trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-12:
Svaret på det fascinerende kostnadsspørsmålet kunne komiteen ha fått ved at de hadde sendt et skriftlig spørsmål til departementet. Det har ikke komiteen benyttet seg av, heller ikke representanten Rui – gjennom komiteen. I saksbehandlingen er det slik at når en melding er til behandling, behandles den i Stortinget. Det er det som klargjør Regjeringens videre oppdrag deretter, og vi vil selvfølgelig følge det. Nå skal jeg ikke bidra til høytlesning, verken – etter minnet – fra Arbeiderpartiets program eller fra tidligere regjeringsdokumenter fra Arbeiderpartiet, selv om jeg kan dem godt. Jeg skal bare nøye meg med å si følgende: Det som foreligger, er at Regjeringen ikke får gjennom sitt opplegg slik som vi la det fram, men at vi får et bedre opplegg enn det som Arbeiderpartiet og SV står for. Vi har gjort det helt klart og tydelig at den dårligste av alle løsninger vi står overfor, er av forskjellige grunner å holde fast på dagens struktur. For det første fordi en da må bruke tinglysingsopplysninger i domstolene, samtidig som en må lete etter andre opplysninger andre steder. Det er ikke brukervennlig. For det andre fordi vi da låser fast en serviceutvikling som vi mener at vi kan få løst bedre ved det som nå fremmes gjennom flertallets forslag. Det er ikke likt Regjeringens forslag, men det ligger mye nærmere alle de hensiktene som vi hadde, og vi foretrekker selvfølgelig en slik løsning. Arbeiderpartiets løsning er ikke noe annet enn å si at det som har vært, og som har vært godt, alltid vil forbli godt. Vi har faktisk i denne stortingsmeldingen argumentert klart og tydelig for hvorfor vi ikke tror noe på det. Vi har gjort det klart og tydelig. Vi har også gjort det klart og tydelig hvorfor vi tror servicen er tjent med en endring, slik som det er foreslått. Flertallets løsning ivaretar hoveddelen av våre hensyn. Det er det ingen tvil om. De ivaretar brukervennligheten. De gir også en mulighet for en desentralisert tjeneste, som jeg gjorde rede for i innlegget mitt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-12:
Alle de spørsmålene som en rekke representanter fra mindretallet nå stiller, kunne de faktisk fått svar på ved å henvende seg til departementet. Det er den vanlige saksprosedyren. Når man ikke har gjort det, er det faktisk min plikt som statsråd å forholde meg til den melding som ligger i stortingssalen, og det gjør jeg. Jeg vil selvfølgelig komme tilbake på en riktig måte med de svar som da skal gis, for at jeg skal få en sjanse til å bearbeide dem. De setningene som representanten Thorkildsen siterer, leser hun i en sammenheng som passer hennes argumentasjon, men hun overser den sammenhengen at det alternativet som vi aller minst ønsker oss, er det alternativet som hun aller mest ønsker seg, nemlig å beholde dagens struktur. Jeg har allerede sagt at i den sammenhengen foretrekker vi selvsagt noe som ligger nærmere det standpunktet som vi opprinnelig la fram, som gir oss en sjanse til å levere en bedre teknisk tjeneste enn det som mindretallet fremmer forslag om. Og så er det vår oppgave å komme tilbake til det, for flertallet har gitt oss en rekke utfordringer, og jeg har i innlegget mitt sagt at dem vil vi måtte komme tilbake til. Så ble jeg stilt det spørsmålet som jeg alltid blir stilt, og som jeg har et standardsvar på: Jeg lover ikke ut penger før jeg har pengene. Det har jeg faktisk ikke avveket. Jeg fikk en gang til og med en munter replikk fra en sittende president, som sa at det var fritt fram å dele ut løfter i Stortinget, og den gang tillot presidenten i det gode humørs tegn at jeg svarte tilbake at det å dele ut løfter på et tidspunkt hvor man ikke hadde oversikt over det, ikke var en klok handlemåte fra en statsråd. Jeg er ansvarlig for det Stortinget pålegger meg. Dette er faktisk den andre saken hvor representanter for opposisjonen ikke har spurt etter opplysninger. Da vi behandlet saken om fri rettshjelp og mange viktige verdier i den forbindelse, spurte man f.eks. ikke om viktige kostnadsspørsmål. Man fant det ikke viktig nok, man kjørte saken likevel. Det tok jeg til etterretning, men det er klart at det stiller utfordringer til dem som skal følge opp. De utfordringene er det en statsråds og en regjerings plikt å følge opp, og de vil også bli fulgt opp i denne saken. Konklusjon: Vi får en løsning som er langt bedre enn det som er alternativet, og som fremmes her i dag av representanter fra Arbeiderpartiet og SV.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-12:
Jeg skal vokte meg nøye for å gå inn på hva en komite kan gjøre. Jeg vil bare vise til at i går formiddag, i en helt annen sak, fikk departementet et konkret spørsmål som ble besvart innen kl. 16. Det er klart at vi prøver å strekke oss så langt vi kan for å besvare spørsmål når Stortinget synes at opplysningene er viktige. Når man da ikke har valgt denne retten, synes jeg det er en helt redelig situasjon. Det er det som er utgangspunktet for debatten. Vi vil måtte komme tilbake til alle kostnadsspørsmål. Vi ville måtte ha gjort det også dersom vi hadde fått igjennom den ideelle modellen som lå i vårt forslag. Selvfølgelig måtte vi ha gjort det. Det ville i enhver sammenheng ha vært en budsjettsak som Stortinget måtte tatt stilling til. Det jeg sier om tidsperspektivet, er ikke noe annet enn følgende: Domstolsreformen i første instans skal gjennomføres etter planene fra 2002 fram til 2007, og det er helt rimelig å se innfasing av tinglysingsreformen i en slik sammenheng. Men for å vite hva man skal planlegge, i forhold til den som har det konstitusjonelle ansvar – meg – og ikke minst i forhold til de ansatte, er det viktig å vite at man har en tidshorisont, og at man kan planlegge på en slik måte at det skapes forutsigbarhet for alle parter. Disse tingene henger sammen, men ved det at det treffes en beslutning, får vi en sjanse til å sortere, både for dem som skal lede tinglysingsfunksjonen, for dem som skal utvikle nye tjenester, og ikke minst for dem som er ansatt, for da får vi en sammenheng i dette som gjør at vi ikke skal gjøre dette brått og i en hastighet som ingen er tjent med.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-12:
Jeg har lagt til grunn at de opplysninger som ligger i stortingsmeldingen om de forskjellige alternativer, er kjent i komiteen. Det har jeg lagt til grunn når jeg har avgitt mine kommentarer. Der står det beskrevet to forhold. Det ene er forholdet ved en endring fra dagens situasjon etter ulike modeller, som har som konklusjon at man får en innsparing ved det. Så står det også beskrevet i stortingsmeldingen at det vil påløpe omstillingskostnader. Når jeg ikke har gått nærmere inn på å definere omstillingskostnadene her, trodde jeg at jeg hadde gitt uttrykk for det i mitt svar, men jeg skal gjerne gjenta det: Det er fordi man da har ansvar for å sørge for at det Stortinget vedtar, blir gjennomført organisasjonsmessig på en god måte i forhold til brukerne, og på en ansvarlig måte i forhold til de ansatte. Derfor kan man ikke her og nå si hvordan dette blir. Det er to kostnadsstørrelser: Det er gevinsten på sikt ved å lage en endring, som også flertallet går inn for, og det er omstillingskostnadene. Detaljene i omstillingskostnadene er jeg pliktig til å komme tilbake til i forbindelse med budsjettet, og de er en følge av to forhold som faktisk alle her har stresset: For det første å få en organisasjonsendring som holder mål, teknisk, i forhold til brukerne, og for det andre å opptre på en ordentlig og skikkelig måte i forhold til ansatte, og sørge for at reformen henger sammen med reformer som er vedtatt i første instans. Jeg mente ikke å gi uttrykk for noe annet enn det. Jeg tok derfor ordet for å presisere det. Det sier seg selv at disse omstillingskostnadene kan ikke jeg trekke opp nå her i dag på forhånd, og det er rett og slett en følge av at man skal gå inn i seriøse prosesser. Noen av de prosessene handler om forholdet til Stortinget, og det er debatten i dag. Den har fått ganske sterke over- og undertoner – det må man bare ta med seg når man har de spenningene som man har i saken. Men som statsråd må jeg forholde meg til en konklusjon, som faktisk fører til at jeg skal gå inn i noen prosesser som ikke kan begynne før Stortinget har ferdigbehandlet saken.
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-06-12:
Dette skal ikke bli et langt innlegg, fordi vi skal behandle en sak etterpå, i Odelstinget – Innst. O. nr. 62 for 2001-2002 om lov om endringer i straffeloven og politiloven, tiltak mot ulovlig bruk av kniv og skytevåpen. De forslagene som Jan Simonsen kommer med for å begrense bruk av kniv til å skade andre mennesker, gjelder både ransaking og visitasjon. De gjelder endringer av straffelovens bestemmelser, og de gjelder også endringer i lovgivningen slik at knivbruk blir strengere straffet. Komiteen har funnet det naturlig å behandle denne saken sammen med behandlingen av Ot.prp. nr. 58 for 2001-2002. Jeg viser til de merknadene til forslagene som fremgår av Innst. O. nr. 62, som jeg nevnte. Komiteen foreslår at dette Dokument nr. 8-forslaget vedlegges protokollen. Jeg vil til slutt si at de forslagene som Simonsen kommer med i dette Dokument nr. 8-forslaget, vil bli behørig behandlet i forbindelse med den nevnte proposisjonen.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2002-06-12:
Komiteen flertall foreslår i innstillingen til St.meld. nr. 13 at tinglysingsfunksjonen skal tas ut av domstolene og overføres til en sentral enhet ved Statens kartverks hovedkontor på Hønefoss. I meldingen slår Samarbeidsregjeringen fast at pantebøkene, med gjenpart av tinglyste dokumenter, ikke trenger å samlokaliseres med tinglysingsfunksjonen. Et alternativ er å samle pantebøkene for hele landet på ett sted. Regjeringen anbefaler at arkivet lokaliseres til Ullensvang herred i Hardanger. Dette valget er ingen tilfeldighet. Ullensvang har jobbet i flere år med tinglysingsreformen. Kommunen har planlagt med utgangspunkt i at modernisering av offentlig sektor skal føre til effektivisering og bruk av ny teknologi på oppgaver som i dag utføres manuelt og til høy kostnad. Sterkt engasjement for å komme i posisjon til å utføre hele tinglysingsfunksjonen i Ullensvang viser at kommuner i Hardanger tar initiativ til ny vekst og verdiskaping. Pantebokregisteret vil gi arbeid til inntil 20 personer og representerer en ny form for virksomhet, som over tid kan gi nye arbeidsplasser på beslektede områder i Hardanger. Regjeringen var tidlig ute med beslutningen om lokalisering til Ullensvang. Hardanger-regionen er i en situasjon med gradvis tilbakegang i folketallet. Dette er en effekt av ensidig næringsstruktur og dårlig utbygd infrastruktur fra statens side. Regionen har ledig arbeidskraft og kompetanse. Dette gjør at det er i tråd med samarbeidspartienes moderniseringspolitikk at pantebokfunksjonen nå legges til Hardanger. Innstillingen viser at det er et knapt flertall bak denne beslutningen. Det er ikke overraskende. Motstanden er alltid stor når staten skal modernisere sin virksomhet. Likevel er det litt stusslig at Arbeiderpartiet, som holder en meget høy profil når det gjelder situasjonen i Hardanger, gikk imot også i denne saken. Nyheten om at Arbeiderpartiet gikk imot pantebokregisteret i Ullensvang, ble til og med annonsert på partiets Internett-sider – som en gladmelding. Dette stemmer dårlig med de store ord og løfter som vi opplever fra Hordaland Arbeiderparti om at staten skal opprette nye arbeidsplasser i Hardanger. Det var en stor lettelse da det omsider ble skapt flertall for registeret i Ullensvang. Det er meget positivt at Fremskrittspartiet sluttet seg til forslaget fra regjeringspartiene. En del av målet er nådd etter langvarig innsats. Samtidig er det gledelig at staten får en moderne, enhetlig, effektiv og fremtidsrettet tinglysingsfunksjon.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-06-12:
Jeg har sittet og fulgt med i denne debatten, og som ikke-medlem av justiskomiteen må jeg si at jeg er litt overrasket over ministerens arroganse overfor Stortinget, idet han bare viser til at dette kunne komiteen ha stilt skriftlig spørsmål om. Debatten i Stortinget kan kreve nye opplysninger og spørsmål, kanskje spesielt fra representanter som ikke er medlem av en fagkomite. Derfor bør statsråden svare Stortinget eller innrømme at dette kan han ikke svare på. Så til saken: Saken om organisering av tinglysing av fast eiendom er viktig og skjer i dag på en måte som nyter stor tillit – og de ansatte har stor faglig dyktighet og effektive rutiner. Når tinglysingen i tillegg omfatter store verdier, er det vanskelig å forstå behovet for forandringer. Tinglysingen ved domstolene har gitt trygghet for kvalitet og uavhengighet. Saken er også en stor sentraliseringssak, som fører til fjerning av nærhet og tap av arbeidsplasser på mange mindre steder. At det skjer en teknologisk utvikling, og at mange av dataene kan lagres elektronisk, er et faktum, men jeg finner det uheldig å foreta en omorganisering nå, før et nytt tinglysingssystem er på plass i år 2004. Da vil en kunne vurdere erfaringer og se på gevinsten, f.eks. vil man kunne se på erfaringer fra den svenske modellen. I Aust-Agder er det sorenskriverkontorene i Sand, Nedenes og Holt som har et tett samarbeid med skifteretten og domstolene. Dette medfører at man ved tinglysing har kunnet få en kopi av skifteattester veldig raskt. Dersom Kartverket i de enkelte fylker skal ha ansvaret for tinglysing, bør dette legges under denne enheten i alle kommuner. I Aust-Agder ligger tinglysingen i flere kommuner under Byretten i Kristiansand, altså i Vest-Agder. Som sagt handler denne saken for meg om troverdighet til grunnboken, og den særstilling denne grunnboken står i. Også det at staten har et erstatningsansvar for feil, bør tillegges vekt. Publikum er fornøyd. Det er nærhet – det er viktig – og domstolene besitter viktig kompetanse osv. I disse fotballtider vil jeg sitere en kjent trener: «Never change a winning team.»
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-06-12:
Representanten Marthinsen sier at angrep er den beste form for forsvar, og det ser det tydelig ut som i hvert fall statsråden mener. Det er ikke rart at representanten Inga Marte Thorkildsen reagerer på de angrepene statsråden nå retter mot opposisjonen i Stortinget. Det er faktisk slik at Stortinget har en rett og en plikt til å få svar på de spørsmålene en stiller, uavhengig av om de stilles som skriftlige spørsmål, om de tas i en spontanspørretime eller om de tas underveis i en debatt. Poenget er at selvfølgelig kan statsråden si at han ikke kan svare. Men å beskylde oss for at vi er uryddige fordi vi ikke har sendt det som et skriftlig spørsmål, men velger å ta det i debatten, er en meget underlig praksis, som statsråden nå er i ferd med å innføre. Jeg må si at jeg opplever det som rimelig arrogant, og jeg synes det er underlig at statsråden nå velger en konfrontasjon med Stortinget i stedet for en dialog. Jeg tror nok at Stortinget, men kanskje aller mest Regjeringen, er tjent med at vi framdeles beholder den gode tonen og den gode dialogen vi har hatt fram til nå. Så må jeg avlegge representanten Marthinsen ytterligere en visitt. Jeg blir litt forundret over det innlegget han holder. Han argumenterer både for og imot det forslaget som Regjeringen nå har lagt fram. Han forsvarer det med nebb og klør, og sier i tillegg at det aller beste forslaget var det Kristelig Folkeparti foreslo i fjor. Da må jeg stille spørsmål tilbake: Hva er det egentlig representanten Marthinsen mener? Det er riktig at Arbeiderpartiet kanskje har skiftet litt retning i denne saken i forhold til det vi stod for i fjor, men det er feil slik representanten Marthinsen framstiller det, at vi i fjor skulle ha skrevet detaljert hvordan dette opplegget skulle bli. Det vi bad Regjeringen om da, var at man skulle komme tilbake med en evaluering og en gjennomgang av hva som var den beste løsningen for tinglysninger. Det har Regjeringen gjort. Vi konkluderer med at man ikke kan dokumentere at det er en økonomisk gevinst av det, heller ikke at det blir noe bedre tjenestetilbud for publikum ved at man sentraliserer tinglysninger til Kartverket. Tvert imot er vi redd for at det motsatte vil skje, at vi faktisk vil få et dårligere tilbud. Da synes vi det er vår rett og plikt å si fra om dette. Jeg hadde også regnet med at representanten Marthinsen, når han hadde mulighet til å få flertall for det som opprinnelig er Kristelig Folkepartis forslag, også ville ha støttet den konklusjonen som Arbeiderpartiet til sjuende og sist har.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-12:
Jeg har registrert at komiteen har valgt å ta debatten om mine forslag under behandlingen av departementets lovforslag om tiltak mot ulovlig bruk av kniv og skytevåpen. Det er selvsagt greit, men jeg har allikevel valgt å fremme to av mine forslag i tilknytning til hver sak, slik at jeg på den måten får dobbelt taletid. Jeg foreslår å øke minstestraffen for grov legemsbeskadigelse fra to års fengsel til seks års fengsel. Komiteens flertall vil komme tilbake til dette og andre forslag i forbindelse med oppfølging av Straffelovkommisjonens utredning. Dette er ikke første gangen et stortingsflertall bruker denne offentlige utredningen som en unnskyldning for en kriminalpolitisk handlingslammelse. Imens fortsetter ungdom å stikke hverandre ned med kniv. De bagatellmessige straffereaksjonene virker ikke forebyggende. Tvert imot ligger de på et nivå som bare gjør det tøffere for gjengledere å vise sin makt og dermed få økt status i gjengen. Når stortingsflertallet så totalt mangler vilje til handling, må selvsagt også det samme stortingsflertallet ta på seg ansvaret for at voldsbølgen fortsetter. Det burde føles som et tungt ansvar. Forslaget om at enhver knivbruk som ikke er i selvforsvar og som fører til at offeret dør, skal straffes med de samme minimums- og maksimumsstraffene som forsettlig drap, er et dramatisk forslag som jeg regner med vil få hårene til å reise seg hos fagjurister og forsvarsadvokater, men det er like fullt nødvendig. Ungdommer som går med kniv, må forstå at enhver bruk av kniv mot andre mennesker kan forårsake at offeret dør. Før man lærer disse personene å forstå konsekvensen av sine handlinger, vil det aldri bli slutt på knivbruken. Jeg er lut lei den unnskyldningen som går ut på at vel, jeg stakk han riktignok med kniv, men det var jo bare for å skade, og jeg kunne ikke ane at han ville dø av det. Det er en uakseptabel unnskyldning. Dør en person av knivstikk, bør drapsmannen dømmes som drapsmann – derfor dette forslaget. Jeg tar med dette opp forslagene som er utdelt på representantenes bord. Jeg har dessverre registrert at også Fremskrittspartiet kommer til å stemme imot disse, og jeg kan bare beklage at Fremskrittspartiet nå fører en slappere kriminalpolitikk enn da jeg selv var partiets justispolitiske talsmann.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Jeg vil framsette et forslag på vegne av Karin Andersen, Sigbjørn Molvik og meg selv om de akuttmedisinske kommunikasjonssentralers framtidige struktur.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-18:
Eg vil på vegner av representantane Ola D. Gløtvold, Jorunn Ringstad, Rune J. Skjælaaen og meg sjølv få fremja forslag om å utsetja endring av praksis ved utskriving av ferdigbehandla pasientar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-18:
Er det slik at statsministeren står her og eigentleg er fornøgd med Regjeringa sin innsats, når situasjonen vitterleg er slik at forskjellane aukar og det er fleire som ber om hjelp hos Frelsesarmeen, og Frelsesarmeen melder at dei faktisk får mindre i julegrytene sine i år enn tidlegare? Det er eit alvorleg bakteppe når denne regjeringa faktisk har sørgd for at ved permittering er det fleire barnefamiliar som må yta meir. Det blir over nyttår press i retning meir overtid, det er fare for innstramming i sjukeløna, det er allereie gjort vedtak om mindre til barnetilsyn til einslege familiar, og vi kjenner situasjonen i kommunane. Det er bra med ei fattigdomspakke, men ser ikkje statsministeren at dersom ein no reduserer dei måla ein har når det gjeld ytterlegare skattelette og lèt kontantstøtta gå berre til dei som ser etter barna sine heime, så vil ein ha mykje meir til dei som har minst?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-18:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Statsråden har varsla at kommunane dei næraste åra også etter 2003 må rekna med stramme rammer. Som ei følgje av slike mål må innbyggjarane førebu seg på at dei ikkje lenger kan rekna med grunnleggjande basistenester, t.d. skule, barnehage eller heimehjelp, der dei bur. Kjem statsråden til å ta initiativ til å redusera dei oppgåvene kommunane i dag har?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-18:
Regjeringa deltek i ei konsultasjonsordning med KS. Så langt som eg forstår, er det semje om sjølve framstillinga av situasjonen, altså forholdet mellom oppgåver og midlar. Men det er usemje om på kva måte ein skal følgja opp. Så langt har Regjeringa nekta å koma med ein opptrappingsplan for å syta for større samsvar. Statsrådens svar, eg merka meg det òg i dag, er effektivisering, samanslåing, privatisering og konkurranseutsetjing. Seinast i dag kom det ein rapport frå NIBR/Asplan, som viser at det ikkje er pengar å spara på konkurranseutsetjing. Dette står i motstrid til statsrådens ivrige forfekting av fordelane og innsparingane når det gjeld dette. Kjem ho til å revurdera sitt syn når det gjeld konkurranseutsetjing og privatisering?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-18:
Eg deler statsrådens oppfatning av at når det gjeld rapporten i dag, er det mange interessante sider ved den. Men han rokkar ikkje ved det faktumet at det er lite, for ikkje å seia ingen ting, å spara ved konkurranseutsetjing og privatisering. Det er òg rapportar som viser det same når det gjeld kommunesamanslåingar, særleg i kommunar med lange avstandar og der folk bur spreidd. Ville det ikkje då rett og slett vera heiderleg å fortsetja langs den lina som statsråden heldt i sitt fyrste svar, der ho nemnde basistenester og at ein må fokusera på dei? Ville det ikkje vore heiderleg frå Regjeringa si side å seia: No er det så stort sprik mellom oppgåver og midlar at vi fokuserer no på visse oppgåver som kommunane skal løysa, og så er det nokre oppgåver som det no ikkje lenger vert forventa at kommunane skal utføra? Den faktiske situasjonen har no i tillegg, som eg forstår, vorte kraftig forverra sidan budsjettet vart lagt fram, fordi det kan vera snakk om ein svekt skatteinngang på inntil 2 milliardar kr.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Først vil jeg ønske statsministeren en riktig god jul, og så vil jeg gjerne stille ham et spørsmål. Det handler om strømprisene. Strømprisene går nå kraftig opp. Mange kan oppleve økte strømutgifter på 4 000–5 000 kr, og mange kan oppleve enda kraftigere økninger. Den grunnleggende årsaken til det er at vi bruker mer strøm i Norge enn vi selv greier å produsere. Da må vi både gjennomføre energisparetiltak for å dempe veksten i forbruket og skaffe mer strøm. Men begge deler tar noe tid, så de som får problemer, ikke minst de som fra før av har minst, fattige, uføretrygdede og pensjonister, må vi hjelpe gjennom vinteren. Da handler det om mer kortsiktige avbøtende tiltak. Arbeiderpartiet har pekt på to ting. Det ene er en kraftig bedring i bostøtteordningen. Regjeringen har foreslått 450 kr mer pr. år. Det er altfor lite og omfatter altfor få mennesker i forhold til de store gruppene som vil bli rammet. Mitt spørsmål er om statsministeren er fornøyd med 450 kr pr. år.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Det er typisk for statsministeren å vise til det som skjedde på Plaza høsten 2000, for å forsvare Regjeringens manglende handlekraft vinteren 2003. Vi foreslo for det første en omlegging av bostøtteordningen, og vi foreslo mer penger til bostøtte både for 2002 og 2003. Men det avgjørende nå er at det er et akutt behov for å gjøre noe for titusener av mennesker som kommer til å slite med en ekstraregning på 4 000–5 000 kr til oppvarming og lys i norske hjem. Og der er en økning i bostøtten på litt over 30 kr pr. måned for en veldig begrenset gruppe altfor lite. Det andre er at mange risikerer å få dobbelt smell – først økte strømregninger og deretter at de må betale skyhøye renter på kassakreditt, avbetalingskjøp i kraftselskapene, som nå sier at kundene kan få betalingsutsettelse, men at de da må betale 15–20 pst. rente. Arbeiderpartiet mener at vi både må styrke bostøtteordningen og gå inn med garantier eller andre ordninger som gjør at de kredittene kraftselskapene gir, skal ha en rente om lag på linje med husbankrenten.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
For det første vil jeg kvittere tilbake til Arbeiderpartiets leder og ønske en riktig god jul. Det har vært et spesielt år for mange, også for Stoltenberg, som jeg for øvrig gratulerer med – jeg har gjort det før – at han gjennom dette året har blitt partileder. Den første jul som leder i Arbeiderpartiet, det blir sikkert en god jul. Når det gjelder strømprisene, bekymrer det også Regjeringen at disse har blitt så høye. Dette hadde olje- og energiministeren en redegjørelse om i Stortinget i går, og partiene gav uttrykk for sine reaksjoner på den. Jeg er enig i at det å få balanse i kraftmarkedet bare kan skje ved langsiktige tiltak som bringer mer kraft inn i vår produksjon. Nå har vi et fritt energimarked i Norden, så dette er også avhengig av import i perioder hvor vi har behov for det. Overføringsnettet og kapasiteten på det er også for dårlig, som en medvirkende faktor. Regjeringen har, som statsråden redegjorde for i går, for det første foreslått en økning av sjablongtilskuddet for lys og varme innenfor bostøtteordningen. Det er jo interessant at Arbeiderpartiet nå synes at dette er for beskjedent, når Arbeiderpartiet faktisk foreslo å avvikle denne ordningen i sitt forslag til budsjett for 2001. Men takket være det etter hvert berømte budsjettforliket på Plaza fikk sentrumspartiene brakt inn igjen denne ordningen, som vi nå kan nyttiggjøre oss og målrette tiltakene mot. Utover dette vil Regjeringen gå inn med 20 mill. kr til informasjonstiltak for NVE, til veiledning for forbrukerne i markedet, slik at de også kan finne fram til tiltak som vil redusere strømregningen. Men vi kommer til å følge dette videre utover vinteren og vil selvsagt ha kontinuerlig til vurdering eventuelle flere tiltak.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Så vidt jeg vet, har Arbeiderpartiet levert et Dokument nr. 8-forslag, og det vil bli underlagt normal behandling i Stortinget hvor de forslag Stoltenberg nå nevnte, vil bli tatt under vurdering. Jeg skal ikke nå foregripe behandlingen av det. Når det gjelder bostøtteordningen, skjer det ytterligere bedringer i neste års budsjett. Bostøtteordningen for vanskeligstilte barnefamilier forbedres ved at det ikke lenger stilles krav om at boligene er finansiert gjennom Husbanken. Der vil om lag 5 000 flere vanskeligstilte barnefamilier med lave inntekter og høye utgifter få hjelp. Dette er for øvrig også ett av flere tiltak i Regjeringens fattigdomsplan, som jo i budsjettet for 2003 har fått bred tilslutning i Stortinget. De tiltak vi foreslo både for 2002 og nå ytterligere for 2003, er nettopp rettet mot de grupper som trenger det aller mest, og de trenger det ikke minst i en situasjon med høye strømpriser.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Regjeringen vil føre en offensiv energipolitikk, men den skal også være miljøvennlig. Når det gjelder gasskraftverk, kjenner Stortinget godt til den motsetningen som er på det punkt. Vi har akseptert at de tre foreliggende søknadene når det gjelder gasskraftverk, kan realiseres som et ledd i et kompromiss i Sem-erklæringen, men selskapene har jo selv så langt ikke villet gjøre det. Det skyldes bl.a. tidligere lave priser. Så det å tro at å åpne for en rekke konvensjonelle gasskraftverk skal løse kraftsituasjonen, er lite realistisk. Olje- og energiministeren har lansert målet om å frigjøre 10 TWh innen 2010, gjennom satsing på nye fornybare energikilder og energisparing. Vi vil utnytte eksisterende vannkraftverk bedre gjennom opprustning og utvidelser samt bygge flere småkraftverk, vi har lagt fram en strategi for økt bruk av gass, og vi satser betydelig på utvikling av CO2-frie gasskraftverk. Dette er en offensiv strategi for bedre balanse i kraftmarkedet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Det er ingen forskjell på Arbeiderpartiet og regjeringspartiene når det gjelder å ta denne situasjonen på alvor. Det gjør Regjeringen. Jeg må konstatere at Arbeiderpartiet har hatt ansvaret for energipolitikken i mange år og har ikke truffet tiltak som har brakt den nå etterlyste balansen i kraftmarkedet. Vi vil selvsagt også vurdere de forslag som fremmes i Stortinget, som jeg sa i et svar til representanten Stoltenberg. De tiltak vi allerede har foreslått, vil avhjelpe situasjonen noe for 75 000 husstander som er blant de vanskeligst stilte. Olje- og energiministeren har i tillegg tatt initiativ til et møte med kraftbransjen for å drøfte tiltak for forbrukere med liten betalingsevne. Vi bevilger altså 20 mill. kr til informasjonstiltak. Dette kan være veldig viktig for mange forbrukere, slik at de kan gjøre seg bedre kjent med mulighetene til energisparing og orientere seg på kraftmarkedet for å komme bedre ut av det. Og som jeg sa tidligere: Vi vil vurdere ytterligere tiltak.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg mener at jeg nå var inne på den offensive energipolitikken som olje- og energiministeren har gjort rede for. Den vil bidra til å bringe bedre balanse i markedet. Når det gjelder det frie energimarkedet i Norden, som nå representanten Enoksen refererte til, er dette begrunnet i energiloven, som i sin tid ble foreslått av en senterpartistatsråd, nemlig Eivind Reiten, og som i hovedsak har fungert godt. Jeg undrer meg på om noen har tenkt å reversere det frie energimarkedet i Norden og endre energiloven. Det tror jeg ikke er veien å gå. Som representanten Enoksen sa, har dette i lange perioder fungert veldig bra. Nå er vi inne i en ekstraordinær situasjon på grunn av lite nedbør i høst og en relativt tidlig og kald vinter. Vi må avhjelpe situasjonen for dem som har det vanskeligst, og jeg kan også opplyse at NVE nå vil gi dispensasjon fra forskrifter, slik at nettselskapene aktivt kan tilby månedlig fakturering til sine kunder for en avgrenset periode.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Nå har Stortinget nettopp vedtatt statsbudsjettet for 2003, inklusiv elavgiften. Jeg synes det ville være underlig om statsministeren noen dager etter at dette har skjedd, står og sier at nå skal vi endre en del av et budsjettopplegg som har fått flertall her i Stortinget. Det er riktig at en til en viss grad må kunne se elavgift og strømpris i sammenheng, derfor forsvarte jeg også en økning av elavgiften under sentrumsregjeringens tid. I fjor, det første året med Samarbeidsregjeringen, foreslo vi, så vidt jeg husker, en redusert elavgift. Jeg synes vi må se utviklingen over noe lengre tid før en igjen begynner å gå løs på elavgiften. Vi kan ikke begynne å forandre en del av et budsjett noen få dager etter at det er vedtatt. Det er riktig at staten sannsynligvis nå vil få økte inntekter på grunn av strømprisene en stund, men det er også andre skatter og avgifter som beveger seg. Utviklingen i norsk økonomi og verdensøkonomien kan bety at vi kan få lavere inntekter enn prognosert på andre områder, slik at en kan ikke se en inntektsøkning isolert. Hvordan dette bildet utvikler seg når det gjelder budsjettets inntektsside, vil vi som vanlig komme tilbake til i revidert nasjonalbudsjett. Mitt tips er at det vil være både plusser og minuser på budsjettets inntektsside etter et halvt år.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg tror alle forstår at hvis en skulle drive og revidere budsjettet annenhver uke ut fra ting som har skjedd, ville en komme en helt galt av gårde. En statsminister kan ikke stå i Stortinget like etter at Stortinget har vedtatt et budsjett, og si at nå forandrer vi på det. Vi har klare prosedyrer for når en revurderer budsjettene hvis forutsetningene over noe lengre tid blir forandret, og det er først og fremst i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det er, og det ligger i navnet, en revisjon av budsjettet. Da vil vi også selvsagt kunne komme tilbake til dette, hvis en ser at her har utgiftsbildet blitt et helt annet enn forutsatt, og da ikke bare over noen uker, men over noen måneder. Men jeg vil også minne om at etter at budsjettrammene ble vedtatt i Stortinget, har vi fått, gledeligvis, en rentesenking på en halv prosent, noe som letter økonomien for mange husholdninger, for kommunene med ca. 400 mill. kr, og for bedrifter. Men vi endrer selvsagt ikke på budsjettopplegget ut fra det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg kan ikke rett fra talerstolen på sparket nå ta stilling til alle de enkeltforslag fra Sverige som Heidi Sørensen nevnte eksempel på, og det å øremerke inntekter over til bestemte utgiftsformål er jo en ordning som Stortinget generelt er tilbakeholdent med. Det avgjørende er jo ikke om det kommer fra elavgiften, men at det kommer økte tilskudd til utvikling av alternativ energi til enøktiltak. Vi har satset betydelig på dette i de senere år, det har vært en klar økning over flere år, og det har jeg også jobbet sterkt for enten jeg har vært i regjering eller jeg har vært i storting. Vi har fått opprettet Enova, som vil bli et veldig viktig instrument når det gjelder slike tiltak som representanten Sørensen her nevnte. Generelt tror jeg SV og Regjeringen på dette området er på linje, og så får vi fortsette å diskutere konkrete enkelttiltak.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Ja, jeg må nok også si at jeg er sterkt i tvil om det, og det var jo en framstilling av Regjeringens politikk som på punkt etter punkt var misvisende og feil. For det første er dette selvsagt ikke en lønnstakerfiendtlig regjering. Vi har ført en økonomisk politikk nå som sammen med andre faktorer har bidratt til en rentereduksjon. Det er lønnstakervennlig. Vi er i gang med et inntektspolitisk samarbeid med organisasjonene i arbeidslivet, bl.a. lønnstakerorganisasjonene. Det er lønnstakervennlig. Vi har ikke noe ønske om å svekke sykelønnsordningen. Derfor er vi i gang med et prosjekt for et inkluderende arbeidsliv for å forsøke å få ned den raske økningen i sykelønnsutgiftene uten å gripe inn i lønnstakernes rettigheter. Vi har ikke tenkt å bruke lønnstakerne på en slik tendensiøs måte som representanten Klungland nå gav inntrykk av, og jeg er også overbevist om at olje- og energiministeren ikke vil kjenne seg igjen i den beskrivelsen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Som jeg har gitt uttrykk for flere ganger, er ingen komfortabel med en situasjon hvor strømprisen er så høy. Det skyldes, som jeg har gitt uttrykk for tidligere, en nedbørsfattig høst og en relativt tidlig og kald vinter. Da kan slike situasjoner oppstå. Vi treffer nå tiltak for å avbøte problemer for dem som kommer vanskeligst ut, og vi fører en energipolitikk som på lengre sikt vil gi bedre balanse. Vi er ikke for Fremskrittspartiets politikk – vi kan vel ikke kalle det kraftsosialisme, siden det dreier seg om Fremskrittspartiet, men en tilsvarende politikk – som etter mitt syn er lite miljøvennlig, og Samarbeidsregjeringen tar miljøet på alvor. Det har med framtidige generasjoner å gjøre. Når det gjelder milliardinntekter, må jeg minne representanten om at det er ulike faktorer i norsk og internasjonal økonomi som gjør at inntekter kan svinge både opp og ned. Det får vi en oversikt over når vi kommer til revidert nasjonalbudsjett. Vi kan ikke i dag si hvordan dette inntektsbildet utvikler seg.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg mener at det er vårt velferdssamfunn uverdig at det fortsatt er så mange som er fattige i Norge, og som har slike problemer som representanten Kristin Halvorsen nå refererte til. Jeg skal for øvrig selv senere i dag besøke en av de organisasjonene som Kristin Halvorsen nevnte, nemlig Kirkens Bymisjon, som gjør et imponerende arbeid på dette området. Jeg tror vi trenger de frivillige organisasjonene, som når fram til de aller mest vanskeligstilte, i tillegg til det som vi kan gjøre fra myndighetenes side. Samarbeidsregjeringen har som kjent truffet tiltak i 2002-budsjettet for å komme fattige til hjelp utover det Stoltenberg-regjeringen foreslo, bl.a. økte vi barnetillegget til uføretrygdede, vi økte satsene i den veiledende sosialhjelpsordningen, prisjusterte tilskuddet til lys og varme i bostøtteordningen, som ikke var gjort på lang tid, og der Arbeiderpartiet faktisk foreslo avviklet sjablongtilskuddet, og vi styrket bostøtteordningen. Vi har også flere tiltak på gang for 2003, som jeg er sikker på at representanten er oppmerksom på, bl.a. styrking av oppfølgingstjenesten for bostedsløse, som vi har mange av i Oslo, en forbedring av bostøtteordningen for vanskeligstilte barnefamilier, tilskudd til storbytiltak for ungdom, tiltak mot fattigdom gjennom frivillige organisasjoners arbeid. Dette er presentert for Stortinget i statsbudsjettet for 2003 og i den mer langsiktige fattigdomsplanen. Og dette er nettopp ut fra at vi har den samme uro som representanten Halvorsen, nemlig at det fortsatt er altfor mange i vårt eget samfunn som faller igjennom i våre velferdsordninger.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Slike tiltak er jeg overbevist om at de som sitter ved sosialkontorene, absolutt tenker på selv. Jeg kan ikke gå ut med et dekret herfra i dag om dette, men sosialkontorene i kommunene som sitter nær og har besøk av klientene, tror jeg er de nærmeste til å vurdere det, slik at alle får feire en mest mulig verdig jul. Noe av det som virkelig opprører meg når jeg går rundt i Oslo – og jeg har også vært ute med Frelsesarmeen nå nylig – er de bostedsløse, de som ikke har tak over hodet. Neste år styrkes oppfølgingstjenesten for bostedsløse i de store byene med 30 mill. kr, og det er nettopp for å gi et håndslag til det arbeidet. Og det skal skje i samarbeid mellom frivillige og offentlige. Det er selvsagt ikke noe mål at Bymisjonen og Frelsesarmeen skal få mer å gjøre. Dette kommer i tillegg til de andre tiltakene som vi har foreslått i statsbudsjettet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Statsministeren blir aldri fornøyd med Regjeringens innsats før vi har fått skikkelig bekjempet de problemene som også representanten Kleppa nå tok opp. Jeg syntes det var flott at vi to kunne samarbeide i sentrumsregjeringen om den såkalte utjamningsmeldingen. Det la mye av grunnlaget for det Samarbeidsregjeringen har fulgt opp med, nemlig handlingsplanen til bekjempelse av fattigdom i Norge. Det er faktisk første gang en regjering har lagt fram en slik plan, og det kunne kanskje noen flere verdsette. I 2003-budsjettet har vi foreslått en rekke tiltak på rusomsorgssektoren og i fattigdomsbekjempelse på om lag 400 mill. kr til sammen, som skal komme disse gruppene til gode. Jeg nevner flere tiltak på arbeidsmarkedsområdet, bl.a. for langtidssosialhjelpsmottakere, utvidet stønadsrett for enslige forsørgere under utdanning, styrking av oppfølgingstjenesten for bostedsløse, tiltak i storbyene, flere lavterskeltilbud i rusomsorgen, osv. – jeg kommer dessverre ikke lenger. Jeg synes kanskje man skulle konsentrere seg om dette istedenfor å bare angripe Regjeringens skatte- og avgiftspolitikk.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg må nok si at jeg blir selv ganske opprørt når representanter står og beskylder statsministeren for å være ufølsom og en hjelpeløs tilskuer – på et område hvor jeg faktisk har engasjert meg ganske sterkt. Jeg hadde håpet at jeg hadde kunnet slippe slikt. Jeg må også nevne at de tiltakene jeg har referert for 2003, selvsagt ennå ikke har kunnet begynne å virke, fordi 2003-budsjettet begynner å virke fra 1. januar. Da går det ikke an å sette det opp mot situasjonen i dag. Virkeligheten tror jeg faktisk at jeg også kjenner litt til. Jeg har besøkt Frelsesarmeen. Jeg skal i dag besøke Kirkens Bymisjon. Jeg kommer til å få et klart bilde av virkeligheten. Jeg har vært ute i Oslos gater sammen med dem som jobber der, så jeg kjenner noe av den virkeligheten, ikke bare gjennom beskrivelser i Aftenposten. Det er derfor denne regjering nå har lagt fram de mest omfattende tiltak som noen gang har blitt foreslått når det gjelder bekjempelse av fattigdom. Kanskje vi kunne konsentrere oss om å samarbeide om dem – og gjerne forsterke dem – istedenfor å komme med slike beskyldninger som jeg føler at jeg nå blir utsatt for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jo, jeg kan forsikre representanten Solberg at statsministeren er seg sitt ansvar fullt bevisst, og jeg vet også hvor lenge jeg har sittet som statsminister. Men andre som også har hatt ansvar, kan heller ikke løpe fra det. Vi får ta ansvaret, vi som har hatt ansvar, for energipolitikken, for sosialpolitikken og for tiltak for å bekjempe fattigdom. Når det gjelder det siste, mener jeg faktisk at denne regjeringen har gjort mer – og det viser fakta – enn noen tidligere regjering har gjort. Så jeg løper ikke fra det ansvaret i det hele tatt. Men det at vi har hatt en uvanlig nedbørsfattig høst, og det at vi fikk en relativt tidlig og kald vinter, kan vel ikke statsministeren alene ta ansvaret for. Men energipolitikken og tiltak for å avbøte den vanskelige situasjonen dette skaper for mange, har selvfølgelig landets regjering sammen med Stortinget ansvaret for, og det ansvaret er statsministeren seg fullt ut bevisst. Det er også derfor vi foreslår de tiltak som jeg har redegjort for i tidligere svar.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg har redegjort for ytterligere tiltak utover det. Jeg har redegjort for tiltak for å veilede kundene på energimarkedet, som faktisk kan bety store innsparinger i forhold til de strømregninger mange har i dag. Jeg har redegjort for at statsråden har tatt initiativ til et møte med kraftselskapene for å bistå dem som kommer vanskeligst ut. Jeg har redegjort for at det blir gitt dispensasjon fra forskriften, slik at nettselskapene aktivt kan tilby månedlig fakturering til sine kunder i en avgrenset periode framover, noe som kan avhjelpe i en ekstraordinær og vanskelig situasjon. Jeg har også redegjort for at Regjeringen fortløpende vil vurdere ytterligere tiltak. Svaret mitt gikk altså ikke bare på det ene punktet, slik representanten Solberg gav uttrykk for.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Nei, vi kommer ikke til å bruke økt arbeidsledighet som et virkemiddel for å redusere strømprisene. Det kan jeg trygt forsikre om. For denne regjering er full sysselsetting et hovedmål, det er hele hovedlinjen bak vårt budsjett. Det kan være bedrifter som er i en situasjon hvor de har kraft til salgs. De skal ikke skyve mennesker ut i arbeidsledighet for å få det til, men de kan være i en situasjon hvor de har ledig kraft til salgs. Det kan avhjelpe situasjonen. I slike tilfeller kan det selvsagt være fornuftig. Men det er noe annet enn å bruke arbeidsledighet aktivt som et virkemiddel for å redusere strømprisene.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Representanten Vaksdals påstand om at Regjeringen ikke har forstått alvoret, blir ikke riktigere selv om den gjentas. Regjeringen har forstått alvoret, og vi tar dette like alvorlig som partiene på Stortinget. Jeg har redegjort for både de kortsiktige og de langsiktige tiltakene Regjeringen går inn for. Jeg er klar over at de ikke på alle punkter sammenfaller med Fremskrittspartiets politikk, men det betyr jo ikke at Fremskrittspartiets energipolitikk, og enda mindre dets miljøpolitikk, er bedre enn Samarbeidsregjeringens politikk. Vi setter inn økte tiltak i forbindelse med bostøtteordningen, når det gjelder informasjonstiltak, og når det gjelder betalingsterminer for forbrukerne. Vi er også villige til å vurdere ytterligere tiltak, både de som måtte bli foreslått i Stortinget, og fortløpende på annen måte. Vi kan komme tilbake til det. Men å la elavgiften nå bli en slags jojo like etter at Stortinget har vedtatt den, synes jeg ikke er riktig.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Jeg skal ikke nå fra talerstolen avvise ytterligere gode tiltak. Og det å se sammenhengen mellom miljøvennlighet og forbrukervennlighet, altså at det skal lønne seg for den enkelte å opptre miljøvennlig, er jeg enig i er et godt prinsipp. Om en gjør det ved å begynne å øremerke deler av elavgiften til overføring til bestemte energisparings- og enøktiltak, er jeg litt mer i tvil om. Men jeg skal som sagt ikke kategorisk avvise det. Vi kan gjerne drøfte det videre, men jeg er jo kjent med at Stortinget generelt er tilbakeholdent med å øremerke bruk av inntekter fra bestemte avgifter. Det legger jeg til grunn. Men, som sagt, både i miljøets og forbrukernes tjeneste skal vi vurdere slike forslag. Det vil uansett ikke kunne avhjelpe den situasjonen vi er oppe i i vinter.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Selv har jeg vært og er motstander av norsk EU-medlemskap, og mange av de begrunnelsene som representanten Haga nevnte nå, er også mine. For meg er dette et spørsmål om avveining av fordeler og ulemper ved de ulike tilknytningsformer. De ulempene som representanten Haga nå nevnte, har for meg vært større enn fordelene ved et EU-medlemskap. Derfor har jeg også ment at EØS-avtalen har vært god for Norge, sannsynligvis i motsetning til representanten Haga! Jeg tror vi hadde vært i en ytterst alvorlig situasjon hvis vi ikke hadde hatt EØS-avtalen, slik Senterpartiet ønsker, fordi den har gitt våre bedrifter like konkurransevilkår på det store indre marked, som nå for øvrig blir enda større. Men den gir oss større frihet enn et EU-medlemskap, og den har på en måte fungert som et nasjonalt kompromiss mellom dem som ikke engang ville ha EØS-avtalen, og dem som ville ha EU-medlemskap. Men ethvert seriøst politisk parti må gjennomdrøfte denne situasjonen med visse mellomrom hvis det skjer fundamentale endringer. Kristelig Folkeparti skal på vanlig måte behandle sitt program på landsmøtet våren 2005. Representanten Haga og andre kan være helt trygge på at vi står på det vi har lovt velgerne i det programmet vi nå har, nemlig at vi står for EØS-avtalen som tilknytningsform til EU og er imot medlemskap. Sem-erklæringen gjør det også klart at hvis noen skulle forsøke å forandre dette i den perioden denne regjering eksisterer, er grunnlaget for Regjeringen borte. Men vi må også være så pass åpne og nyanserte at vi er villige til å foreta vurderinger hvis det skjer fundamentale endringer i Europa. Jeg har ikke dermed sagt at det leder til en annen konklusjon, men jeg synes det ville være litt underlig hvis en ikke er villig til å gå inn i en avveining av fordeler og ulemper når en ser at Europa-kartet blir helt annerledes, og at også små land, bl.a. de baltiske, nå er på vei inn i EU.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Når det gjelder ØMU, Den økonomiske og monetære union, og euroen – uten at jeg dermed har signalisert noe spesielt EU-standpunkt – er det som kjent ikke alle EU-land som er med i eurosonen. Sverige, Danmark og Storbritannia er ikke med, men i hvert fall et par av de landene skal ha folkeavstemning om det. Det gir jo mulighet for at de enten går inn i sonen eller forblir utenfor. Det er altså ingen automatikk mellom medlemskap og deltakelse i Den økonomiske og monetære union og i eurosonen. Men det er klart at hvis og når medlemskapsspørsmålet igjen kommer opp i Norge, er det viktig at man i god tid forut for en avgjørelse har utredet bl.a. disse spørsmålene. Så der er jeg enig med representanten Haga. I det hele tatt tror jeg ikke at vi har noe hastverk når det gjelder debatten om en eventuell endret tilknytningsform, fordi EU nå er inne i en kraftig omforming, og vi trenger å se hvilket EU det dreier seg om, hvis man skal invitere folket til en ny folkeavstemning. Hva vil konventet og regjeringskonferansen ende opp i? Hvilken erfaring får man ved utvidelsen? Hvilken plass får f.eks. små land når det gjelder innflytelse?