Erna Solberg (Høyre), 2003-06-04:
Nå er det nok slik at Schengen-avtalen først og fremst hjelper oss som en hjemmel i form av å ha etablerte rutiner i tilknytning til de asylsøkere som måtte ha søkt i andre land, og som så kommer til Norge. Men la meg snakke om den saken som behandles her i dag. Det er to hovedpunkter. Det ene dreier seg om å søke i utlendingsregisteret etter fingeravtrykk avsatt på åsted for kriminell handling, og det andre er EU-direktivet knyttet til gjensidighet når det gjelder utvisning av tredjelands borgere. Jeg har lyst til å si at det står noe først i innstillingen som ikke er helt riktig. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sier at det overhodet ikke ble «varslet at registeret skulle brukes til noe annet enn et hjelpemiddel for å identifisere personer som søker asyl og opphold». Det er ikke riktig. I forbindelse med Ot.prp. nr. 83 for 1991-92, altså ved opprettelsen av dette, ble det faktisk utrykkelig gitt beskjed om at det ville være adgang til å søke på bakgrunn av fingeravtrykk mottatt fra Interpol eller politimyndighet i annet land. Det er altså slik at det hele tiden har vært adgang til å bruke dette registeret i forbindelse med etterforskning av straffbare handlinger i andre land, mens det ikke har vært adgang til å bruke det i forhold til straffbare handlinger som har skjedd i Norge. På en måte kommer vi nå i litt bedre balanse. SV og Senterpartiet sier i innstillingen at den foreslåtte strafferamme på seks måneder ikke avspeiler strafferammen for internasjonal kriminalitet. Det er jeg enig i. På den annen side tror jeg at vi skal være klar over at etterforskning av de store kriminalsakene ofte kan starte med andre ting, og at det er en viktig inngang til å få informasjon. Ikke å forglemme fra kriminalhistorien: Al Capone ble aldri straffet for det han faktisk gjorde som mafiaboss, men for skatteunndragelse. Mange typer informasjon har bidratt til at organisert kriminalitet faktisk har blitt etterforsket og avslørt. Ikke minst i forhold til menneskehandelen, i forhold til prostitusjon og en del annet er det mye som tyder på at også strafferammer ned til seks måneder er av betydning. Det andre man har til behandling i dag, er direktivet om gjensidig utvisning av tredjelandsborgere. Jeg er faktisk enig i den kritikken som kom om at dette kanskje ikke burde ha vært meldt, at det ikke var et problem, og at man godtok direktivet uten at man hadde klarhet i hvilke lovendringer det ville kreve. Det skyldes rett og slett at dette er et direktiv som er vanskelig. Det er vanskelig å konstatere hvor store pålegg det er. Man har en formulering som gjør at det er flere departementer som har arbeidet med dette, og man er litt usikker på hvor langt man skal dra enkelte paragrafer. Det er også en av grunnene til at vi har valgt å oversende de forslagene vi nå har, til Utlendingslovutvalget, rett og slett for å få litt tid til å utrede to ting, bl.a. spørsmålet knyttet til hvor langt de gjensidige forpliktelsene i dette direktivet går. Vi mener at det som nå foreslås, sies helt klart i direktivet. Det er usikkerhet om hva resten av dette direktivet egentlig krever av oss. Den andre biten er at det også skal gi oss tid til å se på hva de andre landene gjør. Pr. i dag kan det tyde på at vi i den opprinnelige høringen trakk vår fortolkning av direktivet lenger som en forpliktelse, enn det andre land i Europa faktisk har gjort. Da er det viktig for oss å ha en bedre oversikt over hvordan andre land oppfatter og leser den samme direktivteksten. Jeg er opptatt av at vi i Schengen-systemet skal ha en balanse innenfor lovverket for å få det til. Så har jeg lyst til å kommentere enkelte deler av merknadene knyttet til spørsmålet: Hva betyr det at vi nå ikke fremmer det? For det første er det slik at det kan synes som om det vi fremmer, er det samme som de fleste andre land har gjort i forhold til dette direktivet. Men vi er åpne for å se hvordan implementeringen går i andre land. Den nye utlendingsloven skal foreligge ved årsskiftet 2003-2004. Det betyr at det er en relativt rask gjennomgang av disse høringsforslagene. La meg si det slik: Reaksjonene som vi fikk med en gang høringen gikk ut, tyder jo også på at selv om vi skulle si at vi hadde forpliktet oss etter direktivet til å gjennomføre mer, ville det ikke være akseptabelt å fremme formuleringene slik som de juridisk er lagt i det direktivet, fordi mistankekravet burde kvalifiseres bedre, og det burde også gjøres en klarere rydding lovmessig i forhold til plasseringen av det. Men dette forhindrer ikke at norske myndigheter kan utvise utlendinger på grunn av terrorisme. Det har vi allerede på mistanke adgang til etter loven, slik som den ligger i dag. Heller ikke forhindrer det at utlendinger kan utvises når de tidligere er straffet i andre land. Alt dette er hjemlet i den loven som finnes i dag.