Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Den 1. april i år åpnet et av Europas mest moderne fengsler, Halden fengsel, i Norge. Fengslet består av en hel landsby, med elleve bygg og toppmoderne utstyr, aktivitets- og kulturhus som består av bl.a. trevareverksted, sveiseverksted, salmakeri, monteringsverksted, steinsliperi, opplæringskjøkken, butikk, bibliotek, treningsstudio, egen scene, lydstudio til musikkinnspilling, osv. osv. Rommene er romslige med egne bad og tv. Hvorfor ramser jeg så dette opp? Jo, fordi hele hensikten med Halden fengsel var å få til et fengsel med vekt på rehabilitering av kriminelle som skal tilbake til det norske samfunnet etter endt soning. Nå må jeg innrømme at jeg synes personlig at det har tatt fullstendig av når en ser hvordan arkitekter og konsulenter har kunnet boltre seg fritt. Jeg mener at flere soningsplasser med et mer nøkternt nivå hadde vært det rette. Men det er en annen debatt. I mangel av fengselsplasser ellers i landet samt for å få bort soningskøen har Halden fengsel fått en opphopning av utenlandske kriminelle som ikke skal rehabiliteres tilbake, men utvises til sitt hjemland når straffen er ferdigsonet. Da sier det seg selv at innen fengselets vegger har man en unødvendig høy driftskostnad som ikke er tilpasset behovet. Vi er klar over at det er tatt visse grep for å flytte flere utenlandske kriminelle ut av fengselet i Halden, men det er på langt nær nok. Vi mener at det kan forsvares å opprette egne avdelinger eller fengsler for denne typen kriminelle for dermed å få disse over i andre soningsforhold og da helst i egne hjemland. Jeg registrerer at de andre partiene i komiteen gir som begrunnelse for å tillate soning og varetekt i Halden fengsel mangel på plasser. Ja, det er riktig at det er mangel, men da får vi heller bygge flere fengsler og opprette nye varetektsplasser i stedet for å plassere utenlandske kriminelle i Halden, som dermed tar opp plassen for dem som i mye større grad har behov og skal tilbakeføres til fortsatt bosetting i Norge. Jeg refererer også til statsrådens svar i forrige sak som vi behandlet, Dokument 8:137, om organisert kriminalitet. Jeg siterer fra brevet fra statsråd Storberget: «Det forhold at en stor andel av de innsatte kommer fra andre land enn Norge, innebærer flere utfordringer for kriminalomsorgen, blant annet knyttet til språk- og kulturforståelse. Som justisminister er jeg opptatt av de særlige utfordringene kriminalomsorgen står overfor med utenlandske innsatte. Justis- og politidepartementet vurderer derfor å tilrettelegge egne fengsler eller fengselsavdelinger for utenlandske innsatte, herunder hvilke særskilte krav til kompetanse og innholdsmessig tilbud som bør være i slike enheter.» Men hvorfor «vurderer»? Hvorfor står det ikke her at «vi vil»? Jeg mener statsråden i sitt brev til komiteen i denne saken bommer litt på målet når halve brevet beskriver tiltakene for norske kriminelle i Halden fengsel, selv om representantforslaget først og fremst omhandler flytting av kriminelle statsborgere som ikke fortsatt skal ha opphold i landet etter endt soning. Det er også verdt å ta en kikk på hvordan det oppfattes av kriminelle utenfor Norges grenser at våre fengsler har hotellstandard og daglønn som en del av soningen. Politimyndigheter bl.a. i Litauen uttalte til media at norske myndigheter kunne takke seg selv for at mange utenlandske kriminelle grupperinger ikke så det som avskrekkende å skulle bli tatt for kriminell virksomhet i Norge, da soningsforholdene heller ble betraktet som en gulrot enn som straff, samt at dagpengene som utbetales, samsvarer med en gjennomsnittslønn i f.eks. Romania og andre østeuropeiske land. Derfor er det viktig at vi i enda større grad intensiverer vårt arbeid for å få til flere soningsavtaler, slik at Norge ikke framstår som «lykkelandet» for dem med uærlige hensikter. Så et lite svar til representanten Torve, som spurte om Fremskrittspartiet vil at Halden fengsel skal forbeholdes norske borgere, eller nordmenn. Det er egentlig ikke det som er det avgjørende. Det avgjørende for oss er hvordan en skal rehabiliteres. En som skal tilbake til det norske samfunnet, forutsettes å ha helt andre behov enn en som etter endt soning skal sendes ut. Da må en heller målrette innsatsen overfor disse forskjellige gruppene. Det har ikke noe med å behandle den ene dårligere enn den andre å gjøre, men det har å gjøre med at en behandler og målretter og spisser de tiltakene og den rehabiliteringen som er tilpasset den enkelte kriminelle.