Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-08:
Jeg vil starte med å takke utenriksministeren for hans redegjørelse. Han viser at Norge er i en posisjon til å føre en mer aktiv europapolitikk enn det vi har sett de første ti årene av norsk EØS-medlemskap. Selv om Senterpartiet helst skulle hatt en annen samarbeidsform med EU, er vi fornøyd med at vi nå bruker våre forhandlingskort mer aktivt. Norge har mye som EU trenger: energi, geografisk nærhet til Barentshavet, et tradisjonelt godt forhold til vår store nabo i nord, et kjøpekraftig marked og råstoff for EUs industri. Med tilstrekkelig selvtillit når det gjelder egen politikk, trenger vi ikke ha en pessimistisk holdning, som noen EU-tilhengere har, med hensyn til at Norge blir et marginalisert land når EU utvides. Det er intet som tyder på marginalisering. Tvert om. Hjemfallssaken, utvidelsesforhandlingene med Romania og Bulgaria og den differensierte arbeidsgiveravgiften tyder ikke på det. Og jeg er frimodig nok til å tro at EU heller ikke tar sjansen på å stikke kjepper i hjulene for det som har preget dagens debatt, nemlig CO2-fangsten på Mongstad, sjøl om EUs energikommissær til norske medier kom i skade for å si at EUs konkurranseregler går foran miljø. Jeg har stor tillit til at Regjeringen og Senterparties statsråd i Olje- og energidepartementet, Åslaug Haga, vil føre forhandlingene fram til et positivt resultat for Norge. I tråd med Stortingets behandling av europameldingen synes jeg også vi er på god vei til å få et mer åpent og aktivt engasjement i Stortinget i europasaker. Men det er langt igjen før vi er der Senterpartiet skulle ønske, med behandling av europasaker på vanlig måte i komiteene framfor ekspressbehandling i EØS-utvalget. Jeg ønsker å fokusere på en spesiell sak som ble nevnt av utenriksministeren. Det er den nye EU-traktaten. Utenriksministeren sa: «(…) traktatgrunnlaget, dersom det trer i kraft, har betydning også for oss, fordi det vil påvirke innretningen av vårt arbeid med en aktiv Europa-politikk.» (…) Videre: «EUs nye traktat representerer også utfordringer for oss», og at «bortfallet av en slik søylestruktur,(…) (…) Disse uttalelser fra vår utenriksminister er så pass viktige at jeg, i tråd med hva som ble sagt av vår utenrikspolitiske talsmann, Alf Ivar Samuelsen, synes Stortinget burde få en stortingsmelding der Regjeringen forklarer hva som endres, hvilke konsekvenser det får for vår arbeidsmåte overfor EU, hvordan vi skal håndtere det, og om det har konsekvenser for det avtalemessige i EØS- og Schengen-avtalen. Senterpartiets vurdering er at med den nye traktaten har EU-lederne bare foretatt kosmetiske endringer i den EU-grunnloven som det franske og nederlandske folket stemte nei til i 2005. Ikke på noen områder flyttes makt og kompetanse tilbake til medlemslandene. Endringene gjør den nye traktaten mer diffus og gir større makt til kommisjonen og EF-domstolen, som skal følge opp og tolke regelverket. Når utenriksministeren konstaterer at vetoretten blir borte, og at ny lovgivning kan utvikles raskere, vil det påvirke Norges mulighet for å alliere seg med likesinnede land i EU mot lovverk som undergraver folkestyret, miljøet og en aktiv næringspolitikk, for å nevne noe. Regjeringens politikk internasjonalt og historiske erfaringer viser at små land ofte har ledet an for viktige reformer for mennesker og miljø internasjonalt. I EU er jeg redd vi nå står overfor en situasjon hvor små lands mulighet til å innta en slik rolle, blir mindre. Derfor forstår Senterpartiet det folkelige kravet i mange EU-land om folkeavstemning om den nye EU-traktaten. Trass i at flere meningsmålinger viser solid flertall for folkeavstemning i sentrale land som Storbritannia, Frankrike, Spania, Italia, Tyskland og Danmark, virker det imidlertid som om EU-lederne ikke er åpne for å lytte til egne befolkninger. Som et lite land, med ambisjon om å spille en enda viktigere rolle for miljø og utvikling internasjonalt, mener jeg – helt sikkert i motsetning til foregående taler – at argumentene mot norsk medlemskap i EU er blitt ytterligere styrket av den utviklingen vi står overfor. Men bare med aktiv debatt og engasjement kan vi på en bedre måte håndtere den tilknytningsformen som også Regjeringen har vedtatt å operere på grunnlag av i denne stortingsperioden.