trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Svaret er nei. E-tjenesten henter ikke inn opplysninger om norske personer på norsk territorium. Men det er en sak som også er rapportert i rapporten, der den teknologiske utviklingen, som jeg har nevnt, gir oss utfordringer med hensyn til øyeblikksbildene. Det er et tilfelle som er behandlet i EOS-utvalget, og som vi har varslet at vi kommer tilbake til i den nye e-loven, for å ha et tydelig lovverk på det området.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Denne saken har vi også hatt tidligere. Da redegjorde vi for den praksisen og for at E-tjenesten har hjemmel i gjeldende lov for den praksisen de har. Så har det blitt stilt kritiske spørsmål til om loven henger med. Det har vi tatt på alvor. Derfor har vi satt i gang arbeidet med en ny lov, og – som jeg varslet i innlegget mitt – den vil bli sendt på offentlig høring i løpet av 2018.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Ja, jeg er enig i det prinsippet. Det er også slik at vi har redegjort for at tolkning av loven gjør at vi mener den praksisen vi har i dag, er innenfor. Så er det helt riktig, som representanten påpeker, at den teknologiske utfordringen på mange felt utfordrer lovverket, og da har vi sagt at vi har gått i gang med arbeidet med en ny e-lov, slik at vi skal ha et lovverk som også er i tråd med de behovene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Det har jo vært diskutert tidligere muligheter for at det å masseinnhente informasjon bl.a. utfordrer et lovverk som var laget i en tid da man ikke hadde den muligheten. Der har man en stor mulighet nå. Og så må det klargjøres når den typen informasjon hentes inn, hva som skal være praksis med den. Men som jeg har sagt tidligere, og som jeg gjentar nå, mener vi at den praksisen som tjenesten har, er innenfor lovverket. Vi mener allikevel at teknologiske utfordringer utfordrer situasjonen, og derfor har vi gått i gang med arbeidet med en ny lov.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Det var et spørsmål jeg må få lov til å komme tilbake til. Det går litt utover det jeg har i bakhodet akkurat nå. Så jeg må få lov til å be om å komme tilbake med svar på det til representanten.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Vi har vært tydelige på at vi har ingen informasjon om at det har skjedd. Vi har også vært tydelige på at det har vært jobbet med reglene, betingelsene for de styrkebidragene vi har gitt. Vi har også tidligere vært tydelige på, også i statsministerens redegjørelse, at vi kan ikke garantere hva som skjer etterpå. Men som jeg sier her: Vi er ikke gjort kjent med at de har kjempet mot andre enn ISIL etter at vi avsluttet samarbeidet, og vi har ikke kjennskap til at de har kjempet mot andre enn ISIL i eventuelle perioder mellom at vi har instruert og vært sammen med dem.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Vi har også sagt at vi har ingen informasjon. Når vi er ute og trener med styrkene, jobber mannskapene våre veldig tett med dem. Vi bruker betydelige ressurser på etterretning i området, koalisjonen har hatt betydelige ressurser på etterretning og det å skaffe seg informasjon om hva som har skjedd. Vi har sagt at de lokale styrkene har ikke kjempet mot andre enn ISIL i de periodene vi har mentorert dem og vært sammen med dem. Vi har ingen kunnskap om at det har skjedd når vi ikke har vært sammen med dem, og vi har ingen kunnskap om at noe sånt skal ha skjedd etter at vi avsluttet engasjementet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Vi har vært tett på når vi har vært inne med styrkene, vi er der med etterretning, koalisjonen er der med styrker og med etterretning, vi deler informasjon, vi får informasjon fra andre. Vi har ingen kunnskap om at det som blir hevdet i Klassekampen, skal ha skjedd. Det har ikke skjedd i den tiden vi var tett på styrkene, og vi har ingen kunnskap om at det skal ha skjedd i periodene imellom.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Når det gjelder første spørsmål: Vi prøver å være så tydelige som vi kan, vi har altså informert, med fakta og det vi vet. Så er det jo slik at det kastes fram mange påstander som ikke vi umiddelbart kan slå ned, men når vi sier at vi ikke vet, så vet vi ikke. Når det gjelder denne hendelsen omtalt i Klassekampen i går, er det slik at Forsvarsdepartementet og Forsvaret kun har kjent til disse påstandene gjennom media. Påstandene gjelder forhold som skjedde utenfor tjeneste, og personell som vi trener, må selvfølgelig forholde seg til lokalt lovverk. Det er også slik at i etterforskningen av slike lovbrudd vil man være ansvarlig overfor politi og lokale påtalemyndigheter. Som jeg innledet med: Forsvarsdepartementet og Forsvaret kun har kjent til disse påstandene gjennom media, vi har ikke avdekket noe kunnskap om det.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Det er ikke riktig som det framstilles her, at vi vet lite om de styrkene vi har trent. Koalisjonen gjorde et omfattende arbeid med å velge ut de partnerstyrkene som skulle trenes og kjempes med. Man har også gjort et omfattende arbeid for å gjøre disse styrkene klar over reglene for å være med i koalisjonen, for å få support, for å få utstyr. Det er også sånn at vi ikke kan dele all sensitiv informasjon, av flere grunner. For det første er det operativt sensitivt i forhold til de styrkene vi har inne. Det vil skape større sårbarhet for styrkene våre hvis de skal ut i slike operasjoner senere. Og det handler om at man i en samarbeidskoalisjon deler kunnskap, og kunnskap vi har fått fra koalisjonspartnerne våre, må vi holde på, rett og slett for å opprettholde den tilliten vi trenger i den typen operasjoner.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
For å kunne følge resonnementet til Moxnes fordrer det at man har blind tiltro til enhver uttalelse som blir gitt om dette scenariet, og til Klassekampen. Vi begrunner det informasjonsregimet vi har med sikkerheten til styrkene våre. Vi begrunner det informasjonsregimet vi har med at vi på den måten bygger tillit hos lokale styrker i slike situasjoner. Vi begrunner det informasjonsregimet vi har med at det også skaper tillit mellom koalisjonspartnerne når man deler informasjon. Det bør være ganske klart at det ikke er så vanskelig å skape en desinformasjonskampanje i et sånt teater. Vi har vært der nede med trening og mentorering for å lære styrkene om krigens folkerett, om menneskerettighetene. Det er et oppdrag som har vært utført veldig bra av de norske styrkene, men hensynet til sikkerheten deres nå og i framtiden gjør at vi kjører et stramt informasjonsregime.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Jeg er veldig for en så åpen debatt som mulig om disse spørsmålene. Jeg mener det er av de viktigste debattene vi tar i denne sal. Men vi må ha, av hensyn til dem ute i sensitive operasjoner, et informasjonsregime som beskytter styrkene våre. Det vil vi også holde på. Det er nok sånn at nesten uansett hva slags svar vi gir, vil det bli vridd på. Vi har gode prosedyrer i Norge for å være ute i slike operasjoner. Nå hevdes det at mandatet ikke er overholdt. Vel, vi har holdt innlegg, vi har informert om mandatet, vi har holdt oss til mandatet, og vi har vært innenfor mandatet. Vi har et profesjonelt forsvar, og de er god på å forholde seg til det regelverket, det mandatet og det oppdraget de får. Det vil selvfølgelig være fullt mulig å finne stemmer som avviker fra vår fortelling. Det viser den debatten vi har hatt. Men våre styrker har på en profesjonell måte trent partnerstyrkene. I tilfellet der det ble avdekket brudd, har man handlet riktig. Vi har ikke kunnskap om andre menneskerettighetsbrudd eller folkerettsbrudd. Når det gjelder saken i media i går, har vi undersøkt det på oppfordring fra Lysbakken. Svaret mitt er: Forsvarsdepartementet og Forsvaret har kun kjennskap til disse påstandene gjennom media. Påstandene gjelder forhold som skjedde utenfor tjeneste – det beskrives i media. Personell som vi trener, skal selvfølgelig forholde seg til lokalt lovverk.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-06-13:
Uklarheter kan oppstå på to måter – enten er avsender uklar, eller så er mottaker mottakelig for uklarhet. Det ble en diskusjon om den hendelsen. Forsvarsdepartementet og Forsvaret har undersøkt det. Forsvarsdepartementet og Forsvaret sitter ikke med noen kunnskap om den annet enn det som står i media. I media kan jeg lese at det er et forhold som har skjedd utenfor tjeneste. Personell som vi trener, skal selvfølgelig forholde seg til lokale lover. Hvis det er som beskrevet i media, er dette en sak for lokale påtalemyndigheter og lokalt politi.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Det har vært mange diskusjoner om internasjonale militære operasjoner, og en av erfaringene fra Afghanistan er at man ikke har definert helt klart hva som er exit-strategien. Det er etter min mening ikke et argument for å trekke seg ut av Afghanistan i dag. Det er mange argumenter for at vi fortsatt skal være der, men det har vært mye oppe i den offentlige diskusjonen at det blir en slags «mission drift», at man ikke har definert klart hva som er målet, og hva som er exit-strategien. Hva mener utenriksministeren er exit-strategien for det oppdraget vi i dag er inne i, kampen mot ISIL?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Det er, som flere har vært inne på, viktig med en diskusjon og åpen debatt om våre utenlandsoppdrag. Nå får vi snart evalueringen om Libya, og vi har fått en grundig evaluering om vår Afghanistan-innsats. Mitt spørsmål er: Hvilke konkrete anbefalinger fra et bredt anlagt Afghanistan-utvalg er fulgt opp i evaluering av dette bidraget?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2018-06-13:
Jeg tar ordet som leder av Norges delegasjon til NATO. Jeg gjør det fordi jeg finner det utrolig interessant og nyttig å være en del av den delegasjonen. Jeg har et godt samarbeid også med Liv Signe Navarsete. Jeg lovet å nevne hennes navn, så nå har jeg gjort det. Det er lærerikt. NATOs parlamentarikerforsamling består ikke bare av NATOs 29 medlemsland – bare det tallet er ganske utrolig hvis man ser tilbake til 2000-tallet, da det var 13 medlemmer, og nå er det altså blitt 29 medlemsland – men i tillegg er det kanskje 20–25 samarbeidsland eller partnerland, som Algerie, Saudi-Arabia, Israel og en rekke andre land. Så det er en stor forsamling land som utveksler synspunkter. Det å sitte i en parlamentarikerforsamling, gjør at man treffer alle mulige politiske avskygninger, som er noe helt annet enn andre måter å drive med politikk på, hvor det veldig ofte er de store partiene, som utgjør regjeringene i de ulike landene, som man treffer. Det å treffe og få innspill og kommentarer fra andre politiske avskygninger, er veldig nyttig og veldig interessant. I parlamentarikerforsamlingen har vi diskutert mange områder. Nesten alle de politiske områdene som har vært diskutert i denne salen, har også blitt diskutert bredt i forsamlingen, hvor vi selvfølgelig også har hatt generalsekretær Stoltenberg til stede to ganger i året. Han er en utrolig dyktig generalsekretær – jeg vil bare ha sagt det med en gang – og det har vært veldig interessante spørsmål og svar-seanser begge gangene. Et av de poengene som kanskje var tydeligst og mest oppsiktsvekkende for mange, var Stoltenbergs tydelige svar når det gjaldt Georgias og Ukrainas tilnærming til NATO, bl.a. at begge landene har en selvstendig rett til å velge alliansepartnere. Det er ikke ukontroversielt, men han var veldig tydelig på det. Det fikk stor applaus i salen. Ellers har vi hatt en votering i parlamentarikerforsamlingen når det gjelder Wales-vedtaket fra 2014, hvor medlemslandene i NATO vedtok «aim to 2 percent defense spending». Vi vedtok i parlamentarikerforsamlingen å fjerne «aim to». Så en bredt sammensatt gruppe av parlamentarikerne i Europa – altså ikke regjeringene – ønsker altså å gå raskere frem og være mer forpliktende i sitt arbeid i sine nasjonale parlamenter, og forventer at regjeringene i alle medlemslandene gjør det man har lovet, og ikke bare «sikter mot», «håper på», «skal en gang i fremtiden» eller «har ambisjoner om», men faktisk gjør det som var Wales-erklæringens intensjon.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Jeg regner med at konkrete spørsmål rundt konkrete episoder som gjelder de norsktrente styrkene, må rettes til forsvarsministeren, men én ting som er mer relevant for utenriksministeren, er spørsmål som gjelder folkeretten. Gitt den oppfatningen regjeringen selv har, nemlig at de norske treningsoppdragene har vært innenfor folkeretten så lenge styrkene som trenes, ikke retter kamper inn mot regimeendring, er mitt spørsmål: Er det tilsvarende slik at om det skulle komme fram at disse styrkene også har kjempet mot regimet, så gjør det at treningsoppdraget ikke ville ha vært i tråd med folkeretten?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Det er viktig å holde ting fra hverandre her nå. Den alvorlige episoden er én ting, det folkerettslige grunnlaget en annen. Men la meg fortsette på det som er knyttet til kontroll over hvem vi trener. For en av de tingene som var kontroversielt i utgangspunktet, var at treningsoppdragene i Irak, som i utgangspunktet var rettet inn både mot regjeringsstyrker og mot kurdiske peshmerga, skjedde på et tidspunkt da det var åpenbart at det på et tidspunkt kunne bli konflikter mellom de kurdiske områdene i Nord-Irak og sentralregjeringen i Bagdad. Det har det blitt siden det, og jeg lurer på hva Norge nå gjør for å dempe konfrontasjonen mellom to av de partene som har vært allierte i kampen mot ISIL, men som nå ser ut til å være vendt mot hverandre; regjeringen i Bagdad og de kurdiske selvstyremyndighetene nå i Irak.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Jeg takker statsråden for innlegget. Vi kan nok ha litt ulik oppfatning av om alle svarene i denne saken har vært klare og tydelige, men vi har i hvert fall sjansen nå. Hvis vi tar den første problemstillingen først: Har norsktrente styrker kjempet mot andre enn ISIL? Her registrerer jeg at statsråden nå sier at det ikke har skjedd i den tiden norske soldater har vært sammen med dem på bakken. Jeg bet meg merke i det, for det vi har spurt om til nå, har vært om det har skjedd i løpet av den perioden disse styrkene har mottatt trening fra Norge, altså i løpet av den perioden som treningen har pågått, fra første dato til avslutning av oppdraget. Jeg har opplevd statsrådens tidligere svar som en avvisning av Klassekampens påstand om at det har skjedd i løpet av perioden. Betyr dette at det likevel kan ha skjedd i løpet av perioden, bare ikke når norske soldater var sammen med dem på bakken?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Bare for å få stadfestet det helt klart: Jeg opplever at statsråden i skriftlig svar til meg har avvist Klassekampens sak, som har dreid seg om at dette skulle ha skjedd ikke med norske soldater på bakken sammen med militsen mens de kjempet mot andre enn ISIL, men i løpet av perioden de mottok trening. Er det da sånn å forstå at statsråden likevel ikke kan slå fast at Klassekampens sak er feil?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Da må jeg nesten få gjenta mitt spørsmål, for i det ene skriftlige svaret som SV har mottatt fra statsråden, opplever jeg at det ligger en klar avvisning av Klassekampens sak. Men kan jeg bare få bekreftet det helt klart: Forsvarsministeren vet ikke at Klassekampens påstand om at en av disse militsene kjempet mot andre enn ISIL i løpet av perioden treningen pågikk, er feil? Forsvarsministeren vet ikke det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Siste replikk: Da registrerer jeg bare at det jeg trodde var en avsluttet bit av dette, er det større usikkerhet knyttet til likevel. Men så til en annen sak, nemlig den saken som kom fram i Klassekampen i går, som igjen er en påstand basert på kilder i Syria, der det hevdes at to personer skal ha blitt drept av norsktrente militssoldater på et tidspunkt i fjor. I gårsdagens avis forteller departementet at de ikke er kjent med den episoden, og jeg lurer da på om forsvarsministeren har undersøkt saken nå.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Når det gjelder de to ulike problemstillingene som forsvarsministeren har svart uklart på gjennom ukevis med debatt, både før og etter redegjørelsen i Stortinget, handler de om to ganske forskjellige forhold. Det ene handler om spørsmålet om hvorvidt norsktrente styrker kan ha kjempet mot andre enn ISIL. Det er viktig, fordi det berører det mandat som regjeringen har opplyst Stortinget om at styrkene hadde, og fordi det berører spørsmålet om den folkerettslige lovligheten av den norske deltakelsen. Jeg stusser over det vi hørte i siste innlegg fra forsvarsministeren, når det legges inn et sammen-med-dem-på-bakken som premiss for å kunne avvise at norsktrente styrker har bekjempet andre enn ISIL, for det er vel ingen som har påstått at norske styrker var på bakken sammen med disse militsene da det skal ha skjedd. Jeg vil bare lese opp et svar jeg tidligere har fått skriftlig av forsvarsministeren: «Regjeringen har ikke mottatt rapportering om at norsk trente styrker har kjempet mot andre enn ISIL slik det hevdes av Klassekampen.» Jeg oppfattet det som en klar avvisning av Klassekampens sak. Nå kommer det altså inn et nytt premiss, som ikke har vært inne før. Da er mitt spørsmål igjen om forsvarsministeren kan avkrefte Klassekampens sak, for det har vært det inntrykk vi har fått tidligere. Hvis han ikke kan det, må vi stille nye spørsmål, for da mener jeg at Forsvarsdepartementet må forplikte seg til å undersøke denne saken. Den er såpass alvorlig at det holder ikke bare å ikke ha mottatt rapportering. Da må Stortinget be om at forsvarsministeren undersøker saken. Jeg mener det samme må gjelde den saken som var omtalt i Klassekampen tidligere i uken. Jeg skjønner at Forsvarsdepartementet ikke har kjennskap til saken, men min forventning var at forsvarsministeren til debatten i dag ville ha skaffet seg kjennskap til saken. Derfor er mitt spørsmål om forsvarsministeren undersøker denne saken og vil komme tilbake med svar på det. Jeg vil gjerne at forsvarsministeren tar ordet igjen og svarer på om han har tenkt å undersøke om Klassekampens sak om at en av de norsktrente militsene skal ha kjempet mot andre enn ISIL, kan være riktig, og om ukens sak knyttet til en mulig episode med norsktrente militssoldater og drap på to personer kan være riktig Har forsvarsministeren tenkt å undersøke dette?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Jeg har ikke beskyldt noen for å avvike fra regjeringens fortelling. Jeg bare lurer på hva regjeringens fortelling er, for det er veldig forvirrende. Jeg har også spurt om svar på noen grunnleggende spørsmål helt siden 20. april, og det er fortsatt ikke mulig å få klart svar. Forventningene er ikke bare at Forsvarsdepartementet kan opplyse oss om hva de sitter på av informasjon, men også at forsvarsministeren, når såpass alvorlige anklager settes fram, undersøker om det kan være hold i dem – undersøker hva som er riktig rundt saken fra april om at det skal ha vært kjempet mot andre enn ISIL, og undersøker om det kan være noe i den saken som har kommet fram denne uken i Klassekampen. Jeg mener at denne debatten gjør det nødvendig å stille flere spørsmål – de vil komme – og den viser veldig tydelig hvorfor forslag om kritikk mot forsvarsministeren er berettiget. Jeg håper flere partier nå vil tenke over støtte til det. Jeg skal til slutt gi en helt kort stemmeforklaring: De tre forslagene fra Rødt belyser viktige spørsmål rundt åpenhet. Det er vi enig i, og SVs gruppe vil derfor stemme for dem.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-13:
Å beskylde andre for å ha et for enkelt syn på verden samme dag som man har nominert Donald Trump til Nobels fredspris, synes jeg er litt spesielt. Men til saken: Kurderne har vært en av de viktigste allierte i kampen mot ISIL og har gjort en enorm innsats med store oppofrelser for å bekjempe terrorismen i Syria. De har også, i relativt stor grad, greid å opprettholde en form for stabilitet, til og med utvikling, i de områdene av Syria som de har kontrollert. Svaret fra Tyrkia har vært invasjon, og fra Vesten har det vært stillhet i møte med den invasjonen. Det er vanlig å si i denne salen at NATO er et verdifellesskap. Hvis det verdifellesskapet innebærer at vi skal tie stille eller la være å handle når overgrep eller feilaktig krigføring begås av allierte, er ikke verdifellesskapet verdt særlig mye. En kan også spørre seg hvor sterkt verdifellesskapet mellom Norge og Erdogans regjering egentlig er. Det er svært viktig at vi viser vår vilje til å stå ved det kurdiske folket, også i en situasjon hvor de har andre fiender enn ISIL. Det handler ikke om å sette seg på noen moralsk høy hest. Det er et spørsmål om hvorvidt kurderne er verdt vår støtte og solidaritet, og det mener vi at de er. Nettopp fordi Tyrkia er et NATO-land, er det særlig viktig at vi reagerer. Det er jo nettopp i møte med våre egne allierte at vi har større mulighet til å påvirke og stå opp for noe enn vi har overfor andre land. Derfor har SV fremmet et forslag i innstillingen, som vi selvfølgelig vil stå ved i dag, og som jeg med dette tar opp. Vi kommer også til å stemme for de to løse forslagene i saken. Jeg vil legge til at jeg oppfatter det siste av de to som noe uklart formulert. Det ville jo ikke være lett å forvente at syriske opprørsgrupper skal trekke seg ut av Syria, men jeg oppfatter at intensjonen med dette forslaget er at de skal trekke seg ut av Afrin og de kurdiskkontrollerte områdene. Med den forståelsen vil SV stemme for forslaget.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
På regjeringen.no 23. mai 2017 sto det følgende fra Eriksen Søreide: «I tillegg må det understrekes at grunnlaget er klart avgrenset til operasjoner rettet mot ISIL. Regjeringa mener derfor at det norske militære bidraget til operasjon Inherent Resolve er trygt folkerettslig forankret.» Vi har siden dessverre fått det meste av informasjon om hva som har foregått, gjennom mediene. Men nå er det altså slik at lederen for en av militsene som vi skal ha trent, uttaler helt tydelig at de har vært åpne på at regimeskifte er et mål for dem hele veien. Mener statsråden, hvis vi har trent militser som har slåss for regimeskifte, at det er et brudd på det folkerettslige grunnlaget for operasjonen, når det altså framkommer den typen informasjon i mediene?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Dette er påstander fra tre uavhengige kilder i denne såkalte revolusjonære kommandohæren som Norge skal ha trent i Syria, hvor også lederen for denne militsen uttaler helt tydelig at dette har vært et mål hele veien. Han nevner også konkrete trefninger hvor de har kjempet mot regimelojale styrker. Ettersom det er såpass krystallklart at grunnlaget folkerettslig for det norske bidraget er basert på at styrkene utelukkende kjemper mot ISIL, er det relevant om regjeringen går inn i den typen påstander, undersøker sannhetsgehalten i det og kommer til Stortinget med en melding om hva de har funnet ut. Så jeg lurer på om statsråden vil gå inn i de påstandene og undersøke nærmere om det er hold i dem eller ikke.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
I 2016 uttalte Eriksen Søreide at man skulle bruke løgndetektor og personlige intervjuer for å velge ut væpnede grupper som skulle trenes av Norge. Da er det jo rart at det i dag er såpass lite kunnskap hos regjeringens medlemmer om hva disse gruppene faktisk kan ha foretatt seg på bakken i Syria, dem som vi altså har trent opp for væpnet strid. Når regjeringen ikke er villig til å si så mye, burde kanskje befolkningen få muligheten til selv å undersøke saken, ikke minst også mediene, og helt avgjørende for å kunne undersøke om mandatet er overholdt, er jo å vite hvilke væpnede grupper Norge har trent inn i Syria. Så jeg vil spørre statsråden om vi kan få et svar på hvilke grupper det er snakk om, som altså har mottatt trening fra Norge i den perioden oppdraget varte.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
I Irak sa regjeringen tydelig at man trente peshmerga, så man har jo en slags presedens for å fortelle hvem man trener. Og jeg forstår ikke hvordan det å navngi gruppene vi har trent, skulle være noe problem, når altså en av gruppene selv står fram i norske medier og forteller om hva de har gjort – og ikke gjort – etter å ha mottatt trening fra norske styrker. Så dette bør det være mulig å svare på. Altså: Hvilke grupper er det Norge faktisk har trent? I tillegg ønsker jeg et svar på om statsråden vil – i det minste – undersøke påstandene som framkom i Klassekampen i går om at norsktrente styrker har drept to sivile i en flyktningleir, mens det norske tjenesteoppdraget pågikk. Er det noe som statsråden vil undersøke om stemmer, eller ikke?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Jeg merket meg Tetzschners betraktning om hva som er viktig for Rødt i denne saken. Jeg vil til opplysning forklare at vi, som mange andre, har erfart at det i en krig er litt uoversiktlig. Vi har også erfaringer med at grupperinger som man støtter den ene dagen, den neste dagen kan vise seg å ha helt andre mål for sin krigføring enn dem de oppga dagen før. Vi burde ha lært såpass av de seneste årenes kriger, at det å ta lett på hvem vi trener opp til væpnet innsats, og det å hemmeligholde hva disse gruppene har gjort siden, ikke er særlig lurt. Det bør også være viktig for Stortinget å være helt sikker på at de premissene som lå til grunn for oppdraget, er overholdt, ikke minst også det folkerettslige grunnlaget for treningsoppdraget. Det er derfor Rødt graver i disse spørsmålene og krever å få svar på i et åpent storting om de som er trent av norske soldater, har holdt seg til mandatet som gjaldt, og kun har kjempet mot IS, eller om de også har kriget for et regimeskifte. Det er ikke særlig betryggende når vi får mangelfulle svar på det, eller når vi får ett svar skriftlig, som svaret til Lysbakken, og et litt annet svar muntlig her i Stortinget i dag. Det kan tyde på at det trengs en opposisjon på Stortinget som ikke bare sluker det regjeringen kommer med, men som stiller kritiske spørsmål og graver dypere i sakene – ikke minst når det mest vesentlige av informasjon vi har fått i det siste, dessverre har kommet gjennom mediene og ikke fra regjeringen. Det blir nesten litt komisk hvis vi skal ha en debatt der ute, i offentligheten, basert på åpne kilder fra grupper som er trent av det norske militæret i Syria, mens vi inne på Stortinget har en regjering som ikke engang vil innrømme at de har trent disse gruppene. Så jeg vil også oppfordre Bakke-Jensen til å svare tydelig på de spørsmålene som har blitt stilt snart ti ganger her i salen i dag, og gi Stortinget klare svar på spørsmålet om hvilke grupper vi har trent, og om man har kjennskap til at disse gruppene har brutt folkeretten og mandatet som lå til grunn for oppdraget.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Det gjelder altså en milits som offentlig sier at de er trent av norske styrker i et oppdrag som er avsluttet for de norske styrkenes vedkommende. Da er spørsmålet: Hvorfor kan ikke regjeringen fortelle hvilke militser vi har trent når det er et avsluttet oppdrag? Om jeg hørte riktig, sa statsråden når det gjaldt episoden som Klassekampen har beskrevet: Vi har undersøkt saken – hendelsen skjedde utenfor tjenestetid, og de må forholde seg til lokalt lovverk. Hvis jeg hørte riktig, betyr det at statsråden nå bekrefter hendelsen, og at den skjedde utenfor tjenestetid? Eller har man ikke undersøkt det? Det var litt vanskelig å få klarhet i hva som ble sagt, så jeg vil gjerne ha et tydelig svar på om departementet og statsråden har undersøkt denne hendelsen, funnet noen fakta om den, og om du vil gjøre noe videre for å opplyse Stortinget om hva som faktisk har skjedd.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Takk for redegjørelsen fra utenriksministeren. YPG har samarbeidet med koalisjonen som har bekjempet IS. De har vist seg å være trolig de mest effektive bakkestyrkene for å drive IS ut av territorier som de tidligere har kontrollert, og har i grunnen vært helt avgjørende for å bekjempe denne terrororganisasjonen på bakken i Syria. Så blir det her i salen fra andre representanter framstilt som om YPG er en slags terrororganisasjon i seg selv. Er det slik at regjeringens syn er at YPG er en terrorgruppe, eller anses de som en del av koalisjonen i kampen mot IS?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Takk for tydelig og godt svar på det spørsmålet. Når det gjelder nødhjelp, er det, etter hva vi vet, sånn at de aller fleste som flykter fra Afrin-området, befinner seg i det som heter Shahba-området, og der deltar ikke Norge med nødhjelp per dags dato. Er det riktig at det er slik det forholder seg, og har Norge planer om også å yte nødhjelp i denne delen av regionen, hvor de fleste flyktningene fra Afrin oppholder seg?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-06-13:
Til slutt om proporsjonalitet. Afrin ble i lengre tid utsatt for bombing over grensen fra Tyrkia, men det kom altså ikke noe svar med motaksjoner inn i Tyrkia av den grunn. Så har det med invasjonen bl.a. blitt en stor flyktningstrøm, det har vært rettet angrep mot viktige historiske kulturminner, og folk har måttet forlate sine hjem. Jeg lurer på om regjeringen og utenriksministeren har noen vurdering av proporsjonaliteten i de angrepene som følger med den tyrkiske invasjonen i Syria. Kan regjeringen utdype sitt syn på det?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Jeg er helt enig med representanten Huitfeldt i at det er viktig å ha tanker om hva som er exit-strategien. Det er aldri mulig på forhånd å være helt spesifikk, men man må sette seg noen målsettinger. Det som er veldig tydelig i den kampen som nå føres mot ISIL, handler både om det territorielle – vi er, sammen med gode lokale partnere, som sagt nær ved å nedkjempe ISIL territorielt, men det er fortsatt lommer som ISIL kontrollerer, og det er også en betydelig spredningsfare for ISIL til andre land i regionen – og det handler om å bidra til stabilisering av de områdene som blir frigjort fra ISIL, slik at man ikke får en situasjon hvor de raskt kommer tilbake. Det dreier seg bl.a. om å kunne tilby en del grunnleggende tjenester, som gjør at ISIL ikke blir et alternativ for å tilby nettopp den typen tjenester. På dette området er bl.a. Iraks regjering helt sentral, som også står for 80 pst. av den humanitære bistanden sjøl.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Dette er en problemstilling som relativt ofte er på agendaen, og dessverre må man si at krisa i Syria ikke er den eneste humanitære krisa verden opplever nå. Oppmerksomheten i det internasjonale samfunnet for å bidra bedre til ressursmobilisering i flere kriser, er høyt på agendaen. Vi deltok fra norsk side på en konferanse som ble avholdt for en måneds tid siden, hvor vårt poeng var å bidra til ytterligere ressursmobilisering for Syria, og ikke minst også for nabolandene. Det er et betydelig press på nabolandene både økonomisk og på andre måter, som gjør at de også er i en vanskelig situasjon. Derfor dreier det store Syria-løftet vårt seg, med 10 mrd. kr på fire år som vi innfrir, også om nabolandene. Det er viktig, for mange land konsentrerer seg kun om Syria. Der er tilgangen av og til begrenset. Vi har en veldig klar holdning til at det humanitære bidraget vårt gjelder hele Syria – uavhengig av hvem som kontrollerer områdene. Men vi må også fokusere på nabolandene, som tar en stor andel av problemene.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Som jeg var litt inne på, bruker vi også de kanalene vi har, til å oppfordre andre til å bidra mer. Det handler egentlig om to ting. Det ene er at de landene som har sagt at de skal bidra, oppfyller sine forpliktelser. Det andre er at vi må finne nye givere som også kan bidra, for det er ikke tilstrekkelig bare å lene seg på de giverne som allerede gir mye. De er ofte i grenseland for hva mer de kan gi, også fordi de gir penger til andre humanitære kriser. Da er vi nødt til å utvide grunnlaget for flere givere. Norge har tatt en lederrolle for å få internasjonal oppmerksomhet rundt disse krisene, og vi har et veldig tydelig ansvar som vi kommuniserer, men vi kommuniserer også det ansvaret andre land har for å bidra. Det er veldig fort gjort i kriser som varer så lenge som denne krisen har gjort – og det er mange av dem, dessverre – at man over tid opplever en slags givertrøtthet, hvor mange land går over til nye og andre kriser. På mange måter kan man forstå den vanskeligheten mange givere står i ved at man har begrensede ressurser, og man ønsker å hjelpe. Det er altså viktig å opprettholde oppmerksomheten om denne krisa, hvor altså 5 millioner av de 13 millionene som trenger nødhjelp i Syria, er barn.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Jeg vil nødig stå her og spekulere, med tanke på at vi ikke lenger har tilstedeværelse i Syria. Jeg har, som representanten er godt kjent med, redegjort grundig for Stortingets organer for den episoden som ble kjent for meg, og det gjorde jeg umiddelbart etter at episoden ble kjent. Jeg mener det er viktig å understreke at vi fra norsk side – antakelig for første gang, så vidt vi har klart å se – offentliggjorde det folkerettslige grunnlaget som lå til grunn for vår deltakelse både i Irak og i Syria. Vi mener det var viktig for den offentlige debatten og har vært viktig i kommunikasjonen vi har hatt hele veien til partnerstyrken som har blitt trent, nemlig at vårt mandat handler om én ting: bekjempelse av ISIL, og ingen andre ting enn det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Norge har over lang tid, også før ISIL ble en problemstilling, vært aktive for å bidra til forsoningstiltak mellom sentralregjeringen i Bagdad og kurderne. Det har vært viktig, også fordi vi hele veien har poengtert at skal man få til en fredelig utvikling og unngå at terrorgrupper som på mange måter livnærer seg på marginalisert befolkning, får fotfeste og blomstrer opp, så er man faktisk nødt til å ha politisk inkluderende prosesser, man er nødt til å ha forsoningsprosesser. Det har vært noe framgang, det er positivt. Det er fortsatt langt igjen, og nettopp derfor nevnte jeg nå i min innledning at det vi er veldig opptatt av når det skal dannes ny irakisk regjering nå, er at den blir politisk inkluderende, og at man sørger for at man ikke fortsetter den samme marginaliseringen av sunnibefolkningen, som har vært et stort problem, og ikke å ha de samme konfliktlinjene mot kurderne, som også har vært et veldig stort problem. Dette har vi både tatt opp med irakiske myndigheter, og vi har hatt dialog med kurdiske selvstyremyndigheter.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Som jeg sa i mitt forrige svar, har jeg redegjort overfor Stortingets organer for den episoden som ble kjent i min tid som forsvarsminister, da jeg hadde ansvaret for dette. Utover det vil ikke jeg spekulere i hva som står i mediene. Jeg har ikke noe grunnlag for å bekrefte den informasjonen, og det spørsmålet får da eventuelt stilles til forsvarsministeren.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Jeg kan ikke gjøre annet enn å gjenta mitt svar. Jeg besitter ikke – og det tror jeg heller ikke representanten Moxnes gjør – bekreftet informasjon i den ene eller den andre retning, og ytterligere spørsmål om hvordan treningen av partnerstyrker har foregått, må rettes til forsvarsministeren.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
For å gi litt kontekst til svaret: En av de bekymringene vi hadde knyttet til Tyrkias operasjoner i Afrin, var at kampen mot ISIL begynte å gå saktere mange steder, fordi man fra YPG og andre rettet oppmerksomheten andre steder. Ferske rapporter vi har nå, tyder på at de operasjonene er i gang igjen, og det er viktig for å hindre ISILs fotfeste i de lommene som nå var aktuelle. PKK og YPG er, som representanten er godt kjent med, ikke på FNs terrorlister, og det har vært viktig i diskusjonen om at vi nå fører kampen mot ISIL i fellesskap, at SDF-styrkene og de som fører kampen mot ISIL, har vært og er en viktig alliert i kampen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Som jeg var inne på i mitt svar, er vi varsomme med å øremerke den humanitære hjelpen til bestemte områder av Syria. Grunnen til det er veldig enkel. Det er behovene som styrer, og vi bruker FN og partnere. Det er, som vi var inne på i den forrige debatten vi hadde her, ofte veldig vanskelig med tilgang, også humanitær tilgang, i Syria. Vi er veldig opptatt av at vår humanitære hjelp heller ikke skal politiseres, i den forstand at den bare gis i bestemte områder – eller gis mer i bestemte områder – rett og slett fordi behovene er så enorme at vi er avhengige av å kunne bruke våre partnere på bakken på en god måte der det er tilgang til å få ut nødhjelp. Det at vi er en så stor giver, er noe som er viktig for både FN-systemet, Røde Halvmåne/Røde Kors og andre som har den tilgangen – at vi er en stor og stabil giver, som også har muligheten til, som vi også i noen sammenhenger har gjort, å øke hjelpen utover det, rett og slett fordi vi ser behovet for det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-06-13:
Som jeg har nevnt både i svaret til komiteen og nå i debatten, er regjeringa opptatt av – og har vært og kommer til å være opptatt av – at man både i denne saken og i andre tilsvarende saker har forpliktelser til å opptre innenfor det som er nødvendig og proporsjonalt for å ivareta sine sikkerhetsinteresser. Vi har fra norsk side ikke gjort egne utredninger av proporsjonaliteten, men vi har hatt den samme responsen og reaksjonen som store deler av det internasjonale samfunnet har hatt. Vi har også tatt dette opp med tyrkiske myndigheter i flere omganger for å forsikre oss om at dette ikke blir en permanent tilstedeværelse, som, slik jeg var inne på, kompliserer konflikten ytterligere, og også selvsagt for å mane til tilbakeholdenhet, som FN også har gjort, og som vi har sluttet oss til.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2018-06-13:
Noen ord om årsrapporten fra EFTA-parlamentarikerkomiteen: Vi følger bl.a. EFTAs arbeid for å utvide nettverket av handelsavtaler, og under ministermøtet på Island om to uker vil en handelsavtale med Ecuador signeres, sammen med en oppdatert avtale med Tyrkia. Den gamle avtalen med Tyrkia omfattet varehandel. Den nye omfatter også tjenester, handelsfasilitering, forenkling av toll- og veterinærregler – viktig for fiskeeksporten – miljøregler og arbeidstakerrettigheter, samt regler for voldgift. EFTA vil da ha 28 avtaler med 38 partnere, men forhandlinger med store land i Asia står dessverre fortsatt i stampe. India, Vietnam og Malaysia har vi forhandlet med i årevis, Indonesia det samme, men der er man trolig nærmere en avtale. Forhandlingene med Canada og Mexico om oppdatering av de gamle avtalene står også i stampe, og forhandlingene med Mercosur, altså Argentina, Brasil, Paraguay og Uruguay, er nå kommet i gang. Både Brasil og Argentina har etter hvert erkjent at den proteksjonistiske politikken er et hinder for økonomisk vekst og utvikling. Argentina ser handelsavtaler med EU – som de også forhandler med – og EFTA som et virkemiddel for reformer og mer stabilitet i økonomien. Men det vil være mange følsomme temaer som skal finne sin løsning før man kommer i mål. I tillegg til EFTA-forhandlingene forhandler Norge bilateralt med Kina, og vi forsøker stadig å få Japan til forhandlingsbordet. En av de sakene, noe også representanten Ingjerd Schou nevnte, som har stått fast på dagsordenen i våre møter i komiteen de siste par årene, er brexit. Det berører oss på den måten at britene går ut av det indre marked. Da står også EFTA-landene uten handelsavtale med britene. Vi må få på plass en ny avtale, og forhandlingene om det kan starte etter mars neste år. Men brexit berører oss også på en annen måte. Så langt ser det ikke ut til at britene enes om hva slags avtale med EU de ønsker å erstatte medlemskap med, og det er betydelige krefter i parlamentet nå som peker på en EØS-avtale som en løsning. Den vil jo sikre fullgod tilgang til det indre marked og – kanskje det viktigste i denne sammenheng – løse hodepinen med en sømløs grense mellom Nord-Irland og Irland. Nå har også EUs sjefsforhandler, Barnier, pekt på dette som en mulig løsning. Jeg tror det da er på tide at regjeringen og de andre EFTA-landene for alvor studerer hvilke interesser EFTA-landene har i handelspolitikken, og hvor overlappende eller avvikende de er med hensyn til britene. Jeg er redd at det å skulle få et motvillig og politisk splittet Storbritannia inn i EØS-avtalen, vil by på store utfordringer. Der er det som kjent slik at de tre landene som er der nå, må være enige om å ta nye direktiver inn i avtalen. Da er det fornuftig å forberede seg på det og være godt forberedt hvis de skulle stå på trammen og banke på døra. Vår forpliktelse må først og fremst være å ivareta vår avtale med EU og sikre at den fortsatt fungerer, ikke løse britenes problemer.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-11-22:
På vegne av representantene Bengt Fasteraune, Åslaug Sem-Jacobsen, Kjersti Toppe og meg sjøl vil jeg legge fram et forslag om sterkere samarbeid mellom barne- og ungdomspsykiatrien og skolehelsetjenesten.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-11-22:
På vegne av representantene Karin Andersen, Sheida Sangtarash, Solfrid Lerbrekk og meg selv har jeg gleden av å sette fram et representantforslag om tiltak for familier med store pleie- og omsorgsbehov. På vegne av representantene Karin Andersen, Audun Lysbakken og meg selv har jeg gleden av å sette fram et forslag om barnevernløftet II.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-11-22:
SV ønsker et samfunn der kvinner og menn har like gode muligheter, der kvinner får delta i arbeidslivet på lik linje med menn, og med det får den økonomiske selvstendigheten og friheten det innebærer, og der far får mulighet til å være til stede i sine barns liv helt fra starten. Men selv om vi liker å skryte av hvor likestilte vi er i Norge, vet vi at mødre fortsatt tar en større del av omsorgsansvaret hjemme. Vi vet at omtrent 30 pst. av kvinner jobber deltid, mot bare 13 pst. av menn, og vi vet at kvinner i snitt ennå tjener kun 87 kr for hver hundrelapp en mann tjener. Likestilling i hjemmet og likestilling i arbeidslivet henger sammen. Fedre må få være mer hjemme sammen med barna helt fra starten av. Det gjør at far får ta en større del av omsorgsansvaret også senere i barnets liv, og det gjør det enklere for kvinner å stå i full jobb med en likere omsorgsfordeling hjemme. Derfor har SV alltid kjempet for å øke fedrekvoten. Derfor er vi stolte av å ha innført 14 ukers pappakvote, og vi er glade for at opposisjonen fikk flertall for å reversere kuttene i kvoten for ett år siden. Nå har også regjeringen fulgt opp og gått for en tredelingsmodell, som allerede er vedtatt i Stortinget, og jeg vil spesielt gi skryt til Venstre for å ha fått den på plass. Det går en linje fra SVs kamp for pappakvoten til Venstres innsats nå. Dette er noe så sjeldent som en vinn-vinn-vinn-situasjon. Det er bra for mammaene, som får større muligheter i arbeidslivet, det er bra for pappaene, som får være til stede for barna sine, og det er bra for barna, som får knytte seg enda sterkere til både pappa og mamma helt fra dag én i livet. Til bekymringene om amming: Helsedirektoratet har anbefalt fullamming i seks måneder. Med en tredelt foreldrepengeordning vil mor få være hjemme i over seks måneder ved både 80 pst. og 100 pst. uttak. Det har også vært en diskusjon om likestillingseffekten av foreldrepermisjon den siste tiden, og Senterpartiet har fremmet et forslag om å evaluere tredelingen i 2020. SV kommer ikke til å stemme for dette forslaget. Det er fordi det vil ta lengre tid enn to år å se effektene. Dette er holdninger og strukturer i arbeidsliv og familieliv som det tar tid å se endringer i. Ikke minst henger nettopp alt sammen med alt. Vi får ikke likestilling bare ved å innføre tredeling av foreldrepengeordning. Derfor har SV denne høsten også fremmet forslag om likelønn og rett til heltid, fordi det trengs strukturendringer i hele samfunnet for å gi kvinner og menn like gode muligheter og ekte likestilling til det beste for mødre, fedre og barna.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-11-22:
Jeg tenkte at jeg skulle bruke litt tid på å prøve å svare opp noen av de forskjellige forslagene, for jeg brukte ikke så mye tid på det i mitt hovedinnlegg. Til forslag nr. 4, om at Stortinget ber regjeringen legge fram en plan for opptrapping av offentlig og ideelt eierskap og drift: Vi ser ikke helt for oss at det forslaget er til barnas og foreldrenes beste, for vi vet at kommunale plasser koster 28 pst. mer å bygge, jf. en rapport fra Rambøll i 2017, og de koster, som representanten Hagen var inne på, vesentlig mer å drive. Så var det representanten Kolberg, som spurte hvordan vi som parti kunne være for private aktører så lenge de tok ut profitt, siden vi skulle være partiet for folk flest. De siste ti årene har norske kommuner spart 22,8 mrd. kr på å la private drive barnehager. Dette er altså penger som vi kan bruke til å gi skattelette til vanlige folk. Med mindre representanten Kolberg er innstilt på å bruke nesten 2 mrd. kr i året på at kommunene skal drive flere barnehager, må i så fall midlene hentes fra andre viktige velferdstjenester i kommunene. Når det gjelder forslaget om meldeplikt og forkjøpsrett, vil vi påpeke at gjennom EØS-avtalen er vi forpliktet til fri bevegelse av varer, tjenester, personer og kapital, og omsetning av fast eiendom faller inn under den traktatens bestemmelser om fri bevegelse av kapital. Samtidig anser vi at forslaget er et angrep på den private eiendomsretten, noe vi i Fremskrittspartiet ikke kan godta. Når det gjelder forslag nr. 5, om at ny eier må søke om tilskudd, mener vi at så lenge det er risiko for avslag på finansieringen, kan det gi en sterk negativ effekt i sektoren fordi barnehagene vil få redusert incentiv til å gjøre nødvendig vedlikehold og oppgradering av barnehagene. Det kan sette både full barnehagedekning, gode og trygge barnehager og høy tilfredshet i fare. Så var det også forslag om pensjon. Der mener jeg det er fornuftig å vente på den endelige gjennomgangen, som er varslet, men samtidig mener jeg også at vi skal være forsiktige med å detaljstyre sektoren i hva de skal bruke pengene på. Om barnehagene ønsker å bruke pengene på bedre pensjon til de ansatte, eller om de ønsker å bruke dem på flere ansatte, bedre utearealer, nye leker eller flere måltider, så skal de ha anledning til det uten å bli detaljstyrt fra Stortinget.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-11-22:
Barnehager og eierform har vært et hett tema i det offentlige ordskiftet en lang stund nå, og det er veldig bra at vi får en helhetlig gjennomgang av regelverk og finansieringen av barnehagene og ikke minst tilsynet. Funn i rapporten fra Høgskolen i Innlandet viser at 17,4 pst. av utgiftene til lønn i kommunale barnehager gikk til pensjonsutgifter i tidsrommet 2009–2013, mens kun 3,6 pst. i samme periode gikk til pensjon i de private barnehagene. Dette bør bli sett på. Vil regjeringens gjennomgang se på innretningen og bruken av tilskudd til pensjonsutgifter?