Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 1999-05-31:
Jagland-regjeringen la våren 1997 fram en stortingsmelding om status innen psykisk helsevern som avdekket store utfordringer på området. Psykiatrien hadde under skiftende regjeringer blitt forsømt i en årrekke, og hadde til dels også lidd under faglig rivalisering og strid. Jeg vil understreke at det var tverrpolitisk enighet i Stortinget om at det var nødvendig å ta et krafttak for mennesker med psykiske lidelser, og det var bred enighet om forslagene i meldingen om utviklingen av tjenestetilbudet framover. Opptrappingsplanen for psykisk helse 1999-2006 ble vedtatt av Stortinget i 1998. I den 8-årige planperioden skal det investeres for 6,3 milliarder kr, og driftsutgiftene skal økes til et nivå som reelt ligger 4,6 milliarder kr over utgiftsnivået i 1998. Opptrappingen av driftsutgiftene og utgiftene til investeringer innebærer at det skal brukes om lag 24 milliarder kr mer til psykisk helsevern i planperioden. Målsettingen for opptrappingsplanen er å utbedre svakheter i alle ledd i behandlingskjeden. Opptrappingsplanen omfatter et bredt spekter av tiltak for å bøte på svakhetene: Flere døgnplasser for barn, unge og voksne, 90 000 flere dagopphold ved de distrikspsykiatriske sentra og 220 000 flere polikliniske behandlinger. Det trengs flere privatpraktiserende psykiatere og psykologer med driftsavtale, og mange flere nye omsorgsboliger for mennesker med psykiske lidelser. Det blir viktig med styrking av psykososiale tjenester, støttekontakttilbud og kultur- og fritidstilbud for barn og unge. Dessuten skal langt flere få tilbud om sysselsettingstiltak, og ikke minst trengs det støtte til bruker- og pårørendeorganisasjoner. Arbeiderpartiet mener brukerperspektivet må stå sentralt innenfor behandlingsnettverket. Målet må være at mennesker med psykiske lidelser oppnår selvstendighet, uavhengighet og evnen til å mestre eget liv. Arbeiderpartiet mener også at prinsipper som forebygging, mest mulig frivillighet og et mest mulig normalt liv er grunnleggende viktig i arbeidet med å bygge ut tjenestene innen det psykiske helsevernet. Arbeiderpartiet vil understreke viktigheten av en målrettet innsats for å bedre holdningene til psykiske lidelser og en helhetlig tilnærming for å styrke behandlingstilbudet. Med opptrappingsplanen for psykisk helse har Stortinget lagt det økonomiske grunnlaget for økt innsats, og Arbeiderpartiet ser på en ny lov som det nødvendige juridiske grunnlaget for å følge opp planen. I tillegg må Regjeringen sørge for utdanningspolitiske og tilsynsmessige tiltak. Arbeiderpartiet mener pasientene og deres behov må stå i fokus innen det psykiske helsevernet, og at dette også må gjenspeiles i lovverket. Det foreliggende lovforslaget er pasientrettet og innebærer en styrking av rettssikkerheten innen det psykiske helsevern. Fra enkelte hold hevdes det at den nye loven vil medføre utvidet tvangsbruk. Påstanden er ikke riktig. I den nye loven om psykisk helsevern står prinsippet om frivillighet så langt det lar seg gjøre, helt sentralt. Videre er selve tvangsbestemmelsene tydeligere utformet enn i dagens lov, med klarere grenser for regulering av tvang. Fra Arbeiderpartiets side er vi bekymret over at bruken av tvang i norsk psykiatri er relativt ofte benyttet. Det må være et mål at flest mulig behandles frivillig. Tvangsbruk er imidlertid også et faglig spørsmål som må avgjøres av kvalifiserte fagfolk i hver enkelt behandlingssituasjon. Det vil være uansvarlig at politikerne setter seg selv inn i behandlerrollen. Etter Arbeiderpartiets mening er vår oppgave gjennom loven å skape et rammeverk som er gjennomførbart, og som inneholder hjemmel for faglig nødvendige tiltak. Arbeiderpartiet er derfor fornøyd med at departementet vil ta initiativ til en dialog med fagmiljøene om forståelsen av tvangsreglenes innhold, samt overvåke og evaluere om den praksis som utvikler seg, er i henhold til det rammeverk lovgiver gir i dag. Loven inneholder adgang til tvangsbehandling uten innleggelse i institusjon. Dette innebærer ikke at folk skal tvangsbehandles i hjemmene. Et slikt hjemmebehandlingsforslag ble reist tidlig i prosessen, men meg bekjent støtter ingen partier dette, og det er da heller ikke en del av proposisjonen eller komiteinnstillingen. Tvangsbehandling uten innleggelse vil i enkelte situasjoner være et bedre alternativ for pasienten enn innleggelse i institusjon. Hvis det er faglig forsvarlig, vil en ved en slik behandling unngå institusjonsinnleggelse, som en del pasienter også opplever som svært belastende. Her er det pasientens beste som skal være utslagsgivende. Slik sett er forslaget et bidrag til å normalisere og skape åpenhet om psykisk helsevern, og vil dermed kunne bety mindre tvang og færre høye gjerder. Jeg er overbevist om at det er tidlig inngripen, tilstrekkelig godt utbygde tilbud og fagfolk med klare etiske holdninger som er de viktigste forutsetningene for å redusere bruken av tvang. Når det gjelder det faglige ansvar innen psykisk helsevern, er Arbeiderpartiets primære standpunkt at både lege med godkjent spesialitet innen psykiatri og psykolog med godkjent spesialitet i klinisk psykologi kan inneha faglig ansvar. At leger uten godkjent spesialistutdanning i psykiatri skal kunne inneha faglig ansvar, men ikke psykologspesialister, finner vi urimelig. Det faglige ansvar må kunne innehas av person med spesialistkompetanse innen feltet, det være seg psykiater eller psykologspesialist. Arbeiderpartiet er tilfreds med flertallsinnstillingen slik den foreligger, med presiseringer om bruk av unntaksbestemmelsen og av psykologenes selvstendige behandlingsansvar og deres faktiske og helt nødvendige rolle innen psykisk helsevern i dag. Arbeiderpartiet er bekymret for at det psykiske helsevernet særlig i distriktene kan bli spesielt utsatt med mindretallets forslag, og Arbeiderpartiet vil understreke at opptrappingsplanen vil kreve full utnyttelse av all tilgjengelig akademisk kompetanse i landet. Psykisk helsevern må tilrettelegges slik at en sikrer rekruttering av fagpersonell på alle nivå. Kontinuitet og tillit er også helt nødvendig for å få redusert bruk av tvang. For Arbeiderpartiet er det en hovedmålsetting med de fire helselovene vi behandler i Stortinget i vår, å fjerne uheldig profesjonsstrid og å styrke pasientens stilling i det norske helsevesenet.