjennom hele prosessen, og støttet alle lokale vedtak. Regjeringspartiene har vinglet hele tiden i prosessen. De har gått fra frivillighet til pisk og gulrot, de har gått fra ingen infrastrukturtiltak til nye millioner fra år til år, det ble innført et regionsentertilskudd midt i dette, og det ble omlegging av inntektssystemet. Og i dag vingler de igjen: Nå stemmer de for reversering av to av kommunene, mens de ikke stemmer for reversering av resten. Trellevik sier om det som vi kaller lokaldemokrati, at frivilligheten kan ikke være slik at kommunene kan fatte vedtak etter eget forgodtbefinnende. Da må noen forklare meg hva lokaldemokrati egentlig er for noe. Når det gjelder Kristelig Folkeparti, må jeg spørre når de reverserer bare spesielle tilfeller, som vi har fått høre her i salen i dag: Er ikke Haram et spesielt tilfelle, som ikke er en inneklemt kommune, og der de ikke ønsker dette? Er ikke Sørum, Fet og Skedsmo et spesielt tilfelle, der tre kommuner har sagt nei, tre kommuner som alle har godt over 10 000 innbyggere?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Nå tror jeg det er andre eller tredje gangen at Trellevik sier at han lytter på Fylkesmannen, men da skulle han kanskje ha lyttet litt på fylkesmannen i Rogaland, som sterkt har frarådet sammenslåingen av Forsand og Sandnes, som vi skal stadfeste her i Stortinget i dag, og som tvert imot har tilrådet den sammenslåingen som kommunen selv ønsker. Grunnen til at jeg tegnet meg til innlegg, var at statsråden overraskende nok ikke har tegnet seg til innlegg. Statsråden har ikke kommentert at Stortinget i dag kommer til å fatte vedtak om absolutt frivillighet, og at Stortinget slår fast at inntektssystemet heretter skal sikre likeverdige tjenester og ikke skal brukes som et element i videreføring av kommunereformen. Statsråden har ikke kommentert at vi nå har trukket i nødbremsen. Kan statsråden bekrefte at omkampenes tid er forbi, og at kommunene nå kan få gjøre det kommunene skal gjøre – få ro når det gjelder kommunereformen? Ellers må jeg si at dette er en gledens dag. Vi har nå fått et nytt frivillighetsvedtak her i Stortinget.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Venstre og Kristelig Folkeparti har vært drivkraften bak fylkesreformen, men uttalelser fra Kristelig Folkepartis kommunalpolitiske talsperson i Stortinget den 8. juni, da dette ble behandlet, sier sitt om iveren for å få dette vedtaket gjennom. Geir Sigbjørn Toskedal sa: «At vi har greid å få fram en løsning som ingen partier er enig i, må være et bevis på at det går an å samarbeide, for vi har et felles resultat der ingen er helt fornøyd.» Vi har registrert at andre talspersoner fra Kristelig Folkeparti også senere har uttalt skepsis til det de har vært med på. Flere har stilt spørsmålet om hvor klok denne tvangssammenslåingen til Viken har vært. Viken som en smultring rundt Oslo er det ennå ingen som har greid å fortelle hvorfor de har funnet på, og hva den skal brukes til. Fylkesreformen er så langt en ren strukturreform, mens begrunnelsen for den var at vi skulle få en oppgavereform. Hva er Kristelig Folkepartis begrunnelse for å støtte en fylkesreform som så mange i partiet har uttrykt skepsis til? Hva vil Kristelig Folkeparti gjøre hvis det ikke kommer nye vesentlige oppgaver?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Statsråden var veldig tydelig på at en måtte bygge strukturen først og oppgavene etterpå, og vi måtte bygge nye, robuste regioner før vi så hvilke oppgaver vi kunne flytte ut. Da er mitt spørsmål: Med den strukturen vi nå har fått, der Møre og Romsdal skal bestå som et enda mindre fylke enn de har vært tidligere, fordi en del kommuner flytter til Sør-Trøndelag, Rogaland skal bestå, og vi skal bygge Viken med den størrelsen der – kan statsråden nevne én oppgave eller oppgavetype som Møre og Romsdal lett kan løse, men som Akershus ikke kan løse uten at de blir slått sammen med omliggende fylker?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Målet med fylkesreformen var å få nye og større fylker med en jevnere fordeling av innbyggere mellom fylkene. Det skulle gi rom for overføring av nye oppgaver fra stat til fylke og dermed bidra til overføring av makt fra sentral stat til region. Ikke mye av målsettingen kunne kvitteres ut i Stortingets behandling av tvangssammenslåing av fylkeskommuner 8. juni i år. Det er ikke vedtatt overføring av nye vesentlige oppgaver til fylkene, og forskjellen i fylkenes innbyggertall er større enn noen gang. Det har vært mange kommentarer til denne håpløse reformen i media. Det virker som en reform for reformens skyld. Jeg har aldri skjønt hvorfor vi skal ha en slik reform. Fylkeskommunen håndterer godt dagens oppgaver. Det er blitt enorme forskjeller på regionene. Det er ingen logisk inndeling. Grensene er tegnet før oppgavene er kjent, og det må jo være slik at oppgavene styrer størrelsen på regionene. Nå virker det som om størrelsen er satt i hytt og vær. Nei, det er ikke jeg som har uttalt dette. Det er ingen senterpartist som har uttalt dette. Det er en sentral Høyre-politiker, Erling Lae, tidligere fylkesmann i Vestfold og tidligere nestleder i Høyre, som har uttalt dette. Men jeg holder med ham i hvert eneste ord. Vi vet at regionreformen er drevet fram for å få til et kompromiss mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti. Gode kompromisser er politikken kjent med, men dette er en form for kompromiss som det enkelte parti ikke har fått til å henge sammen med det andre partier har oppnådd. Vi får beholde fylkesnivået, men vi får nye fylker med en ulogisk og uheldig geografisk sammensetning, og de vil bli dysfunksjonelle. Vi får nye fylker som er begrunnet med at det skal skje en overføring av makt fra sentral stat til folkestyrt regionalt nivå, men vi vet ikke hvilke oppgaver som skal overføres. Det kan vi i beste fall få vite når regjeringens ekspertutvalg har kommet med sine forslag. Det er betegnende for fylkesreformen at etter at vedtaket ble gjort i juni, sto flere av de som stemte for den nye fylkesinndelingen, fram og beklaget at det gikk som det gikk. Vi fikk vedtatt en regionreform, men grensene vi fastsatte mellom fylkene, skulle ha vært annerledes, sa de alle sammen. Stortinget bør gjøre som fylkeskommunene ber om. Vedtakene om tvangssammenslåing bør oppheves. Fylkeskommunene er godt rustet til å løse de oppgavene de har i dag, og skal det gjøres vurderinger av ny inndeling, bør fylkene selv få lov til å vurdere det ut fra hvilke oppgaver som skal løses. Det var representanten Skjelstad som i dag sa at vi må bygge huset før vi møblerer. Jeg vet at han nettopp har bygd seg nytt fjøs, og jeg er ganske sikker på at han fant ut om han skulle ha høner eller kyr, før han bygde det fjøset. Det skulle vi ha gjort i denne reformen også.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Først en visitt til Bård Hoksrud, som mente at hvis vi hadde styrt, hadde ikke fylkestingene fått lov til å bestemme at de ønsket fylkessammenslåing. Hvor tar han det fra? Trøndelagsfylkene har slått seg sammen. Det var vedtak for det både i Nord-Trøndelag og i Sør-Trøndelag. Representanten Greni stemte sågar for fylkessammenslåing. Det var et frivillig vedtak, og hele Senterparti-gruppen stemte selvfølgelig for en frivillig fylkessammenslåing. Her snakker vi om tvangsvedtak og om dem som ikke ønsker å gjennomføre ved tvang. Denne debatten er i grunnen et ekko fra 8. juni, og det kan oppsummeres på samme måte: Høyre og Fremskrittspartiet er glad for at de er halvveis til å avvikle fylkeskommunen, som de mener er et unødvendig nivå. De har foreslått å fjerne ansvar for tannhelse, kollektivtrafikk og en del av videregående. De har halvert regionale utviklingsmidler. Det er det de har gjort med fylkeskommunen i denne perioden. Venstre og Kristelig Folkeparti tror fortsatt at de har reddet det fylkeskommunale nivået, at det på ingen måte er truet, og de har fortsatt tro på at det skal komme nye oppgaver. Sterk i troen er de i alle fall. Felles for disse fire er at de har stemt imot alle de 14 forslagene som Senterpartiet har fremmet om nye oppgaver. Det som er like sjokkerende som sist, er måten disse partiene omtaler dagens fylkeskommuner på, og derigjennom også omtaler alle de dyktige fylkespolitikerne fra alle politiske partier. Bransdal sa det på den måten at regionalt nivå er i ferd med å råtne på rot. Ørmen Johnsen kalte det en døende hest, som er vissen og trenger omplanting – akkurat den øvelsen var ikke fag da jeg gikk på agronomen, så det blir litt krevende. Jeg synes det er respektløst overfor folkevalgte og respektløst overfor ansatte i fylkeskommunen å omtale dem på denne måten. Det er en omtale som Senterpartiet ikke støtter. Det er i sterk kontrast til det som tidligere fylkesmann Erling Lae har sagt, at fylkeskommunen er velfungerende og løser oppgavene på en veldig fin måte, og det er i sterk kontrast til det innbyggerne sier, som er veldig fornøyd med tjenestene. Når Tonning Riise harselerer med Slagsvold Vedums utspill, er han en av de få som har fått med seg at Senterpartiet er for en regionreform. Men dette er ingen regionreform. Dette er en strukturreform. Vi ønsker en regionreform med innhold, og dessverre har også Høyre stemt imot alle de 14 forslagene vi har om nye oppgaver til regionene. Vi har ikke fått høre om nye oppgaver her i dag. Det eneste vi vet, er hva de ikke ønsker – det de har stemt imot.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-12-07:
Representanten Tonning Riise har tydeligvis vanskelig for å forstå at Høyre og Senterpartiet har forskjellige definisjoner av reform. Når vi vil reformere et område, er det for at man enten skal levere bedre tjenester eller levere tjenestene mer effektivt. Når Høyre kommer med en ny reform, er det enten for at noe skal bli stort, større eller størst, eller at noe skal sentraliseres mest mulig. Det er to vidt forskjellige innfallsvinkler. Senterpartiets reform, med nye oppgaver til fylkeskommunene, er ikke avhengig av fylkessammenslåing, den er ikke avhengig av å få en meningsløst stor konstruksjon som dekker en fjerdedel av landets areal. De oppgavene vi har foreslått, kan fint gjennomføres uten fylkessammenslåinger. Det er fylkespolitikerne som må finne ut om det er rasjonelt å slå sammen to fylker. Hvis fylkespolitikerne lokalt sier at her er det fornuftig å slå sammen, vi vil få bedre tjenester og mer rasjonell drift ved å slå sammen – ja, så er Senterpartiet for det. Nå har vi slått sammen trøndelagsfylkene. Dessverre har vi ikke sett en eneste ny oppgave, og det er vi veldig skuffet over.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-07:
Først kan jeg berolige statsråden med at hvis det er et ønske om å bedre situasjonen for konvertitter, vet jeg at det er flertall her i salen for det, sammen med regjeringen, så det kan vi ordne gjennom både lov og forskrift. Det trenger man ikke instruksjonsmyndighet for å få på plass. Det andre er disse såkalte Storskog-instruksene som ble gitt. Både politiet, UDI og Utlendingsnemnda var veldig kritiske og oppfordret departementet til å fjerne dem, fordi de så at de ikke var brukbare. Og i april 2016 snudde departementet i saker om asylsøkere med engangsvisum. For personer med flerreisevisum og oppholdstillatelse som var utløpt, snudde man i november, og nå har man snudd for de aller siste. Det betyr jo at man har brukt forferdelig mye tid og ressurser istedenfor å behandle disse sakene på en normal måte fra første stund. Synes statsråden disse instruksene har vært effektiv og riktig ressursbruk på dette området?