Svein Harberg (Høyre), 2015-12-01:
I denne saken er det viktig å si både til partiene i komiteen og ikke minst til de utenfor komiteen: Takk for et konstruktivt og godt samarbeid. Takk også til saksordføreren – for godt arbeid og god koordinering alle partiene imellom, noe som har ført til at vi i behandlingen av denne meldingen har fått på plass et bredt filmforlik. Det er ikke ofte kulturkomiteen er involvert i stortingsforlik, men når det nå skjer, er det selvsagt gode grunner for det. Jeg mener det er to–tre viktige grunner. For det første la regjeringen fram en stortingsmelding om framtidens filmpolitikk, som fikk en positiv mottagelse både fra bransjen og fra politisk hold. Meldingens retning og hovedpunkter ga et godt grunnlag og er da også ivaretatt og delvis forsterket i komiteens behandling. For det andre er utvikling av filmpolitikk for framtiden en svært krevende oppgave i en tid der alt er i endring, der nye arbeidsmetoder og ikke minst formidlingskanaler tas i bruk, og der stadig nye utfordringer og muligheter dukker opp. Da er det viktig at alle får diskutert og arbeidet for hver sine viktige områder i en større gruppe, der gammelt og nytt, detaljer og helhet – alt – blir veid opp mot hverandre og en greier å enes om det viktigste. Det er bra for filmbransjen, som får avklart politikernes vilje til å engasjere seg og legge føringer basert både på historie og framtidsscenarioer. Sist, men ikke minst har nok ønsket om en forutsigbarhet i filmpolitikken vært en medvirkende årsak til at vi har greid å enes om et forlik som kan stå seg gjennom skiftende politisk popularitet og valgvinder. Dette er de punktene det er felles engasjement om og enighet rundt. Denne forutsigbarheten vil vi gi filmskapere, skuespillere, distributører og andre som bidrar til produksjon og formidling av norsk film. Noen har ment at Høyre som regjeringsparti gjennom forliket går imot egen regjering. Det gjør vi ikke. Vi har imidlertid vært med på å konkludere på noen av de punktene regjeringen mente burde vurderes. I prosessen fram mot konklusjon har også vi selvsagt vurdert mye, og mange alternativer er diskutert både i egne rekker og blant forlikspartene. Cinemateket i Oslo er nok det mest synlige eksempelet på en slik sak. Ønsket om å vurdere ansvar for og lokalisering av Cinemateket er nok også den enkeltsaken som har skapt mest engasjement i innspillene til meldingen. Når vi har landet på å fortsette med Cinemateket i Oslo som en del av NFIs ansvar – og dermed et nasjonalt ansvar – nå, er det først og fremst fordi vi ikke så noen alternative løsninger som samtidig kunne sikre oss den nødvendige tilgangen til å være en nasjonal aktør på vegne av Norge i et internasjonalt filmmiljø. Både vår egen historie og historien fra andre filmland er viktige i en helhet. Tilgangen til dette er sikret gjennom dette forliket. Det var viktig for oss å ivareta denne helheten, og dette er også regjeringen selvsagt opptatt av. Saksordføreren har vært gjennom punktene i forliket, men jeg vil likevel omtale noen av dem her. Både endringer i kinolandskapet og ikke minst omdanningen av Film & Kino gjorde det unaturlig at Norsk kino- og filmfond skulle innkreves og forvaltes av Film & Kino i framtiden. Det er ryddig at den statlige avgiften nå innkreves av staten og videre håndteres av staten gjennom Norsk filminstitutt. Vi er klar over at det gjenstår en del avklaringer og grenseoppgang på utførersiden av de oppgaver NFI nå skal ha ansvar for. Mange av oss er spesielt opptatt av en god og bærekraftig ordning for bygdekinoene. Departementet er i dialog om dette, og jeg er sikker på at NFI vil håndtere dette på en konstruktiv og god måte. Også ved videreformidling av avgiftsmidlene er det fortsatt grenseoppganger som må avklares. Høyre er glad for at regjeringen flagger det eneste naturlige i 2015, plattformnøytrale ordninger, men har samtidig tilsluttet seg en avventende holdning gjennom forliket. Vi vil legge til rette for en ny hverdag, men har respekt for den dialog som pågår, og avventer aktørenes svar på hvordan de vil ha et helhetlig system for medfinansiering. I behandlingen av et slikt forlik kunne vi lett bli opptatt av tekniske og praktiske elementer, ikke minst dersom det er lokalisering involvert. I dette forliket har vi vært tydelige på at det må andre ta seg av. Men én lokaliseringskamp har vi likevel fulgt opp. Stortingsmeldingen har som gjennomgående tema at det skal legges til rette for sterkere regionale filmmiljøer. Aktiv maktspredning og styrking av regionene er et bevisst og godt valg, og jeg er glad for at filmbransjen har tatt godt imot både budskapet og utfordringen. Konsolideringen av filmfondene er i godt gjenge, selv om noen endelige avgjørelser fortsatt må tas gjennom forhandlinger og med noe raushet. Et viktig bidrag for å styrke regionene er også det store, nye som er med i denne filmmeldingen. Etter mange år uten at noe har skjedd, er det nå på plass en incentivordning. Ordningen gjør Norge konkurransedyktig som innspillingsland, og det gikk da heller ikke lange tiden før vi fikk første tilbakemelding: Innspillingen av «Snømannen» skal gjøres i Norge. Det er ikke ofte en får så rask og kontant tilbakemelding på politikken, men det gjør det jo bare ekstra hyggelig. I behandlingen av en stortingsmelding er det naturlig nok også noen elementer man ikke er enig om. Slik er det også her, dvs.: Vi er nok enige om målet, men når Arbeiderpartiet bruker denne anledningen til å fremme konkrete krav til kjønnskvotering, må vi melde pass. Intensjonen om at begge kjønn skal ha en naturlig plass i filmbransjen, er nok den samme, men innretningen utløser en del spørsmål. Hvordan skal det måles? Hvordan skal det følges opp – og av hvem? Hva er konsekvensen av å bryte målet? For oss i Høyre er det mer naturlig å arbeide for denne balansen gjennom andre tiltak, f.eks. rettet mot rekruttering og utdanning, og derfor er ikke dette en del av forliket. Til slutt vil jeg takke også filmbransjen for godt engasjement og aktiv tilbakemelding til oss som skulle behandle filmmeldingen. Takk for innspill, for gode møter og for samtaler. Jo da, jeg har registrert at vi også i denne saken er blitt erklært som kunnskapsløse og helt ubrukelige, men enkeltmøtene og ikke minst reaksjonene etter pressekonferansen sist torsdag gjør at jeg føler vi har hatt en både god og nyttig dialog med bransjen, og at meldingen legger til rette for en aktiv norsk filmproduksjon og sterke filmmiljøer rundt i regionene.