Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
I innstillingen kommer opposisjonen med ganske sterk kritikk av bevilgningene på universitets- og høyskolesektoren. De mener at vi ikke gir nok penger. Det er jo ganske interessant at borgerlige partier mener at man bør bruke mer penger på de offentlige institusjonene UH-sektoren i stor grad består av. Vanligvis mener de at offentlige utgifter bør være lavere. Men det mest interessante er at de ikke putter de store pengene sine der de putter de store ordene. I en av sine fellesmerknader i innstillingen skriver opposisjonen at de anser basisbevilgningen som «vedvarende svak», og at de mener det er «et alvorlig anslag mot institusjonenes handlingsrom og frihetsgrad». Det er sterke ord. Derfor var det spennende å se at Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett satte av 155 mill. kr til dette arbeidet. For å sette den summen litt i perspektiv vil jeg minne om at totalbevilgningen fra Regjeringen til UH-sektoren utgjør 24,5 milliarder kr. NIFU STEP har analysert Regjeringens forslag til statsbudsjett for neste år. De påpeker at veksten i bevilgningen til høyere utdanning utgjør en nominell økning på 900 mill. kr fra 2009. Men selv om denne regjeringen har gjort en god del for å bedre arbeidsvilkårene i UH-sektoren, er det helt nødvendig at sektoren selv også bidrar til å skape og bevare sin handlefrihet. Målet må være å fjerne det paradokset mange i UH-sektoren har omtalt i høringene overfor komiteen, nemlig at de både får økte bevilgninger fra Regjeringen og samtidig mener at det stadig må flere midler til. Det er bakgrunnen for at statsråden for forskning og høyere utdanning i september oppnevnte en arbeidsgruppe som skal vurdere hvordan det kan bli lettere for sektoren å foreta gode, selvstendige prioriteringer for utdanning og forskning. Klar og tydelig ledelse i sektoren er nødvendig for å sikre at midlene som blir bevilget, går til det som er viktigst først, nemlig til kvalitet og til studentene, ikke bare til byråkrati og administrasjon. Jeg kan ikke se at opposisjonen har vært like tydelig på hvordan man skal få mest mulig ut av hver krone – bare at man skal bruke flere kroner. En siste sentral utfordring for denne sektoren er det som kalles ungdomsbølgen. Min gode medrepresentant Tor Bremer har på en utmerket måte gjort rede for hvordan større ungdomskull og flere studenter gir nye muligheter, men også nye utfordringer. I den forbindelse er det spesielt to ting som er viktige framover. For det første øker vi antallet studieplasser. Med dette forslaget blir det mulighet for i alt 5 600 flere studieplasser fra neste høst. På makronivå motvirker man arbeidsledighet og bidrar til å løse framtidige kompetansebehov. På individnivå får flere muligheter til å realisere seg selv og til å utvikle sine evner. For det andre er god studentvelferd en viktig forutsetning for like muligheter til utdanning og for å utjevne forskjellene mellom distrikt og by. Jeg har registrert at opposisjonen står samlet om å hevde i innstillingen til budsjettet: «Det hjelper(…) lite å bevilge penger til å bygge studentboliger når de ikke blir realisert grunnet en for lav kostnadsramme.» (…) Jeg har sjekket med Kunnskapsdepartementet, og deres erfaring er at dette jevnt over ikke er et problem. Snarere tvert imot – det er svært god realisering av pengene som går til studentboliger, for man bygger som bare det. Pr. 2. desember i år hadde det gått ut 230 mill. kr til studentboliger. Flere utbetalinger ligger i systemet til Husbanken, og flere søknader om godkjenning av utbetalinger er ventet. Til slutt vil jeg minne om at under Bondevik II ble det kuttet i antall studentboliger hvert år.