Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-18:
La meg først få takke saksordføreren for godt arbeid og gi tilslutning til hoveddelen av det innlegget saksordføreren holdt fra talerstolen nå, og deretter gi uttrykk for viktigheten av at Riksrevisjonen gjennomførte denne utvidede revisjonen som tillegg til Dokument 1 for 2009–2010. Statens pensjonsfond utland forvalter en svært stor andel av borgernes midler. Hvis fondet skulle bli utdelt til hver enkelt nordmann, tror jeg en ville fått omtrent 500 000 kr hver. Det viser viktigheten av at Riksrevisjonen vier fondets forvaltning særskilt oppmerksomhet. Fondets størrelse og formål gjør at myndighetene må være særlig aktsomme i forvaltningen av det, slik at en finner en rimelig balanse mellom avkastningspotensialet ved investeringene og risiko. Et av Riksrevisjonens hovedpoeng er at risikoen ved forvaltningen av fondet er økt, ved at verdipapirer er belånt, eller gearet, som det kalles. Det har ikke vært tilstrekkelig fokusert på rammene for denne virksomheten, og mye tyder på at Finansdepartementet reelt sett ikke har hatt oversikt over omfanget. I nasjonalbudsjettet for 2009 skriver nemlig Finansdepartementet at «fondet er fullt ut» egenfinansiert. Denne opplysningen var feil. Stortinget har på den måten ikke fått tilstrekkelige opplysninger til å ha en oppfatning av om denne belåningen er akseptabel eller ikke. Når Finansdepartementet på denne måten holder opplysninger tilbake for Stortinget, kan det skyldes to forhold, enten at departementet bevisst har skjult informasjonen for Stortinget – det ville selvfølgelig være svært alvorlig – eller at departementet selv ikke har vært klar over de faktiske forhold. Fremskrittspartiet har lagt det siste til grunn og antar at det ikke har vært Finansdepartementets intensjon å holde opplysningene tilbake. Men det endrer ikke Finansdepartementets ansvar. Det er bekymringsfullt at departementet ikke har hatt tilstrekkelig oversikt. Nå kommer det et nytt regelverk på plass. Jeg forutsetter at Stortinget inviteres til å ta stilling til de viktige forvaltningsmessige spørsmålene, bl.a. om SPU skal tillate belåning av verdipapirer eller ikke, og i tilfelle i hvilket omfang, i forbindelse med den varslede stortingsmeldingen. Stortinget tar stilling til forvaltningsprofilen for øvrig og fordelingen av de ulike aktivaklassene. Det vil være helt naturlig at Stortinget også tar stilling til omfanget av gearingen, hvilket for så vidt hele komiteen har lagt til grunn i komitémerknadene. Jeg vil også peke på at Riksrevisjonen har gitt uttrykk for at en bør velge Riksrevisjonen som ekstern revisor for SPU. Bakgrunnen er at Stortinget på den måten vil forsterke Riksrevisjonens tilsynsansvar overfor Norges Bank, og bidra til at en bedre kan kontrollere om Stortingets vedtak og forutsetninger er fulgt opp. Jeg viser til at Fremskrittspartiet og Venstre tidligere har fremmet forslag i tråd med Riksrevisjonens syn, og jeg mener fortsatt dette vil være en hensiktsmessig måte å organisere revisjonen på. Dette spørsmålet er imidlertid grundig behandlet, både i Innst. S. nr. 278 for 2008–2009 om undersøkelse av forvaltningen av Statens pensjonsfond – Utland, SPU, og om årlig kontroll av Norges Bank og i Innst. O. nr. 93 for 2008–2009. Således viser jeg til merknadene og debattene i de sakene om det spørsmål, som for så vidt er litt på siden av hoveddelen av denne rapporten. Til slutt vil jeg si at det er viktig at Riksrevisjonen fortsatt holder søkelyset sterkt rettet mot forvaltningen av SPU. Det er også viktig at Finansdepartementet sikrer seg mot at store deler av innbyggernes penger settes i unødvendig høyt spill, gjennom bruk av f.eks. for høy gearingsgrad.