Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-11-20:
Asylpolitikk er et komplisert politikkområde, med vanskelige dilemmaer mellom hensynet til enkeltmennesker i sårbare situasjoner og hensynet til en konsekvent, helhetlig og rettferdig politikk. Ekstra vanskelig blir disse avveiningene når det gjelder barn, enten de kommer for seg selv eller sammen med familie. Uansett bakgrunn vil barnemigranter være i en særlig sårbar situasjon, og derfor skal det tas ekstra hensyn i disse sakene. Det gjelder helt fra søkeprosessen og til barnet eventuelt har fått opphold og skal bli integrert i det norske samfunn. Det må også tas ekstra hensyn til barn i de tilfellene de blir omfattet av et avslag, og skal returnere enten for seg selv eller sammen med familie eller andre omsorgspersoner. I de senere årene har andelen barn som søker beskyttelse i Norge, utgjort i underkant av 30 pst. av det totale tallet på asylsøkere. Av ulike årsaker har mange av disse barna og deres familier vært altfor lenge i en situasjon de opplever som uavklart. Selv om dette i mange tilfeller skyldes at de selv ikke har returnert etter endelig avslag, vil det uansett være en belastning for barn å få sin barndom satt på vent. Et asylmottak er ikke noen god ramme for et barns oppvekst. Det er bra at vi nå har fått en stortingsmelding som gjelder spesifikt denne gruppen, og som bidrar til en helhetlig tilnærming til både regelverk, praksis og politikk. Menneskeverd, humanistiske tradisjoner og Norges internasjonale arbeid for å hjelpe mennesker som er forfulgt, ligger til grunn for Senterpartiets asyl- og flyktningpolitikk. Vi skal føre en human, solidarisk og rettssikker asyl- og flyktningpolitikk overfor dem som søker beskyttelse i Norge. Samtidig må vi, slik en samlet komité gjør, erkjenne at økende migrasjon ikke kan løse problemene som en urettferdig fordeling av verdens ressurser skaper. Den internasjonale innsatsen for å hjelpe flest mulig i nærheten av der de bor, må derfor styrkes. Komiteen er samlet om at det er en prioritert oppgave å forebygge at enslige barn uten beskyttelsesbehov legger ut på farefulle reiser, der de ofte er prisgitt organiserte kriminelle grupper som smugler mennesker for økonomisk fortjeneste. Barn på flukt er et omfattende tema, der det er nødvendig med en helhetlig tilnærming. Jeg vil oppsummere tiltakene og prioriteringene i tre hovedpunkter: De skal forebygge at barn uten beskyttelsesbehov reiser fra hjemlandet, de skal beskytte sårbare barn i Norge, og de skal hindre at barn blir værende lenge i en situasjon som oppleves som uavklart. Uavhengig av oppholdsstatus er det viktig at barn og ungdom har tilbud om meningsfylte aktiviteter. For enslige mindreårige med tidsbegrensede tillatelser og for dem som har fått endelig avslag og venter på retur, bør tilbudet være innrettet mot kunnskap de kan få direkte nytte av ved retur til opprinnelseslandet. Det kan f.eks. dreie seg om språkkunnskaper eller praktiske ferdigheter. I den offentlige debatten om barn på flukt er det særlig situasjonen for lengeværende barn som har vært i fokus. Tolkningen av FNs barnekonvensjon om at barns beste skal være et grunnleggende hensyn i alle typer saker som handler om barn, er sentral og har vært omdiskutert. I meldingen vurderer regjeringen det slik at senere tids praksis i Utlendingsnemndas behandling av klagesaker tyder på at det i en del saker legges mer vekt på innvandringspolitiske hensyn enn det som var forutsatt da regelverket ble vedtatt. Meldingen vi behandler i dag, tydeliggjør vektleggingen av sentrale momenter i den vurderingen som skal gjøres av barns beste. Av momenter som skal vurderes, nevnes i meldingen alder, samlet oppholdstid i Norge, om barnet har gått på skole eller i barnehage, om det snakker norsk, om det deltar i fritidsaktiviteter, eller om det ellers er særlig knyttet til det norske samfunn. Framfor alt er det viktig å forebygge at barn kommer i en slik situasjon at de blir værende lenge i mottak. Meldingen fokuserer på kortere saksbehandlingstid, raskere retur og raskere bosetting av dem som får opphold. Den rød-grønne regjeringen har styrket barns rettigheter i utlendingslovgivningen og styrker barns stilling ytterligere gjennom den meldingen som nå er til behandling. Likevel vil det fortsatt være slik at noen, også barnefamilier, ikke får innvilget asyl i Norge. I så fall er det fordi norske utlendingsmyndigheter i flere instanser har vurdert det som trygt for dem å reise tilbake, og det heller ikke foreligger sterke menneskelige hensyn som tilsier at de får bli. I andre tilfeller vil hensynet til barnets beste være så tungtveiende at barnet får bli i Norge, selv om det kan være trygt å reise tilbake. Meldingen tydeliggjør hvordan bestemmelsen skal forstås.