Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2002-04-11:
Jeg skal forsøke å oppsummere noen hovedtrekk ved debatten som jeg har notert ned underveis. La meg først si at noe av det man sitter igjen med som hovedinntrykk, er at deler av opposisjonen har vært mer opptatt av å gå gjennom prosessen mellom regjeringspartiene på Stortinget og statsråden. Det har faktisk vært en så stor bit av selve debatten at vi har fått et inntrykk av at den prosessen kanskje har vært viktigere enn selve politikken. Det tror jeg i og for seg det har vært grunnlag for, for når vi leser innstillingen til meldingen, ser vi at det i det alt vesentlige er et samlet storting som stiller seg bak hovedføringene i friluftspolitikken. Men det er to-tre punkter som man på sett og vis har løftet opp til å være et være eller ikke være for norsk friluftspolitikk. Får man ikke umiddelbart til en 25-meterssone, faller all friluftspolitikk i Norge i grus. Får man ikke videre en ny lov i forhold til 100-metersbeltet, faller alt i grus når det gjelder mulighetene for allmennheten til å få tilgang til strandsonen, også innen 100 meter. Det er ikke slik det er. Nå har vi gjennom 20 år, som også statsråden viste til, ut fra et lovverk likevel opplevd at vi har hatt et avvik i forhold til rikspolitiske målsettinger, og vi har hatt for mye bygging visse deler langs kysten. Men det er dispensasjonspraksisen i forhold til lovverket som er feil, ikke nødvendigvis loven. De som ikke har evnet å sikre at dispensasjonsretten er blitt praktisert i henhold til retningslinjene, er faktisk Arbeiderpartiet, som i det alt vesentlige har sittet med regjeringsmakten i disse årene. Det vi gjør nå, er å følge opp statsrådens anmodninger om å få en innskjerping, og innskjerpingen består rett og slett i at vi ber Regjeringen og statsråden sørge for at dispensasjonspraksis blir fulgt i tråd med rikspolitiske retningslinjer. Det er i seg selv en innskjerping. Så har man vært opptatt av 25-metersregelen. Den er, som representanten Ljones sa, omtalt i noen ganske få linjer i en melding på 136 sider. Konsekvensene av den er ikke drøftet grundig gjennom på forhånd. Men det vi sier fra vår side, er at vi faktisk ønsker en bredere tilnærming til problemet. Derfor skriver vi også i vårt forslag, som vi nå har gjort om til et oversendelsesforslag, at vi ber Regjeringen utrede ulike tiltak, herunder et eventuelt forslag om en ny 25-metersregel. Vi går lenger i vår tilnærming til den problemstillingen enn det Arbeiderpartiet og SV gjør. Men vi er altså ikke nødvendigvis enige i at det er en lov om en 25 meterssone som nå vil sikre at vi får større tilgang. Når det gjelder dette området som har med natur og miljø å gjøre, så vasser vi i konflikter – jeg vet ikke om dette er et parlamentarisk uttrykk. Men vi har iallfall en enorm mengde med konfliktmateriale liggende i hele dette temaet. Vi har det i forbindelse med rovdyrpolitikken, vi har det i forbindelse med opprettelsen av verneområder, naturparker osv. Der ser vi at det er ulike interessehensyn som støter mot hverandre. Spørsmålet blir: Hvor lenge skal vi akseptere å leve med et så høyt konfliktnivå? Jeg tror ikke at vi kan gjøre det uten at det forstyrrer hele debatten. Vår vurdering av det som ligger her fra Arbeiderpartiet og SV, er at det vil bidra til å løfte konfliktnivået til høyder som vi ikke kan akseptere. Når vi velger en bredere tilnærming til det som har vært utfordringene i denne debatten, har det ett hovedsiktemål, og det er å finne tiltak som kan dempe konfliktnivået med hensyn til de ulike interessehensyn. Så har vi altså i kjølvannet av dette blitt angrepet for at vi faktisk tar innover oss at det finnes noe som heter eiendomsrett, at det finnes noe som heter grunneiere, og at det finnes noe som heter allmennhet. Det er disse interessene som støter mot hverandre. Når bl.a. Arbeiderpartiet harselerer over at regjeringspartiene faktisk også tar hensyn til det, ser jeg med spenning fram til den kommende debatten om rovdyrspørsmål. Hvilke interesser skal der bestemme? Er det grunneierrettighetene eller er det miljøutfordringer knyttet til det å bevare og sikre mangfoldet? Avslutningsvis vil jeg melde fra om at vi gjør vårt forslag nr. 5 om til et oversendelsesforslag, på bakgrunn av de positive signalene som statsråden kom med i sitt innlegg og i replikkordskiftet.