Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Jeg vil starte med å si meg lei for at det ikke var mulig å komme fram til en forhandlingsløsning ved årets jordbruksforhandlinger. Regjeringen strakk seg etter min vurdering langt både når det gjelder ramme og i fordelingsspørsmål for å få til en avtale. I en bruddsituasjon har Regjeringen fulgt vanlig praksis ved å fremme en proposisjon for Stortinget, basert på statens tilbud. Skal forhandlingssystemet fungere, må det være slik at jordbruket oppnår mer med en avtale, enn når det blir brudd. Regjeringens forslag til jordbruksoppgjør følger opp St.meld. nr. 19, Om norsk landbruk og matproduksjon. Forslaget er i tråd med flertallsinnstillingen til denne meldingen, som ble behandlet her i salen den 9. mai i år. Sentrumspartiene hevder i klare ordelag i innstillingen vi behandler i dag, at dette på flere punkter ikke er tilfellet. Det gjelder bl.a. inntektsutvikling, koblingen målpris og skattegrep, fordelingsprofil og vektlegging av markedsbalanse. Dette er påstander jeg tar klar avstand fra. Jeg mener situasjonen er den motsatte av det sentrumspartiene hevder. Når sentrumspartiene ser konsekvensene av flertallsinnstillingen til landbruksmeldingen i praksis, løper de fra ansvaret. Det kan ikke vi være med på. For å ta inntekt først. Stortinget har lenge understreket at jordbruket består av selvstendig næringsdrivende, med stort ansvar for egen inntektsutvikling. Det gjorde Stortinget – inkludert sentrumspartiene – senest ved behandlingen av landbruksmeldingen. Som premiss for inntektsutviklingen sa Stortinget: «God utnytting av markedsmulighetene, økt mangfold, et balansert marked, strukturelle endringer og fornuftige kostnadstilpasninger vil i økende grad få betydning for at en slik inntektsutvikling kan oppnås.» Stortinget har aldri garantert jordbruket en inntektsutvikling uavhengig av effektivitet, kostnadsutvikling eller markedstilpasning. Og dette er selvfølgelig viktig. Årsaken til at det har vært en svak inntektsutvikling i jordbruket de siste årene, skyldes jo forhold jordbruket for en stor del selv har ansvaret for. Det er først og fremst overproduksjonsproblemene som har ført til sviktende inntekt. Derfor er det også slik at markedstiltak nå vil være svært inntektsbringende. Det blir videre vist til at vi trikser med tall når vi viser til at forslaget i praksis vil gi inntektsøkning i avtaleperioden for de fleste typer bruk. I proposisjonen er det vist både endrede inntektsmuligheter og faktisk utslag i avtaleperioden. Det faktiske inntektsutslaget for jordbruket blir vesentlig forskjellig fra de minus 400 mill. kr i budsjettkutt av to grunner: 1. Det faktiske prisutslaget anslås å bli minus 300 mill. kr av de 900 mill. kr som målprisene reduseres med. Dermed vil inntektene kunne øke med 200 mill. kr i forhold til det faktiske nivå før oppgjøret.2. Mye av bevilgningsreduksjonen på 400 mill. kr kan i tillegg gjennomføres gjennom innsparinger på områder som ikke rammer den enkelte bondes inntektssituasjon. Det er riktig at vi i jordbruksoppgjøret bare kan forhandle om inntektsmuligheter. Men i resultatkontrollen registreres den faktiske utviklingen. Og den faktiske utviklingen er for selvstendig næringsdrivende også avhengig av utviklingen på områder som ikke omfattes av jordbruksavtalen. Når det gjelder pris- og skattegrepet, hevder sentrumspartiene at vi ikke følger opp behandlingen av landbruksmeldingen. For det første: La oss slå fast at skatteordningen har en inntektsverdi for jordbruket før skatt på 900 mill.kr, eller 14 000 kr. pr. bruk. Det la også jordbruket til grunn i sitt krav. For det andre: I innstillingen til landbruksmeldingen sa flertallet, som inkluderte sentrumspartiene, følgende: «Flertallet slutter seg til at det innføres et inntektsfradrag ved beskatning som gir kompensasjon tilsvarende de reduserte målpriser.» Det er derfor meget godt grunnlag for å si at Regjeringen følger opp både innstillingens ordlyd og intensjon. Hensikten med skatteordningen er å kompensere for de reduserte målprisene. Målprisene reduseres med 900 mill. kr, og skatteordningen vil bli foreslått innført med tilbakevirkende kraft fra 1. januar 2000, men med halv virkning for skatteåret 2000, fordi målprisreduksjonene får jo også halv virkning i år 2000. Dermed kompenserer skatteordningen fullt ut for målprisreduksjonene både i år 2000 og i påfølgende år. Når det gjelder fordelingsprofil har årets jordbruksoppgjør to hovedutgangspunkt: 1. gjennomføring av pris- og skattegrepet, inkludert utflating av strukturprofilen i produksjonstilskuddene til areal og husdyr, som Stortinget har bedt om, og2. ordinær fordeling av oppgjørets ramme, som må baseres på Stortingets generelle forutsetninger om fordelingsprofil Prisreduksjoner og skatteordningen alene vil gi en omfordeling til fordel for de minste brukene. Derfor var Stortingets premiss at strukturprofilen i produksjonstilskuddene skulle flates ut, slik at dette grepet kunne gjennomføres mest mulig strukturnøytralt. Om fordelingsprofil generelt sa flertallet, som igjen inkluderte sentrumspartiene: «Flertallet er enig i at det er nødvendig å omfordele jordbruksavtalens økonomiske virkemidler i retning av bruk som har ressursgrunnlag til å gi et viktig bidrag til sysselsetting og inntekt.» Regjeringens forslag følger opp dette. Gjennom fordelingsprofilen ønsker vi å legge til rette for at det skal være mulig å ha et yrke som bonde. Dette er også i tråd med de vurderinger sentrumspartiene gjorde omkring rekruttering i landbruksmeldingen. Samtidig vil jeg peke på at det fortsatt er en sterk strukturprofil igjen i de økonomiske virkemidlene. Regnet pr. ku, vil budsjettstøtten til bruk med mellom 5 og 10 kyr på Vestlandet fortsatt være dobbelt så stor som for bruk med mellom 30 og 40 kyr. Endringene i produksjonstilskuddene må vurderes sammen med det faktum at skatteordningen virker som et produksjonsnøytralt tilskudd på 14 000 kr pr. bruk – en budsjettstøtte med samme verdi for jordbruket som en tilskuddsordning på 900 mill. kr. Samlet sett gir årets jordbruksoppgjør en beregnet faktisk inntektseffekt for enkeltbruk på pluss 5 000 kr pr. årsverk – ikke minus 5 000 kr, slik jordbruksorganisasjonene og representanter for sentrumspartiene påstår. De aller fleste bruk får en positiv inntektsutvikling når en tar hensyn til den faktiske markedssituasjonen, og tar hensyn til alle relevante forhold. Det undrer meg at organisasjonene og sentrumspartiene gir en så feilaktig framstilling av disse forholdene. På den måten villeder de etter min mening næringens utøvere og offentligheten. Jeg har sett det som nødvendig i mitt innlegg å imøtegå de urimelige påstandene fra sentrumspartiene om oppfølgingen av landbruksmeldingen. La meg til slutt si at gjennom Regjeringens forslag til jordbruksoppgjør legges det et godt grunnlag for videreutvikling av landbruket, et landbruk i tråd med det forbrukerne etterspør. Gjennom den sterke satsingen på et verdiskapingsprogram skal vi bidra til økt mangfold, spennende variasjon og økt aktivitet på nye områder. Det finnes et kjøpekraftig marked for dette i dag som ikke er godt nok utnyttet. Samtidig skal prisreduksjoner på volumvarene gi økt marked også for disse. Det vil bidra til redusert grensehandel og trygghet for investeringer i næringsmiddelindustrien i Norge. Det gjennomføres viktige forbedringer i markedsordningene for melk og korn, og det foretas en målrettet forbedring av virkemidlene overfor økologisk landbruk. Slike forbedringer og effektivisering er også et viktig grunnlag for fortsatt legitimitet for landbrukspolitikken og et sterkt jordbruk med aktive produsenter.