trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Representanten Klungland sier at Fremskrittspartiet er et handlekraftig parti. Det har han helt rett i. Vi ser, som han sier, på energi som en handelsvare, og vi skal ha minst mulig innblanding fra det offentlige for å påvirke forbruket. Det er også helt riktig som representanten Klungland sier, at vi ønsker at markedet skal bestemme. Det som blir problematisk, er når representanten Klungland og andre politikere i denne sal hindrer markedet i å fungere og hindrer de aktørene som ønsker å bygge ut, å bygge. Det er da man griper direkte inn i markedet og hindrer at markedet fungerer. Det er derfor vi har de prisene vi har i dag, for vi har omtrent ikke bygd ut en eneste kilowatt i Norge de siste ti årene.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Hallgeir Langeland er jo nå som tidligere allergisk mot alt som har med marked og markedskrefter å gjøre, og han har åpenbart ikke skjønt hvordan dette fungerer. Jeg skal prøve meg en gang til. Det er jo slik at i et marked bør det være både tilbud og etterspørsel. Det er jo nettopp i et marked hvor det blir ubalanse mellom tilbud og etterspørsel at dette innvirker på prisen. Når representanten Langeland og hans likesinnede nekter økt produksjon av strøm i markedet, stiger prisen. Så enkelt er det bare. Det er ikke slik som Langeland spurte om på slutten, at det er storting og regjering som skal bevilge penger til kraftutbygging. Vår oppgave er å legge forholdene til rette for at de aktører som ønsker å bygge ut, skal få lov til det. Men vi skal ikke bruke offentlige kroner på dette.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Representanten Ljones nevnte en del tiltak som Norge var med på. Noen var svært fornuftige, og noen var ikke så fornuftige, sett med våre øyne. Det vi alle er enige om selvfølgelig, er at vi har klimaendringer. Men det vi mener ikke er godt nok bevist, er årsakene til de klimaendringene vi har. Derfor ønsker ikke vi å snu opp ned på verden på grunn av noe som er så dårlig vitenskapelig fundamentert som dette. Vi tapte tidligere voteringen om ratifisering. Vi har da konsentrert oss om å redusere mest mulig på skadevirkningene for det norske folk og det norske næringsliv som følge av dette. Vi er ikke med på symbolpolitiske tiltak som Regjeringen og SV fant på like før ferien, men vi er opptatt av, når vi først har ratifisert Kyoto-mekanismene, at vi skal bruke disse fullt ut, slik at næringslivet selv bør få velge om de skal foreta rensetiltak enten på sine bedrifter eller andre steder, eller kjøpe kvoter utenlands.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Jeg har ved flere anledninger utfordret olje- og energiministeren på hva han vil gjøre for å øke tilbudet i kraftmarkedet. Hver gang får jeg høre den samme leksa om omlegging av energibruk og den samme klokkertro på at bare man får svidd av nok milliarder på vindmøller, så skal dette være nok til å avhjelpe etterspørselen i strømmarkedet. Jeg har ved flere anledninger advart statsråden mot at dette selvfølgelig ikke – på langt nær – vil være nok, uten at statsråden har tatt dette på alvor. Jeg vil derfor på bakgrunn av den prekære situasjon vi nå har i kraftmarkedet, med den prisutviklingen man har sett, spørre statsråden om hva som skal til for at han skal se alvoret i situasjonen. Må man opp i fem kroner kilowatten og strømrasjonering før han vil kaste av seg handlingslammelsen og åpne for mer kraftutbygging, slik at vi i alle fall nå kan få bygd ut Saudavassdraget?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Siktemålet med konsesjonskraftordningen var å sikre at en del av kraften som ble utvunnet ved kraftutbygging, ble gjort tilgjengelig for alminnelig forsyning i de kommuner hvor anleggene lå. Meningen var også at denne kraften skulle gjøres tilgjengelig til en pris som skulle tilsvare selvkost. I dagens regime er overskuddsskatt regnet inn som en del av det man kaller selvkost, noe som oppfattes som både urimelig og urettferdig av mange. Kraftbransjen er i dag den eneste bransjen der man regner inn overskuddsskatt i selvkostbegrepet. Jeg er tilfreds med at et flertall ønsker å rydde opp i denne åpenbare urettferdighet. Regjeringen har riktignok varslet en gjennomgang av regelverket med tanke på forenkling. Det er på høy tid, og jeg ser fram til den varslede gjennomgangen. Fremskrittspartiet synes imidlertid at spørsmålet rundt beregning av konsesjonskraftprisen er så prinsipielt viktig at vi ønsker å løfte dette ut av den varslede gjennomgang og behandle dette allerede nå. Vi er tilfreds med at et flertall i komiteen er enig i dette, og at flertallet støtter vårt ønske om at dette skal gjøres gjeldende fra 1. januar neste år. Jeg vil minne om at inntektene fra konsesjonskraften er for mange kommuner og fylkeskommuner en viktig del av deres totale inntekter. Det må også i den forbindelse nevnes at disse inntektene mange steder brukes til næringsutvikling, og flere industribedrifter nyter godt av gode rammebetingelser som følge av dette. Denne saken reiser også spørsmålet om hvorvidt kommunene i større grad skal hente sine inntekter fra utnyttelse av egne ressurser. Jeg er imidlertid noe forundret over departementets opptreden i denne sak. Man hevder i det ene øyeblikk at man er enig i at det må ryddes opp i disse urettferdighetene, og i neste øyeblikk gjøres mye rart, for å si det forsiktig, nettopp for å hindre at dette skal skje. Jeg viser i den forbindelse til flere brev fra statsråden i sakens anledning. Jeg vil iallfall for egen del hevde at disse brev ikke på noen måte har vært særlig avklarende, men snarere i stor grad vært selvmotsigende. Jeg håper derfor at vi i dag får satt en sluttstrek for denne saken, og jeg forutsetter at departementet følger opp Stortingets vedtak til punkt og prikke, slik at denne åpenbare urettferdighet opphører ved utgangen av dette året.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Statsråden viser til i et av sine mange brev, denne gangen det som var datert 5. september, at det ikke vil være mulig å få truffet de nødvendige vedtak med virkning fra 1. januar 2003. Han viser også til Grunnloven § 97, som trolig vil være til hinder for dette, da en slik eventuell forsinkelse vil medføre at endringen gjøres med tilbakevirkende kraft. Utsettelse fra departementets side skal ifølge statsrådens brev skyldes at departementet skal gjøre ferdig endringsarbeidet og sende saken ut på høring. Da er det jo dette – altså departementets behandling – som eventuelt medfører forsinkelser som kan være i strid med loven. Er ikke statsråden klar over at Stortinget har brukt lang tid på denne saken – foretatt omfattende høringer av alle berørte samt utsatt avgivelse flere ganger? Jeg forutsetter på bakgrunn av dette at Stortingets vedtak blir fulgt uten forsinkelser, slik at endringen gjøres gjeldende med virkning fra 1. januar 2003.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
At representanten Onarheim ikke helt greier å se forskjellen i f.eks. bevilgningene til forskning på gasskraftverk med CO2-håndtering, for å bruke det eksemplet, synes jeg er underlig. Vi har fått meget klare tilbakemeldinger fra forskningsmiljøene, bl.a. fra SINTEF, som sier klart fra at kutt selvfølgelig vil skape problemer for det de er i gang med, f.eks. når det gjelder den konkrete saka. Jeg kunne ha nevnt andre eksempler. Og når i tillegg hovedsvaret fra denne regjeringa for å skaffe mer kraft har vært gasskraftverk med CO2-håndtering og det er der det kuttes i samarbeid med Fremskrittspartiet, må det være et problem for Regjeringa. Dette kommer på toppen av at regjeringspartiene også stemmer mot konkrete forslag om å fase inn fornybar energi, som f.eks. bioenergi, langt raskere enn det Regjeringa legger opp. De stemmer også mot mer penger til Enova, som kunne ha fått mer hvis de hadde stemt sammen med oss. Så til spørsmålet om Kartverket: Der er min klare oppfatning at hvis Regjeringa hadde gjort jobben sin i forhold til det oppdraget de fikk fra et klart flertall i Stortinget i forrige runde, kunne dette vært unngått. Denne situasjonen oppstår fordi miljøvernministeren og Regjeringa ikke har gjort jobben sin. Dette er det faktisk miljøvernministeren som må bære ansvaret for, og ikke stortingsflertallet. Det er det som er saka. Her er det foreslått betydelige kutt som vil få betydning for Kartverket og det de skal gjøre, og for mange ansatte, sannsynligvis. Men da er det bare ett svar på dette, og det er følgende: Miljøvernministeren må nå gå hjem til Miljøverndepartementet, gjøre jobben sin og lage en melding raskt. Det er det fullt mulig å gjøre – vi har ikke bedt om en 200 siders avhandling. Den må bli behandlet raskt i Stortinget, og så får vi avklart hvordan prosessen skal gå videre, også i forhold til de prosesser som er i gang. Så med andre ord: Hvis Regjeringa hadde gjort jobben sin, kunne denne situasjonen ha vært unngått, og jeg vil i hvert fall anbefale den å gjøre det denne gangen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Jeg synes det er litt underlig at disse spørsmålene kommer fra Fremskrittspartiet, som til de grader er opptatt av at markedet skal styre på så å si alle områder. Det resultatet ser vi jo i og for seg nå. Vi er ikke opptatt av at vi skal skru klokka tilbake, men vi er opptatt av å si det vi har sagt lenge, og som vi har advart mot lenge: Hvis vi ikke greier å få mer kraft inn på dette markedet, vil det selvfølgelig bli et svært gap mellom det vi bruker, og den kraft som er tilgjengelig. Det er den situasjonen vi nå er i. Og jeg vil ta avstand fra utsagnet om at Arbeiderpartiet fomlet i forbindelse med gasskraftsaka. Det kunne jo ikke være så mye fomling når til og med den forrige Bondevik-regjeringa valgte å gå av nettopp på saka om gasskraft. Jeg mener vi har gjort vårt for å prøve å få mer kraft inn på markedet. Vi kommer til å fortsette den kampen, og vi har selvfølgelig ikke noe imot at vi tar i bruk den teknologi som er mest miljøvennlig på ethvert tidspunkt. Derfor er det så underlig at nettopp Fremskrittspartiet, sammen med regjeringspartiene, kutter i forskning også når det gjelder gasskraftverk, noe som kunne ha gitt gasskraftverk med CO2-håndtering. Det blir det ikke noe mer kraft av. I tillegg stemmer Fremskrittspartiet imot våre forslag om mer grønn energi inn på markedet – bioenergi, tilskudd til varmepumper osv. – som kunne ha gitt mer kraft. Jeg er også veldig spent på hva Fremskrittspartiet kommer til å gjøre når vi rett over jul skal ta stilling til forslag fra Arbeiderpartiet om et smartere strømbruk, der forbrukerne sjøl kan være med og påvirke sin egen strømregning. Det er jo klart at vi alle har et ansvar for å gjøre det vi kan for å ha nettopp et smartere forbruk. Ellers mener Arbeiderpartiet at det fortsatt er et ganske stort potensial også i opprustninga av gamle kraftverk. Vi ser at det er en vei å gå der i forhold til prosesser som nok tar litt lang tid, men det tror jeg det er viktig å gå gjennom. Jeg mener at vi ikke har noen grunn til å ha dårlig samvittighet her. Det tror jeg nok det er andre i denne salen enn Arbeiderpartiet som bør ha.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
La meg starte med strømprisene. Representanten Langeland lurte på hva det var som var viktigst for Arbeiderpartiet. Det viktigste for Arbeiderpartiet er få ned strømregninga for folk. For å få til det må vi gjøre som Ole Brumm og si «Ja takk, begge deler». Jeg tror ikke det holder bare f.eks. å satse på å få fornybar energi, men der er vi helt enige, Arbeiderpartiet og SV, og det må vi sette mye krefter inn på. Det er bare å konstatere dessverre – jeg kan ikke bruke ordet beklage her – at vi ikke får oppslutning om det i denne salen. Det kunne vært et svært viktig bidrag. Vi er også villig til å bruke betydelig mer penger på den type ting enn det som blir vedtatt her i kveld. Det er ikke snakk om enten–eller, i den ekstreme situasjonen vi nå er i, tror jeg vi er nødt til å si «Ja takk, begge deler.» Ellers er det interessant å merke seg at SV – som nå taler lite om at SV egentlig er for høyere strømpriser – bare snakker om fornybar energi, som er bra, eller snakker om å differensiere strømprisene. Det er interessante ting begge deler, men sannheten er jo at SV har ønsket høyere strømpriser. Det er det vel også viktig å påpeke når de nå framstår som om de er veldig bekymret for at strømprisene stiger så mye som de faktisk gjør. Så til det andre spørsmålet, hvorfor vi ikke er med på SVs forslag i forhold til situasjonen i verftsindustrien. Arbeiderpartiet har påpekt mange ganger at vi er svært bekymret for den situasjonen. Jeg har personlig vært på Kværner Egersund for ikke lang tid tilbake, og det er i høy grad grunn til å sjekke prisforskjellen mellom det spanske verftet og det norske. Det håper jeg virkelig at olje- og energiministeren tar et initiativ til. Vi mener at det er dekkende det som nå er forslag til vedtak I, som hele komiteen står bak, i forhold til å sjekke konkurransesituasjonen for verftsindustrien. Jeg deler fullt og helt den bekymringen som også Langeland har i forhold til dette.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
La meg først i forhold til Snøhvit si at jeg regner med at statsråden holder oss orientert om utviklinga. Det er det jeg har skjønt, og som også lå i det statsråden nå sa. Så har jeg lyst til å stille noen spørsmål i forbindelse med utviklinga i strømprisene, for det er ingen tvil om at mange mennesker kommer til å få store problemer med de regningene som kommer etter jul. Da må det noen akuttiltak til, men vi må også for framtida greie å løse det som er hovedproblemet, nemlig mangelen på kraft. Jeg må si at der har jeg ikke sett så veldig mange initiativ fra dagens regjering. Det er faktisk slik at det er et kraftig kutt på forskning på gasskraftverk med CO2-håndtering, som da skulle være svaret. Vi trenger ikke ha noen lang debatt om hvem som hadde mest, men man bagatelliserer det kuttet som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet nå legger opp til her. Og som SINTEF sier: «Vi er midt inne i forskningsprosjekter som er finansiert av Forskningsrådet, og ser med sterk bekymring på at denne pågående aktiviteten muligens må skjæres ned.» Det betyr at gasskraftverkene med CO2-håndtering blir skjøvet ut i tid. Det betyr at vi får enda mindre muligheter til å få mer kraft inn på markedet, noe som nå er nødvendig. Og for inneværende år var det faktisk bevilget totalt 65 mill. kr til denne typen forskning, og for neste år er det bevilget 20 mill. kr. Og hvis ikke det er en forskjell, så vet ikke jeg. Regjeringa vil ikke ha gasskraftverk med dagens teknologi. Regjeringa skyver fram og må bruke lengre tid før vi også får gasskraftverk med CO2-håndtering. Regjeringa og regjeringspartiene stemmer imot en lang rekke forslag på fornybar energi, som også ville ha bidratt positivt i forhold til kraftmangel og derved fått ned prisene, og Regjeringa kunne ha fått mer penger til Enova hvis de hadde valgt å samarbeide med oss. Men det valgte Regjeringa bort. Hvor skal statsråden ta krafta fra for å få strømprisene ned?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Noe av det beste ved å være ute i naturen er etter min mening – og jeg tror jeg deler det med mange – følelsen av stillhet, ro og fred og ren natur. Det er det viktig å hegne om. Jeg har nå hørt miljøvernministeren mange ganger – det er interessant, og det har det også vært i dag – og jeg hører også at han stadig vekk skryter av hva han har fått vernet. Det kunne kanskje av og til være på sin plass å si at det også har vært noen andre med i forarbeidene til dette, at det ligger noen verneplaner som er vedtatt tidligere osv. Men la nå det ligge. Vi er enige i å verne mange av de tingene som er blitt vernet. Men hva er vitsen med det når Regjeringa samtidig inngår et samarbeid med Fremskrittspartiet, der man skal utrede større grad av næringsvirksomhet i vernede områder? Nå hører jeg miljøvernministeren her snakker om åpning av setrer osv. Det er i og for seg kanskje en uskyldig sak. Men komiteen har stilt statsråden spørsmål om dette kan bety økt motorisert ferdsel. Det har ikke miljøvernministeren avvist, og det synes jeg er ganske oppsiktsvekkende. Det må bety at miljøvernministeren er i lomma på Fremskrittspartiet i denne saken. Det er Fremskrittspartiet som har fått gjennomslag for mer scooter og annen motorisert ferdsel. Det er i så fall en ganske oppsiktsvekkende snuoperasjon fra en statsråd som bruker mye av sin tid i taler og foredrag – ikke bare her, men også andre steder – til å skryte av alt det han nå har bidratt til og fått vernet. Mitt spørsmål er: Hva er vitsen med å skryte av at man verner når man etterpå inngår forlik med partier som åpner for mer motorisert ferdsel, og føler ministeren seg bekvem med dette som må bety mer motorisert ferdsel i vernede områder, mindre stillhet, mindre ro og mindre ren natur?
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-12-12:
Det er alltid interessant å høre med hvilken patos man kan snakke om tillegg på budsjettene. Når man går gjennom forskningsbudsjettene, går gjennom Olje- og energidepartementets budsjett, er det ikke lett å se hvor forskjellen mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene ligger. Det er jeg i og for seg glad for. Men politisk korrekt eller politisk taktisk lurt er det neppe når jeg sier at jeg alltid har betraktet Arbeiderpartiet som et ansvarlig parti. Det er derfor med stor undring jeg ser på noen av de forslag som partiet kommer med for tiden. I dette tilfellet vil jeg peke på det forslag som Arbeiderpartiet har fremmet sammen med SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet om Kartverket. Vi kan fort være enige om at bevilgningen, som i og for seg er den samme som Arbeiderpartiet har foreslått, ikke er så stor som mange hadde ønsket seg. Og det å be om en melding om kart og geodata, og hvordan departementet tenker seg fremtiden for Kartverket, er greit. Men å kreve at Kartverket ikke skal få lov til å tilpasse seg kostnadsmessig og organisasjonsmessig inntil meldingen er kommet, og kanskje behandlet, skader Kartverket. Ser ikke representanten Brustad at dette enten fører til at pengene brukes opp, slik at Kartverkets kasse er tom tidlig på høsten, eller at ansatte er der, men ikke har penger til de prosjektene som de er der for å jobbe med?
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-12-12:
Representanten Klungland sier at lettelser i næringslivet kanskje ikke var så viktig. Det er ikke så veldig interessant å ha mange ting på gang i dette landet hvis vi ikke har noen som produserer noe. Her tror jeg egentlig representanten Klungland og jeg er ganske enige. Renten ned – strømprisen opp. Ja, det er riktig at de tilfeldigvis nå kom – skal vi si – motstrøms. Jeg tror ikke det er noen grunn til å tro at når vi får mer normal nedbør igjen, skal renten umiddelbart settes opp igjen. Vi er nå inne i en trend hvor jeg tror det er riktig at renten gikk ned, og jeg tror det har en mer langsiktig virkning enn det representanten Klungland peker på. Men det er jo slik at vi begge to er bekymret for den utviklingen som er akkurat nå, for det er ikke godt verken for husholdningene eller næringslivet å ha så høye strømpriser. Derfor er det viktig at vi nå ser på hvordan skal man få bygd ut, slik at vi får en større handlefrihet når det gjelder disponibel kraft. Når man hører hvor voldsom satsing det er fra Arbeiderpartiet på disse tingene, er det jo ganske interessant å legge merke til at det som var forslaget til den siste Stoltenberg-regjeringen, jo var lavere enn det man vil ha til disposisjon i 2003 til energiforskningen. Jeg synes derfor vi skal snakke litt lavere om disse enorme satsinger som det ene partiet gjør i forhold til det andre. Det er, med det man skal betale ut ved revidert i 2003, 45 mill. kr til disposisjon for forskning på disse områdene i 2003. Det er ikke nok, jeg skulle ønske det var mer, men det gir en brukbar mulighet for å komme videre på dette viktige punkt.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-12-12:
Ganske kort til dette spørsmålet: Jeg tror det er riktig som representanten Korsberg hevder, at det kan synes urimelig at noen organisasjoner som har få medlemmer, får ganske mye, mens andre blir avspist med et mindre beløp selv om de er ganske store. Jeg tror dette er noe man bør se på, og jeg tror at departementet er oppmerksom på dette. Det er et lite tankekors at det går ganske mange penger fra miljøvernbudsjettet til disse organisasjonene, men vi møter i høringene massiv kritikk av alt som gjøres. Det er demokratiets måte å gjøre det på. Jeg synes vi skal se på hvordan disse midlene blir fordelt, og være oppmerksom på svakhetene. Jeg er veldig glad for at vi har aktive miljøvernorganisasjoner, men, som jeg tidligere har tatt til orde for, hadde det ikke vært galt om de samordnet sine ressurser noe bedre enn det som gjøres i dag.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-12-12:
Det er riktig som representanten Langeland sier, at villaksen er det viktig å verne. Vi har et spesielt ansvar for det. På den annen side er det også viktig å se hva som i realiteten truer villaksen. Der er vi inne i en prosess. Vi vet ikke helt hvordan den ender, for vi er ikke kommet så langt i behandlingen. Men det har kommet frem ganske mange interessante synspunkter på hva som egentlig er problemet. Jeg er svært villig til, sammen med miljøvernministeren, å gå inn og se hva vi kan gjøre som virkelig gir resultater. Når det gjelder de laksekonsesjonene som er gitt, synes jeg for det første at representanten Langeland viser at det er ikke lett å tenke langsiktig i næringsutvikling. Det er klart at om det nå er litt dårlige priser på laks, tror jeg ikke det betyr at oppdrettsnæringen i Norge er død og borte. Det vil fortsatt være stor interesse for den. Om man da skulle dele ut disse konsesjonene eller ikke, tror jeg var en avveining og måtte være en avveining i forhold til hva disse 40 søkere opprinnelig var blitt lovet, og hvilke problemer det måtte være med laksefjordene når man så at det ikke var sammenfall mellom konsesjonene og det som var foreslått vernet. Et flertall i komiteen så ut til å støtte en slik tanke, og så valgte fiskeriministeren å gå ut uten at denne komiteen egentlig var rett adressat for å vurdere det. Når det gjelder Enova, er jeg enig med representanten Langeland i at det alltid er fornuftig å forsøke å se hvilke mål vi skal sette for en virksomhet og hvordan vi skal organisere og finansiere den. Nå har jeg stor tiltro til Enova. Jeg synes de har grepet dette ganske bra an, og jeg tror at den kurs de er på nå, er god. Men de er ganske nye, så det krever litt tid før man kan se hvilken retning de går i, hvilken organisasjon de har og hvilken kapasitet de har.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Vi er i dag inne i en bekymringsfull utvikling. Representanten Onarheim sa at det viktigste med høstens budsjett var å gi lettelser til næringslivet. Så begrunnet han at renta går ned med Regjeringens gode arbeid. Renta går ned på grunn av at strømprisen går opp. 10 milliarder kr har det vært oppslag om i media at staten vil tjene på den økte strømprisen som er nå. Næringslivet legger ned på grunn av den høye strømprisen. De permitterer arbeidstakerne istedenfor å drive, fordi de tjener mer penger på å selge strømmen. Arbeiderpartiet er bekymret for denne utviklingen. Vi er også bekymret over at ikke regjeringspartiene er med og peker på at den utbyttepolitikken som drives i forhold til Statnett er bekymringsfull, når de nå skal bygge ut nettet. Vi ønsker en gjennomgang og en klarlegging av hvordan Statnett i framtiden skal greie sine utbyggingsplaner i forhold til sin økonomi. En ting er å stå og snakke fint fra Stortingets talerstol eller andre steder, det vi trenger er handling. Her kutter altså Regjeringen i det som de mener skal være framtidens energiløsning, gasskraftverk med CO2 -håndtering. Hva vil Høyre gjøre for å løse den energikrisen vi nå er inne i? De var tidligere opptatt av at gasskraftverk måtte bygges. Har Høyre gått fra den målsettingen?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Fremskrittspartiet har vist seg å være et handlekraftig parti, iallfall i egen organisasjon. Men når en hører på representanten Vaksdal, kommer en fort til at uttrykket «dette henger ikke på greip» har nokså mye for seg. Fremskrittspartiet ønsker fri konkurranse på energimarkedet. De skriver i sine merknader at de «ser på energi som en hvilken som helst annen handelsvare som fritt skal kunne omsettes i markedet, og fritt skal kunne brukes av de aktører som til enhver tid kjøper energien i markedet, uten noen innblanding fra det offentliges side». Det er en politikk som de gjennomfører konsekvent. Det betyr at Fremskrittspartiet faktisk står bak den strømprisen som vi har i dag. Det betyr at markedet skal bestemme. Det betyr at det ikke vil bli bygd ut mer kraft før prisen er høy nok og det norske folk har fått svi nok, som representanten Vaksdal også sa i stad. Hvordan kan Fremskrittspartiet stå på talerstolen og skylde på andre politiske partier når de har en slik gjennomført markedsliberal politikk på energiområdet som de har? De vil ikke være med på noen tiltak for å redusere strømprisene, de vil la det flyte fritt. Er Fremskrittspartiet bekvem med dagens strømpriser? Og hva mener de skal til for å løse den prissituasjonen folk og næringsliv i dag opplever?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Det var interessant å høre på representanten fra Venstre, som hevder at de driver en offensiv miljøpolitikk, samtidig som de kutter i miljøforskning og kutter i forskning på gasskraftverk med CO2-håndtering. Men det som blir enda mer interessant, er når Venstre skal ut i valgkampen og hevde at samarbeidet med Fremskrittspartiet på miljøområdet fører til at Regjeringen har en offensiv satsing på miljø. Det andre som skal bli interessant, er når Venstre går ut og sier at de vil ha en strømpris på rundt en krone kilowatten. De synes det er rett. Da vil vi få mange alternative energikilder. At folk skal betale den regningen som de får nå, er altså Venstres politikk. Det gir meg grunn til å spørre: Er ikke dette litt av årsaken til at Venstre kanskje ikke er høyere oppe på meningsmålingene enn de er i dag? Ser ikke Venstre den virkeligheten som er ute i samfunnet, der sosialkontoret faktisk må begynne å betale strømregninger for folk som ikke greier å betale for seg? Og er det Venstres politikk å øke avgiftstrykket med 10 milliarder kr? Jeg ser fram til svaret.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Statsråden sa at forslaget fra Arbeiderpartiet og SV ikke ville bringe inn én ny kilowattime i markedet. Det må med respekt å melde være litt feil, for det må jo være slik at prinsippet er at en spart kilowattime er en kilowattime tjent, og den vil selvfølgelig komme på markedet. Men dette er altså et eksempel på den bagatelliseringen som Regjeringen og statsråden driver med med hensyn til energispørsmål. Det er ikke til å legge skjul på at vi er veldig skuffet over at vi ikke får flertall for de forslagene som kommer. I går mottok vi et brev fra statsråden om det som går på toveiskommunikasjon, der den samme bagatelliseringen er med. Altså: Han ser veldig positivt på forslagene, men de vil ikke bety noe. Derfor er han til sist negativ til å følge opp forslagene. Jeg synes det er en skremmende holdning, fordi vi nå har en pris på energi som er langt over taket. Jeg fikk en telefon fra en som hadde funnet moren sin i stuen. Hun hadde seks grader der og hadde skrudd av alle lys, for hun var redd for rasjonering. Hun husket det fra krigen. Det må jo gå inn på statsråden at det kommer slike tilfeller opp i dagen. Statnett har regulert Norge inn i fire områder. Det mener jeg tyder på at det er problemer i forhold til det frie markedet. Er statsråden enig i at energiloven faktisk ikke virker når markedet er så presset som nå?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Dette er en veldig viktig sak for kommuner, for næringsliv og for konsesjonskraftfond som blir brukt til utvikling av nytt næringsliv. Statsråden har argumentert mot innføringen 1. januar 2003 på grunn av at loven da vil få tilbakevirkende kraft. Dette er bare ett av alle de argumentene som er brukt for å hindre vedtaket som skal fattes i dag. Jeg lurer på hvordan dette ble behandlet i 1997. Var det da en lovendring som lå til grunn for at overskuddsskatter ble regnet inn i konsesjonskraftprisen, eller ble det gjort på andre måter? Det er det veldig interessant å få svar på, for jeg går ut fra at når det gjelder ugunst, er loven lik for alle, og da må jo det også gjelde i forhold til ugunst for kommuner som var innbefattet i det som statsråden nå argumenter mot.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Statsråden sa at han er for den endringen som kommer nå, og mindretallet har også hevdet det. Ja, det kan være at de er for prinsippet, men de er jo imot at disse kommunene og bedriftene skal få det økonomiske tilskuddet som dette innebærer, i og med at de skal slå det sammen med en stor skattlegging – og dermed ikke ha proveny på dette når det trer i kraft. Så har jeg lyst til å komme med litt historielærdom til statsråden. Jeg er i grunnen overrasket over at han ikke husker, eller er klar over, at det i forbindelse med den loven som kom i 1996, var et stort arbeid her i Stortinget, og lovendringen som ble gjort, førte til, jeg vet ikke om jeg kan si mye bråk, men iallfall mange protester. I den lovendringen og de høringsrundene kan ikke jeg erindre at dette med overskuddsskatter var tatt med. Det var altså et helt nytt skatteregime som ble vedtatt i 1996 for kraftsektoren, mens OED la inn dette i 1997. Da kom protestene fra kommunene og fra LVK. Etterpå har det vært arbeidet ut fra det, og det må jo være sånn at loven skal være lik for alle. Så mener flertallet at dette ikke har tilbakevirkende kraft fordi vi fatter vedtak i dag som skal være gjeldende fra 1. januar 2003, og vi går selvfølgelig ut fra at statsråden gjør det han kan for at det skal bli gjennomført fra den dato.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Jeg er lei for at jeg må ta ordet igjen, men dette innlegget kan jeg ikke la stå uimotsvart. Det er altså 154 kommuner i Norge som har bygd ut vannkraft – av dem er det 121 minsteinntektskommuner. Det er ni rike kraftkommuner som har lite befolkning og dermed vil få bitte lite ut av dette som går på konsesjonskraftprisen. Men det er prinsippet som jeg reagerer mest på – at en sier at jo høyere overskudd kraftselskapene får, jo mer penger tjener de. For hvis det er slik at de ikke har overskudd, er det jo ikke noe problem i forhold til konsesjonskraftprisen. Men jo høyere overskudd de får, jo mer skal kommunen betale i konsesjonskraftpris. Jeg skjønner ikke med min beste vilje at det kan forsvares verken av kraftprodusenter eller av andre.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Fra budsjettet ble lagt fram og til i dag har vi politikere fått mange innspill, og ulike innspill, også fra frivillige miljøvernorganisasjoner. I fjor fremmet vi et forslag om at man burde se på regelverket for tildeling av støtte til disse frivillige organisasjonene. Jeg hadde også en replikkveksling med statsråden under budsjettbehandlingen i fjor, der statsråden sa at han vurderte å se på dette. Men nær sagt som vanlig har ingenting skjedd i så måte. Det er gledelig at også flere andre partier etter hvert ser på denne problematikken, og jeg er også glad for at SV og Senterpartiet har fremmet et forslag der man ber om få vurdert behovet for et nytt regelverk. Jeg synes forslaget er litt svakt, men det er iallfall et skritt i riktig retning, for jeg tror det er et behov for at regelverket ses på på nytt, slik at det kan bli oppfattet av ulike miljøvernorganisasjoner som mer rettferdig enn i dag. Spørsmålet mitt til representanten Onarheim er: Hva vil Høyre gjøre for å få til et regelverk som oppfattes mer rettferdig av frivillige miljøvernorganisasjoner?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Min replikk skal dreie seg om situasjonen i kraftmarkedet og høye strømpriser, og det er vel ikke så unaturlig i disse tider. Når man følger debatten som har pågått i media, og ser litt bakover i tid, synes jeg Kristelig Folkeparti framstår som ganske uklare når det gjelder hva slags energipolitikk man ønsker. I innstillingen til energimeldingen som ble behandlet 9. mars 2000 skriver Kristelig Folkeparti i en merknad sammen med andre partier følgende: Medfører ikke riktighet. Sitatet er hentet fra Innst. S. nr. 233 for 1997-98, om oppfølging av Kyotoprotokollen, som ble behandlet i Stortinget 11.06.1998. «Et annet flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre viser til at det bør utarbeides en plan for utfasing av oljefyring.» Og videre står det: «I nybygg bør det vurderes å forby installering av oljefyring. I løpet av 15 år bør minst 80 pst. av oljefyringen være fjernet.» Står Kristelig Folkeparti fremdeles for en slik politikk – spesielt sett i lys av dagens og framtidens situasjon i kraftmarkedet? Hvor mye høyere ville strømprisene blitt dersom oljefyring skal forbys og utfases, slik som Kristelig Folkeparti tok til orde for 9. mars 2000?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Etter budsjettforliket i energi- og miljøkomiteen har vi i Fremskrittspartiet fått et brev fra Høyre, datert 3. desember, undertegnet av Leif Frode Onarheim, og jeg skal sitere litt fra brevet som gjelder Kartverket: «For å tilpasse Kartverkets aktiviteter til budsjettrammen, legger Regjeringen i budsjettproposisjonen opp til å iverksette effektiviseringstiltak i Kartverket. Gjennom en skarpstilling av virksomheten og reduksjon av antall fylkeskartkontorer fra 18 til 12 vil det kunne spares inn 50–60 årsverk.» Dersom dette medfører riktighet, burde Stortinget helt opplagt ha fått den meldingen som stortingsflertallet bad om i fjor, spesielt siden det skal fjernes en rekke fylkeskartkontorer. Mange årsverk skal spares inn, noe som kan bety oppsigelser. Hvordan blir tilbudet til befolkningen i de områdene som mister tjenester som kartkontorene gir? Kan statsråden bekrefte fra Stortingets talerstol at meldingen kommer, og at omorganisering og drift av Kartverket ligger i bero inntil Stortinget har behandlet kartmeldingen? Og medfører brevet fra Høyre og Onarheim riktighet?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2002-12-12:
Eg vil minna representanten Vaksdal om følgjande: For det første, Noreg fører ein radikal og ambisiøs klimapolitikk. For det andre: Noreg er eit av dei fyrste landa i verda som har utarbeidd ein heilskapleg politikk for alle sine hav- og kystområde. Regjeringa har lagt fram ein nasjonal plan for korleis vi skal følgja opp FN sin konvensjon om biologisk mangfald, og Regjeringa held aktivt fram med å protestera mot utslepp frå Sellafield-anlegget. Kristeleg Folkeparti har faktisk vore med på å flytta tyngdepunktet i norsk miljøpolitikk gjennom at vi gjekk inn i regjeringssamarbeid med Høgre. Menneskeskapte klimautfordringar er allereie eit faktum. Klimaet er i ferd med å bli varmare, våtare og villare, som det heiter, og vi opplever periodar med tørrvêr. 1998 var det hittil varmaste året på jorda, og det vekkjer oppsikt hjå meg når Framstegspartiet avviser at dette kan vera menneskeskapt. Eit overveldande stort fleirtal i FN sitt klimapanel er overtydd om det. Eit heilt verdssamfunn bruker store ressursar på å motverka desse endringane gjennom avtalar om å få ned klimautsleppa. Då er det merkeleg at Framstegspartiet kan vera så konsekvent i å avvisa at klimaendringane er menneskeskapte. Difor er spørsmålet til representanten Vaksdal: Med dei endringane som no er påviste, m.a. i vêret, i klimaet, i økosystemet og når det gjeld forureining, kunne då representanten Vaksdal vera med på ein diskusjon, vera med på laget, slik at vi kan få ei endring? Det gjeld innanfor vern, miljøvern og forureining.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2002-12-12:
I og med at det er ein representant frå Arbeidarpartiet som nettopp tek opp problematikken kring CO2-forskning generelt og midlar til å forska på m.a. CO2-frie gasskraftverk, trur eg det kan vera viktig å nemna at om ein ser på framlegget frå Arbeidarpartiet og det som no er kome frå Regjeringa og stortingsfleirtalet si side, er løyvingane som no blir vedtekne, faktisk større. Sem-erklæringa seier 100 mill. kr til denne forskninga. Til no er det med det som kom i revidert nasjonalbudsjett og løyvinga dette året, blitt 70 mill. kr. Det står altså 30 mill. kr att, og eg er viss på at desse pengane også vil komma på plass. Det er fleire sjansar. For det første kjem no behandlinga av gassmeldinga, og ho femnar ganske vidt. Det gjeld teknologiutvikling og pilottesting, det gjeld oppretting av innovasjonsselskap, det gjeld investeringsstønad, og det gjeld også utgreiing av infrastruktur for deponering og reinjisering av CO2. Dette til saman har ei så sterk fokusering nettopp på den delen at det, som nemnt, inneber ei betydeleg sterkare satsing enn det som Arbeidarpartiet hadde lagt opp til. No er det naturleg å invitera til eit samarbeid ved behandlinga av revidert nasjonalbudsjett og ikkje minst ved behandlinga av budsjettet for 2004, så vi kan få eit endå større lyft nettopp på dette viktige området. Så eit par ord om satsinga på å bevara det biologiske mangfaldet. Der har Regjeringa ved miljøvernministeren vist ei frisk satsing når det gjeld å verna området og følgja opp behandlinga av meldinga. Og det står trass i alt, som også representanten var inne på, at ein skal sikra det biologiske mangfaldet gjennom dei løyvingane som er. Men eg trur at vi kunne ta kapittel for kapittel og sagt at sjølvsagt skulle vi hatt meir pengar, men i avveginga mellom ulike budsjettpostar har vi funne ein god miljøprofil denne gongen.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2002-12-12:
Regjeringa og regjeringspartia satsar på ei meir robust energiforsyning enn det som er tilfellet i dag. Det er ei målmedviten satsing på energisparing og nye og fornybare energikjelder. Enova har jo no fått ein unik sjanse til å tilføra så mykje som 10 TWh årleg i ny elproduksjon og elsparing innan 2010. Dessutan satsar denne regjeringa og regjeringspartia på bruk av miljøvennleg naturgass. Vi har lagt til rette for opprusting og utviding av vannkraftverk innafor miljømessige rammer, og det er gitt mange konsesjonar til å kunna utvida og oppgradera kraftverk, og det vil bli ei betydeleg utfordring. Dessutan – det høyrest kanskje merkeleg ut – er nettopp denne regjeringa og regjeringspartia med på å framskunda gasskraftverk med CO2-handtering for å skaffa meir energi. Det er no laga ein handlingsplan som inneber signal om å redusera oljefyringa med 25 pst. Mange har slike kjelar med oljefyring på plass og kan ta dei i bruk i det unntakstilfellet som er akkurat no. Men det er like viktig å nemna at gjennom plan- og bygningslova er det lagt til rette for å kunna påby nye utbyggingsområde og leggja til rette for vassboren varme. Vi må ikkje bli så opptekne av den vanskelege straumsituasjonen som er no, med aukande straumprisar og ganske nedtappa magasin, at vi gløymer å fokusera på miljøriktig energi, der vassboren varme, varmepumper m.v. går inn som ein viktig del.
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2002-12-12:
Eg skal ikkje gi nokon karakteristikk av representanten Malvik som hadde ordet, men eg skal gi ein liten karakteristikk av innlegget, nemleg at det å peika på alt det som måtte vera vrangt og uheldig i budsjettet, vinn alltid gjenklang hjå mange. Og som ein liten parentes til den generelle behandlinga av budsjettet dette året: Det har vore sørgjeleg å registrera kor mange politikarar som har vore aktivt framme og fortalt om kor dårleg det står til, og kor mykje vrangt og vanskeleg det er. Slik også innafor miljøpolitikken. Men det er viktig at vi i fellesskap kan satsa på det vi er einige om, og dei betydelege miljøutfordringane vi har. Avslutninga på innlegget til representanten Malvik var kanskje eit lite signal om at vi kan arbeida saman, for SV sitt program og SV sine formuleringar har veldig mykje felles med det som er Regjeringa sin miljøpolitikk. Difor er det viktigare å visa til dei stega og dei framstega som vi tek i høve til miljøpolitikken, enn stadig å nemna det som ein synest er for smått og for lite. Eg nemnde litt tidlegare at Kristeleg Folkeparti er glad for at vi er i samarbeid med Høgre i regjering, for på den måten å flytta tyngdepunktet i norsk miljøpolitikk i rett lei. Det endå meir positive er at denne gongen har Framstegspartiet skrive seg inn i fleire merknader som går direkte på positive og gode miljøtiltak, og difor ser vi fram til eit samarbeid. Vi har ei betydeleg satsing, som eg nemnde, innafor Enova. Det er betydeleg forsking på å få f.eks. CO2-frie gasskraftverk, og eg understrekar miljøvennleg bruk av naturgass og fornybar energi. Det er jo der ein verkeleg må satsa no, og eg skal forsikra at alle gode innspel vil bli vurderte nøye og tekne med. Men det er alltid ei avveging i budsjettsamanheng.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Etter denne budsjetthøsten er det klarere enn noen gang at Bondevik II-regjeringa har sitt parlamentariske grunnlag i Fremskrittspartiet. Derfor har Fremskrittspartiet fått gjennomslag for store kutt, bl.a. i forskning på CO2-frie gasskraftverk og miljøforskning. Men i tillegg til å flytte på penger har også regjeringspartiene gått i kompaniskap med Fremskrittspartiet om en rekke verbalforslag. Jeg må si at jeg ble lettere sjokkert da jeg hørte at Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for økt turistmessig bruk av verneområder opprettet etter naturvernloven. Jeg frykter at Regjeringa er i ferd med å ofre viktige prinsipper i det klassiske naturvernet fordi man måtte bli enig med Fremskrittspartiet. Men det er ikke bare derfor jeg er bekymret. Jeg er også bekymret fordi jeg frykter at regjeringspartiene i utgangspunktet ikke er så opptatt av å slå ring om viktige prinsipper som det i lang tid har vært enighet om. Et eksempel ser vi i budsjettinnstillinga under kapittel 1427 Direktoratet for naturforvaltning. De overordnede mål for Direktoratet for naturforvaltning er å bevare biologisk mangfold og å verne og styrke allemannsretten. Det står i budsjettproposisjonen som Børge Brende la fram, og det har en enstemmig komite slått fast gang på gang. Men når Høyre og Kristelig Folkeparti har kommet i regjering, har man justert – for å si det sånn – denne overordnede målsettinga og sier ikke at Direktoratet for naturforvaltning har som overordnet mål å verne og styrke allemannsretten, bare å sikre den. Noen kan si at dette er ordspikkeri. Men jeg vil spørre representanten Ljones om dette. Hvorfor vil Høyre og Kristelig Folkeparti ikke lenger skrive at Direktoratet for naturforvaltning skal verne og styrke allemannsretten? Hva mener representanten Ljones i så tilfelle er forskjellen mellom det statsråd Børge Brende og Arbeiderpartiet og SV skriver, at man skal verne og styrke allemannsretten, og det Høyre og Kristelig Folkeparti skriver, at man bare skal sikre den?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Regjeringa har nå sittet i litt over ett år. Da det budsjettet vi behandler i dag, blei lagt fram, forventet vi at det var en oppfølging av de løftene Regjeringa har kommet med i miljøpolitikken. Regjeringa har sagt at den vil sikre allemannsretten og friluftslivet, men i stedet la den fram et budsjett som viderefører en for lav bevilgning til oppkjøp av områder som bør sikres for allmennheten, og Regjeringen kutter i de sårt tiltrengte midlene til friluftsliv. Regjeringa har sagt at den vil styrke det lokale miljøarbeidet, bl.a. når det gjelder kartlegging og overvåking av biologisk mangfold, men da budsjettet blei lagt fram, hadde Regjeringa kuttet på en rekke poster som går til lokalt miljøvern. Regjeringa har sagt at den vil styrke miljøvernforskninga. Men hva skjer? Jo, i samarbeid med Fremskrittspartiet kutter Regjeringa 15 mill. kr til miljøforskning, 15 mill. kr til energiforskning og 30 mill. kr til forskning på gasskraftverk med CO2 -håndtering. Det er dramatiske kutt, og det er spesielt betenkelig når begrunnelsen til Fremskrittspartiet er at man ikke tror på forskerne, eller ikke liker konklusjonene deres. Dersom politikerne skal dele ut forskningsmidlene etter hvor godt konklusjonene passer partiprogrammene, er vi inne i en farlig utvikling. Jeg har to spørsmål til statsråden. For det første: Når har statsråden tenkt å gå fra ord til handling når det gjelder styrking av friluftslivet og allemannsretten og styrking av det lokale miljøarbeidet? Og for det andre: Føler statsråden seg komfortabel med å samarbeide med Fremskrittspartiet og gjennom det foreta dramatiske kutt til miljø- og energiforskninga?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-12:
Det kunne være fristende å spørre om hvordan Kristelig Folkeparti egentlig har det nå i dag. Forliket i budsjettet med Fremskrittspartiet har jo innebåret en del, jeg vil anta, ganske smertelige kutt, og da tenker jeg spesielt på de kuttene som har vært foretatt på forskningssiden. Man har kuttet i energiforskningen med 45 mill. kr og i miljøforskningen med 15 mill. kr, og det var i utgangspunktet et budsjett som innebar en realnedgang, på grunn av at lønns- og prisveksten ikke var fullt ut kompensert. Jeg har for lengst skjønt at Fremskrittspartiets strategi er å lukke både øynene og ørene og gå baklengs inn i framtiden. Men det er vel neppe en strategi som Kristelig Folkeparti støtter. Ironisk nok påberoper Fremskrittspartiet seg at man har for dårlig kunnskapsgrunnlag i klimapolitikken. Men mer forskning vil de ikke ha. Jeg synes faktisk at det er litt sent av representanten Ljones å spørre nå om Fremskrittspartiet er med på laget i klima- og miljøpolitikken, etter at budsjettkompromisset ligger på bordet. Nei, Fremskrittspartiet er ikke med på laget i klimapolitikken – derimot sitter de med begge hendene på rattet når pengene skal fordeles gjennom statsbudsjettet. Men hvis nå Kristelig Folkeparti ønsker å demonstrere og vise at de har andre planer enn Fremskrittspartiet har, og ønsker å gå riktig vei inn i framtiden, utfordrer jeg Kristelig Folkeparti til å gi klar beskjed om at deres strategi nå framover er at vi skal øke vår andel fornybar energi i årene framover, og ikke redusere den. Jeg ville sette stor pris på å få et klart svar på dette spørsmålet.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-12-12:
Jeg takker representanten Halleraker for at han ser på oss som et på mange måter verdikonservativt parti. Han sa vel at det var historie, men det er det ikke. Vi er på mange måter det. Og det er fordelen med å være et parti i sentrum: Noen ganger detter man ned på den ene siden, noen ganger på den andre, og likevel blir det riktig. Når det gjaldt dette med å redusere oljeutvinninga, så er nok ikke det noen ny tanke for Senterpartiet. Senterpartiet har stått for det lenge. Det betyr ikke at oljen ikke skal brukes, men – holdt jeg på å si – er den der, så veit en hvor en har den. Og en har lenger tid på seg. Det er også å ta vare på ressursene å bruke dem på lang sikt. Dessuten må jeg jo si at Halleraker kanskje glemte en av de tingene som vi faktisk går inn for nå, nemlig å øke produksjonen, altså haleproduksjonen på modne felt, og prøve å utvinne mer olje der. Det er svært viktig å utnytte de områdene som allerede er i bruk, ikke bare å gå inn i nye områder. Så det er vår strategi på det området.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-12-12:
Jeg forstår at Langeland og jeg har litt ulikt utgangspunkt når det gjelder dette med rovdyra. Han sa at det ikke er noen grenser for hvor langt Senterpartiet vil gå når det gjelder å få rovdyr over til Sverige f.eks. Det er jo nesten slik det er. Rovdyra har heller ikke grenser. Jeg glemmer aldri en avisoverskrift. Det var vel i Nationen, hvor det stod at det hadde vært en opptelling, og overskriften var: 13 ulver i Norge, 19 i Østfold. Så det kommer liksom litt an på hvordan man teller. Ulvene løper fort. De har faktisk ikke grenser. Det er de som ikke har det. Vi setter nok beitedyr og bufe høgere enn vi setter rovdyr. Det er tross alt en næring. Men jeg veit at vi skal forholde oss til Bern-konvensjonen, og den debatten får vi ta en annen gang. Når det gjelder Senterpartiets syn på å være med på dette forslaget, sa vi altså nei til det. Bakgrunnen for det er at man skal få erstatning nesten uansett hva som skjer. Jeg synes det er veldig nedverdigende overfor de bøndene det gjelder, for de vil uansett passe godt på dyra, om de får erstatning eller ikke. Så for meg blir det veldig feil når de kan få erstatning uansett. Det er bakgrunnen for at vi ikke ville være med på forslaget. For meg blir det det samme som om man sa at alle får sjukepenger, og man får like mye uansett hvor frisk man er. Slik føler jeg det også blir med dette. Man får erstatning sjøl om man ikke har tap. Slik sett syns jeg at dette er feil å være med på. Man legger ansvaret over på næringa i enda større grad enn man har gjort før.