trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-06:
La meg begynne med å si at jeg er glad for at Venstre har funnet mange positive ting i dette budsjettet. Det hadde jeg faktisk regnet med. La meg så bruke litt tid på å presentere hva regjeringen faktisk har gjort i dette budsjettet når det gjelder klima. Vi har tilført Enova 2,3 mrd. kr. Vi har foreslått å etablere et nytt investeringsselskap som skal bidra til å redusere klimagassutslippene, Fornybar AS, hjertebarn for Venstre. Vi foreslår å bevilge 671 mill. kr til utbetaling av CO 2 -kompensasjon i 2017. Vi foreslår oppfølging av Grønn skattekommisjon gjennom det grønne skatteskiftet. Vi foreslår å gi prioritet til kollektivtrafikken. Til jernbaneformål i statsbudsjettet foreslås en bevilgning på hele 18 mrd. kr. Vi foreslår 1,1 mrd. kr til belønningsmidler for byområdene og belønningsmidler til bymiljøavtalene. Vi har startet inngåelsen av bymiljøavtaler, og vi har satt av om lag 600 mill. kr til dette i 2017. Vi satser på gang- og sykkelveier. Midler til gang- og sykkelveier økte mer enn 60 pst. i inneværende års budsjett, og vi styrker ytterligere dette området for 2017-budsjettet. Vi jobber for å kutte utslipp på norske veier. Engangsavgiften legges ytterligere om i tråd med den enigheten som ble fremforhandlet mellom de fire partiene. Vi foreslår over 100 mill. kr til Klimasats. Vi foreslår å øke omsetningskravet for biodrivstoff til 7 pst. fra 2017. Vi satser på klimatilpasning og har foreslått å øke bevilgningene med 55 mill. kr til flom- og skredforebygging på Sør- og Vestlandet. Vi satser videre på CO 2 -håndtering. Vi foreslår å bevilge penger til studier for et fullskala CO 2 -håndteringsanlegg i Norge. Vi viderefører en kraftfull satsing på miljøteknologiordningen. Vi foreslår midler til kjøp av FN-godkjente klimakvoter. Vi viderefører satsingen på klima- og skogsatsingen på et nivå på 2,8 mrd. kr. Vi styrker forskningsinnsatsen på klimaområdet med 70 mill. kr, og vi styrker satsingen på forskning og utvikling på energiområdet med 35 mill. kr. Det må jeg si er et kraftfullt klimabudsjett, som jeg håper Venstre finner stor glede i.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-06:
Jeg er ikke helt sikker på hvor jeg skal begynne. Det er i hvert fall slik at det å skape velferd handler ikke bare om hva slags skattenivå vi har i landet. Det handler om hvordan vi evner å få helsekøene ned. Det handler om hvordan vi får bedre lærere gjennom etter- og videreutdanningssatsingen til regjeringen. Det handler om satsing innen rus og psykisk helse. Når det gjelder et boligmarked ute av kontroll, kunne kanskje Valen ta en liten telefon til sine partifeller i Oslo. Hvis de får fart på reguleringspolitikken og legger til rette for raskere utbygging, vil også markedet for boligbygging komme i bedre balanse. Når flere mennesker ønsker å bo i Oslo enn det er boliger tilgjengelig for, går prisene opp. Det sitter SV med ansvaret for i Oslo. Det er kanskje på tide å gjøre noe med reguleringspolitikken i stedet for å si at svaret på dette er å skjerpe skatten på folks boliger. Det blir ikke flere boliger av det. Det blir dyrere å bo. Så kaller Valen regjeringens satsing på klima for en stusslig satsing på klima. Det tror jeg er noe som henger igjen som den følelsen en SV-er hadde etter å ha sittet åtte år i en rød-grønn regjering. Sannheten er at under denne regjeringen gjennomfører vi betydelige satsinger på klima, og jeg kan bare henvise til den oppramsingen som jeg nettopp hadde. Så overrasker det ikke meg at Valen fortsatt mener at formuesskatt er bra. Formuesskatt er en særnorsk skatt på norsk eierskap i Norge. Jeg skjønner ikke hvorfor det skal være dyrere å være norsk eier av en bedrift i Norge enn en utenlandsk eier av en bedrift i Norge. Vi vet at særlig i dårlige tider står vi oss på å ha norske eiere i norske bedrifter fordi de i mye større grad tar hensyn til lokale utfordringer i nærmiljøet, som hjørnestensbedrifter mange plasser. Derfor er det viktig at vi sørger for et konkurransedyktig skattesystem, og derfor kommer denne regjeringen til å fortsette å redusere formuesskatten også i årene fremover.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-06:
Jeg vil råde representanten Hansson til å bruke litt mer tid på å lese statsbudsjettet før han feller den dommen vi nettopp hørte. De fremskrivningene som ligger i budsjettet, er basert på historiske tall – ikke på de tiltakene som nå foreslås, som vil bidra til at vi raskere vil nå målene frem mot 2030. Det er en vesentlig forutsetning når man skal lese budsjettdokumentet, og det håper jeg Rasmus Hansson tar seg tid til. Så skjønner jeg at han gjerne ønsker at dette er min og regjeringens siste mulighet til å legge frem et statsbudsjett. Det er det velgerne som skal avgjøre til høsten, ikke Rasmus Hansson. Mitt inntrykk er at velgerne nok er litt mer enig med en kurs i klima- og miljøpolitikken som inkluderer næringslivet, som inkluderer vanlige folk, for de skal altså være med på dette. Da må vi gjøre det i et tempo som gjør det mulig for bedriftene å omstille seg. Vi må gjøre det i et tempo som gjør det mulig for innbyggerne våre å henge med i dette. Derfor har regjeringen sagt at vi må gjøre litt om gangen, for å ivareta de utfordringene vi står overfor. Når det gjelder den oljeavhengigheten som jeg hører at Hansson er så bekymret for, har vel Miljøpartiet De Grønne foreslått nærmest å stenge alle oljekranene så fort som overhodet mulig. Det ville være et alvorlig tilbakeskritt for norsk næringsliv. Mange tusen mennesker har sitt daglige virke i denne næringen, en næring som gir store bidrag til norsk økonomi, som bidrar til å trygge den velferden vi alle er opptatt av, og en næring som kommer til å være en del av vår næringspolitikk i mange tiår fremover. Men den kommer til å gi mindre impulser enn det vi har vent oss til. Derfor er regjeringen så tydelig på at den omstillingen vi nå skal gjennom, må være grønn. Man må satse mer på utvikling i andre næringer. Det legger regjeringen til rette for, men vi anerkjenner samtidig verdien og betydningen av de verdiene som skapes i olje- og gassrelatert næringsliv.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-06:
La meg først takke Stortinget for de foreløpige kommentarene til statsbudsjettet for 2017. Dette er altså et budsjett som er godt tilpasset de utfordringene vi står overfor. Det er et budsjett som først og fremst legger til rette for arbeid og aktivitet og omstilling i norsk økonomi når vi trenger det som mest, men som samtidig har funnet rom for viktige satsinger. Det er et offensivt klimabudsjett, som jeg mener man burde studere noe mer inngående før man feller en endelig dom. Det er et budsjett som skaper mer trygghet i hverdagen for vanlige folk gjennom den innsatsen som legges ned i helse- og omsorgssektoren, i politisektoren, i forsvarssektoren – for å nevne noen – og vi fortsetter opptrappingen til både samferdsel, forskning, innovasjon og viktige virkemidler for å omstille næringslivet. Vi fortsetter å fase inn skattereformen. Ja, vi leverer på de områdene regjeringen varslet at vi skulle gjøre. Derfor er det et forutsigbart budsjett, som gir tillit i næringslivet om at vi kommer oss gjennom denne vanskelige omstillingen for norsk økonomi, og det er jeg godt fornøyd med.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2016-10-06:
I dag har regjeringen lagt fram sitt siste statsbudsjett i denne perioden, og med det har vi fått det endelige svaret på hvilke veivalg de har tatt, og hvilke prioriteringer de har gjort og ikke gjort. Høyre og Fremskrittspartiet overtok et land i svært god stand i 2013, og i dag starter vi oppsummeringen av hvilken tilstand Høyre og Fremskrittspartiet etterlater landet i. Det er mye som går bra i Norge, og vi har et utgangspunkt som de fleste bare kan misunne oss. Tross finansministerens krasse kritikk mot den norske modellen har hun ikke helt klart å rive den i stykker, og på noen områder er det tegn til lysning i norsk økonomi. Det er bra. Vi får god drahjelp av lav kronekurs, men det hersker heller ingen tvil om at flere piler peker i feil retning. Andelen av befolkningen som ikke er i arbeid, har ikke vært høyere på over 20 år. Andelen av befolkningen som er i arbeid, har ikke vært lavere på 20 år. Det skapes nesten ikke jobber i privat sektor på denne regjeringens vakt. Budsjettet som er lagt fram i dag, viser at det er en situasjon som er i ferd med å bite seg fast, og det er alvorlig. Det er bekymringsfullt både på kort og på lang sikt, og det er uttrykk for en økonomisk politikk som ikke virker, til tross for rekordhøy pengebruk. Erna Solberg, som skulle gjøre oss mindre oljeavhengige og prioritere bedre, har økt oljepengebruken med over 100 mrd. kr på fire år. I dette budsjettet settes det en ny rekord, og allikevel makter regjeringen altså ikke å prioritere tiltak som skaper aktivitet, tiltak som får folk i jobb, tiltak som gir oss framtidens arbeidsplasser. Resultatene av det er tydelige: Regjeringens politikk har gitt større ulikhet. Forskjellene i Norge burde ha gått ned, de går opp. Regjeringens politikk har ikke gitt flere arbeidsplasser, og regjeringen har vært passiv i møte med klimautfordringene. Skattekuttene er nå oppe i 25 mrd. kr årlig, ble vi fortalt. Samtidig er regjeringen altså langt under sine egne helt konkrete løfter på sykehus før valget. De ligger langt under sin egen foreslåtte langtidsplan for Forsvaret og skyver dermed regningen foran seg. I regjeringens siste budsjett må vi konstatere at beredskapssenteret ikke kommer. Det skjer lite eller ingenting på klima. Tidlig innsats, som finansministeren omtalte som en bærebjelke i utdanningspolitikken, skyves fram i tid og skal tas innenfor en kommuneramme hvor det legges opp til i realiteten null vekst. På vei inn i Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens siste år er bildet tydelig: Regjeringen prioriterer feil og har kortsiktige svar på de store utfordringene vi står overfor. Budsjettet som legges fram i dag, gjør veldig lite for å rette på det inntrykket.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2016-10-06:
Takk for svaret til finansministeren. Hun sier at jobbene må skapes et annet sted. Ja, det er helt riktig, problemet er at det ikke skjer. Omstilling betyr ikke økende ledighet, omstilling betyr at man faktisk finner seg jobb i en ny næring, eller at den jobben man har, innebærer nye arbeidsoppgaver. Vi har drevet med omstilling i alle de år. Nå går omstillingen for sakte, det er problemet. Regjeringen prioriterer tiltak, i all hovedsak skattekutt, som ikke fungerer. Det er problemet. Det er full enighet om at det er riktig å bruke finanspolitikken ekspansivt når det går trått. Derfor la Arbeiderpartiet i fjor fram et alternativt budsjett som ville ha virket mer ekspansivt, gitt mer aktivitet i økonomien, til tross for at pengebruken var lavere samlet sett. Det er dette finansministeren later som at hun ikke helt forstår, at hvordan man bruker fellesskapets penger, faktisk har en betydning. Skal vi bruke penger til å motvirke fallende aktivitet, må pengene faktisk brukes på en sånn måte at aktivitet skapes. Det gjør ikke dagens regjering. Så vil jeg bruke et par ord på klima. Dersom Norge kutter klimagassutslipp i samme takt som i dag, vil det ta flere tiår før vi innfrir våre forpliktelser i Paris-avtalen. For en uke siden fikk vi presentert det som skulle være regjeringens pakke for et grønt skatteskifte. Effekten av den pakken er høyst tvilsom. Det store klimagjennomslaget vil ende opp med en pakke som kan komme til å øke klimagassutslippene etter at den har vært gjennom finansministerens og statsministerens kontorer. Så vi har ventet i spenning på om svaret på hvordan vi skulle innfri våre forpliktelser, lå i andre deler av budsjettet enn det som ble lagt fram på fredag. Det gjorde det ikke. Det grønne skiftet er redusert til et avsnitt i statsbudsjettet for neste år, og vi kan jo bare registrere at de som har ventet på tidenes grønne budsjett, har en relativt dårlig dag i dag.
Svein Flåtten (Høyre), 2016-10-06:
Dette budsjettet fortsetter den jobben som regjeringen har holdt på med i de siste budsjettene, nemlig å skape flere jobber som kan gi oss en stadig bedre velferd. Og vi har gitt kraftfulle svar på den økonomiske situasjonen vi står oppe i. Det høres på forrige taler ut som at man ikke har fått med seg at rystelsene i norsk økonomi på grunn av oljeprisnedgangen er helt spesielle, og den har vi møtt med spesielle virkemidler. Men det er ingen grunn til å lene seg tilbake, for den smule oppgang vi ser, er skjør, den kan være sårbar. Derfor er også budsjettet for 2017 – sånn som vi foreløpig har sett det – et godt budsjett for å fortsette en politikk som kan bidra til omstilling og løse utfordringene i arbeidsmarkedet, for det er flere jobber og flere mennesker i jobb som kan opprettholde velferden på sikt. Det er derfor vi fortsatt legger frem en betydelig tiltakspakke, som i det vesentlige går til de områdene som er rammet av oljenedgangen. Det er derfor vi fortsatt satser på et høyt nivå i arbeidsmarkedstiltakene. Det er derfor budsjettet viser fortsatt økte investeringer og økt vedlikehold på vei, bane og infrastruktur – ikke bare bruke mer penger, men også gjøre det mer effektivt. Det er derfor vi fortsatt har en sterk satsing på kunnskap, forskning og innovasjon, for det legger grunnlaget for de arbeidsplassene som skal komme på lang sikt. Og det er derfor vi fortsatt stimulerer til å skape arbeidsplasser gjennom skattelettelser, ikke bare på formuesskatt, men på selskapsskatt og på personbeskatning. Jeg er veldig glad for at dette budsjettet er det første skrittet mot å redusere skatten på arbeidende kapital. Til min store glede har vi registrert at i skattereformen har nær sagt alle Stortingets partier sluttet seg til at dette er en viktig måte å gjøre det på. Jeg tror også at kritikken av oljepengebruk, som jeg hører Marthinsen fremføre her, faller på stengrunn. Jeg tror de aller fleste har vært enige om at i den motkonjunkturen vi har hatt, har det vært nødvendig å sette dette inn, og det vil fortsatt være nødvendig fremover for å skape nye arbeidsplasser.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2016-10-06:
Det er mye som tyder på at norsk økonomi er på rett vei, men vi har fortsatt store utfordringer. Derfor er det helt avgjørende at regjeringen ved sitt budsjettforslag for 2017 fortsetter å ha fokus på arbeid, aktivitet og omstilling. Nå ser vi at det er vekst i privat sektor, det er økte investeringer i Fastlands-Norge, og ledigheten reduseres. Det er veldig gledelig at Statistisk sentralbyrås årstall viser rekord i antall nyetablerte foretak både i 2014 og 2015 og langt høyere nyetablering enn i foregående periode. Det er altså en høyere takt nå når det gjelder nye bedrifter som etableres, enn det det var under forrige regjering. Spesielt gledelig er det at veksten er størst i de vestlandsfylkene som ble hardest rammet av oljeprisfallet, både i Rogaland, Hordaland og Møre og Romsdal. Og hva forteller det oss? Kan dette skje i den virkeligheten som Arbeiderpartiet beskriver? Sannsynligvis ikke. Det forteller oss at vi har masse dyktige entreprenører der ute som er villige til å satse, som er villige til å ta risiko, og som har kompetanse for å dra i gang ny virksomhet. Så er det ikke slik at dette skjer med masse nye arbeidsplasser over natten. Det tar tid, det er en lang prosess, men det er et klart bevis på at den politikken som føres, virker. Den økonomiske politikken virker. Det som er det aller viktigste for dem som tør å satse og starte opp nytt, er troen på fremtiden, det er troen på at de rammebetingelsene som gjelder, fortsatt skal gjelde og være forutsigbare. Det er klart at en veldig viktig del av de rammebetingelsene også er det skattenivået og det skattesystemet vi har i Norge. Vi vet at lavere skatt er den mest effektive medisinen for å skape flere jobber og mer verdiskaping på lang sikt. Derfor er også hovedinnretningen i skattereformen nettopp å redusere skatt på arbeidsplasser, og det er veldig bra at regjeringen nå følger opp det som er vedtatt i skattereformen, og innfaser det på en skikkelig måte allerede i 2017. Så vet vi at det skal komme mer i 2018, men der er det også et valg i mellomtiden. Tiden er knapp. Jeg har bare lyst til å si noe om – kanskje litt overraskende – klima og miljø. Vi setter nå verdensrekord i Norge i salg av lavutslippsbiler. Og hvorfor gjør vi det? Jo, det er fordi vi har endret avgiftene, vi har redusert bilavgiftene, og vi har endret engangsavgiften. Det gir resultater. Derfor er det gledelig at regjeringen nå legger opp til å gjøre ytterligere endringer i 2017,(presidenten klubber) og det er helt i tråd med den enigheten vi har etablert sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre. (presidenten klubber)
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-10-06:
Det kunne være fristende å overlate litt ekstra taletid til hr. Limi, så han kunne fortsette det gode budskap. Men jeg kan også fortsette på klima og miljø, og jeg trenger ikke minne våre samarbeidspartnere og regjeringen om hvilken enighet som ligger som utgangspunkt for også dette budsjettet på klima- og miljøsiden, nemlig at vi skal forsterke klimaforliket og gi betydelige reduksjoner i klimautslippene. Det er en forventning Kristelig Folkeparti har til dette budsjettet, og jeg vil si det sånn: Det er sluttsummen som teller, det er summen av alle tiltak, både de positive og de som går på skatt og avgift, som skal gi det sluttresultatet som vi er blitt enige om. Da er det viktig også at ingen går til dette med absolutter. Det er min utfordring også til regjeringspartiene og finansministeren. Ledighet var et viktig tema for finansministeren. Det er det også for Kristelig Folkeparti. Den tiltakspakken vi fikk igjennom i revidert, videreføres, og vi er opptatt av målrettede tiltak som også kan reverseres når situasjonen bedres på arbeidsmarkedet. Men at det fortsatt er behov for tiltak, ikke minst på Sørlandet og Vestlandet, viser også de tallene vi nå sitter med. Overfor ungdommen må vi fortsette satsingen på økt lærlingtilskudd, som også gir incentiver for å satse i bedriftene, og ungdommen fortjener en slik innsats fra vår side for å få flere i arbeid også på sikt. For Kristelig Folkeparti er det viktig å sørge for valgfriheten i familiepolitikken i dette budsjettet. Tidlig innsats i skolen, nevnte finansministeren. Dessverre må vi konstatere at det vi har lagt til grunn, nemlig flere lærere i 1.–4. klasse, kan vi, hvis budsjettet ligger som det nå gjør, risikere kutt i, og det kan jeg bare melde at ikke er aktuelt sett fra vår side. Så gjelder det bistand. Der har regjeringen sagt at den oppfyller 1 pst.-målet. Slik som vi leser det nå – jeg kan gjerne be om å få finansministerens bekreftelse – vil i hvert fall 10 pst., kanskje mer, av bistandsmidlene gå til bruk innenlands, og det er et veldig høyt tall i tilfelle. Avslutningsvis: Det er mye oljepenger i dette budsjettet, og jeg kan vel si det sånn at de fire partiene har ikke brukt mer penger enn det regjeringen har gjort når man har kommet til et sluttresultat tidligere. Det bør vi heller ikke denne gangen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-10-06:
Nettopp det at vi er i en mer normal situasjon, tilsier at vi også har det på bistandsdelen, men det skal vi få komme tilbake til. Jeg merket meg at Svein Flåtten inviterte til samarbeid. Han sa også at det er betydelige utfordringer. Jeg tror vi skal erkjenne at på klimasiden har vi det, for å komme i mål. Som jeg sa, og som det vel ikke ble respondert på fra finansministeren, er det også viktig at man ikke går til det arbeidet med absolutter, men med en felles vilje til å nå det som har vært vår felles målsetting, nemlig å forsterke klimaforliket, og at det skal gi betydelige reduksjoner i klimagassutslippene. Så kan jeg også si at i dette budsjettet vil vi være opptatt av den sosiale fordelingen. Vi er glad for de tiltak vi i fellesskap har satset på når det gjelder barnefattigdom. Vi er opptatt av distriktsprofilen, så det vil også bli et tema, tror jeg, for forhandlingene. Det er gledelig at regjeringen har fulgt opp mye av enigheten i skatteforliket, både når det gjelder selskapsskatt og det at man for første gang får en reduksjon i skatten på den arbeidende kapital. Det er et viktig bidrag for at vi skal sikre norske arbeidsplasser og nye arbeidsplasser, og at det er vilje til å investere i det fra norsk side, fra dem som sitter på kapitalen. Noe både regjeringen og Kristelig Folkeparti kan enes om, tror jeg, er at vi trenger både kortsiktige og langsiktige tiltak i den omstillingen som vi er inne i. Vi ser fram til – håper jeg – konstruktive forhandlinger. Der det er en vilje, er det som regel en vei. Jeg håper det gjelder alle fire partier.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-10-06:
Sannheten er jo at når en ser på de grepene som er gjort av regjeringen, så har de én fellesnevner, og det er sentralisering. Det gjelder i skatte- og avgiftspolitikken – det er bare å gå inn i dokumentet og se: Hvor er det skatte- og avgiftsskjerpelsene kommer? Hvor er det kuttene kommer? Jo, det er sentralisering. Når man ser på hvordan man skal drive offentlig sektor – hvilken del av Anders Anundsens budsjett har økt mest? Jo, det er Politidirektoratet i Oslo. Det er en eksplosiv vekst; jeg tror aldri vi har sett flere byråkrater i politiet enn under Anders Anundsen. Og hvis du reiser ut på bygda og spør om de har sett en politimann i det siste, så svarer de nei. Det er helt gjennomgående at det har vært sentralisering. Så skjønner vi at det er slitsomt for finansministeren fra Fremskrittspartiet, men det er det som er sannheten. Og de store vinnerne fikk vi jo se i et avisoppslag tidligere denne uka – at de 50 rikeste i Norge har fått én milliard kroner i skattelette. Det har vært hovedprioriteringen til partiet for folk flest, og noen av hovedsponsorene har også vært på den lista. Men det er ikke de som har stemt Fremskrittspartiet inn, for Fremskrittspartiet har glemt hvem som stemte dem inn: Folkene som stemte dem inn, bor rundt omkring i hele Norge, og de ønsker å ha nærpoliti, nærsykehus, en levende skole og et levende lokalsamfunn. De sier nei til den sentraliseringen dere driver med, og de sier nei til de avgiftsskjerpelsene som mange vanlige folk nå opplever, for det er det som er profilen. Så jeg håper vi får en krevende budsjetthøst, for Det norske storting må se hele landet, vi må ta hele landet i bruk. Vi trenger en ny regjering, og jeg håper at flere partier kommer til å se det.
Terje Breivik (Venstre), 2016-10-06:
Med 15 friske oljemilliardar i potten er det mange positive ting i budsjettet Venstre er samde i, og som me òg har jobba for lenge: tidleg innsats, fleire helsesystrer, styrkt skulehelseteneste og eit monaleg lyft for rusomsorga – meir til dei som treng det mest. Kjempebra –likeeins forskingssatsinga og akuttiltaka, dei meir langsiktige, for å møta sysselsettingskrisa og å sikra grøn vekst. Så er det dessverre eit stort «men», som bokstaveleg talt heng i lufta: menneskeskapte klimaproblem og temperaturauke – den største samfunnsutfordringa i vår tid. Her har regjeringa dessverre ikkje teke alvoret innover seg. Dei fleste, om ikkje alle, ønskjer å stilla opp for klimaet. Næringslivet og industrien vår peiker på at grøn vekst og klimakutt er framtida og viser veg – eit fantastisk utgangspunkt. Politisk er jobben å forsterka dette og gjera det enklare og meir lønsamt å ta klimavenlege val i kvardagen og i styreromma. Ikkje er det vanskeleg, og ikkje vil det gjera liva våre vanskelegare – tvert imot. Betre kollektivtilbod, jernbanesatsing, fleire gang- og sykkelstiar er avgjerande for byane. Redusert avgift på biodrivstoff på ladbare hybridar – distrikta sin elbil – fleire ladestasjonar og fleire hydrogenstasjonar er viktig for distrikta. Ein må òg stilla klimakrav i konsesjonar og offentlege anbod, skapa heimemarknader der næringslivet kan testa og skalera opp ny teknologi for å auka konkurransekraft ute, og sjølvsagt bruka skattar og avgifter målretta for å ta i bruk det mest kraftfulle av alle verkemiddel: marknadskreftene. Eit grønt skatteskifte inneber mindre skatt på det me vil ha meir av, arbeid, bedrifter og miljøvenleg åtferd, og meir skatt på det vi vil ha mindre av, utslepp og forureining. Men i staden for eit grønt skatteskifte som medfører betydelege utsleppskutt, berebjelken i årets budsjettavtale, og som regjeringa har lovt at dei skulle fylgja opp, prioriterer dei avgiftslette for fossile køyretøy – det motsette av eit grønt skatteskifte, og som ifølgje ekspertar like gjerne fører til utsleppsauke. I går kom nyheita om at Paris-avtalen trer i kraft raskare enn forventa. Regjeringa og statsministeren skal utvilsamt ha sin del av æra her. Paris-avtalen var eit resultat av godt politisk handverk og løysingsorienterte forhandlingar, ikkje minst frå regjeringa si side, og han handla om éin ting – å få ned utsleppa, ikkje om å stilla ultimatum. Venstre legg til grunn at det same gjeld for dei komande budsjettforhandlingane. Budsjettet for 2017 må verta eit budsjett som bidreg til reduserte klimautslepp, i tråd med Paris-avtalen statsministeren har jobba så godt for. Stortinget kan sjølvsagt ikkje vedta eit statsbudsjett for 2017 som aukar klimagassutsleppa og slik går baklengs inn i framtida.
Terje Breivik (Venstre), 2016-10-06:
Takk til finansministeren for ei god oppsummering av mange gode tiltak. Naturleg nok inneheld budsjettforslaget mange gode tiltak, det vert trass alt bra med det me fire samarbeidspartia var samde om i tidlegare forhandlingar. Eg kan godt fortsetja og understreka at det er eit budsjettforslag som òg viser kor viktig det var med eit nytt fleirtal i 2013. Det raud-grøne kvileskjeret for forsking og høgare utdanning er t.d. no snudd til tidenes satsing, nettopp fordi for alle fire er god offentleg skule, utdanning og meir kunnskap sjølve nøkkelen til suksess, både for enkeltmenneske og for næringslivet. Og på kanskje det mest hjarteskjerande området av alle i Noreg anno 2016, barnefattigdom, der dei raud-grøne snakka mykje, men gjorde lite, er ein i gang med eit krafttak. Differensiert opphaldsbetaling og gratis kjernetid i barnehagen for alle tre-, fire - og femåringar frå låginntektsfamiliar er no på plass. Men så er det dessverre ikkje slik at ein kan måla kor klimavenleg eit statsbudsjett er, etter kor mykje oljepengar me brukar på enkelttiltak, men etter kor mykje budsjettet bidreg med i faktiske klimagassutsleppsreduksjonar. Det er igjen – gjerne med understreking av dessverre – ikkje nok med retorikk og god jobbing på bortebane. «Change starts at home.»
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-06:
Denne regjeringen har hatt helt utrolige pengesummer til rådighet. De har økt oljepengebruken med 70 pst. på tre år. De har brukt over 20 mrd. kr på skattekutt – og ikke til vanlige folk akkurat. Det har ikke stått på pengene. Hva står igjen etter denne pengebruken? Hva er denne regjeringens barnehagereform? Hva er denne regjeringens klimapolitikk? Hvordan ble vi et land som neste år tydeligvis skal ta seg råd til å dele ut 160 000 kr til hver av de rikeste – 0,2 promille – av befolkningen, men som ikke har råd til å bekjempe fattigdom og redusere forskjeller? Onsdag fikk vi demonstrert hvordan dette har kunnet gå til: Det er på grunn av det borgerlige samarbeidet. Denne uka har vi sett hvordan f.eks. Venstre fullt og helt er fanget av dette samarbeidet. På Venstre tærer dette samarbeidet nå såpass at de for to dager siden i fullt alvor prøvde å overbevise landet om at Fremskrittspartiet har blitt klimaets beste venn. Det fungerte ikke så veldig bra. Fasit kom i dag – i dag møtte Venstre virkeligheten. Men Venstre er ikke alene om denne typen fornektelse. Helt uavhengig av at forskjellene i Norge øker, at flere enn 90 000 barn nå vokser opp i fattigdom, helt uavhengig av at boligprisveksten er ute av kontroll og effektivt stenger tusenvis på tusenvis av unge ute fra muligheten til å eie sin egen bolig, helt uavhengig av den økte arbeidsløsheten, helt uavhengig av at fagforeningene på Vestlandet nå opplever at deres medlemmer i praksis tvinges over på midlertidige og utrygge kontrakter for i det hele tatt å ha jobb, helt uavhengig av de mange kuttene i norsk miljøinnsats og helt uavhengig, ikke minst, av at klimagassutslippene nå går opp og ikke ned, insisterer regjeringen på at politikken deres fungerer. De kan ikke vise til hvor mange arbeidsplasser deres milliardkutt i formuesskatten har gitt. Det er ikke så rart, for det fungerer ikke, men i fornektelsens ånd har regjeringen bestemt seg for at det fungerer. De kan ikke vise til at uføre forsørgere på magisk vis har blitt friske og fått jobb som følge av de stadig hardere kuttene som fortsetter i dette budsjettet, i barnetillegget. I fornektelsens ånd har man bestemt seg for at man blir frisk av å bli fattig. De kan ikke vise til noen kutt i Norges klimagassutslipp overhodet. De har tvert om avlyst Norges klimamål for 2020. Likevel har regjeringen bestemt seg for at den stusslige satsingen på klima vil fungere – blås i forskerne, blås i virkeligheten, slapp av, Venstre, dette går nok bra. I den virkelige verden, i den verden alle vi andre befinner oss i, fungerer ikke skattekutt som svar på alle verdens problemer. I virkelighetens verden må man møte klimakrisen med konkrete tiltak. Ikke å gjøre det er et valg. Jeg synes, med tanke på den avtalen regjeringspartiene inngikk med samarbeidspartnerne i fjor, at det valget regjeringen nå har tatt, synes å være en avskjedssøknad.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-06:
Der har vi det igjen – den troen til regjeringen på at det er nøkkelordene en kommer med, som er viktige, og ikke politikken en fører, at det er talepunktene som er viktige, og ikke fakta, ikke forskning, ikke kunnskapsbasert politikk. I virkelighetens verden er det slik at det alltid er mer lønnsomt i Norge å investere i overprisete leiegårder her i Oslo enn å investere i nye arbeidsplasser på Vestlandet. Det sier en nærmest samlet økonomstand, som alle anbefaler å flytte skatt fra inntekt til eiendom, men vi skal stole på at Siv Jensen vet best. Hennes ideologi har mer rett enn all vår samlede tilgjengelige kunnskap om økonomi. I virkelighetens verden er det slik at en ikke klarer å løse de menneskeskapte klimaendringene uten faktisk å kutte i CO 2 -utslippene. Men Siv Jensen vet best, for hun har levert tidenes grønneste statsbudsjett. Hun sier det jo, så da må det være sant. I virkelighetens verden er det slik at en får ikke bekjempet forskjeller og urettferdighet uten å være villig til å bruke de store pengene på det. God helse handler om å mestre, sa finansministeren i sitt innlegg. Det har vi fra en finansminister som har gitt over 360 av landets aller mest utsatte familier et kutt på 30 000 kr i året i snitt, og de kuttene skal utvides med neste års budsjett. En skal snakke fra en posisjon av helt utpregede privilegium for å tro at det å kastes ut i fattigdom fordi man er syk og ufør, fører til mer mestring. Dette er regjeringens problem. De befinner seg som sagt i en annen virkelighet enn den landets uføre, landets fattige, landets arbeidsløse befinner seg i. De befinner seg i en annen virkelighet enn i den virkeligheten hvor en faktisk må handle for å få klimagassutslippene ned. De befinner seg et annet sted enn de menneskene som rammes hardest av regjeringens politikk. Det stedet regjeringen befinner seg, er sikkert et godt sted å være. Det er bare å spørre dem regjeringen har råd til, dem de faktisk bruker penger på, nemlig dem som tilgodeses med enda flere skattekutt.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-06:
Jeg vil få gratulere finansministeren hjertelig med et statsbudsjett etter finansministerens hjerte. Hun er også den eneste personen her i verden jeg gratulerer med dette budsjettet, for dette budsjettet er et svik mot kommende generasjoner. Når president Obama snakker om klimakrisen, snakker han om en eksistensiell krise. Når Merkel snakker om klimakrisen, snakker hun om en trussel mot menneskehetens eksistens. Når regjeringen Solberg og finansminister Jensen legger fram 2016-budsjettet dagen etter at Paris-avtalen er trådt i kraft, legger de fram et budsjett som har som langsiktig konsekvens, ifølge nasjonalbudsjettet, at det vil kutte 2,1 pst. av de norske utslippene – 2,1 pst. – i 2030. Jeg trodde vi skulle kutte 40 pst. Og når det gjelder veitrafikken, hvor vi har hatt en diskusjon om noen øres tillegg på bensin- og dieselavgiften, legger dette statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet opp til 7 pst. økning i utslippene i 2030, statsminister og finansminister. Et sånt budsjett er et budsjett som vil føre til klimakrise. Hvis andre land budsjetterer på denne måten, blir velferdstruslene, sikkerhetstruslene og de økonomiske kostnadene for barna våre, for dem som kommer etter oss, astronomiske og totalt uakseptable. Det er den store rammen for dette budsjettet. Den lille rammen er at et sånt budsjett er å kaste bort en kjempemulighet for reell omstilling, for reell nyskaping, for bærekraftige jobber i Norge, for vi vet at næringslivet vil ha klare mål, folk vil gjerne endre – alle har lyst til å bidra til det grønne skiftet. Dette budsjettet var finansministerens fjerde og siste mulighet til å avlyse det grønne skiftet, og hun har benyttet alle de fire mulighetene. En definisjon av dumskap og galskap er å gjøre det samme om og om og om igjen og tro at det vil gi et helt annet resultat enn det har gjort før. Dette er et sånt budsjett som den ene regjeringen etter den andre har lagt fram, år ut og år inn. Vi vet hva som er resultatet. Klimagassutslippene går ikke ned. Oljeavhengigheten fortsetter, og vi får ikke skapt det bærekraftige samfunnet som alle, når de er feststemt nok, sier at de vil inn i. Dette er et budsjett som Stortinget har et tungt ansvar for å endre, og det er et budsjett som støttepartiene Venstre og Kristelig Folkeparti virkelig har en utfordring med å endre. Hadde jeg vært Trine Skei Grande(presidenten klubber) eller Knut Arild Hareide, som jeg heldigvis ikke er, ville jeg ha sett meg om etter nye partnere. (presidenten klubber)
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-06:
Det som vil være et virkelig stort problem for norsk næringsliv, er om regjeringen viderefører en politikk som går ut på at alle investeringer for reell endring for å få ned klimagassutslippene skal skje i andre land. Skal vi bygge ut elbilladenettet i Polen, slik at de kan få ned utslippene fra biltrafikken sin? Skal vi bygge ut satsingen på alternativ og miljøvennlig teknologi i andre land, slik at de kan få ned sine klimagassutslipp, så vi slipper å kutte i veitrafikken og i oljesektoren? Det er en dårlig næringspolitikk. Det er å frata norsk næringsliv den enorme muligheten og den nødvendigheten som ligger i å komme seg over i å være ledende i bærekraftige markeder. Og så er det jo påfallende at nok en gang finnes det én sort tall i statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet, og det er tall som sier at utslippene nesten ikke skal ned, og at de på noen områder skal opp, mens tallene for 2020, som vi alle ventet på med stor spenning – hvor mye klimagassutslipp regjeringen har tenkt å kutte i 2020 og i 2017 – ikke er der. De er borte vekk. Vi sitter i en by som nettopp har lagt fram et detaljert klimabudsjett og vist hvordan det kan gjøres. Regjeringen velger altså dagen etter at Paris-avtalen er underskrevet, å gjøre det motsatte: å ikke legge fram tall for hvor mye man har tenkt å kutte. Man fortsetter å si: kutte betydelig, kutte mye, dette kommer til å virke. Men av en eller annen merkverdig grunn er det helt dønn – unnskyld, president, det er muligens uparlamentarisk å si «dønn» – umulig å få regjeringen til å tallfeste hvor store disse utslippskuttene skal være. Men vi vet at innenfor ikke-kvotepliktig sektor burde regjeringen kutte 800 000 tonn. Gjør den det? Ingenting tyder på det bare i 2017.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg synes det er bra at statsråden i sitt innlegg presiserer at man nå skal få til en bedre tilgang til strandsonen. Mitt spørsmål handler om nettopp aktivitet ved kysten. Vi ser at i mange av kystområdene våre er det nå blitt stadig mer konflikt mellom motorisert ferdsel – større fritidsbåter, vannscootere – og det som ikke er motorisert, som bading, roing, padling osv. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvilke tiltak ser han for seg for å redusere konfliktene mellom dem som bruker motor, og dem som ikke gjør det?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Dette var et litt oppsiktsvekkende svar, for spørsmålet var hva som ville føre til mindre konflikt. Og så er det eneste svaret statsråden har å gi, at man ønsker å åpne for mer vannscooter. Det kan sikkert finnes argumenter for det, men noen mindre konflikt blir det neppe av det. Jeg vet at dette er noe som regjeringen har foreslått. De har ikke bare foreslått det, det har til og med vært stortingsrepresentanter som har deltatt i ulovlige aksjoner langs Oslofjorden. Det kunne vært interessant å høre hva statsråden synes om det. Men det jeg egentlig har lyst til å spørre statsråden om, er om han virkelig tror dette vil føre til mindre konflikt mellom motorisert ferdsel og ikke-motorisert ferdsel ved kysten vår, og hva han ser for seg som kan bøte på den eventuelle økte aktiviteten vi nå vil kunne se, og hvordan man da kan sikre friluftslivet ved kysten, altså bading, padling, roing og andre ting som komiteen veldig godt beskriver – at motorisert ferdsel ikke er en form for friluftsliv.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg skal være kort, for jeg kan i all hovedsak slutte meg til mye av den beskrivelsen som saksordføreren hadde, og jeg vil også takke saksordføreren for et godt innlegg og Venstre for å ha fremmet dette forslaget. Markaloven sikrer at vi tar vare på bymarka vår her i Oslo. Det er helt unikt å ha en hovedstad hvor vi har marka liggende rundt oss. Det er viktig fordi naturen har en verdi i seg selv, og så sikrer vi at innbyggerne i Oslo kommune og kommunene rundt har tilgang til friluftsområder, som er det vi trenger, med utgangspunkt i den diskusjonen vi hadde i morges. Naturen er til enhver tid truet, og jeg er veldig glad for at man har satt en grense for marka, for det er ikke ett enkelt prosjekt, eller ett tiltak, som truer naturen – nei, det er hvordan den spises opp skritt for skritt, og at naturen taper i kampen mot andre, ofte ganske gode, formål, men likevel er det viktig å sette en grense for hvilke naturverdier vi skal ta vare på. Det var en historisk dag i Stortinget da man i 2009, etter forslag fra den rød-grønne regjeringen, laget en markalov for Oslo og områdene rundt. Det ga 19 kommuner, 5 fylker og 1,2 millioner innbyggere en lovfestet markagrense. Det at vi setter grenser, skal ikke sette grenser for utvikling. Tvert imot, det er akkurat som saksordføreren sa i sitt innlegg: Det at vi setter noen grenser for hva vi skal ta vare på, det viser jo også alle stedene det er mulighet for utvikling – og det bør være utvikling i områdene rundt hovedstaden. Så selv om det var motstand da forslaget fra den rød-grønne regjeringen kom, også fra Høyre, var det til slutt bare Fremskrittspartiet som stemte imot. Nå, noen år etterpå, tror jeg de fleste vil være enig i at det vedtaket Stortinget gjorde da, var en suksess. Vi i Arbeiderpartiet er åpne for å utvide markagrensen, og vi stemmer i dag for et forslag hvor vi ber regjeringen legge fram en sak om det. Så er ikke vi klare i denne runden, basert på Dokument 8-forslaget fra Venstre, til å gå inn på alle disse konkrete områdene, men Arbeiderpartiet stiller seg bak forslaget til vedtak der vi ber om at regjeringen legger fram en sak om dette i Stortinget.
Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2016-10-20:
Jeg vil takke komiteen for godt samarbeid i denne saken. Et bredt flertall i komiteen, med unntak av Senterpartiet, har sluttet seg til de foreslåtte lovendringer. Det foreslås at det i naturmangfoldloven blir inntatt en bestemmelse som gir adgang for administrative myndigheter til å foreta beslag, og en bestemmelse som gir adgang for administrative myndigheter til å foreta inndragning og til å pålegge lovovertreder å dekke utgifter i forbindelse med inndragning. Bestemmelsene skal gjelde ved visse typer lovbrudd. I tillegg foreslås det i proposisjonen også noen klargjøringer og oppretting av inkurier i naturmangfoldloven og viltloven, som omfatter klargjøring av forbudet mot unødig skade og lidelse på viltlevende dyr og deres reir, bo eller hi klargjøring av adgangen til å fravike de regler som ellers gjelder ved felling klargjøring av klagerett på vedtak om uttak av hjortevilt og bever mv. retting av henvisning til bestemmelser i naturmangfoldloven Bakgrunnen for at et bredt flertall støtter departementets forslag til lovendringer, er behovet for å bedre ivaretakelsen av arter og biologisk mangfold og for å sikre bærekraftig handel med truede arter av vill flora og fauna som er regulert etter CITES-konvensjonen. Det er også behov for en mer effektiv håndheving av EUs tømmerforordning. Det er viktig å forhindre at fremmede organismer som det er forbudt å importere, omsette eller sette ut etter reglene i naturmangfoldloven eller tilhørende forskrifter, slipper ut i miljøet og forårsaker uheldige følger for det biologiske mangfoldet. I tillegg er det viktig å fjerne slike gjenstander og organismer fra omsetning, slik at en ikke bidrar til et uønsket marked for disse. Derfor ser vi behovet for at administrative myndigheter kan foreta slike handlinger, slik at beslag og inndragning kan foregå uten unødig opphold. En sikrer da at gjenstander eller organismer ikke kommer ut i naturen eller blir ulovlig omsatt i tiden en bruker for å undersøke lovligheten nærmere. Det er viktig å påpeke at administrative beslag eller inndragning ikke skal komme til erstatning for en påtalemessig forfølgning der påtalemessig forfølgning er ønskelig. Mens beslag er et midlertidig og vanligvis kortvarig tiltak, innebærer inndragning at eieren mister eiendomsretten. I hovedsak vil adgangen til administrativ inndragning derfor ikke gjelde ting av vesentlig verdi, slik som lovteksten presiserer. Lovteksten presiserer at for ting av vesentlig verdi skal som hovedregel inndragning etter straffeloven, ikke naturmangfoldloven, benyttes. Komiteen støtter denne ordlyden. Vi ser at adgang til administrative beslag eller inndragning kan bety mindre rettssikkerhet for enkeltmennesker i denne type saker. Vi mener likevel at hensynet til ivaretakelsen av arter og det biologiske mangfold er såpass viktig at lovendringen kan støttes. Vi mener også at lovendringen kan bety mindre byråkrati, siden beslag eller inndragning kan skje når mistanke om overtredelse av lovverket blir avdekket, f.eks. ved grensekontroll. Jeg vil til slutt anbefale innstillingen fra flertallet i komiteen til I, II og III.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
I denne saken vil Kristelig Folkeparti komme med en kort kommentar. Dette er en sak med historikk i denne sal, og som det har vært forsøkt å gjøre noe med også tidligere. Av ulike årsaker har det vært vanskelig, men vi tenker at vi ikke kan vike tilbake for det som er vanskelig. Vi er helt enige med forslagsstillerne i at alle midler må vurderes og tas i bruk for å få til det grønne skiftet også på dette området. Vi har etter grundig drøfting i eget parti kommet fram til at det fremdeles gjenstår en del før en slik avgift kan innføres. Vi har derfor valgt å slutte oss til forslaget fra Arbeiderpartiet der vi ber regjeringen «i forbindelse med statsbudsjettet for 2018 komme tilbake til Stortinget med vurderinger om hvordan en avgift på plast med fossilt opphav kan utformes, og hvordan avgrensningsproblematikken kan løses». Nok en gang vil jeg understreke at vi må ta i bruk alle virkemidler som fremmer reduserte CO2-utslipp, og at det faktum at vi ikke fant en løsning på avgrensingsproblematikken verken i fjor eller i år, ikke er noen grunn til å legge saken i en skuff.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
Biodrivstoff vil være en viktig del av framtidens fornybare energimiks. Men dette forutsetter at det produseres på bærekraftig måte. Biodrivstoff produsert av palmeolje er ikke uproblematisk. Forskning viser at hugging av regnskog knyttet til palmeoljeproduksjon vil være mer negativt for klimaendringene enn bruk av fossilt drivstoff. Det er positivt at det jobbes med å sikre at bare bærekraftig palmeolje brukes i biodrivstoff i EU, men det løser ikke problemet hvis veksten i bærekraftig biodrivstoff i Europa gjør at resten av verden sitter igjen med biodrivstoff som ikke er bærekraftig. På den måten kan vi ende i en situasjon hvor økning i biodrivstoff globalt vil resultere i negativ klimaeffekt. Dette gjør at bærekraftig vekst i bruk av biodrivstoff er direkte knyttet til stans i avskoging. Bærekraftskriteriene for biodrivstoff er fastsatt i fornybardirektivet og er harmonisert innenfor EU/EØS-området. Derfor vil en særnorsk anvendelse av bærekraftskriterier ikke kunne gi et generelt forbud mot palmeoljeråstoff. Kristelig Folkeparti mener derfor at det er viktig at Norge fortsetter å være en pådriver for strenge bærekraftskriterier i forbindelse med EUs arbeid med forslag til revidert fornybardirektiv fra 2020. Men det må likevel understrekes at dette ikke er nok. Vi trenger at alt biodrivstoff – uansett hvor i verden – må være bærekraftig, og Norge må fortsatt være i front i arbeidet med å stoppe avskoging av regnskog.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
Mye positivt er sagt i denne saken. Kristelig Folkeparti er enig i at markaloven har vært og er en suksess, og at den er et viktig virkemiddel for å sikre tilgang til friluftsområder og sikre byggegrensene for framtida. Loven skal samtidig hensynta balansen mellom allmennhetens behov for nettopp dette og landbruksmessig bruk av områdene. Vi synes også det er en god idé å se på om lovens virkeområde skal utvides. Vi synes imidlertid alltid det er en fordel om Stortinget fatter sine beslutninger på et utredet og opplyst grunnlag. Riktignok var det Stortinget som selv, i sin tid, satte grensene for markaloven, men en eventuell utvidelse bør utredes av regjeringas apparat og legges fram for Stortinget på en egnet måte. Vi behandlet i dag friluftsmeldinga og er i den forbindelse blitt minnet om hvor viktig det er for både trivsel, folkehelse og naturglede at også mennesker i tett befolkede områder har tilgang til naturområder innen overkommelig avstand. Vi ser fram til at saken kommer til Stortinget fra regjeringa, etter normal prosedyre.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
En kort kommentar fra Kristelig Folkeparti: Denne saken var en av dem vi måtte utsette behandlingen av i vårsesjonen. Vi stiller oss fullstendig bak intensjonen i forslaget om å sikre forsvarlig og midlertidig lagring av radioaktivt avfall fra reaktorene på Kjeller og i Halden. Radioaktivt avfall er på ingen måte noe vi skal ta lett på, selv om vi heldigvis her i landet har forholdsvis små mengder av det. Regjeringa har i statsbudsjettet for neste år foreslått å bevilge 28 mill. kr til behandling av brukt brensel og til utredning om nytt lager og depotløsning for lav- og mellomaktivt avfall, noe som er et stykke unna det IFE mener de trenger. Vi tenker at komiteens flertall har kommet fram til et fornuftig vedtak, og ser fram til at regjeringa legger fram en sak om en forsvarlig løsning på både lang og kort sikt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-20:
Jeg har behov for at statsråden går i dybden på et litt annet tema. Det er jo slik at en speilvender friluftslovens ferdselsregler, slik at det i utgangspunktet blir tillatt med ferdsel i all utmark. Så sa statsråden i sitt innlegg at det kan være nødvendig å foreta reguleringer – f.eks. knyttet til naturvern – når det gjelder akkurat det. Men det er også et par andre problemstillinger der som jeg tror er viktige. Det ene er hensynet til plantefelt. Plantefelt er altså en del av utmark i dag, og hvis en skal kunne ha fri sykling eller riding i store plantefelt med nyplantet skog, kan det føre til store ødeleggelser. Er det også en tematikk som statsråden vil ta med seg når det gjelder spørsmålet om å stille noen krav knyttet til det? Det andre gjelder sykling og riding i sin alminnelighet. Det er jo mange utmarksområder der det også kan føre til ganske store skader i utmarka. Ser ikke statsråden behov for at det også bør holdes litt i tømme, gjennom etablerte stier og stinett?