trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-10-08:
Tilsynsaktiviteten skal økes i både Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet, sa statsråden, og jeg er enig i det. Som statsråden også sa i sitt innlegg, kan vi selvfølgelig ikke «tilsyne» oss i hjel. Det er klart at her har vi et ansvar som bedriftseiere, ikke minst overfor arbeidstakerne. En er selvfølgelig nødt til å følge opp i forhold til verneutstyr og med de tilpasninger som er påkrevd. Representanten Eriksson var innom et vesentlig moment i sitt innlegg. Det er klart at det var ting tidligere som vi ikke nødvendigvis så den store helseproblematikken med. Det kan være et så godt eksempel som eternit – som er et tilsvarende eksempel – som en har på veldig mange hus fra 1950- og 1960-tallet, og som faktisk var brukt innvendig i både industribygg og fjøs. Plutselig ble vi kjent med at dette jo inneholdt asbest, som var særdeles lite helsebringende. Det er klart at slike ting er å bringe kunnskap videre. Det tror jeg også er noen av de aspektene som vi har i dag, for i en slik debatt blir det litt refleksjon: Hva gjør vi for å komme videre i denne utviklingen, også med kunnskap, og samtidig klare å holde en bedriftskultur og en arbeidskultur som gjør at vi ivaretar og klarer å tilegne oss dette over tid? Ellers tror jeg nok – det var representanten Sundsbø som nevnte det – at det er et prinsipp som vi er nødt til å legge til grunn uansett. Uansett hvor mye tid vi bruker på tilsyn, er vi nødt til å ha et føre var-prinsipp som må ligge til grunn uansett hva vi driver med. Det som kan være såkalt helsebringende eller ok i dag, trenger nødvendigvis ikke være det i framtiden. Da kan vi ha ny kunnskap, om at dette ikke er noe særlig. Ellers bringer selvfølgelig ikke en slik debatt fram de store skillelinjene. Det er det heller ikke ment at den skal gjøre. Jeg synes at dette har vært en grei refleksjonsrunde, der vi på mange måter har tatt opp, etter mitt syn, et viktig tema, som viser tydelig at dette er noe som vi må ha i fokus framover.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-10-08:
La meg først starte med å si at det i og for seg er ryddig av representanten Skjelstad å sitere fra Arbeidstilsynets hjemmesider, for det som framkommer der, viser nettopp at myndighetene tar dette på alvor. Hvis man går inn på Arbeidstilsynets hjemmesider og leser om kjemikalieeksponering, finner man betydelig informasjon både om utfordringer knyttet til det og aktivitet knyttet til det. Det er derfor feil å hevde at tilsynsmyndighetene ikke tar det på alvor. Det har representanten Skjelstad nå selv dokumentert gjennom å sitere fra Arbeidstilsynets egne hjemmesider, som et argument for at dette er viktig. Så sier jeg altså at tilsynsaktiviteten skal økes, både fra Petroleumstilsynets side og fra Arbeidstilsynets side. Det har vi også grunnlag for, for i flere omganger den siste tiden har vi styrket både Arbeidstilsynets og Petroleumstilsynets budsjetter. Når det gjelder Arbeidstilsynet, har det vært veldig mye fokus på sosial dumping, men ikke utelukkende det. Det er altså en sammenheng mellom det at vi hevder at det blir økt tilsynsvirksomhet, og det at vi gir virksomhetene budsjetter slik at de kan øke tilsynsvirksomheten noe. Nok en gang understreker jeg at det ikke er mulig å «tilsyne» seg bort fra et useriøst arbeidsliv. Greier vi ikke å skape holdninger i arbeidslivet for seriøsitet, både på arbeidstakersiden og på arbeidsgiversiden, greier vi ikke å bygge opp gode nok tilsyn for å forhindre at noen blir skadet. Derfor er det viktig at vi i fellesskap understreker det soleklare ansvaret arbeidsgivere har for å forsikre seg om at arbeidsmiljøet ikke er helseskadelig, og selvfølgelig også den plikt arbeidstakere har til å bruke det verneutstyret som blir foreskrevet, når arbeidsgiver påpeker behovet for bruk av verneutstyr. Vi må derfor stille noen tydelige krav overfor det seriøse arbeidslivet. Til sist: Så vet vi at noen likevel blir syke. Derfor er det viktig at vi har gode medisinske miljøer, både hos fastlegen, i primærhelsetjenesten og i andrelinjetjenesten, for å kunne hjelpe de folkene som blir syke. Jeg tror representanten Skjelstad har rett i at dette er krevende, for ofte er det diffuse årsakssammenhenger. Helseministeren er nok mer egnet til å svare på dette enn meg. Men vi har vært opptatt av de yrkesmedisinske avdelingene på regionnivå og legger vekt på å styrke dem, slik at de som har blitt syke, kan få bedre hjelp enn det de har fått.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-10-08:
Det har vært interessant å høre på debatten. Men vi har hatt i hvert fall to debatter samtidig. Den ene er den debatten interpellanten har trukket opp, altså: Hva skal vi gjøre for å unngå at folk blir kjemikalieskadet i norsk arbeidsliv i framtiden? Kan vi gjøre mer enn det vi har gjort? Den andre debatten er: Hva med dem som kan være eller er utsatt for kjemikalieeksponering som har skadet dem? I mitt svar tok jeg utgangspunkt i det interpellanten spurte om, og ikke det som i tillegg har kommet som en del av debatten. Men jeg skal likevel kommentere litt knyttet til det andre temaet, for å svare på noen spørsmål. Først til Åse Gunhild Woie Duesund. Jeg sa i mitt innlegg at jeg i juni år hadde et møte med partene i petroleumsvirksomheten. Under dette møtet påtok Oljeindustriens Landsforening seg ansvaret for å lede arbeidet med næringens oppfølging av saken. Petroleumsnæringen har nå lagt fram en tiltaksplan for oppfølging av kjemisk helsefare i oljeindustrien. Jeg vil si at planen viser at næringen har innsikt i problemstillingene og omfanget av dem, og den legges foreløpig til grunn for oppfølgingen av denne saken. Samtidig er tiltaksplanen noe mangelfull med hensyn til konkretisering av aktiviteter, ressursbehov, forpliktelser og tidsplaner. Jeg vil derfor be oljeindustrien om en mer konkret oppfølgingsplan innen midten av januar, og myndighetene vil følge saken tett gjennom strategiske tilsynsaktiviteter. Så bare noen få ord knyttet til tannlegeassistentene, hvor det sies at vi har vært nokså fraværende. Jeg er selvfølgelig ikke enig i det. Jeg mener at det vi har gjort, er at vi har fått bevilget penger for å få dokumentert helseskadene. Så det som jo kommer fram nå av mer konkret dokumentasjon av mulige helseskader, er som en følge av at jeg og Regjeringen har bevilget penger for å få dokumentasjon på plass. Det er viktig, fordi norsk yrkesskaderett er slik at man ikke bare kan hevde seg yrkesskadet. Det må dokumenteres at det er en sammenheng mellom det som har skjedd i yrkeslivet, og mulige helseskader som man har. Det er ikke slik som representanten Svendsen sier, at det er særegne sykdommer. Det er vanlige sykdommer, f.eks. kreft. Så må vi da lete etter om det kan være en overrepresentasjon av kreft i en yrkesgruppe, og om det kan relateres til arbeidsmiljøet, for så å danne grunnlaget for en yrkesskade. Derfor er dokumentasjon veldig viktig. Derfor er det jo at vi nå, når vi får den andre rapporten om tannhelseteknikerne, kan gå videre i et samarbeid med dem. Vi har allerede berammet et møte med dem i november.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-10-08:
Jeg er enig i at det perspektivet som interpellanten har, er veldig viktig. Samtidig er jeg også optimist, i den forstand at jeg opplever en gryende erkjennelse hos en stadig større andel av norsk arbeidsliv, der mange nå lever med en situasjon der mangel på arbeidskraft preger hverdagen. Det fører til at stadig flere nå er på søken etter å kunne rekruttere folk fra grupper som har et potensial i den forstand at de er underrepresentert i arbeidslivet. Når vi ser på ledighetstallene nå, ser vi at seniorer kommer raskt i jobb, langtidsledige og ungdom kommer raskt i jobb, og innvandrere kommer raskere i jobb. Jeg opplever også at negative holdninger til å ansette funksjonshemmede er i ferd med å snu. Jeg er optimist for framtiden. Samtidig er ikke det noe grunnlag for oss fra myndighetssiden til dermed å ta et hvileskjær og si at nå skjer det ting av seg selv – for jeg tror at nettopp i en situasjon der arbeidsmarkedet er godt, og nettopp i en situasjon der arbeidsgiversiden nå er i ferd med å endre noen holdninger, vil det være grobunn for gode resultater hvis vi greier å følge det opp med aktive tiltak. Derfor er denne interpellasjonen viktig, og derfor er det arbeidet som skjer på dette området, viktig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-10-08:
Jeg har bare lyst til å kommentere noe av det som er sagt i debatten, og så svare på noen spørsmål. Først bare noen få ord til representanten Kjønaas Kjos, som startet med å vise til en person som hadde hatt store utfordringer knyttet til arbeidsreise. Jeg tror det var den personen jeg oppsøkte i forrige uke, og som nå var i jobb på et arkitektkontor i Oslo. Så det hadde i hvert fall løst seg. Men det er en illustrasjon av at vi har drevet med et forsøk knyttet til arbeidsreiser og spørsmålet om en forankring av det i fylkeskommunene eller i NAV. Nettopp for å ha en tett kobling til arbeid og det å skaffe folk jobb har vi i forslaget til budsjett for neste år konkludert med å legge den ordningen til NAV. Så synes jeg det er veldig bra, det engasjementet jeg har opplevd at representanten Kjønaas Kjos har i flere sammenhenger knyttet til tilgjengelighet og bygg, kritikk av lovverket i dag og henvisning til kulturhus som fortsatt ikke blir universelt utformet. Vi kan rett og slett ikke leve med den skammen det er at det i dag bygges kulturhus som ikke er universelt utformet, og jeg er veldig enig med representanten i at vi må ha den soleklare ambisjon knyttet til det arbeidet vi nå gjør med tilgjengelighetsloven, antidiskrimineringsloven og en revisjon av plan- og bygningsloven, at vi må få på plass et lovverk som gjør at de smutthullene som åpenbart finnes fortsatt, tettes igjen. Er det en ambisjon jeg har for det kommende året, så er det å bidra til et slikt lovverk og til å få lagt det fram, slik at den regjeringen vi nå har, og dette stortinget kan sørge for at vi i hvert fall kommer dit. Det gleder jeg meg til å samarbeide med Kjønaas Kjos om. Så bare noen få kommentarer til representanten Tørresdal, som jeg er enig med i mye av det som sies. Men når man stiller spørsmål om det blir mye snakk, og om en ikke går dypt nok til verks, vel, så er det vanskelig å se for seg en mer dyptgripende reform enn NAV-reformen. Jeg er i hvert fall glad for ikke å ha ansvar for mer dyptgripende reformer enn NAV-reformen, der vi nå altså virkelig omorganiserer hele velferdsapparatet og hele innholdet i velferdsapparatet, nettopp fordi vi ser at det ikke har fungert godt nok. Så noe mer enn prat er det i hvert fall. Det er en gigantreform på gang for å møte de utfordringene vi alle sammen er enige om at vi står overfor. Ellers bare helt til slutt til representanten Engeset: Jeg mener at tilretteleggingstilskuddet skulle være godt kjent, men jeg skal etterspørre det i direktoratet, og jeg ber om å få komme tilbake med et svar til Engeset på det senere.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2007-10-08:
Det er liten tvil om at interpellanten tar opp et stort og viktig spørsmål, som jeg tror det er tverrpolitisk enighet om i denne salen at man må ha et alvorlig blikk på. Selvfølgelig er det betenkelig at 200 000 arbeidere hver dag er i en situasjon der de er i kontakt med kjemikalier. Statsråden var selv i sitt innlegg inne på at 500 personer årlig mister livet på grunn av yrkesrelaterte skader. Interpellanten viste i sitt innlegg til at nærmere 800 personer årlig dør av kjemikalier. Det som kanskje er den store utfordringen, og der jeg synes vi kanskje bør være litt målrettet, er å se tilbake på historien. Vi kjenner til den debatten som har foregått i media bl.a. når det gjelder tannlegeassistenter og dette med kvikksølv. På den tiden de holdt på med dette, var det nærmest en allmenn oppfatning at dette ikke var skadelig. Og så får man en god del år i ettertid en debatt om hvorvidt det var farlig allikevel. Så begynner man med en del forskning og en del utredning, og de lærde strides om hvorvidt det er farlig eller ikke. Vi må iallfall ikke stille oss slik at vi kommer i en situasjon der de menneskene dette angår, må gå rettens vei og kjempe en lang kamp i rettssystemet for å bli trodd i forhold til de skadene man har blitt påført når det gjelder kjemikalier. Derfor fordres det også en betydelig innsats når det gjelder forskning. Vi må ha kunnskap på et tidlig tidspunkt om hva det er som er farlig, om hvilke kjemikalier det er som er farlige, hvilke konsekvenser disse kjemikaliene kan få, hvilket verneutstyr man skal bruke, og hvordan man skal beskytte seg for ikke å bli rammet av disse kjemikaliene. Det er også en annen gruppe som i stor grad har vært omtalt i media. Det gjelder virksomheten offshore, der vi vet at noen har vært utsatt for kjemikalieeksponeringer som har medført at de har fått både synlige og store illeluktende sår, som gjør at noen ektefeller – ifølge media – faktisk ikke ønsker å ligge sammen med sin ektefelle. Dette er en forholdsvis alvorlig situasjon. Vi kan ikke komme dit hen at en må kjempe en lang kamp for å bli trodd med hensyn til om en har vært utsatt for kjemikalieeksponering eller ikke. Derfor er jeg også veldig glad for, slik statsråden var inne på, at det gjøres en del på dette området. Hvis jeg ikke oppfattet ham feil, sa han at ting går i riktig retning, men det går ikke raskt nok. Jeg håper at vi gjennom et tverrpolitisk storting, med statsråden i spissen, kan sørge for at farten holdes oppe, at vi går fortere, at vi skaffer oss mer kunnskap på dette området, og ikke minst at vi har et mer målrettet virkemiddelapparat for å unngå at folk blir unødvendig skadet av kjemikalier. Jeg ønsker iallfall det arbeidet velkommen, og jeg gleder meg til å følge de tiltakene som statsråden refererer til. Jeg gleder meg også til å se de nødvendige effektene av dem.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-10-08:
Takk for svaret, og ikke minst takk for dokumentasjon av et omfattende arbeid som nå skjer for å lette adgangen til arbeidsmarkedet også for funksjonshemmede. Det er jo slik at det å være en person med nedsatt funksjonsevne ikke automatisk betyr at man har nedsatt arbeidsevne. Men så er det dessverre også sånn at det er så altfor mange som tror at det er slik at hvis du har en nedsatt funksjonsevne, har du også en sterkt svekket arbeidsevne. Derfor er interpellasjonen mer et ønske om å fokusere på hva vi kan gjøre for å bidra til at hele det offentlige hjelpeapparatet – også gjennom det arbeidet som skjer gjennom IA-avtalen – går inn og har en aktiv diskusjon om hva slags holdninger som må ligge til grunn for at settet av virkemidler og tiltak som nå kommer steg for steg, skal ha den ønskede effekt. Så er det nok også sånn at en del av tiltakene på en måte må gis en praktisk utforming, gis en måte å fungere på som gjør at det både fra brukernes og fra arbeidsgivernes synsvinkel oppleves som trygt å gå inn i et arbeidsforhold med disse tiltakene på plass. Jeg nevnte Abelia og det traineeprogrammet som de har sammen med Telenor, og jeg nevnte at arbeids- og sosialkomiteen var på besøk. Jeg ble stående og snakke med en av deltakerne i traineeprogrammet, og skjønte i grunnen ikke hva som var funksjonshemningen – det var mitt lille problem. Jeg kunne ikke forstå at vedkommende hadde en funksjonshemning. Vi snakket sammen, og det var et meget oppegående individ med en universitetsutdannelse, men jeg kunne ikke skjønne hva som var problemet. Jo, sa hun: Jeg har en hørselshemning, men det er slik i dag at med de hjelpemidler vi kan få, er ikke det noe stort problem for meg, slik jeg opplever det. Men det var det for arbeidsgiver. Det å vite at vedkommende hadde en hørselshemning, var nok til å gjøre vedkommende yrkeshemmet, selv om hun selv ikke opplevde seg som det, og selv om vi som snakket med henne, ikke kunne forstå at hun var det. Det har altså noe med kunnskapsnivået å gjøre, og det har noe å gjøre med det holdningsarbeidet som må gå hånd i hånd med de tiltakene vi nå setter i gang, for det legges så mye ressurser inn i det at nå må vi også se til at vi får resultater. Det er i denne sammenhengen jeg tror det interne arbeidet som skjer i hjelpeapparatet i NAV, er veldig viktig når de nå skal iverksette tiltakene.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-10-08:
Jeg takker for debatten og takker for dokumentasjonen når det gjelder dette spørsmålet. Det er jo sånn på Stortinget at det er noen spørsmål hvor viljen, intensjonen, holdningene, kan være de samme og Stortinget faktisk kan samle seg om å bidra med tiltak som også kan gjøre at vi kan forandre verden utenfor oss lite grann. Når jeg meldte denne interpellasjonen, var det for det første med utgangspunkt i den mediedebatt som var knyttet til Blindeforbundets rapport som kom i sommer, men også et par oppfølgingstelefonsamtaler fra mennesker som sa at dette er riktig, dette må du ta fatt i, jeg opplever at jeg ikke ble motivert til å bruke mine ressurser da jeg møtte hjelpeapparatet. Sånn kan det ikke være. Vi må ha et hjelpeapparat som motiverer meg, slik at jeg kan bruke mine ressurser, og ikke sier at det er nok så vanskelig for deg at det beste ville være at du slo deg til ro med trygd fra nå av. De to som ringte, har heldigvis ikke gjort det, og klarer seg utmerket. Jeg registrerer at vi setter stor lit til NAV og til konsekvensene av det reformarbeidet vi setter i verk. Det gjør også jeg. Men det er klart at alle de enkelttiltak og de intensjoner vi legger inn i reformen, må følges opp med måten hver enkelt ansatt i etaten arbeider på. Jeg tror ikke det er mangel på vilje, men jeg tror nok kanskje, slik også representanten Tørresdal var inne på, at man kan ha utviklet en væremåte fordi man tror det ikke nytter, som gjør at det ikke nytter. For det å motivere positivt må bety at en tror mer enn omgivelsene rundt en tror. Det er da en kan forandre, og det er det vi kanskje må sørge for å bygge inn i det nye hjelpemiddelapparatet: en sterkere tro på at det nytter, enn det som ligger i omgivelsene rundt en, både hos dem som er brukere, og – ikke minst – hos dem som er arbeidsgivere. Da vil det kunne skje store ting på dette området. Så var det gledelig å høre statsråden fortelle at det tross alt går framover i de yngste gruppene av funksjonshemmede. Etter at jeg meldte interpellasjonen, så jeg en liten TV-snutt, som jeg vil få lov til å avslutte med. Det var tre funksjonshemmede, tre rullestolbrukere, som gikk på kurs i NAV for å lære å kjøre anleggsmaskiner. På spørsmål om hun nå virkelig ville klare det, svarte den ene jenta at ja, det var noe galt med beina på henne, men håndlaget hadde hun, for det hadde hun, ut fra sin erfaring med rullestoler, bedre greie på enn de fleste. Anleggsmaskinene klarte hun utmerket, og det var moro å se henne få sertifikatet. Så er det bare å håpe at det også er noen som stiller opp og sørger for at hun får den jobben hun har drømt om. Det er jo det som betyr noe.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-10-08:
Eg vil fokusere på seinskadar som følgje av kvikksølveksponering blant tannhelsesekretærar, som så vidt har vore nemnt før i denne debatten. I over 15 år har tannhelsesekretærane kjempa for å bli trudde på at dei var blitt kvikksølvforgifta. Det er i dag over to år sidan NRK-programmet «Brennpunkt» påviste at tannhelsesekretærane er blitt utsette for betydeleg kvikksølveksponering fordi dei jobba med amalgam. Eit resultat av det som kom fram i tv-programmet, var at Arbeids- og inkluderingsdepartementet løyvde forskingsmidlar til eit forskingsprosjekt. Delrapport I frå dette prosjektet låg føre i februar i år, og blant konklusjonane finn vi bl.a.: «Kvikksølv har gitt tannhelsesekretærer skader, blant annet i form av dårligere hukommelse og konsentrasjonsevne. …– Funnene våre taler for at enkelte tannhelsesekretærer har fått senskader fordi de har jobbet med kvikksølv.» Sluttrapporten frå prosjektet vil bli lagd fram, så vidt eg forstår, 1. november i år, og det er liten grunn til å tru at koplinga mellom kvikksølveksponering og helseskadar blir svekt i denne sluttrapporten. Arbeids- og inkluderingsministeren er jo godt kjend med den problemstillinga eg tek opp. Mellom anna skreiv statsråden eit innlegg i Aftenposten om temaet 7. mai i år. Elles trur eg det er rett å seie at både statsråd Bjarne Håkon Hanssen og resten av Regjeringa har vore nokså fråverande i desse problemstillingane, som diverre har ei altfor lang historie, spesielt for dei som er råka av helseplagene! 29. juni i år blei St.meld. nr. 35 om «Framtidas tannhelsetjenester» lagd fram. I meldinga er det eit avsnitt om bruken av amalgam og frigjering av kvikksølvdamp. Eg siterer frå side 58 i meldinga: «Det er tannhelsesekretærenes mulige helseskader som følge av kvikksølvdamp fra oppvarmingen av denne amalgamsorten som nå diskuteres i Norge. Oppfølgingen av dette er et ansvarsområde for Arbeids- og inkluderingsdepartementet og underliggende etater som arbeidsmiljøproblem.» Sjølv om eg har veldig stor respekt for statsråd Hanssen, synest eg det er merkeleg at dei alvorlege helseskadane det her er snakk om, blir skyvde bort frå det departementet som har ansvaret for helsestellet i fedrelandet, nemleg Helse- og omsorgsdepartementet. Ansvarsfråskrivinga i denne saka frå Helse- og omsorgsdepartementet si side kan etter mitt syn lett føre til at dei det gjeld, nemleg dei som har fått helseskadar, kan dette mellom alle stolar. Til slutt vil eg be statsråden følgje opp saka og sørgje for at tannhelsepersonalet vi her snakkar om, blir teke på alvor, og at dei som har fått helseskadar som følgje av eksponering av kvikksølv, får dei rettane dei har krav på. Eg håpar statsråden kan kome med nokre synspunkt på den problemstillinga eg har teke opp her i dag.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Jeg skal ikke si mange ord i denne saken. Jeg mener det er viktig at reiselivsbedriftene på Høvringen fremdeles har denne ordningen med å frakte skiturister i vintersesongen. Fylkesmannen i Oppland, som har avgjørelsesmyndighet i denne saken, tolker situasjonen slik at beltevognkjøringen bør avsluttes 2. påskedag ut fra hensynet til villreinen og tiden før kalving. Det tar jeg til etterretning. Det vil si at kommer påsken tidlig, kan man måtte avslutte kjøringen rundt den 23. mars, men det kan også bety at kjøringen kan foregå til senest den 26. april, hvis påsken kommer seint. Slik jeg har forstått det, er det i høysesongen i påsken det meste av kjøringen foregår, og dette er det da tatt hensyn til. Jeg håper at dette ikke skaper store problemer for reiselivsbedriftene på Høvringen. I så fall vil man kunne ta saken opp igjen etter tre år når løyvetiden er ute. Faktisk synes jeg det er en kuriositet at man noen plasser i landet fremdeles bruker beltevogn for å frakte turister på høyfjellet. Jeg synes egentlig at dette er en kulturverdi i seg selv hvor man må finne gode løsninger, og som det er verdt å ta vare på.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Som saksordføreren var inne på, har man testet ut hovedpremissene i det Fremskrittspartiet ønsker å fokusere på med dagens Dokument nr. 8-forslag, i opprinnelig åtte, men senere syv kommuner. Dette prosjektet har vært en suksess. Rapportene etter evalueringen som NINA gjennomførte i forbindelse med dette forsøket, er klinkende klare på at man har oppnådd en rekke fordeler også for miljøet. Man har fått mindre ulovlig kjøring, man har fått mindre kjøring i de mest sårbare områdene, man har fått mindre konflikt mellom naturinteressene og snøskutermiljøene, og man har fått økt fysisk aktivitet gjennom at familiefedre som kanskje kan mistenkes for å ha kjørt ulovlig på egen hånd, tok med seg familien da de i større grad fikk anledning til å kjøre lovlig. Det må ikke være tvil om at evalueringen fra NINA er meget grundig og viser at dette prosjektet har vært en suksess. Så konstaterer jeg at flertallet mener at man må sette i gang MoSa-prosjektet for ytterligere å dokumentere dette. Jeg har mistanke om at man setter i gang MoSa-prosjektet også litt for å kunne trenere framgangen i denne saken. Som sagt mener jeg og Fremskrittspartiet at NINAs rapporter var veldig grundige og gav et godt grunnlag for en beslutning om å gi kommunene økt innflytelse over forvaltningen av motorferdsel i egne områder. Også i debatten i fjor, i mai 2006, var noen inne på at dette handlet om frislipp, men – og det tror jeg landets lokalpolitikere ettertrykkelig kan skrive under på – å forvalte et lovverk i medhold av plan- og bygningsloven er ikke et fullt frislipp. Så er jeg glad for at saksordføreren i sitt innlegg gav uttrykk for at det er behov for endring. Jeg må nok en gang referere til fjorårets debatt, og det kan jeg love at vi kommer tilbake til i løpet av debatten. I fjor var det uklart fra flertallets side om det var behov for endring eller ikke. Saksordføreren slår fast at det er behov for endring. Jeg er fullstendig enig i det. Det er behov for endring. Det er behov for å gi økt innflytelse til lokalpolitikerne. Noen steder vil det føre til liberalisering, andre steder vil det føre til innstramming. Men overalt vil det være til det beste for miljøet. Jeg må peke på en ting til før jeg slutter. I debatten i fjor nærmest angrep man Fremskrittspartiet fordi vi satte denne saken i fokus, for dette hadde Regjeringen kontroll på, ble det sagt. Dette skulle Regjeringen fikse senest våren 2007. Det sa til og med statsråden. Det kan man finne i debatten for 30.mai 2006. Våren 2007 skulle dette være ordnet. Så konstaterer jeg at saksordføreren i Namdalsavisa også i år nærmest latterliggjør Fremskrittspartiet fordi vi setter dette i fokus. Men det skjer jo ingenting, og det kommer ikke til å skje noe uten at Fremskrittspartiet fortsetter å ha dette i fokus. Og jeg er helt sikker på at vi også neste år, i mai 2008, kommer til å ha akkurat den samme debatten på nytt, fordi Regjeringen ikke viser handlekraft, men handlingslammelse i denne saken. Jeg fremmer forslaget fra Fremskrittspartiet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Det er ikke ofte jeg siterer SV-ere fra denne talerstolen, men jeg må i dag få lov til å vise til SV-ordfører Arne Vinje i Vinje i Telemark, som sier at han frykter konsekvensene dersom man slipper løs 700 skuterførere på nytt. Han karakteriserer det slik at dersom man fjerner denne prøveordningen, frykter han og hans kolleger i kommunestyret ville tilstander i kommunen. Jeg synes det er betenkelig og litt skremmende at statsråden nå på en måte er veldig uklar på om det vil føre til liberalisering og økt kommunal myndighet. Nok en gang vil jeg vise til Namdalsavisa, der Torny Pedersen, sakens ordfører, sier at kommunene «får skuter-myndighet», det er kun et spørsmål om tid. Medfører det riktighet? Vil kommunene i henhold til Regjeringens forslag få økt myndighet over skuterforvaltningen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg ble litt overrasket over at det allerede var min tur til å få ordet igjen. Det vi kan konkludere med så langt i denne debatten, er at det ikke var bortkastet at Fremskrittspartiet tok opp denne saken. Det er altså ikke gitt et eneste løfte fra Regjeringens side i denne debatten. Det er derimot understreket at man fortsatt ønsker en restriktiv politikk når det gjelder motorferdsel i utmark. Så må jeg si at jeg er både overrasket og lite grann provosert. Jeg vet ikke om det er lov til å bruke ordet «feig» fra Stortingets talerstol – hvis presidenten har et annet ord, får han foreslå det – men det kan minne litt om feighet når Senterpartiet i en sak som er så viktig for lokaldemokratiet rundt omkring i landets kommuner, ikke er i salen og tar ordet. Jeg gjør oppmerksom på at de kommunene som dette handler om, de kommunene hvor dette er et viktig tema, ikke er fremskrittspartikommuner. De er SV-kommuner, senterpartikommuner og arbeiderpartikommuner. Hattfjelldal kommune i Nordland har rent arbeiderpartiflertall. Ellers er det senterpartiordførere og SV-ordførere som brenner for denne saken. Da synes jeg det er skuffende å finne at flertallet er så til de grader passivt i denne saken. Jeg noterer meg at saksordføreren – og all ære til henne for det – prøvde å være offensiv i denne saken og parkere Fremskrittspartiet. Så konstaterer jeg at det var lite backup å hente fra resten av flertallet. Jeg garanterer at uansett hva Regjeringen måtte finne på i denne saken, kommer det en debatt om lokal forvaltning av snøskuterbruken også til neste år.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
I noen grad handler denne saken om to beltevogner på Høvringen i Oppland. I minst like stor grad handler dette om Regjeringens og fylkesmennenes evne og vilje til å følge opp Stortingets klart uttalte intensjoner. Det fylkesmannen gjør i denne saken, er å ikke følge opp Stortingets intensjoner. Jeg mener at dette er en av mange saker hvor vi ser at fylkesmennene rundt omkring i Norges land setter seg over Stortinget. Jeg mener dette er en praksis vi bør sette fingeren på, noe også Riksrevisjonen gjorde i sin rapport om forvaltningen av verneområder i Norge. Så til villreinen. Jeg synes at saksordføreren holdt et glimrende innlegg. Meg bekjent er ikke villreinen så opptatt av religiøse forhold at han legger kalvingen til påsken. Jeg finner det noe underlig at stortingsflertallet ikke kan slå fast at reinen ikke legger kalvingen til påsken. Datoen 20. april var praksis før Stortinget gjorde endring i loven, og det er også den klinkende klare forutsetningen når man skal videreføre praktiseringen av regelverket. Stort sett faller ikke 2. påskedag på den 20. april. Det var 20. april som lå til grunn for Stortingets behandling, ikke 2. påskedag. Det kan ikke misforstås. Det er uvilligheten til å følge opp det Stortinget har vedtatt, som ligger til grunn for dagens behandling. Representanten Torny Pedersen sier at man kan reforhandle dette etter at løyvetiden er ute. I mellomtiden har man undergravd respekten for både fylkesmenn, regjering og storting i tre år. Jeg synes det er uheldig. I tillegg kan det hende man har sluttet med den praksisen som den samme Pedersen definerer som en «kuriositet» som vi bør ta vare på. Faktum er at dersom firmaet som har disse to beltevognene, skulle finne ut at det vil lønne seg å brøyte veien fram til turisthytten, så er ikke det en sak som fylkesmannen har anledning til å legge seg borti. Så kan man diskutere hva som er best for villreinen, og hva som fører til det største miljøinngrepet. Jeg håper vel ikke at man på Høvringen går til det skritt å begynne å brøyte veien, men jeg føler at denne saken er – jeg vet ikke om jeg kan bruke uttrykket her – lite grann dum: Man har lov til å brøyte veien fram til Høvringen, men man har ifølge fylkesmannen og ifølge statsråden ikke lov til å kjøre der med beltevogn. Det finner jeg underlig.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
President! Denne gangen skal jeg ikke spørre om hva som er lov å si, og hva som ikke er lov å si. Jeg lover å skjerpe meg i så henseende. Statsråden var inne på intensjonen om å tillate motorferdsel «i samme grad som før». Hun snakket om hensynet til villreinen osv. I dette området er villreinen et tema – det er helt åpenbart. Hvilken tolkning ligger til grunn for uttrykket «i samme grad som før»? Fylkesmannen mener at 2. påskedag vil si 20. april. Det stemmer ca. hvert trettiende år, for hvert trettiende år er 20. april 2. påskedag. I 29 av 30 tilfeller gjelder ikke «i samme grad som før» – i noen få tilfeller gjelder «i større grad enn før», i de aller fleste tilfellene gjelder «i langt mindre grad enn før». Hvilken tolkning ligger til grunn når det gjelder Stortingets intensjon? Slik jeg tolker dette – med min forståelse av statsvitenskap – er det Stortinget som er øverste organ i denne saken. Stortinget har bedt om «i samme grad som før». På hvilken måte mener statsråden dette kan oppfylles – ut fra 20. april versus 2. påskedag?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-05-24:
Selv om denne saken har hatt en tendens til å ha et gjentakelsens tegn ved seg, har jeg, i motsetning til saksordføreren, forståelse for at Fremskrittspartiet tar opp dette spørsmålet på nytt, fordi vi nok burde ha vært i stand til å ha lagt denne saken bak oss, sannsynligvis for lengst. Så lenge det ikke kommer nasjonale forskrifter på plass, vil vi ha konflikter rundt disse spørsmålene, der interessemotsetninger står mot hverandre. Gang på gang ser vi at det kommer beslutninger fra statlig forvaltning håndtert via fylkesmenn osv. som skaper unødvendige konflikter. Forsøksprosjektet er for lengst avsluttet, og det som skulle evalueres, burde ha vært ferdigevaluert. Så vil noen kunne stille spørsmål om hvorfor vi ikke da støtter Fremskrittspartiets forslag som fremmes i salen i dag. Det forslaget har den nyanse i seg at det innebærer at man vil gi kommunene den rettighet som man primært ber om, mens vi har den distinksjon i vår politikk at kommunalt selvstyre skal ha innarbeidet nasjonale retningslinjer som skal ivareta noen nevnte definerte krav. Erfaringene fra prosjekter som er gjennomført og som videreføres av syv kommuner, ikke minst gjennom Hattfjelldal-prosjektet – i det arbeiderpartistyrte Hattfjelldal – viser jo entydig at kommunene er i stand til å ivareta de interesser som Stortinget egentlig har som mål og intensjon at man skal forvalte på lokalt plan. Når dette tar tid, er det også min oppfordring til statsråden at denne saken må få en raskere fremdrift, at vi ikke lenger skal måtte holde på med å ta dette opp gang på gang. Det kommunale selvstyret er godt skjeftet til å ivareta det Stortinget måtte få på plass av krav om forskrifter og nasjonale hensyn. Så litt til det som saksordføreren var inne på – disse avartene av debatten som vi får på lokalt hold. På grunn av den sendrektighet som utøves i disse spørsmålene, ser vi eksempelvis at Røde Kors på Saltfjellet, et av de mest værharde områdene, hvor Røde Kors nesten hyppigst har redningsaksjoner, blir hindret i å utøve sitt arbeid, hindret i å drive med øving osv. Når varsellampen tennes, krever alle at de skal foreta utrykning – og det gjør de selvfølgelig – men nå er oppfølgingen av forvaltningen drevet så langt at de som er satt til å utøve redningsarbeid, føler at de ikke blir i stand til det, ved at de ikke får trent godt nok. Nå må statsråden ta et initiativ til å rydde opp i sin egen forvaltning, slik at det ikke sitter småkonger rundt omkring i landet og forvalter dette som sin egen lille butikk, noe som gjør at man får avarter av denne diskusjonen som ikke har noe med selve saken å gjøre. Høyre ser nå frem til at Regjeringen utarbeider endelige forskrifter som gjør at vi slipper disse årlige repetisjonsøvelsene rundt disse spørsmålene i Stortinget.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-05-24:
Vi får ta statsrådens klare løfte om «tidlig i 2008» til etterretning. Mitt spørsmål går på det forhold som også saksordføreren tok opp rundt problemet med at Røde Kors gir klart uttrykk for at de blir hindret i å utøve sin funksjon. Har statsråden den samme kjennskap som saksordfører og undertegnede har til gitte eksempler, herunder Beiarn, som driver sin virksomhet på Saltfjellet? Vil statsråden sette seg grundig inn i denne saken og sørge for at Røde Kors får lov å utøve arbeidet slik de selv ønsker, for å kunne utføre den jobben som alle forventer at de skal gjøre når krisen er der?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-05-24:
Statsråden sier at myndighet er gitt til underordnet organ. Men det som er problemet, er at vi har en fylkesmann som faktisk overprøver Stortingets enstemmige intensjon. Da har vi et problem. Slik skal det ikke være. Jeg går ut fra at statsråden også er enig i det, og at hun har et bakkemannskap som er i stand til å begripe at i dette landet er det fremdeles slik at Stortingets intensjon er overprøvd av fylkesmannens myndighet på ethvert nivå. Mitt spørsmål er: Vil statsråden nå ta et initiativ til å fastsette en endelig og bestemt dato, som settes til 20. april, eller vil statsråden ikke ta initiativ til å gjøre det?
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Forsøket med alternativ forvaltningsordning for motorferdsel i utmark og prosjektet «Motorferdsel og samfunn» er avsluttet, og sluttrapporter er levert Direktoratet for naturforvaltning som oppdragsgiver. Rapportene inngår som grunnlagsmateriale i Direktoratet for naturforvaltnings arbeid med revisjon av motorferdselsregelverket. Etter planen skal direktoratet sende et forslag til endringer i eksisterende lov/forskrift på høring før sommeren. Direktoratet vil når høringen er avsluttet, sammenfatte høringsuttalelsene og komme med en tilråding til departementet høsten 2007. Departementet avventer nå direktoratets høringsforslag. Når høringen er gjennomført og direktoratets endelige tilråding foreligger, vil departementet ta stilling til eventuelle endringer i motorferdselsregelverket. Eventuelle lovendringer vil, som komiteens flertall har uttrykt ønske om, trolig kunne fremmes for Stortinget tidlig i 2008.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg vil ikke på forhånd, før høringsforslaget fra direktoratet foreligger, og før høringsinstansene har uttalt seg, ta stilling til selve utformingen av et framtidig motorferdselsregelverk. Det er viktig nå at prosessen får gå sin gang, og at vi får inn alle høringsuttalelsene. Jeg avventer derfor Direktoratet for naturforvaltnings innstilling.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg har personlig ikke kjennskap til den konkrete saken, men jeg noterte meg den da saksordføreren nevnte den fra Stortingets talerstol. Jeg kan også bekrefte overfor representanten Kristiansen at jeg skal se på den konkrete saken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Det har vært klart lenge, helt fra Soria Moria-erklæringen ble skrevet, hva som er Regjeringens politikk på området. Vi har sagt at vi ønsker å føre en restriktiv politikk i spørsmål om motorisert ferdsel i utmark, og at det er viktig å finne tiltak som reduserer omfanget av barmarkskjøring. Så har vi også sagt at det er viktig at vi får evaluert prøveordningen før vi kommer tilbake med eventuelle endringer i lovverket.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Miljøverndepartementet fastsatte 7. november 2005 forskrift om tillatelse til bruk av beltebil. Formålet med forskriften – som også representanten Holten Hjemdal var inne på – var ikke å tillate motorferdsel i utmark i større grad enn tidligere, men å muliggjøre rutetransport med beltebil i samme grad som før ikrafttredelsen av den nye yrkestransportloven. Forskriftens § 1 gir fylkesmannen myndighet til å tillate bruk av beltebil i de tilfeller der det tidligere har vært drevet rutetransport med beltebil etter løyve med hjemmel i tidligere samferdselslov av 4. juni 1976 nr. 3. Det framgår både av ordlyden og av kommentarene til bestemmelsen at den gir fylkesmannen anledning til å gi adgang til bruk av beltebil, men pålegger ingen plikt til å gi slik tillatelse. Ved vurderingen av om det skal gis tillatelse, vil det bl.a. være naturlig å legge vekt på den tradisjonelle bruk av beltebil i området, hensynet til villreinen, den samlede miljø- og støybelastningen samt hensynet til andre brukerinteresser. Jeg viser til at også etter den tidligere samferdselsloven var rutetransport med beltebil avhengig av at det ble gitt løyve. Hvorvidt løyve skulle gis, var overlatt til fylkeskommunen, som også kunne sette vilkår for transporten, bl.a. med hensyn til rutetider, trasé, stoppesteder, betaling m.m. Løyvet skulle i henhold til loven tidsbegrenses. Flere steder i landet er beltebiltransport nå gjenopptatt som følge av forskriften. Som ved den tidligere samferdselsloven er disse løyvene tidsbegrenset, ut fra en avveining av de ulike interessene, slik forskriften forutsetter. Etter min vurdering har departementet ved å fastsette forskrift om tillatelse til bruk av beltebil imøtekommet Stortingets synspunkter under behandlingen av Dokument nr. 8:56 for 2004-2005, synspunkter som nå følges opp av fylkesmannen. Foreliggende Dokument nr. 8-forslag innebærer i realiteten at Stortinget anmodes om å fatte enkeltvedtak i en sak hvor myndigheten i henhold til lov og forskrift er lagt til et underordnet forvaltningsorgan. Etter min vurdering er dette ikke i tråd med vanlig forvaltningspraksis.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Når det konkret gjelder Høvringen, har det der vært en veldig lang tradisjon for bruk av beltebil. Når fylkesmannen har foretatt sine vurderinger, har nettopp hensynet til den lange tradisjonen på Høvringen vært tillagt stor vekt. Ved at en har sagt at den tradisjonen på Høvringen er viktig for påsketrafikken, har en nettopp tillagt den stor vekt. Det er ingen tvil om at næringsinteresser må avveies mot hensynet til villreinen, og av hensyn til villreinen vil nettopp det å sikre fred og ro i kalvingstiden være et viktig anliggende. Derfor har en altså avveid disse interessene. Fordi påsken er en viktig periode for næringsinteressene på Høvringen, har en gitt tillatelse ut påsken, nettopp for å ivareta næringsinteressene.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Etter min vurdering har departementet ved å fastsette forskrift om tillatelse til bruk av beltebil imøtekommet Stortingets synspunkter. Så er det fylkesmannen som forvalter dette i de konkrete enkeltsakene. Fylkesmannen er selvsagt satt til å forvalte Stortingets vedtak og Stortingets intensjon. Det gjøres etter min vurdering også i denne saken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Når fylkesmannen gjør sine vurderinger, veier en næringsinteressene opp mot hensynet til villreinen. Det er ingen tvil om at de faglige vurderingene med hensyn til villreinen, som trenger uforstyrrede beiteområder og ro i forkant av kalvingen, tilsa at i utgangspunktet burde en ikke tillate bruk av beltebil i området på vårparten. Men nettopp på grunn av intensjonen i forskriften og den lange tradisjonen som en har for bruk av beltebil i Høvringen-området, gav en tillatelse for hele perioden, når næringsinteressene er størst, nemlig i påskehøytiden. Derfor har en sagt at en gir tillatelse – nettopp av hensyn til næringsinteressene – til å drive virksomheten til og med 2. påskedag, uansett når 2. påskedag kommer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg reagerer litt på manglende politikk i innlegget til statsråden. En har sett at Regjeringen prøver å framstå som offensiv på mange områder og drar opp mange retningslinjer. Blant annet når det gjelder CO2-rensing på Kårstø, ble det fattet vedtak selv før evalueringen, før det forelå rapporter, fordi Regjeringen faktisk ønsket å oppnå mål. Men i denne saken skal man sitte og vente på evaluering av høringsnotat og alt mulig, uten at man skal si hva Regjeringen selv ønsker at man skal oppnå. NINA har jo gjennom en rekke rapporter vist at det er positive effekter av prøveprosjektene. Det ville jo være naturlig at Regjeringen i alle fall sa ja, man ønsker å la disse prøveprosjektene være grunnlag, og å få mer kommunal forvaltning av dette. Ville det ikke være naturlig at statsråden her sier litt om hva Regjeringens ønskede politikk er – selv om vi har respekt for at detaljene gjerne må utredes gjennom høringer og i fagorganene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Det overrasker meg hvordan de rød-grønne partiene gir slipp på en del viktige prinsipper som de kjempet for i denne salen for to år siden, men som åpenbart ikke er viktig når de selv har kommet i regjering. Spesielt merker jeg meg at Senterpartiet ikke tar ordet i denne saken, noe de heller ikke gjorde i den forrige saken. Det er vel litt av grunnen til at partiet mister sin popularitet på landsbygda. Det som det er snakk om her, og som statsråden var inne på, er villrein og påskefeiring. Representanten Tord Lien sa det veldig godt, nemlig at villreinen ikke er så religiøs at den legger kalvingen til påsken hvert år, selv om statsråden gjerne skulle ønske det. Det er et poeng at det er viktig å ha et uforstyrret beiteområde. Vi vet at alternativet i det området er at en brøyter opp en vei slik at biler kan kjøre i stedet. Jeg håper statsråden kan ta noen ekstra minutter på å forklare om det vil være et mindre miljøinngrep og føre til mindre støy hvis en brøyter en vei og får biltrafikk i et område som ikke har biltrafikk om vinteren, enn om en beltevogn går innenfor en avgrenset rute et par ganger om dagen på det meste. Etter min oppfatning vil støyen og miljøinngrepet være mye mindre om en avgrenser dette til beltevognbruk, i stedet for at en oppfordrer til, som Høvringen har sagt er et alternativ, at de brøyter opp en vei. Det har de full mulighet til. Miljøperspektivet blir ikke berørt reelt sett. En gjemmer seg bak formaliteter om påskefeiring i stedet for å gå inn på det som er det reelle poenget, nemlig at Stortinget gav en entydig beskjed i 2005. Den beskjeden er ikke fulgt opp. En gjemmer seg bak formaliteter om påskefeiring. En tar heller ikke reelle miljøhensyn når en nærmest sier at det er bedre å brøyte en vei og la biltrafikken øke, framfor å ha beltevognkjøring på nivå med det en alltid har hatt. Jeg håper statsråden vil kommentere dette litt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg bet meg merke i det siste som statsråden sa, at han ønsket å inkludere norsk industri. Man har lagt opp et løp der Kårstø skal fullskalarenses innen 2012, mens Mongstad skal renses først i 2014. Industrien selv påpeker at denne tidshorisonten blir feil dersom norsk industri skal være med som en aktiv konkurrent. Ved at Kårstø blir renset i 2012, vil man subsidiere utenlandsk teknologi og gi den et forsprang. Hvordan henger dette sammen med det statsråden sa, at man vil stimulere norsk industri? Det er hyggelig at det skjer på Mongstad i 2014, men det hjelper lite for norsk industri i den globale konkurransen hvis den samme regjering har subsidiert konkurrentene to år tidligere. Betyr det at Regjeringen er villig til å se på helheten, slik at man faktisk får norsk industri inn både i pilotprosjektutvikling og fullskalarensing? Eller fastholder Regjeringen at 2012 skal gjelde for Kårstø, selv om det betyr kun utenlandsk teknologi på Kårstø?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
La meg først si at statsråden har en veldig dårlig sopelime, for Gunnar Kvassheim har helt rett i at den forrige regjeringen satte i gang en del CO2-teknologiutviklingsprosjekt. Og når denne regjeringen ikke klarer å få til CO2-rensing på Kårstø i løpet av sin regjeringsperiode, så er det ingen grunn til å tro at en plussing kunne tryllet fram en teknologi i forrige periode – forskningen går tross alt framover. Det er ikke slik at man finner opp noe i 2005 som en glemmer i 2007. Det er omvendt. Men jeg vil tilbake til mitt spørsmål, som jeg ikke fikk svar på. Første fullskala anlegg for CO2-rensing skal være på Kårstø – etter Regjeringens politikk. Så sier en at en skal få med norsk industri – ja, på Mongstad er det veldig hyggelig i 2014, men mitt poeng var at hvis en gjennomfører dette og skal ha utenlandsk industri inn i 2012, sier norsk industri selv at det vil ødelegge for konkurransemulighetene. Da hjelper det ikke at statsråden har et mål om å involvere norsk industri mest mulig, når virkemidlene til Regjeringen tilsier at det er utenlandske konkurrenter som her stikker av med gevinsten. Kan statsråden kommentere det?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Stortingets arbeid med denne saken i forrige periode hadde en klar hensikt. Formålet med forskriften var ikke å tillate motorferdsel i utmark i større grad enn tidligere, men å muliggjøre rutetransport med beltebil i samme grad som før ikrafttredelsen av den nye yrkestransportloven. Miljøvernministeren sier til komiteen i brev av 24. april i år at saken ligger i «et underordnet forvaltningsorgan». Det stemmer, men jeg regner med at underordnede forvaltningsorganer følger opp Regjeringens politikk og stortingsflertallets synspunkter – i denne saken som i alle andre saker. Det er riktig at det står i forskriften at fylkesmannen har anledning til å gi adgang til bruk av beltebiler, men ikke pålegges å gi en slik tillatelse. La meg nok en gang understreke at det er regjeringens og stortingsflertallets intensjoner og vilje som skal ligge til grunn for de vedtak en fylkesmann eller et underordnet forvaltningsorgan til enhver tid fatter. Vi skal ta vare på villreinen – også i kalvingsperioden. Med den erfaringen vi har på dette området, tror jeg det er mulig med både villreinskalving og beltevognkjøring. Fra Kristelig Folkepartis side håper vi at flertallets synspunkter i saken i forrige periode vil bli fulgt opp neste år når det gjelder Høvringen og beltevognkjøring.