Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-03:
Skoledebatten går høyt. Det er bra. Vi kan ikke leve med en skole som ikke leverer resultater i tråd med den rollen vi alle mener Norge skal ha i framtidens kunnskapsverden. Det er en åpen verden der du neppe får annen beskyttelse enn den innsikt, omstillingsevne og forståelse som din kunnskap og kompetanse gir. Læreren og kunnskapsformidlingen er ikke bare viktig, den er helt sentral for at vi skal lykkes med å skape den skolen vi ønsker. Det er det ingen tvil om. Men i vår, dvs. Stortingets, iver etter å nå fram til læreren må vi heller ikke glemme at det er en hel kjede av beslutningstagere, fra Stortinget og ned til læreren, som må bli med og jobbe systematisk om vi skal lykkes. I Høyre er vi helt enige med forslagsstillerne i deres mål. Vi har sluttet oss til og er med forslagsstillerne når det gjelder ett av forslagene, krav til kompetanse. Det forundrer oss at regjeringspartiene i sine merknader også på dette området er problemorientert. Høyre tror det er viktigere å gi et klart signal til alle skoleeiere i Norge om at det skal knyttes kompetansekrav til det å undervise i det enkelte fag i norsk skole. Vi tror at dette ville sette i gang en prosess der skoleeiere raskt ville begynne å systematisere kunnskapen om den kompetansen de råder over i skolen. Da tror vi også at de ville utvikle en interesse for og bli opptatt av å videreutvikle denne kompetansen, systematisk. Vi registrerer med en viss undring at regjeringspartiene er mer opptatt av å beskrive kostnaden og utfordringene ved å innføre et slikt krav til kompetanse enn å se på hvilken signaleffekt det vil gi i forhold til skolen som system og lærerens status som kompetanseformidler. Det er ingen, og heller ikke vi som med forslagsstillere til forslag nr. 1, som vil innføre dette på en måte som er uansvarlig i forhold til hva skolen kan klare å tilpasse seg kortsiktig. Men som sagt: Det er retningen og signalet som er viktig. Høyre slåss for etter- og videreutdanning av læreren. Grunnen til at vi ikke har gått inn som medforslagsstillere også til forslaget om lærerløft og en systematisk videreutdanning, er ikke at vi er uenig i forslagets intensjon, men vi mener at en her må være svært bevisst på å spille gjennom og stimulere kommunene til å bli aktive skoleeiere. En systematisering av videreutdanningen av lærere må skje ut fra lokale vurderinger og behov. Kommunene som skoleeiere er de som må utføre jobben. Videreutdanningen er en helt sentral utfordring for norsk skole, men det er også uomtvistelig at dette er et arbeidsgiveransvar i utgangspunktet. Systematikken kommer heller ikke om en ikke har et aktivt lokalt skoleeierskap som tar dette ansvaret, og som skjønner behovet for det. I Høyre har vi i tillegg notert oss at det foreligger for lite forskning på hvilke strategier som er de mest effektive for å sikre faglig oppdatering og etterutdanning av lærerne. Forskning viser at læringsutbyttet og resultatene av etterutdanning ikke nødvendigvis henger sammen med lengden på tilbudet. En så omfattende ordning som det som her foreslås, vil ha meget store konsekvenser for personellsituasjonen i skolen, og da må man ha stor grad av sikkerhet for at tiltakene har den tilsiktede effekt. I Høyre har vi vært opptatt av å forsøke å beholde lærere lenger. Rekrutteringsutfordringen når det gjelder kompetanse i skolen, er stor. Flere unge må bli interessert i å velge læreryrket, men det må også fokuseres på å få lærere til å stå lenger i jobb. Her har Høyre lagt fram noen forslag allerede. I går aksepterte Regjeringen en AFP-ordning som er svært aktivt benyttet av lærere til å forsvinne ut av skolen tidlig. Dette vil bety at en må sette inn et enda kraftigere støt og fokusere på systematisk videreutdanning. Det er et viktig virkemiddel for å sørge for at læreren ikke har lyst til å forsvinne ut av skolen tidlig. Det må ses på et spekter av virkemidler for at læreren skal stå lenger i jobb. Kompetansen trengs! Høyre har foreslått at det etableres bonus- og arbeidstidsordninger som tilbys lærere over 55 år. Vi er ute etter å finne ordninger som treffer, og som er formålstjenlige. Det er kommunene som skoleeiere vi må bevisstgjøre. Det er de som står midt oppe i utfordringen.