Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2012-03-29:
Kronisk smerte rammer rundt 30 pst. av den voksne befolkningen og er den viktigste årsaken til langtidssykefravær og uførhet. Forekomsten øker med alderen, og kvinner er mer utsatt enn menn. De hyppigste kroniske smertetilstandene oppstår i muskler og skjelett. Oftest er dette uspesifikke rygg- og nakkesmerter og andre smerter av ukjent eller sammensatt årsak. Jeg tror vi alle kjenner personer som har vært ut og inn av behandling av forskjellig slag, f.eks. fysioterapi, som virker for en periode, og tilbake på jobb, men så tilbake igjen med de samme ryggsmertene, uten at vi noen gang kommer i mål med å fjerne årsakene. Forbruket av smertestillende legemidler og tall også fra andre land tyder på at kroniske smerter til dels er vanlig også i barneårene og dessverre ganske vanlig i ungdomsårene. Forbruket av smertestillende for disse er høyt og har steget de siste årene. Dessverre er det slik at man ofte etter langvarige undersøkelser av barn og unge finner at det faktisk egentlig ikke feiler disse noe fysisk, men at de kroniske smertene rett og slett handler om mobbing, angst og mistrivsel på skolen. Kunnskap rundt dette synes mangelfull, samtidig som jeg antar at det er tverrpolitisk enighet om viktigheten av kompetanse og årvåkenhet rundt akkurat dette også. Slik jeg oppfatter situasjonen i Norge, er kroniske smerter mangelfullt kartlagt. Forekomsten av mange sykdomstilstander som gir kronisk smerte, er ukjent. Som følge av dette har man ikke grunnlag for å si om forekomsten har endret seg spesielt over tid. Men vi vet at kroniske smerter øker risikoen for redusert psykisk helse, og at faren for avhengighet av vanedannende medisiner er svært stor. Dette handler da ikke om behovet for å ruse seg, men at mengden medisiner har ligget for høyt for lenge. Kroniske smertepasienter har to–fire ganger høyere forekomst av angst og depresjoner og har dobbelt så stor forekomst av selvmord som befolkningen for øvrig. Søvnproblemer er veldig vanlig. Jeg har flere ganger hatt møte med personer som lider av amalgamforgiftning. De har det til felles at det virker umulig å få stilt en diagnose. De lever med store smerter og forskjellige smerter, samtidig som de føler at de ikke blir trodd. Skikkelig behandling uteblir, og man prøver og feiler selv. De sier selv at mange som har vært i samme situasjon som dem, har begått selvmord. Å leve med smerter konstant samtidig som man ikke blir trodd, blir rett og slett uutholdelig for enkelte. Kroniske smerter er, som tidligere nevnt, den hyppigste årsaken til langtidssykefravær og uførhet i Norge i dag. En analyse av data fra Levekårsundersøkelsen 2005 viser at kroniske smerter forklarer 54 pst. av uførhetstilfellene, og smerter er trolig den vanligste årsaken til at pasienter oppsøker helsevesenet. Så egentlig er dette et ganske stort tema. Det er derfor etter Fremskrittspartiets mening svært viktig å få satt fokus på problemstillingen og kartlegge hvem og hvilke grupper som faktisk ikke har et alternativt behandlingstilbud, som f.eks. de med kjeveskade. Debatter i denne sal har det vært i årevis, men enkelte blir fortsatt utestengt fra behandling, hjelp og forståelse. Det er som politiker vondt å møte disse menneskene og ikke kunne gi dem håp om noe bedre. Helseministeren påstår stadig at alle skal få et tilbud. Faktum er at enkelte tar opp flere hundre tusen kroner i lån og reiser utenlands. Disse hadde neppe satt seg i stor gjeld hvis hjelpen faktisk fantes i det norske helsevesenet. For mange er smertestillende medisiner det eneste som virker. Dessverre fungerer disse godt bare i en kortere tidsperiode, men gir stor risiko for tilvenning og avhengighet. Da oppstår nye problemer og utfordringer, som helsevesenet heller ikke er så veldig flink til å følge opp eller ta på alvor. Enkelte føler de blir fanget i et system der det sies at de skal få hjelp, men hvor de opplever at lite skjer. Helseministeren skisserte en rekke tiltak i sitt innlegg, men mye av dette har vi hørt før, og det er vanskelig å være veldig optimistisk.