André N. Skjelstad (Venstre), 2020-04-21:
Det har over tid vært en bred politisk enighet om hovedlinjene i eierskapspolitikken. Dette skaper stabilitet og forutsigbarhet og har vært med på å bidra til at vi i Norge har blant verdens fremste modeller for forvaltning av offentlig eierskap. Jeg vil takke saksordføreren og komiteen for et godt samarbeid, på tross av enkelte uenigheter om meldingen. Venstre er opptatt av enkeltmenneskets frihet til å bli født og vokse opp i en verden der tidligere generasjoners feil ikke innskrenker mulighetene til å utfolde seg fritt. Framtidige generasjoner skal nyte godt av de samme frihetene som vi har i dag, og derfor er det avgjørende at statens eierutøvelse utføres på en bærekraftig, langsiktig og ansvarlig måte. Godt statlig eierskap bidrar til å skape verdier, gode tjenester og produkter til fellesskapet, både i dag og i framtiden. Bærekraftige selskap balanserer økonomiske, sosiale og miljømessige forhold på en slik måte at vi bidrar langsiktig til verdiskapingen, slik at dagens behov ivaretas uten å ødelegge muligheten for kommende generasjoner, som kan få dekket sine behov. Dette skaper sikre arbeidsplasser som tar godt vare på de ansatte og driver virksomheten på en slik måte at man sikrer menneskerettigheter, tar vare på naturen og ikke bidrar til økte klimautslipp. Venstre vil alltid arbeide aktivt for at klimaendringer og nasjonale og internasjonale klimatiltak blir tenkt på samtidig med styring av selskap der staten er eier eller medeier. Staten må sørge for at de ulike selskapene har god rapportering når det gjelder bærekraft. Staten som eier må løpende vurdere hvordan selskapenes eierandel rapporteres, og det må være en målsetting at selskapene implementerer internasjonale anerkjente standarder. Åpenhet rundt rapportering av nye forhold skal være en selvfølge. Venstres likestillingshistorie er en lang og stolt historie. Vi har vært pådriver for bl.a. å innføre kjønnskvotering – også i styrer i 2004. Det er naivt å tro at likestilling vil gå sin gang uten kvotering og statlig regulering, selv om vi håper at vi som samfunn kommer dit en dag. Det er fortsatt for få kvinner i toppen av norsk næringsliv i dag. Den lave kvinneandelen betyr at verdifulle ressurser ikke benyttes fullt ut. Regjeringen har en ambisjon om at det skal være minst 40 pst. av begge kjønn i ledergrupper i statlige selskap. I statens eierberetning for 2018 framgår det at det i selskap med statlig eierandel allerede er en gjennomsnittlig kvinneandel på 40 pst. i toppledelsen. Andelen varierer imidlertid mellom selskapene og er lavere på ledernivå under toppledelsen. Studie etter studie viser at det er en klar sammenheng mellom mangfold i ledelsen og selskapenes lønnsomhet og utvikling. Blant annet viser en analyse av 1 700 selskap i åtte land at det er selskapene med mest mangfold som er de mest innovative. De har 19 pst. høyere inntekt på innovasjon og 9 pst. høyere driftsmarginer. Forskning viser også at mer homogene team gir dårligere lønnsomhet. Venstre mener at vi må arbeide for flere kvinner i topp- og mellomledelse i statlig eide selskap, men også i næringslivet generelt. Reell likestilling og likeverd handler ikke bare om like rettigheter, men reelt sett like muligheter. Venstre mener privat eierskap bør være hovedregelen i norsk næringsliv, fordi eierskap spredt på flere personer gir mer makt til innbyggerne. Det er også med på å spre økonomisk makt i samfunnet og er grunnleggende demokratisk. Spredt privat eierskap og mange små og mellomstore bedrifter har vært en bunnplanke i Venstres sosialliberale politiske fundament. Venstre mener at staten bør ha eierandeler i selskap når det er den beste løsningen for å ivareta ulike behov staten har, som f.eks. ut fra samfunnssikkerhet og beredskap å sikre i norske naturressurser og viktig infrastruktur. For oss er åpenhet rundt lederlønn i statlig eide selskap en selvfølge. Lederlønninger i samfunnet generelt og i statlige selskap spesielt bør ikke være høyere enn det som er nødvendig for å beholde og tiltrekke seg ønsket kompetanse. Det er viktig at selskap med statlige eierandeler får rekruttert og beholdt gode ledere. Derfor må lønningene være konkurransedyktige. Samtidig er moderasjon vesentlig for ikke å bidra til urimelige forskjeller eller svekke selskapets omdømme. Forskjellen mellom dem som tjener minst og dem som tjener mest i Norge, har økt. Dette har skjedd med skiftende regjeringer over mange år. Dette er noe alle politikere må være obs på. Spesielt skal lav ulikhet sammenlignet med andre land være en grunnleggende verdi i det norske samfunnet, noe som henger sammen med tillit. Når ulikhetene i Norge øker, er det ikke fordi de som tjener mindre enn eller rundt gjennomsnittet, får mindre å rutte med, men først og fremst fordi de på toppen drar ifra. I 1997 var månedslønnen til de 10 pst. best betalte 2,8 ganger høyere enn gjennomsnittslønnen til de 10 pst. lavest lønte. I 2017 var tilsvarende tall 3,8.