Trine Skei Grande (Venstre), 2004-05-11:
Jeg har lyst til å snakke litt om begrepet allmennkringkaster i en ny tid og i en ny medieverden. En rekke internasjonale undersøkelser som har vært lagt fram den siste tiden, beskriver litt hvordan allmennkringkasterbegrepet er forskjellig i dag i forhold til hva det var før, og hvilke nye krav som stilles. Man skulle egentlig tro at med alle de nye kanalene og den valgfriheten man har, skulle tiden være ute for statsdrevne kanaler. Det som internasjonale undersøkelser viser, er at litt av problemet er at valgfriheten fører til at vi kanskje ikke velger så mye mer. Jeg har 12–13 kanaler hjemme, men det er to, maks tre, som jeg kikker på til daglig. Valgfriheten har ikke ført til at vi velger så mange flere, men vi velger stort sett den kanalen som bekrefter den oppfatningen vi har fra før. Jeg syns som liberaler at det gir en del kraftige utfordringer, både til allmennkringkasteren og også til demokratiet vårt, hvis det blir slik at vi velger de kanalene som bare bekrefter de oppfatningene vi har fra før. Det var en stor undersøkelse nå nettopp hvor de f.eks. hadde forsket på amerikanske TV-kanalers dekning før krigen i Irak. Man hadde registrert alle intervjuobjekt på synspunkt for eller mot krig, og det viste seg at fordelingen stort sett var én til seks. Én var negativ, mens seks var for i amerikanske kanaler. Dette førte til at de aller fleste amerikanere trodde, forventet og mente å ha fått opplyst at hele verden var enig med dem i at dette var lurt. Det betyr at man som kringkaster også er med på å påvirke hele oppfatningen av virkelighetsbildet. Hvis man da ikke har et ansvar for å se helheten, hvis vi ikke har noen kanaler som har objektivitet som overordnet mål, vil man til slutt ende i et samfunn der folk får informasjonen sin kun fra den kanalen som bekrefter den holdningen man har fra før, og der ingen holdninger blir utfordret og ingen setter krav til objektivitet. Derfor mener jeg at det er viktig å ha kanaler som NRK, som er en allmennkringkaster, med det eierskapet og den finansieringen de har. Derfor er det også stilt spesielle krav til NRK når det gjelder objektivitet. Det betyr at NRK også blir stilt overfor spesielle krav når de blir kritisert for ikke å ha objektivitet. De internasjonale undersøkelsene viser at vi her har en fordel med et sterkt NRK, men at vi må passe på å holde på den fordelen, og at ikke media alltid skal være opptatt av å gi det folk vil ha, i hvert fall ikke når det gjelder bare å gi folk bekreftelser på egne meninger og egne oppfatninger når de velger kanaler. Det var dette jeg var mest opptatt av å bidra med i denne debatten, men jeg skal nevne to ting til slutt, for jeg ser at jeg har tid til det. De to siste talerne har vært veldig opptatt av barnebiten, der jeg mener NRK er forbilledlig god. Jeg har en klokkertro på at barn også er opptatt av kvalitet. Hvis barn får valget, vil de også velge det med best kvalitet. NRK har stadig vekk vunnet kampen om barna, ja liketil kampen om voksne. Det må innrømmes at selv vi voksne uten barn som alibi har en tendens til å måtte se siste serien om «Blåfjell» for at det skal bli julaften. NRK har også en viktig rolle sett fra et Venstre-synspunkt i forhold til det å ta vare på begge målformene våre. Det er en oppgave man heller ikke må ta lett på i den språklige utfordringen vi har i landet. Og i forhold til det synet man har på norsk språks framtid, er det klart at en allmennkringkaster har en spesiell utfordring.