Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-10-11:
Det er én sak som har opprørt meg mer enn noen annen i det siste, og det er avsløringen av kjønnslemlestelse av jentebarn og unge kvinner. Omskjæring er ikke kultur, det er tortur. Det er min erfaring som jordmor fra Norge og Afrika. De fleste av oss vet at en del kvinner i Norge er omskåret. Det vi ikke visste, var at nordafrikanske barn og unge kvinner blir lemlestet. Men én har visst om det, nemlig stortingsrepresentant Siv Jensen fra Fremskrittspartiet. I programmet «Åpen post» sa hun at hun visste om denne torturen og disse overgrepene. Men hva har hun så gjort for å stoppe det? Ingenting, bortsett fra å være opprørt på TV. Det er oppsiktsvekkende. Og jeg vil spørre hva Carl I. Hagen, som er opptatt av lov og orden, mener om stortingsrepresentanter som vet om overgrep og straffbare forhold, men som ikke melder det til politiet. Avsløringene av omskjæring av jenter krever konkrete tiltak. Og jeg viser til det forslag som Ågot Valle har fremmet på vegne av bl.a. Høyre om en handlingsplan mot kjønnslemlestelse av jenter. Så til problemene i helsevesenet og eldreomsorgen, som roper på reformer. Da Stoltenberg-regjeringen overtok, ble fornyelse og modernisering av offentlig sektor presentert som en hovedsak. Den nye helseminister, Tønne, stod for en forfriskende nytenkning når det gjelder organiseringen av helsevesenet. Men det er ikke nok å tenke nytt, man må handle også. For hva ser vi i trontalen og i budsjettet? Jo, nødvendige reformer er satt på venteliste sammen med 270 000 pasienter. De venter på Arbeiderpartiets landsmøte. Ja, så ille er det at flere kommuner, mange av dem styrt av Arbeiderpartiet, ser seg nødt til å tegne private helseforsikringer for sine innbyggere for behandling på private sykehus eller i utlandet. Det er ikke akkurat et uttrykk for tillit til at Arbeiderpartiet og Regjeringen har evne til å foreta de nødvendige grep for å gi nødvendig trygghet for behandling. Det er ikke holdbart at operasjonsstuer står ledige mesteparten av døgnet, og at legene og sykepleierne ikke får utnyttet sin kapasitet på grunn av dårlig organisering og et system som ikke belønner innsats og effektiv utnyttelse av utstyr. Reformbehovet er enormt, og for mange pasienter haster det. Høyre vil ha kraftige forbedringer av helsevesenet gjennom å tilføre mer ressurser, gjennom en bedre organisering og finansiering som gir muligheter for sykehusene til å behandle flere pasienter. Modernisering er helt nødvendig for å gi trygghet for den enkelte. Det offentlige skal ha ansvaret for å finansiere grunnleggende og prioriterte helsetjenester. Men selv om det offentlige skal ha ansvaret for finansieringen, betyr ikke det at det offentlige nødvendigvis skal stå for all produksjon av tjenestene. Private må også slippe til i konkurranse med det offentlige om å gi pasientene det beste tilbudet. Høyre har i årevis kjempet for at staten skal overta ansvaret for sykehusene. Pasientene er best tjent med at ansvaret plasseres hos storting og regjering, og at vi slipper det uverdige svarteperspillet mellom fylkeskommunen og staten. Samtidig som det politiske ansvaret samles på ett nivå, må sykehusene gjennom fristilling gis en utstrakt frihet til å drive profesjonelt uten politisk og byråkratisk overstyring. De må settes i stand til fritt å ta beslutninger som angår drift og investeringer for å sikre flere behandling. Friere sykehus gir bedre sykehus, bedre behandling og bedre utnyttelse av ressursene. Når de politiske prioriteringer om hvem som skal få behandling, er gjort, når det er foretatt en funksjonsfordeling mellom sykehusene, når kvaliteten på tjenestene er sikret og den offentlige finansieringen er på plass, er det etter Høyres syn mindre viktig hvem som eier og driver sykehusene. Det viktigste er at pasientene får behandling når de trenger det. Dersom vi ikke gjennomfører nødvendige reformer i helsevesenet, frykter jeg en todeling av helsevesenet, hvor de som har råd til å betale for private helsetilbud i Norge eller i utlandet, gjør det. Det er fare for det offentlige tilbudet og de overordnede prinsipper i helsepolitikken fordi det offentlige ikke klarer konkurransen. Høyres mål er et sterkt offentlig finansiert helsevesen. Det er ikke lenger et spørsmål om vi ønsker konkurranse og flere private aktører i helsevesenet. Konkurransen er der. Konkurranse gir mer velferd og gir flere pasienter behandling fordi vi får utnyttet ressursene på en bedre måte som sikrer en bedre kvalitet. Vi får frigjort ressurser til enda mer pasientbehandling. Det samme gjelder eldreomsorgen og rehabilitering. Det er ikke, slik som enkelte hevder, umoralsk og uetisk med konkurranse i helsesektoren eller i eldreomsorgen. Konkurranse er bare et redskap for å kunne gi flere og bedre tjenester til befolkningen. Men det som er umoralsk, er å ikke utnytte ressursene til beste for pasientene og de eldre som trenger behandling, omsorg og pleie.