Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
Tidligere i høst traff jeg bedriftsledere fra Senja-regionen på et møte for å diskutere statsbudsjettet – mange av dem med tilhold i oppdrettsnæringen. Budskapet jeg ble møtt med, var klinkende klart, som det gjerne er langs kysten: Regjeringen må holde orden på økonomien, og den må investere i samferdsel. Disse bedriftslederne kommer fra en næring – havbruksnæringen – som er direkte berørt av den alvorlige økonomiske krisen Europa nå er i. Sviktende markedspriser og sviktende salg til utlandet gjør situasjonen utrygg for mang en bedrift og for mange arbeidsplasser langs kysten. Derfor var tilbakemeldingen ikke til å misforstå. Vi må holde orden på norsk økonomi. Konkurranseutsatte næringer, som havbruksnæringen, tåler ikke en kronekurs som kommer ut av kontroll, tåler ikke at vi fører en ekspansiv finanspolitikk når vi må holde igjen. Derfor har det rød-grønne flertallet lagt fram et nøkternt budsjett, men med tydelige prioriteringer. Det er fordi vi har ført en ansvarlig politikk for sysselsetting at vi har Europas laveste ledighet, og at vi kommer på sjetteplass på Verdensbankens indeks over land det er best å drive næring i. Fremskrittspartiets Solveig Horne mener at de rød-grønnes familie- og likestillingspolitikk er forfeilet. Men det er fordi vi bruker penger på velferdsgoder, som utvidet foreldrepermisjon og full barnehagedekning, at Financial Times’ kommentator, Simon Kuper, nylig skrev at Norge, i tillegg til oljen, har bygd opp sin økonomi ved hjelp av en annen «naturressurs», sine kvinner. Ikke bare er tre fjerdedeler av norske kvinner i jobb, det virker også som om de går fra «statuesk, ungdommelig prakt» gjennom middelaldrende år tilbragt i bedriftsstyrer, før de går inn i alderdommen med uforskammet bra helse. Høyres alternativ er uansvarlige skattekutt, uten å trekke noen lærdom fra kriserammede land i Europa som har gjort det samme før dem. Høyres alternativ har vært å gå mot alle utvidelser av foreldrepermisjonen. Høyres svar er å snakke Norge ned. Vi har lagt fram et nøkternt budsjett, men med klare prioriteringer. Den andre klare meldingen jeg fikk fra fiskeoppdretterne på yttersiden av Senja, var å investere i samferdsel. Skal vi få fisken raskest og ferskest mulig fra havet utenfor Senja til et middagsbord i Frankrike, må veiene være gode, framkommelige og sikre. I 2008 la Nasjonal rassikringsgruppe fram et krav om at staten må bruke 1 mrd. kr på rassikring hvert år. I 2010 innfridde vi det, etter en formidabel økning. Derfor får vi nå endelig realisert rassikring på veien ut til Torsken kommune, ytterst på Senja, etter at det lokale næringslivet og befolkningen har kjempet for dette i flere tiår. Det er bare ett eksempel på resultatet av den historiske rød-grønne satsingen på vei, bane og sjøtransport. Statens vegvesen omsetter i dag for 14 mrd. kr mer i året enn i 2005. Vi har mer enn tredoblet investeringene i jernbane siden vi overtok, og vi har økt Kystverkets budsjetter med 77 pst. Også i årets budsjett trapper vi opp samferdselsbevilgningen i samsvar med Nasjonal transportplan, og vi er nå det landet i Norden som bruker mest penger på samferdsel. Med respekt å melde, når representanten Øyvind Halleraker sier at det er «fullstendig stillstand» på samferdselssektoren, tyder det på at han bør komme seg en tur bort fra Bømlo og se hva som faktisk skjer rundt omkring i Norge. Infrastruktursatsingen i årets budsjett viser den røde tråden i den rød-grønne veven: Et bedre utbygd vei- og banenett styrker konkurransekraften og gir mer velferd. Når oppussingen av jernbanen gjennom Oslo fører til at vi i siste uke hadde en punktlighet på gjennomsnittlig 94 pst., er det velferdspolitikk. Det betyr at man når jobben, man når barnehagen, og man vet når toget går. Det er mange i denne debatten som har vært inne på at Høyre ikke har lært av de bitre erfaringene mange andre europeiske land nå har. Dette gjelder også Høyres blinde tro på OPS. Det Høyre, ved bl.a. representanten Halleraker, kalte et eksempel på «fornyelse», er en politikk flere og flere land i Europa går bort fra. Høyres britiske og svenske partifeller kutter f.eks. bruken av OPS, fordi det innskrenker det økonomiske handlingsrommet og forsterker virkningen av finanskrisen. De vil altså ikke ha Høyres «fornyelse». Bruken av OPS er en av de viktigste årsakene til at mange av de europeiske landene nå har pådratt seg så stor statsgjeld. Med andre ord er Høyres ufullstendige og ganske skremmende resept: mer av det vi ser som ikke virker i Europa. Det er ikke fornyelse, det er bare dumt.