Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-22:
Det er egentlig en ganske historisk dag i dag: For første gang har Stortinget til behandling en sak som tar utgangspunkt i det som er den viktigste ressursen i skolen, nemlig lærernes tid og ledernes tid. Det har aldri tidligere vært presentert. Kirsti Kolle Grøndahl ledet utvalget som ble utnevnt av tidligere kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell på bakgrunn av at mange lærere og rektorer og andre som har sin hverdag i skolen, har tatt opp spørsmålet om tidsbruk, som et viktig politisk spørsmål også. Jeg er veldig glad for at det er så bred enighet i Stortinget i dag om at dette er en ressurs som vi skal ha mye større bevissthet om framover. Derfor håper jeg at dette ikke er avslutningen av en diskusjon, men starten på en bevisstgjøring som både posisjon og opposisjon vil ta med seg i de videre diskusjoner. For det er rett og slett sånn at skolen i veldig mange sammenhenger blir brukt som postkasse for gode intensjoner i resten av samfunnet. Nesten daglig, i hvert fall ukentlig, blir jeg stilt spørsmålet: Kjære vene, her har vi et problem; kan ikke skolen løse det? Vi vet f.eks. ikke hvor skadelig mange barns mobilbruk kan være i forhold til stråling. Hvorfor kan ikke skolen sørge for at det i hvert fall blir forbudt i skoletiden? Når jeg da sier at det er foreldrenes ansvar, at skolen ikke skal ha den jobben, vær så god, ses det på som litt handlingslammelse. Nei, vi må stå opp for det framover også. Det nevnes mange andre type oppgaver: Bør vi f.eks. ikke ha et nasjonalt register over hvor mange barn som møter på skolen etter sommerferien, hvor mange som ikke møter første dag, andre dag og tredje dag? Nei, det bør vi ikke. Man bør ha en oversikt i kommunene, der dette gjelder. Men det er ingen grunn til at kommunene skal bruke tid på å rapportere det inn sentralt, der de ikke skal følge det opp. Tidstesten for oss kommer når alle de gode, velmente forslagene kommer fra nå og framover. Tør vi si: Hør her, tidsbruken er et tema for oss når det gjelder diskusjon om skole. Vi tar tidstesten alle sammen. Det har vi nå innført sentralt i departementet, for vi mener at det er veldig lett at de gode intensjonene raskt kvitteres videre fra oss, men de fører til betydelig tidsbruk i skolehverdagen som stjeler tid fra det som er lærernes viktigste oppgave, nemlig å bruke tiden på ungene. Vi har lagt fram en stortingsmelding som kvitterer ut Tidsbrukutvalgets utfordringer til det sentrale ledd. De er fulgt opp alle sammen, med unntak av ett. Det er et forslag som dreier seg om at vi skal utarbeide veiledninger som angir kompetansemål på alle trinn, i alle fag. Der har vi sagt at vi heller ønsker å spre eksempler på hvordan man har gjort det andre steder, istedenfor å lage sentrale veiledninger for dette. For øvrig er alle utfordringer til det sentrale ledd utkvittert, og vi følger opp på alle områder. Det som nå er utfordringen, er at summen av tidsbruk i skolen dels er oppgaver som kommer fra sentralt hold, men i veldig stor grad også oppgaver som kommer fra det kommunale nivået, fra kommunene, som eier skolene, og som ofte ikke sitter med den kompetansen som de kunne hatt for å yte service til skolene, og som henger sammen med diskusjonen om hva man har av sentrale ressurser. Det tredje leddet er selvfølgelig den enkelte skole, hvor mye av det som lærerne rapporterer som tidstyveri, må utkvitteres, f.eks. møter, møtevirksomhet og generelle møter, som man synes stjeler tid fra andre ting. Så tidstesten for oss alle er: Hvordan skal vi sørge for å følge opp dette videre framover? Da Kirsti Kolle Grøndahl la fram dette, understreket hun hvor viktig ledelse var. Heldigvis har vi nå i rektorutdanningen et helt annet fokus på lederne i skolen. Men én ting som kommer i kjølvannet av Tidsbrukutvalget, er å sammenligne rektorenes støtteapparat med andre lederstillinger, for som flere har vært inne på i debatten, er det skralt mange steder. Det er rektorer som må gjøre mange oppgaver som mange andre ledere har andre til å gjøre for seg. Det handler ikke om økt byråkratisering; det handler om avbyråkratisering av rektorrollen. Så dreier det seg om klasseledelse. Vi er i gang med å lage opplegg for klasseledelse og etterutdanning i klasseledelse, for veldig mye tid kan spares ved å ha profesjonelle, naturlige autoriteter(presidenten klubber) blant lærerne, som tar styring(presidenten klubber) og sørger for effektiv tidsbruk. (presidenten klubber) (presidenten klubber)