Tor Nymo (Senterpartiet), 1999-06-15:
Den saken vi behandler i dag, med forslag om en midlertidig lov om endring av politiloven, er direkte foranlediget av alvorlige tilfeller av voldsanvendelse på offentlige steder. Bekjempelse av voldskriminalitet har vært på den politiske dagsordenen i lang tid, og alle partier på Stortinget har vært opptatt av hvordan en kan mobilisere for å stoppe denne uheldige utviklingen. Flere av voldstilfellene har hatt sammenheng med at gjerningsmannen er i besittelse av skyte- eller stikkvåpen som tas i bruk når det oppstår en situasjon som de av en eller annen grunn reagerer negativt på. Et sentralt tema en har vært opptatt av når det gjelder bekjempelsen av voldskriminaliteten, har vært om politiet har hatt tilstrekkelig lovgrunnlag eller virkemidler for å kunne gripe inn. Riksadvokaten foreslo sommeren 1998 en utvidet adgang til å undersøke om personer bærer våpen på offentlig sted – riktignok en endring av straffeprosessloven, noe som senere ble endret og tatt inn i politiloven. Det ble også fremmet diverse Dokument nr. 8-forslag med tilsvarende forslag til endringer. I ly av mediedebatten og ikke minst uttalelser fra noen justispolitikere på Stortinget, hvor nåværende regjering nærmest ble beskyldt for å ville motsette seg en utvidet adgang til visitasjon, kom det nok som en overraskelse at Oslos politimester så entydig slo fast at etter nåværende bestemmelser i politiloven § § 7 og 10, kan politiet foreta visitasjon av personer som anholdes i forbindelse med at det er frykt for at personen vil forstyrre den offentlige ro og orden. Politimesteren understreker at disse bestemmelser gir politiet en vid adgang til å undersøke om en person bærer våpen. Hun sier videre i Oslo politidistrikts høringssvar at det kun er i unntakstilfeller at mistankekriteriet i politiloven ikke er tilstrekkelig. Vi er også kjent med at andre politimestere har en annen oppfatning når det gjelder om lovgrunnlaget er tilstrekkelig, men jeg velger å feste lit til lederen for det største politidistriktet i landet i forhold til å bruke hjemmelen i politiloven § § 7 og 10 til utvidet visitasjon. I Senterpartiet er vi tilfreds med at det nå blir politisk flertall for Regjeringens forslag om en utvidet adgang til å visitere personer i belastede miljøer for å søke etter kniver, skytevåpen og andre gjenstander som kan brukes til å skade personer, dette ut fra at en slik adgang vil gi en viktig signaleffekt og i seg selv kunne være positiv og forebyggende. Ved å gi slike utvidede hjemler som er foreslått, skal en også ha klart for seg at det foreligger en risiko for misbruk. Personer vil utvilsomt bli utsatt for ransaking/visitasjon uten at de er i besittelse av våpen. Det er derfor viktig at faren for misbruk forebygges med klagemuligheter og etterfølgende kontroll, samt nødvendig instruksjon og opplæring av polititjenestemenn. Jeg vil til slutt gjerne berømme departementet for godt politisk håndverk, og for at de signaler som er kommet fra faglig og politisk hold, så fort manifesterte seg i Ot.prp. nr. 79 for 1998-99 med forslag som innstillingen viser at det er stor tilslutning til. Det synliggjør etter min oppfatning Regjeringens vilje og handlekraft når det gjelder den viktige oppgaven å bekjempe voldskriminalitet. Helt til slutt: Representanten Simonsen får ha meg unnskyldt, men jeg stoler på Oslos politimester når hun gir uttrykk for at hun etter politiloven § § 7 og 10, pluss de foreslåtte endringer som vil få flertall her i dag, har de nødvendige verktøy for å gjøre den jobben vi alle ønsker hun skal gjøre. Representanten Simonsens beskrivelse av situasjonen, der han gir uttrykk for at han ikke tror Oslos politimester når hun gir uttrykk for at de virkemidlene hun har, er tilstrekkelige, tror jeg det mer er et uttrykk for at representanten Simonsen og hans parti i den senere tid føler at de er på defensiven når det gjelder å ha hegemoniet i den kriminalpolitiske debatten, og at de føler at de må gjøre noe dramatisk. Det tror jeg er bakgrunnen for det bildet han forsøker å skape.