Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2003-12-04:
Kristelig Folkeparti er med på flertallsmerknadene og støtter komiteens innstilling til vedtak. Som saksordfører for området samfunnssikkerhet og beredskap vil jeg ta det som utgangspunkt for mitt innlegg om forsvarsbudsjettet for 2004. Stortinget behandlet for ca. et år siden meldingen om samfunnssikkerhet, Veien til et mindre sårbart samfunn. I Innst. S. nr. 9 for 2002-2003 om samfunnssikkerhet deler komiteens flertall visjonen om «et trygt og robust samfunn som avverger trusler og overvinner kriser. Samfunnet skal sikres mot utfordringer mot sentrale samfunnsverdier som liv, folkehelse og velferd, livsmiljøet, det demokratiske system og dets lovlige institusjoner, nasjonal styringsevne og suverenitet, landets territoriale integritet, materiell og økonomisk trygghet og kulturelle verdier.» Grenseoverskridende terrorisme har skapt en ny sikkerhetspolitisk dagsorden. Begrepet samfunnssikkerhet har fått økt betydning, og i det ligger også en større bevissthet om tiltak for å begrense sårbarheten i samfunnet, både for at det ikke skal bygges inn, og for å begrense skadene ved negative hendelser. Utfordringene og de potensielle truslene er diffuse og kjennetegnes av glidende overganger mellom det nasjonale og det internasjonale og mellom fred, krise, væpnet konflikt og krig. Vi kan ikke lenger snakke om enten fred eller krig. Det må gjenspeiles både i den sivile beredskap og i det militære forsvar. Det er ikke lenger en klar fiende, og Forsvarets rolle knyttet til konvensjonelt forsvar er ikke like framtredende som før, men samfunnet må ha kapasitet til å forebygge, bekjempe og begrense skadevirkningene av ulike typer anslag og angrep. Med andre ord må Forsvaret også ivareta en forebyggende og beskyttende rolle og kunne yte ulike typer bistand til de sivile myndigheter. Jeg vil også sitere en av målsettingene for arbeidet: «Samfunnets samlede ressurser skal gjennom samordnet bruk og prioriteringer settes inn i samfunnssikkerhetsarbeidet.» Vi finner mange eksempler på godt samarbeid i budsjettproposisjonene, både fra Forsvarsdepartementet og fra Justisdepartementet. For å ta noen viktige i stikkords form: overvåking av våre store havområder, kystberedskap, redningsaksjoner og nasjonal sikkerhetsmyndighet. Likevel har komiteen påpekt at det bør bli bedre, for det er det enkelte fagdepartement som har ansvaret for samfunnssikkerhets- og beredskapsarbeidet i sin sektor, og de skal også følge opp Innst. S. nr. 9 om samfunnssikkerhet – Veien til et mindre sårbart samfunn. Det er nødvendig med en større bevissthet i departementene i forhold til å vise til samfunnssikkerhetsarbeidet i de aktuelle saker som legges fram for Stortinget. Det vil på sikt lette arbeidet med å få samfunnssikkerhet og beredskap til å framstå som en helhet. Det er forsvarskomiteen som har ansvar for dette kapitlet i budsjettsammenheng, men i enkeltsaker som blir behandlet i andre komiteer, er det ingen rutine på å varsle forsvarskomiteen om at vi eventuelt kunne ha kommet med noen innspill fra vårt ståsted. Det må da skje i de enkelte partigrupper, og vi prøver å delta i de aktuelle debattene her i salen. I tillegg mener jeg at alle fagdepartementene burde ha et kapittel om samfunnssikkerhet i budsjettproposisjonen for å synliggjøre arbeidet. Det handler om et totalforsvarskonsept, eller totalberedskap, der den sivile beredskap og det militære forsvar kan framstå som en helhet. Det kommer en ny melding om samfunnssikkerhet til våren, slik Stortinget har vedtatt tidligere. Dermed kan Stortinget for første gang behandle langtidsplan både for det militære forsvar og den sivile beredskap samtidig. Det gir en bedre mulighet til å se sivil og militær beredskap samlet og se sammenfallende oppgaver, områder som berører hverandre, og utfordringer der det er klare skiller. Derfor er komiteen også fornøyd med at det er tatt initiativ overfor Institutt for Forsvarsstudier for å få etablert et strategisk forskningsprogram innen totalforsvar og samfunnssikkerhet, der begrepsbruk og konseptuelt innhold vil være sentrale tema. Det er viktig at felles trusselbilde og felles innhold i begreper danner grunnlaget for arbeidet med beredskap på alle forvaltningsnivå. God kommunikasjon mellom alle de aktører som er involvert i samfunnssikkerhetsarbeidet, er avgjørende når kriser oppstår og man skal samarbeide. Like viktig er det å ha øvelser sammen, ha rollespill og bli kjent med hverandres kompetanse, ansvar og arbeidsmåter. Når man sammen gjennomgår ulike scenarier og diskuterer løsninger, blir man nødt til å tenke gjennom vanskelige hendelser og hvordan man selv ville reagere. Det handler om å gjøre hverandre litt sterkere og bedre og litt mer forberedt. Vi har mye å lære både av brannmenn og soldater om den nødvendige balansen i det å gå inn i farlige situasjoner og samtidig tenke på egen sikkerhet. Det viser seg at kommunene i for liten grad integrerer risiko- og sårbarhetsanalyser som en naturlig del av de øvrige styrings- og beslutningsverktøy. Det er viktig at kommunen definerer akseptabelt risikonivå og setter seg mål og foreslår tiltak for kommunens arbeid med samfunnssikkerhet og beredskap. Brannvernberedskapen må integreres med kommunens øvrige beredskaps- og sikkerhetsarbeid. I den sammenheng vil Kristelig Folkeparti peke på at kompetanse og kvalitet er viktig, og at interkommunale løsninger bør vurderes både innen planarbeid og for effektiv ressursutnyttelse. Det er viktig at fylkesmennene går aktivt i dialog med kommunene ved oppstart av kommunale planprosesser, og at det blir gitt klar informasjon om kravet knyttet til risiko- og sårbarhetsanalyser. Det må etterspørres og sjekkes om det er tatt hensyn til, og fylkesmannen må eventuelt komme med innsigelser. Det er mulig at man må øke standardiseringen av fylkesmennenes beredskapstilsyn for å få dette til. Det var en tankevekker å lese overskriften i Hamar Arbeiderblad 11. november, der det stod: «Ulykke ga kriseplaner.» Det er Åsta-ulykken som har ført til at Åmot kommune både har innført krisekommunikasjonsplaner og gjennomgår øvelser. Det er klart at slike hendelser gjør noe med en. Men alle må ikke oppleve slike tragedier for å bli bedre når det gjelder beredskap. Det er mulig at justisministeren som koordinator for samfunnssikkerhet synes at jeg er altfor utålmodig. Prosessen har nettopp startet, ting må gjøres i tur og orden, og ting tar tid. Men Kristelig Folkeparti mener samfunnssikkerhet er så viktig, og vi må få i gang noen debatter for å bli trygge på totalberedskapstanken. Hver og en av oss har faktisk et ansvar. Jeg vil derfor minne om de tre prinsippene som arbeidet med samfunnssikkerhet skal ta utgangspunkt i. Det er ansvar, nærhet og likhet. Dermed er vi alle på et eller annet vis med på dette arbeidet. Den enkelte borger har også ansvar for egen trygghet. Brannforebyggende tiltak er en del av samfunnssikkerheten. I Kommunal Rapport fra i går, 3. desember, kunne vi lese: «Slett brannsikring i 8 av 10 omsorgsboliger» Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap – DSB – kartla brannsikkerheten i 3 200 bygninger som benyttes til pleie- og omsorgsformål. Brannsikkerheten blir betegnet som utilfredsstillende i hele 1 800 av de undersøkte bygningene, med over 16 000 beboere. Det slås fast at brannsikkerheten i sykehjem og omsorgsboliger er blitt bedre de siste årene, som følge av mye nybygging og opprusting av gammel bygningsmasse. Men eierne av omsorgsboligene har ikke helt tatt konsekvensen av beboernes funksjonsevne, ifølge DSB. Justisdepartementet har sendt rapporten til samtlige kommuner. Samtidig ber departementet kommunene om i samråd med det lokale brannvesen å vurdere tiltak for å bedre sikkerheten i omsorgsboligene. Neste år vil DSB se nærmere på brannsikkerheten til personer som får kommunal pleie i sine egne hjem. Det er mulig at kommunen formelt sett ikke har noe ansvar for brannsikkerheten her. Spørsmålet er om den har noe moralsk ansvar. Det vil det bli sett nærmere på, og om hjemmehjelpere og hjemmesykepleiere også bør kaste et blikk på brannsikkerheten når de er på hjemmebesøk. Ettersom jeg også har jobbet i hjemmesykepleien noen år, vil jeg anmode om at det gjøres noe på dette området, gjerne med en opplæringspakke for dem som arbeider med hjemmebasert omsorg. Jeg var ofte redd for at det skulle gå galt, spesielt hos demente brukere som fortsatt bodde alene, og spesielt vinterstid med vedfyring. Aksjon boligbrann 2003 foregår nå, 9.–11. desember, der mer enn 25 000 boliger rundt om i hele landet skal få besøk av kommunale brannvesen og lokale eltilsyn, som skal kontrollere brannsikkerhet og gi informasjon. Desember er en måned med mange branntilløp – av forskjellige årsaker, bl.a. mye bruk av stearinlys. Vi må også huske at rus og røyk kan ha fatale konsekvenser. Til slutt vil Kristelig Folkeparti understreke viktigheten av gjennomføringen av omleggingen av Forsvaret med hovedfokus på å rette opp ubalansen mellom drift og investeringer, og ubalansen mellom oppgaver og ressurser.