Vera Lysklætt (Venstre), 2009-06-03:
Dokumentforslaget fra Høyre om klarere krav – økt toleranse inneholder 23 tiltak som forslagsstillerne mener vil bedre integreringspolitikken. Jeg er glad for at alle i komiteen, bortsett fra medlemmene fra Fremskrittspartiet, er enige i at norsk integreringspolitikk stort sett har vært vellykket. Jeg er uenig i Fremskrittspartiets virkelighetsbeskrivelse, slik de sier det i sine merknader til dette dokumentet. Det er ikke holdepunkter for å si at vi har store utfordringer med «segregerte innvandringsmiljøer». Men det betyr ikke at vi ikke har en rekke utfordringer, for det har vi. Det er ingen i denne salen som støtter tvangsekteskap eller kjønnslemlestelse. Norske lover skal holdes, selv om de går på tvers av kulturelle skikker. Flertallet i komiteen er enig om at toleranse og like rettigheter er viktige verdier i Norge, og at disse verdiene er desto viktigere når mangfoldet av nordmenn øker. Jeg mener dette er et godt utgangspunkt for en god integreringspolitikk. Integrering er for mange innvandrere en lang og vanskelig prosess, og det er vanskelig å måle om en person er integrert eller ikke. Det er viktig å skille mellom integrering, assimilering og segregering. Når integrering debatteres politisk, får en ofte inntrykk av at assimilering er målet – altså at jo mer norsk innvandreren er, jo mer og bedre integrert har vedkommende blitt. Men målet er vel ikke at etniske minoriteter skal bli norske, men at de skal leve godt og lovlig i det norske samfunnet. Å få dette til er krevende. Jeg er enig med forslagsstillerne i flere av forslagene. Mange av dem har som formål at etniske minoriteter skal lære seg bedre norsk. Flertallet i komiteen mener det er avgjørende for en vellykket integrering at innvandrere lærer seg godt norsk og får opplæring i det norske samfunnssystemet. Språk og arbeid brukes ofte som mål på integrering. Derfor er det viktig stadig å ha fokus på språkopplæring og arbeidsdeltakelse. Det er bra at et utvalg nå skal se på opplæringstilbudet til minoritetsspråklige barn, unge og voksne. Å beherske norsk språk er helt avgjørende for å kunne delta i det norske samfunnet på en aktiv og positiv måte. Det viktigste integreringspolitiske verktøyet for å få dette til er fortsatt introduksjonsloven som den forrige regjeringen innførte. Ordningen har vært vellykket, og Venstre støtter forslaget som skal få enda flere til å benytte seg av denne retten og plikten. Men introduksjonsordningen er ikke tilstrekkelig for å lære alle etniske minoriteter norsk. Vi trenger også flere tiltak, særlig for å lære barn og unge norsk. Venstre er enig i at en god offentlig skole med fokus på kunnskap er den beste integreringsarena. I tillegg til en god, generell skole er det viktig med intensiv norskopplæring, og de frivillige tilbudene for gratis leksehjelp bør styrkes. Fokuset skal selvsagt være at elever i den norske skolen skal lære norsk. Men det er også viktig at andre språkferdigheter ikke blir sett på som noe negativt. Å beherske flere språk er en stor fordel, og Venstre mener derfor det vil være bra om det blir undervist i morsmål som 2. fremmedspråk, av morsmållærere med pedagogisk kompetanse. En slik omlegging vil signalisere at norsk er hovedspråket som alle skolebarn må kunne flytende, men at kunnskap om andre språk er en fordel. Venstre er enig med forslagsstillerne i at det må gjøres mer for å stimulere gründerlysten og skreddersy opplæring og tiltak spesielt rettet mot innvandrere. Allerede i dag finnes det særskilte tilbud, men dette er et område det kan gjøres mer på. Jeg registrerer at det nå foregår forsøksvirksomhet for å få mer kunnskap om tilrettelegging for etablering, og jeg håper dette vil gi resultater. Til slutt vil jeg ta opp de forslag som Venstre er med på. Det gjelder forslagene nr. 1–5, 16, 17 og 20.