Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-11-13:
Et samfunn må hele tiden fornye seg. Vi må se om vi kan løse utfordringene bedre i dag enn det vi gjorde i går. Det er det vel ingen politisk uenighet om. Men dagens debatt viser at det er ganske klare politiske skillelinjer for hvordan vi skal klare å løse utfordringene bedre i morgen enn det vi gjør i dag. De problemstillingene som løftes fram i Erna Solbergs interpellasjon, er i hovedsak åpenhet og kommunestruktur. Utfordringene er å få redusert pengebruken – dessverre nesten bare pengebruken. Men det som undrer meg litt når det gjelder åpenhet, er at det bare er én forskjell å se på dagens regjering i forhold til den forrige, og det er åpenhet med tanke på hvordan vi skal offentliggjøre nasjonale prøver. Det er ingen andre store forskjeller når det gjelder åpenhet i offentlig sektor, så jeg synes det er en rar problemstilling å løfte. Når det gjelder kommunestruktur, er det som blir sagt av både Lønning og interpellanten, gjenkjennelig, nemlig troen på at det er store enheter som er effektive, og at det er små kommuner som er dyre, og som er den store utfordringen for norsk offentlighet. Jeg skjønner ikke hva som er så moderne med å sentralisere, og jeg skjønner ikke hva som er så moderne med å redusere antall folkevalgte. Dagens situasjon føyer seg inn i en rekke utspill. Erling Lae sa i forrige uke at tvang må til. Han ville ha en ny sentralkomité som skulle tegne et nytt kart. Folk i denne sentralkomiteen skulle legge grunnlaget for bruken av tvang, og selv om folkeflertallet skulle være uenig i tvangssammenslåinger, må tvang brukes, var budskapet. Bruk av tvang til å overstyre lokaldemokratiet ble løftet fram i et bevisst utspill av Høyres nestleder. Blir da Høyres nye moderniseringsmedisin at hvis folk ikke er enige lokalt, skal embetsmannsstaten inn og bruke tvang? Er det moderne at det gamle embetsmannspartiet Høyre igjen lanserer tanken om mer sentralstyring? Senterpartiets mening er at tvang er negativt i alle sammenhenger, og at den blinde troen på at det lokale folkestyret skal bli så mye bedre og mer effektivt i store enheter, bygger på en illusjon. I et levende folkestyre må man stole på folk lokalt og la nettopp folket styre. Det er mer enn nok sentralstyring og fjernstyring i dette landet. I forrige periode ble kommunesammenslåing løftet fram som en viktig sak. Erna Solberg og hennes statssekretær Meyer reiste rundt med brask og bram og sa at nå skulle så mye skje. De lot det skinne gjennom at de syntes folk lokalt ikke forstod sitt eget beste hvis de ikke så likt på saken som statsråden og hennes embetsverk. Resultatet av moderniseringskampanjen til Solberg må ha vært nedslående. Fem sammenslåinger ble gjennomført – og til hvilken pris? Bare staten brukte 132 mill. kr, KS brukte over 8 mill. kr på prosjektet, kommuner rundt i hele landet leide inn konsulenter, og rådmenn og ordførere reiste på seminar. Millionene rullet, og resultatene uteble. Målet til Solberg er mindre pengebruk. Min påstand er at hennes forrige prosjekt førte til mer pengebruk. Nå er det nye mantraet i kommunestrukturdebatten: Se til Danmark, det må være et forbilde. Så la oss se kort til Danmark. Danmark gjennomførte i 2006 en strukturendring der 275 kommuner ble til 98 kommuner. Har det ført til mer eller mindre administrasjon? Det har kommet en rapport, en evaluering, fra konsulentselskapet Deloitte, som viser at det er det motsatte av mindre byråkrati som har skjedd. Det har blitt flere ansatte kommunebyråkrater. Det er 1 650 flere ansatte i kommunal administrasjon i Danmark i 2008 enn det var i 2006. Det er ikke noe innsparingspotensial i den reformen som Danmark har gjennomført. Også tidligere undersøkelser har vist at det er lite å spare i administrasjon ved kommunesammenslåinger. Tilhengere av kommunesammenslåing og tvangssammenslåing kan ikke lenger dekke seg bak argumentet om at redusert administrasjon er resultatet av sammenslåing. Det er ikke der man sparer penger. Der man kan spare penger med sammenslåing, er eventuelt ved å sentralisere tjenestene, ha tjenestene lenger unna folk. Modernisering er ikke sentralisering og mindre politisk styring. For Senterpartiet er modernisering å styrke folkestyret, redusere byråkratiets makt og bedre tjenestetilbudet til folk. Det er mer effektivt at man fatter gode beslutninger lokalt – i Engerdal, i Oslo, i Stange, hvor som helst i Norge – enn at vi i Oslo eller andre steder skal sitte og tegne kart og forme ut lokale løsninger.