Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Under filmfestivalen i Tromsø i 2012 lanserte produsent Yngve Sæther ambisjonen om at en samlet filmbransje må ha som mål at en norsk film vinner Gullpalmen i Cannes i løpet av ti år. Jeg vil starte mitt innlegg med å si at dette vil vi være med på. Norge har gode forutsetninger for å vinne priser på internasjonale A-filmfestivaler, og norsk film- og tv-dramabransje har potensial til å ta det store spranget. Dette har vi nylig sett strålende eksempler på, senest med Emmy-pris til Anneke von der Lippe. Jeg tror dette handler om en felles satsing. Filmaktørene jobber hver dag for å skape et best mulig produkt, og staten må stille opp med midler. «Veiviseren» representerte et taktskifte i filmpolitikken i Norge. Meldingen inneholdt store ambisjoner og tydelige mål for norsk filmpolitikk. Kombinasjonen av en dyktig og ambisiøs bransje, tydelige mål samt vekst i offentlige støtteordninger til film bidro til stor vekst og framgang for norsk film. Norsk film har de senere årene høstet stadig økt internasjonal interesse og anerkjennelse, og det er viktig at denne veksten og utviklingen kan fortsette. Det er særlig tre ting jeg hører at en felles bransje er opptatt av: finansiering, rettigheter og langsiktighet. Det var derfor knyttet store forventninger til meldingen som dagens regjering la fram like før sommeren. I meldingen legger regjeringen fram en rekke forslag som vi er enig i, og som vi enkelt kan slutte oss til, og som jeg mener representerer et nytt steg i den videre offensive filmsatsingen som vi har i Norge. Men det ble også lansert en del tiltak, eller ting som skulle vurderes, som møtte betydelig motstand. I meldingen presenterte regjeringen sine filmpolitiske mål, sine forslag til endringer i tilskuddssystemet og tilskuddsforvaltningen, tiltak som skal bidra til økt tilgjengelighet, samt en incentivordning for å gjøre Norge mer attraktivt som innspillingsland. Det som var vår bekymring knyttet til meldingen, var at den sa svært lite om hvordan myndighetene mer aktivt kan bekjempe ulovlig bruk av åndsverk, hvordan man kan sikre rettighetshavere et rimelig vederlag samt hvordan støtteordninger kan stimulere til mer forutsigbarhet for bransjen og bedre lønnsomhet for de ulike aktørene. Arbeiderpartiet ønsker dessuten en sterkere fokusering på filmkunst og større mangfold i norsk film. Det er derfor etter vårt syn behov for å forsterke innsatsen for å få bedre kjønnsbalanse i norske filmproduksjoner. Når det gjelder konkrete forslag, vil jeg vise til andre innlegg fra Arbeiderpartiet i denne saken og senere innlegg også fra undertegnede. Jeg vil kun referere til et forslag som et mindretall står bak, knyttet til bedre kjønnsbalanse i norske filmproduksjoner. De dyktige kvinnene er her, men det er noen mekanismer som hindrer dem i nå helt fram. Offentlig støtte av film må derfor ha et særlig ansvar for å bidra til at vi oppnår god kjønnsbalanse i filmproduksjonene. Vi tror det vil gi bedre film og bidra til at flere viktige historier når det store lerretet, til glede for alle som er glad i god film. Det bør etter vårt syn utvikles bedre systemer for telling, for det er vanskelig i dag å få en felles forståelse av hvordan det faktisk ligger an med kjønnsbalansen. Og vi mener altså at det fortsatt bør være et mål at andelen kvinner eller menn i nøkkelposisjoner skal være minst 40 pst., og at det langsiktige målet bør være å tilstrebe 50–50 kvinner og menn, og jeg fremmer med dette mindretallets – Arbeiderpartiet og Kristelig Folkepartis – forslag. Så har Arbeiderpartiet og de partiene som er representert i komiteen, blitt enige om en rekke forslag knyttet til viktige ting som ble foreslått i meldingen, som vi er med og forsterker eller forbedrer. Det er en del forslag som reverserer noen av de forslagene som skulle vurderes, med hensyn til det som sto i meldingen, og vi har hatt en god dialog som har resultert i det vi kaller et filmforlik, som jeg vil bruke resten av min taletid som saksordfører til å redegjøre for innholdet av. For det første har vi et omfattende forlik knyttet til medfinansiering av norsk innhold. Statsråden har invitert til en rundebordskonferanse som har hatt et stort arbeid på gang, og som leverte sin sluttrapport i forrige uke. Noen tiltak skisseres i denne rapporten, men jeg vil i alle fall på vegne av Arbeiderpartiet uttrykke en stor skuffelse over at ikke bransjen selv tar et større ansvar for å sikre en medfinansiering av nytt norsk innhold. Derfor mener vi at det er viktig at det arbeidet som statsråden prisverdig har satt i gang, forsterkes og intensiveres. Vi er også glade for at komiteen er samstemt når vi uttrykker en klar forventning til at de ulike leddene i verdikjeden som tjener penger på å formidle film og audiovisuelt innhold, også bidrar til å finansiere nytt audiovisuelt innhold. Samtidig er vi kjent med at det er varslet en revisjon av EUs AMT-direktiv, og vi ber regjeringen så snart de nye reglene er klare, vurdere hvordan et medfinansieringsansvar best kan gjennomføres, og komme tilbake til Stortinget med det på egnet måte. Videre understreker vi behovet for å legge til rette for økt filmformidling, at man legger til rette for den mer ideelle filmkulturelle formidlingen, hvor hensikten er å formidle og tilgjengeliggjøre filmer med kulturell og kunstnerisk verdi som ikke nødvendigvis finner inntjening i markedet. Vi mener, i likhet med regjeringen, at filmformidling bør utgjøre en viktig del av norsk filmpolitikk, og at det bør utvikles tydelige mål og virkemidler. Vi viser til at regjeringen foreslår at NFI får et overordnet nasjonalt ansvar for å iverksette den statlige politikken på filmformidlingsområdet, at NFI overtar forvaltningen av avgiftsmidlene som til nå har blitt fordelt gjennom Norsk kino- og filmfond, samt at NFI får ansvaret for å kreve inn avgiften. Komiteen slutter seg til det. Samtidig vil komiteen understreke at avgiftsmidlene som inntektsføres i statsbudsjettet, også i framtiden skal kunne benyttes til de formålene som hittil har vært formålet med avgiftsmidlene, men vi er også kjent med at Kulturdepartementet og Film & Kino arbeider for å finne en løsning for å ivareta bygdekinoen, og vi ber regjeringen melde tilbake til Stortinget om det. Så viser vi til at kinoene mener det vil være konkurransevridende dersom de betaler inn en avgift som kan gå til støtte til formidling av audiovisuelt innhold forbeholdt andre plattformer enn kino. Vi uttrykker at komiteen i utgangspunktet støtter regjeringens forslag om å gjøre støtteordningene plattformnøytrale, men vi ber regjeringen utsette gjennomføringen av det til det er avklart hvordan de ulike leddene i verdikjeden som tjener penger på å formidle norsk film og audiovisuelt innhold, også vil bidra til å finansiere nytt audiovisuelt innhold. Komiteen viser til at kino fortsatt er den viktigste plattformen for visning og formidling av film, og at det er viktig at tilskuddsmidlene derfor fortsatt skal nyttes til ulike tiltak innen film- og kinosektoren, som nevnt tidligere. Videre sikrer forliket at den lokale publikumsaktiviteten ved Filmens Hus fortsatt skal opprettholdes gjennom Cinemateket i Oslo, og dersom det på et senere tidspunkt blir aktuelt med en virksomhetsoverdragelse, ber komiteen om at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en egen sak om det. Vi understreker behovet for å forsterke regjeringens innsats for sterke filmregioner. Vi slutter oss til den prosessen med konsolidering som regjeringen har lagt opp til, men vi understreker at også Oslo-regionen må finne sin naturlige plass i dette landskapet. Vi ber samtidig om at virkningene av konsolideringen av de regionale filmfondene evalueres etter tre år. Komiteen gir honnør til regjeringen for å ha fått på plass en incentivordning, og at det foreslås midler til det allerede i statsbudsjettet for 2016. Jeg er glad for at komiteen er med på at ordningen bør videreutvikles, og at vi ber regjeringen vurdere om det kan være behov for å justere rammen allerede i revidert nasjonalbudsjett, for å sikre en økt forutsigbarhet for bransjen. Samtidig er jeg glad for at flertallet ber regjeringen vurdere tiltak og endringer i tilskuddsmidlene som stimulerer til at færre norske produksjoner flagges ut av landet, slik at flere aktører i den norske filmbransjen kan få flere oppdrag og økt inntjening, og at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en egen sak om dette. Videre er jeg glad for at komiteen er enig om fortsatt nasjonalt filmkommisjonsarbeid, en fortsatt satsing på Internasjonalt Samisk Filminstitutt, forslag for økt tilgjengelighet, tilskudd til barne- og familiefilm og en offensiv politikk for bekjempelse av ulovlig bruk. Med dette takker jeg komiteen for et særdeles godt og fruktbart samarbeid på vegne av norsk film.