John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-06-09:
Først en kort kommentar til den historiebeskrivelse som representanten Bent Høie gav i forhold til Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet når det gjelder nettopp den omsorgen vi nå debatterer. Hadde det ikke vært for Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, hadde vi ikke i Norge i dag hatt det tilbudet til de narkomane som vi nå har. Vi har til og med fått endret lovgivningen. Det har vært en kamp også med denne regjeringen, og spesielt med Høyre og Kristelig Folkeparti. Skal man gi en historiebeskrivelse, må den være noenlunde korrekt, hr. representant Bent Høie! Fremskrittspartiet kan ikke akseptere at nesten 5 000 sprøytenarkomane som har behov for medikamentell rehabilitering med metadon eller Subutex, i dag ikke får det. Partiet kan heller ikke akseptere at over 500 pasienter som er utredet og godkjent for slik behandling, har opptil to års ventetid før behandling iverksettes. Konsekvensene for disse pasientene på venting på metadon kan en bare tenke seg. Jeg viser i denne sammenheng til det alvorlig økende antall overdosedødsfall som i de siste dagene har forekommet i Oslo. Fra 1. januar 2004 ble behandlingsansvaret overført fra sosiallovgivningen til helselovgivningen, og fra samme tidspunkt ble helseforetakene ansvarlige for å gi medikamentell rehabilitering til de narkomane, en behandlingsrett som er nedfelt i pasientrettighetsloven. Lovendringen skulle gi som konsekvens at særomsorgen på rusområdet under sosiallovgivningen skulle bortfalle. Denne konsekvensen synes ikke Regjeringen å ha tatt hensyn til, i og med at man fortsatt beholder LAR-sentrene. Den tidligere meget restriktive vurderingen av den enkelte narkoman skal opprettholdes. Pr. dags dato er det slik at LAR må være inne i godkjennelsesprosessen for i det hele tatt å kunne gi lovlig behandling med metadon eller Subutex. Dette er etter mitt skjønn helt meningsløst, og man opprettholder en særomsorg som vi skulle bort fra, og som i mange tilfeller rammer den enkelte narkoman meget alvorlig. Slik situasjonen synes å avtegne seg i dag, er det et faktum at LAR-sentrene er en propp i hele systemet som både er byråkratisk, fordyrende og fremfor alt forsinkende når det gjelder å gi den enkelte narkoman behandling så raskt som mulig. I og med at behandlingsansvaret nå ligger under helselovgivningen, bør den medikamentellassisterte rehabiliteringen av de narkomane være en oppgave for primærhelsetjenesten, ved fastlegen, og spesialisthelsetjenesten. At Den norske lægeforening stiller seg negativ til en slik praksis, er ikke bare forbausende, men rett og slett uforståelig. De narkomane har også krav på fastlegeordning, og man kan ikke avvises som listepasient hos sin fastlege fordi man er narkoman. Men det er faktisk det som nå skjer. Jeg vil sterkt henstille til departementet og helseministeren om å gå inn i denne problematikken og sørge for at norske fastleger behandler de narkomane på en verdig måte på linje med alle oss andre listepasienter. Heldigvis er det en utvikling i positiv retning når det gjelder allmennleger og rehabilitering av narkomane. Jeg har i partiets merknad i innstillingen antydet at en kanskje burde prøve med en forsøksordning i enkelte kommuner der det er et nødvendig antall fastleger som er villige til å gå inn i den oppgaven, og som har kompetanse til det. Men disse måtte da i tilfelle være fristilt fra det restriktive, byråkratiske og unødvendige LAR-opplegget. Ved enhver ordinær legekonsultasjon er det legen og pasienten i samarbeid som blir enige om et behandlingsopplegg, men akkurat når det gjelder rehabilitering av narkomane, skal allmennlegen fratas denne soleklare retten han har som lege i et pasientforhold. Det ligger fremdeles igjen en underliggende tanke om at de narkomane faktisk ikke er fullverdige pasienter. Dette er et tankekors som vi må ta innover oss, både den ene og den andre. Det er trist å registrere at det ikke var mulig å få flertall for det forslaget som er fremmet av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Problemet med å få politisk forståelse for nytenkning innen rusmiddelomsorgen har for Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vært registrert over lang tid. Vi har riktignok kommet langt når det gjelder medikamentell rehabilitering av narkomane, og det er nettopp takket være Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet.