Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-19:
Jeg slutter meg til forrige taler, representanten fra SV, når det gjelder betydningen av å vurdere klimarisiko, og også SVs og Arbeiderpartiets innlegg om viktigheten av – og nå tydeligheten i komiteens merknad – at arbeidet med å gjøre aksjonærregisteret mer åpent ikke er kvittert ut med en opprettelse av et register for reelle rettighetshavere. Det har et annet formål, og vi kan risikere å miste mye viktig informasjon om norske skattebetalere og norske aksjonærer. Dette er et register – altså aksjonærregisteret – som er viktig for å hindre korrupsjon. Denne debatten mener jeg også bør handle mer om mulighetene som skatteetaten og andre etater under Finansdepartementet har for å inndrive de inntektene som rettmessig tilhører fellesskapet, gjennom skatter og avgifter. Panama Papers, Paradise Papers og Luxembourg Leaks er bare noen av avsløringene som viser at vi har et stort problem med skatteunndragelse, kapitalflukt og økonomisk kriminalitet. Vi har bl.a. et internasjonalt skattesystem som fører til at både små og store multinasjonale selskaper på lovlig vis knapt betaler skatt. For eksempel har Facebook, med milliardoverskudd i Norge, en skatteregning på mindre enn en halv million kroner. Hadde de skattet på vanlig måte i Norge, ville skatteregningen vært over 700 ganger høyere. Dette strider mot vanlige folks oppfatning av rett og galt. De rike gjemmer unna inntekter og formuer på eksotiske plasser som Panama eller Jersey, og de store selskapene plasserer overskuddet på mindre eksotiske plasser, som Dublin eller Delaware – men med samme resultat: lav eller ingen skatt for dem som allerede har mest. Vi i De Grønne har ingenting imot at folk er rike eller at selskaper tjener penger, men tålmodigheten med skatteskulkerne må være over. Resultatet av lovlig og ulovlig plassering av kapital er at ulikhetene øker. Vanlige folk får ansvaret for å finansiere velferdsbudsjettene med skatt på sine lønnsinntekter, mens de som har midler, lovlig og ulovlig, plasserer dem bort. I Frankrike har vi fått en forsmak på hva som kan skje hvis forskjellene blir for store og urimeligheten oppleves for brutal over tid. I juni i år kom Riksrevisjonen med en rapport om norsk skattekontroll med flernasjonale selskaper, som jeg er sikker på at finansministeren kjenner godt til allerede. Undersøkelsen fant en del mangler – også en mangel på interesse fra Finansdepartementet. Men rapporten finner ikke minst et stort potensial. Det å ikke drive mer effektiv kontroll med selskaper som opererer på tvers av land, gjør at Norge robbes for milliardbeløp. Over 60 pst. av verdenshandelen over landegrensene skjer gjennom multinasjonale selskaper. I Norge er ca. 5 000 selskaper i denne posisjonen. Ifølge Riksrevisjonen førte kun et lite antall kontroller til at den skattepliktige inntekten økte med i gjennomsnitt ca. 10 mrd. kr per år i perioden 2009–2016. I vårt alternative statsbudsjett har De Grønne foreslått å sette av en halv milliard kroner til å styrke arbeidet med økonomisk kriminalitet og det som jeg bruker å kalle skattesnusk, og til forbedring av vår mulighet til å inndra skatten som rettmessig tilhører fellesskapet. I tillegg foreslår vi å reversere regjeringens ostehøvelkutt gjennom avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen, som også rammer etatene under Finansdepartementet. Ostehøvelkutt er en ypperlig måte å kutte på dersom man ikke ønsker å prioritere, men ofte bidrar det til nedbygging, store endringsprosesser og mindre effektivitet per krone. Det er lett å unndra skatter og avgifter i dag dersom man vil. Mulighetene er mange. At det da kuttes i ressursene til de etatene som skal kontrollere at vi får inn disse inntektene til vår felles velferdsstat, synes jeg er vanskelig å forstå. Og det bekymrer meg at vi ikke ser et større engasjement fra regjeringen for å inndrive de milliardene det er snakk om. Dette ble også tatt opp i komiteens høring om statsbudsjettet. Norsk Tjenestemannslag var blant høringsinstansene som tok til orde for økte ressurser til kontrollvirksomheten i skatteetaten. Veldig betimelig påpeker NTL hvordan regjeringens ønske om å kutte i utgifter kan gå ut over inntektene til skatteetaten – Norges mest lønnsomme byråkrater. Ostehøvelkutt i denne sektoren sparer ikke penger. Det koster oss i tapte skatteinntekter, og bevilgningene til arbeid mot økonomisk kriminalitet og skatteplanlegging må økes, ikke kuttes. Det vil lønne seg.