trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-10-14:
Jeg mener jo at det satses på ressursforskning. Jeg har bl.a. etablert et rådgivende utvalg for ressursforskning. Det betyr at fiskerne og forskerne nå sitter rundt samme bord to–tre ganger i året for å diskutere hvordan man i enda større grad skal kunne nyttegjøre seg data fra fiskerne i sitt daglige virke, sammen med den forskningen som bedrives av Havforskningsinstituttet. Jeg vil minne om at det altså i utgangspunktet ligger til sammen 3,6 mrd. kr i potten til marin forskning i Norge, så det gjøres en stor innsats. Selvsagt kan man alltid ønske seg at man skal gjøre mer, men jeg minner om at vi har gode programmer innenfor Forskningsrådet, og Havforskningsinstituttet gjør en solid jobb innenfor de rammene de har, og også innenfor de økte rammene de får neste år. Så jeg mener vi er godt rustet og godt i stand til å gjøre den viktige jobben det er å skaffe oss best mulige data for at vi skal kunne høste best mulig og bærekraftig fra havet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-10-14:
Fiskerihavnene har vært viktige i den lokale næringsutviklingen langs kysten. Vi vet at vi har en ordning som går tilbake til midt på 1800-tallet. Men det er ikke riktig som det fremstilles her, at det ikke fortsatt satses på fiskerihavner. Det igangsettes to store prosjekter i 2016, i Mehamn og i Båtsfjord. Vi har en liste over fem–seks andre havner der prosjekter er igangsatt, og som skal videreføres og sluttføres neste år. Regjeringen har foreslått å avvikle post 60. Jeg registrerer at det er en betydelig diskusjon rundt det, men jeg mener det er viktig at også kommunene tenker igjennom at dette er en type tilrettelegging som de skal bidra til for at denne næringen skal få utvikle seg videre. Jeg minner om at det fortsatt står igjen en post med en betydelig innsats til utvikling av fiskerihavnene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-10-14:
Jeg så på kunnskapsministeren at han kanskje trodde at dette skulle handle om leseprogram, men vi kommer til å fortsette å la dette handle om lakselus og ikke leselus. Min bekymring er når fiskeriministeren begynner å svare i makroperspektiv på et problem som man må se på i et lite perspektiv for å skjønne konsekvensene av det. Og det er ikke bare i Namsenvassdraget og i nord at man har sett store utfordringer. Havforskningsinstituttet la fram tall fra rapporter som kom med skremmende tall for Hardangerfjorden. Dette gjelder jo de utfordringene som representanten Farstad viste til når det gjelder villfisken i fjordene, men elvene våre og laksen og ørreten vår er de som virkelig blir skadelidende. Når målinger i Hardangerfjorden viser at 100 pst. av smolten, som er den som virkelig blir skadet av dette, har lakselus på seg – man finner smolt med opptil 605 lus, og gjennomsnittet er 105 – er dette en stor inngripen i vår natur.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
I budsjettet kan ein lesa at regjeringa tek sikte på at ei første kapasitetsjustering etter det nye systemet skal skje seint i 2016 eller tidleg i 2017. Dette er identisk med forslaget som låg i havbruksmeldinga om vekst frå regjeringa si side. Ein skal dela inn i produksjonsområde, føreta vurdering av lakselussystem i det enkelte området og tilpassa regelverket til det nye systemet, og regionale og kommunale instansar og myndigheiter skal involverast. Havforskningsinstituttet sin modell var jo òg veldig prematur, noko som Stortinget påpeikte. Kor langt er ein komen i kunnskapsinnhentinga med omsyn til å få ein representativ modell, slik Stortinget bad om, og kor realistisk er eigentleg dette tidsskjemaet – seint 2016/tidleg 2017?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren: I FiskeribladetFiskaren fredag 9. oktober kunne vi lesa overskrifta «Pinglet på forskning». På leiarplass i same avis er overskrifta «Kreativ bokføring». Ser vi fiskeri- og havbruksområdet under eitt, er budsjettet faktisk redusert med 36,5 mill. kr, og regjeringa flyttar midlane som kjem frå auken i forskingsavgifta til andre postar, og latar som om dette er påplussing til andre gode formål. Nær 150 mill. kr av dei 170 kjem frå omposteringar av forskingsavgifta og auken i denne. Det som skal gå til anna marin forsking og utvikling, står stille i departementet sitt budsjett, og Fiskeridirektoratet får eit kutt på 0,5 pst. Nei, dette er ikkje berre mine ord, men sitat frå leiaren i FiskeribladetFiskaren den 9. oktober. I same avis, på førstesida, kan vi òg lesa om harnisk over utholing av satsing på infrastrukturtiltak. Manglande vilje til å satsa på sjømatnæringa, på forsking, på kunnskap – det er openbert òg i årets budsjett frå Høgre og Framstegspartiet. Vi kan slå fast at regjeringa si satsing på sjømatnæringa berre er til bruk i festtalar, og berre ord, ikkje handling. Når skal regjeringa visa handlekraft, og når vil vi sjå ei reell satsing på sjømatnæringa, som dei ofte likar å omtala som framtidsnæring?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Det hjelper sjømatnæringa lite når dei får ein reduksjon i totalbudsjettet sitt på 36,5 mill. kr. Og vi veit for lite om stoda i havet, det kan vi iallfall vera einige om – dette trass i at vi har verdas beste havforsking. Kan hende har vi store fiskeressursar som vi faktisk ikkje nyttar godt nok fordi vi ikkje forskar nok, eller kanskje vi ikkje forskar rett. Vi har òg kan hende gått oss fast i ei form for forskingsgate i mange år. Vi burde gjerne fått inn ein «second opinion» ved å be òg andre enn Havforskningsinstituttet om å sjå på forskingsmetodane, innhenting av data – f.eks. NTNU eller SINTEF. Eit anna eksempel er at vi nyttar ikkje godt nok dei dataa som fiskarane faktisk innhentar alt i dag – dette med å samkøyra fisket, nytta kunnskapen til fiskarane sine data betre – for eit titals millionar gir fort hundre millionar attende til samfunnet. Det som har vore eit tilbakevendande tema i desse åra på Aspaker si vakt, er jo mangel på ressursforsking, og vi har òg fått høyra i dag at havbruk skal prioriterast. Kva er ministeren sitt svar på å få ressursforskinga meir robust?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-10-14:
Nå tror jeg snart vi kan drive et kraftverk på alle de gangene en fiskeriminister har sagt at snart skal vi løse luseproblemet. Men så lenge vi fyller havet med stadig flere vertsdyr og det er fri tilgang for en naturlig parasitt inn til de vertsdyrene, får vi flere lus, og vi får et stadig større problem med å fjerne dem. Når det fiskeriministeren har å trøste oss med, er at nå blir det mindre lus igjen fordi det går mot vinter, er det en liten trøst. Spørsmålet fiskeriministeren nå må svare på, er: Hvis vi også på denne tida til neste år enda en gang opplever et så stort luseproblem som vi har opplevd i år og alle år før, hva vil fiskeriministeren gjøre da?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-10-14:
Spørsmålet til landbruks- og matminister Listhaug lyder: «I dag har vi tre svært dominerende dagligvarekjeder i Norge. Ifølge NRK vil regjeringen ikke fremme en ny lov om god handelsskikk, tross råd fra Dagligvarelovutvalget og bekymringer fra Matkjedeutvalget. Ett virkemiddel er å senke grensen for dominerende aktører i bransjen fra 40 til 30 prosent, som i Finland, men Miljøpartiet De Grønne ble nedstemt da vi foreslo dette. Hvordan vil statsråden sikre bedre konkurranse, forbrukermakt og effektivitet i dagligvarebransjen, slik Stortinget ba om i februar i år?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-10-14:
Takk for et ryddig svar, som jeg ser fram til oppfølgingen av. Forholdet er at konkurranseloven og Konkurransetilsynet skal sikre at all konkurranse i hele det norske markedet er god for alle varer og tjenester. Vi har et veldig konsentrert dagligvaremarked, som har fått utvikle seg under det eksisterende tilsynet og med gjeldende lovverk. Synes ikke statsråden dette vitner om at disse reguleringene ikke virker godt nok for dagligvaremarkedet?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-10-14:
En av de tingene som framkom i nyhetenes omtale av netthandel i morges, var vel at dagligvarebransjen ikke var det minste redd for den konkurransen som netthandelen vil representere på matmarkedet. De så tydeligvis fram til å beholde sin posisjon uten særlig store problemer. I denne situasjonen forteller både små og store leverandører om store problemer med markedsadgang, fordi de er redde for de store aktørene i de tre store kjedene. Andre land har møtt dette bl.a. ved å innføre et dagligvareombud. Selv om statsråden ikke skal svare ja eller nei på om hun vil innføre et dagligvareombud, er spørsmålet: Er dette et av de tiltakene statsråden vil vurdere?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-14:
I denne salen er det fatta mange gode vedtak, og i det første klimaforliket, frå 2008, står det: «De offentlige bidragene relatert til forskningen på nye fornybare energikilder skal innen 2010 minst være på nivå med tilsvarende offentlige bidrag til petroleumsforskningen.» Både SV og Høgre var med på dette forliket, og for å følgja det opp sørgde den raud-grøne regjeringa for å tredobla innsatsen til fornybar forsking fram til neste klimaforlik, i 2012. Også i det andre klimaforliket blei forsking på fornybar energi vektlagd av ein samla komité. Det var ei felles oppfatning at i klimaendringanes tid var det lurt å styrkja fornybar forsking framfor petroleumsforsking. Vil statsråden svara meg på, med den kraftige auken i dette budsjettet til forsking på olje og gass: Korleis står det no til med balansen mellom fornybar og fossil forsking?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-10-14:
Det tilligger fiskeriministeren å ivareta norsk sjømatnærings rammevilkår og infrastruktur, som det ble vist til i hovedspørsmålet. Arbeiderpartiet har i sin fiskeripolitiske plattform understreket at sjømatnæringen er avhengig av en velfungerende infrastruktur, at vedlikeholdet både sommer og vinter er på et høyt nivå ved at det offentlige investerer i fiskerihavner. Vi går imot at fiskerihavnene skal overføres til kommunene, men at disse skal være et statlig ansvar, og at de oppfyller kravene til trygghet og service. I årets budsjettforslag viser det seg at regjeringen kutter tilskudd på 60 mill. kr til fiskerihavner. I FiskeribladetFiskaren 9. oktober ser vi sterke reaksjoner. Spørsmålet blir da: Er fiskeriministeren bekymret for hvordan dette kan påvirke kommunenes mulighet til å tilrettelegge for infrastruktur i fiskerihavner?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-14:
«Statsråden har vist til at Husbanken og deres låneordninger er viktige i arbeidet med å øke tilfanget av boliger, og vil dermed lette kommunenes arbeid med å bosette flyktninger. Er vilkårene for de ulike låneordningene i Husbanken tilpasset behovet for å få finansiert istandsetting av eksisterende bolighus og andre eiendommer som kan inngå i kommunenes boligtilbud til flyktninger, og hvis ikke, hva vil statsråden gjøre for at Husbanken får en mer sentral rolle i arbeidet for flere boliger til bosetting av flyktninger?»
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-14:
I komitéhøringen forrige uke, i forbindelse med tilleggsbevilgningen til flyktningtiltak, ble det både fra statsråden og fra Husbankens direktør understreket at Husbankens låneordninger og bostøtte var veldig viktig for å få økt boligtilbudet i kommunene. I statsbudsjettet for 2016 er Husbankens utlånsramme redusert fra 20 mrd. kr til 18 mrd. kr. Det vil bety at Husbanken vil finansiere færre boliger, en må regne med et økt press i boligmarkedet, og det gjør det vanskeligere å skaffe utleieboliger. Deler statsråden min bekymring der? Også overslagsbevilgningen til bostøtte reduseres i neste års budsjett, og det har vært godt kjent gjennom flere år at bolig er det største hinderet for bosetting og for at kommunene tør å ta imot. Hvordan harmonerer dette med at bosetting av flyktninger i kommunene nå øker sterkt, og at søknadene om bostøtte må forventes å øke i takt med dette?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-14:
Statsministeren var i sin redegjørelse i går tydelig på at den store tilstrømmingen som vi ser nå, krever at vi tenker annerledes når det gjelder bosetting av flyktninger, og at vi må se på andre standarder når det gjelder bosetting – til og med teltleirer ble nevnt. Det er noe som jeg i utgangspunktet er skeptisk til. Det må iallfall være absolutt siste utvei, men kanskje blir vi nødt til å vurdere det også. Senterpartiet har lansert en integreringsmilliard, der en del av den skal gå til å bygge om ledig boligmasse for raskere bosetting. Husbanken har ikke noen ordning der man kan bevilge ombyggingsmidler til private som inngår langtidsleiekontrakter, der de er forpliktet til å leie ut i en viss periode. Vi mener det bør på plass for å sette i stand private boliger til flyktningboliger. Er statsråden enig med meg i at det er et bedre tiltak enn teltleirer, i første omgang?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-10-14:
Det er et viktig og godt spørsmål som reises av representanten, men la meg bare starte med å si at et viktig utgangspunkt for at bosetting av flyktninger kan gjøres på en god måte, er at vi har et velfungerende boligmarked. Det er et overordnet mål for regjeringen i vårt daglige arbeid. Vi ser imidlertid at boligmarkedet i Norge består av mange små, lokale boligmarkeder, og at utfordringene kan være ulike kommunene imellom. Mange kommuner har knapphet på boliger som på kort varsel kan tas i bruk til dette formålet. Innenfor boligpolitikken har vi et bredt sett av virkemidler som kan komme til anvendelse i den situasjonen vi er i nå. Et viktig virkemiddel er Husbankens grunnlån. Denne låneordningen kan gå til finansiering av både oppføring og utbedring av boliger. Innenfor utbedring er det anledning til å få grunnlån til ombygging av annen bygningsmasse til boliger. Ved utgangen av august var det gitt grunnlån til utbedring av 1 129 boliger. Dette er å utnytte grunnlånet, med sine gunstige lånevilkår, på en god måte. Husbanken har i sin verktøykasse også flere låne- og tilskuddsordninger som kan benyttes til bosetting av flyktninger i tillegg til grunnlånet. Først vil jeg nevne tilskuddsordningen for utleieboliger, som gjennom forslaget i tilleggsproposisjonen fra Justisdepartementet blir økt for tredje gang i år. I inneværende år vil det dermed kunne bli gitt tilskudd til etablering av over 1 700 utleieboliger. Denne påplussingen er ment å ta høyde for dagens etterspørsel fra kommunene. Jeg vil også nevne at det i den senere tid har blitt bygd flere utleieboliger i regi av private aktører, hvor kommunene har tilvisning på anslagsvis 30–40 pst. av boligene. Disse prosjektene finansieres med grunnlån, ikke tilskudd. Grunnlånet blir dermed utnyttet på en god måte. Jeg vil også fremheve Husbankens oppfordring til kommunene om å øke gjennomstrømmingen i de kommunalt disponerte boligene ved at husstander som leier av kommunen, kan kjøpe en egen bolig ved hjelp av startlån og/eller tilskudd til etablering. Husbanken gir også veiledning om hvordan kommunene kan hjelpe kommunale leietakere ved å finne en egnet bolig i det private leiemarkedet. Videre har Kommunal- og moderniseringsdepartementet på høring forslag til forenkling av eksisterende bygg i byggeforskriften, SAK10, og byggteknisk forskrift, TEK10. I høringen ble det bl.a. foreslått å lempe på krav til romhøyde, utsyn, dagslys, mv., slik at det blir enklere å gjennomføre tiltak i eksisterende bolig, som f.eks. å gjøre uinnredet kjeller om til boligareal. Disse forslagene vil bli iverksatt fra 1. januar 2016.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-10-14:
La meg først si at vi mener Husbankens låneramme for neste år er godt tilpasset den etterspørselen som var på det tidspunktet regjeringen foretok sine vurderinger. Som jeg også henviste til i mitt innlegg, er det en rekke ulike ordninger kommunene kan bruke, ikke bare for å bygge kommunale utleieboliger, men også for å bruke det private utleiemarkedet. Da mener vi at bostøtten kan være en god ordning. Bostøtten er en regelstyrt ordning hvor bevilgningene vil følge etterspørselen og gis til dem som oppfyller kravene. Vi styrker bostøtten til neste år, særlig for fattige barnefamilier – man vil i enkelte områder kunne få opp mot 5 000 ekstra i bostøtte – og det er for å hjelpe dem som har de største utfordringene på boligmarkedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-10-14:
Ja, det meste er bedre enn teltleir. Hvis dette skal være aktuelt, er det fordi det er påkrevet. I den situasjonen vi er i nå, mener jeg vi skal verdsette den kreativiteten som er også ute i kommunene. Det kommer mange gode forslag fra kommuner om hvordan de kan bosette flere raskere. Husbankdirektøren har også oppfordret kommunene til å fremme sine søknader, og så vil man se om det er mulig å imøtekomme de søknadene innenfor det regelverk og de krav som settes i dag. Husbankdirektøren har understreket at det er et handlingsrom innenfor dagens regelverk. Vi vil selvsagt fortløpende vurdere om det er behov for å gjøre endringer i regelverket for å kunne håndtere den situasjonen man nå er i.
Monica Mæland (Høyre), 2015-10-14:
Tusen takk for et spørsmål om en veldig viktig sak. Vanskelige markedsforhold har ført til at Store Norske Spitsbergen Grubekompani har kommet i en veldig vanskelig økonomisk situasjon. Regjeringen foreslo på denne bakgrunnen våren 2015 å styrke likviditeten i gruveselskapet med 500 mill. kr gjennom lån og kjøp av eiendom fra Store Norske-konsernet. Dessverre har markedsforholdene de påfølgende månedene og fram mot i dag ytterligere forverret seg, og prisforventningene for kull framover er nedjustert. I september 2015 konkluderte derfor selskapets styre med at det i dag ikke er økonomisk grunnlag for videre oppfaring og drift i Lunckefjell-gruven. Det pågår nå en dialog mellom styret og Nærings- og fiskeridepartementet, hvor vi bl.a. diskuterer tilpasninger i driften. Selskapet har fått aksept fra departementet og sin bankforbindelse for ikke å produsere et panel i Lunckefjell som allerede er oppfart. Vi diskuterer også muligheten for driftshvile i Svea og Lunckefjell med tilhørende kapitalbehov samt andre alternativer. Situasjonen i selskapet er med andre ord veldig utfordrende. Vi skal gjøre grundige vurderinger av de ulike alternativene for framtidig drift og aktivitet i Store Norske. I disse vurderingene kommer vi til å legge vekt på svalbardpolitiske forhold, i tillegg til de forretningsmessige. Dette er en stor og omfattende sak, og det er for tidlig å si noe om når departementets vurdering vil være klar, men la meg understreke at vi jobber så raskt som mulig, og regjeringen vil på egnet måte komme tilbake til Stortinget om saken. Regjeringen er opptatt av Svalbard og Longyearby-samfunnet. Vi ønsker en utvikling som understøtter de overordnede målene i norsk svalbardpolitikk. En viktig del av dette er å opprettholde både næringsaktivitet og bosetting på Svalbard. Tradisjonelt sett har vår tilstedeværelse på Svalbard vært basert på samvirke mellom forskning, undervisning, reiseliv og kulldrift. Når kulldriften nå reduseres, er det naturlig å se nærmere på behovet for omstilling til annen næringsvirksomhet, og regjeringen vurderer også mulige omstillingstiltak. Samtidig utarbeider regjeringen en ny stortingsmelding om Svalbard. Utviklingen i Store Norske og omstillingsbehovet for Longyearby-samfunnet kommer selvfølgelig til å være viktige temaer i meldingen. Samtidig er det svalbardpolitiske bildet sammensatt. Det er utviklingstrekk og utfordringer som krever en overordnet tilnærming. Vi vil i meldingsarbeidet foreta en helhetlig gjennomgang av den norske svalbardpolitikken.
Monica Mæland (Høyre), 2015-10-14:
Vi rasker på. Vi har nå i hurtigfart behandlet en henvendelse fra styret i januar, som fikk sin avklaring i Stortinget i vår, med god hjelp fra næringskomiteen og Stortinget, og vi fikk nye henvendelser i september knyttet til det oppfarte panelet, som vi har avklart med styret, og vi jobber nå med saken knyttet til hvorvidt man skal gå inn på en driftshvile eller andre alternativer. Vi vurderer flere alternativer. Vårt ansvar i Nærings- og fiskeridepartementet er Store Norske, men vi ser jo at dette henger sammen med mange andre forhold. Det vurderer vi. Så vi kommer nå raskt – vi snakker om i løpet av uker – til å måtte avklare situasjonen for Store Norske. Samtidig jobber vi med de overordnede svalbardspørsmålene i en stortingsmelding, og Justisdepartementet er lederdepartmentet og har det største ansvaret. Den meldingen vil komme til våren. Men allerede nå vil vi måtte gjøre mange vurderinger som går utover det forretningsmessige, slik jeg redegjorde for.
Monica Mæland (Høyre), 2015-10-14:
Vi har hatt fortløpende kontakt med lokalstyret, og jeg har ved flere anledninger hatt møte med lokalstyret, både her i Oslo og på Svalbard. Vi mottok en næringsmelding fra lokalstyret i august i fjor, som vi har jobbet med, men vi har blitt forstyrret av de andre sakene i Store Norske som har måttet bli prioritert. Så vi har fortløpende kontakt, i tillegg til telefonisk kontakt med lokalstyret, når det har vært nødvendig. Det er veldig viktig for oss. Når det gjelder styret i Store Norske, er det antageligvis ett av de selskapene – for ikke å si det selskapet – vi har hatt hyppigst kontakt med, rett og slett fordi situasjonen har krevd det. Det vil vi ha også i fortsettelsen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-10-14:
«I 2004 blei barnevernet lovpålagt alltid å undersøke om nokon i slekta kan vere fosterheim, før born blir plassert hos framande. I det siste er det omtalt fleire saker i media der omsorgsplassering er skjedd utan at familien er vurdert. Berre kvart femte barn blir plassert hos slekt. Ifølgje NRK 23. september kontrollerer ikkje fylkesnemndene om slektsplassering er vurdert, og fylkesmennene fører heller ikkje slikt tilsyn. Korleis vil statsråden sikre at barnevernet følgjer opp pålegget om slektsvurdering?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-10-14:
Takk for svaret. Eg vurderer det slik når det gjeld spørsmålet som er kome opp etter fleire saker i media, der nær familie står fram og fortel om saker der dei ikkje vert vurderte, og dei heller ikkje får ei forklaring på kvifor dei ikkje vert vurderte, at svakheita i systemet er at barnevernet ikkje følgjer føresegnene frå 2004 og alltid gjer ei vurdering av om barnet kan plasserast hos slekt eller nær familie. Då må jo statsråden vera einig i at dagens praksis er for dårleg, og spørsmålet mitt gjekk på kva statsråden ville gjera: Skal fylkesnemndene kontrollera dette betre, eller skal fylkesmennene kontrollera dette betre?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-10-14:
Mitt inntrykk er at det er ein praksis ute som er slik at ein ikkje følgjer opp det som Stortinget har vedtatt, og som har kome i form av forskrift. Då er det forskjellige måtar ein statsråd kan bidra til å sørgja for at praksisen vert slik som vi ønskjer, anten det er i form av brev, i tildelingsbrev eller kva som helst. Eg kunne ønskja at statsråden sa noko meir konkret om kva departementet vil gjera for å styrkja den praksisen, og ikkje berre visa til kommunen, sjølv om det er der det skjer. Eg legg merke til at direktøren for fylkesnemndene sa i NRK at dei har ingen praksis i dag for å gå inn og kontrollera om dette er varetatt i barnevernstenesta. Så eg opplever at det er ingen som utøver den kontrollen som skal til for å få ein praksis som er i tråd med det som …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-14:
Jeg har først lyst til å takke representanten for et godt spørsmål. Dette er et tema som opptar meg nå som statsråd, og det gjorde det da jeg var i opposisjon. Det er viktig at barnevernet gjør det de har fått beskjed om, og de skal alltid vurdere om det er noen i barnets slekt eller nettverk som kan være fosterhjem. Dette er veldig klart og tydelig nedfelt i fosterhjemsforskriften. Samtidig er det også slik at ikke alle barn har det best i fosterhjem hos familie eller nært nettverk. Barnevernet skal derfor også alltid vurdere hva som vil være til det beste for barnet. Dersom det er åpenbart at familien ikke kan være fosterforeldre, skal ikke barnevernstjenesten sette i gang omfattende prosesser for å kartlegge barnets familie. Jeg er likevel glad for å konstatere at et stadig større antall barn som trenger fosterhjem, flytter i fosterhjem hos slekt eller nettverk. Dette gjelder over 27 pst. av barn som bor i fosterhjem. Vi vet at barn som flytter inn i fosterhjem hos slekt eller nettverk, oftere klarer seg bedre. Vi vet også at noen kommuner har blitt mer bevisst på bruk av familie- og nettverksfosterhjem. Utviklingen der henger veldig tydelig sammen med bruken av familieråd. Fylkesnemndas rolle er først og fremst å gjøre en konkret vurdering av de spørsmål som er reist av partene. Dersom den private part legger ned påstand om at barnet skal i et bestemt fosterhjem, vil fylkesnemnda vurdere om det hjemmet da kan være fosterhjem. Jeg har også lyst til å understreke at kommunens administrative og politiske ledelse er ansvarlig for at kommunene ivaretar sine plikter, også på dette området. Fylkesmennene skal føre tilsyn med at kommunene utfører de oppgavene de er pålagt etter barnevernsloven. Regjeringen jobber også med en fosterhjemsmelding, der vi vil presisere kommunenes ansvar og viktigheten av å vurdere barnets familie og nære nettverk som fosterhjem.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-14:
Det er bekymringsfullt at barnevernet i kommunene ikke følger de forskriftene og det lovverket som ligger der, og det er noe som opptar meg. Derfor er jeg veldig glad for at vi nå har gitt tydelige signaler i tildelingsbrevet til direktoratet om at de skal jobbe fram faglige anbefalinger til kommunene, slik at kommunene vet hva de har å forholde seg til. Men lovverket er veldig tydelig og klart, at kommunene skal se i familie og nettverk før de gjør en plassering. Jeg har lyst til å vise til Horten kommune, der barnevernslederen – for dette handler også om ledelse – sier at han nekter å skrive under på omsorgsovertakelsespapirer før de ansatte kan dokumentere at de har sett i familie og nettverk før de går til en annen omsorgsovertakelse.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-14:
Det er en svikt i systemet. Vi lager lover, vi har forskrifter, vi har rundskriv, og da er det opp til kommunene å følge loven. Så er det fylkesmennene som skal føre tilsyn med kommunene om hvorvidt de følger loven. Her må vi se på om vi er nødt til å be fylkesmennene, når de fører tilsyn, om at de spesifikt går inn og fører tilsyn med kommunene om hvorvidt de bruker familie og nettverk som fosterhjem. Det er viktig at de undersøker det og vurderer om det er en mulighet der i dag. Så til fylkesnemndene: De er et domstollignende apparat, så vi kan ikke gå inn og instruere fylkesnemndene. Da må vi gjøre en lovendring. Men jeg kan forsikre representanten om at dette er et tema som vi jobber med nå, og vi må også se på hvordan vi mye tydeligere kan klare å gi de føringene til kommunene. Jeg har lyst til å utfordre både rådmenn, ordførere og det politiske lederskap ute i kommunene til faktisk å sette barnevernet på dagsordenen og til at de går inn og ser på og etterspør om det blir brukt familier og nettverk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-10-14:
«Forekomsten av antibiotikaresistente tarmbakterier(ESBL-produserende og kinolonresistente E. coli) i norsk fjørfe og fjørfekjøtt er en trussel mot folkehelsa. Antibiotikumet narasin er markedsføringsgodkjent i Norge som et koksidiostatika med antibakteriell virkning. Narasin ble patentgodkjent som et antibiotikum i USA 3. august 1982. (ESBL-produserende og kinolonresistente E. coli) Mener statsråden at narasin ikke er et antibiotikum?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-10-14:
I henhold til Stortingets forretningsorden kan statsråden velge ikke å svare på et spørsmål. Men dersom statsråden skal svare på spørsmål, som nå ble gjort, må en svare på spørsmålet, ikke svare på noe annet. Det som er et faktum, er at Norge har registrert narasin slik som EU gjorde, og dermed ble det også i Norge markedsføringsgodkjent som et koksidiostatikum med antibakteriell virkning. Men faktum er at det samme stoffet, narasin, er patentgodkjent i USA, og i henhold til dokumentet står det under punktet «Process for preparing narasin»: «This invention relates to a new microbiological process for preparation of the antibiotic narasin. Narasin is a known polyether antibiotic.» Er statsråden kjent med det faktum?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-10-14:
I henhold til norsk lov er det forbudt å gi antibiotika i maten til våre husdyr. Det er et ansvar som statsråden har å følge opp. Dersom husdyr skal gis antibiotika, må det foreskrives av veterinær for å behandle en sjukdom. Når det så er et faktum at narasin er et patentgodkjent antibiotikum, er det det som må legges til grunn for praktisering av norsk lov. Hvis ikke statsråden gjør det, vil statsråden gjennom sin tilsløring her av det faglige faktum medvirke til antibiotikabruk i norsk husdyrhold, og en av de største internasjonale utfordringene er å redusere antibiotikabruken. Hva sier statsråden til det faktum?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-15:
På vegne av representantene Olaug V. Bollestad, Line Henriette Hjemdal, Geir Jørgen Bekkevold, Rigmor Andersen Eide og meg selv har jeg gleden av å sette fram et representantforslag om bekjempelse av vår tids slaveri.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-15:
Mitt spørsmål går til arbeidsministeren. Norge er et fantastisk godt land å bo i, og de aller fleste av oss har det veldig godt. Men dessverre er det noen mennesker som faller utenfor, og noen unge som vokser opp i fattigdom. For barn er utfordringa ekstra krevende. De opplever kanskje sosial isolasjon. De opplever at de ikke kan delta i fritidsaktiviteter, og at de ofte selv må ta ansvar for å si nei til å fortsette med idretten fordi de vet at foreldrene ikke har råd til det, eller at de selv takker nei til å gå i et bursdagsselskap fordi det er forventet en obligatorisk gave. For å bekjempe fattigdom er det grunnleggende velferdssamfunnet avgjørende – minst mulig forskjeller og å sørge for at færrest mulig lever i fattigdom. En vet at tidlig innsats, gode og trygge barnehager, tidlig innsats i skolen, at en er sikret utdanning, at det er et godt helsesystem som fungerer, at en bakker opp om frivillige organisasjoner som kan bidra til sosialisering, kan bidra til å bekjempe fattigdom. Arbeid er nøkkelen – det er vi enige om alle sammen. Det er den varige veien ut av fattigdom. Det sikrer sosialt fellesskap, og det er en plass der en kan få brukt sine egenskaper og sitt talent. Men det er noen som ikke vil klare å komme inn i arbeid, som vil være permanent i fattigdom, eller som vil være midlertidig ute av arbeid. En ser at det er en voksende tendens særlig blant innvandrergrupper og en del aleneforeldre. Det trengs målrettete tiltak. Sammen har Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene gjort en del i budsjettet, men i samarbeidsavtalen som vi skrev under i Nydalen, ble vi enige om at en ønsket en tiltakspakke mot fattigdom, særlig mot barnefattigdom. Det fulgte jeg opp fra et representantforslag som vi fremmet før valget i 2013. Mitt spørsmål til statsråden er ganske enkelt: Når kommer tiltakspakka for å bekjempe barnefattigdom?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-15:
Tusen takk for svaret. Det er en gledelig nyhet at det kommer en sånn strategi. Det tror jeg kan være med på å koordinere arbeidet. Som statsråden selv sier, kom Riksrevisjonen med krass kritikk, bl.a. med hensyn til at en del kommuner ikke gjør nok arbeid, eller at den statlige innsatsen ikke er koordinert nok. Det mener jeg er et viktig tiltak. Noe av det viktigste for disse familiene og for alle mennesker som lever vedvarende i fattigdom, er kontakten med det offentlige og hjelpa de får fra Nav. Før helga skjedde det to viktige ting når det gjelder Nav. Det ene er at Vågeng-utvalget la fram sin rapport med mye kritikk mot Nav, men også med en del forslag for veien videre. I tillegg er det jo nå kjent at det skal komme en ny Nav-direktør. Statsråden uttalte i den sammenheng at Nav er hans viktigste politiske prosjekt, og derfor er mitt spørsmål: Vil statsråden involvere Stortinget i arbeidet, og vil han komme med endringer i Nav i løpet av denne perioden?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-04-15:
På vegne av Hans Olav Syversen, Line Henriette Hjemdal og meg selv vil jeg fremme et Dokument 8-forslag om en plan for å sikre retten til livshjelp ved livets slutt.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-04-15:
På vegne av meg selv – og sikkert mange andre – vil jeg legge fram forslag om å innføre oppdaterte vurderinger før tvangsutsendelse av asylsøkere.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-04-15:
Spørsmålet går til næringsministeren og lyder: Statseid kullproduksjon på Svalbard har lenge vært en anakronisme både i norsk oljepolitisk og i klimapolitisk perspektiv. Selve kronargumentet for norsk olje- og gassproduksjon er jo at det skal redde Europa fra det kullet som staten eksporterer til Europa fra Svalbard. Samtidig er kullvirksomheten den minst framtidsrettede virksomheten vi har på Svalbard. I går vedtok Stortinget, heldigvis, å be regjeringen komme med en plan for en bærekraftig og fornybart rettet politikk på Svalbard – i svalbardmeldingen som kommer. Samtidig vet vi altså at kullvirksomheten nå går med underskudd. Det er synd for selskapet, men bra for verden at kullprisene faller. Selskapet har altså bedt om 450 mill. kr i lån for å sikre driften videre. Spørsmålet til næringsministeren er om regjeringen vurderer å gi et lån som i praksis er en subsidie av ulønnsom kullvirksomhet, og hva som vil være tidsperspektivet for en eventuell slik politikk – som Arbeiderpartiet har gått inn for og sier ikke har noe som helst med klimapolitikk å gjøre, men som kanskje regjeringen har et mer konsistent forhold til.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-04-15:
Dersom regjeringen faktisk vurderer å gi 450 mill. kr i lån til et ulønnsomt kullselskap, må det ligge en eller annen vurdering av hva som er tidsperspektivet på den typen politikk. Spissformulert blir spørsmålet: Planlegger regjeringen å subsidiere norsk kullvirksomhet fram til 2022 hvis den fortsetter å være ulønnsom, eller har regjeringen gjort seg opp noen mening om hva som er tidsperspektivet for å holde liv i ulønnsom kullvirksomhet på Svalbard?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Jeg vil gjerne framsette to forslag, et representantforslag fra stortingsrepresentantene Audun Lysbakken, Bård Vegar Solhjell og meg sjøl om å ta imot flere syriske flyktninger, og et representantforslag fra stortingsrepresentanten Kirsti Bergstø og meg sjøl om bedre muligheter for Nav til å bruke skjønn og løse feil som oppstår i enkle saker som ikke omhandler trygdesvindel.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Kommunepolitikerne tar ansvar, sier kommunalministeren. Det er det ikke tvil om, men spørsmålet er jo nå om regjeringen tar ansvar. Den veksten som regjeringen skryter av i kommuneøkonomien, er jo spist opp av den skattesvikten som var i fjor, og som de to første månedene i år har gått i en bratt kurve nedover. Det betyr at mange kommuner overhodet ikke får den veksten som regjeringen nå sier de skal ha. Jeg merker meg at både når statsministeren – i forrige uke – og kommunalministeren – nå – er i Stortinget, så gløder øynene og lyser engasjementet når man snakker om skattelette, særlig til de aller rikeste, mens når man går inn på å snakke om hva det er som egentlig skjer i kommunene, hva som skjer i klasserommene, hva som skjer på sykehjemmet, når disse kuttene må tas, så begynner man å snakke om budsjettbalanse, ansvar osv. Jeg må da spørre: Er det virkelig slik at denne skattelettepolitikken er viktigere for kommunalministeren enn å sikre god eldreomsorg og god skole?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Det er nok sånn at kommunene trenger mer penger for å kunne gjøre disse oppgavene – heller enn tvang til kommunesammenslåing. Det er veldig få som er begeistret for reformen, men én som er det, er NHO Service’ Petter Furulund, som nok slipper katta ut av sekken og sier det som det er, at «små kommuner gjør det vanskelig å tjene penger på å drive velferdstjenester». Dette å slå sammen kommuner betyr ikke det regjeringen sier, nemlig at kommunene skal gjøre oppgaven sjøl, men at flere av de kommunale tjenestene skal settes ut på anbud og konkurranseutsettes. Så vidt jeg forstår, mener Høyre og Fremskrittspartiet det er bra at man f.eks. bruker anbud, konkurranseutsetting og private i omsorgen. Da vil jeg spørre kommunalministeren – han vet hva dette går ut over – om han kan se hjelpepleierne og renholderne i øynene og si at de tjener for mye og har for god pensjon, for det er de som får kutt i dette ved anbudsutsetting.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Mitt spørsmål går til arbeidsministeren. Jeg tror at både arbeidsministeren og jeg har vært på ganske mange arbeidsplasser der det er varig tilrettelagt arbeid, og maken til arbeidsglede skal man vel lete lenge etter. Så dette er umistelige arbeidsplasser, og det produseres utrolig mange gode tjenester og produkter der. FN-konvensjonen om rettigheter for mennesker med funksjonsnedsettelser slår fast at dette er mennesker med de samme rettighetene til arbeid som alle andre, og det har også ministeren slått fast i Stortinget, at det skal ligge til grunn for den nye politikken som vi fører framover. Det er jeg veldig glad for, for dette trenger vi mer av og ikke mindre av. Da det var en interpellasjonsdebatt om dette temaet i Stortinget i november 2014, viste også statsråd Ericsson til at det var gjort undersøkelser av Norges Handelshøyskole med hensyn til hva som var mest samfunnsøkonomisk lønnsomt når det gjaldt dagtilbud, aktivitet og varig tilrettelagt arbeid, enten i vanlige bedrifter eller i skjermede bedrifter. Der sa statsråden til Stortinget at det kom klart fram at det er mest samfunnsøkonomisk lønnsomt at satsingen er knyttet opp mot varig tilrettelagt arbeid, altså inn mot arbeidslivet, og at det er viktig å ivareta tiltaksnivået på dette. Da spør jeg ministeren nå om han er enig med SV i at varig tilrettelagt arbeid ikke er sysselsetting og aktivitet, men at det er en del av arbeidsmarkedspolitikken, og at det er ordentlig arbeid. Kan arbeidsministeren bekrefte at varig tilrettelagt arbeid ikke er en form for sysselsetting, men arbeid, at det er mer lønnsomt enn dagtilbud, og at arbeid til mennesker som trenger slik tilrettelegging, også må være en del av den statlige arbeidsmarkedspolitikken?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kommunalminister Sanner. For det er nettopp oppgavemeldingen som har skapt stor uro om det varig tilrettelagte arbeidet, ikke bare i SV, men i organisasjonene for mennesker med funksjonsnedsettelser, som er massivt imot en slik overføring til kommunene, og også i de VTA-bedriftene som til dels eies av kommunene, men som også f.eks. eies av Blindeforbundet. Så hvor det skal bli av de bedriftene i denne reformen, er det vanskelig å se. Men det alvorligste er ordbruken man har i denne oppgavemeldingen, for der snakkes det ikke som om arbeidet til mennesker med så store funksjonsnedsettelser som dette gjelder, er arbeid, men det snakkes om sysselsetting, det snakkes om aktivitet, og det snakkes sågar om at det er mest hensiktsmessig for disse menneskene at det ses som en del av det totale tjeneste- og velferdstilbudet. Fjerner man …
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-04-15:
Jeg kom ikke så langt, dessverre.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-04-15:
Eg vil på vegner av representantane Janne Sjelmo Nordås, Per Olaf Lundteigen og meg sjølv fremja eit representantforslag om å avvikla føretaksmodellen og innføra folkevald styring av sjukehusa.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-04-15:
På vegne av representantene Kjersti Toppe, Geir Pollestad, Trygve Slagsvold Vedum og meg sjøl har jeg gleden av å legge fram forslag om etablering av grønt investeringsselskap for utvikling av teknologibedrifter(grønt karbon) (grønt karbon)
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-04-15:
Barnefattigdommen er økende som følge av økende arbeidsinnvandring. Det er mange barn som er i en utrolig krevende livssituasjon, som trenger bistand, trenger en varm hånd fra familie, venner, ideelle organisasjoner og fra det offentlige. Det statsråden refererer til om ferie til alle og nasjonal tilskuddsordning mot barnefattigdom, er bra – ikke minst er ferie til alle et godt tiltak, synes jeg. Som flere har vært inne på, foreldrenes situasjon med arbeid og bolig er det viktigste, det er der en legger plattformen, det er der en legger grunnlaget. Men statsråden refererte til strategi, og det er så mye snakk om strategi. Strategi bygger på en felles virkelighetsforståelse av hva vi står overfor, og mitt spørsmål er: Hva er ambisjonsnivået til regjeringa ved utløpet av denne stortingsvalgperioden? Skal det være færre som kommer inn i gruppa barnefattige, eller skal det være flere?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-04-15:
Varig tilrettelagt arbeid er det i stor grad vekst- og attføringsbedriftene som står for. Det er kommunale eller interkommunale bedrifter i stor grad, så det er ikke det som er spørsmålsstillinga her. Det er spørsmål om hvem som skal finansiere det. Skal det være staten, eller skal det være kommunene? Siden dette er en oppgavemelding som ikke er spikret, vil jeg be regjeringa lytte til tidligere statsråd Victor Norman, som er leder for bedriftene, og som sterkt tilrår at en behandler disse menneskene på samme måte som andre med nedsatt arbeidsevne, nemlig gjennom en statlig finansiering. Det kan ikke være slik at dette er spikret. En må se på helheten. Det fungerer meget godt sånn som det er, og det er i dag et statlig hovedfinansieringsansvar på en sektor som står overfor store utfordringer. Regjeringa har ennå ikke fått fordelt de 200 nye VTA-plassene. Det er en skam når vi vet at det er så stor kø. Bare i Buskerud er det 54 som står i kø.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
På vegne av representantene Trond Giske, Christian Tynning Bjørnø, Tone Merete Sønsterud, Sigmund Steinnes og meg selv vil jeg fremme forslag om å heve opptakskravene for lærerutdanningene.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
På vegne av stortingsrepresentantene Trond Giske, Marianne Aasen, Tone Merete Sønsterud, Sigmund Steinnes og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om tidlig innsats i skolen.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Jeg vil gratulere statsråden med et spennende vikaroppdrag. Mitt spørsmål til ministeren er: «En undersøkelse gjennomført av MMI for Norges Blindeforbund viser at 8 av 10 elever som er avhengig av lærebøker med punktskrift, får bøkene for sent. Fristen for å bestille punktskriftbøker som skal være klare til skolestart i august, er 20. januar. Det er Statped som har ansvaret for at elevene får bøkene. Dessverre opplever flere at bøkene er kraftig forsinket, og i verste fall at de ikke kommer i det hele tatt. Mener statsråden dette er akseptabelt, og hvilke tiltak vil bli gjennomført for å bedre situasjonen?»
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Jeg takker statsråden for svar, men jeg er redd for at systemgjennomganger og prosedyregjennomganger ikke er tilstrekkelig. Et konkret eksempel er tredjeklassingen Remi fra Kviteseid. Han hadde tolv bestilte læreverk, og til skolestart var kun fire av dem på plass. Fremdeles mangler han to av bøkene – åtte måneder uten den læreboken som resten av klassen har, åtte måneder med kreativ tilpasning fra lærere og foreldre, åtte måneder lite grann tilsidesatt. Og Remi er ikke alene, for over halvparten av dem som er avhengig av tilrettelagte læremidler på grunn av synshemminger, har opplevd at bøkene er forsinket. Da er jeg redd for at prosedyregjennomganger ikke er nok, og jeg vil derfor spørre statsråden: Vil hun foreslå ytterligere tiltak enn prosedyregjennomganger for å sørge for at elevene får bøkene til skolestart?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Jeg er redd for at dette får ganske store konsekvenser, for samme undersøkelse som jeg viste til i hovedspørsmålet, viste jo at manglende tilrettelegging i utdanningsløpet gjør at blinde og svaksynte har utfordringer med å tilpasse seg. Det å føle seg inkludert i gruppen – det å føle seg inkludert i jevnalderfellesskapet på skolen – er jo en av de aller viktigste forutsetningene for læring i skolen. Ser statsråden utfordringene det å mangle læremidler gir, ikke bare når det gjelder å oppfylle læreplanmålene, men også for følelsen av å tilhøre en gruppe, det å bli inkludert og tatt på alvor?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Jeg har et spørsmål til kommunalministeren. En av de viktigste jobbene vi har som politikere, er å velge hva som er viktigst. Ikke minst kommer det til uttrykk når vi lager budsjetter. Vi vet at vi har en begrenset mengde penger til disposisjon. Spørsmålet er: Hva mener vi det er viktigst å bruke disse pengene på? I høst kom regjeringen med sitt svar: Den suverent viktigste satsingen for Høyre og Fremskrittspartiet var skattekutt. Over 9 mrd. kr skulle gå til dette. Det var f.eks. rundt hundre ganger så mye som Høyre og Fremskrittspartiet økte satsingen på grunnskole og videregående med. De som skulle få aller mest, var de som hadde mest fra før. De rikeste 5 pst. i Norge fikk halvparten av skattekuttene, vanlige folk fikk en 50-øring per dag. Arbeiderpartiet hadde et annet valg. Vi mente det var viktigere å bruke pengene på å sørge for at flere syke i Norge får behandling, på at eldre får omsorg, og på at elever i skolen får lærere med tid til å hjelpe og tid til å følge opp dem som sliter. For Arbeiderpartiet var en god skole og en trygg eldreomsorg mye viktigere enn skattekutt for de mest velstående. Men Høyre og Fremskrittspartiet ville en annen retning. Nå ser vi konsekvensene ute i kommunene. Mange kommuner rapporterer om kutt og nedskjæringer. NRK rapporterte at i Hedmark og Oppland er det sju av ti kommuner som foretar nedskjæringer i grunnskolen. Drøyt halvparten av rådmennene forteller om kutt i pleie og omsorg. Nesten like mange oppgir at det blir kutt i barnehagene. Høyre og Fremskrittspartiet svarer at skattekuttene er så viktige fordi de virker vekstfremmende, men da Finansdepartementet fikk spørsmål om hvor mye vekst det ble av dette, sa de at virkningen var liten. Mitt spørsmål til kommunalministeren er: Føler han et ansvar for at situasjonen i mange kommuner er som den er, og hva er grunnen til at Høyre mener at skattekutt er viktigere enn en god eldreomsorg og en god skole?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Det er et veldig rart argument at siden vi nå er i en ganske truende situasjon for mange arbeidsplasser, skal vi bruke den største satsingen i statsbudsjettet på skattekutt som ikke virker på vekstevnen i den norske økonomien, men som bare gjør de aller rikeste enda rikere. Det at man gir pengene til skattekutt og strammer inn på kommuneøkonomien har noen helt absurde utslag. I Stavanger måtte Stavanger Høyre øke eiendomsskatten. Der sier ansvarlig fra Høyre, Odd Jo Forsell: «Dette(…) er noe som sitter langt inne hos oss. Gruppa syntes det er vanskelig, men konkluderte med at av to onder måtte vi velge dette. Alternativet var å kutte kraftig på skole og levekår.» (…) Kommunalministeren har altså ansvaret for kommunepotten. Ragnhild Lid fra Utdanningsforbundet sier at Høyre har hatt utdanning som en av sine fanesaker i valgkampen. Det merker norske lærere og elever sørgelig lite til i skolehverdagen. Føler kommunalministeren at han har et ansvar for at kommunene nå ikke har nok penger til skole og eldreomsorg, og han faktisk må skjære ned istedenfor å satse på det som skal skape vekst i framtiden?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-04-15:
Det er hyggelig å se Aspaker tilbake i skolerollen. Jeg har følgende spørsmål til fungerende kunnskapsminister: «Spørsmålet mitt handler om opptakskravet til lærerstudiet. I forskrift om opptak til høyere utdanning står det at man må ha karakteren 4,0 i matematikk for å komme inn på en lærerutdanning. I svarbrev på skriftlig spørsmål fra undertegnede svarer statsråden at kravet er en treer og forkurs. Kan statsråden oppklare hvilket av disse to forskjellige svarene som er riktig?»