Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Jeg vil begynne med å sitere leder av Skeiv Verden, Ingse-Katrine Gravdal. Hun sier det slik i et intervju med magasinet Blikk: «Mange foreldre mener tvangsekteskap er det beste middelet å bruke for å kurere homofili.( …) De er ikke onde mennesker. Alle foreldre vil det beste for barna sine og de har en tro på at dette er det beste.» ( …) I boka Lenket for livet?, som interpellanten viser til, forteller noen av Skeiv Verdens medlemmer sine historier. Det er sterke historier om ungdom som slites mellom kjærlighet, familie og kultur, og som blir mishandlet fysisk og psykisk fordi foreldrene får vite eller mistenker at barna er homofile. Jeg vil takke representanten André Oktay Dahl for at han tar opp dette temaet, og takke Skeiv Verden, der Dahl også er styremedlem, for det enormt viktige arbeidet organisasjonen gjør. Jeg slutter meg også til interpellantens ros til statsråden. Ingen kan være i tvil om hennes oppriktige engasjement på dette området. Hva handler det om? Tvangsekteskap er et uakseptabelt overgrep uansett hvem som rammes. Statsråden var inne på at grensen mellom tvangsekteskap og arrangert ekteskap kan være utydelig. For lesbiske, homofile, bifile og transpersoner er forskjellen mellom tvangsekteskap og arrangerte ekteskap enda mindre tydelig enn for andre. Det er forskjell på samtaler med foreldre om hvem man skal gifte seg med, og samtaler om ikke å gifte seg i det hele tatt. I mange kulturer er det ikke aksept for at barn ønsker å forbli ugifte. Også et arrangert ekteskap med de beste intensjoner vil sette dem det gjelder, i en tvangssituasjon: enten gifte seg eller bryte med familien. Det siste er ofte utenkelig. Det er ikke vanskelig å forestille seg hvor krenkende og dramatisk det oppleves å skulle dele livet med en person man slett ikke har valgt, og som i tillegg har feil kjønn. Regjeringen la tidligere i år fram nye handlingsplaner mot tvangsekteskap og kjønnslemlestelse. Sju departementer har ansvar for ulike tiltak som individuell hjelp, helsetilbud, styrket rettslig vern, kompetanseheving i hjelpeapparatet, informasjon og holdningsskapende arbeid. Det er viktig alt sammen, men det er mulig vi har noe å lære av Storbritannia. I 2005 etablerte deres utenriks- og innenriksdepartement i fellesskap en «Forced Marriage Unit» som gir hjelp til personer som tvinges til ekteskap. Antall henvendelser fra lesbiske og homofile som tvangsgiftes, er mangedoblet på kort tid. Enheten får hundrevis av slike henvendelser hvert år. Det kan ikke være noen tvil om at problemet er reelt også i Norge. Det er helt riktig, som representanten Dahl sier, en utfordring at LHBT-personer er usynlige for dem som skal rette inn tiltak. Selvsagt omfattes LHBT-personer også av handlingsplanen mot tvangsekteskap, men det er behov for å anerkjenne og se denne gruppen særlig. Regjeringen la nylig fram en helhetlig integreringsmelding som Stortinget skal behandle over nyttår. Der nevnes LHBT-personer spesielt. Det er viktig. I år er det ti år siden svensk-kurdiske Fadime ble drept av sin far i Uppsala. Slektens såkalte ære var krenket. Fadime hadde kjæreste, hun nektet å gifte seg med fetteren sin. Hun, som var familiens eiendom, var ulydig, og de hadde ikke kontroll over hennes seksualitet. Det er helt umulig å forstå – og vi skal ikke forstå – æresbegreper som får foreldre til å drepe barna sine. Et slikt menneskesyn har ingen plass i vårt samfunn. Det er beslektede oppfatninger om ære som får foreldre til å tvinge LHBT-personer inn i ekteskap, som driver barn og foreldre fra hverandre, og som fører til den volden vi kan lese om i boken Lenket for livet?. Vi bekjemper ikke slike holdninger gjennom fordømmelse alene. Informasjon og kunnskap er avgjørende. Det samme er rådgivning til foreldre og barn. Rettigheter og plikter må formidles tydelig i skolen og på alle andre arenaer. Lavterskeltilbud til ungdom som trenger akutt hjelp, og midlertidige botilbud er også viktige. Interpellanten var opptatt av at kampen mot tvangsekteskap føres på bred front og forener det politiske Norge. Arbeiderpartiet er helt enig. De som utsettes for tvangsekteskap eller er i fare for det, skal få den hjelpen de trenger. Jenter og gutter, heterofile og homofile, har samme rett til å bestemme over eget liv. Vi kan ikke akseptere holdninger som undertrykker og krenker. Overgrep kan ikke bortforklares med kulturforskjeller. Oppfatninger om ære og skam må konfronteres. Vold må straffeforfølges. Unge mennesker som utsettes for overgrep, skal vite at vi er på deres side – uten forbehold.