Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2015-05-28:
Den 17. mars i år ble Israels statsminister Benjamin Netanyahu gjenvalgt. Noen dager senere dannet han en koalisjonsregjering. På regjeringens første pressekonferanse understreket Netanyahu at han ønsket å videreføre fredsprosessen med Palestina og med alle andre arabiske land. I regjeringserklæringen står det: «The government will advance the diplomatic process and strive to reach a peace agreement with the Palestinians and all our neighbours, while maintaining Israel’s security, historical and national interests.» Skal man ta Israels forhandlingsmotpart på ordet, finnes det neppe tilsvarende redelige ambisjoner på den andre siden av bordet. Det vi vet, er at en av partene i koalisjonen er en FN-definert terrororganisasjon, støttet av Iran. Hamas har ikke akseptert forhandlingskvartettens nær sagt selvsagte prinsipper om Israels rett til å eksistere, avståelse fra vold og aksept av tidligere inngåtte avtaler. Snarere tvert imot, Hamas fortsetter sin agitasjon om at Israel bør slettes fra kartet. Man viser ofte til Israels manglende vilje til forsoning. Med visshet om at det i dag bor nær to millioner palestinere i Israel, kan man gjøre seg sine tanker om president Abbas’ uttalelser til egyptiske journalister: «In a final resolution, we would not see the presence of a single Israeli – civilian or soldier – on our lands». Det palestinske samfunnet gjennomsyres av hat og propaganda mot Israel og mot jøder. Herfra florerer konspirasjonsteorier, historieforfalskninger og ikke minst indoktrinering av unge barnesinn. Barn blir ikke presentert for muligheten av at to stater kan leve fredfullt side om side. I palestinske lærebøker kan man lese at etableringen av Israel var en katastrofe uten parallell i historien. I geografibøkene er Israel fjernet fra kartet. Kampen mot Israel fremstilles som en kamp for islam, og ødeleggelsen av Israel blir fremstilt som uunngåelig og som en palestinsk plikt. Slik indoktrinering kan ikke forklares, ignoreres eller forstås. Den fester seg i unge barnesinn, og den legger grunnlag for hat. Dette hatet er ikke kun forbeholdt tilhengerne av Hamas. Det er holdninger dypt forankret i alle miljøer i det palestinske samfunnet. Den 7. mai i år ble det på palestinsk tv presentert et kart med palestinsk logo over hele Israel – dette for å symbolisere palestinernes tilbakevending. På hjemmesiden til de palestinske sikkerhetsstyrker ble det den 24. april i år presentert et kart med et stort kryss over Israel med underteksten i store bokstaver, hvor det sto: Die in your rage, zionists. Mener forslagstillerne og deres støttespillere at slik hatretorikk, indoktrinering og historieforfalskning skal ignoreres, forsvares, forklares eller forstås? Eller mener man at institusjonell intoleranse og hat kan forklares med henvisning til Israels vrangvilje mot å akseptere en palestinsk stat? Tror forslagsstillerne og deres støttespillere at konspirasjonsteoriene og ønsket om å fjerne Israel fra kartet vil opphøre den dagen de palestinske områdene får en annen territoriell status? Eller mener kanskje forslagsstillerne at den palestinske holdningen overfor staten Israel og jøder er noe Israel selv kan takke seg for? Uansett motiv: Fremskrittspartiet finner alle de alternative forklaringsvariablene moralsk forkastelige. Vi har sett hva Hamas er i stand til å utføre av barbari, og vi velger å ta dem på ordet.