Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
Jeg kan i det store og hele slutte meg til konklusjonene som foregående taler trakk. Sovjetunionen og Warszawapakten representerte en konstant trussel mot Norge og andre vestlige land gjennom mer enn 40 år etter annen verdenskrig. I løpet av denne tiden bygde Sovjetunionen opp verdens største militærbase på Kolahalvøya. Det var komplette saker, med flyplasser, brakkebyer, havner, våpenarsenaler av alle slag, verksteder, kraftverk og sivile støttefunksjoner. Da Sovjetunionen og Warszawapakten ble oppløst i 1991, var det et imperium som gikk til grunne. De 14 tidligere sovjetrepublikkene som i tillegg til Russland selv, ble selvstendige stater i begynnelsen av 1990-årene, utgjorde vel halvparten av befolkningen i det gamle Sovjetunionen. De østeuropeiske landene Polen, Tsjekkia, Slovakia, Øst-Tyskland, Ungarn, Romania og Bulgaria, som var en del av dette imperiet, har ca. 100 millioner innbyggere. Av det gamle imperiet med over 400 millioner innbyggere har det nåværende Russland i dag bare ca. en tredjedel, vel 140 millioner. Den omfattende atomvirksomheten under den kalde krigen, både sivilt og militært, er årsak til at betydelige mengder radioaktivt avfall og kjernefysisk materiale er uforsvarlig lagret i Nordvest-Russland. Og det varte ikke lenge før myndighetene i det nye, demokratiske Russland inngikk et samarbeid med en rekke land om å rydde opp på kommunismens radioaktive skraphaug. Russlands to viktigste medspillere i denne oppryddingen er USA og Norge. Nå kan vi sammen med våre nye venner fullføre avviklingen av det våpenarsenalet som truet oss. Nå er vi med på å gjennomføre behandling av radioaktivt materiale, opphugging av atomubåter, destruksjon av kjemiske våpen og sysselsetting av tidligere våpenspesialister. Norge har stått for opphugging av fem atomubåter som i sin tid inngikk i Warszawapaktens avskrekkingsstrategi. I 2002 etablerte G8-landene «Det globale partnerskap mot spredning av masseødeleggelsesvåpen og -materiale». Landene forpliktet seg til å sette av 20 mrd. dollar i løpet av ti år, slik at slike tiltak kan gjennomføres i hele Russland. Norge sluttet seg som første ikke-G8-land til dette partnerskapet allerede i 2003, og vil bidra med 100 mill. euro over en tiårsperiode. Per 31. desember 2009 har Norge utbetalt 80 mill. euro. Både Norge og de andre landene ligger an til å oppfylle sine forpliktelser. Det vil i det lange løp være uforsvarlig å forlange at Russland alene skal ta seg av dette oppryddingsarbeidet. Aktiviteten etter G8-landenes initiativ har vært imponerende, og Norges rolle har vært – og vil fortsette å være – viktig. Norge har allerede bidratt med et stort beløp, og det bidrar til å trygge norsk territorium på to måter. Det enorme våpenarsenalet avvikles, og atomtrusselen fra både atomvåpen, atomdrevne fyrlykter, atomubåter og dårlig sikrede atomkraftverk bygges ned i raskt tempo. Det er derfor definitivt i Norges interesse at dette arbeidet fortsetter. Det er viktig at regjeringen sørger for at de nødvendige budsjettmidler blir stilt til rådighet i årene fremover, slik at denne jobben kan gjøres ferdig. Når dette er sagt, er det grunn til å rette et kritisk søkelys mot ressursbruken. Bruk av store økonomiske ressurser i Russland gir alltid en risiko for å skape korrupsjon. Våre bidrag må ikke komme i stedet for bevilgninger som russerne selv ville foretatt uansett. Da risikerer vi at russerne frigjør midler som kan brukes til ny opprustning og nye trusler mot Norge. Det er viktig at regjeringen har et årvåkent blikk og passer på at pengene brukes i samsvar med hensikten.