trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-05-20:
Vi kan gjerne bringe litt mer temperatur inn i debatten hvis det er ønskelig. Jeg synes det er interessant at et parti som har sittet i regjering i åtte år, hvor bypolitikken først og fremst har dreid seg om å bremse og stoppe utvikling, forsøker å skape et poeng av at den nye regjeringen har en passiv bypolitikk – det er snarere tvert imot. Vi er opptatt av å ha en aktiv bypolitikk, men det er en vesensforskjell mellom Bård Vegar Solhjells tilnærming og vår tilnærming: SV ønsker å detaljstyre mer, mens vi ønsker å vise større tillit til bypolitikerne. Vi ønsker å gi bypolitikerne større rom til å finne de gode løsningene. Det jeg ser i Bergen, i Stavanger, i Oslo og i andre byer, er at de er like opptatt av klima- og miljøspørsmål som vi er. Da er vår oppgave å spille på lag med bypolitikerne, som ønsker å ta miljøansvar, og legge til rette for gode byrom og gode kollektivløsninger i byene. Og det er faktisk et viktig poeng at bypolitikken også henger sammen med kommunereformen, for skal du legge til rette for 300 000 nye innbyggere i Oslo og Akershus, er det klart at det er krevende – for å si det forsiktig – med 22 kommuner, én by og tre forvaltningsnivå. Jeg er opptatt av at vi skal få bedre areal- og samfunnsplanlegging, hvor vi skal finne de gode, kollektive løsningene for å få ned klimagassutslippene, men da er vi også nødt til å få gjennomført en kommunereform som gjør det mulig å få bedre grep med areal- og samfunnsplanleggingen i vårt område. Veldig mange av de visjonene som Bård Vegar Solhjell trekker opp, er visjoner som vi deler. Spørsmålet er bare om vi skal sette oss på vår høye hest og detaljstyre mer, eller om vi skal spille på lag med byene, som tenker i riktig retning. Jeg har etter regjeringsskiftet skåret igjennom i flere saker som også gjelder byene, og som går på byutvikling, slik at byene kan bygge flere boliger for å kunne gi husrom til både unge og gamle, og for å legge til rette for næringsutvikling. Det er én av de oppgavene som vi kan gjøre: Vi kan sørge for raskere planbehandling, og at staten ikke er en bremse i byutviklingen, men at vi snarere spiller på lag med byene. Der er det helt opplagt at samarbeidet mellom klima- og miljøministeren, samferdselsministeren og kommunal- og moderniseringsministeren er viktig – ikke minst for å legge til rette for de gode infrastrukturløsningene, som kan bidra til at vi får klimagassutslippene ned.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-05-20:
Også jeg vil starte med å takke for det jeg oppfatter som en god dialog om bypolitikk. Det er viktig for både små og store byer, og det er viktig for at vi skal kunne håndtere mange av de store utfordringene. Når vi vet at mange av byene og byregionene kommer til å vokse med opp mot 30 pst. i de kommende 16 år, er det helt åpenbart at vi står overfor utfordringer som må håndteres i et samarbeid mellom kommunene og staten. Jeg er veldig opptatt av at bypolitikk også må handle om byregion, at vi ikke skaper et motsetningsforhold mellom byen og regionen rundt, mellom byen og distriktet, men at vi i økende grad snakker om byregion og ser på hvordan vi kan få til et godt samspill mellom byen og området rundt. Jeg er enig med representanten Solhjell i at dette ikke skjer av seg selv. Veldig ofte har jeg opplevd bypolitikere som sier at det er staten som bremser dem i de løsningene som de mener er gode for byen og for byutvikling. Jeg ønsker at vi skal komme over i en fase hvor stat og kommune spiller sammen for å finne de gode løsningene. Vi ser at veldig mange bypolitikere – enten de kommer fra Venstre, fra Høyre, fra SV eller fra andre partier – er opptatt av å skape gode byrom og å finne de gode miljøløsningene. Da må vi spille sammen med byene. Det er helt riktig at arealpolitikk og kollektivtransport er viktige nøkkelpunkter i denne utviklingen. Det har vært en utfordring at kommune/by og stat ikke klarer å finne parallelle løsninger. Det legges til rette for boliger og næringsarealer, og så må man vente – år etter år – på infrastrukturløsningen, på kollektivløsningen. Bymiljøavtalene kan være ett virkemiddel. Vi er opptatt av at det ikke bare er staten som stiller krav til byene og til kommunene, men at også kommuner og byer kan stille krav til staten når man legger til rette for boliger og store næringsarealer. Jeg ser frem til mange gode diskusjoner og dialog om bypolitikk i årene som kommer. Staten har helt åpenbart et viktig ansvar. Vi skal være byenes medspiller – ikke bremse byenes egen positive utvikling.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Når representanten Solhjell sender to nesten likelydende interpellasjoner til to ulike statsråder, er han kanskje også på jakt etter å lytte fram en uenighet her. Vi skal vel ikke være helt fremmed for den tanken. Men det jeg tror vi kan være helt enige om, er det Solhjell sa innledningsvis: at byene skal vokse, og at klimagassutslippene skal ned. Jeg kan også dele representantens syn på alle de ti budene som han la fram i sitt innlegg. Det er også interessant det som ble nevnt fra byen Freiburg, at mange av endringene der skjer gjennom nesten enstemmighet i bystyret. Man kan se det samme i Drammen med høyreordføreren der. Endringene i Drammen – de viktige vedtakene – har vært vedtatt så godt som enstemmig fordi det er stor interesse for dette. Jeg tror for så vidt at representanten er på jakt etter en større uenighet enn det her er. Men det er en grunnleggende forskjell i tilnærmingen til dette – samme mål, men ulik tilnærming. Da vi diskuterte bymiljøpolitikk på Høyres landsmøte, var det – som nevnt – 70 endringsforslag til resolusjonen, og det tar jeg som et uttrykk for at det er stort engasjement blant våre by- og fylkespolitikere for å være med på denne endringen, og at de virkelig vil diskutere dette – lokalt og regionalt – fordi de ser at de kan være en del av løsningen på klimaproblemet og ikke en del av problemet. Vår nasjonale politikk er nok i større grad enn for forrige regjering å få til god samhandling mellom staten og byene på dette området. Jeg tror at det er kun gjennom denne felles samhandlingen at det kan bli enighet om hva som er målet vårt. Vi har nok litt ulik politisk tilnærming til hva vi vektlegger i den samhandlingen, men vi er i stor grad enige om at vi må ta innover oss at Norge nå er det land i Europa som har størst vekst i byene. Det krever nok at vi tenker bypolitikk på en litt annen måte enn før.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Jeg går ut fra at representanten Solhjell klarer enda litt mer ros. Også jeg vil takke representanten for å sette by- og bymiljøpolitikk på dagsordenen. Jeg tror det er særs viktig at vi diskuterer dette mye framover. Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, Norge er nå det landet i Europa som har størst vekst i byene. Det krever at vi tenker bymiljøpolitikk på en litt annen måte enn før. I dag presenterte TNS Gallup dette at de unges klimabevissthet er på vei opp. De unge har store forventninger til at det satses mer på kollektivtransport. Det er også interessant at vi nå ser at en del unge mennesker i byene rett og slett ikke lenger tar sertifikat. De er helt avhengig av kollektivtransport. Dette er kanskje også et uttrykk for den urbaniseringen som vi nå ser i Norge, og som har betydd en endring de siste årene. Derfor er bymiljøavtalene veldig viktige – å se arealpolitikken og transportpolitikken i nær sammenheng med kollektivtransporten. Men det er et ørlite skille når det gjelder hvordan vi tenker å legge det opp i forhandlingene med kommunene. For oss er resultatet det viktigste. Jeg tror noen kommuner følte at det under den forrige regjeringen var en viss diktering med hensyn til hvilke virkemidler som skulle brukes. Målet er vi helt enige om. Jeg opplever at det er en bred enighet her om at vi trenger en god by- og bymiljøpolitikk, og at vi trenger gode diskusjoner framover. Jeg tror også det er viktig å ta den samtalen vi har hatt i dag, inn i diskusjonen om Kommunereformen. Arbeidet med å få større kommuner kan være et av de viktige virkemidlene for å få redusert klimagassutslippene. Det er ufattelig nær sammenheng mellom arealpolitikken og transportpolitikken med tanke på å få redusert transportbehovene, noe vi er helt avhengig av for å få redusert klimagassutslippene.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Som jeg sa i mitt første innlegg, tror jeg det er viktig at det overordnede er de bestandsmålene som Stortinget har vedtatt. Så er det viktig at vi er realistiske når vi setter kvotene, og her ønsker regjeringen å ha et nært samarbeid også med rovviltnemndene. Landbruks- og matministeren og jeg hadde møte med rovviltnemndene i desember i fjor. Vi skal ha et møte med dem nå, den 2. juni. Jeg tror vi er helt avhengig av å ha en tett dialog også med rovviltnemndene, slik at vi setter realistiske kvoter – og kvoter som er i tråd med det overordnede målet om å være nærmest mulig bestandsmålet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Per nå er det tatt ut seks bjørner – det ble skutt en bjørn i går kveld også. Det illustrerer egentlig hvor tett på vi nå er denne forvaltningen, og så god oversikt vi har med hensyn til å forvalte denne rovviltpolitikken, som jeg sa er ufattelig krevende, fordi en har to mål som er motstridende. Jeg mener at det var et klokt svar fra Miljødirektoratet, men det vi nå sier, er at vi skal ha en aktiv politikk på dette området, for også å se på skadepotensialet i de områdene, derav det brevet som gikk ut 28. april i år. Men det er viktig at vi går inn i hver enkelt sak og vurderer skadepotensialet, noe som nå er gjort i dette området.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Det er et mål å få tatt dem ut gjennom ordinær lisensfelling. Det er det som er hovedvirkemidlet for bestandsregulering av bjørn, ulv og jerv. Når vi nå ligger under bestandsmålet for bjørn, er det ikke noe mål å ta ut en kvote på 14, men det er viktig å ha et tall for hvor mange en kan ta ut. Men det er også noe avhengig av hvor bjørnen befinner seg. Det er derfor vi har en soneforvaltning og et prinsipp om å følge dette tett, og at det er rovviltnemndene som har dette ansvaret. Med måten vi nå jobber på, har vi bedre dialog med rovviltnemndene og god oversikt over hvor dyrene er hen, og vi går også inn og vurderer i hvert enkelt tilfelle om dyret utgjør et skadepotensial. Det viktige er at det gjøres en ordentlig vurdering.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Jeg tror det er viktig at vi er enige om at vi skal prøve å nå bestandsmålene. Det er det overordnede målet i rovviltpolitikken. Så bruker vi lisensfelling som et hovedvirkemiddel, og som en del av det setter vi kvoter. Jeg er opptatt av at vi setter realistiske kvoter. Her kan man si at det er et gap mellom kvoter en har satt på uttak av jerv, men per i dag er det tatt ut 13 ynglinger av jerv, noe som betyr at vi nå er under bestandsmålet for jerv. Hvis målet i seg selv var å nå kvoten, hadde det vært et enda større gap opp til det Stortinget har vedtatt skal være bestandsmålet for jerv. Så vi må ha realistiske kvoter, men her må vi se landet som helhet og hvor jerven er i de enkelte geografiske områdene.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-05-20:
Selv om vi nå har full oversikt over veldig mange dyr som beveger seg, har jeg ikke så god oversikt at jeg kjenner navnet på akkurat den ulven som beveger seg i et område, men det er eksempler på at noen ulver går gjennom et område og raskt beveger seg ut igjen. De er da definert til ikke å ha et skadepotensial. Nå – fordi vi nærmer oss beitesesongen – har vi sendt ut et brev til rovviltmyndighetene om at en nå må passe enda bedre på og reagere raskt hvis det ser ut som om dyret ikke bare er et streifdyr, men som om det har planer om å slå seg ned. Vi har flere eksempler på rask reaksjon når det gjelder å melde inn et dyr og få tillatelse til å avlive dyret fordi det er definert å ha et skadepotensial. Men igjen: Det må vurderes i hvert enkelt tilfelle, man kan ikke ha en generell fellingstillatelse.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Jeg takker representanten Arnstad for spørsmålet. Det er krevende felt vi er inne på her når det gjelder denne forvaltningen. Lisensfelling er krevende, og det er riktig at det var en diskusjon i spørretimen om det. Det som er Arbeiderpartiets utgangspunkt, er at vi mener at regjeringen skal påse at forvaltningen følger opp intensjonene i rovviltforliket. Så er det helt åpenbart at hvis ikke de intensjonene blir fulgt opp, må man få en runde om det. Da kan Stortinget velge selv å ta et initiativ overfor regjeringen eller ta et selvstendig initiativ for å justere eventuelle bestemmelser i rovviltforliket, men da må man åpne hele ballet på nytt, og det er vi skeptiske til i utgangspunktet.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Jeg antar at representanten Marit Arnstad registrerer at det er kun Senterpartiet som går inn for de forslagene som ligger til behandling her i dag. Det betyr at det er et flertall i Stortinget som er enig om hvordan man skal se på rovdyrforliket. Da lurer jeg egentlig på: Er det Senterpartiet som stiller seg på siden av rovviltforliket når det er et så stort flertall for ikke å gå inn på disse forslagene, nettopp fordi man mener at forvaltningen har som ansvar å følge opp forliket? Regjeringen har også ansvar for å følge opp forliket, i tillegg til at vi i Stortinget selvfølgelig skal ha diskusjoner, men det er viktig at vi ikke åpner opp en enighet som har stått siden 2011.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Svaret til det er at vi forholder oss til bestandsmålene. Det er helt riktig at i enkelte områder burde man ha tatt ut mer av kvotene, men samtidig er det i enkelte områder satt kvoter som det er urealistisk å få tatt ut. Det er kjempevanskelige problemstillinger vi står overfor, og det er helt riktig som representanten Rasmus Hansson sier, at det virker som man blir dratt i begge retninger. Det er nettopp det som er problemstillingene som ligger i denne forvaltningen, og som det er viktig at regjeringen følger opp videre.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Ifølge rovviltforliket punkt 2.2.10 og 2.2.12 er lisensfelling hovedvirkemiddelet for å regulere bestanden av jerv og bjørn. Det gis ingen forklaring i rovviltforliket på at når kvotene settes av Miljødirektoratet eller rovviltnemndene, skal bare 30 pst. av kvotene tas ut. Arbeiderpartiet har også tidligere vært veldig opptatt av det. I spørretimen for bare et par uker siden viste Arbeiderpartiet stor omsorg for dem som føler på konfliktene mellom husdyr og rovdyr, og Arbeiderpartiet spurte klimaministeren hvorfor ikke mer av kvoten ble tatt ut. Mitt spørsmål til Arbeiderpartiet er: Hvorfor kan ikke Arbeiderpartiet stemme for et forslag om at en faktisk skal klare å ta ut de kvotene for lisensjakt på bjørn og jerv som blir satt av Miljødirektoratet eller rovviltnemndene?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg reagerer litt på at representanten her sier at en åpner hele ballet på nytt. Ifølge dagens rovviltforlik er lisensfelling og kvoter på lisensjakt hovedvirkemiddelet for å regulere bestanden av jerv og bjørn. I vinter ble det tatt ut under 30 pst. av kvoten på jerv, og det ble tatt ut 30 pst. av kvoten på bjørn. Er 30 pst. av kvoten tilfredsstillende oppfyllelse av forliket og intensjonene i punkt 2.2.10 og 2.2.12 slik representanten fra Arbeiderpartiet ser det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
«Rovviltpolitikken er høyaktuelt tema. Konfliktnivået har eskalert til destruktivt nivå de senere årene og beitenæringen er fortvilt – det samme er lokalpolitikerne som vet at de gode intensjoner og føringer som ligger i det tverrpolitisk vedtatte rovdyrforliket, i altfor liten grad har vært fulgt opp.» – Dette er ikke sitat fra Senterpartiet. Dette er hentet fra et innlegg av bl.a. stortingspresident Olemic Thommessen den 13. mai i år. Og jeg er helt enig med stortingspresidenten. En av de intensjonene som ikke er fulgt opp, er lisensjakta. Bare om lag 30 pst. av kvotene på jerv og bjørn ble tatt ut i vinter. Hvorfor vil ikke Høyre bidra til at kvotene på lisensjakt kan innfris? Eller er det slik at en ikke mener alvor med de kvotene som hver høst settes for uttak av jerv og bjørn?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg takker for det svaret. Jeg må si jeg synes det er en helt påfallende mangel på vilje til i det hele tatt å gå inn og se på de forslagene som kommer fra Senterpartiet. Det er nesten et forsøk på å demonisere oss som parti. Men så står representanten Milde her, i likhet med stortingspresidenten, og sier at lisenskvotene og det at en ikke tar ut kvotene, er et problem. Da er mitt spørsmål fortsatt: Hva er det Høyre har tenkt å gjøre for å bidra til at en større andel av lisenskvotene på jerv og bjørn faktisk blir tatt ut? 30 pst. er altfor lavt. Eller er det slik at en her ikke mener alvor og i stedet kaster blår i øynene på folk ved å sette kvoter som er for høye i forhold til det en reelt skal ta ut?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Dette var jo i sannhet nye toner fra Fremskrittspartiet. I Senterpartiet tar vi ikke utgangspunkt i det som var den rød-grønne regjeringen. Vi tar utgangspunkt i vinterens jerve- og bjørnejakt. Den ble avsluttet 15. februar i år. Da satt Fremskrittspartiet i regjering. Jeg skjønner at representanten nå er opptatt av at vi ikke må svekke rovdyrbestandene til et nivå som ikke er bærekraftig. Jervebestanden ligger så langt i år allerede godt over det vedtatte bestandsmålet. Ifølge Rovdata er det så langt i år registrert 42 ynglinger. Målet i rovviltforliket er 39. Under vinterens lisensjakt på jerv ble det tatt ut 37 dyr av en kvote på 145. Synes Fremskrittspartiet at med et uttak på 30 pst. av kvoten på jerv har en oppfylt rovviltforlikets intensjoner om at lisensjakt skal være hovedvirkemiddelet for å regulere bestanden av jerv?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Rovviltforliket ble inngått i 2011, så dette er den tredje sesongen vi har erfaring når det gjelder lisensjakt. Det er riktig at lisensjakta ikke har vært helt vellykket noen av disse tre årene. Men jeg synes det er grunn til å påpeke at bare 30 pst. av kvotene i høst og vinter ble tatt ut, samtidig som man ser at særlig jervebestanden ligger langt over det bestandsmålet som ligger i rovviltforliket. Det var et ganske godt uttak av jerv i 2012, men det er et veldig lavt uttak nå i vinter, og det betinger at man faktisk er villig til å gjøre noe for å oppfylle de kvotene som er satt i rovviltforliket.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg tror det er viktig for tilliten i rovviltforvaltningen at man ikke kaster blår i øynene på folk. Det betyr at jeg synes det er uheldig at man setter høye kvoter, hvis det i realiteten er slik at man bare skal ta ut 30–40 pst. av kvotene, for da holder man folk litt for narr. Jeg tror mange i næringen reagerer på det, og det finnes ikke hjemlet noe sted i rovviltforliket at man bare skal ta ut en andel av kvotene. Dessuten synes jeg det er uheldig at man ender opp med at miljømyndighetene og SNO på våren driver med helikopterjakt og hiuttak for å redusere konfliktnivået før beitesesongen. Da synes jeg det er bedre at man tar ut en større andel av kvoten – helst hele kvoten – under den ordinære lisensjakta.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Senterpartiet er opptatt av kvotene fordi kvotene er nedfelt i rovviltforliket, og Senterpartiet er svært for rovviltforliket. De kvotene er et resultat av at lisensfelling skal være et hovedvirkemiddel i rovviltforliket, og da settes det kvoter på et faglig grunnlag, bl.a. fra Miljødirektoratet, hver høst. Det forholder vi oss til, for det er en naturlig del av rovviltforliket. Så kan man også godt forholde seg til de bestandsmålene som er satt av Stortinget gjennom rovviltforliket. Da ligger vi over for jerv. Når det gjelder bjørn, er det vanskelig å vite. Vi ligger per dato under, men det er fordi registreringen av bjørnebestanden er veldig usikker fordi det eneste den baserer seg på, er DNA-prøver, og det betyr at man er avhengig av en dugnadsinnsats for å kunne samle inn avføringsprøver, og man går antakelig glipp av registreringer som angår bjørnebestanden.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg skjønner jo at denne regjeringen har bestemt seg for at kvotene som settes for lisensjakt, nå plutselig er et veldig tøyelig begrep, og at en må tenke på det som er fastsatt kvote, og det som er realistisk kvote. Og så ender en med å ta ut 30 pst. I forbindelse med en klagesak for kvotejakt på bjørn i fjor, sa Miljødirektoratet i et brev datert 20. august 2013 at et uttak av 14 bjørn vurderes ikke å være til skade for bestandens overlevelse. De sa også at det finnes ingen annen tilfredsstillende løsning enn lisensfelling for bjørn. Støtter statsråden Miljødirektoratets synspunkt om at 14 bjørner ikke er til skade for bestandens overlevelse? Og hvordan vil så regjeringen bidra til at mer enn de fem eller sju bjørnene som nå er tatt ut, faktisk bli tatt ut?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg må si at 6 skutte bjørn av en kvote på 18 som ble fastsatt av Miljødirektoratet i fjor høst, vel ikke er så tett opptil, etter mine vurderinger. Det er fortsatt et spørsmål hva Høyre og Fremskrittspartiet nå mener er riktig når det gjelder uttak av bjørn og jerv. Som sagt – et uttak på 14 bjørn er av Miljødirektoratet faglig sett ikke ansett som skade på bestandens overlevelse. Så var statsråden inne på at det var tatt ut enkelte dyr nå i vår. Det gjøres jo da midt i ynglingsfredningstida, noe statsråden har advart mot, og det gjøres gjerne med metoder som er veldig kontroversielle. Hadde det ikke vært bedre om en hadde tatt ut en større andel eller hele kvoten gjennom ordinær lisensfelling, enn at en tar ut dyrene nå på våren ved hjelp av høyst kontroversielle metoder og midt i ynglingsfredningstida?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg har behov for å komme med et par korte merknader på slutten av debatten. Senterpartiet har ikke noe problem med å vurdere rovviltforliket både ut fra de hovedvirkemidlene som lisensfelling utgjør, og ut fra bestandsmål. Det var nettopp derfor jeg også refererte det som Miljødirektoratet sa i fjor høst, nemlig: «Et uttak av 14 bjørn vurderes ikke å være til skade for bestandens overlevelse.» Realiteten er at en kommer til å ligge under halvparten av det. Det synes jeg er et forhold som også må tas alvorlig, og det betyr at de problemstillingene vi i dag reiser når det gjelder uttak, er viktig både med tanke på lisensfellingen og med tanke på bestandsmålene. Så var det representanten Grimstad, som spurte hva Senterpartiet hadde gjort i vinter med hensyn til å få en fullgod lisensjakt og lisensfelling. Vel, lisensjakta på bjørn ble avsluttet i slutten av oktober, og lisensjakta på jerv ble avsluttet 15. februar. I vinter har Fremskrittspartiet sittet i regjering. Spørsmålet er ikke hva Senterpartiet har gjort i vinter, spørsmålet er hva Fremskrittspartiet og Høyre vil gjøre i regjering for å oppfylle det som er hovedvirkemidlet i rovviltforliket, nemlig at lisenskvotene skal tas ut på jerv og bjørn – og særlig jerv, der en ligger over bestandsmålet. Så har jeg vært opptatt av spørsmålet om vårjakt. Jeg er kritisk til vårjakt. Jeg synes det er en enkel og lettvint løsning, med kontroversielle jaktmetoder, som jeg ser at en nå bruker også fra Høyres og Fremskrittspartiets side til å si at en likevel oppfyller ting i rovviltforliket. Det hadde vært mye bedre om en hadde foretatt det uttaket gjennom den ordinære lisensfellingen i stedet for at SNO skal reise rundt på vårparten og skyte fra helikopter eller foreta hiuttak. Den problemstillingen har Senterpartiet tatt opp i sitt forslag nr. 7, som nettopp handler om at miljømyndighetene bør gå mer aktivt inn for å bidra til uttak under den ordinære lisensjaktperioden. Dessverre er det nok mitt inntrykk at flertallet her i salen ikke har ønsket å reflektere verken over det forslaget eller andre forslag fra Senterpartiet i denne sammenheng. Det er sjølsagt veldig synd.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-05-20:
Fra Venstres side er noe av det vi er mest fornøyd med i forrige periode, nettopp den brede enigheten om rovdyrforliket. Jeg er også veldig glad for at vi fortsatt har bred enighet om at vi skal holde fast ved rovdyrforliket. Denne diskusjonen viser nettopp ved sitt detaljnivå hvor konfliktfylt dette er. Stortinget skal vanligvis forholde seg til de overordnede føringene, men akkurat når vi diskuterer rovdyr, går vi virkelig ned i detaljene. Det er en nødvendighet fordi konfliktnivået er så høyt, og fordi uenigheten mellom partiene har vært så stor. For Venstre er det viktig at vi fører en politikk som er i samsvar med Bern-konvensjonen, naturmangfoldloven og også den todelte målsettingen til norsk rovdyrforvaltning om at vi skal ha beitedyr og rovdyr, samtidig som vi skal ha konfliktdempende tiltak. Ut fra debatten synes jeg også at det er viktig å minne om at de fire store rovdyrartene står på Norsk rødliste over truede arter, der ulven er kritisk truet, jerv og bjørn er sterkt truet, og gaupe er sårbar. For de tre første artene er det også snakk om fredede arter. Fra Venstres side synes jeg det er underlig når Senterpartiet så sterkt understreker at man helt og fullt står bak rovdyrforliket, men samtidig er det eneste partiet som ønsker å komme med vedtak om endringer i rovdyrforliket. Fra Venstres side er vi veldig glad for at dette avvises av stortingsflertallet. Det er viktig at vi har en forvaltning som bygger på vitenskapelig og erfaringsbasert kunnskap, men det er også viktig at man når det gjelder selve uttakene, legger vekt på at det skal være etisk forsvarlig, og at man følger generelle prinsipper i viltforvaltningen, slik som kravet om human jakt, felling og ynglefredning. Jeg har ikke tenkt å gå inn i detaljene i de ulike forslagene. Det som er viktig, er at vi ikke bare snakker om uttak, men ser på hele formålet med rovdyrforliket. Fra Venstres side handler dette om at vi skal ha de store rovdyrene i norsk natur. Vi har bred enighet – etter mye konflikt – og har klart å få en enighet om de bestandsmålene som gjelder. Da er det viktig for oss at disse bestandsmålene ikke anses for å være et tak, men at det nettopp er en målsetting som man kan ligge noe over, at det er en målsetting man skal ligge omkring, og ha en forvaltning som sikrer nettopp de målsettingene når det gjelder bestanden. Så er det komplisert, det er konfliktfylt, men Stortinget har i en bred enighet klart å komme fram til et forlik. Det forliket bør vi fortsatt holde fast ved, selv om det fra Venstres side er smertefullt å være med på det, nettopp fordi vi kanskje ønsker et sterkere vern av de store rovdyrene. For andre kan dette være vanskelig å gå inn i fordi man ønsker endringer i forvaltningen. Men det er viktig at Stortinget holder fast ved forliket også i årene framover.
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2014-05-20:
Som utgangspunkt i denne debatten tror jeg det er viktig å understreke det som også er sagt av andre, at målet er å gjøre vanlig kollektivtransport så universelt utformet at de fleste kan bruke den transporten. Det nedlegges betydelig med investeringsmidler i nettopp det, ved at man skal kunne ta toget, og man skal kunne komme seg fra togstasjonen og videre. Det er et ansvar den enkelte fylkeskommune og den enkelte transportør har. Jeg har merket meg at NSB nå også tilbyr assistanse på stasjonen, slik at man får hjelp til å komme over dit man skal. Det legges opp til et bedre tilbud. Det andre er selvfølgelig at man gjennom universell utforming greier å få de aller fleste gruppene til å kunne bruke vanlig kollektivtransport. Jeg må si at jeg ikke har den negative holdningen til bestillertransport, for jeg vet at fra fylker som har en utbredt bestillertransport, er ikke etterspørselen etter TT-transport så stor som den er i fylker som ikke har den ordningen. Dette ses også sammen med annen type transport, som syketransport osv. – noe man også var inne på. Når det gjelder det videre arbeidet her, vil fylkene i seg selv være såpass forskjellige at å lage en nasjonal ordning, ikke sikkert er det som skal til. Men det er mulig å finne noen ting som må være nasjonale, fordi det ikke fungerer over grensene. Det er kanskje ankepunktet man har med TT-ordningen – at den gjelder veldig innenfor det enkelte fylke. Vi har i alle fall fått tilbakemeldinger om at den store utfordringen egentlig kommer når man har familie i et annet fylke og skal på besøk f.eks. fra Oslo til Kristiansand – det å få gode ordninger som gjør at man kan bli grensesprengende når det gjelder TT-ordning som er spesielt for dem som har de største behovene. Det er det representanten Grøvan tar opp her: de som uansett universell utforming av ulike grunner allikevel ikke kan bruke den offentlige transporten. Det er en gruppe som vi absolutt skal fokusere på. Nå har Samferdselsdepartementet satt i gang et forsøk. Jeg mener også at vi må evaluere det forsøket. Men jeg mener ikke uten videre at alt dette skal ordnes nasjonalt. Man må finne en naturlig fordeling av hva som bør være nasjonale retningslinjer, og hva som må tilpasses lokalt, fordi vi har forskjellige fylker med forskjellige transportordninger og forskjellig frekvens på transportene. Mulighetene er atskillig større i Oslo enn de er f.eks. i Hedmark og Oppland når det gjelder å komme fra og til ulike attraksjoner. Jeg og Høyre imøteser med store forventninger den evalueringen som kommer.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-05-20:
Debatten som er foranlediget av Senterpartiets forslag, dreier seg om hvorvidt kvoter skal fylles opp, dvs. om alle dyrene som det er gitt fellingstillatelse til, skal skytes eller ikke. Arbeiderpartiet har i sine merknader uttalt seg litt i begge retninger. På den ene siden har man gitt uttrykk for at det er et problem at kvotene ikke fylles opp, på den andre siden har man ikke støttet Senterpartiets forslag. Er Arbeiderpartiets oppfatning at det skytes nok rovdyr, eller er Arbeiderpartiets oppfatning at det bør skytes flere rovdyr?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-05-20:
Representanten Arnstad er veldig opptatt av kvoter. Hvis man derimot ser på realiteten ute i naturen, nemlig rovviltbestandene, ser man at jervebestanden kanskje ligger over bestandsmålet, men det er – etter det jeg har fått høre – skutt ti grupper allerede nå, så den er kanskje allerede under. Gaupebestanden er under målet, bjørnebestanden er langt under målet og ulvebestanden er på målet. Er representanten Arnstad åpen for muligheten for at problemet ikke er at det ikke skytes for mange rovdyr, men at kvotene settes for høyt?
Eirik Milde (Høyre), 2014-05-20:
Jeg takker for spørsmålet. Hele rovdyrpolitikken er en veldig komplisert sak. Det er helt riktig som representanten Arnstad sier, at lisensfelling skulle være hovedmålet for å kunne regulere bestanden. Det Høyre har sagt hele tiden, er at vi ønsker å følge opp og stå ved rovdyrforliket fra 2011. Det er et viktig prinsipp. Som alle andre partier har vi hatt landsmøte. I de fleste partier – jeg er ikke helt sikker på om det gjelder representanten Arnstads parti, Senterpartiet – er salen stort sett delt i to. Dette gjør at det å balansere rovdyrpolitikken er kanskje noe av det viktigste vi gjør.
Eirik Milde (Høyre), 2014-05-20:
Nå er det stort sett rovdyrnemndene som setter kvoter på lisensjakten, og det er rovdyrnemndene som følger den opp. Jeg vil egentlig bare si noe av det samme som jeg gjorde i mitt tidligere svar, at det er forvaltningen som har ansvaret for å utføre rovdyrpolitikken i det daglige. Det er rovdyrnemndene som har møtene. Jeg har sittet i en rovdyrnemnd i seks år – jeg kjenner til problemstillingene. Det er viktig at vi i Stortinget følger opp rovdyrforliket så godt vi kan. Det er rovdyrforliket som er grunnlaget for rovdyrpolitikken på Stortinget – den rovdyrpolitikken som skal føres av forvaltningen og rovdyrnemndene.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg er helt enig med Arnstad i at lisens- og kvotejakt er det viktigste uttaksmiddelet vi har. Det hersker det ingen tvil om. Det er også det som står i rovdyrforliket, men vi må også ta inn over oss og se at det er Rovdata som har det overordnede ansvar for drift av overvåkningsprogrammet for rovvilt og estimering av fangst og uttak av antall dyr, bl.a. ynglende bjørn. Det er et arbeid som allerede er igangsatt, og resultater som kan brukes relatert til lisens og kvoter, vil komme, men vi klarer ikke å få det på plass over natten. Dess før det kommer, dess bedre er det. Replikkordskiftet er omme.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Den saken vi i dag behandler, viser at det rovdyrforliket som vi inngikk i 2011, er robust og står seg med skiftende regjeringer og flertall. Det er jeg glad for. Samtidig er det viktig at vi tar inn over oss erfaringene som gjøres underveis, og komiteens behandling av denne saken har i så måte vært viktig. Kristelig Folkeparti ønsker ikke å åpne deler av forliket opp på nytt for omkamp. Vi står ved forliket fra 2011 og prinsippene fra vedtakene i 2004. Det grunnleggende i forliket av 2011 er prinsippet om den todelte målsettinga etter rovviltforliket av 2004. Den innebærer at hensynet til å sikre overlevelse for alle de store rovviltartene i norsk natur må kombineres med en forvaltning som totalt sett bidrar til å dempe konfliktene og motvirke utrygghet. Det er ikke vanskelig å innrømme at todelt målsetting, som ligger til grunn for forliket, er krevende. Jeg forstår fortvilelsen fra både landbruket og reindriftsnæringa over angrep på beitedyr fra rovdyr. Den må vi ta på alvor. Derfor er det avgjørende for Kristelig Folkeparti å styrke tiltroa til rovdyrforvaltninga, bl.a. gjennom effektivt uttak av skadegjørende rovdyr og ved å sikre at bestandene ikke vokser utover de fastsatte bestandsmålene. Det er utfordringa at de fastsatte kvotene på jerv og bjørn ikke blir tatt ut. Derfor er vi tilfreds med at også statsråden signaliserer at det er behov for å effektivisere uttaket, slik at målsettinga om uttak av kvotene nås så langt som det er realistisk. Vi er også positive til at det åpnes for nye virkemidler for å bidra til at skademotivert felling lykkes i større grad enn i dag og dermed forebygge at rovvilt dreper beitedyr. Samtidig er det en forutsetning at dette skjer innenfor dyreetisk forsvarlige rammer. Jeg vil også nevne at vi er glad for at klima- og miljøministeren, sammen med landbruksministeren, nå vil klargjøre hva som ligger i rovdyrforlikets begrep «skadepotensial». Dette har det vært mye diskusjon om, og det er viktig for oss å få en felles forståelse. I dette ligger det også en klar definisjon av prioriterte beiteområder. Rovdyrforvaltningen handler i bunn og grunn om forvalteransvaret og sikring av levedyktige bestander på den ene sida og hensynet til enkeltmenneskets trygghet og til landbruks- og reindriftsnæringen på den andre sida. Forvalteransvaret er grunntanken i kristeligdemokratisk miljøpolitikk, og målet med all politikk skal være å løse dagens utfordringer uten at det går på bekostning av fremtidige generasjoners mulighet til å oppfylle sine behov. Derfor skal vi forvalte jorda på en best mulig måte og sørge for en bærekraftig utvikling. Dette omfatter bl.a. å ta ansvaret for det biologiske mangfoldet. Derfor er det helt grunnleggende for Kristelig Folkeparti at de fire store rovdyrartene, bjørn, ulv, jerv og gaupe, må forvaltes slik at vi tar vår del av ansvaret for å sikre levedyktige bestander av disse. Rovdyrforvaltningen skal være kunnskapsbasert. Samtidig skal den ivareta enkeltmenneskets og lokalsamfunnets livskvalitet. Følelsen av utrygghet i enkelte områder må tas på alvor.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Kristelig Folkeparti har løftet denne saken flere ganger og vil gjennom denne interpellasjonen få til en god permanent løsning på TT-saken. Jeg representerer Møre og Romsdal, og fylket er som nevnt et av fylkene i prøveordningen. Tilbakemeldingene til bl.a. Blindeforbundet har åpnet en helt ny verden for dem som har fått være med i denne prøveordningen. I Møre og Romsdal gjelder dette 150 deltakere i ni kommuner. Det er blinde, sterkt svaksynte og rullestolbrukere som er deltakere. Møre og Romsdal hadde en av landets dårligste ordninger. Avvikling av en prøveordning vil være et stort steg tilbake for deltakerne og vil føre til større isolasjon. Alle må få samme ordning og mulighet som vi har i Møre og Romsdal, en nasjonal ordning der det blir bevilget et antall turer i stedet for et antall kroner. Det er store avstander, og det er forskjellige avstander. Derfor er det viktig at det er turer som blir avtalt. Det var en stor og god overgang for mange av brukerne da man gikk fra papir- og kupongsystemet når man skulle ta buss og drosje, til et TT-kort som har fungert veldig godt. Møre og Romsdal har kommet godt i gang med evalueringen. Deltakerne byr virkelig på seg selv, og de bruker tid på å skrive sine opplevinger. Tilbakemeldingen så langt er veldig gode. Deltakerne har fått et nytt og mer aktivt liv, og kommer med kommentarer som: Nå kan jeg komme meg ut og være sosial samt oppsøke de butikkene og tjenestene en er avhengig av. Og en annen, som gikk rett til mitt hjerte: De første dagene gikk til å komme meg over gledessjokket – tenk at jeg kan være med på noe når jeg har lyst, føle meg gladere. Jeg har nå fått følelsen av å leve, ikke bare å være i live. Det er sterke ord fra brukere, og det er sterke ord som viser hva denne ordningen betyr for enkeltmennesket. Vi har en viktig oppgave her på huset: å ivareta disse brukernes hverdagsbehov. Jeg tror – og jeg har forventninger til – at regjeringen klarer å finne gode nasjonale ordninger som tilpasses lokale forhold. Det er andre saker vi behandler her på huset, som viser at regjeringen kan klare det, og jeg tror at dette er en så viktig sak at her er det ingen grunn til at det skal være noen mellomtid mellom en forsøksordning – en prøveordning – og til vi har fått dette som en nasjonal ordning.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Når representanten Arnstad i innlegg etter innlegg og spørsmål etter spørsmål utfordrar dei andre partia, må eg seie at det er litt interessant å sjå bakover i historia. Når det gjeld jakta i vinter, er spørsmålet kven som har lagt rammene for jakta som føregjekk i vinter? Er det den sittande regjeringa som nettopp har tiltredd, eller er det regjeringa som Arnstad sjølv satt i, og som faktisk viste seg å ha ei kjempeutfordring? Senterpartiet var den største utfordringa når det gjaldt tiltak, og når det gjaldt signal til forvaltinga om å få eit meir effektivt uttak, ei forvalting som no har fått desse signala. Då er spørsmålet: Kva har endra seg i vinter sidan Senterpartiet sjølv var ein del av dei som la føresetnadene for at jakta skulle lukkast?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Senterpartiet står heilt åleine i det meste i den saka vi no debatterer. Grunnen er at når vi går tilbake i historia, så går dei frå den eine grøfta, der dei sat eller låg saman med SV, over til den andre grøfta, der dei no blir sitjande fullstendig åleine. Forliket blei, som vi kjenner til, inngått i 2011, og vi har hatt tre vintrar med jakt. Forvaltninga og forståinga av forliket er blitt utfordra gjentatte gonger sidan 2011, og det vanskelegaste punktet har faktisk vore Senterpartiet. Spesielt formuleringa om skadepotensialet i prioriterte beiteområde har vore debattert sterkt. Men vi har fått eit regjeringsskifte, og dette regjeringsskiftet har gitt mykje klarare svar enn det vi har sett tidlegare. Det er vilje til ekstraordinære tiltak for å nå bestandsmål, og når det gjeld prioriterte beiteområde – raskare uttak. Og ein er villig til å vere on-hand, i staden for det vi såg tidlegare, når tida gjekk og skadedyret faktisk kunne kome seg over i andre område. Vi har med andre ord endra og intensivert tiltak for å gi rovdyrforliket større legitimitet. Det trengst. Det skal statsråden ha all ros for. Det var nødvendig å vise at SV no er ute av Miljøverndepartementet, dagens KLD. Når representanten Arnstad no utfordrar alle partia, må det vere på sin plass å spørje representanten Arnstad: Kva har vore gjort frå Senterpartiet si side for at vinterens jakt skulle bli meir vellykka enn det ho sjølv refererer til – 30 pst. av jerv og 30 pst. av bjørn? Svaret er, som vi veit, ingenting. Éin ting skal eg gi Senterpartiet støtte i, og det er dette med hiuttak, enten det er jerv eller eit anna dyr, men det er spesielt jerv som er aktuelt. Det er slett ingen ønskt aktivitet, så at lisensjakt blir det vesentlege der, er absolutt å føretrekkje. Også den store ressursen som blir brukt ved å bruke helikopter til jakt, blir møtt med lita forståing innanfor ei næring som slit med lønnsemda. Men når ein vil bruke helikopter for å ta ut skadedyr, viser det berre kor nødvendig det er å gjere det, fordi forvaltningsregimet gjennom dei tre føregåande vintrane slett ikkje har vore slik som det burde vere. Det håpar og trur vi at det skal bli framover.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Når ein høyrer innlegget til representanten Heidi Greni, skulle ein tru at ho kom inn i salen like før ho heldt det. Når ein nærmast konkluderer med at forvaltninga gjer omtrent som ho vil, ser ein at her har ein rett og slett ikkje forstått det ein i dag debatterer. Ein hevdar også at rovviltnemndene er blitt overprøvde. Ja, det stemmer, under raud-grønt styre blei dei overprøvde kvar einaste gong. Kvar einaste gong blei dei overprøvde, og betydelig overprøvde også, mens no, under vårt regime, har dei blitt overprøvde éin gong. Det er faktisk det reelle talet. Til representanten Arnstad: Ein legg rammer for aktiviteten før han begynner, ikkje midt under jakta, verken når det gjeld haustjakt, vinterjakt eller no vårjakt. Så det var den raud-grøne regjeringa som faktisk la premissane for kor vellykka den jakta som vi no ser resultatet av, skulle bli. Heilt til slutt: Når ein er så grunnleggjande ueinig i det som vi debatterer i dag, må ein få lov til å stille seg spørsmålet: Kor var Senterpartiet då rovviltforliket blei framforhandla? Eg var der sjølv, så eg kjenner godt til kva som hende då, og iveren – eller skal vi kalle det den manglande iveren – til Senterpartiet etter å nå den målsetjinga som dei spesielt i dag tar til orde for. Det var den gongen det var moglegheiter. Det er vanskelegare no når forliket er eit faktum og detaljane har vist seg å vere viktige og tydelegvis går på tvers av dei tankane som Senterpartiet har gjort seg. Men det har vi ikkje sett gjennom dei tre føregåande vintersesongane som vi har hatt jakt på tidlegare.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Jeg har egentlig et veldig enkelt spørsmål, for vi ser at i brevet fra klima- og miljøministeren sier hun at det reelt sett skal være et sprik mellom fastsatt kvote og faktisk uttak, og at det har en sammenheng med hvor realistiske de fastsatte jaktkvotene er. Så merker jeg meg at Senterpartiet ikke er enig i den fortolkningen og mener at man skal sikre at uttaket, altså jakten på bjørn og jerv, skal innrettes på en sånn måte at de fastsatte kvotene faktisk blir tatt ut. Da er egentlig spørsmålet mitt til Marit Arnstad: Er det sånn at Marit Arnstad og Senterpartiet mener at det er bedre med lavere kvoter der hele kvoten tas ut, eller vil man beholde høyere kvoter, som er dagens system, men der man i realiteten helt fra starten av setter kvotene høyere enn det man forventer at man kan ta ut?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Jeg vil egentlig stille samme spørsmål til statsråden som jeg stilte til Marit Arnstad i sted. Hun er veldig opptatt av at vi ikke skal kaste blår i øynene på folk, som hun beskriver det, nemlig ved å sette en høyere kvote for lisensjakt enn det man egentlig forventer å ta ut. Spørsmålet er om statsråden er enig i dette. Ønsker hun å beholde dagens ordning, der man setter et høyt tak, men har en forventning om at man i realiteten tar ut et lavere antall rovdyr? I så fall tror jeg kanskje at man burde kommunisere det enda tydeligere ut fra både statsråden og miljømyndighetenes side og fra hele forvaltningens side. Eller skal regjeringen komme Marit Arnstad i møte og sette et mye lavere kvotetak på antallet dyr man ønsker å felle, men til gjengjeld sette et tak som man har til hensikt å nå opp til?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Jeg takker ministeren for et godt innlegg, og for at hun er så tydelig på at hun står ved forliket og internasjonale forpliktelser, slik at den enigheten vi oppnådde i fjor, står seg også i denne perioden – at vi balanserer ulike hensyn, og at det som i utgangspunktet er totalt motstridende meninger, blir ivaretatt, begge deler. Men i brev beskriver ministeren et sprik mellom fastsatt kvote og det som er det faktiske uttaket, som har sammenheng med hvor realistisk den fastsatte kvoten faktisk er, og at man derfor ikke kan lese matematisk hvor vellykket uttaket ender opp med å bli. Når man leser begrunnelsen, er det på et vis forståelig. Men det er klart at det skaper noen store forventninger, og det er på ingen måte konfliktdempende, noe også denne debatten har vist. Mitt spørsmål til statsråden er nettopp hvordan hun og regjeringen kommer til å imøtegå denne problemstillingen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-05-20:
Statsråden sa nettopp at hun ville vurdere skadepotensialet nøye i hver enkelt sak. Det jeg lurer på, er om statsråden kan gi meg et eksempel på et rovdyr som befinner seg i et prioritert beiteområde i beitesesongen, som ikke utgjør et skadepotensial.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg er svært skuffet over den behandlingen dette representantforslaget om tiltak for å oppfylle rovdyrforliket har fått i innstillingen fra komiteen, og over at Senterpartiet ser ut til å være det eneste partiet som fortsatt står bak rovviltforliket. Forslaget vi har fremmet, er ikke noe annet enn et forslag om iverksetting av den politikken Stortinget tidligere enstemmig vedtok ved rovviltforliket i 2011. Resultatet ser ut til å bli at Senterpartiet blir stående for seg selv. Jeg merker meg at representanten Oskar J. Grimstad, som før har vært en kraftig stemme for en rovdyrpolitikk som reduserer skadene på husdyr og tamrein, nå biter i seg alt han har sagt før, og tilsynelatende er tilfreds med tingenes tilstand. Det er knapt ett år siden Grimstad i et spørsmål til daværende miljøvernminister Solhjell hevdet: «Legitimiteten til rovdyrforliket er truga gjennom manglande evne til uttak av rovdyrbestander langt over avtalte bestandsmål.» Det er nettopp det vårt forslag vil bøte på. Dessverre har det ikke skjedd noen forandring i rovviltforvaltningen etter Grimstads spørsmål i juni 2013. Forandringen har skjedd i hans vilje til å følge opp en sak han tidligere brant så ivrig for. Det er ikke særlig likere stilt med Fremskrittspartiets regjeringspartner Høyre. I et VG-oppslag i 2011 sier Høyres Gunnar Gundersen at Høyre varsler en kraftig innstramming i norsk rovdyrpolitikk når stortingspartiene setter seg sammen for å bygge et nytt rovdyrforlik. Høyre krever strengere rovdyrpolikk – Senterpartiet har sviktet, våget Gundersen seg til å si den gang. Hva han sier i dag, når han og partiet stemmer imot å iverksette de tiltakene Stortinget ble enige om i 2011, er jeg spent på. Vi står nå framfor en ny beitesesong, og vi vet av erfaring at det ikke vil ta lang tid før vi får dramatiske meldinger om tap av sau og tamrein. I et av forslagene vi fremmer, heter det: «Stortinget ber regjeringen presisere at når det befinner seg rovdyr i prioriterte beiteområder i forkant av og i beitesesongen, representerer disse et skadepotensial, og må tas ut(…) (…) Dette forslaget, som Høyre og Fremskrittspartiet tidligere har vært varme talsmenn for, stemmer de nå imot. Jeg vil gjerne høre begrunnelsen. Mener dere at rovdyrforliket av 2011 ikke skal følges opp? Skal det være opp til forvaltningen å velge hvilke deler av forliket den vil følge opp? Jeg hører fra tid til annen at de forebyggende tiltakene som er etablert innen rovviltforvaltningen, virker godt, fordi tapstallene har gått ned enkelte steder. Det har vel helst vært fordi det er så mange som har lagt ned. Før den siste bonden satte kroken på døra i Lierne, gikk naturligvis tapstallene i kommunen ned.