Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-12-05:
Problemer som skyldes alkoholbruk, er heldigvis satt høyere opp på den internasjonale dagsordenen. Det gjelder både i Verdens helseorganisasjon og i EU, som interpellanten var inne på. Da helseforsamlingen i WHO behandlet resolusjonene om skadelig bruk av alkohol i 2005, var det første gang på mange år at spørsmålet stod på helseforsamlingens dagsorden. Europaregionen i WHO har imidlertid arbeidet aktivt med alkoholrelaterte problemer i mange år. Allerede i 1973 tok Europakontoret initiativ til en internasjonal studie i regi av finske og kanadiske forskere. Denne studien tok for seg ny forskning om hvordan endringer i gjennomsnittlig alkoholforbruk i et land påvirker omfanget av alkoholrelaterte skader. Studien ledet fram til en rapport om alkoholpolitiske tiltak i et folkehelseperspektiv, som ble et viktig faglig grunnlag for alkoholpolitiske tiltak i mange land. I 1983 vedtok Verdens helseorganisasjon en resolusjon på grunnlag av denne rapporten, og det ble oppnevnt en ekspertkomite. Den kom med anbefalinger som ble sett på som kontroversielle på den tida, og spørsmålet kom ikke opp igjen som et eget punkt på dagsordenen i Verdens helseforsamling før i 2005. Tidlig på 1990-tallet vedtok imidlertid WHOs regionkomite for Europa den første europeiske handlingsplan om alkohol. Den handlingsplanen – riktignok i justert utgave – inngår nå i den alkoholpolitiske strategien som ble vedtatt for WHOs Europaregion høsten 2005. Etter at Verdens helseforsamling vedtok en resolusjon om problemer forårsaket av skadelig bruk av alkohol, har flere av de andre regionale WHO-komiteene satt i gang et arbeid med tilsvarende planer som Europaregionen har. Det er bra. Jeg skal ikke gjøre noe forsøk – det ville dessuten ha ført for langt – på å gå inn på årsakene til den tilbakeholdenhet, vil jeg si, som de senere årene er vist fra en del land. Jeg vil nøye meg med å peke på at tiltak for å redusere helseskader som kan skyldes uheldig livsstil, ofte er kontroversielle. Det ser vi også i vårt eget land. Det kan være dels fordi det berører folks valg, og dels fordi det berører økonomiske interesser som til dels er sterke. Vi kjenner det jo ikke minst fra arbeidet med både ernæring og tobakk også hos oss sjøl. En annen årsak jeg vil nevne, er at alkoholrelaterte skader lenge ble oppfattet som et problem som først og fremst rammet industrilandene. Regjeringa ønsker – i likhet med interpellanten, Kristelig Folkeparti og sikkert flere – å styrke vektlegginga av tiltak som forebygger helseskader. I den globaliserte verden vi lever i, blir det stadig viktigere å samarbeide internasjonalt for å samordne slike forebyggende tiltak. Skal vi få resultater, er det avgjørende å finne løsninger som samler bredt, men det er slik på dette området som med alt internasjonalt arbeid, at det krever tålmodighet. Et av de første WHO-dokumentene der man presenterte såkalte sjukdomsjusterte levekår, var Verdens helserapport 2002, som daværende WHO-direktør Gro Harlem Brundtland la fram, og som handlet om risikofaktorer for helse. Der valgte en ut 26 viktige risikofaktorer, og i den rapporten ble alkoholrelaterte helseskader rangert som den fjerde viktigste. Det var flere forhold som overrasket i den rapporten – for det første at alkohol er den fremste av 26 risikofaktorer i utviklingsland med låg dødelighet, og for det andre at alkohol var rangert nesten like høgt som tobakk som risikofaktor på verdensbasis. Alkohol er som kjent også kommet høgt opp på EUs dagsorden. Helsemyndighetene kan ikke la være å forholde seg til en faktor som i så stor grad bidrar til å øke helseproblemene i hele Europa. Både interpellanten og jeg er jo veldig godt kjent med at daværende arbeids- og sosialminister Dagfinn Høybråten i 2004 tok et initiativ til å samordne den nordiske politikken på dette området i internasjonale organer. Det var, sett fra mitt synspunkt, et meget viktig initiativ for å komme enda lenger i det internasjonale arbeidet på dette viktige området. Helse- og sosialministrene vedtok å forlenge denne samarbeidsavtalen på ministerrådsmøtet i sommer. Så er det slik som representanten Dåvøy sier, at på helseforsamlinga i 2007 vil generaldirektøren i Verdens helseorganisasjon legge fram en rapport om arbeidet, basert på resolusjonen fra 2005. Jeg kan forsikre representanten om at Norge har nær kontakt med de nordiske landene og andre land om hvordan spørsmålet skal følges opp ved helseforsamlinga til våren, men det er ingen tvil om at dette blir et meget viktig møte. Mulighetene for å påvirke den alkoholpolitiske strategien i EU, som kommisjonen nettopp har lagt fram, vil være noe mer begrenset fra norsk side, av grunner som ikke minst interpellanten sjøl kjenner godt til. Men jeg vil opplyse om at det er god kontakt mellom Norge og de nordiske EU-medlemmene om oppfølginga av kommisjonens arbeid. Vi deltar også i kommisjonens ekspertkomite for alkohol på embets- og tjenestemannsnivå. Spørsmål knyttet til det indre marked og avgifter har vært drøftet av finansministrene i Nordisk Ministerråd, men Norge deltar jo som kjent ikke i disse drøftelsene i EU. Det dreier seg først og fremst om regler som ikke brukes i Norge, men hvor de indirekte virkningene likevel er betydelige også for oss. Jeg vil til slutt få understreke betydninga av internasjonalt samarbeid for å oppnå resultater med forebygging av livsstilsrelaterte helseskader generelt og skadelig bruk av alkohol spesielt. Jeg vil i den forbindelse peke på den økte oppmerksomheten som rettes mot mennesker som er rammet av andres uansvarlige bruk av alkohol. Ikke minst gjelder det, som interpellanten også var inne på, barn som lever i familier hvor en eller begge foreldre misbruker alkohol. Men det gjelder også de mange som blir rammet av ulykker som skyldes andres voldsbruk, og vi har mer enn nok eksempler på det, ikke minst her i Oslo. Jeg vil også si at den økende voldsbruken vi ser blant unge, i stor grad skyldes skadelig bruk av alkohol. Jeg vil si at et bredt internasjonalt samarbeid – i Norden, i EU, i Verdens helseorganisasjon og for den saks skyld i alle andre fora – vil være viktige bidrag for å redusere helseproblemer og sosiale problemer som skyldes alkoholbruk. Jeg vil forsikre interpellanten om at Regjeringa følger opp det nordiske initiativet på dette svært viktige området.