Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-06:
Jeg regner jo med at det blir lavere temperatur i denne saken enn det var på slutten av stortingsmøtet, i alle fall inne i salen, for slik jeg vurderer det, er forskjellene i denne saken som noen sandkorn i Sahara. Saken vi behandler i dag, har vært gjennom en lang og grundig prosess under flere regjeringer. Det er nesten fem år siden Finansdepartementet bad Kredittilsynet om å utarbeide forslag til regler for spesialfond. Jeg er derfor glad for at denne lovproposisjonen om regler for spesialfond nå foreligger, og at vi får sluttbehandlet lovendringene i vårsesjonen. Kapitalforvaltningsmiljøer er med på å skape verdier på linje med tradisjonelle tjenesteytende næringer og tradisjonell industri. For mange er det uvant å tenke i de baner. Det er stor etterspørsel etter andeler i spesialfond blant norske investorer. Slik jeg ser det, er alternativet til å åpne for etablering av norske hedgefond, eller spesialfond, at norske investorer plasserer midler i utenlandske spesialfond. Utenlandske spesialfond framstår ofte som veldig lukkede innretninger, der det kan være vanskelig å få fram informasjon om fondets investorer og fondets investeringer. Fordelen med spesialfond regulert etter norske forhold er at vi har både skikkelig tilsyn og et godt regelverk. Et viktig hensyn er å legge til rette for et bredt tilbud av investeringsprodukter, etter norske regler. Jeg tror dette er å foretrekke framfor at norske investorer vender blikket ut av landet. Saken har vært litt utfordrende, da Regjeringens forslag til regulering av spesialfond skal balansere hensynet til forbrukerne og hensynet til rammevilkårene for en samlet norsk fondsbransje. Dagens regjering og - jeg har lyst til å si - ikke minst finansministeren har i en rekke finansmarkedssaker hatt et veldig sterkt forbrukerfokus, og det er jeg veldig glad for. Terra-saken og det som skjedde rundt denne, ikke minst med utspring i USA, og de såkalte Terra-kommunene både i nord og sør, har medført at det var nødvendig å ta en ekstra runde før saken kom til endelig behandling. Jeg synes Regjeringen og departementet har balansert hensynet til forbrukerne og hensynet til norsk fondsbransje på en veldig god måte. I innstillingen fra finanskomiteen er det stor grad av enighet om de aller fleste veivalgene i forslaget. Det har også saksordfører Gjermund Hagesæter redegjort for på en veldig grei og ryddig måte. Det er likevel noen områder der opposisjonen, eller deler av opposisjonen, og regjeringspartiene drar i litt forskjellig retning, men det er ikke de store kontroversene å finne i denne innstillingen. Ulike opposisjonspartier ønsker i varierende grad å legge føringer for hvor forskriftsadgangen skal benyttes. Eksempelvis ønsker Fremskrittspartiet å legge føringer på forskriftsutformingen, slik at adgangen til investeringer i annet enn finansielle instrumenter og/eller bankinnskudd utvides. I tillegg er det et område der en samlet komite har foreslått endring i lovteksten. Dette gjelder § 6-13 første ledd nr. 2. Vi mener at kravet om at det må være etablert et tilsynsarbeid mellom forvaltningsselskapets hjemland og Norge, bør gjelde tilsvarende ved markedsføring av utenlandske verdipapirfond i Norge. Det er etter vår mening ikke tilstrekkelig grunn til å kreve at det også foreligger tilsynssamarbeid med myndighetene i selve fondets hjemland. Flertallet, bestående av regjeringspartiene, har i likhet med Regjeringen ønsket å vise tilbakeholdenhet når det gjelder hvor langt en skal gå med hensyn til «fond-i-fond ». Opposisjonspartiene ønsker ikke den foreslåtte begrensningen på 25 pst. av andelene som et fond kan eie i ett og samme verdipapirfond. De ønsker å fjerne denne begrensningen, slik at norske spesialfond kan investere sine midler 100 pst. i et annet fond. Fra regjeringspartienes side ser vi ikke behovet for en slik endring. Jeg har også lyst til å peke på at det finnes muligheter for unntak dersom et verdipapirfond er tilstrekkelig lite i forhold til et annet fond. Kredittilsynet har en mulighet til å gi samtykke til etablering av verdipapirfond som ikke følger bestemmelsene i § 4-9. Formålet med begrensningene som følger av verdipapirfondsloven § 4-9, er å hindre at forvaltningsselskaper kan utøve betydelig innflytelse over et utstederselskap. Bestemmelsen vil etter min mening bl.a. hindre at forvaltningsselskaper for verdipapirfond får for stor institusjonell makt i næringslivet. Så er det litt ulikt syn på i hvor stor grad det skal legges føringer på Kredittilsynet når det gjelder framdriften av forskriftsarbeidet, til de nye endringene. Opposisjonspartiene vil i merknads form legge føringer på forskriftsarbeidet, og ikke minst at det ikke skal ha innsnevrende effekt. Flertallet vil at forskriftsarbeidet skal følge vanlig prosedyre med alminnelig høring i forhold til de forskriftene som det er nødvendig å fastsette. Jeg vil imidlertid understreke at også flertallet ønsker at arbeidet skal skje uten unødig opphold, men vi er mer tilbakeholdne med å felle dette ned i merknader. Denne saken har versert i veldig lang tid, og under flere forskjellige regjeringer. Avslutningsvis vil jeg si at jeg er glad for at forslaget fra Regjeringen har fått så stor tilslutning som denne innstillingen viser. Forslaget fra Regjeringen til lovendringer legger på en god og ikke minst oversiktlig måte til rette for etablering og markedsføring av spesialfond i Norge. Her er hensynet til forbrukerne ivaretatt, ønsket om gode rammevilkår fra norsk fondsbransje er ivaretatt, og slik jeg oppfatter det, er det godt mottatt i forvaltningsmiljøet. Jeg vet fra deltakelse på Fondsdagen til Verdipapirfondenes Forening 1. april i år at det har vært en utålmodighet i fondsbransjen for å få denne saken ferdigbehandlet. Med dagens behandling er vi kommet et veldig viktig skritt videre på en balansert måte. Jeg vil med dette anbefale komiteens innstilling i saken.