Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2011-04-05:
Denne saken må ses i sammenheng med forrige sak. Forslagsstillerne er de samme. Mens forrige sak gjaldt pengestøtte fra utlandet til trossamfunn som forfekter ekstreme holdninger, gjelder denne utsendte representanter for samme type trossamfunn. I forrige sak foreslo forslagsstillerne å overvåke pengeoverføringer til alle trossamfunn, i denne saken kun imamer med tilknytning til islamistiske regimer. Jeg vet ikke om det var i forrige sak eller i denne saken det glapp for forslagsstillerne, men for flertallet er det i hvert fall et poeng å bekjempe alle former for ekstremisme. Det er også grunnen til at vi i komitéinnstillingen ikke har ønsket å framheve religiøse ledere fra et land spesielt framfor andre. Forslagsstillerne viser til at islam er en av verdens største religioner, og at den praktiseres på ulike måter, avhengig av kultur og geografi, selv om noen «absolutter» sjelden debatteres. Det samme kan sies om andre religioner. Det er et stort sprang fra Den norske kirkes forkynnelse og praksis til de mer ortodokse variantene av den kristne tro, ikke minst i synet på hvilken rolle de religiøse lederne kan og bør spille i folks liv, og i hvor skillet går mellom religion og politikk. Religionsfrihet er en menneskerett. Det gjelder også standpunkter og religiøs praksis flertallet ikke liker. Som justisministeren sier i sitt svarbrev til komiteen, er det regelverket om arbeidsinnvandring som styrer religiøse lederes adgang til Norge, ikke hvilke holdninger de har, eller hvilket forhold hjemlandets myndigheter har til menneskerettigheter. Da ville vi selv bryte de verdiene vi ønsker å beskytte. For religiøse ledere fra tredjeland gjelder et skjerpet krav om fagutdanning. Det er ikke nok med fagutdanning tilsvarende videregående skole, slik det er for de fleste andre, men krav om utdanning tilsvarende mastergrad fra universitet eller høyskole. Allerede her ligger det en begrensning. Så gjelder selvsagt de samme regler for bortvisning eller avslag på søknad om opphold som for alle andre, dersom vedkommende ikke respekterer norsk lov. Det kan f.eks. være oppfordring til lovbrudd eller dersom vedkommende opptrer på en måte som ikke er forenlig med hensyn til bl.a. indre sikkerhet i Schengen-landene, herunder Norge, offentlig orden eller internasjonale forbindelser. Oppildning til terror kan rammes av slike bestemmelser. Den nye straffeloven har bestemmelser mot hatmotiverte lovbrudd. Det er fullstendig uakseptabelt dersom religiøse ledere misbruker sin posisjon til å skape frykt og begrensninger i livsutfoldelsen til mennesker som har fått beskyttelse i Norge. Men også her slår Fremskrittspartiet inn åpne dører. Dette regelverket finnes allerede. Snart skal Stortinget behandle Meld. St. 7 for 2010–2011, Kampen mot organisert kriminalitet, der også muligheter for terror er et av temaene. Det vises til at det i Norge er noen få personer som støtter ekstreme islamistiske organisasjoner i utlandet, at noen få karismatiske ledere legitimerer og forherliger vold som politisk virkemiddel, og at yngre identitetssøkende personer som har vanskelig for å finne religiøs veiledning andre steder, kan være sårbare overfor slike ledere. Igjen er det grunn til å minne om handlingsplanen for å forebygge radikalisering og voldelig ekstremisme. Grunntanken i planen er å motvirke dette ved hjelp av åpne, demokratiske og allment aksepterte virkemidler. Fremskrittspartiet beveger seg mot en grense når de foreslår å skjære alle imamer fra land hvis regimer de ikke liker, over én kam. En god og konstruktiv dialog med kulturelle, frivillige og religiøse organisasjoner, ulike minoritetsmiljøer og lokalmiljøet for øvrig er sentrale elementer i handlingsplanen. I Drammen tok kommunen ansvar etter en stygg sak med vold mot barn på koranskolen for et par år siden. Ledere fra 60 menigheter ble invitert til en kursrekke om norske lover. Tilbudet gikk til alle religiøse ledere, ikke bare til imamer og muslimske ledere. Forebyggende avdeling ved Drammen politistasjon var sentral i gjennomføringen. Initiativet til kurset ble tatt av imamen ved en av de muslimske menighetene i byen. Han hadde selv gått på kurs for religiøse ledere i regi av Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Den samme imamen samarbeider også tett med presten i bydelen, et samarbeid som startet etter den første karikaturstriden i 2006. Nå møtes de regelmessig og holder åpent hus for ungdom i kirken, der de er opptatt av å formidle begge religioners felles verdier om kjærlighet, fred og vennskap. Religion kan brukes som føde for konflikt, men da relativt usant, som de begge sier. Når moskeen snart står ferdig, får de et samlingssted til. Denne uken skal Arbeiderpartiets landsmøte behandle et forslag om obligatoriske kurs i norsk og samfunnsfag for utenlandske religiøse ledere som skal virke i Norge. Dette har jeg mer tro på som forebyggende tiltak enn Fremskrittspartiets forslag i denne saken.