trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg har en viss artighet av å høre på representanten Hoksrud – han blir bestandig så trist av Arbeiderpartiet. Det er jo en morsom ting. Jeg tenker at han heller skulle blitt trist over at de to fanesakene som man lanserer for eldreomsorgen, både det vi behandler i dag, og forsøket med statlig finansiering, har blitt så elendig mottatt ute i kommunene, av fagfolk og av de aller fleste som uttaler seg i disse sakene. Jeg har lyst til bare å si til representanten Wilhelmsen Trøen: Hadde vi trodd og tenkt og blitt overbevist om at dette var rette måten å gjøre det på, hadde vi selvfølgelig støttet denne proposisjonen. Men jeg er blitt mer og mer overbevist om at dette er – som representanten Toppe sa – keiserens nye klær. Vi må lytte til de sterkeste faginstansene, til fagdirektoratet, til juridisk kompetanse – for dette er en lov, dette er lovverk – til KS, til enkeltkommuner, til Legeforeningen, til Sykepleierforbundet og til pasient- og brukerombudene. Det er vel ikke sånn at det kun er regjeringspartiene som har sett lyset og har forstått viktigheten av å ha en god politikk. Det er ikke bare Høyre og Fremskrittspartiet som bryr seg om at eldre skal ha det bra i kommunene. Jeg går ut fra at de kan slutte med det pratet. Sannheten er at denne proposisjonen har så liten støtte av dem som skal iverksette dette, at jeg ikke forstår at man kan gå inn for noe slikt. Så til kriteriene. Vi vil gjerne ha kriterier i kommunen som er tydelige for innbyggere og brukere, slik at man vet – har beskrevet – hvordan tildelingen skal være. Derfor fremmer vi et forslag om det. Vi skal ikke lure folk til å tro at en forskrift kan gi individuelle rettigheter, for en forskrift gjør ikke det. Det er det Helsedirektoratet advarer mot. En forskrift gir altså «rettigheter eller plikter til et ubestemt antall eller en ubestemt krets av personer», for å sitere hva det står i forvaltningsloven. Nasjonale kriterier som sier noe om kvalitet, og som holder opp kvalitetsindikatorer knyttet til f.eks. finansiering, er Arbeiderpartiet veldig for. Det har vi sagt lenge, og vi jobber nå med hvordan det skal implementeres. Men jeg må si det gjør kanskje spesielt inntrykk å lese høringssvarene fra landets pasient- og brukerombud, som avviser dette forslaget. Jeg synes det er «trist» – for å sitere representanten Hoksrud – at regjeringen går imot dem som skal iverksette denne politikken.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Ja, jeg skulle gjerne kommentert statsrådens siste tall – 12 294 tilsagn om tilskudd utbetalt til 7 690 heldøgns omsorgsplasser i perioden. Statsråden opererer bare med flere nye plasser. Da setter han tommeskruen på en del – det er ganske mange kommuner som ønsker å rehabilitere plasser som man har i dag. Og jeg har jo nå hørt hva KS og andre sier om de nye forskriftene, eller de endringene som nå er kommet, når det gjelder tilskudd. Og så: Det nytter ikke bare å gi tilskudd til å bygge, man må også oppfinansiere kommunene, slik at kommunene har råd til å drive. Det er et veldig viktig poeng. Det gjør ikke denne regjeringa. Man struper kommunene, og da nytter det lite med plasser.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg tar ordet fordi jeg syntes det var særdeles interessant å høre hvordan denne ordningen med de 100 mill. kr til skolehelsetjenesten er tenkt, og hvordan den er skrudd i hop. Det er altså ikke blitt en øremerket ordning, men en slags gaveordning, en «oppmuntringspott», som man får når man har brukt opp de frie midlene. Det høres veldig rart ut for meg når statsråden sier at det er frie midler som skal gå til skolehelsetjenesten. Det er en selvmotsigende profeti. Frie midler er jo frie midler, og vi har fra før erfaring med at av frie midler til skolehelsetjenesten som den den rød-grønne regjeringa bevilget på vår vakt, med klare føringer og et sterkt ønske og håp og en bestilling til kommunene om at de skulle styrke skolehelsetjenesten, ble bare halvparten av pengene brukt til det. Det er grunnen til at Arbeiderpartiet nå har sagt at vi vil ha øremerkede midler til skolehelsetjeneste og helsestasjoner i en opptrappingsfase, slik at de har den kompetansen og den kvaliteten som vi trenger i kommunene. Så jeg vil råde statsråden til ved neste korsvei å tenke gjennom om han virkelig tror at frie midler kan gå som øremerkede likevel, med fromme ønsker til skolehelsetjenesten. Jeg tror statsråden kommer til å bli skuffet.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er ikke sånn at alt som går til kommunene, skal øremerkes. Det tror jeg ingen i denne salen mener. Jeg tror veldig mye skal gå som frie midler. Men hvis vi ønsker å løfte noen samfunnsfelt, er det slik at vi fra tid til annen øremerker penger i en opptrappingsfase, i en gitt periode, før de går over til frie midler. Det er en helt vanlig måte å gjøre det på. Så er det sånn at hvis det er noen som innenfor det øremerkede feltet har gjort en veldig god jobb fra før, tenker vi at innenfor noen rammer skal de kunne bruke de pengene som kommer gjennom inntektssystemet, til andre tjenester til befolkningen. Det er ikke sånn at de blir «ranet» av staten tilbake igjen, slik man gjør med det statlige forsøket – da skal man betale tilbake til staten. For øvrig er vi for å sektorøremerke penger til eldreomsorg for å bygge opp den kvaliteten vi ønsker. Det er beskrevet av vårt helseutvalg, det har landsmøtet vårt også vedtatt, og det ser vi fram til å kunne starte et arbeid med.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er litt merkelig å høre fra regjeringspartiene at dette forslaget er veldig bra, men slår inn åpne dører. Jeg synes ikke etter det vi vet eller har erfart gjennom ulike undersøkelser, at de dørene er så veldig åpne. Jeg er faktisk skuffet over at ikke vi fikk flertall for dette forslaget, nettopp fordi vi foreslår en strategi, altså å løfte et felt, inn i handlingsplanen. Her sier statsråden at det trenger han ikke. Jeg skal ikke spørre om han vil vurdere det, for han har sagt at han trenger ikke det, og så sier han noe om disse indikatorene for ernæring som Helsedirektoratet utarbeider. Da er mitt spørsmål: Kan det tenkes at statsråden vil vurdere å gjøre en skikkelig kartlegging av ernæringsstatus hos eldre i dette landet som mottar omsorgstjenester i sykehjem og hjemmetjeneste?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg stusser litt over at man allerede har en strategi på dette området. Det har jeg ikke hørt om. Handlingsplanen som statsråden snakker om, skal implementeres i 2017, så at man er i gang allerede nå på dette feltet når det gjelder eldre, er litt vanskelig å forstå. Disse indikatorene vi snakket om for ernæring, vil ikke gi svar på hvordan ernæringsstatus for den eldre befolkningen er. Jeg spør igjen: Vil statsråden lage en nasjonal undersøkelse, gjerne med bruk av disse indikatorene, for å kartlegge ernæringsnivået hos eldre som mottar omsorgstjenester? Det er et viktig spørsmål.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det var et litt bedre svar, det at statsråden forteller litt om hvordan disse indikatorene skal brukes. Det er bra. Men da er mitt spørsmål: Er dette noe statsråden ser skal være en kontinuerlig prosess? For det er ikke nok å kartlegge ernæringsstatus hos den enkelte én gang, det er noe som må følges opp. Ser statsråden at det kommer til å bli en viktig oppgave for den kommunale omsorgstjenesten?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg tror ikke jeg skal gjøre som representanten Hoksrud og begynne å dra opp privatiseringsdebatten nå. Den er lang, og den er tøff. Den tar vi gjerne når som helst, men ikke i kveld. Det vi hørte fra statsråden om at asylsøkere som er kommet til Norge og ikke kan norsk, skal lære seg det på sykehjem hvor det er demente mennesker, kanskje med dårlig hørsel, skriver jeg på kontoen for at han forsøkte å være kollegial i det han beskreiv overfor sin medstatsråd. Vi skal prøve å glemme det statsråden sa om den saken. Jeg må igjen gjenta at jeg er ganske skuffet over at så mange synes dette forslaget er viktig, og at man likevel ikke vil være med og støtte det. Vi la det jeg vil si er en lissepasning til regjeringspartiene med å foreslå en strategi, dvs. at du løfter opp et felt og systematiserer tiltakene i handlingsplanen. Det blir da avvist. Igjen hører jeg statsråden snakke om kvalitetsindikatorene. Det ser jeg veldig fram til. Jeg er helt enig i at slike indikatorer skal jobbes fram på mange forskjellige områder. Men så er det spørsmål om hvordan dette implementeres, hvordan dette løftes opp på et nasjonalt nivå, for dette er et felt vi må løfte for de svakeste, for de aller svakeste i samfunnet vårt. Derfor er det så viktig at vi ikke bare forteller at på Nygård er de flinke. Ja, det er de, vi har vært der. I min hjemkommune er de også flinke. Der går kokkene på kaia og henter ferskfisk som de tilbereder på sykehjemmet der mora mi bor. Vi har mange sånne gode eksempler. Det skal vi lære av. Det skal vi løfte opp og forsøke å gjøre til beste praksis overalt. Men skal vi klare det, må vi ha – kall det – en strategi, altså et systematisk arbeid for å rulle dette ut nasjonalt. Det er det vi inviterer til med dette forslaget. Det blir altså nå avvist av regjeringspartiene, og det synes jeg er veldig synd. Det må jeg si.
Vegard Grøslie Wennesland (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det offentlige er, som nevnt her, en svært stor bestiller av tjenester i Norge. Det betyr at det får store konsekvenser for nærings- og arbeidsliv hvordan det offentlige ter seg i markedet. Dersom det offentlige bestemmer seg for å stille visse krav, har bedrifter rett og slett ikke råd til å la være å tilpasse seg disse kravene. Det gir mange muligheter, og det gir et stort ansvar. Det betyr at det offentlige ikke kan skylde på andre aktører når man ser arbeidslivskriminalitet og sosial dumping i enkelte bransjer. De må rett og slett gå i seg selv. Det offentlige er faktisk et mål for de kriminelle nettopp fordi de bestiller varer og tjenester for så store summer. Flere forhold i anskaffelsesregelverket kan gjøre noe med dette. Begrensninger på leverandørsiden er ett forhold, og lærlingklausuler er et annet. Lærlingklausuler er noe som er viktig for å sikre læreplasser til unge som går på yrkesfag. I dag er det flere tusen som ikke får læreplass hvert år. Det er i seg selv en helt uholdbar situasjon, men når vi nå sier at bedrifter må ha lærlinger dersom de skal ha prosjekter på offentlige kontrakter, vil bedriftene måtte opprette flere læreplasser. Det er bra for ungdommen. Så får det også andre følger. Skal bedrifter ha lærlinger, må de ha fagarbeidere som kan veilede lærlingen. Det betyr at bedrifter må satse på fagarbeidere og kompetansen til de ansatte. Det er et skritt – om enn kanskje et lite skritt – i motsatt retning av vikarbyråer og flere midlertidige ansettelser, som nå blir mer og mer utbredt, og som regjeringen er så glad i. Bedrifter tjener nå på å satse på de ansattes kompetanse og på å satse på lærlinger. Så vet vi at bedrifter som har egne ansatte fagarbeidere, og som er tilknyttet lærlingordninger, i mindre grad bedriver sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Det er viktig her å si at det på ingen måte er noen garanti for at de ikke gjør det, men at det er mindre sannsynlig, og det er bra. Men det er da grunn til å utfordre statsråden til å si noe om hvilke bransjer hun tenker seg det kan være særlig relevant å bruke disse lærlingklausulene og begrensningene i antall ledd i kontraktskjeden. Jeg må likevel si at noe av det fineste med denne lærlingklausulen er det vi sier til ungdommen, til aspirerende fagarbeidere. Her sier vi: Vi satser på dere. Og vi sier til bedriftene: Vil du ha kontrakt med det offentlige, må du ha med deg ungdommen. Det er dem vi bygger framtiden for, og nå sørger vi for at de også får lov til å være med på byggingen av landet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-09:
Ideelle organisasjoner har dyktige folk som gir gode helse- og sosialtjenester i Norge. Det er et norsk fortrinn at vi har en så stor ideell sektor. Det er et fortrinn innenfor de europeiske landene. Det er et fortrinn som bør forsterkes fordi de ideelle organisasjoners resultater er jevnt over svært gode. De er billige for fellesskapet, altså staten, og det engasjerer folk til uegennyttig innsats. Meget bra. Problemet for det jeg nå sier, er EØS-avtalen, og statsråden var jo klokkeklar på at en skal utnytte handlingsrommet innenfor EØS-retten, men ikke utfordre EØS-retten, altså den dynamiske EØS-avtalen er styrende for ideelle organisasjoners arbeid i Norge, og det er det viktig å få fram kunnskap om. Det er en samlet komité som går inn for å innhente en ekstern juridisk vurdering av handlingsrommet for å ivareta ideelle aktører innenfor helse- og sosialområdet, herunder utrede ulike former for samarbeidsmodeller. Det er vel og bra, men det er uforpliktende for regjeringa, for det er viktig å huske hva som er regjeringsplattformen. Der står det at regjeringa mener i utgangspunktet at «produksjon av velferdstjenester skiller seg lite fra andre tjenester. Bruk av konkurranse stimulerer til verdiskaping, bedre tjenester og effektivisering. Det er derfor helt nødvendig at konkurranse blir et gjennomgående element i offentlig virksomhet.» Det er som representanten Trellevik sa, og Senterpartiet tar regjeringserklæringen på alvor på dette punktet. Derfor er det logisk at Høyre og Fremskrittspartiet er imot Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SVs forslag til § 7a tredje ledd, som lyder: «Departementet skal gi oppdragsgivere adgang til på nærmere angitte vilkår å reservere kontrakter om helse- og sosialtjenester for ideelle organisasjoner.» Det er også sjølsagt naturlig at Kristelig Folkeparti står bak en sånn lovparagraf med deres verdisyn. Men forslaget får ikke flertall på grunn av Venstre, og jeg har lyst til å sitere fra Venstres eget program for perioden 2013–2017. Under kapittel 15.5 Frivillighet står det: «Dagens konkurranse- og anbudssystem er ressurskrevende og tar ikke hensyn til ideelle velferdsprodusenters særtrekk og potensial. Venstre vil sikre langsiktige og tilpassede rammebetingelser for ideelle velferdsprodusenter.» Faktum i det som nå skjer, er at Venstre svikter og følger ikke opp sitt eget program. Senterpartiet ønsker å gå vekk fra anbud, som representanten Toppe sa. Vi ønsker løpende avtaler mellom ideelle organisasjoner og det offentlige, basert på kvalitet. Denne saken kommer til å komme opp igjen i Stortinget. Den er vi sjølsagt ikke ferdig med. Det er to ulike samfunnssyn som kolliderer. Det er en viktig debatt, og det er interessant å se hva som vil skje i Venstre framover, for det er Venstre som avgjør i denne perioden, om det ene eller andre samfunnssynet får flertall.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-09:
Representanten Syversen sa at den forrige regjeringa ikke har gjort en god nok jobb når det gjelder å sikre ideell sektor på dette området. Jeg er helt enig i det. Det er viktig å være ærlig og si det som er faktum i saken. For hadde den forrige regjeringa gjort en bedre jobb, hadde ideell sektor stått mye sterkere. Men det som skjer i dag, er at ideell sektor stadig svekkes, og representanter fra Høyre kan smile når jeg tar en sånn sjølerkjennelse, men en kan jo da gå fram hit på talerstolen og si at en er fornøyd med at ideell sektor svekkes ytterligere, for det er jo Høyres reelle standpunkt i saken. Den store elefanten i rommet, som vi snakker om her, er jo EØS-avtalen, og det er det få som nevner noe om. Jeg var veldig tydelig i innledningen min i stad og sa at det er vesentlig at representanter for ideell sektor er klar over hvordan EØS-avtalen overstyrer – også på deres område – det som er handlingsrommet til Stortinget. Da jeg ba om ordet, var det først og fremst på grunn av representanten fra Venstre, som sa at det er viktig å sikre størst mulig handlingsrom for ideell sektor. Ja, det er jo alle enige om. En må strekke seg så langt som overhodet mulig – ja, det er jo alle enige om. En har forventninger til dagens regjering – ja, det kan jo alle ha. Og at det var gode toner fra næringsministeren, hvor hun hadde sagt at en skulle dra mulighetene så langt som mulig – det er jeg enig i. Så sa representanten fra Venstre at andre får være så misfornøyd med Venstre som en vil. Mitt poeng var ikke at jeg skal være misfornøyd med Venstre eller ikke. Det jeg sa, var at partiet Venstre svikter. Og hvem er det partiet Venstre svikter? Jo, de svikter sitt eget program – det er det som er problemet – for i Venstres eget program står det at dagens konkurranse- og anbudssystem er ressurskrevende. Med det forstår jeg at det er for ressurskrevende. Og det står videre at det ikke tar hensyn til ideelle velferdsprodusenters særtrekk og potensial. Det ser jeg på som en påpekning av en svakhet. Og så står det videre: «Venstre vil sikre langsiktige og tilpassede rammebetingelser for ideelle velferdsprodusenter.» Med det forstår jeg at en ønsker å gjøre det bedre. Og så legger da alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, fram forslag som virkelig kan materialisere Venstres påpekning på en nøktern og forsiktig måte – og så stemmer partiet Venstre imot det. Det var mitt hovedpoeng. Venstre svikter sitt eget program.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-09:
Ideelle organisasjoner har sitt særpreg og har en stor samfunnsmessig styrke. Da jeg sa at Høyre ønsker å svekke ideell sektor, er jo det en logisk konsekvens av hva Høyre gjør: Høyre endrer spillereglene sånn at de innebærer at ideell sektor får en mer krevende og vanskelig situasjon. Det er dette som er noe av problemet med debatten her i salen, at Høyre ønsker alle gode ting: Alle skal være snille, alle skal være hyggelige, det skal være samhold, det skal være glede over hele fjøla – samtidig som en altså fremmer forslag som har den logiske konsekvens at spillereglene endres til fordel for dem som driver selskap, i denne sammenheng med formål om å tjene mest mulig penger. Det burde Høyre være så ærlige at de sier – det hadde gitt en ryddigere debatt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-09:
Etter denne forelesningen fra statsråden vil jeg bare komme med en kort merknad etter at faren min døde den 5. mai. Mat til eldre – det gjelder å lage mat som smaker og å få maten de siste tjue centimeterne fra en ustø skje og fram til munnen. Vi må snakke mer praktisk, og vi må bedre og gi økt respekt for det arbeidet som er vanligst og viktigst. Problemet er ikke mangel på god mat, men å få den i seg – å være til stede slik at den gamle får den i seg. La oss roe ned praten om strategier og handlingsplaner og andre fine og uklare ord. Tenk om folkevalgte ledere kunne heise fram og opp de gode forbildene av kjøkkenassistenter og helsefagarbeidere som får det til i praksis, fordi de skjønner seg på gamle folk.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Jeg vil slutte meg til rosen til næringskomiteen, som har arbeidet fram et godt regelverk for helse- og sosialtjenestene, et regelverk som legger til rette for at vi fortsatt skal ha ideelle aktører i Norge. Når det offentlige møter ideelle organisasjoner som sier at de vil bidra, at de har gode tjenester å stille opp med, ja da mener jeg at det er lite klokt av det offentlige å si: Nei takk, dette skal vi klare selv, vi vil heller bygge opp et eget, offentlig tilbud. Eller: Nei takk, vi har store kommersielle aktører som sier at de kan gjøre dette enda billigere enn dere, så dere får heller se om dere klarer å utkonkurrere dem på pris, så skal vi vurdere det. Selvsagt skal vi si: Ja takk! Selvsagt skal vi bruke de ideelle organisasjonene når de har relevante tjenester av god kvalitet, som folk og myndigheter trenger. Selvsagt skal vi legge til rette for det med de politiske virkemidlene vi har, både på nasjonalt, regionalt og lokalt nivå. Ideelle virksomheter har et tydelig verdigrunnlag for samfunnsnyttige formål. Disse organisasjonene er ofte rettet mot behov og mot deler av befolkningen som enten ikke får tjenester, eller som får tjenester som ikke er godt nok tilpasset behovene. De ideelle aktørene forvalter ofte en type tillit hos brukerne som synes å knytte seg til det særegne ved å være ideell. Ideelle aktører har ofte et personale som identifiserer seg sterkt med formålet, de er langsiktige når det gjelder utvikling av arbeidsmetoder og kompetanse, og de er ubyråkratiske og kan raskt tilpasse seg nye behov. Når vi bruker de ideelle, trenger vi heller ikke å frykte noen «baroner». De ideelle arbeider etter kostnadsdekkende prinsipper, men de opererer ikke med overskudd som et motiv. Ideelle aktører benytter alt økonomisk overskudd til virksomhetens formål, ingenting deles ut til utenforstående eiere verken på kort eller lang sikt. Kristelig Folkeparti har lenge arbeidet for at rammevilkårene for de ideelle skal sikres. Motstand mot bruk av mulighetene for å reservere kontrakter for ideelle, markedskrefter og prispress, ulike pensjonsvilkår og et system og avtaler som gir stor uforutsigbarhet for aktører som ikke har forutsetninger for å håndtere det – dette er noen stikkord om hva vi har kjempet mot. I dag er jeg glad for at vi vedtar et regelverk som skal sikre de ideelle aktørene, og vi i Kristelig Folkeparti kommer til å følge nøye med på det videre arbeidet og praktiseringen av dette regelverket, fordi vi ønsker et velferdssamfunn der alle gode krefter tas i bruk, og fordi vi er overbevist om at en sterk sivil sektor gir oss et bedre samfunn.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
I dag vedtar vi å innføre krav om politiattest for alle som skal jobbe, eller som skal skifte jobb, og yte tjeneste innenfor de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Dette er et svært viktig vedtak, som vil være med og styrke tryggheten til flere svært sårbare mennesker som er helt avhengige av å kunne stole på dem som skal hjelpe dem i hverdagen. Grunnlaget for at vi i dag vedtar denne innføringen, er at vi dessverre har sett flere eksempler på både vold, overgrep og økonomisk kriminalitet overfor personer som selv ikke kan forsvare seg. Det framstår som et lite paradoks for meg at når det gjelder barn og unge, har man hatt krav om politiattest lenge, men for den eldre garde er det liksom ikke så farlig. Det er derfor svært bra at dette kommer på plass i dag. Jeg vet at noen vil hevde at disse personene fortsatt vil kunne risikere å bli utsatt for vold, overgrep osv., men jeg mener allikevel at dette vil være langt bedre enn å fortsette som vi har gjort til i dag, med skylapper for det som skjer der ute. Det betyr i alle fall at man skal sjekke opp alle som ansettes, for å hindre at personer som er dømt, skal kunne fortsette å jobbe med sårbare mennesker. Det er viktig å ha med seg at de aller fleste som har uttalt seg om lovforslaget, har vært svært positive. Spesielt pasient- og brukerorganisasjonene har vært svært positive til å innføre lovforslaget. Men det er greit å merke seg at så sent som i 2013 stemte Arbeiderpartiet dette forslaget ned. Jeg er derfor svært glad for at det i dag er en enstemmig komité som slutter opp om forslaget. Jeg vil også peke på at lovforslaget legger opp til at i tillegg til informasjon som er i en barnehageomsorgsattest, som eksempelvis en eventuell siktelse eller tiltale, skal denne politiattesten inneholde informasjon om legemsfornærmelse, kroppsskader, trusler, frihetsberøvelse, vinningsforbrytelser og bedrageri, noe som også gjør at man styrker tryggheten for dem som trenger disse tjenestene i fremtiden. Jeg vil også peke på at man har vurdert flere forhold i forbindelse med innføringen som kan være utfordrende. Det gjelder flyktninger. Dette med botid i Norge er noe som kan være en utfordring, fordi mange ikke har lang botid og det er en norsk politiattest som ligger til grunn. Vi mener at dette totalt sett er viktige tiltak for den enkelte som er avhengig av hjelp til å stelle seg, til å vaske huset sitt eller å gå på butikken. Det er tryggheten til disse menneskene dette vedtaket faktisk handler om. Jeg regner med at dersom det er behov for det, vil de andre medlemmene i komiteen redegjøre for eventuelle merknader som de har. Etter å ha jobbet med dette spørsmålet i mange år er jeg svært glad for at dette kravet nå endelig vil bli innfridd, til beste for alle som har ønsket et slikt krav, og som mener at et slikt forslag burde vært innført for lenge, lenge siden. Jeg har også lyst til å takke komiteen for godt samarbeid i saken, og for at vi nå faktisk er der at det er et enstemmig forslag som ligger til grunn i dag.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Det er ganske fantastisk å høre fra talerstolen her at noen sier at noen ikke lytter til dem det gjelder. Det er nettopp det regjeringen gjør, vi lytter faktisk. Ja, det kan godt hende at man av og til er uenig med noen av fagfolkene, men hvem er det som er opptatt av å få dette? Jo, det er faktisk de pårørende og brukerne. Jeg synes faktisk at det er ganske vesentlig. Jeg tror Seniorsaken også er en viktig aktør å lytte til når man skal bestemme hva man skal gjøre for noe, og de er veldig klare og tydelige på at de ønsker en lovfesting av retten. Det er artig å høre på SVs Knag Fylkesnes, som nevner ordet «bemanningsnorm» ganske mange ganger her. Jeg tror vi nesten like mange ganger, enten i merknadsform eller i forslagsform de åtte årene hans parti var en del av regjeringen, har fremmet dette med bemanningsnorm, men de stemte altså ned samtlige forslag. Det denne regjeringen nå har gjort, er at man har lagt fram flere proposisjoner som også blir fulgt opp, hvor eldreomsorg er en viktig del, det vi gjør i dag er en viktig del, og det kommer flere ting framover. I trygghetsstandarden, som noen er så negative til, ligger bl.a. kompetanse, fordi det er viktig med kompetanse, å få mer kompetanse hos dem som skal gjøre jobben – alle de fantastiske ansatte som gjør en så god jobb de kan. Det er viktig å gjøre noe med å styrke bemanningen. Det er også en del av det som man skal se på, men alt handler ikke bare om det, det handler faktisk også om rett kompetanse, det handler om kvalitet, og det handler om menneskene man skal hjelpe og gi de gode tjenestene, medmenneskene våre og dem som trenger dette tilbudet. Men jeg registrerer at Arbeiderpartiet er et parti som er mest opptatt av systemene og mindre opptatt av menneskene og de personene som trenger hjelp. Det er selvfølgelig ikke sånn at det er viktig at noen kommer på en venteliste. Det er viktig at folk faktisk får hjelp, men da kan det være greit at kommunen faktisk vet hvordan det er, og at kommunepolitikerne vet hvordan det er. Jeg opplever kommunepolitikere som sitter og sier at ja, men det har ikke vært noen negative oppslag i media, så da er det vel bra. Fordi man ikke har hatt venteliste, har man faktisk ikke visst hvordan det står til der ute. Jeg synes det er trist, fordi jeg synes det er viktig at man får vite hvordan det faktisk står til, hvordan realiteten og virkeligheten er. Derfor har også statsråden vist til Stavanger, som har dette, og som gjør det på en god måte. Arbeiderpartiet styrer 203 kommuner og har ordføreren der, og Senterpartiet har 95, så jeg forutsetter at ikke i en av disse nesten 300 kommunene kommer det til å være problemer med eldreomsorgen, men jeg skal følge nøye med. Jeg synes det er trist at man har vært så negativ til et statlig forsøk som faktisk kunne vært med og på en god måte sett på forskjellige løsninger for hvordan vi skal løse eldreomsorgen i fremtiden. Jeg er overbevist om at når det gjelder de kommunene som kommer til å være med i det statlige forsøket, kommer det til å bli en suksess for innbyggerne i kommunen og dem som trenger pleie.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Jeg skal være kort. Etter å ha hørt representanten Knag Fylkesnes prate om bemanning registrerer jeg at SV i Stortinget er for å øke bemanningen, men i hovedstaden er de opptatt av å kutte, for på Hovseterhjemmet skal man kutte 13 stillinger hos de private fordi man leverer for gode omsorgstjenester til dem som bor der. Det er trist. Men vi vet jo at det gamle mottoet, det som var mottoet i valgkampen, til SV og Arbeiderpartiet i Oslo, var mer eiendomsskatt og bedre eldreomsorg, mens det nye mottoet må være: mindre eldreomsorg og mer eiendomsskatt for folk flest.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Når jeg hører på debatten, skulle en nesten tro at det var åtte–ti år siden sist de rød-grønne satt i regjering, spesielt når jeg hører på representanten Toppe. Det er altså knappe tre år siden en ny regjering overtok, og jeg vet at det var mye diskusjon om både skolehelsetjeneste og andre utfordringer. Nå ser faktisk kommunene at det kommer penger til dette, og det kommer en belønningsordning, som gjør at man kan belønne dem som satser på skolehelsetjeneste. Det burde være bra. Jeg registrerer at spesielt Arbeiderpartiet sier at de ønsker å øremerke penger til dette. Når vi da gjør det, er heller ikke det bra nok. Så sier man at dette ikke er kjent. Jeg opplever ikke at dette ikke er kjent ute i kommunene. De er veldig klar over at det er mulig å søke om penger, men da forventer vi også at de faktisk har brukt de pengene som allerede er satt av til dette, før de får nye midler. Vi er opptatt av at dette skal styrkes, fordi det er viktig for barn og ungdom. Belønningsordninger har jeg registrert at Arbeiderpartiet i hvert fall har vært veldig opptatt av på andre områder, så jeg skulle tro at de var opptatt av det på dette området også, fordi vi ønsker resultater. Med en belønningsordning vet vi at kommunene ser mulighetene, og de kommer til å benytte seg av denne muligheten, så jeg tror ikke dette er noe stort problem. Men det høres nesten ut som om det både er åtte og ti år siden både Senterpartiet og Arbeiderpartiet satt i regjering. Denne regjeringen bruker mer penger i frie inntekter til kommunene, og vi sørger altså for at det nå blir øremerkede midler til dette viktige området, langt mer enn det den rød-grønne regjeringen klarte, både med Toppes parti og Arbeiderpartiet i regjering. Det viser at det er politisk vilje til å prioritere viktige områder, og dette er et kjempeviktig område.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Jeg klarte ikke å dy meg etter å ha hørt på representanten Knutsen fra Arbeiderpartiet. Først er det altså sånn at Arbeiderpartiet nå vil øremerke fordi kommunene ikke gjorde slik de ville at de skulle gjøre under de rød-grønne, fordi de brukte bare halvparten av pengene som de rød-grønne mente skulle gå til skolehelsetjenesten. Jeg opplever veldig ofte, f.eks. når vi diskuterer statlig finansiering av eldreomsorgen, at argumentasjonen nettopp er at kommunene må få lov til å bruke de frie midlene de får, slik de selv ønsker å bruke dem. Det betyr i realiteten at Tove Karoline Knutsens definisjon her er at kommunene kan få lov til å gjøre som de vil, så lenge de bruker pengene som vi vil. Når de ikke gjør det, skal vi gå inn og øremerke. Kanskje enda mer spesielt i denne saken er det at man sier at man må øremerke alle midlene. Ja, nå har denne regjeringen gitt mye i frie midler, og man skal faktisk premiere dem som velger å bruke pengene på det vi sier at de skal bruke en del av disse frie midlene til, nemlig til å styrke skolehelsetjenesten og tilbudet til barn og unge. Så har statsråden redegjort for at vi sammen med samarbeidspartiene har blitt enige om å sette av 100 mill. kr, som skal øremerkes. Man skal gjøre det som representanten Bollestad akkurat sa: Kommuner som nå følger opp og tar signalene uten at de er pålagt det, skal få muligheten til å få av disse siste 100 mill. kr. Det må jo være veldig bra. Da gir man med de signalene som kommer, både rom og skjønn for at kommunene skal få lov til å bruke disse pengene, og man har i tillegg laget en belønningsordning som gjør at man sannsynligvis velger å gjøre det, men man gjør det da frivillig. Det vil være kjempebra. Da får heldigvis elevene og de unge som trenger skolehelsetjeneste, et bedre tilbud fordi kommunene prioriterer det – man straffer ikke dem som faktisk har valgt å prioritere, men kanskje heller dem som ikke har valgt å prioritere, så de kan se at det er smart å prioritere, fordi det gir mulighet for belønning. Derfor tror jeg belønning er bedre enn bare å øremerke alt, som Arbeiderpartiet akkurat her vil, men som de alltid ellers argumenterer imot. Jeg tror kanskje at noen ganger er det ene smart, og noen ganger er det andre smart. Men akkurat synes Arbeiderpartiet å prate mot seg selv.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Siste taler, representanten Per Olaf Lundteigen, er jeg veldig enig med, fordi det handler nettopp om at man skal sørge for at man får i seg maten på en god måte, at det smaker godt og at det lukter godt – det er det som er kvalitet for mange eldre. Så der er vi veldig enige. Jeg ble litt overrasket over at han ble så fort ferdig, og at jeg kunne være helt enig i alt han sa. Det pleier ikke å være så ofte. Det var veldig bra, fordi han sa det på en veldig god måte. Når det gjelder innlegget til representanten Knag Fylkesnes, har jeg tenkt å forbigå det i stillhet, fordi det var langt utenfor seriøsitetssfæren. Men når representanten var litt der, synes jeg faktisk at det dette handler om, er at vi skal sørge for at folk får god kvalitet og god mat. Da synes jeg at Knag Fylkesnes bør sette seg i en taxi i morra og ta en tur til Hovseterhjemmet. Der kan han og hans egen partifelle eldrebyråden – eller hun som kanskje egentlig ville kalt seg «eldreminister» i Oslo – spørre dem som bor på Hovseterhjemmet og de ansatte om det blir bedre mat av å kutte 13 stillinger. Eller de kan ta seg en tur til Manglerudhjemmet og prate med dem som bruker fotballpuben der, som den samme byråden ønsker å legge ned. Det handler også om kvalitet og viktige sosiale arenaer, hvor man kanskje også kan få god mat. Istedenfor å stå her og gå til angrep på regjeringsrepresentanter bør man kanskje feie for egen dør. Dette er i hovedstaden, hvor vi mange ganger har hørt SV prate om disse forferdelige private som driver eldreomsorg, men som faktisk beboerene er kjempefornøyd med. Da bør man kanskje ta seg en tur ut og se at realiteten med SVs politikk i denne byen er dårligere kvalitet og færre ansatte. Det betyr også at det sannsynligvis blir mindre tid for de ansatte til å sørge for god mat. Jeg synes at det med mat er viktig, og det er viktig at man har tid til å hjelpe dem som trenger det, å få i seg maten, slik som representanten Lundteigen sa. Jeg synes at man også skal dra fram de gode eksemplene. Det var nettopp det jeg prøvde å gjøre. Representanten Wilhelmsen Trøen dro fram Sandefjord. Jeg dro fram Orkdal, og det finnes mange andre gode eksempler i Norge, og dem bør vi heie på. De klarer å få det til uten at de nødvendigvis har mer bemanning eller mer ressurser enn andre, men de har en måte å gjøre det på som gjør at man klarer å skape den gleden. Det sa jeg også, og viste til noen eksempler hvor man har hatt dårlig kvalitet, men man har tatt det på alvor og sørget for at det ble god kvalitet, til beste for de eldre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-06-09:
Det kan hende Han er her, han òg. Når representanten Knag Fylkesnes sier det han sier, mener jeg faktisk at han definitivt viser sin egen måte å se på mennesker på. Jeg synes statsråden redegjorde på en god måte. Så registrerer jeg at han ikke ønsker å svare på mine spørsmål og at han ikke har tenkt å ta seg en tur opp til Hovseterhjemmet eller til Manglerudhjemmet for å høre om det blir bedre matservering ved at man fjerner 13 ansatte, fjerner fotballpuben og disse viktige tingene, men det skjønner jeg vel at han ikke har noe svar på, så sånn er det. Jeg synes bare han viser sin egen måte å være på. Det er sånn at i dag er det mange i introduksjonsprogrammet som også er ute i arbeidslivet, som er på sykehjem eller er på andre typer institusjoner, men det handler selvfølgelig om det som statsråden sa: ikke for å gjøre det man skal gjøre for å kvalitetssikre osv. Jeg synes bare at han viste sin urimelighet.
Sveinung Stensland (Høyre), 2016-06-09:
Vi behandler i dag regjeringens forslag om å endre flere paragrafer i to lover for å innføre krav om politiattest for personell som skal yte tjenester etter helse- og omsorgstjenesteloven i kommunene. Dette gjelder nevnte lov samt helsepersonelloven. Kravet om politiattest i kommunehelsetjenesten skal gi større trygghet for dem som får slike tjenester, og deres pårørende. En slik attest er selvsagt ingen garanti, men vil bidra til at personer som er dømt for forhold som gjør dem uskikket til tjenestegjøring, i fremtiden vil bli forhindret fra å inneha slike stillinger. En norsk politiattest vil i utgangspunktet bare gi opplysninger om straffbare handlinger for perioden en person har vært registrert bosatt i Norge. Det betyr at for utlendinger med kort registrert botid vil norsk politiattest ha begrenset verdi. Dette er også gjeldende rett for kravet om barneomsorgsattester i dag, og som Hoksrud var inne på, er det egentlig rart at det har vært strengere krav der enn i resten av kommunehelsetjenesten. Det er en utfordring ikke bare for helse- og omsorgstjenesten, men også for alle andre sektorer hvor det er krav om politiattest, inkludert frivillige organisasjoner, at det kun er forhold i Norge som vil gjøre seg gjeldende i en slik attest. Hensynet til trygghet og sikkerhet for pasienter og brukere av helse- og omsorgstjenestene omfatter også flyktninger, asylsøkere og innvandrere som har behov for å motta slike tjenester. Dersom en ikke vektlegger trygghet og sikkerhet i helse- og omsorgstjenesten, kan det svekke tilliten til tjenestene og medføre at sårbare mennesker vegrer seg for å be om tjenester de har behov for. Jeg vil presisere at sånne attester er et skritt på veien, men ingen garanti. Dette er ett av mange tiltak for å sikre at pasienter og brukere av de kommunale helse- og omsorgstjenestene skal sikres trygge, gode og verdige tjenester. Igjen er det grunn til å minne om et av rettsstatens prinsipper, at enhver som er siktet og eventuelt tiltalt for en straffbar handling, skal antas uskyldig inntil skyld er bevist. Samtidig er det sånn at når en har sonet sin straff, skal en ha muligheten til å starte på nytt. Disse forholdene er behørig belyst i proposisjonen, og en enstemmig komité stiller seg bak regjeringens konklusjoner. Forslaget gjelder bare for nyansettelser og de som skifter stilling, og således trenger ikke de mange dyktige ansatte i kommunehelsetjenestene stille seg i kø for å få politiattest i morgen. Mange har stått på lenge for å få dette på plass, og det er spesielt grunn til å gratulere Fremskrittspartiet når vi har kommet så langt som til dette, nemlig å vedta å innføre krav om politiattest i kommunehelsetjenesten.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Først av alt har jeg lyst til å takke saksordføreren for en god måte å dra saken gjennom komiteen på. Det å få lov til å jobbe med alvorlig syke, eldre, demente, psykisk syke og andre pasientgrupper er en tillit, og en tillit som den som jobber der, må vise seg verdig. Mange av disse pasientgruppene har spesielt problemer med å ivareta egne interesser og beskytte seg mot overgrep, så vel fysiske og psykiske som økonomiske. Å stille krav om politiattest for alt personell som skal yte tjenester etter helse- og omsorgsloven, uavhengig av hvilke pasient- eller brukergrupper de skal yte tjenester til, støtter Kristelig Folkeparti fullt ut, og også at det ikke skal være opp til hver enkelt kommune å bestemme om de vil ha dette. Men dette er bare ett av flere tiltak som må til for å trygge pasienters og brukeres tillit til personell i tjenesteapparatet. Tillit og trygghet er noe vi faktisk får, og tillit og trygghet til dem man er totalt avhengig av fordi man ikke kan gjøre ting selv, er sentralt i god omsorg og god pleie. Mange pasienter og brukere kan være totalt avhengige av andre på grunn av alder, sykdom eller funksjonshemning, noe som gjør at de har behov for beskyttelsen som ligger i at de som utfører tjenesten, nå må framlegge en politiattest. Det å ligge og være helt avhengig av andre betyr at en også må kunne stole på dem som kommer enten inn i eget hjem eller inn på det rommet man bor på, i en omsorgsbolig eller et sykehjem. Kristelig Folkeparti støtter, som resten av komiteen, forslaget om at dette skal være en obligatorisk og ikke en frivillig ordning. Derfor støtter vi innstillingen fra komiteen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Ulike helseregistre har vært et godt redskap innen helse gjennom tidene, spesielt i spesialisthelsetjenesten. Der har det vært et godt hjelpemiddel som har ført til endringer, bedre prosedyrer, bedre samhandling, økt kunnskap og ikke minst bedre pasientbehandling. Jeg kan nevne Hjertestansregisteret, som gjør at vi har fått en helt annen overlevelsesprosent. Traumeregisteret har gjort at enda flere overlever store traumer. Tjenestene samhandler i og utenfor sykehus. Pacemakerregisteret gjør at folk faktisk får nye og bedre pacemakere. Vi har fått Dødsårsaksregisteret, som viser hva folk egentlig dør av, og hva vi må gjøre bedre neste gang. Vi har fått Kreftregisteret, som viste at pakkeforløp er en god ting – for å nevne noen. De som har tjent på dette, er pasientene, for erfaring og kunnskap gir bedre behandling og bedre tjenester. Kommunehelsetjenesten vil få og har fått pasienter som blir mer og mer komplekse og har flere og flere diagnoser. Vi trenger et bedre kunnskapsgrunnlag for å kunne gi bedre helsetjenester, skape en helhet, øke kunnskapen og få til en bedre samhandling som gjør at vi blir bedre, og at pasientene får det bedre. Hovedgrepet i forslaget er å gi hjemmel til å bruke eksisterende registre og sette dem sammen. Det tror jeg er klokt, for da får man en helhetlig oversikt over hvor skoen trykker. Det er nemlig et ekstremt behov for å få økt kunnskap, spesielt om pasientforløp, og samhandling i tjenestene som pasientene tilbys i norske kommuner. Det trengs kunnskap om forekomst, årsaker, sykdomsbilder, funksjonssvikt og sosiale problemer, slik at vi faktisk kan se om det er steder vi kan gå inn og få god effekt av å forebygge og av å endre tjenestetilbudet til det beste for samfunnet og økonomien, men aller mest til det beste for pasientene i framtiden. Derfor støtter Kristelig Folkeparti dette lovforslaget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Jeg vil si noe om hvorfor Kristelig Folkeparti går imot dette. Dette er mer enn miljøpolitikk, som det var for Ørmen Johnsen, det er mer enn distriktspolitikk. I går markerte vi over hele landet «Rusfri dag» i regi av Frelsesarmeen. Nav og sosialkontorer og andre organisasjoner hengte seg på – i solidaritet med dem som sliter, men også med alle dem som er en uskyldig part i det økende alkoholforbruket. NRK har i sin barnekanal de siste ukene vist barns opplevelse av at foreldre og voksne drikker, selv om foreldrene ikke er overstadig beruset. I sum har denne regjeringen gjort mange endringer i norsk alkoholpolitikk som har gitt økt tilgjengelighet. Og økt tilgjengelighet gir økt forbruk. Vi kan snakke oss blå om folkehelse hvis vi ikke tar det som er elefanten i glasshuset. Regjeringen kommer med et forslag om endringer i alkoholloven som vil åpne for direktesalg av produkter over 4,7 pst. Det vil kunne selges 15 000 liter per år per produsent. 20 000 liter er det et lite vinmonopol i distriktene selger per år. Kristelig Folkeparti reagerer på at regjeringen legger til grunn dagligvarehandelens åpningstider, som omhandler produkter under 4,7 pst. Da blir det økt tilgjengelighet for sterkere alkohol. Kristelig Folkeparti viser til at en rekke høringsinstanser er bekymret for at dette vil utfordre monopolordningen i landet vårt, en monopolordning som Verdens helseorganisasjon har pekt på har vært godt begrunnet og gitt god effekt for norsk alkoholpolitikk og redusert misbruk. Nå er vi i ferd med å skjære av den grenen. Jeg merker meg at den utredningen som regjeringen støtter seg på, tar høyde for at EFTA kan vurdere saken annerledes enn slik rapporten konkluderer når det gjelder salg av alkoholholdige varer som ligger utenfor EØS-avtalen. Jeg minner om at Vinmonopolet er sterkt forankret i det norske folk. Jeg er bekymret for at det ikke er fullt så forankret i Det norske storting, oppslutningen er ikke den samme. Vi er i ferd med å ødelegge for det som har vært en suksess. Kristelig Folkeparti deler bekymringene til Actis, til Juvente, til Forbundet Mot Rusgift, til Statens institutt for rusmiddelforskning, til Helsedirektoratet og til LO, som mener at dette kan være med og utfordre monopolordningen i Norge. Jeg registrerer at det var noen som ville lytte til Helsedirektoratet i en annen sak, men som ikke er fullt så nøye med å lytte til Helsedirektoratet i denne saken. Jeg tror at Vinmonopolet kunne solgt mange av disse varene. Jeg og Kristelig Folkeparti velger å være konsistente i dette og si at økt tilgjengelighet gir økt misbruk fordi det gir økt forbruk. Vi har mange planer for behandling, vi har mange planer for ettervern, men vi vil ikke ta tak i det som handler om forebygging og mindre tilgjengelighet. Derfor vil Kristelig Folkeparti stemme imot dette forslaget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Statsråden har prisverdig løftet opp en rusplan som er vedtatt i denne sal, og i den rusplanen er det mest fokus på behandling og ettervern og minst fokus på forebygging. Hva tenker statsråden om at Actis, Juvente, Forbundet mot rusgift, Statens institutt for rusmiddelforskning, Helsedirektoratet og LO har bekymringer med hensyn til det som har vært suksessen i norsk alkoholpolitikk, nemlig Vinmonopolets rolle? Hva tenker statsråden om deres bekymringer?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Da regjeringen endret taxfree-kvoten i fjor, tror jeg det var, og samtidig gjorde det sånn at en kunne gjøre ikke vann til vin, men tobakk til vin, resulterte det i synkende salgstall for Vinmonopolet. Hvorfor er det mindre sannsynlig at disse salgstallene ikke endres nå når en kan åpne opp for utsalg på tilnærmet de minste polene flere plasser i Norge kontra det at taxfree-kvoten ble endret? På hvilket annet grunnlag tror han at det ikke skal gjelde nå?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Jeg hører hva statsråden sier, men her har en samtidig åpningstider som er utover dagligvarehandelens åpningstider, med salg av en vare som har sterkere alkoholinnhold enn det som dagligvarehandelen selger og som en i et lengre tidsrom kan kjøpe. For den som sliter, har en et handlingsrom her. Hva tenker statsråden da, når vi legger fram planer for å imøtekomme og nå et mål om å redusere det norske alkoholforbruket, og samtidig øker man på denne måten? Jeg synes ikke at dette henger sammen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
En overordnet strategiplan som er tverrsektoriell, skal ende ut i en prioriterings- og handlingsplan. Vår største utfordring har vært at en ikke har klart å få til ting tverrsektorielt. Vi jobber opp mot barn og unge fra mange sektorer, både nasjonalt og lokalt: justis, skole, barnefamilier, barnevern og helse. Ungene våre kan risikere å havne mellom disse stolene. Derfor ønsker flertallet nå å si at vi må få en overordnet strategiplan som ser dette tverrsektorielt, og så må vi prioritere pengene og samarbeidet i en handlingsplan som er en opptrappingsplan som skal sikre at ungene ikke faller mellom to stoler. Det kan være vi må endre noe innen justis. Lovverk må kanskje endres. Her er det mange ting, og vi må se hvor vi skal sette inn støtet. Kristelig Folkeparti har vist dette gjennom mange ting når det gjelder barn og unge. Vi foreslo en handlingsplan mot vold mot barn. Vi satset på barnehusene, og Stortinget var med. Vi har vært opptatt av kvalitet og nok voksne i barnehagen. Vi har vært opptatt av flere lærere i 1.–4. klasse. Vi har vært opptatt av at asylungene skulle bli møtt, og nå en plan for barns psykiske helse. Hvorfor? Det er fordi flere sektorer nå ser at vi er nødt for å samordne oss, for på tross av så mange tiltak har vi aldri hatt så mange syke barn og unge. Det må vi forebygge. Ellers vil vi aldri nå målet om også færre voksne som blir psykisk syke. Derfor er jeg veldig glad for at vi nå står sammen om dette. Jeg vet at vi alle mener at ungene våre er det viktigste vi har, og da må vi forebygge, så de kan slippe å falle mellom to stoler. Og ikke minst kan vi samordne alle tjenestene vi bruker penger på, sånn at vi bruker midlene våre rett. Jeg er sikker på at vi har mer enn dette å bruke pengene på i framtiden.