Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
Jeg vil starte med å få lov til å takke interpellanten for at han reiser denne problemstillingen. En hel verden følger nå kampen som foregår i Mexicogolfen for å stanse oljeutslippet etter at «Deepwater Horizon» eksploderte og sank 20. april 2010. Elleve mennesker forsvant i dypet, og flere ble skadet. I tillegg er oljeutslippet fremdeles ikke stanset. Vi vet ennå ikke det totale omfanget av katastrofen, men vi vet at konsekvensene allerede er svært omfattende, både menneskelig, miljømessig og økonomisk. Den fatale hendelsen er en viktig påminnelse om viktigheten av et høyt HMS-nivå i petroleumsvirksomheten, og jeg har forsikret meg om at alle aktører i norsk petroleumsvirksomhet følger granskningen tett med tanke på at all relevant læring skal gjøres. Årsakene til storulykken i Mexicogolfen er ikke klarlagt, men for at vi her i Norge skal kunne følge utviklingen, har Petroleumstilsynet etablert en intern prosjektgruppe som følger opp og vurderer tiltakene som er iverksatt med tanke på om de er relevante for virksomheten på norsk sokkel. Tilsvarende aktiviteter gjøres av andre berørte myndigheter. Oljeindustriens Landsforening har opplyst at de er i gang med et lignende arbeid. Målet er og må være å hindre at noe slikt kan skje i Norge. Representanten nevner Gullfaks C-hendelsen som nå pågår i Nordsjøen. Dette er en alvorlig hendelse der en av de to barrierer som sikrer kontroll over brønnen, er svekket. Jeg vil imidlertid understreke at det ikke på noen måte er grunn til å sidestille denne storulykken med den i Mexicogolfen. Utblåsningsventilen er intakt, og det pågår et intenst arbeid for å opprette barriere nr. 2 og sikre brønnen. Petroleumstilsynet følger nøye opp Statoil, og Petroleumstilsynet vurderer det slik at Statoil har kontroll over situasjonen. Etter «Alexander Kielland»-ulykken i 1980 har det vært et folkekrav at virksomheten skal drives med lavest mulig risiko for skader og ulykker. Regelverks- og tilsynsansvaret for virksomheten er fordelt på flere departementer og underliggende etater. Arbeidsdepartementet, ved Petroleumstilsynet, er ansvarlig for regelverket som skal forhindre slike hendelser, og for kartlegging av årsaksforhold. Fiskeri- og kystdepartementet, ved Kystverket, er ansvarlig for den statlige beredskapen mot akutt forurensning, herunder oppsamling av oljesøl under statlige aksjoner. Miljøverndepartementet, ved Klima- og forurensningsdirektoratet, stiller krav til beredskap til å håndtere akutt forurensning i petroleumsvirksomheten. Olje- og energidepartementet, ved Oljedirektoratet, har ansvaret for ressursforvaltningen. Oljenæringen opererer innenfor naturgitte og teknologiske betingelser som innebærer at feil og uhell har potensial for alvorlige skader på mennesker, miljø og materielle verdier. For å møte denne situasjonen er det utviklet et omfattende HMS-regelverk som stiller strenge krav til sikkerhet og styring. Regelverket støttes av industristandarder. Standardene er utviklet etter grundige prosesser for kvalifisering av ny teknologi og erfaringslæring. Petroleumstilsynet sikrer en tett myndighetsoppfølging av næringen. Regjeringens uttalte forventning til petroleumsindustriene er at den skal være verdensledende på HMS. HMS-regelverket baserer seg på en systematisk ansvarliggjøring av alle aktører i næringen. Operatøren er direkte ansvarlig for at underentreprenørene følger regelverket. Gjennom risikoanalyser og konsekvensutredninger skal aktørene tilegne seg best mulig kunnskap om virksomhetens risiko. Foregår aktiviteten i et miljøsårbart område, må valg av teknologi, organisasjon og beredskap tilpasses slik at det kompenserer for økt miljørisiko. Det skal alltid benyttes barrierer som er uavhengige, slik at en enkelt feil ikke skal kunne lede til en ulykke. Det er en grunnleggende forutsetning at aktørene skal arbeide for en stadig forbedring av det totale sikkerhetsnivået, og læring av egne erfaringer er her et viktig virkemiddel. Myndighetenes tilsyn kommer i tillegg til aktørenes egenkontroll og har som formål å se til at de ansvarlige selskapene iverksetter forebyggende aktiviteter som står i forhold til de potensielle konsekvenser for miljøet. Til spørsmålet om hvorvidt Norge er rustet til å håndtere en oljekatastrofe, er det viktig å understreke at hovedfokus er på å forebygge at en slik katastrofe skal kunne oppstå. Likevel er det viktig å erkjenne at man aldri kan garantere at en storulykke ikke kan oppstå. Derfor er det i tillegg til de strenge kravene til planlegging og drift av virksomheten også satt en rekke krav til etablering og øving av beredskap i regelverket. Hovedformålet med regelverket er at det må etableres tiltak som forhindrer eller begrenser konsekvenser av ulykker eller tilløp til ulykker. Selve oljevernberedskapen på innretningene er operatørenes ansvar og skal i henhold til petroleumsloven være samordnet, også med offentlige beredskapsressurser. Kystverket, som er ansvarlig for den statlige beredskapen mot akutte olje- eller kjemikalieutslipp, kan overta ledelsen av en oljevernaksjon knyttet til en konkret hendelse dersom det anses nødvendig. Dersom det skulle skje en større hendelse, vil hensynet til liv og helse selvfølgelig komme først, men arbeidet med oppsamling av olje og bekjempelse av oljeforurensningen vil starte så tidlig som mulig. I oljevernaksjonen vil privat, altså oljeselskapene, statlig og kommunal og interkommunal beredskap bli koblet inn. Staten har i henhold til lovverket myndighet til å innkalle kommunale beredskapsressurser og ressurser fra private aktører med beredskapsplikt. Hvis det er fare for meget betydelig forurensningsskade, kan enhver gis pålegg om å stille til rådighet materiell eller personell for å bekjempe ulykken. Prognoser for oljedrift vil bli utarbeidet av Meteorologisk institutt med hjelp fra Havforskningsinstituttet, som sammen med Fiskeridirektoratet også vil bidra med råd knyttet til fordeling og forekomst av sårbare marine levende ressurser. En slik situasjon vil med andre ord kreve en samordning av alle offentlige og private ressurser og vil forutsette ledelse av regjeringens kriseutvalg. Mekanisk oppsamling er det prioriterte tiltaket, men slik oppsamling er avhengig av værforholdene og er ikke effektiv ved for høye bølger. Kjemikalier for å fremskynde den naturlige nedbrytningen av olje på sjøen vil kunne brukes, med det er avhengig av oljetype, tid på året for hendelsen, og hvor en hendelse eventuelt skjer. På norsk sokkel vil både tid og sted for hendelsen være av betydning for hvordan oljevernaksjonen skal håndteres. Avslutningsvis vil jeg understreke at vi fra myndighetenes side følger utviklingen i Mexicogolfen meget nøye med sikte på å lære mest mulig. Det vil bli igangsatt et eget samordnet myndighetsarbeid for oppfølging av ulykken i Mexicogolfen i forbindelse med oppdatering av forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten. Jeg vil også i den kommende stortingsmeldingen om arbeidsforhold, arbeidsmiljø og sikkerhet redegjøre for ny kunnskap og eventuell implementering av endringer som følge av ulykken i Mexicogolfen. Fredag vil olje- og energiministeren og jeg avholde et møte med de største oljeselskapene for å høre deres vurderinger av den aktuelle situasjonen og hva de iverksetter av tiltak. Jeg vurderer fortløpende behovet for å iverksette ytterligere tiltak for å sikre læring fra denne hendelsen.