Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Denne meldingen er en orientering til Stortinget om hvordan gjennomføring av råfiskloven og fiskeeksportloven har vært i 2007–2008, og enkelte saker fra 2009. Komiteen har i sin behandling lagt vekt på seks områder: salgslagenes rolle som offentlig forvalter meklingsinstans fiskesalgslagene og finanskrisen utenlandske kjøpefartøy kontroll gjennomføring av fiskeeksportloven Komiteen er enig om at ordningen med å rapportere til Stortinget skal videreføres. Salgsstrukturen har i disse årene ikke endret seg. Det er fremdeles sånn at salgslagene har enerett på all førstehåndsomsetning av råfisk i Norge, i tillegg til en stadig større rolle som offentlig forvalter på flere områder. Komiteen er enig med departementet i at det kan stilles spørsmål ved om det bør gå en grense for hvor stor forvaltningsmyndighet en organisasjon som er reservert kun for fiskere, bør ha. I denne saken forsøker Fremskrittspartiet og Høyre å markere sin fiskeripolitikk gjennom sine merknader, bl.a. ved å foreslå en gjennomgang av råfiskloven, herunder systemet med fastsettelse av minstepris. I samme åndedrag har jeg lyst til å presisere at myndighetene ikke har, eller skal ha, noen rolle når minstepris fastsettes. Denne saken viser til fulle forskjellen mellom Høyre og Fremskrittspartiet på den ene siden og Arbeiderpartiet på den andre siden, og det synes jeg egentlig er veldig bra. Det Fremskrittspartiet egentlig vil, er å liberalisere hele fiskerinæringen, ikke bare råfiskloven. Næringen skal få utvikle seg uten byråkratiske hindringer – frislipp, frislipp. Ja, i programmet til Fremskrittspartiet står det sågar at liberaliseringen går for sakte. Liberalisering innebærer at politikerne vedtar mindre statlig styring, og at mer i samfunnet blir overlatt til markedet. Husker jeg ikke feil, så var starten på finanskrisen vi nå er inne i, råtne boliglån i USA. Det var et resultat av markedsliberalisme i praksis. I denne saken har Høyre kastet seg på lag med Fremskrittspartiet. Det synes jeg er en merkelig operasjon. I Høyres program står det at man ønsker en gjennomgang av råfiskloven, men man sier samtidig, i samme slengen, at råfiskloven legger et grunnlag for en effektiv og velorganisert markedsplass og god ressurskontroll. I tillegg vil partiet gi adgang til å inngå individuelle avtaler mellom kjøper og selger om leveranse av fisk, og at dette må innarbeides i forretningsreglene til salgslagene. De fleste fiskefartøyer vil fiske der det er mest fisk, og de er helt avhengige av forutsigbare rammebetingelser, som at minstepris er framforhandlet og lovbestemt. Hvor mange fiskere har energi til å forhandle pris over kaikanten etter en lang dag på havet? Arbeiderpartiet vil fremdeles at råfiskloven og fiskesalgslagene skal være garantister for ryddige og rettferdige omsetningsforhold. Aktører på land og hav har vist seg å verdsette dette, og sentralt i denne sammenhengen er eneretten til omsetning i medhold av loven. Viktig kontrollarbeid blir utført av salgslagene, og til myndighetene rapporteres og overføres store mengder omsetningsinformasjon som grunnlagsmateriale for forvaltningsoppgaven. Etter Arbeiderpartiets syn framstår råfiskloven med tilhørende forskrifter som et tilpasset og nødvendig rammeverk som sikrer fiskerne medinnflytelse, og som bidrar til sunn konkurranse, markedsriktig pris og likebehandling av fisker og kjøper. Til slutt, for ordens skyld: Soria Moria-erklæringen er klar på at råfiskloven og deltakerloven skal opprettholdes.