trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-12:
Jeg tar ordet for veldig klart og tydelig å tilbakevise påstanden som er kommet fram under debatten, nemlig at Arbeiderpartiet liksom skal gripe inn i universitetets autonomi. Vi gjør ikke det, vi er veldig nøye med at det er det vi ikke gjør. Vi styrker universitetets handlingsrom – med økonomi, med studieplasser. Vi ber regjeringen legge en plan for hvordan man kan ivareta desentralisert utdanning og regionalt ansvar i hele landet. Vi løfter blikket. Men når det derimot gjelder statsråden og regjeringspartiene, har vi eksempler på at det har vært styrt detaljert over en lav sko over lengre tid – med brev, med møter, med signaler på mobiltelefonen og ved å nekte andre å blande seg inn for å redde Nesna. Arbeiderpartiet har alltid stilt opp for akademisk frihet. Vi vil løse dette på vanlig måte, på den måten sektoren er vant til, men regjeringen nekter å bruke virkemidlene som er tilgjengelige, for å få det til. Arbeiderpartiet er opptatt av å ha utdanning i hele landet. Vi har over flere år foreslått 3 000 nye studieplasser og flere rekrutteringsstillinger. Vi har tiltak for desentralisert utdanning i våre budsjetter. Vi har også en stor kompetansereform som er avhengig av et godt utbygd tilbud i regionene. Derfor ser vi på saken om Nesna som en del av noe større, siden diskusjonen om nedleggelse av studiesteder kan komme andre steder i landet også. Vi i Arbeiderpartiet er opptatt av å sende et tydelig signal om at regionenes rolle må styrkes, og at regjeringen må ta ansvar for å styrke desentralisert utdanning. Og så langt må jeg si at det statsråden og statsministeren har levert, er smått og utilstrekkelig.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2019-11-12:
Vi i Kristelig Folkeparti er glade for at vi har klimabevisste ungdommer som søker nye løsninger på vår tids store utfordring. De er modige og uredde, men mest av alt er de engasjert for klimaendring og bærekraft for framtiden. De engasjerer seg i samfunnsdebatten, og på den måten styrker de også vårt demokrati. Det applauderer vi i Kristelig Folkeparti. Representantforslaget søker å endre fraværsreglene på norske skoler ved å forandre det vi i dag kaller unntaksbestemmelsen. Jeg mener det er viktig at vi som politikere skal legge til rette for at engasjert ungdom skal kunne delta i politisk aktivitet, men at det i dag finnes ordninger som ivaretar gyldig fravær for politisk organisert arbeid, innenfor dagens reglement. Nettopp derfor er det også viktig at vi ikke søker å fylle unntaksbestemmelsen med unntak som det kan være vanskelig å ha en avklart felles forståelse av, eller som for noen vil kunne ha negativ betydning for elevenes tilstedeværelse på skolen. Vi har et klart mål i norsk skole om å redusere fraværet i opplæringsløpet. Gis man en rett til opplæring, forventes det at man stiller opp til undervisningen. Dette mener Kristelig Folkeparti må kommuniseres på en tydelig måte gjennom skolens fraværsreglement. Samtidig er elever ulike, og det er forskjellige årsaker til at elever er borte fra undervisningen: sosiale utfordringer, mobbing, problemer hjemme, psykiske problemer eller vansker med å takle overgangen fra ungdomsskole til videregående. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at vi ikke får et fragmentert fraværsreglement, men et fraværsreglement som ivaretar god læring og ikke minst har tydelige forventningsavklaringer – et reglement som ikke kan tolkes for ulikt, alt etter hvilken skole eller hvilken lærer som skal avgjøre om fraværet er innenfor eller utenfor. Det kan det lett bli om man på generelt grunnlag åpner for gyldig fravær på grunn av politisk streik. Det er en rekke store politiske saker som kan engasjere barn og ungdom. En åpning for politisk streik som gyldig fravær vil kunne få negative konsekvenser for en del elevers tilstedeværelse på skolen, i tillegg til at det lett vil kunne oppstå tolkningsproblemer. Kristelig Folkeparti er derfor opptatt av at denne regjeringen skal fokusere på fravær og frafall i hele opplæringsløpet. Det har vi også vist gjennom innføringen av lærernormen, med mange flere lærere i grunnskolen, og med både tidlig innsats-meldingen Tett på og fagfornyelsen som denne regjeringen nå gjennomfører. Vi tror en utvidelse av unntaksbestemmelsen til også å omfatte politisk streik vil skape uklarheter og grunnlag for store tolkningsutfordringer. Vi tror heller ikke at videreføring av dagens reglement vil legge noen demper på ungdommens motivasjon og lyst og mulighet til å engasjere seg politisk.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-12:
Jeg vil be statsråden spare oss for dette skuespillet om autonomi. Alle vet at slakten av campus Nesna – til tross for at det sto noe annet i fusjonsavtalen – lenge har vært planlagt, over flere år. Autonomi er et viktig prinsipp når det gjelder spørsmål om forskningens frihet og den daglige driften og organiseringen av universitetene, men det er ikke et argument for at departementsoppnevnte styrer skal gis makt til å overta ansvaret for utdanningspolitikken. At styrene er tildelt ansvaret for organisering av institusjonene, betyr ikke at Stortinget har gitt dem et fritt mandat til å rasere viktige studiesteder rundt om i Norge. Hvis denne typen nedlegging likevel gjennomføres, er statsråd Nybø enig i at det i så fall skjer fordi regjeringen tillater det, og også gir blaffen i å gi nødvendige bevilgninger som må til for å hindre et slikt resultat?
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Dette har vært en veldig vanskelig sak for Nord universitet. Jeg tror at i moderne tid er dette den vanskeligste saken et universitet har stått i. Det er en prosess som har gått over lang tid. Det er helt riktig som representanten sier, at jeg sendte et brev, for det kom fram en rapport fra rektor som gikk veldig langt – mye lenger enn det som ble det opprinnelige vedtaket – i endringer på ulike studiesteder. Jeg valgte da å sende et brev, som er offentliggjort både her og der, der jeg tydeliggjorde at de måtte tenke på at de hadde flere oppgaver enn bare å heve kvaliteten. De måtte også legge vekt på det ansvaret de har for å gi utdanning til befolkningen i den regionen de sogner til. I det brevet ba jeg dem om å justere kursen. Og da rektor la fram sitt forslag til vedtak i juni, hadde hun sånn sett også tatt høyde for det og gjort betydelige endringer fra det første forslaget som ble lagt fram, til det som styret da vedtok i juni.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Jeg har ikke som statsråd overprøvd styret ved Nord universitet. Jeg har valgt ikke å gjøre det med bakgrunn i at jeg mener at autonomien til universitetene er viktig å hegne om. Det har vært en vanskelig prosess, det har vært en vanskelig beslutning for Nord universitet, men det er rektor som har lagt fram et forslag, og det er styret som har vedtatt forslaget. Jeg som statsråd har valgt ikke å overstyre det med bakgrunn i universitetets autonomi. Så har jeg lyst til å rette litt opp i en del av de påstandene som kommer her. For det første: Når det gjelder departementets pålegg om å se på strukturen, så er dette en del av utviklingsavtalen til Nord universitet. Det er ikke noe ensidig pålegg fra departementet der; dette er en avtale som blir inngått mellom departementet og universitetet på initiativ fra universitetet. Vi har ikke bedt dem om å legge ned Nesna; rektor har selv valgt å legge det fram, og styret har valgt å vedta det.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Når jeg har lest innstillingen til komiteen, er det ikke tvil hos meg om at Arbeiderpartiet svekker autonomien til institusjonene. Det å skulle prøve å forklare vekk det forstår jeg ikke hvordan man skal klare. Det overrasker meg at Arbeiderpartiet i så liten grad vektlegger autonomien til en viktig sektor som universitets- og høgskolesektoren. Det er riktig at departementet har en del styringsverktøy overfor de institusjonene vi eier. Det er også det jeg benyttet meg av da jeg sendte et brev til styret ved universitetet i april, da den første rapporten fra rektor kom. Da var jeg ikke inne i detaljene og instruerte om hva de skulle gjøre, men jeg ba dem justere kursen, for jeg mente det opprinnelige forslaget gikk altfor langt, medførte altfor store endringer og ikke ivaretok den ene delen av samfunnsoppdraget som gikk på å tilby utdanning og kompetanse til regionen.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Jeg har selv vært på Nesna og hatt dialog med både ordførere i regionen og Folkeaksjonen for høyere utdanning på Helgeland. Nord universitet planlegger fortsatt å tilby utdanning på Helgeland, men da på Mo i Rana. Nord universitet er opptatt av at det fortsatt skal være lærere, sykepleiere og andre viktige utdanningsgrupper til arbeidslivet og til næringslivet på Helgeland. I tillegg er jeg kjent med at f.eks. VIT er i dialog med sykehuset for å se om de kan tilby utdanning på Sandessjøen. Dette er en prosess som helt sikkert kommer til å gå videre. Nord universitet har en jobb å gjøre når det gjelder tilliten mellom lokalsamfunnet og Nord universitet for å bygge den opp igjen og vise at de har tenkt å styrke seg på Mo og tilby den kompetansen som trengs på Helgeland.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Dette har vært en vanskelig sak for de ansatte, for studentene, for Nord universitet. Jeg har lyst til å understreke at de studentene som i dag studerer på Nesna, oppfyller de kravene som vi har satt for å komme inn på lærerutdanningen, men Nord universitet har utfordringer med rekruttering til lærerutdanningen, med gjennomføring og med å få nok lærere til regionen. Den utfordringen har de som helhet ved Nord universitet. Så er det noe som fungerer bedre noen plasser enn andre plasser, men alle studiestedene ved Nord universitet har sine utfordringer når det gjelder lærerutdanningen. Det som er viktig nå, er at nå har Nord universitet fattet en beslutning. Rektor la fram en innstilling, styret har vedtatt å legge ned Nesna. Nå må Nord universitet jobbe videre med den beslutningen. De må gå i dialog med de ansatte, de må gå i dialog med studentene, og de må lage gode ordninger for dem som skal flytte over til Mo i Rana eller Bodø.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Først av alt: Et styre på et universitet oppnevnes ikke utelukkende av departementet. Et styre på et universitet består av noen eksterne styremedlemmer oppnevnt av departementet, men også av ansatte og av studenter, og det er ikke de departementsoppnevnte som har flertall. For det andre: Styret har ikke fått mandat, sier representanten. Jo, styret har i universitets- og høyskoleloven fått mandat til å bestemme universitetets organisering på alle nivåer. Styret har fått fornyet mandat i strukturmeldingen. Samtlige partier utenom Senterpartiet var helt tydelige på at det er styrene som skal bestemme organiseringen av et universitet. Og dette Nord universitet, som representanten så foraktfullt omtaler det som, er en viktig institusjon for Nordland og Trøndelag og skal levere arbeidskraft til arbeidslivet og til næringslivet.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Jeg har noen kommentarer til debatten som har vært her i dag, for det første til Arbeiderpartiets argumentasjon: Min innvending mot Arbeiderpartiets argumentasjon knytter seg til at de prøver å ri to hester på én gang. For det første har de stått bak universitets- og høyskoleloven, som ble vedtatt i 2005, der det framgår at det er styrene som bestemmer organiseringen av universitetene – og også strukturreformen i forrige stortingsperiode, der dette blir presisert. På den andre siden står de nå bak forslag der man skal pålegge Nord universitet å opprettholde studietilbudet på Nesna. På den ene siden snakker man om autonomi, på den andre siden er man så tydelig på studiested Nesna. Det er min innvending mot Arbeiderpartiet. Hvis det er slik at Arbeiderpartiet ikke lenger står bak at det er styrene som skal bestemme hvor universitetet skal tilby ulike utdanninger, er det en ærlig sak, men da må man være tydelig på det. Jeg har også lyst til å knytte noen kommentarer til Universitetet i Tromsø, Norges arktiske universitet. Nå har det flere ganger fra talerstolen blitt sagt at UiT har vært instruert av Kunnskapsdepartementet, og at de har blitt nektet å overta på Nesna. UiT har ikke vært instruert av Kunnskapsdepartementet. De ble i en bestemt situasjon bedt om å ta et skritt tilbake, for det var en veldig betent situasjon på Nesna akkurat da. Det var knyttet til et bestemt tidsrom, det var heller ikke en instruksjon. Når det gjelder det om UiT kan overta på Nesna, har jeg hørt mange snakke om det – politikere har snakket om det, folk på Helgeland har snakket om det, mediene har snakket om det. Noen snakker om det fordi det er politisk opportunt for dem å røre i det vannet, andre snakker om det fordi de virkelig håper at UiT kan overta på Nesna. Men jeg har hatt møte med Universitetet i Tromsø, og de understreker overfor Kunnskapsdepartementet at de aldri har vurdert å overta ansatte, bygningsmasse eller virksomhet på Nesna. Det synes jeg vi skal være ærlige om i en vanskelig situasjon, som det er på Nesna nå. Det er ikke et alternativ at UiT kommer og overtar det som er dagens tilbud. Men UiT står selvfølgelig fritt, som andre universiteter, til å tilby ulike utdanninger også på Helgeland, og jeg vet at de jobber med videre- og etterutdanningstilbud som regionen ikke har tilbud om i dag, men som det kanskje er et behov for. Det regner jeg med at de fortsatt vil ha dialog med regionen om. Nord universitet er et viktig universitet for Nordland og Trøndelag. De har en jobb å gjøre når det gjelder å bygge opp tillit, og det må de gjøre, for dette er et universitet som skal levere viktig arbeidskraft til næringslivet og arbeidslivet, og som betyr veldig mye for dem som bor i de regionene.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2019-11-12:
La det ikke være tvil om at denne dagen vil bli stående som dagen da regjeringspartiene satte den endelige spikeren i kista for et helt samfunn på Helgeland. Dersom man ikke ser de vidtfavnende konsekvensene av ikke å gripe inn og bevare lærerutdanningen på Nesna og sykepleierutdanningen i Sandnessjøen, har man ikke satt seg godt nok inn i de dramatiske følgene dette vil få. Dette handler ikke bare om at man i god sentraliseringsånd flytter en institusjon fra en plass til en mer sentral plass. Det handler om at hjertet i Nesna blir borte, men også at man svekker tilgangen til kvalifiserte lærere og sykepleiere i en stor region, en region som ellers er svært så viktig for staten Norge på enkelte områder, særlig gjennom sin store verdiskaping innenfor havbruk. Det er verdier Norge gjerne vil beholde og videreutvikle. Vi må ikke glemme at for å videreutvikle våre naturressurser er vi avhengig av levekraftige lokalsamfunn, også på Helgelandskysten, og sånne samfunn trenger kvalifisert personell, både lærere og sykepleiere. Jeg forutsetter at statsråden har konferert grundig med både kommunal-, nærings- og statsminister for å vurdere langtidskonsekvensene for Helgeland og for Nordland som denne nedleggingen i Nord universitet vil medføre. Dette gjelder både bosetting og næringsutvikling. Statsråd og regjering må være kjent med lovnadene i fusjonsavtalen og kan heller ikke ha unngått å legge merke til alle de innspill som har kommet, innspill med stor faglig tyngde. Debatten her i dag bærer dessverre preg av at det er manglende kjennskap til institusjonens kvaliteter, til geografi og til Nord universitets alternativ. Det er nemlig sånn at når det gjelder det som flyttes til Mo i Rana, skal faglærerne ha tilholdssted i Bodø. Det skal heller ikke være mulig å overse at universitetsstyrets vedtak er fattet på sviktende faktagrunnlag, som er gjort rede for i høringer osv. Noen ganger må de ansvarlige ta ansvar. Autonomi kan ikke brukes som et skalkeskjul for det. Det å ta ansvar er ikke detaljstyring, det er noe som befolkningen forventer. Det er hevet over enhver tvil at statsråden kunne og burde ha grepet inn. Dette ser ut til å være en mørk dag i Helgelands historie, og dessverre ser det ut til å bli flere sånne dager i tiden som kommer.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-11-12:
Agenda Nord-Norge foregår nå i Narvik, og på Agenda Nord-Norge i går ble det stilt spørsmål om hva som er viktig for unge mennesker som skal velge jobb, utdanning og bosted. Svaret var klart: jobbmuligheter, utdanning og utviklingsmuligheter – så kom venner, kjæreste, familie. Svaret kommer neppe som noen overraskelse. Men hva skjer nå på Helgeland? Jo, de byggesteinene som er de aller viktigste for unge mennesker som skal skape seg en framtid, blir borte på Helgelandskysten, i Nordland. Distriktene demonteres og desentraliseres. Når jeg hører på statsråd Nybø, høres det ut som om sentralisering er et mål i seg sjøl i denne saken. Og hvor er representantene fra regjeringspartiene fra Nordland i denne saken? Hvor er Fremskrittspartiets representanter, som i hele valgkampen raste mot nedleggingen i Nesna og Sandnessjøen? I valgkampen stilte de opp mot dette, mot prosessen som førte fram til vedtaket til Nord universitet. Nå er de borte, nå hører vi ikke deres stemmer. Nordlands representanter fra Høyre har ikke nevnt denne saken i det hele tatt, og det er skuffende. Sjølsagt kan regjeringa og regjeringspartiene sette rammer for autonomien til Nord universitet. Hvis de hadde villet, kunne regjeringspartiene stemt for forslagene som blir fremmet av bl.a. Senterpartiet i denne saken, men det er ikke flertall i stortingsgruppene for å gjøre det. Det er faktisk sånn at regjeringspartiene synes det er helt greit å legge ned lærerutdanningen på Nesna. De synes det er helt greit at ca. 230 arbeidsplasser forsvinner fra Nesna og området rundt, og de synes det er greit at Helgeland tappes for utdannings- og utviklingsmuligheter. Det blir sagt at utdanningen skal bestå, den skal flyttes til Mo i Rana, og at det er det samme eller økt antall studieplasser. Det stemmer ikke. Vi har sett gang på gang i denne saken at rektor på Nord universitet har lagt fram faktafeil. Kritikken og motmakta har vært tydelig. Folkeaksjonen har kjempet for det de har kjært. De har kjempet mot nedlegging av Nesna og for å få fram fakta i saken.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-11-12:
I Nordland er både naturen og folkene sterke. I nord finnes det både optimisme og kreativitet. Men nå er vi forbannet, som Harald Stanghelle skrev i Aftenposten. Vi er godt begrunnet forbannet: nedleggingen av Andøya flystasjon, sammenslåingen av Troms og Finnmark, ambulanseflyene og politireformen. Nå er det nedleggelser på Helgelandskysten: tingretter, trafikkstasjoner og nedbygging av Brønnøysundregistrene, sykepleierutdanningen i Sandnessjøen og lærerutdanningen på Nesna. Rektoren ved Nord universitet har presentert feil fakta gang etter gang. Jeg synes at det kvalifiserer til stryk. Men ingen med flertall i denne salen vil ta tak i disse faktafeilene. Jeg har stilt spørsmål og prøvd å utfordre statsminister Erna Solberg, og hun ber utdannings- og forskningsminister Nybø om å svare på sånne spørsmål, og hun igjen skyver fra seg ansvaret eller vil ikke ta tak i denne feilinformasjonen, og går rundt grøten. Dette synes jeg er veldig bekymringsfullt. Det blir som om det er feil i saksgrunnlaget, det som legger grunnlaget for de beslutningene som kunne vært omgjort i dag, men som likevel får stå. Feil i faktagrunnlaget er nesten ikke til å kunne leve med. Det haster å berge lærerutdanningen på Nesna. Og hvorfor skal de arbeidsplassene og utdanningstilbudene som finnes der i dag, legges ned, for så å forsøkes bygd opp igjen etterpå, også med fylkeskommunens drahjelp, sånn som representanten Grøvan legger opp til? Det hadde jo vært mye, mye bedre å stoppe denne saken nå. Så tilliten til Nord universitet og Nesna er borte, sier mange. Men jeg tror at dersom de forslagene som er fremmet i dag – i hvert fall Senterpartiets – hadde blitt vedtatt, måtte rektoren ved Nord universitet ha sagt unnskyld, og hun og styret måtte innordne seg etter de vedtakene eller finne seg noe annet å gjøre.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-11-12:
Tilgang til utdanning i distriktene er selvsagt distriktspolitikk, men ikke distriktspolitikk bare for enkeltsteder; det er en politikk for verdiskaping i hele landet. Alle tjener på det. Jeg har lyst til å understreke at både Nesna og Sandnessjøen er studiesteder med høy kvalitet. Statsråd Trine Skei Grande har forklart nedleggingen av Nesna med at studiestedet har veldig lave søkertall og problemer med å få fulltidsstudenter. Det har ikke vært mange søkere til noen av disse stedene, sa statsråden. Det stemmer ikke. Nesna har bedre søkertall enn Bodø til lærerutdanningen. Det gjelder også tall for oppmøte, gjennomføring og studietilfredshet. Det er et studiested med høy kvalitet som legges ned.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-11-12:
Senterpartiet har stått alene om å være imot strukturreformen. Vi mener tiltak over tid har bidratt til sentralisering. Det har pågått en nedbygging av studiestedene ved Nord universitet helt siden fusjonen, til tross for regjeringens og stortingsflertallets forsikringer samt formuleringer om videreutvikling som er nedfelt i fusjonsavtalen. Alibiet er behov for økt kvalitet, sterkere enheter og fagmiljøer. Men Nesna hadde kvalitet, var en sterk enhet og hadde et sterkt fagmiljø før fusjonen. Publiseringer per ansatte, søkertall, gjennomføring og trivsel var høyest blant de enhetene som gikk inn i Nord universitet. Som da strukturreformen kom, mangler vi fortsatt en gjennomgang av kvalitetsdrivere, kvalitetsbegrepet og kravene som ble stilt til fagmiljøer. Tellekanter og kvantitet går foran kvalitet. Vi mener fortsatt at verdien av kunnskapsutvikling og kandidatutdanning i et mangfold av institusjoner spredt over hele landet har en egenverdi, både nasjonalt og regionalt. Dette samfunnsoppdraget blir ikke vektlagt i dag. Regjeringspartiene peker på enigheten om mål for lærerutdanningen i utviklingsavtalen mellom Kunnskapsdepartementet og Nord universitet, men virker å glemme hvor aktiv politikk som faktisk må til for å sikre spredte og desentraliserte utdanningstilbud og campuser rundt om i Norge. Om ansvaret gitt til styrer kan vi lese i universitets- og høyskoleloven at faglig utvikling skal være i samsvar med mål som er gitt av overordnet myndighet, og at «institusjonens økonomiske ressurser og eiendom disponeres i overensstemmelse med bestemmelser om dette gitt av overordnet myndighet». Hvordan intern organisering kan være en blankofullmakt for nedleggelse av studiesteder imot politiske ønsker, er for meg uforståelig. Institusjonenes autonomi er ikke absolutt. Styrenes myndighet er delegert av departementet som eier av høyskolene og universitetene. Regjeringen og statsråden kan ikke si fra seg det politiske ansvaret når institusjonene foretar disposisjoner som er i strid med politisk vedtatte mål. Statsråden gjorde seg selv til en aktiv part ved brevskriving, besøk og telefonering. Vi forstår engasjementet, men da nytter det ikke å trekke på skuldrene og si, når vedtaket er fattet: Vi gjorde det vi kunne. Til sjuende og sist er dette et politisk ansvar. Senterpartiet mener konsekvensene ved ikke å gjøre noe er langt, langt større enn ved å gjøre noe for å berge disse studiestedene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-11-12:
Det kan virke som om det er om å gjøre å instruere institusjonene minst mulig, og at beskjeder gitt fra myndigheter, eller meninger statsråden har, er fullt opp til den enkelte å vurdere. Senterpartiet mener det er opplagt at staten er – og skal være – en aktiv eier, med alle de midlene som blir investert i høyere utdanning, og den betydningen det har for samfunnet. I dette ligger det også en forutsetning om at statsråden må følge opp at institusjonene blir drevet i tråd med de vedtak og de forutsetninger Stortinget har lagt til grunn. Jeg synes det er skremmende hvordan regjeringspartiene i dag tar avstand fra politikk som kan være med på å sikre desentraliserte utdanninger for flere lærere og sykepleiere på Helgeland, som sårt trengs. Tildelingsbrev og utviklingsavtaler er ikke ensidige pålegg, men det politiske ansvaret for det som står der, må statsråden ta. Universitetene fikk en bestilling om å beslutte ny studiestedsstruktur innen kort tid i 2019. Senterpartiet forstår dette som en villet politikk fra regjeringen. Hvilke krav vi stiller til institusjoner og utdanningsprogram, må være gjennomtenkt, og konsekvensene må være vurdert. Det grunnleggende problemet med hele strukturreformen er at den var forhastet og underfinansiert. Flere nye endringer, som femårig lærerutdanning og at den resultatbaserte andelen av finansieringen er økt, har bidratt negativt. Forskerforbundet mener vi må endre kriteriene for måloppnåelse som sektoren styres etter, for å ivareta mangfoldet av universiteter og høyskoler. Senterpartiet mener at dette må på plass for å ivareta det regionale oppdraget og stimulere til desentraliserte utdanninger. Smådrifts- og avstandsulemper gjør at vi bør ha en mer  aktiv forvaltning av finanseringens innvirkning på strukturen i sektoren når det gjelder både studiesteder og fagtilbud. Også indikatorer for å måle gevinster av de fusjonene som er gjennomført, må ta høyde for dette. Ulemper kan også forekomme. Gevinstrealisering skal nå dokumenteres på tvers av det institusjonene selv mener er egnet for å uttrykke effekter og kvalitetsforbedring – men autonomien veier tyngst, må vite. Argumentene vikarierer. Spørsmålet som Høyre løfter rundt forskerutdanningen, burde være et argument for  å bevare Nesna, heller enn å legge det ned, med tanke på kvaliteten ved lærerutdanningen som er der. Medlemmer fra Fremskrittspartiet har tatt til orde for å bringe strukturvedtaket ved Nord universitet inn for kontroll- og konstitusjonskomiteen, noe som i seg selv er oppsiktsvekkende. Men ansvaret for de politiske konsekvensene av at styret ved Nord universitet vedtar nedlegging, i strid med avtaler og samfunnsoppdrag, virker det ikke som om noen vil ta. Senterpartiet tar kampen.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-11-12:
Debatten går inn for landing. Argumentene og det overordnede blikket følger jeg. Poenget er bare at Senterpartiet ser konsekvensene disse nedleggelsene har. Vi frykter for konsekvensene på sikt. Vi bygger på erfaringer fra tidligere nedleggelser og erfaringer fra den aktive politikken som ble ført for å opprette høyskolene med deres mandat for profesjonsutdanninger spredt i hele landet. Det som skjer i dag, er nærmest historieløst og undergraver ansvaret til Stortinget, vårt ansvar som folkevalgte. Faktum er at flesteparten etablerer seg i regionene der de studerer. Nå mister Nesna og Sandnessjøen sine kompetansearbeidsplasser og rekrutteringsarenaer for sykepleiere og lærere. Dette er til sjuende og sist statens ansvar å sikre. Det er Stortinget og vi som folkevalgte som må møte disse folkene og forklare hvorfor vi mener at disse studiestedene ikke skal opprettholdes.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-11-12:
Politisk engasjement er noe vi må ta vare på og sette pris på. Å tale i Stortinget er dessverre begrenset til representasjonen til Stortinget. Verden er i endring, og vi må heie på dem som søker kunnskap og debatt for å påvirke verden rundt dem. Vi som folkevalgte må også være et talerør på vegne av de mange sterke stemmene som er der ute. Engasjementet for klimasaken er sterkt og har vært sterkt lenge. Forskjellen nå er at dagens unge opplever at nok er nok. Det holder ikke lenger med opplyste debatter og leserbrev – nå må vi handle. Den internasjonale bølgen av demonstrasjoner og krav om tiltak kan vi takke Greta Thunberg for. Påvirkning av folkevalgte skal være mulig for alle. Når ungdom nå ytrer at de må forlate sitt daglige virke og møte opp der politikerne er, må vi gå i oss selv og spørre om vi som politikere hører godt nok etter på innspillene vi får. Så seint som i september 2019 var ungdom i 2 600 byer og 150 land ute og streiket i verdens største klimastreik. Vi må ikke kue opprør med fraværsregler og krav – vi må høre etter. Den beste skolen vi alle går på, er livets skole. Det er ingen tvil om at skolen og læring satt i system er det som rigger barn og unge for å møte videre utdanning og arbeidsliv. Men veien til et fullverdig liv mener jeg også inneholder noen omveier og blindveier. Fraværsregler skal kunne ta unna når slike sidespor kan bidra til elevenes læring utover det man kan oppleve i klasserommet eller ordinær undervisning. Fravær inntil 10 pst., der bl.a. politisk arbeid inngår, ble tolket som grunnlag for å gi elevene fravær flere steder, men så satte kunnskapsministeren en stopper for dette. Undervisning elevene går glipp av, må de ta igjen på eget ansvar. Senterpartiet mener det må være rom for å gi elevene gyldig fravær for politisk engasjement, inkludert politisk klimastreik. Senterpartiet mener myndigheten til å godkjenne fravær bør ligge til den enkelte skole, og at det ikke skal være en generell streikerett, som i forslag 1 i representantforslaget. Dagens fraværsregler må ikke begrense elevenes mulighet til å engasjere seg politisk, og vi støtter derfor forslag nr. 2, avgrenset til organiserte markeringer. Hovedregelen vil fortsatt være tilstedeværelse på skolen. Streiken har ikke gått så langt som Pink Floyds låt, som sier: «We don’t need no education». Kritikerne kan ta det helt med ro. Det går fint å støtte forslag nr. 1.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-11-12:
Det er interessant å høre statsråden si at det er fylkeskommunene som endelig skal avgjøre i den enkelte sak. Fraværsreglene åpner jo for å godkjenne politisk engasjement som gyldig fravær. Flere skoler tillot dette fram til statsråden satte en stopper for det. Flere skoler endret altså praksis etter statsrådens utspill. Jeg lurer på hva som gjorde at statsråden hadde en annen oppfatning enn det flere skoler hadde, og hvorfor statsråden så behovet for å gå ut og overstyre det lokale skjønnet – selv om det nå kan høres ut som om det fortsatt er et handlingsrom – og likevel mene noe om skolenes praksis.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-11-12:
Denne saken handler om i hvert fall to ting. For det første handler den om konsekvensene for lokalsamfunnet Nesna. For det andre handler den om hvordan vi ivaretar det regionale ansvaret for regional utdanning, regional forskning og at folk skal kunne studere der de bor. For det første: Dette er en tung dag for Nesna. I dag taper Nesna i Stortinget. Flertallet er dessverre tydelig i denne saken: De mener prosessen med å avvikle Nesna skal fortsette. I møte med denne harde realiteten har ikke Nesna-samfunnet og deres venner på Helgeland lagt lobbene på hylla og bunaden i skapet. De jobber videre – de vil ha et tilbud på Nesna fortsatt, de ser etter løsninger, og vi burde støtte dem i det. For det andre handler saken om hvordan vi ivaretar det regionale ansvaret for utdanning og forskning. Vi frykter at det som skjer på Nesna, også kan skje andre steder. Takk og pris for at vi har fått en debatt, for det har vært høye røster på Helgeland som har snakket ut og gjort at vi nå får denne debatten i Stortinget – forhåpentligvis også flere ganger. Det er noen som forsøker å gjøre dette først og fremst til en debatt om strukturreformen i høyere utdanning. Vi kan sikkert ha lange debatter om det. Men sannheten er at denne saken ikke først og fremst handler om lovverk, men om politisk vilje. Vi har hørt til og med statsråden stå her i salen i dag og si at hun vet at det finnes måter man kan styre institusjonene på. Det har man – en regjering kan styre gjennom tildelingsbrev, etatsstyringsmøter, budsjetter, studieplasser, rekrutteringsstillinger, utviklingsavtaler, stortingsmeldinger og oppnevning eller avsetting av styrer, gjennom formelle og uformelle signaler. Sannheten er at dersom regjeringspartiene hadde ment at lærerutdanningen på Nesna ikke skulle legges ned, hadde de kunnet sikre at den ikke ble det. Dersom regjeringspartiene hadde ment at Nord universitet burde ha gått i en annen retning, hadde de kunnet sikre det. La meg understreke at Arbeiderpartiet mener det er klokt å gå gjennom styringssignalene og styringsprinsippene innen høyere utdanning. Denne saken har vist hvorfor det er nødvendig. Når både statsråden og andre sier at Arbeiderpartiet og andre partier har gått for langt i å styre autonomien i denne saken, har altså statsråden selv i dag bekreftet at man har måter å styre på. Og statsråden har selv sagt, senest i dag, at hun benyttet seg av dem da hun og regjeringa mente at Nord universitet gikk for langt – hun var uenig i Nord universitets første forslag til strukturendring. Men når andre, f.eks. Arbeiderpartiet, gjør det – da skal det plutselig være uansvarlig å mene at Nord universitet burde endre kursen. Det står ikke til troende, og det er en uansvarlig og useriøs styring av både Nord universitet og høyere utdanning, som skaper usikkerhet, og man burde ha stemt for de forslagene som opposisjonen kommer med i denne saken.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-11-12:
Denne saken handler som sagt både om det konkrete, lokale på Nesna og Helgeland, og det handler om det større bildet for hvordan vi ivaretar regional utdanning. Jeg må bare først si at statsråd Nybø tar feil. Det er ikke sånn at Arbeiderpartiets forslag i denne saken tilsier at man må endre hele strukturreformen. Vårt poeng er nettopp det at man ikke trenger å endre systemet for å sikre lærerutdanning på Nesna. Det kunne en regjering ha sikret dersom man hadde ønsket det. Det er altså sånn at Arbeiderpartiets forslag og dem vi støtter i saken, ikke nødvendigvis tvinger Nord universitet til noe som helst. Vi vil sikre lærerutdanning på Nesna. Vi har med vilje ikke skrevet nøyaktig hvordan det skal kunne skje. Det ville ha vært regjeringas ansvar dersom forslaget ble vedtatt. For oss er det viktigste at tilbudet er der, ikke nøyaktig hvem som skal ivareta det. Når vi diskuterer denne saken, er det, som flere har sagt, sånn at hvis man spør seg hvem det egentlig er som har ansvaret for å sikre lokalsamfunnene, er det klart at Nord universitet ikke nødvendigvis har ansvar for å opprettholde distriktsarbeidsplasser. Men har tingretten ansvar for å opprettholde distriktsarbeidsplasser? Nei, de har jo ikke det. Politiet sier de ikke har ansvar for å opprettholde distriktsarbeidsplassene. Brønnøysundregistrene har ikke ansvar for å opprettholde distriktsarbeidsplassene. Eller når det gjelder Troms, som jeg har vært med i mange forsvarsdiskusjoner om: Forsvaret kan ikke ha ansvar for å opprettholde distriktsarbeidsplasser. Det kan heller ikke Nav, osv. Spørsmålet er da: Hvem har ansvaret? Vel, jeg har lyst til å spørre regjeringspartiene om noe her i dag, for på fredag var en sak oppe i statsråd. Da endret regjeringa retningslinjene for lokalisering av statlige arbeidsplasser og tjenester. På regjeringas egen hjemmeside har Monica Mæland uttalt seg under overskriften «Regjeringen strammer grepet om fordelingen av statlige arbeidsplasser». Der uttaler statsråd Mæland: «Vi må unngå at enkeltsteder rammes urettmessig hard når statlige arbeidsplasser flyttes eller legges ned.» Nå er det altså sånn at ifølge de nye retningslinjene skal alle lokaliseringsbeslutninger når det gjelder statlige etater og direktorater, løftes opp på politisk nivå. Spørsmålet til regjeringspartiene er: Når vi ser at f.eks. nedlegging av hele studiesteder får store konsekvenser for lokalsamfunnet, kunne man ikke gjort det samme – tatt det med inn i diskusjonen om styringsprinsippene for høyere utdanning, som regjeringa nå har varslet at man skal gå gjennom – og sagt at vel, hvis det får så store konsekvenser som det gjør i denne saken, må det en helt annen politisk drøfting og en helt annen politisk ansvarstagen til enn det vi ser i den saken? Sannheten er at vi hører fra andre steder i landet at man frykter den samme type utvikling. Skal vi ha en kompetansereform, skal vi ha utdanning i hele landet, nok lærere og sykepleiere, er vi nødt til å sørge for at vi har utdanning over hele landet.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-11-12:
På noen av representantene fra regjeringspartiene kan det høres ut som om staten nærmest ikke styrer innenfor høyere utdanning i det hele tatt. Det er i beste fall en myte. Man kan selvsagt ta politisk ansvar dersom man gjør det riktig og ryddig. Det vi ikke har fått svar på i dag, er hva regjeringa tenker om veien videre for Helgeland og særlig for Nesna-samfunnet. Arbeiderpartiet er uenig i det som skjer nå, men når regjeringa og regjeringspartiene først har bestemt seg for at man skal legge ned lærerutdanningen på Nesna, mener vi at man burde få noen signaler fra regjeringa og departementet om hvorvidt de gjør det de kan for å støtte kommunen og ordføreren i å få på plass andre alternativer. Dette er et lokalsamfunn som rammes hardt, og regjeringa må gå i dialog med kommunen og være på tilbudssida for å få aktivitet på Nesna. Hva har regjeringa og regjeringspartiene tenkt om veien videre for dette lokalsamfunnet? Vil de stille opp, eller vil de ikke?
Kent Gudmundsen (Høyre), 2019-11-12:
Det er ingen tvil om at dette er og har vært en veldig krevende sak. Selv tok jeg turen til Nesna for både å lytte til argumentene og ikke minst høre førstehånds det som var i bevegelse, da den første innstillingen fra Nord universitet kom. Som dere sikkert har fått med dere, ærede medrepresentanter, har jeg vært en av dem som har vært veldig kritisk til hvordan man har håndtert nettopp dette med studiestedsstruktur. Jeg skulle veldig gjerne ha sett en annen løsning, jeg må si det. Jeg har også vært veldig glad for at statsråd Nybø har vært tydelig i å peke på det regionale og ikke minst på det samfunnsoppdraget som universiteter har. Samtidig tror jeg det er viktig at vi reflekterer litt over autonomisporet, som jeg føler har vært gjort veldig unyansert fra denne talerstolen i dag, i hvert fall inntil nå. For det er ingen tvil om at i det dilemmaet som vi står oppe i her nå, og som jeg selv føler veldig på, er én ting at vi i Stortinget setter budsjettrammer, at vi peker på en del kvalitets- og utviklingsretninger som universitetene skal ta gjennom disse tildelingsbrevene eller utviklingsavtalene man har. Men noe jeg tror er veldig viktig å få med seg her, er hvilken detaljgrad man beveger seg på. Med det mener jeg ikke at å legge ned en campus er en detalj, overhodet ikke. Men poenget er at man er nødt til å se ting i en sammenheng, og det som er et viktig prinsipp, og som gjør at jeg har et hjertesukk i denne saken, er nettopp behovet for å plassere ansvar for en helhet og ivaretakelse av en kvalitet. Da blir dilemmaet vi står overfor her i dag: Skal vi, 169 stortingsrepresentanter, si at vi er bedre skikket til å detaljstyre og håndtere den daglige vurderingen av kvalitet, studietilbud, fagmiljø, osv. – det som nødvendigvis ligger i det å legge til rette for studietilbud og rekruttering av personell og å legge til rette for en god drift av et universitet som skal møte de kravene som det helt uavhengige organet NOKUT har som oppgave å følge opp og kvalitetssikre? Det sier seg selv at den grensedragningen er viktig nettopp fordi vi ikke er i stand til å kunne ta så detaljerte oppfølginger fra denne salen. Derfor har vi en administrasjon og et styre som gjør sine helhetlige vurderinger. Jeg vil bare peke på at i høringen – til tross for at vi har styrket økonomien til de nye universitetene ganske betydelig, fått flere studieplasser, osv. – ble det sagt at dette ikke var et spørsmål utelukkende om økonomi. Det gjør denne saken ekstra krevende, og det er også derfor vi er nødt til å følge autonomisporet.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Mange av mine beste dager har jeg hatt i Nord-Norge, en fenomenal landsdel der jeg er blitt kjent med folk som stort sett holder seg med et rolig og behagelig gemytt, men som heller ikke er redd for å ta i, heve stemmen og ta en konflikt når det er behov for det. Det er forskjell på landsdelene i Norge. Noen av disse forskjellene er basert på rare fordommer, men noen av dem er helt reelle. Mamma, som er fra Skaugvoll i Gildeskål kommune, rett sør for Bodø, måtte ha et slags lite kurs for meg da jeg ringte hjem fra rekruttskolen for noen år siden fordi jeg plutselig delte rom med en haug nordlendinger. Og jeg, med mitt relativt beskjedne sørlandske lynne, taklet det ganske dårlig før mamma ringte og minnet meg på at disse folkene som jeg bodde med, tåler at en prater direkte til dem – de ønsker det, faktisk. Jeg mener at vi må legge til rette for gode nok tjenester og mange nok aktiviteter over hele landet, delvis fordi jeg har sansen for denne direkte tonen og ønsker å bevare en spredt befolkning med ulike og mangfoldige kulturer og egenskaper. Men væremåte er jo bare en liten del av dette. Enda viktigere er de ulike næringene som hver landsdel tar ansvar for. Det å ro rundt i ferier og fiske på Skaugvoll er for meg en koselig og rekreasjonell greie, men for Norge er fiskeriet i Nordland noe enda større for naturforvaltning, arbeidsplasser og økonomi, som Nordland bidrar med, og som landet er avhengig av. Vi kan ikke forvente at Nordland fortsetter å drive med dette, å bidra med dette, om vi bygger ned tjenestene og aktivitetene som gjør at det er fint å bo der. Det samme gjelder mange andre distrikter som lider under denne regjeringens sentraliseringspolitikk. Heldigvis kan vi snu dette, og det å bevare lærerutdanningen på Nesna er et ordentlig godt sted å starte.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Jeg mener det er behov for å utvide og utvikle demokratiet. Stortingspresidenten hadde noen gode poeng i sin tale ved åpningen av det 164. storting, bl.a. at demokratiet nå er under press, fra f.eks. falske nyheter og netthets. Da må vi bygge det ut så det står seg godt, selv i møte med sånne trusler. Et felles mål som jeg regner med at vi alle deler, er at flere ungdommer skal delta i demokratiet. Ved lokalvalgene i 2011 og 2015 var det en prøveordning med stemmerett for 16- og 17-åringer i 20 forsøkskommuner. Ordningen var vellykket, med høy valgdeltakelse og god informasjonsspredning. Likevel ville ikke regjeringen videreføre ordningen, og nå vil de heller ikke la ungdom delta i demokratiet ved å få streike. Når regjeringen sier nei til begge disse gode og treffsikre tiltakene, hva er det da regjeringen skal gjøre for å øke ungdoms deltakelse i demokratiet?
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er glad for å høre at vi deler dette ønsket. Jeg synes likevel det skorter litt på tiltakene, og spørsmålet om hva vi skal med fraværsreglene, tror jeg vi alle skjønner er en avsporing fra debatten. Sanner sa i sitt hovedinnlegg at elevråd var en god inngang til demokratiet. Det er jeg helt enig i, men jeg opplever kanskje at elevrådet istedenfor å ha en stor reell påvirkning, nesten mer er et springbrett. Det har lite reell makt, men mange fra elevrådet velger å gå videre til å engasjere seg i organisasjoner og ungdomspartier, hvor de har mer reell påvirkning. Det har vi også sett med disse nylige elevstreikene. Statsråden håper at elevene vil engasjere seg videre, men hvordan skal det skje når de ikke får denne streikeretten?
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Verden ser annerledes ut nå enn den gjorde for bare ett år siden. Det at vi må gjøre betydelige endringer i samfunnet for å hindre de verste klimaendringene, har gått fra å være en ganske nisje-mening til å være noe de fleste er helt enig i. Både forbrukere, privat næringsliv og politikere blir mer og mer opptatt av hvordan vi kan takle en krise som er så stor at den truer hele livsgrunnlaget vårt. De unge klimastreikerne som har droppet undervisning for heller å protestere mot at framtiden deres blir ødelagt, har forandret verden med full kraft. Mange millioner ungdommer har fremmet samme budskap over hele verden. Budskapet til klimastreikerne er tuftet på kunnskap og solid forskning. Kravene de har stilt, har vært fornuftige og nødvendige. De kravene kommer til å vinne fram fordi de nå endelig har fått den plassen i samfunnet som de burde hatt for lengst. Jeg var så heldig å få delta på utdelingen av Fritt Ords Pris, som Greta Thunberg og Natur og Ungdom ble tildelt tidligere i år for sitt bidrag til å gjøre klima- og miljødebatten handlingsrettet og mobiliserende. Det slo meg at det er jo akkurat det vi har prøvd på i mange år, dette med å få klima- og miljødebatten til å bli nettopp handlingsrettet og mobiliserende. Men vi har ikke klart det – ikke før nå, ikke før Greta Thunberg endelig fant det virkemiddelet som fungerte, og som virkelig slo an, men som ikke alle har samme tilgang til. De ulike skolene rundt om i landet har hatt ulik praksis med hvordan de har regnet fravær for klimastreik. Derfor trenger vi å slå fast streikerett i skolen som en rettighet og som et demokratisk prinsipp. Vi kan ikke tillate oss å gå glipp av stemmene til elevene som faktisk forandrer verden. Klimastreikbevegelsen vi har sett det siste året, har vært uten sidestykke. Men jeg kan komme på én annen sak som – riktignok uten å ha den samme internasjonale dimensjonen – ble sterkt markert, nemlig elevstreiken mot fraværsgrensen, som var en protest mot nettopp det at man fikk mindre mulighet til å engasjere seg politisk uten å bli straffet for det. Vi er heldige som har et aktivt og veldig kompetent sivilsamfunn i Norge som gjør at demokratiet inneholder veldig mye mer enn bare det som skjer på Stortinget og i andre folkevalgte organ. Sånn skal det være, men vi kan ikke ta for gitt at det fortsetter om vi ikke legger til rette for det.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Jeg vil helt kort ta tak i statsråd Sanners utsagn fra tidligere i dag der han – kanskje med vilje – misforsto min forståelse for fraværsregler, at jeg er for den nasjonale og rigide fraværsgrensen som hans regjering har innført. Utsagnet var at fraværsgrensen har vært vellykket, og det er en konklusjon som jeg ikke er enig i. Jeg mener at kun å se på noen tall i en statistikk at fraværet har gått litt ned og deretter konkludere med at fraværsgrensen er vellykket, er en altfor enkel måte å gjøre det på. For denne nasjonale, rigide og firkantede fraværsgrensen som vi har i dag, mener jeg bidrar til å vise en alvorlig mistillit mot landets lærere og elever. Den fraværsgrensen vi har i dag, er en god måte å mistenke elever for å skulke uten grunn på, og å mistenke lærere for ikke selv å klare å bedømme – med sitt skjønn – i ulike situasjoner hvor grensen går for når elever har vært så mye borte at de ikke burde få karakter i et fag. Jeg er så lei av den mangelen på tillit til folk, at man ikke klarer å tolke folk i beste mening og ha tro på at elever er på skolen når de klarer å være på skolen, men av ulike grunner ikke alltid klarer det, og at læreren kjenner sine elever og selv vet når de har vært nok borte til at de ikke burde få karakter. Det synes jeg er en gal måte å styre landet på, at man har et sånt kontrollbehov at man skal skjære gjennom i hver eneste lille situasjon og tenke at man har én løsning, den passer for alle, og den blir alle nødt til å følge, uten at de som står i situasjonen lokalt, de som faktisk lever det livet, skal få lov til å vite best hva som er best for dem.
Solveig Skaugvoll Foss (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-12:
Her mener jeg at vi nok en gang kommer inn på kjernen i saken, nemlig tillit til folk, en tro på at eleven selv vet sitt eget beste, og hva hun eller han vil bruke tid på å stå opp for. Representanten Kristensen har mange gode poenger om hva som er verdt tiden vår. At læring og demokrati er viktig, er vi alle enige om. Det vet elevene selv også, at begge disse to tingene er viktige. Vi blir nødt til å ha tillit og tiltro nok til at disse elevene klarer å bestemme det selv og ta denne avveiningen, og gi dem et reelt valg om hva de tror er best for seg å bruke tiden sin på.