Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-31:
Utgangspunktet for Regjeringens reindriftspolitikk finner vi i St.meld. nr. 28 for 1991-1992, En bærekraftig reindrift. Der heter det at målsettingen for reindriftspolitikken er utvikling av en økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig reindrift. Reindriftsloven og den årlige reindriftsavtalen er verktøyet som Stortinget har for å følge opp disse målene i reindriftspolitikken. Når det nå legges fram et forslag til ny reindriftslov, er det samtidig en erkjennelse av at vi trenger et bedre verktøy, et mer presist redskap for å oppnå målene vi har fastsatt for en økologisk, økonomisk og kulturelt bærekraftig reindrift. Reindrifta er, i motsetning til husdyrhold, basert på naturlige beiter. Reinen går på ikke-kultivert utmarksareal og må ta til takke med det som naturen til enhver tid byr på av vekster. Været er uforutsigbart, og det betyr at kvaliteten på beitet vil variere mellom sesongene og fra år til år. Selv om reinen er tilpassingsdyktig med hensyn til ulike typer fôr, er dyrene sårbare for forandringer. Tilstrekkelig fôr er sentralt, og dersom beitene ikke er tilgjengelige for dyrene, f.eks. på grunn av is, må dyrene enten flyttes eller tilleggsfôres for at de skal klare seg. Det skjer dessverre at ingen av disse alternativene er gjennomførbare i praksis, med det resultatet at rein blir avmagret og rett og slett sulter. Heldigvis er dette unntaket og ikke regelen. Likevel har det vært viktig for SV å få inn et nytt ledd i § 1 i loven som klart uttrykker nødvendigheten av å sikre forsvarlig dyrevelferd både i og utenfor de samiske reinbeiteområdene. Driftsresultatet for den enkelte reineier vil svinge i takt med kvaliteten på beiter som flokken disponerer, og det antallet dyr som det produseres på. Her ligger også den største utfordringen for reindriftsnæringen: å få riktig balanse mellom reintall og beitegrunnlag. Tilgangen på gode og tilstrekkelige beiter er avgjørende, og det er ikke til å legge skjul på at det ofte og i mange områder blir reist kritikk mot næringa for at denne balansen er fraværende. Det stilles spørsmål om reindriftsutøvernes vilje og evne til å tilpasse reintallet til det beitegrunnlaget de faktisk har. Reindriftsnæringen selv svarer på denne kritikken med å peke på store arealinngrep som storsamfunnet foretar, og økt nærvær av rovdyr som store trusler for næringen, og som de viktigste årsakene til avmagrete dyr, nedgnagde beiter og store tap. Det er altså sånn at misforholdet mellom reintall og beitegrunnlag i flere områder av landet har vært og er grunnlag for konflikter mellom reindriftsutøverne og den øvrige befolkningen, dvs. storsamfunnet. Mitt håp er at ny reindriftslov kan bidra til at disse konfliktene kan løses på en god måte, men skal vi lykkes med det, må det være vilje til samarbeid – samarbeid mellom reindriftsutøvere og ikke-reindriftsutøvere, og også samarbeid innad i næringen. Skal næringen bli økonomisk, økologisk og kulturelt bærekraftig, må vi få til en reindrift der den enkelte utøver oppnår bedre lønnsomhet og bedre resultater. Det vil bare skje gjennom en tilpasning av dyretallet til beitegrunnlaget. Næringen kan ikke være bekjent av at det i enkelte distrikt har skjedd at det er blitt utbetalt større erstatninger for tap av rein på beite enn det oppnås i oppgjør for innleverte slakt. Så kunne det være fristende å gå inn på enkeltheter i loven. Det er veldig mange kompliserte ting, og jeg er veldig glad for at vi nå i hvert fall får løftet fram sida som et sentralt begrep. Vi får ansvarliggjort reineierne på en bedre måte. Jeg tror at vi får en løsning som skal være til å leve med. Jeg synes også det er greit å få sagt at jeg er født i Vest-Finnmark. Jeg er født i Hammerfest. Jeg vokste opp med Aisaroaivi og Sennalandet som bakgården min. Jeg har gått og plukket moltebær der i mange sesonger. Jeg har med egne øyne sett hva som har skjedd i dette området, Vest-Finnmark, og beitedistriktet der – som flere har nevnt. Jeg håper at vi nå skal komme så langt at vi får til en reinnæring, en reindriftsutøvelse som er i takt med naturens forutsetninger.