Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-02-03:
Testing i skolen er noe som opptar mange. Noen anser tester som viktige styringsverktøy som er avgjørende for utviklingen av et godt skoletilbud, mens andre ser på testing av elever som unødvendige byråkratiske tidstyver som stjeler oppmerksomhet bort fra læring, og som svekker undervisningen, snarere enn å styrke den. Så går det kanskje an å ha en viss forståelse for begge syn. Hvis det blir for mye krav om testing, måling og rapportering i skolen, kan det oppleves som en byrde, både for lærer og elev, og det er kanskje en risiko for at når man først begynner å teste en ting, så blir man veldig opptatt av akkurat det man har bestemt seg for å teste. Faren ved det er at vi får et litt for snevert perspektiv på det som foregår i skolen. Faren er at man blir så opptatt av å score best mulig på de ulike testene at man mister av syne andre viktige aspekter ved læringen. Vi risikerer å gå i den fella som Arve Tellefsen advarte mot tidligere i denne uka, at vi gjør elevene til «regnemaskiner». Den fella må vi ikke gå i, for det samfunnet vårt trenger, er ikke flere regnemaskiner, men hele mennesker. Men samtidig vet vi jo at kartlegging og tester også har en verdi. Nasjonale prøver er et viktig verktøy for lærere, for skoleledere og for skoleeiere. Det er viktig å ha informasjon om resultater for å kunne utvikle skolen videre. Det gjør det mulig å finne ut hva som fungerer, og hva som ikke fungerer, i skolen, og det gjør det mulig å dele «best practice», og det gjør det mulig å sette inn ressurser og tiltak der det trengs. Og jeg tror at hvis disse prøvene gjøres om til utvalgsprøver, vil vi miste mye av verdien på lokalt nivå. Så vi bør i alle fall ikke gjøre dette uten en grundig utredning av konsekvensene og eventuelt en kartlegging av behovet for supplerende prøver, tilpasset skole- og kommunenivå. Så er det viktig at prøvene utformes og gjennomføres på en måte som ikke krever altfor mye tid av lærere og elever, og at både utformingen og presentasjonen av resultatene gjøres på en slik måte at det gir best mulig utbytte for lærere, skoleledere og skoleeiere. Så tror jeg det er viktig at disse testene og kartleggingene ikke i altfor stor grad bidrar til å skape et konkurransesamfunn, der elevene hele tiden er deltakere i en konkurranse om å gjøre det best mulig. Det vil ikke være heldig for læringen, det vil ikke være heldig for den sosiale utviklingen, og det vil ikke være heldig for fellesskapet, som man er nødt til å etablere for at elevene skal ha et godt læringsmiljø. Så har jeg en viss forståelse for at forslagsstillerne vil forhindre at det kan stilles lokale krav til kartlegging og dokumentasjon. Jeg antar at bakgrunnen for dette forslaget er noen tilfeller der test- og rapporteringsregimet har tatt litt av, og det kjenner vi jo til flere eksempler på. Men jeg tror likevel det er ufornuftig å innføre en slik bestemmelse, for det vil hindre kommuner i å gjennomføre kartlegginger som kan være hensiktsmessige for å adressere lokale problemstillinger. Jeg tror vi trenger de nasjonale prøvene. De er et viktig verktøy for utviklingen av skolen, men vi må samtidig passe på at ikke testregimet vokser seg for stort, at ikke testene snevrer inn synsfeltet vårt, og at ikke skolebyråkratiet blir for overveldende. Jeg håper derfor at samarbeidet mellom departementet og KS om å redusere rapportering og dokumentasjon i skolen vil bære frukter.