Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-05-22:
Det er god grunn til å understreke at vern mot brann er et viktig samfunnsanliggende, som fordrer massiv innsats og høy prioritet over lang tid fra alle involverte aktørers side. St.meld. nr. 41 for 2000-2001 om brann og eksplosjonsvern setter da også ambisiøse mål frem mot 2005 som innebærer en nullvisjon for storulykker med mange omkomne, branner med tap av uerstattelige kulturverdier, reduksjon av antall omkomne ved brann i bygning og reduksjoner i materielle tap ved branner, eksplosjoner og andre ulykker. Brannskadestatistikken i Norge taler fremdeles sitt klare språk om at ytterligere satsing på brannvernstiltak vil være nødvendig. Det kan i denne saken være grunn til å minne om at Regjeringen har iverksatt tiltak for forebygging av sårbarhet og store ulykker ved bl.a. å vurdere strengere bygnings- og branntekniske krav, øke oppmerksomheten mot større prosessindustri og transport av farlig gods og kartlegging av nasjonale kulturverdier. Videre skal branner forebygges ved en videreføring av satsingen på tiltak mot boligbranner, med særlig fokusering på hjemmeboende eldre og omsorgstrengende, og gi økt oppmerksomhet i forhold til sikkerhet i elektriske installasjoner og feil bruk av elektrisk utstyr, intensivert tilsynsvirksomhet og holdningsskapende arbeid. Fra Høyres side finner vi det viktig å understreke at det for tiden pågår mye arbeid som er helt i tråd med det forslagsstillerne i dette Dokument nr. 8-forslaget ber om. I inneværende år skal f. eks. brannsikkerheten ved sykehus, helseinstitusjoner og hoteller undersøkes. For tiden kartlegges brannsikkerheten i omsorgsboliger. En enstemmig kommunalkomite forutsetter at denne rapporten blir fulgt opp på hensiktsmessig vis av de berørte myndigheter når den legges frem til sommeren. Det er også grunn til å vise til at Direktoratet for brann- og elsikkerhet, DBE, nå går gjennom både forskriftsverket og sin egen strategi for å øke effekten av de forebyggende tiltakene. Resultatet av dette arbeidet vil forhåpentligvis bli at det på lengre sikt oppnås økt brannsikkerhet i Norge. Konsekvensen blir færre antall branner, noe som kan bidra til at Norge ikke lenger figurerer på toppen av internasjonale brannstatistikker. Som tidligere ordfører i landets eldste by, Tønsberg, har jeg lang erfaring med den risikoen som ligger i transport av store mengder farlig gods gjennom tett bebodde strøk, samt en stor og svært brannfarlig trehusbebyggelse. Slike utfordringer stiller store og kostnadskrevende krav til lokale myndigheter og forutsetter et kontinuerlig arbeid med risiko- og sårbarhetsanalyser og en operativ og effektiv beredskap 24 timer hvert eneste døgn hele året. Jeg har følgelig sett verdien av å ha et godt utstyrt, profesjonelt og meget godt trenet brannkorps som raskt kunne være på pletten da alarmen gikk. Det betød trygghet for innbyggerne, ikke minst i strøk med høy risiko. I en tilbakevendende diskusjon etter dramatiske hendelser er det selvfølgelig et ønske om at brannvesenet må få både flere ansatte og større ressurser. Da er det interessant å vise til at DBEs erfaring nå er at kommunene i stadig større grad etterlever regelverket med hensyn til de forebyggende brannvernsoppgavene. Erfaringene er også at de større kommunene, i tillegg til å oppfylle beredskapskravene, har en beredskapsstyrke som er større enn det regelverket krever. Mindre kommuner har i stor grad en styrke som tilsvarer minimumskravene. DBEs erfaring tilsier ikke at økt beredskap er det tiltak som er mest effektivt for å redusere antall branner i Norge. Omfanget av en brann vil i stor grad være avhengig av det arbeidet som er gjort på det forebyggende området. Vi har fra Høyres side gleden av å anbefale komiteens enstemmige merknader i innstillingen.