Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2015-04-14:
Representanten Toppe stiller følgende spørsmål i sin interpellasjon: Hva vil regjeringen gjøre av tiltak på kort og lang sikt for å sikre kvalitet, kompetanse og tilgjengelighet i legevakttilbudet? Fremskrittspartiet har i en årrekke vært opptatt av det som har med legevakt å gjøre, og vi har også sett en rekke saker de siste årene som har gitt grunn til bekymring, nettopp på grunn av den store variasjonen i tilbudet, knyttet til kompetanse, ventetider og ikke minst hvordan pasientene blir møtt. I den forbindelse har Fremskrittspartiet fremmet et representantforslag om en nasjonal handlingsplan for legevakt for å sikre kvalitet, kompetanse og tilgjengelighet, som interpellanten selv tar opp, gjennom Dokument 8:76 S for 2012–2013. Noe av det siste representanten Toppe selv var med på i 2013, før de rød-grønne politikerne måtte forlate regjeringskontorene, var nettopp å forkaste den handlingsplanen og de endringene man da ønsket å få til i legevakttilbudet. Jeg synes statsråden på en veldig grei og systematisk måte har redegjort for hva regjeringen gjør, både med den primærhelsemeldingen som skal komme, og akuttmedisinforskriften som regjeringen allerede vedtok i statsråd 20. mars, hvis jeg ikke husker helt feil. Videre kommer det, som sagt her, et nasjonalt telefonnummer for å gjøre det enkelt, og det kommer kompetansekrav. Det er en rekke tiltak og en rekke reformer som regjeringen holder på med, som er av vesentlig karakter, nettopp for at vi skal bli bedre. Det er kjeden av tiltak vi vil bli møtt med, som er det helt vesentlige her. Uansett hvor vi bor i landet, må det være slik at vi har den tryggheten vi er helt avhengige av, at vi, når behovet er der, blir møtt med en kvalitetsmessig relativt – i hvert fall noenlunde – lik tjeneste over hele landet, slik at vi er sikret den hjelpen vi trenger. Dette kan gjelde barnefamilier som er usikre på tilstanden til barna sine som har et akutt behov, og andre personer som på grunn av akutt sykdom etc. drar til legevakten. Det er en rekke ting som må gjøres, og det er derfor denne regjeringen jobber med en kommunereform. Kommunereformen er helt essensiell i denne saken, nettopp for å sikre kompetansen og ha flere leger å spille på i legevaktordningen, slik at vaktbelastningen ikke blir for stor, samt for å kunne tilby ulike støttefunksjoner, for å kunne ha gode lokaliteter, men ikke minst – som jeg sa – for å sikre kompetansen og ha mer kompetanse å spille på. Den er man også helt avhengig av for å kunne sparre med hverandre og få vekk litt av usikkerheten. Dersom man har store nok enheter, vil det også kunne være flere leger på vakt samtidig, sammen med annet helsepersonell, slik at man kan spille på lag og sørge for at disse tingene kommer på plass. Jeg har også veldig stor tro på nettopp dette nasjonale telefonnummeret, for det er viktig – jo flere usikre faktorer vi kan ta bort, jo bedre. Vi er ganske flinke til å lære oss telefonnumre. Vi har lært oss både 110, 112 og 113 og har lært oss å bruke dem. Vi får se hvor lenge vi får beholde alle tre, eller hvorvidt noen av dem skal samles, men det å ha enkle verktøy å forholde seg til er svært viktig. Noe jeg tror statsråden må fokusere veldig på framover, er nettopp det vi nå har fått avdekket de siste dagene, nemlig bruken av dataverktøy – vi har et visst DIPS-system som er i vinden i disse dager. Vi må ha et system som jobber raskt, så vi får håpe at neste generasjon system gjør nettopp det. Men det å kunne samhandle, hente ut informasjon, ha pasientflyt og ikke minst informasjonsflyt blir helt vesentlig, for veldig ofte vil også legevakten henvise videre i systemet eller si at en skal komme tilbake, og da må litt av jobben være gjort på forhånd for å få en flyt i hele systemlinjen. Jeg ser fram til primærhelsemeldingen og andre ting som kommer, og til at vi kan få en enda bedre legevakt enn vi har i dag.