Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-10:
La meg først takke interpellanten for å ha gitt anledning til – som flere tidligere har sagt – å debattere og diskutere et meget viktig tema som vi jobber daglig med i komiteen, men som Stortinget ikke har hatt anledning til å debattere så bredt som vi i dag kan gjøre og bør gjøre. Jeg er stolt over å være en del av et flertall i denne salen som i løpet av de siste syv årene har trukket opp en ny kurs når det gjelder kriminalomsorgen i vårt land. Vi har med kriminalomsorgsmeldingen – St.meld. nr. 37 for 2007–2008 Straff som virker – lagt normalitetsprinsippet til grunn for straffegjennomføring i Norge. Vi har påpekt at det er rehabiliteringen som er det viktigste når et menneske er så uheldig at han eller hun må sone bak murene. Tilbakeføringsgarantien er en av de viktigste komponentene i straffegjennomføringen, for vi vet at de som blir dømt, kommer tilbake. Da er det viktig at vi gjør det vi kan for at når vedkommende kommer tilbake, er han eller hun et bedre menneske og en bedre nabo enn den gangen han eller hun ble fengslet. I det er rusmestring et viktig moment. Utdanningsmulighetene er viktige. Vi har gjennomført og faktisk sørget for at det for første gang i landets historie er tilgang til bibliotek for alle fengsler, og at arbeidstrening gjøres i fengslene. Jeg har selv besøkt en del fengsler, bl.a. Halden fengsel, som gir fantastiske arbeidstreningstilbud til de innsatte. Justiskomiteen besøkte for et år siden USA. Jeg husker en replikk fra en av våre samtalepartnere som hadde 40 års erfaring fra ledende posisjoner i kriminalomsorgen i USA. Vedkommende sa: Dere har absolutt ingen ting å lære av oss – tvert imot. Jeg er stolt over at vi har en kunnskapsbasert og ikke en hevnbasert kriminalomsorg i Norge. Det er også tilnærmet enighet rundt dette i Stortinget. For å nå de målene som vi har trukket i kriminalomsorgsmeldingen, er det viktig at vi har motiverte medarbeidere og ansatte i fengslene. Der er jeg litt bekymret. Jeg er bekymret for at mennesker som ikke har utdannelse fra kriminalomsorgsskolen, øker. Det betyr ikke at de ikke er viktige, at de ikke er nyttige, at de ikke har gode kvalifikasjoner med seg. Det har de absolutt, men vi er nødt for å tilse at denne ubalansen ikke blir for stor. Hvis vi ønsker å nå våre mål, er vi avhengig av at våre ansatte er med oss og ikke mot oss, og at det er en glede for dem å gå på jobb hver eneste dag. Det er da de kan gjøre jobben for å nå målene. Jeg ser også at en god del mennesker som sitter inne, har et annet morsmål enn norsk. Det er folk som skal ut av landet etter at de har sonet sin dom, og det er mennesker som skal komme tilbake til et eller annet sted – til Grønland, til Herøy eller til Finnmark. Da er det viktig at vi kommuniserer med dem, at vi har en dialog med dem. Alle innsatte har rett til en individuell rehabiliteringsplan, og da må det være en dialog. De må kunne forstå hva som sies i disse samtalene. Jeg er bekymret for at tolkemulighetene ikke er så optimale som de burde vært. Det er avgjørende for at rehabiliteringsplan lages og gjennomføres på en god måte. Så er jeg veldig enig med representanten Ljunggren i at veldig mange kvinner har veldig dårlige soningsforhold. Jeg er helt enig i at i mange av disse landene har særlig kvinner – men det gjelder for øvrig også menn – vært utsatt for seksuelle overgrep og andre typer overgrep fra menn. Når de skal gjennomføre sin straff sammen med menn, er det krevende for dem. Jeg regner med – og er helt sikker på – at statsråden ser på dette.