Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-01:
Det er grunn til å minne om at metadonbehandling, eller metadonassistert rehabilitering, var utbygd over hele landet ved utgangen av 1998, at utbyggingen videre har gått veldig raskt, og at man også har trukket inn bl.a. legemiddelet Subutex og andre aktuelle legemidler i tillegg til metadon, for å kunne drive legemiddelassistert rehabilitering. Det er grunn til å være bekymret for en ytterligere liberalisering av dette uten hensyn til de tiltak som må settes inn samtidig med denne legemiddelassisterte rehabiliteringen. Jeg synes det er grunn til å minne om hva flertallet i sosialkomiteen sa i innstillingen i forbindelse med årets budsjett: «… at behandling med metadon eller buprenorfin bare gir mening når det settes inn som en del av en helhetlig behandling, som også inkluderer generell rehabilitering/målrettet attføring av rusmiddelmisbrukeren. Behandlingsmålsetningen må etter flertallets syn være å redusere/stanse den enkeltes rusmiddelmisbruk og over tid sette misbrukeren i stand til å kunne leve et liv mest mulig uavhengig fra rusmiddelmisbruket.» Flertallet sier også videre: «Dersom metadon eller buprenorfin gis uten andre, samtidige oppfølgingstiltak som har dette som utgangspunkt, kan en liberalisert bruk av stoffene etter flertallets syn i stedet føre til et økt rusmiddelproblem for den enkelte, i verste fall med større samlet narkotikabruk og flere overdosedødsfall som konsekvens.» Vi vet at Folkehelseinstituttet har tallmateriale med hensyn til dødsfall innen rusmiddelmisbrukermiljøet, og at dette materialet nå vil bli ytterligere bearbeidet når det gjelder eventuell metadonbruk og dødsårsak. Det blir interessant å se hvordan dette forholder seg til hverandre. Vi har derfor, fra Senterpartiets side, vært skeptiske til å liberalisere bruken av metadon og buprenorfin ytterligere. Det må i denne legemiddelrehabiliteringen særlig legges vekt på at en har en sterk oppfølging også av andre tiltak overfor den enkelte rusmiddelmisbruker, særlig med vekt på aktivt ettervern, som inkluderer bolig og sosiale oppfølgingstiltak knyttet til arbeid, attføring og fritid. Vi vet at det i dag foregår et forsøksprosjekt i regi av Universitetet i Oslo når det gjelder forskriving av buprenorfin til 100 opiatavhengige under 25 år. Dette er i startfasen og vil bli evaluert tidligst i 2004. Det er derfor grunn til å se resultatene av dette pluss internasjonal forskning før en eventuelt går videre med en ytterligere liberalisering. Vi synes denne 25-årsregelen kanskje har vært håndhevet vel strengt og sier at det kan være andre kriterier, en samlet vurdering, som kan vektlegges for at flere, også under 25 år, kan bli tildelt metadon eller andre legemidler i en legemiddelassistert rehabilitering. Men det skal understrekes at en vellykket legemiddelassistert behandling er avhengig av et helhetlig program og andre tiltak som tar sikte på full rehabilitering og tilbakeføring til en annen livssituasjon. Det dreier seg bl.a. om sosial oppfølging, som jeg nevnte, tilknytning til rusfrie miljøer og støtte og tilbud om arbeid og bolig. Vi ber derfor om at slike tiltak – og kommunenes muligheter til å iverksette disse – blir sterkere vektlagt i planleggingen og gjennomføringen av rusmiddelpolitikken for framtiden. Vi ser fram til at dette kommer inn i Rusreform II. Kommuneøkonomien må styrkes vesentlig for at det skal være mulig å gjennomføre dette i praksis, slik at dette ikke bare blir fine ord. Ikke minst forholdet med dobbeltdiagnoser når det gjelder rus og psykiatri, gjør at ressursene til psykiatrien styrkes vesentlig i forhold til det en har sett til nå. Til tross for psykiatriplanen viser det seg at det er ressursmangel både i første- og annenlinjetjenesten når det gjelder behandling innenfor psykisk helsevern.