Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2020-05-07:
Takk til mine kolleger i næringskomiteen for samarbeidet og til sekretariatet og tekstsenteret for innsats utover det vanlige.(Representanten synger:) (Representanten synger:) der var ruskutt aa leggja ut paa; men der leikade Fisk ned i Kavet, og den Leiken den vilde han sjaa.» Det er ikke uten grunn at Ivar Aasen beskriver nordmannen ved havet og fisket. Det var kanskje fisken som gjorde at vi kom hit, og det er fisken som har gitt oss trygghet for føde og inntekt i krisetider, og skapt eksportinntekter, sysselsetting og aktivitet. Dette landet er velsignet fra naturen. Vi har sort gull i oljen, vi har blått gull i vannkraften, og i havet har vi sildens sølv og torskens hvite gull. Dette havets sølv og gull har lagt grunnlaget for vår velferd gjennom generasjoner – for sysselsetting, for bosetting – og fellesskapet har alltid tatt sin bit. Det var Bergens monopol på eksport av fisk som ga oss Bryggen i Bergen, og det var erkebiskopens rettigheter i fisket som gjorde det mulig å bygge Nidarosdomen. Ja, fisken finansierte etter sigende vikingtoktene også. Akkurat det endte faktisk i et ran av kysten, men i et annet land. Vi er velsignet, og når det gjelder vann og fisk, er det evigvarende ressurser så lenge vi forvalter dem godt. Men fiskeriene er ikke som de flate kontorsletter. Det er et av våre farligste yrker. Når vi opplever forlis langs kysten, er det ofte og oftest fiskefartøy involvert. Det kan være vanskelig å forstå for noen som tar bussen eller trikken hjem hver dag, hvordan det er å sitte hjemme og vente mens himmelen mørkner og vinden øker, og tenke: Kommer de trygt hjem i kveld? Derfor må fiskeren og fiskerens trygghet og lønnsomhet stå i sentrum for enhver fiskeripolitikk. De siste årenes fiskeripolitikk har gitt fiskerne mulighet til en tryggere hverdag gjennom å investere i fartøy og trygghet. Fiskeripolitikken eksisterer i et spenn mellom målsettingene i havressursloven – bærekraftig, samfunnsøkonomisk lønnsom, medvirke til sysselsetting og bosetting. Formålene trekker ofte i samme retning, men noen ganger i forskjellig retning – derfor kompromiss – og i bunnen for alt må det være tre ting: fiskeren, bærekraft, lønnsomhet. Bærekraftig forvaltning av fiskeriressursene sikrer evigvarende høsting og grunnlag for lønnsomhet. Lønnsomhet sikrer aktivitet, sysselsetting og bosetting. Uten disse to – ingen aktivitet og sysselsetting. Fiskerinæringen har vist en enestående evne til omstilling, fra nær kollaps til en næring som er lønnsom i alle flåteledd i dag. Det har skjedd med stor innsats fra fiskerne og i et stadig spenn mellom samfunnskrav og målsettinger og behovet for lønnsom drift som grunnlag for aktivitet. Vi står i en ressursforvaltning de fleste misunner oss, og som er brukt som modell. Med denne innstillingen styrkes systemet på vesentlige punkt. Det er en innstilling der vi har lyttet til næringen ved å droppe statlig kvotebank og strukturforlenging. Fellesskapet styrker sin stilling gjennom en avgift som understreker at ressursene eies av fellesskapet. Vi får et enklere system og et mer helhetlig system gjennom faste kvoteandeler, fjerning av stigene og felles fiskeritillatelse. Vi får et system der kart og terreng stemmer bedre overens ved overgang til faktisk lengde. Vi får et mer forutsigbart system gjennom avklaring av samfiske og tilbakefall. Vi får et tydeligere system. Vi får en lavere inngangsbillett til yrket for ungdom gjennom en ny rekrutteringsordning. Det er en innstilling der vi lytter til næringen og tilpasser systemet. Flere av endringene følger også opp de merknadene Riksrevisjonen har hatt til forvaltningen av kvotesystemet. Noen har tatt til orde for å utsette. Jeg vil heller si at Riksrevisjonens rapport viser at flere av tiltakene bør settes i gang så fort som mulig. Jeg legger til grunn at de forslagene til vedtak som ligger i flertallsinnstillingen, blir vedtatt. Det vil være områder av fiskeripolitikken som ikke er behandlet i meldingen, og som vil være gjenstand for videre prosess. Der legger jeg til grunn at gode løsninger finnes – som alltid, i dialog med næringen. Det er ikke perfekt, det er et kompromiss. Det er ikke så enkelt som det burde vært, fordi hensynene vi skal ta, ikke er enkle å forene. Det er derfor dette er et kompromiss mellom nødvendig effektivitet og størst mulig aktivitet. Til grunn ligger bærekraft, verdiskaping, forutsigbarhet, det å gi tilbake til fellesskapet, og i sentrum for det hele – fiskeren.