Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-02-11:
Det er en viktig reform vi skal vedta i dag. Det er et nytt barnevern som nå er i støpeskjeen. Jeg er svært tilfreds med den brede enigheten og tilslutningen til Regjeringens forslag om at staten skal overta ansvaret for de fylkeskommunale oppgavene innen barnevernet og familievernet fra neste år. En slik organisering vil bidra til å bedre forholdene på flere områder: Det vil bli en langt bedre faglig bistand til kommunene slik at ingen barn blir sviktet av det offentlige, og færrest mulig barn får behov for langvarig institusjonsplass.Det vil bli en bedre koordinering av tjenestene og en bedre kvalitetssikring av tiltakene.Det vil bli et bedre og mer differensiert tilbud om institusjonsplass og spesialisttjenester til de barna som trenger det.Det vil gjøre det lettere å sikre et helhetlig og kvalitativt godt tilbud til alle som trenger en slik hjelp, uansett hvor de bor i landet.Det vil bli en bedre økonomisk kontroll. På veien mot et bedre barnevern er det viktig å ta vare på det som er bra, og det som fungerer godt i dag, og samtidig ta i bruk nye metoder for å utvikle barnevernet til å bli enda bedre. For til tross for dyktige fagfolk og en positiv utvikling i barnevernet de siste årene har en helhetlig gjennomgang dessverre vist at barnevernet ikke er den sentrale støttespilleren for utsatte barn og unge og deres familier som det skal være. Det kan ha sammenheng bl.a. med at utfordringene i barnevernet er større enn noen gang, og at problemene er mer sammensatte. I tillegg er det uhensiktsmessige strukturer som hindrer gode løsninger og et godt tverrfaglig samarbeid med andre hjelpetjenester. Høyres og Regjeringens mål for barnevernet i årene framover er for det første å øke innsatsen og bedre kvaliteten på tidlig forebyggende hjelp til barn og familier. Hjelpetiltakene blir ofte satt inn for sent til å kunne hjelpe tilstrekkelig. Det er viktig å se hele familiens situasjon. Derfor er det gledelig at fagfolk mer og mer ser betydningen av å stimulere familiens helhetlige situasjon og bygge opp under familiens egne ressurser, og av at det settes inn hjelpetiltak til familier med særlig behov. Det er likevel behov for en ytterligere holdningsendring og for å ta i bruk nye metoder både i barnevernet og hos de hjelpetjenester som barnevernet naturlig samarbeider med. Målet må være at familier skal fungere bedre, og at det blir mindre omsorgssvikt. Barnevernet må også bli mer synlig i arbeidet for utsatte barn og unge i kommunene. For det andre må barnevernet bli den sentrale aktør i arbeidet for utsatte barn og unge. I dag er det ingen etat som har hovedansvaret for å koordinere samarbeidet og samhandlingen mellom tjenestene slik at de riktige tiltakene blir satt inn når det er nødvendig. Jeg er derfor glad for at det er flertall for at barnevernet skal ha denne oppgaven. For det tredje er det viktig å styrke barnevernets legitimitet. Barnevernet vil, som både statsråden og representanten Rafiq var inne på i debatten i Stortinget tidligere i dag, aldri bli noen populær tjeneste. Men barnevernet må bli respektert for de oppgaver tjenesten er satt til å ivareta, slik at barnevernet dermed kan oppnå en større legitimitet blant brukerne, blant samarbeidspartnere og i samfunnet og befolkningen for øvrig. For å oppnå dette er det viktig at barnevernet er tydelige og synlige på sine verdier, sine mål og sin rolle, og ikke minst at de er åpne på hvilke prinsipper som legges til grunn for avgjørelser og tiltak. De ansatte i barnevernet må ha trygghet i forhold til sin rolle som hjelper og kontrollør. Et barnevern som har nødvendig kompetanse i forebyggende familiearbeid, vil også beholde sin legitimitet når det blir nødvendig med tvangsinngrep. For det fjerde er det behov for en større politisk bevissthet, som flere har vært inne på, og et større engasjement rundt barnevernet. Barn og unges oppvekstvilkår bør engasjere alle, både politikere og folk flest. Den nye organiseringen av barnevernet forutsetter at det etableres lokale og faglige ressursenheter som skal bistå kommunene i vanskelige barnevernssaker, f.eks. i forbindelse med plassering av barn utenfor hjemmet. Den statlige virksomheten på barnevernsområdet vil bli politisk styrt fra storting og regjering. De foreslåtte regionene vil være ordinære forvaltningsorganer som er underlagt statlig instruksjonsmyndighet. Høyre mener det ikke er naturlig å oppnevne et folkevalgt råd i tilknytning til et statlig forvaltningsorgan som er underlagt departementets instruksjonsmyndighet. Fylkeskommunen vil ikke lenger ha noen oppgaver på dette området. Det er kommunene som vil være bestiller av de tiltak og tjenester som finnes i regionen. Og det er kommunene som gjennom sine administrative og politiske systemer vil være den viktigste påvirkningsaktøren i forhold til utvikling av tiltak og tjenester, og som derfor vil være de viktige samarbeidspartnere for de statlige regionene både på administrativt og på politisk nivå. Regionene vil ha en bredt sammensatt fagkompetanse og ivareta behovet for tverrfaglighet. I tillegg vil regionene ha et utstrakt samarbeid med andre tjenester og ulike faggrupper, som f.eks. helseforetakene når det gjelder barne- og ungdomspsykiatrien og rusmiddelomsorgen. Det er derfor etter mitt syn ikke hensiktsmessig å opprette eventuelt nye politiske organer knyttet til de regionale kontorene, da disse jo, som jeg var inne på, er ordinære forvaltningsorgan. Den faglige kompetansen som i dag ligger i fylkeskommunen, vil fortsatt ligge der, men skal administreres av regionkontorene. Etter vår oppfatning bør disse fagmiljøene desentraliseres ytterligere slik at avstanden mellom kommunene og annenlinjetjenesten blitt mindre enn i dag. Når det gjelder Oslo kommune, har de allerede ansvar for både første- og annenlinjetjenesten i barne- og ungdomsvernet. Målsettingen om en integrering av barnevernstjenestene er allerede oppnådd. Og jeg er glad for at Regjeringen har fått flertall for at Oslo kommune fortsatt skal ha ansvaret. Regjeringen får også bred støtte til å åpne for forsøk der enkelte store kommuner eller små kommuner gjennom interkommunalt samarbeid kan ta seg av oppgavene. Det vil også bli etablert en egen godkjenningsordning for private barnevernsinstitusjoner. Det har Regjeringen foreslått i proposisjonen, det er ikke, som representanten Faldet fra Arbeiderpartiet la det fram som, noe primært forslag fra Arbeiderpartiet. Manglende godkjenning skal innebære at institusjonene ikke skal kunne benyttes for barn som skal plasseres utenfor hjemmet med hjemmel i barnevernsloven. Vi står foran en svært spennende og utfordrende tid i barnevernet. Når staten overtar det fylkeskommunale barnevernet og familievernet, kan vi utvikle og sikre kvaliteten over hele landet. Det kommunale barnevernet skal fortsatt være den viktigste aktøren og tilføres nye oppgaver og ny kompetanse. Barnevernet er nå i støpeskjeen, og et nytt barnevern ser vi virkelig fram til.