Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Jeg har lyst til å gi ros til interpellanten for å ha tatt opp et svært viktig tema som vi kanskje ikke diskuterer til daglig i Stortinget, men som jeg synes mange burde være opptatt av, for de senere års avsløringer av kampfiksing i idretten gir innblikk i en kriminell virksomhet som er egnet til å undergrave idrettens grunnverdier. Like alvorlig som at det rokker ved idrettens grunnverdier og integritet, er det at vi rett og slett ser utviklingen av en svindelindustri der kriminelle bruker idretten som en arena både for å tjene penger og for å drive hvitvasking av penger fra andre forbrytelser. Sjøl om kampfiksing er et voksende problem – tror jeg – i flere idretter, har det særlig vært fotball som har fått oppmerksomhet, og det er særlig fotball som hittil har vært rammet. Da den internasjonale organisasjonen for profesjonelle fotballspillere, FIFPro, offentliggjorde rapporten sin om forholdene for spillere i Øst-Europa, var det en sjokkerende avdekking av tilstander og grov kriminalitet, av vold, trusler, manglende lønn, utpressing og kampfiksing. I etterkant har også eksempler fra en rekke andre land og ligaer blitt avdekket, og vi har også sett at det spilles over til andre idretter enn fotball. En må også si at hvitvaskingen av penger fra annen kriminalitet – som kampfiksing ofte er – blir utført på stadig nye og oppfinnsomme måter. Det krever at myndighetene i mange land kontinuerlig arbeider for å holde tritt både gjennom lovverket, gjennom etterforskning og gjennom spillpolitikk. Det er jo slik at når risikoen vurderes som relativt lav, mens gevinsten kan være helt enorm, må en ikke overraskes over at det er mange som tester det ut og prøver det. En bør heller ikke overraskes over at også norsk idrett blir utsatt for forsøk på kampfiksing. De vitnesbyrdene som en har sett fra enkeltpersoner som har vært kontaktet om kampfiksing – enten direkte eller som har fått informasjon om den type virksomhet – viser at det like gjerne er spillere i lavere divisjoner som blir forsøkt vervet til å manipulere kamper. Holdningsskapende arbeid og idrettens eget reglement er derfor svært viktig og må prøve å ivareta denne utfordringen. Som en rekke talere har vært inne på, er det også mitt inntrykk at idretten har tatt tak i problematikken både gjennom holdningsskapende arbeid og gjennom internasjonale fora. Men omfanget av kampfiksing viser at idretten ikke har mulighet til å ta denne kampen alene. Idretten kan innføre regler, og en kan arbeide med holdningsskapende arbeid på alle nivåer i egen organisasjon, men idrettens organisasjoner alene har ingen sjanse i kampen mot kriminelle nettverk som opererer på tvers av landegrensene. Fra den rød-grønne regjeringen ble det, som det ble nevnt i interpellantens innlegg, i desember 2012 lagt fram en nasjonal handlingsplan mot kampfiksing – et samarbeid mellom daværende regjering, flere ulike særforbund, Idrettsforbundet og også Norsk Tipping og departementene. Det er en plan med gode intensjoner, og den er viktig, men den er heller ikke alene tilstrekkelig for å demme opp for denne typen kriminalitet. Vi er nå inne i år to i oppfølgingen av planen, og jeg tror det er ganske avgjørende at alle parter i samarbeidet løpende holder trykket oppe og iverksetter tiltak. Jeg er veldig glad for at statsråden også i dag bekrefter at den nye regjeringen ønsker å videreføre arbeidet i denne planen og fortsette å ha den oppmerksomheten som er nødvendig på dette arbeidet. Det er bra. Det er gode signaler, og vi kommer til å følge med fra denne salen. Jeg har også lyst til å understreke det som har blitt sagt om at det er viktig at politi og påtalemyndighet også har oppmerksomhet på raske avklaringer av denne typen saker. Så har det vært nevnt ting om spillpolitikken. Spillpolitikken er uløselig knyttet til begrepet «kampfiksing», men vi må ikke gjøre dette til en debatt om spillpolitikk alene heller. Men det er ingen tvil om at en spillpolitikk med økt konkurranse også øker presset når det gjelder kampfiksing. Det øker presset mot manipulering av enkelthendelser i kamper og økt bruk av spill der oddsen settes på ulike spillobjekter i en kamp – som er spesielt utsatt. Vi ser også at «betting» i lavere divisjoner åpner opp for flere arenaer som igjen kan komme i faresonen. Men la oss ikke gjøre dette til en ren debatt om spillpolitikk. Men la oss heller ikke ignorere at det faktisk er en stor utfordring, den utviklingen vi ser når det gjelder spillpolitikken. Senterpartiet forventer at en nå legger det nødvendige press på dette. Vi kommer aldri til å tilgi oss sjøl om vi ikke tidlig nok tar denne problemstillingen alvorlig nok.