Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 1999-03-23:
Saken vi skal ta opp i dag, har en lang forhistorie. Dette er en vanskelig sak. Problemene ligger i: 1. Å gi Forsvaret gode øvingsmuligheter til å løse de oppgaver Forsvaret står overfor.2. Et inngrep på 250 000 dekar i et relativt uberørt naturområde. Det er to nasjonale overordnede prinsipper som blir satt opp mot hverandre her. Regjeringens konklusjon har fått kritikk fordi man på den ene siden ikke har vært så tydelig med å avskrive Forsvarets behov til fordel for miljøet, men på den annen side ikke har imøtekommet Forsvarets optimale behov. La meg først slå fast et par ting. Vi i Kristelig Folkeparti legger stor vekt på at det er en nasjonal forpliktelse å sikre Forsvaret øvingsmuligheter som samsvarer med våre forsvarspolitiske mål. Det er viktig at vi gir våre soldater og befal den trygghet som utdanning og realistiske øvingsmuligheter gir. Vi i Kristelig Folkeparti ser at den bruk av øvingsområder Forsvaret har i dag, ikke er tilstrekkelig. Forsvaret har med den teknologiske utviklingen vi er inne i, et øvingsbehov som er større enn de områdene som benyttes i dag. Det er også viktig for oss i Kristelig Folkeparti å ta vare på miljø og naturressurser, slik at etterfølgende generasjoner kan få slike naturopplevelser som vi kan. Det blir en stadig viktigere oppgave for oss å ta vare på de naturressurser vi råder over, på en forvaltningsmessig fornuftig måte. Det er vår oppgave som politikere å ta begge disse utfordringene på alvor. I skjæringspunktet mellom disse to nasjonale utfordringene er det vi fatter vår konklusjon: at en etablering av et nytt og større regionfelt vil medføre større ulemper og negative konsekvenser enn de fordelene vi oppnår, og den nytte et slikt felt vil gi samfunnet, sett under ett. Regjeringens konklusjon er klinkende klar på at det er en overordnet forpliktelse å sikre Forsvarets avdelinger muligheter til å nå de mål som pålegges dem. Regjeringen er også av den mening at de inngrep som vil følge av et regionfelt, vil bli for kostbare for nasjonens samlede miljøressurser. Konsekvensutredningene og høringsuttalelser peker på at etablering av et Regionfelt Østlandet, vil gi betydelig negative konsekvenser for natur, miljø og samfunn. Disse negative konsekvensene er blitt ytterligere forsterket gjennom de over 30 høringene vi har gjennomført i komiteen, og de utallige henvendelsene vi har mottatt. La meg ta noen av de negative konsekvensene en etablering av et Regionfelt Østlandet vil medføre: Støy er et begrep som kan være vanskelig å forstå for oss som har et daglig virke i storbylivets larm. Det er bare når vi kommer ut til steder hvor vi plutselig føler stillheten, at vi blir klar over hvilke støysoner vi vanligvis lever i. For dem som bor i nærheten av de alternativene som er skissert, er stillhet og ro en mye større del av hverdagen. Da blir nærvær av støy en helt annen opplevelse. Finnskogens varemerke er av mange blitt definert som ro. Jeg tror nok at på sikt vil også befolkningen i et skytefeltområde vende seg til støy. Vi mennesker er skapt med en tilpasningsevne, men kanskje vi nå må se på hvilke støyfrie områder vi har, og hvordan vi skal ta vare på disse områdene. Dette er et verdivalg som vi som skal forvalte ressursene, må ta på alvor. Konsekvensutredningene peker videre på at utslipp til vann og grunn vil være et problem i både Gråfjellet og Gravberget. Om Gravberget sies det til og med i kortversjonen som har kommet helt til meldingen, at her er det ugunstige grunnforhold i konsentrert målområde, samt at nærhet til Vesle-Flisa innebærer relativt stor risiko for at metaller fra korroderte prosjektilfragmenter vil løses ut i vassdraget. I Gråfjellet er det jordsmonn med bindingskapasitet, men det er også myr med underliggende morenemasse i det konsentrerte målområdet. Her kan det også spres forurensning og metaller i avrenningen. I begge alternativene er det poengtert at det er dårlige muligheter for avbøtende tiltak i forhold til vannforurensing. Når det gjelder dyre- og fugleliv, er det undersøkelser rundt i andre øvingsfelt som viser at det er voksende bestander av enkelte dyre-, fugle- og insektarter innenfor disse områdene. Jeg tror at mye av skaperverket heldigvis har en enorm evne til å tilpasse seg alle de inngrepene vi gjør. Men arter har gått tapt. Og om vi må gi avkall på noe, og hva, vet vi ikke. Hiområdet for bjørn i Gråfjellet er blitt nevnt, og også at Älvdalens bjørnestamme har vokst. Og det kan godt være tilfellet. Men vi vet at det spesielt er binner med unger som er sårbare for å bli forstyrret i hiperioden. Dødeligheten av unger og binner som har blitt vekket i løpet av hiperioden, er økt. Og det skal vi ta på alvor i forhold til reproduksjon av en bjørnestamme som vi vil bevare. I begge alternativene er det et rikt mangfold av kulturminner og fornminner. Det er en høy forekomst av fornminner fra jernalder og vikingtid. Her finnes fangstanlegg, kullgroper og jernvinneanlegg av høy nasjonal verdi. I Gråfjellet er det lagt spesiell vekt på de godt bevarte og typiske storgårdsetrene. I Gravberget er det først og fremst den spesielle finnekulturen som i nyere tid har satt sitt preg på området, og kulturen lever videre i befolkningen. Gravberg-alternativet inngår i det området som både på svensk og norsk side er definert som en del av området for finnekulturen. Kulturminner og kulturmiljø er et problem kanskje først og fremst i konsentrert målområde. I andre områder og i kjørebaner kan man unngå ødeleggelse av kulturminner ved kartlegging, merking og omgåing. Men jeg kan umulig se for meg en aktiv bruk av kulturminner i turisthenseende midt i et skyte- og øvingsfelt. Jeg kan ikke gå inn på alle negative konsekvenser et skyte- og øvingsområde i denne størrelsesorden vil medføre. Men det er mer. I nasjonens interesse mener vi at det blir for store negative konsekvenser ved en etablering av et slikt regionfelt. Men, som jeg har nevnt før, Forsvaret har behov for noe mer. Operasjonskonseptet har forandret seg fra en statisk, stillestående stridsform til mer mobile konsepter med strid i stadig bevegelse. Og hva da? Det såkalte 0-alternativet blir av tiltakshaver FBT avvist som utilstrekkelig selv om begrunnelsen mangler. Regjeringen ser at Forsvaret trenger bedre øvingsmuligheter enn det har pr. i dag. Derfor ønsker vi at Forsvarsdepartementet skal utrede andre nasjonale løsninger – et såkalt 0+-alternativ – som uten så store negative konsekvenser på en bedre måte ivaretar Forsvarets behov for bedre øvingsmuligheter. Det vil si en mer optimal bruk av de eksisterende skytefelt og en eventuell utvidelse av disse, herunder også Hjerkinn. Hjerkinn vil bli avviklet ved en eventuell etablering av et regionfelt. En fortsatt bruk av feltet ligger imidlertid inne som en premiss både i verne- og fylkesplan. Så det er ikke lagt opp til en alternativ bruk av feltet. Kristelig Folkeparti ser helt klart at det er negative konsekvenser ved en fortsatt bruk av Hjerkinn også. Men dette er et område som har vært i bruk i lengre tid. En tilbakeføring av området til sivile formål antas å ta inntil 30 år. Dette vil ta så lang tid for at man skal være sikker på at blindgjengere blir uskadeliggjort. Tiltakshaver skriver at det vil være en omfattende oppgave å restaurere landskap og naturmiljø. Bare dette bør være et argument mot å etablere et helt nytt øvingsfelt. En økt bruk av eksisterende skytefelt med eventuelle utvidelser vil nok ikke løse Forsvarets optimale behov. Men en utredning av et slikt alternativ med konsekvenser for forsvar, samfunn og miljø hadde vært på sin plass før vi vedtok en etablering av et nytt felt. Det har vært et stort engasjement i denne saken. Mange har ytret en mening om dette feltet. Jeg synes det er betryggende at så mange viser interesse i en så stor miljøsak. Det er beklagelig at et sannsynlig flertall i denne sal ikke vil være med på en utredning av et utvidet 0-alternativ. Jeg tar med dette opp forslag nr. 2, som er inntatt i innstillingen.