Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Arbeiderpartiets budsjett ville gitt om lag 500 mill. kr mer i bevilgninger på viktige områder som bolig, distrikt og arbeid. Det ville gitt en vesentlig sterkere satsing for å sikre hovedtrekkene i bosettingsmønsteret, motvirke den økende arbeidsledigheten og bedre botilbudet til svært mange, ikke minst dem som ikke har en bolig, eller bor dyrt og dårlig. I sin innstilling har Kristelig Folkeparti foretatt en fullstendig salto i forhold til sin tidligere politikk, spesielt gjelder dette på områdene distrikt og bolig. Det Kristelig Folkeparti var for i fjor, er de imot i år. Fattigdomsproblematikken har vært et svært aktuelt politisk tema i høst. Regjeringen prøver stadig å gi inntrykk av at de er opptatt av å gjøre noe med dette. Og det er bra. Men i praktisk politikk har vi i høst sett at Bondevik-regjeringen gjør det stikk motsatte – ta f. eks. boligpolitikken. Høye boligutgifter er en meget vesentlig grunn til at noen er fattige her i landet. Da skulle en tro at Regjeringen ville gjøre noe med det. Men nei. Regjeringen Bondevik gjør det stikk motsatte – kutter lånerammene i Husbanken med hele 2 milliarder kr. Det gjør at 4 000 færre husstander får etableringslån. Hele økningen som den forrige regjeringen la inn, reverseres. I tillegg til at ungdom i etableringsfasen rammes, betyr dette kuttet også ca. 1 000 færre nye boliger med husbanklån til neste år. Dette er stikk i strid med det Kristelig Folkeparti har stått for tidligere. Det er bare å lese i innstillingen fra i fjor der Kristelig Folkeparti uttalte: «Det er svært viktig at Husbankens utlånsrammer er tilstrekkelig store til å kunne gi lån til alle som ønsker å bygge innenfor Husbankens areal og standardkrav.» Dette helt motsatt av det Regjeringen foreslår, at Husbanken skal bli en førstehjemsbank, og at rammene skal kuttes. Arbeiderpartiet går motsatt vei: Vi vil øke boligtilskuddet til unge og vanskeligstilte. Boligtilskuddet er rettet direkte inn mot husstander med svak økonomi og ville hjelpe dem som trenger det aller mest, bl.a. de bostedsløse. Men når Bondevik-regjeringen trengte penger til skattelettelser til de rikeste, så kuttet de bl.a. i boligtilskuddet. Penger som så sårt trengs til de aller, aller fattigste, går til de aller, aller rikeste her i landet. Arbeiderpartiet foreslår å øke bostøtten ytterligere. Vår økning med 77 mill. kr ville gitt rom for bostøtte til de barnefamiliene som bor i nøkterne boliger, som ikke er husbankfinansierte, og har lave inntekter og høye boutgifter. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet sier nei. Arbeiderpartiet vil også bevilge ytterligere 5 mill. kr til tiltak for bostedsløse i Bergen, Trondheim og Stavanger og til et samarbeidsprosjekt mellom Kirkens Bymisjon og Frelsesarmeen. På toppen av det hele trekker Regjeringen tilbake Arbeiderpartiets forslag om å sikre statlige tomter til boligprosjekter for unge og vanskeligstilte. Bondevik-regjeringen sier nei og pålegger staten å selge til markedspris. Arbeiderpartiet mener at arbeid er veien å gå ut av varig fattigdom. Derfor er det ganske utrolig det Regjeringen gjør på dette området. Når ledigheten øker, øker Regjeringen dagpengene, men gjør ingenting for å få de ledige ut i nye jobber. Arbeiderpartiet gjør begge deler: Øker dagpengene og øker tiltakene. Når Regjeringen skal ta et løft for å få flere langtidsledige, innvandrere og uføretrygdede ut i jobb, kutter Regjeringen i Aetat, kutter i trygdeetaten og legger ned Aetat Bedrift – et tiltak som har vist seg å virke meget bra for de aller svakeste på arbeidsmarkedet. Her får de lov å prøve seg på arbeidsmarkedet for senere å bli tatt inn fast. På innvandringsområdet er problemene store. For mange sitter for lenge i mottak. Saksbehandlingstiden i UDI er for lang. Kommunene henger etter med å ta imot dem som har fått oppholdstillatelse. Jeg har merket meg at Regjeringen mener at dette skal bli bedre innen neste sommer. Det håper vi på alle, men det gjenstår å se. Jeg er glad for at hele komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet, ber Regjeringen om at en ordning for supplerende støtte til pensjonister med kort botid i Norge iverksettes nå. Her svikter Fremskrittspartiet sine pensjonister som de påberoper seg å være talsmann for. Til slutt: Fremskrittspartiets merknader om innvandring og integrering er faktisk ukvalifisert historieskrivning og synsing fra ende til annen. Og ordet «inkluderende» er vanskelig å finne. Men det er sikkert en sann beskrivelse av Fremskrittspartiets innvandringspolitikk.