Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-30:
Målet om et aktivt landbruk i alle deler av landet er en del av den brede distriktspolitikken der siktemålet er å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Alle landbrukseiendommer med bolighus kan ha en funksjon knyttet til bosetting i bygdene. Etter Venstres mening er det riktig politikk å utforme de landbrukspolitiske virkemidlene slik at de bidrar til bosetting og levende bygder. Da landbruksmeldingen ble behandlet, ble det lagt føringer for endringer i en del juridiske virkemidler i arealforvaltningen, det være seg forkjøpsretten, odels- og konsesjonslovgivningen og endringer i boplikten. Det er viktig å ha et rammeverk som best mulig sikrer at våre jordressurser blir holdt i hevd, som sikrer vår egen matproduksjon både i mengde, kvalitet og trygghet, og der det tas hensyn til at det er viktig for bosettingen og levende bygder at landbrukseiendommer blir bebodd. Dette gjelder selv om ikke driftsenheten i seg selv gir stor nok inntekt til å leve av. Det er store grupper mennesker som ser verdien av å bo på en gård og drive en landbrukseiendom i kombinasjon med andre yrker. Det må legges opp til et rammeverk og en jordbrukspolitikk som stimulerer til det. Ensidig fokus på større og større enheter er ikke rette veien å gå for en norsk jordbrukspolitikk som også skal stimulere til levende bygder, livskraftige lokalsamfunn og motvirke en bosetting som går i distriktenes disfavør. Det er bred enighet om å oppheve det offentliges forkjøpsrett etter konsesjonsloven. Forkjøpsretten har i den grad den har vært benyttet, medført betydelige administrative oppgaver og en opplevelse av en komplisert saksbehandling for berørte parter. Å fjerne forkjøpsretten er et godt bidrag for et enklere Norge. Men det viktigste er derimot at ordningen med statlig forkjøpsrett vektla for lite den verdien landbrukseiendommer har som bosted og utgangspunkt for alternativ næringsvirksomhet, gjerne i kombinasjon med jordbruk. Videre viste ordningen liten respekt for den private eiendomsretten og for inngåtte kjøps- og salgsavtaler mellom private. Venstre er glad for at det i dag blir lagt opp til at ordningen med statlig forkjøpsrett blir tatt vekk. Når det gjelder merknaden fra Høyre, Fremskrittspartiet og representanten Terje Knudsen om at adgangen til å skille ut boenheter fra landbruksarealer skal styrkes, har Venstre sansen for det og håper at et fornuftig skjønn blir lagt til grunn i den enkelte lokale sak. Men det som må vektlegges sterkt i slike saker, er den åpenbare faren for framtidige konflikter mellom dem som bor tett innpå et landbruksareal, og de næringsdrivende som nytter arealet både til gjødselsspredning og beiting, og til øvrig landbruksdrift. Det er mange eksempler på slike konflikter på grunn av manglende forståelse for hva det innebærer å ha en tomt og bo tett innpå et aktivt drevet landbruksareal. Når det gjelder boplikten – endringer i kriteriene for fritak – er det viktig å huske landbrukets multifunksjonelle rolle. De store mulighetene som finnes som følge av ny teknologi og nye kommunikasjonsløsninger bør styrke attraktiviteten ved å kunne bo på og eventuelt drive en landbrukseiendom, og kombinere det med annen næringsvirksomhet. Den nye tids løsninger og muligheter åpner for tilflytting til jordbrukseiendommer for mennesker med nye ideer og kompetanse. Det er viktig å ha et rammeverk som gir muligheter for nettopp dette. Hva innholdet i boplikten angår, er den enkleste og beste måten å følge lov om folkeregistrering. Venstre er glad for at flertallet i komiteen legger opp til en så enkel praktisering som mulig. Når det gjelder fritak for boplikten, er selvfølgelig jordbrukseiendommens avkastningsevne viktig, men det er også viktig å se på mulighetene for arbeid i det lokale arbeidsmarkedet for øvrig. Her kommer også pendleravstander inn. I dag er det mulig å få fritak for boplikt dersom en driver flere eiendommer i samme kommune. Venstre vil poengtere at her må en vise praktisk skjønn i forhold til kommunegrenser. En må heller se på avstanden mellom de eiendommene som drives, enn å se på om en passerer en kommunegrense eller ikke. En kommunegrense markerer inndelingen av en forvaltningsenhet. For en arbeidspendler er det helt underordnet om en til og fra arbeid passerer en kommunegrense eller ikke. Dette bør det også tas hensyn til ved fritak for boplikten i saker der landbrukseiendommer drives på forskjellige sider av en kommunegrense. Så til slutt: Som det framgår av dokumentene, er Venstre med på en del av flertallsmerknadene og vil selvfølgelig stemme for komiteens tilråding.