Helene Falch Fladmark (Venstre), 1999-12-20:
Denne stortingsmeldingen omhandler prinsipper for fremtidig dimensjonering av utdanning og håndtering av utfordringer for høyere utdanning som følge av kompetansereformen, internasjonalisering og økt konkurranse innenlands og utenlands. Jeg er glad for at det er tilslutning til Regjeringens politikk på dette området: i første rekke den oppfatning at dimensjonering i mindre grad må skje på bakgrunn av årlige svingninger i studenttall, og i større grad være basert på langsiktige vurderinger. Meldingen er et skritt i riktig retning mot mer langsiktige og strategiske vurderinger av studiekapasiteten ved de enkelte institusjoner. Målet er at institusjonene får et størst mulig handlingsrom til selv å justere studietilbudet innenfor en nasjonal vurdering av langsiktig kompetansebehov. Komiteen erkjenner at de mer grunnleggende og langsiktige vurderingene av dimensjonering og andre problemstillinger knyttet til høyere utdanning bør komme etter at Mjøs-utvalget har lagt fram sin innstilling. Dette kan også gjelde tiltak og problemstillinger som drøftes i denne meldingen. Etter Venstres mening er det viktig at dette utvalget har tilstrekkelig frihet til å gå gjennom hele utdannings- og forskningssystemet uten å være bundet til tidligere politikk. Universiteter er blant de viktigste institusjonene i demokratiet, i og med sin kulturbærende tradisjon og rolle som akademisk motmakt. Men både høyskoler og universiteter har også en svært viktig rolle i å utdanne personer næringslivet og samfunnet har behov for. Økt internasjonalisering fører til økt konkurranse om studenter og forskere. Norske institusjoner må settes i stand til å møte alle disse utfordringene. Jeg er derfor tilfreds med at komiteen gir sin tilslutning til at institusjonene skal ha økt frihet, og at det er flertall for større fleksibilitet ved institusjonene. Samtidig er det viktig at disse institusjonene har gode rammebetingelser – også når studenttallet går ned. Dette har Regjeringen tatt høyde for i forslag til budsjettering – både prinsippet om nettobudsjettering, omstillingsmidler og synliggjøring av forskningens andel av driftsmidlene vil gi institusjonene selv økt mulighet til å foreta langsiktige strategiske prioriteringer. Dette er også problemstillinger komiteen vil komme tilbake til både i behandlingen av forskningsmeldingen og i oppfølgingen av Mjøs-utvalgets innstilling. Når det gjelder de enkelte fagområder, vil jeg understreke at det særlig er innenfor teknologi og realfag og innenfor helse- og sosialsektoren at det er behov for nasjonal styring og strategisk satsing. Selv om de siste årenes tiltak har virket til at flere velger realfag i videregående opplæring, er det viktig fortsatt å styrke realfagene og forståelsen for teknologi i grunnskole og videregående opplæring. I et teknologibasert samfunn burde det være en selvfølge at forståelse av teknologi er en helt naturlig del av allmenndannelsen. Det er fremdeles et stykke igjen dit, og alternative opplæringsarenaer som vitensentre, eller såkalte science-sentre, kan gi viktige bidrag til interesse og kunnskap om teknologi og realfag utover det skolen får til. For å følge opp planer for helse og sosialomsorg som Stortinget har vedtatt de seneste årene, trengs det ikke bare penger, men også menneskelige ressurser. Landet trenger helsepersonell på mange ulike fagområder. Det er viktig å utnytte muligheten til desentralisert utdanning i den sammenheng. Flertallet ser også behov for å øke kapasiteten på medisinutdanningen her i landet. Komiteen mener det er en målsetting å avvikle ordningen med kjøp av studieplasser i utlandet. Det må være vårt ansvar å ha nok studieplasser innenfor dette viktige fagfeltet innenlands. Det er også viktig at vi har en god legedekning over hele landet. Et flertall i komiteen ber derfor om at nye studieplasser i tillegg til de som nå opprettes ved Universitetet i Oslo, kommer ved de andre universitetene. Når det gjelder et annet viktig yrke, nemlig læreryrket, vil komiteen komme tilbake til dimensjonering av lærerutdanningen og rekruttering av lærere i behandling av St. meld. nr. 12 for 1999-2000.