trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-02-10:
Det har, som representanten påpeker, vært høy aktivitet og sterk vekst i boligprisene gjennom det siste året, særlig i Oslo. Det er etter mitt syn to faktorer som forklarer dette. Den første er mangel på boliger. Det bygges for få boliger i Oslo, og kommunen tilrettelegger ikke mange nok tomter for boligbygging. Dette er ingen ny problemstilling, men en utfordring som blir forsterket av den andre faktoren: rekordlave utlånsrenter, som gjør at flere i utgangspunktet kan betjene en høyere gjeld. I tillegg kan høy sparing i husholdningene og begrensede forbruksmuligheter som følge av pandemien ha ført til en høyere betalingsvilje og betalingsevne for bolig. Regjeringen har de siste årene satt inn en rekke tiltak for å bidra til en mer bærekraftig utvikling i boligmarkedet, dempe sårbarheten i husholdningene og gjøre finanssystemet mer robust overfor boligprisfall. Et av tiltakene er utlånsreguleringen. Den ble innført i 2015, strammet inn i 2017 og senere videreført to ganger, senest gjeldende fra 1. januar 2021 og i fire nye år. Fra 2017 har det dessuten vært strengere regler i Oslo enn i resten av landet knyttet til egenkapitalkrav for sekundærbolig og lavere fleksibilitetskvote enn i resten av landet. Utlånsreguleringen er et målrettet tiltak for å bidra til en mer bærekraftig utvikling i husholdningenes gjeld. Reguleringen har fungert godt, men er ikke egnet til å finstyre utviklingen i boligmarkedet. Analyser viser at innstramningen i forskriften i 2017 har ført til at færre husholdninger tar opp svært høye lån i forhold til inntekt eller boligens verdi, og bidrar til å dempe den sterke boligveksten vi så i 2016. Gjeldsveksten i husholdningene har også avtatt siden 2017, men har tatt seg litt opp igjen de siste månedene. Sammenlignet med husholdningens inntekter er gjelden på et høyt nivå og utgjør en betydelig sårbarhet i norsk økonomi. Statistikk og analyser tyder på at både antall og alderen på førstegangskjøpere har holdt seg nokså stabil over flere år. Bankene rapporterer samtidig at de benytter en stor del av fleksibiliteten i utlånsreguleringen til å gi lån til førstegangskjøpere som ikke oppfyller alle de vanlige forskriftskravene. Spesielt gjelder dette kravene til egenkapital. Samtidig er det en realitet at et høyt nivå på boligprisen i forhold til inntekt gjør det vanskelig å komme inn på boligmarkedet. De spesielle utfordringene vi nå ser i Oslo, løses best ved at det bygges flere boliger og flere mindre leiligheter, som mange førstegangsetablerere etterspør. Regjeringen vil derfor fortsette arbeidet med å forenkle regelverket for plan- og byggeprosesser, slik at dette regelverket ikke er et unødvendig forsinkende hinder for at det blir bygget mange nok boliger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-02-10:
Det er riktig at den motsykliske kapitalbufferen ble satt ned i starten på den krisen vi nå er inne i. Det var et helt nødvendig grep for å unngå at alt skulle stoppe opp. Så avventer vi at det eventuelt kommer et råd fra Norges Bank om å gjøre noe med den, som så vurderes av Finanstilsynet. Så er det Finansdepartementet som tar den endelige avgjørelsen. Jeg mener det er flere ting vi kan gjøre. For det første kommer vi ikke fra at tilbud og etterspørsel har en betydning. Når det bygges for få boliger, når etterspørselen er svært høy, går også prisene opp. Vi kan heller ikke regulere oss ut av det, men vi kan gjøre andre grep. Jeg har bl.a. varslet at vi vil ytterligere forsterke mulighetene til å legge til rette for leie-til-eie. Blant annet vurderer vi nå en endring av skatteloven som åpner for at det kan bygges ut flere utleieleiligheter som skal brukes til leie-til-eie i de store boligprosjektene. Det har bl.a. boligutbyggerne etterlyst.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-02-10:
Leie-til-eie er et kraftfullt virkemiddel. Det har vært etterspurt fra mange og vil særlig kunne være viktig for mange unge boligkjøpere, men også andre med svak økonomi. Vi har også lagt om startlånsordningen, slik at den særlig rettes inn mot de gruppene som over en lang periode har en svak økonomi. Vi har mange verktøy som kan brukes for å hjelpe grupper som har utfordringer på boligmarkedet, men vi kommer heller ikke fra at vi nå er i en ekstraordinær situasjon med en så lav rente som vi har. Som jeg også har vært inne på, har gjeldsveksten i husholdningene avtatt siden 2017. Vi følger det veldig tett. Det gjør selvsagt også Norges Bank. Når de vurderer renteutviklingen fremover, er det én av flere faktorer som vurderes.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Etter mitt syn er det aller mest vesentlige at regelverket på dette feltet ikke er diskriminerende eller har en diskriminerende virkning overfor likekjønnede par. Spørsmålet gjelder familiegjenforening mellom likekjønnede par, hvor den herboende er flyktning. Omfanget av slike søknader er veldig begrenset. Å gi en beskrivelse av praksis basert på disse ganske få sakene er derfor veldig vanskelig. Dersom partene kommer fra land som ikke anerkjenner likekjønnede ekteskap, og de heller ikke kan gifte seg i nabolandet, vil UDI se hen til dette. Slike forhold har fått betydning i noen av de sakene som UDI har vurdert. Reglene åpner altså for at likekjønnede par kan få familiegjenforening i Norge, på samme vilkår som ulikekjønnede par – altså uten at det stilles vilkår om underholdskrav og fireårskrav. Det er dermed rom for å føre en ikke-diskriminerende praksis etter dagens regelverk. Formålet med vilkårene for familiegjenforening er dels å sikre at familieforholdet har notoritet, og dels at relasjonen mellom partene er sterk nok til at den bør gi grunnlag for opphold i Norge. Når partene enten har vært gift, vært samboere i to år eller er samboere med felles barn, har lovgiver definert familieforholdet som tilstrekkelig sterkt. For likekjønnede par som verken kan gifte seg eller vise til to års samboerskap, må utlendingsmyndighetene gjøre en konkret vurdering i hver enkelt sak. Den nærmere vurderingen av om forholdet må anses som etablert eller likestilt med et ekteskap i disse sakene, må gjøres av utlendingsforvaltningen. Der gjøres det en konkret vurdering som ikke er egnet for å kunne reguleres i lov eller forskrift. Videre vil jeg gjerne opplyse at UDI etter anbefaling fra Likestillings- og diskrimineringsombudet har gjennomført tiltak for å øke bevisstheten rundt disse sakene. Blant annet er det satt i gang forsterket opplæring av ansatte, og det er også besluttet at disse søknadene skal behandles av flere saksbehandlere før vedtak fattes.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Uten tvil har disse parene det veldig mye vanskeligere enn veldig mange andre par, rett og slett både fordi de i det landet de bor, er utsatt for forfølgelse, og fordi det er mye vanskeligere å oppnå de kravene vi har satt, og som virker liketille, f.eks. knyttet til dokumentasjon. Men nettopp derfor er det så veldig viktig at man vurderer hver eneste sak konkret, at man ikke legger til grunn standardkrav i alle saker, men at man går inn og ser på hvorfor et par ikke kan dokumentere, hvorfor man ikke har papirene i orden, og hvorfor situasjonen er som den er. Så ønsker vi å skille, jeg hadde nær sagt, de ekte parene fra dem som ikke er det. Vi vet jo at det er proforma-par som forsøker å få til familiegjenforening, så vi forsøker å skille dette. Men der mener jeg det er veldig bra at UDI har satt i gang opplæring av ansatte som behandler disse søknadene, at man bruker flere saksbehandlere på samme sak for å få en «second opinion», og at vi får erfaring i dette, slik at vi kan gjøre jobben enda bedre.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Ja, jeg mente å si for dem vi har unntak for, der det er sterke menneskelige hensyn, der det foreligger særlige grunner. Der er det vanskelig som lovgiver å detaljere hva man konkret skal se på, for hver sak er nødvendigvis forskjellig, og hver situasjon er forskjellig. Men i disse sakene som representanten nå spør om, gjør UDI en egen jobb både for å bli flinkere til å behandle og for å sikre. Det er ikke vanlig at man har to saksbehandlere på en sak, men det har man i disse sakene, for å være sikker på at man gjør en grundig nok vurdering. Så de sakene hvor sterke menneskelige hensyn, særlige grunner, foreligger, må man behandle på en annen måte enn, hadde jeg nær sagt, de vanlige sakene, hvor man kan følge standardiserte skjemaer på en helt annen måte.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Jeg mener det verken er rett eller klokt av meg som statsråd å gripe inn i pågående prosesser og overstyre hva den enkelte politimester kan gjøre innenfor sine fullmakter. Politimesteren har et eget ansvar for resultatene og for polititjenesten i sitt distrikt og følgelig også en plikt til å disponere ressurser på en best mulig måte. Antall tjenesteenheter og tjenestesteder ligger fast i Troms politidistrikt. Innenfor disse rammene, i tråd med retningslinjer for involvering og hovedavtalen, har politimesteren også ansvar for en hensiktsmessig organisering av oppgavene. Politimesteren valgte selv å stoppe prosessen med endringer i den geografiske strukturen. Jeg vil likevel minne om at det ikke var aktuelt – eller foreslått – å legge ned tjenesteenheter eller tjenestesteder i Troms politidistrikt. Jeg registrerer at spørsmålet om lokal organisering av forvaltningsoppgavene utredes videre i politidistriktet uten at det er aktuelt å redusere antall tjenestesteder. Jeg har også fått opplyst at politimesterens tilrådning om å etablere felles namsfogd for Troms har vært på høring hos kommunene og nå ligger til avgjørelse i Politidirektoratet. Den ferske innbyggerundersøkelsen viser at Troms er blant politidistriktene som har høyest andel innbyggere med ganske høy eller svært høy tillit til politiet, 83 pst, og Troms politidistrikt har klart størst økning i andelen innbyggere med tillit til politiet, en økning på rundt 5 pst. Jeg har tillit til at politimesteren forvalter og fordeler sitt tildelte budsjett på en kostnadseffektiv og målrettet måte. Jeg legger også til grunn at det lokale tjenestetilbudet utvikles i samråd med kommunene.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Vi har akkurat fått en områdegjennomgang av politiet. Den fikk jeg overlevert for et par dager siden, og jeg hadde møte med organisasjonene i går. Det som er gjennomgående, er at politiet har for mye detaljstyring og for lite tillitsstyring, og jeg må bare si at det skal ikke bli lett å være politimester og leder med en ny regjering. Evalueringen skal gjennomføres. Antall tjenestesteder består. De endres altså ikke, men hvordan GDE-ene er innrettet, de geografiske driftsenhetene, og hvordan fellesenhetene er innrettet, har vi overlatt til politimestrene. Det har ikke Stortinget overstyrt. Det har ikke Stortinget satt spørsmålstegn ved. Derfor har man f.eks. i Finnmark én geografisk enhet, mens man i Troms har fem. I Innlandet har man tre. Stortinget kan jo bestemme seg for å ta beslutning også om dette, nekte ledere å være ledere og innrette alle distrikter på helt samme måte – jeg mener det ville være veldig uheldig. Men politireformen skal evalueres, helt i henhold til det som er sagt i meldingen.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-10:
Generelt har jeg lyst til å si at beredskapen i dette landet aldri har vært bedre, og heldigvis har vi vært en regjering som har satset på det fra dag én. Er det noe vi har fornyet, så er det helikoptrene våre, og er det noe vi har kjøpt inn, så er det nye helikoptre. Vi har altså også besluttet å anlegge en base i Troms. Den skal være i drift fra 2022. Det står helt fast, og nyheter er rett rundt hjørnet.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-02-10:
«De pågående omorganiseringsprosessene i Troms politidistrikt viser svært mangelfull involvering av kommunene. Politimesteren i Troms har iverksatt en prosess som innebærer sentralisering av namsfogd, sivil rettspleie og tjenestekontorfunksjonene. Politimesteren gikk heldigvis bort fra forslaget om å redusere antall geografiske driftsenhetene fra fem til to. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at politimesteren i Troms også stanser alle de andre pågående omorganiseringsprosessene?»
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-02-10:
I politimeldingen, som skal behandles om bare drøyt en uke, står det om nærpolitireformen: «Regjeringen vil gjennomføre en sluttevaluering slik som det var enighet om i forliket. Sluttevalueringen skal gjennomføres i 2022, og den vil også omfatte evaluering av tjenestestedstrukturen i politiet.» Allikevel er det nå slik at det er gjennomført sentralisering av bl.a. namsmann, tjenestekontor og sivil rettspleie i en rekke politidistrikter. Også i Troms, som nevnt, holder politimesteren fast på sitt forslag om å sentralisere disse oppgavene. Vil statsråden stanse disse prosessene, slik at nærpolitireformen kan evalueres? Og hvordan kan en evaluering eventuelt gjennomføres hvis politidistriktene fortsetter med sine endringer, sammenslåinger og sentraliseringer i 2021?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-02-10:
Jeg merker meg at statsråden ikke vil svare på om hun ønsker å stanse de sentraliseringsprosessene som politimesteren i Troms har varslet. Men over til et annet spørsmål, for helikopterberedskapen til politiet har også blitt svekket kraftig i Troms under denne regjeringen. De to Bell-helikoptrene på Bardufoss som sto som beredskap for politiet, ble erstattet av ett sivilt helikopter i Tromsø fra mai 2020. I oktober 2019 varslet regjeringen at det skulle opprettes en redningshelikopterbase i Troms fra 2022. Det er merkelig at det skal to år å få på plass ett helikopter på denne basen. Undertegnede spurte statsråden i et skriftlig spørsmål om anbudet var sendt ut. Statsråden svarte at anbudet ikke var sendt ut. Man var fortsatt bare i en dialogfase. Hvordan har statsråden tenkt å sikre at ny redningshelikopterbase i Tromsø er på plass i 2022, og kan statsråden garantere at redningshelikopterbasen i Tromsø er på plass i 2022?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
«Avisen Agder har hatt flere reportasjer om utfordringene en familie møter når de har en psykisk syk pårørende som motsetter seg hjelp. De opplever at de faller mellom alle stoler, til tross for forskrifter og lovverk som pålegger samhandling, informasjon og samordning. Hvilke erfaringer så langt har regjeringen med endringene i tvangsbestemmelsene i lov om psykisk helsevern, også når det gjelder erfaringer pårørende har?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Det var et omfattende svar. Realitetene er altså at flere væpnede oppdrag fra politiet er rettet inn mot psykisk helsevern, og vi har flere oppdrag som politiet er med på generelt. Vi ser at regjeringas manglende politikk med hensyn til å sørge for at psykisk helsevern får en større del av ressursene, altså den gylne regel, kan ha ført til at helt vanlige folk og deres pårørende blir sykere, og det gir pårørende store utfordringer, som denne artikkelen i Avisen Agder viser. Det er kommunene som blir sittende igjen med regningen. Arbeiderpartiet har styrket budsjettene, det er konkret handling. Jeg har registrert at statsråden beklager at han ikke har lykkes, men at han vil ta grep og sørge for at manglende ressurser kommer på plass til psykisk helsevern. Hvilke konkrete grep vil statsråden ta?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
At regjeringa hadde innført den og at vi tok den vekk, kunne ha sammenheng med at den virket da den ble brukt hos oss, og at det derfor ikke var nødvendig å ha den. Men det å ha innført den har ikke virket, det er ikke oppfylt, og det har også statsråden gitt uttrykk for. Flekkefjord er ett eksempel. Det var besøk fra regjeringspartiene i Vennesla kommune, som viste et annet eksempel. Det er altså sånn at folk med rusproblemer og psykiske helseproblemer ikke får de tjenestene de har behov for. Under denne politikken er det de syke og deres pårørende som betaler den høyeste prisen. Det er tragisk når pårørende og pasienter må bli så syke at de enten må innlegges på tvang eller at politiet må bistå psykiatrien for å gi dem behandling. Jeg mener at det er for dårlig politikk når det gjelder samarbeid kommunene og sykehusene imellom. En del av det bunner i at regjeringa ikke klarer å gi tilstrekkelige midler verken til kommunene eller til psykisk helsevern for å oppfylle de kravene som regjeringa sier brukerne skal få innfridd. Hva konkret vil statsråden gjøre for å styrke samarbeidet mellom kommunene og sykehusene og trekke inn brukerorganisasjonene sånn at flere skal slippe at de blir så syke at det blir nødvendig å bruke tvang?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
«Før jul ble den partssammensatte arbeidsgruppen for Arbeidstilsynets satsing på helse og sosial informert om at arbeidet med tilsyn med forebygging av vold og trusler blir stoppet på grunn av at Arbeidstilsynet må prioritere oppfølgning av koronatiltak. Vold og trusler er den største arbeidsmiljøutfordringen for store deler av helse- og sosialsektoren. Hva er bakgrunnen for at dette området nedprioriteres?»
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Jeg tror alle har forståelse for at vi er nødt til å tenke annerledes. Det er mange som må gjøre det i den situasjonen vi står i nå. Samtidig er det en klar tilbakemelding når arbeidsgruppen får beskjed om at tilsynet med forebygging av vold og trusler er stoppet på ubestemt tid. Det er den beskjeden de har fått i arbeidsgruppen. Samtidig vet vi at tilsynet de siste årene viser at nær seks av ti av de kontrollerte virksomhetene ikke har kartlagt og risikovurdert hvilke farlige situasjoner som kan oppstå. Halvparten av virksomhetene har ikke vurdert risikoen ved alenearbeid, og de har heller ikke utarbeidet planer for å beskytte arbeidstakerne mot vold og trusler. Det må da kunne være mulig å gjøre flere ting på en gang. Det å si at man legger det på is på ubestemt tid, frykter jeg vil ha store konsekvenser for det arbeidslivet man skal tilbake til etter koronakrisen. Hvorfor har ikke regjeringen tilført flere ressurser til Arbeidstilsynet?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Det er greit at noe er styrket, men samtidig klarer vi åpenbart ikke å ha nok ressurser til å kunne ha to tanker i hodet på en gang i den situasjonen vi står i. Selv om situasjonen er ny og krevende, har vi stått i denne situasjonen i ett år, så vi har ikke lov til å være overrasket lenger. Regelverket på dette området har vi styrket de siste årene. I 2017 trådte nye regler om vold og trusler i kraft gjennom en ny forskrift. Man fikk strengere regler for at arbeidsgiverne er nødt til å skjerpe dette arbeidet. I Fafos rapport for 2019 er dette arbeidet kartlagt. Det de fant, var at det er store mangler i det systematiske arbeidet for å redusere omfanget av vold og trusler, så vi vet altså hva omfanget er, og vi vet at de reglene som er der i dag, ikke følges godt nok opp for å forebygge. Jeg lurer på om det er gjort en risikoanalyse av det å legge dette arbeidet på is?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-10:
Bakgrunnen er koronapandemien, som er en av de største krisene i Norge i moderne tid. Å få ned smitten er høyt prioritert overalt – det burde også være det. Derfor ba vi Arbeidstilsynet i november 2020 om å føre tilsyn med arbeidsgivernes ivaretakelse av smittevern. Vi ba dem også om å øke kontrollen innenfor bransjer og yrkesgrupper hvor smitte er en særlig risikofaktor. Det mener jeg er riktig i den situasjonen vi er i nå – at det arbeidet prioriteres og bygges opp, slik at vi raskt skal kunne bidra til en redusert smittesituasjon. Det betyr også at Arbeidstilsynet har måttet omprioritere ressurser for en periode, til tilsyn med smittevern. Det betyr også at smittevern nå er tema i alle tilsyn Arbeidstilsynet gjennomfører. De fører også særskilte tilsyn med at arbeidsgiver ivaretar karantenekravene der arbeidsgiver stiller karantenefasiliteter til disposisjon. Dette er en omprioritering jeg skjønner også har negative sider, men jeg mener det er helt riktig og helt nødvendig. Så er jeg glad for at representanten ikke sa at noe blir lagt bort, for det er nemlig helt korrekt. Det at noe må prioriteres noe ned en periode, betyr ikke at det legges bort. For det første skal Arbeidstilsynet fortsatt prioritere tilsyn med alvorlige ulykker og arbeidslivskriminalitet samt andre tilsyn de vurderer som kritiske, bl.a. som følge av tips. Men de skal selvfølgelig fortsette med de prioriterte prosjektene sine, bl.a. knyttet til vold, som er et stort problem. Det er et enormt arbeidsproblem for mange ansatte, ikke minst i helse- og omsorgssektoren og i deler av Nav-systemet, som jeg har ansvaret for. Men det betyr altså at noen av de andre arbeidsmiljøutfordringene må utsettes for å tas opp igjen etter hvert. Det betyr ikke at de ikke er viktige, men i lys av koronaen er det riktig at tilsyn med smittevern nå er førsteprioritet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-10:
For å ta det siste først, og dette er sikkert en gjentakelse for representanten, som helt sikkert følger veldig grundig med på budsjettene: I perioden 2014–2020 har Arbeidstilsynets bevilgning blitt styrket med til sammen 120 mill. kr. Det er altså ikke budsjettvekst og konsekvensjustering – det er nye, friske, faste midler inn. I tillegg har Arbeidstilsynet fått en bevilgning i 2021 på 42 mill. kr til styrket innsats for et seriøst og sikkert arbeidsliv – igjen er ikke dette konsekvensjusterende og liksom en juksestyrking. Det er en reell, fast, permanent styrking. Til sammenlikning har effekten av ABE-reformen i perioden vært på 26,6 mill. kr. Så til første del av spørsmålet: Jeg er helt sikker på, eller jeg vil i hvert fall legge til grunn, at det Arbeidstilsynet mener, er til koronapandemien er ferdig. Dessverre betyr det at det er på ubestemt tid. Men jeg skal sørge for at det også sjekkes opp, for jeg kan ikke forstå noe annet enn at Arbeidstilsynet ønsker å ta opp dette viktige arbeidet så snart de kan etter at koronaepidemien, eller de oppgavene de har i forbindelse med den, er ferdig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-02-10:
For det første er jeg helt enig i hele beskrivelsen av hvor stort dette problemet er. Jeg er også enig i beskrivelsen av at dette regelverket ikke følges opp systematisk. Det betyr også at vi vet for lite om omfanget av det. Det vi vet, er at dette er en av de største arbeidsmiljøtruslene for mange ansatte i bl.a. helse- og omsorgssektoren, men også, vet vi, i Nav-systemet. For f.eks. sosionomer er dette et stort problem. Jeg tror ikke Arbeidstilsynet har laget en egen risikoanalyse av å legge dette vekk. Grunnen til det er rett og slett at da vi i november ga oppdraget om å prioritere opp smittevernet, var det fordi vi så at et mutert virus var i omløp, og at importsmitten var et problem. Hvordan man oppfører seg på arbeidsplassen og i karantenefasilitetene hvor de ansatte er, hadde da noe å si. Jeg forstår at det er tøft at noen saker må nedprioriteres, men jeg mener likevel det er riktig – helt riktig. Det betyr at noen av prosjektene og de viktige områdene som Arbeidstilsynet har, i en periode vil kunne få litt mindre oppmerksomhet, men det er nødvendig, for akkurat nå handler alt for alle – eller i hvert fall veldig mye for mange – om å slå ned smitten, og da er Arbeidstilsynet en viktig del av å kontrollere det.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
Øvelse Joint Viking er en nasjonal felles operativ øvelse med bred deltakelse fra allierte land. Både ut fra en sikkerhetspolitisk og en operativ vurdering er dette en svært viktig øvelse. Det har derfor vært svært ønskelig å gjennomføre øvelsen til tross for pandemien. I planleggingen av øvelsen har Forsvaret hatt stor oppmerksomhet rettet mot behovet for å ivareta smittevernhensyn under selve gjennomføringen av øvelsen. Både øvelsens omfang og hvordan styrkene skulle operere, har vært gjenstand for grundige vurderinger. I tillegg ble det etablert et omfattende opplegg for å ivareta testing og karantene, og ved behov isolasjon, av alliert personell som kom til Norge bl.a. for å delta i Joint Viking. Regjeringen har gjennom vinteren fortløpende avveid smittevernfaglige hensyn opp mot det sikkerhetspolitiske og operative behovet for å gjennomføre øvelsen. Da det ble klart at den samlede smittesituasjonen i Norge hadde blitt mer krevende, bl.a. som følge av oppdagelsen av flere tilfeller av det muterte britiske viruset, ble det besluttet å avlyse øvelsene Joint Viking og Rein 1 i Indre Troms. Den sikkerhetspolitiske situasjonen i våre nærområder er den samme som før pandemien startet, og betydningen av å opprettholde alliert aktivitet i Norge er like viktig som tidligere. Det vil derfor fortsatt være alliert personell som opererer i Norge, slik som f.eks. den amerikanske flystyrken på Ørlandet, på grunn av maritime øvelser vi skal ha på yttersiden. Men all aktivitet må ses i lys av at vi er i en pandemi, og vi søker å hensynta både smittevern, den nasjonale situasjonen og Forsvarets behov for å stå operativt i pandemien.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
Det er et godt spørsmål, og det er viktig at vi nå nyanserer bildet av dette. Det er mange hensyn å ta. Forsvaret hadde nær kontakt med lokale helsemyndigheter, regionale helsemyndigheter, lokale politiske myndigheter i planlegging og oppbygging av øvelsen. De forberedende aktivitetene er at det kommer allierte til Norge, driver vintertrening, lærer seg å fryse på hender og føtter, før man så senere går inn i en ganske kompleks øvelse som det Joint Viking skal være. Det ville medført at man har en mye større samøving og samhandling mellom styrkene, mellom nasjoner og mellom allierte, og får større aktivitet mellom det sivile Norge og det militære Norge. Da utbruddet i bl.a. Nordre Follo kom, gjorde det at den nasjonale situasjonen ble mer uoversiktlig, og det komplekse i å gjennomføre en større øvelse ville ha medført større smittevern. Det er alle de hensynene som gjør at vi gikk til det skritt å avlyse Joint Viking.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
Kort til det første spørsmålet fra representanten: Det bør ikke være overraskende at et hurtig voksende utbrudd i Nordre Follo også påvirker situasjonen i resten av Norge. Det må være krystallklart med de erfaringene vi har gjort oss etter det. Så til anbefalingene fra Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet: De ble tatt inn da vi utformet forskriften til smittevernregimet for Forsvaret, og Forsvaret har forholdt seg til forskriften. Det er en forskrift som også har vært justert underveis, etter hvert som smittesituasjonen utartet og vi måtte ta nye hensyn for å gjennomføre både karantene, isolasjon og smitteverndelen i forbindelse med disse øvelsene. Det er en kompleks situasjon. Vi har drevet lang planlegging, og vi har også tatt imot allierte helt siden før jul, og vi har justert underveis. Evalueringen viser i stort at det smittevernregimet vi la, har fungert. Foreløpig har vi ikke sett smitte mot sivilsamfunnet, ikke sett smitte mellom nasjoner eller til norske styrker, og antallet i karantene har gått betraktelig ned.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
Jeg må innledningsvis få rose Arbeiderpartiet for å samle to gode spørsmål, for spørsmålsstillingen belyser saken fra begge sider, både fra et operativt synspunkt og fra hvordan vi samhandler med befolkningen. Vi har en smittevernforskrift for innreise av allierte som hensyntok at vi var i en pandemi, og der la vi også stor vekt på at vi skulle verne om lokalbefolkningen. Det ene vi la inn ekstra innsats på, var kontakt mot lokale politiske myndigheter, lokale helsemyndigheter og regionale helsemyndigheter, sånn at vi i så stor grad som mulig skulle kunne beskrive den situasjonen vi skal gå inn i. Så har vi holdt den kontakten tett gjennom hele oppbyggingen til øvelsen, og forskriften har på mange måter lagt strengere føringer for Forsvaret enn den praksisen vi har hatt i samfunnet for øvrig. Så stemmer det at 100 alliert personell har fått påvist covidsmitte siden de ankom landet. Det er i overkant av det vi trodde skulle være tallet, all den tid de ble testet før de kom, og skulle være smittefrie. Nå er antallet smittetilfeller betraktelig lavere. Det er fem, og et mye lavere antall er i karantene også, så smittevernregimet har fungert. Vi har heller ikke sett smitte overført fra styrkene til sivilbefolkningen ennå – vi håper vi skal slippe det – og vi har heller ikke sett smitte mellom nasjoner eller over til norske styrker, så i stort mener jeg at de hensynene vi tok, har fungert. Jeg har registrert at det har kommet opp spørsmål underveis fra ordførere og fra kommuneleger om de kunne ha sittet tettere på i planleggingen, om man kunne ha sittet tettere på underveis. Vi tar med oss alle de rådene, rett og slett fordi det å ta imot styrker som kommer for å hjelpe oss, også i en pandemi, har vært et godt øvingselement. Det er sånn at man trener, og så feiler man. Da har man også lært noe, hvis man har registrert hva som gjorde at man feilet da man trente – så vi har samlet mye kunnskap også på militærsiden gjennom de siste månedene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
De rådene som kom før jul, er råd i forbindelse med at vi utferdiget den forskriften som skulle regulere mottak av allierte – innreise, karantene og smittevern for allierte. Vi ber om råd fra mange fagetater når vi utformer noe sånt, også fra helse, og vi tok også hensyn til rådene fra Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet. Vi sa at det skulle være maks 40 i karantenegruppene, men så små grupper som mulig. Da det muterte viruset dukket opp, ble britiske soldater satt i karantenegrupper på maks fem. Når det gjelder kontakten opp mot lokale helsemyndigheter og regionale helsemyndigheter, har den vært tett. Kommuneoverlegen i Målselv og Bardu sa at han gjerne kunne ha blitt gjort kjent med rådene fra Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet. Det er i utgangspunktet sikkert et læringspunkt, men det handler nok mer om hvordan kunnskapen går på helsesiden, for heller ikke Forsvaret fikk de rådene. De måtte forholde seg til en forskrift, og forholdt seg til den forskriften.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-02-10:
Ja, og jeg fastholder at dialogen med lokale myndigheter har vært tett og god. De rådene er kunnskap fra Folkehelseinstituttet som heldigvis blir offentliggjort etter hvert, sånn at vi kan ta debatten i Norge om hva som var sagt, og hva som ligger bak de avgjørelsene vi tar i regjering. Det mener jeg er en veldig god modell vi har valgt oss i Norge, for det gjør at vi på en helt annen måte kan inkludere all kunnskap i den offentlige debatten. Kommuneoverlegen, smittevernoverlegen, i Bardu og Målselv har antakelig fått informasjonen da dette ble offentlig fra Folkehelseinstituttet, men det er ikke sånn at alle deltar i avgjørelsene når det utarbeides en forskrift. Det er regjeringen som gjør det. Man henter inn råd, man utarbeider en forskrift, og så vedtar man den. Forsvaret har forholdt seg til forskriften. Smittevernoverlegen har forholdt seg til de myndighetene og de oppgaver han har som smittevernoverlege i Bardu og Målselv, og jeg mener at resultatet viser at dette har smittevernoverlegen gjort(presidenten klubber) veldig godt. (presidenten klubber)
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
«Importsmitte har bidratt til både første og andre bølge med koronasmitte i Norge. I mars 2020 ble Forsvarets vinterøvelse avlyst grunnet smittefare. Cirka 3 000 utenlandske soldater skulle delta i årets vinterøvelse. Svært mange hadde allerede ankommet Nord-Norge da øvelsen ble besluttet avlyst. Om lag 100 utenlandske soldater har fått påvist covid-19, flere av dem med det muterte viruset. Hvordan har regjeringen trygget lokalbefolkningen og vernet dem mot smittetrykket som oppstod i forbindelse med den planlagte vinterøvelsen?» Jeg skylder å gjøre oppmerksom på at tallet 100 er fra forrige uke.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Ifølge opplysninger i Filter Nyheter ble regjeringen advart før jul om at det er smittevernmessig uakseptabelt å gjennomføre karantene i grupper på 40, at britiske soldater ikke bør unntas fra lovpålegget om innreisekarantene, og at det også bør strammes inn for soldater fra andre land. Dette var altså informasjon som regjeringen fikk før jul. Statsråden peker i sitt svar på at man har hatt tett dialog med lokale myndigheter, lokale politikere osv. Samtidig sier kommuneoverlegene i de berørte kommunene at de ikke har vært involvert i planleggingen, og at de først kom inn da de første smittetilfellene ble kjent. Så jeg lurer på om statsråden kan redegjøre for når de lokale myndighetene ble informert om disse advarslene som regjeringen fikk før jul.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Da tenker jeg at jeg egentlig bare stiller spørsmålet på nytt. Regjeringen fikk disse advarslene før jul. Kommunelegene peker på at de skulle ha vært involvert tidligere. De sier at de egentlig først ble koplet på da smitten var et faktum. Så spørsmålet er: Når det gjelder den informasjonen som regjeringen fikk før jul, når ble kommunene og kommunelegene koplet på? Når, helt spesifikt, ble kommunene koplet på? Statsråden sier at dialogen med lokale myndigheter har vært tett og god.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2021-02-10:
«En rapport fra Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning som tar for seg det norske opptakssystemet til høyere utdanning, har nylig vært på høring. Rapporten omhandler blant annet karakterkravet i matematikk for grunnskolelærerutdanningen 1.–7. trinn. Høringen viser at karakterkravet har svært liten støtte blant dem som utdanner lærere. En av institusjonene uttaler at det er lite som tyder på at karakteren 4 gjør en student mer egnet til læreryrket enn karakteren 3. Hvilket faglig belegg kan statsråden vise til, til støtte for å opprettholde karakterkravet?»
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2021-02-10:
Ja, NTNU var vel den eneste av alle i høringsrunden som tok til orde for at en fortsatt skal ha firerkrav i matematikk. Samtlige andre av høyskoler og universiteter har jo uttalt seg svært kritisk. Høyskolen i Østfold skriver f.eks.: «Det er lite som tyder på at karakteren 4 gjør en student mer egnet til læreryrket enn karakteren 3.» Høyskolen på Vestlandet skriver: «Det er gjennom utdanninga at studentene skal kvalifisere seg til læreryrket, og av den grunn er det ikke behov for krav om karakter 4 i matematikk.» Universitetet i Agder skriver at en «mener det er grunn til å stille spørsmål om dagens karakterkrav for opptak fungerer etter intensjonen eller om dette kan vurderes på nytt». OsloMet skriver at det «ikke er et godt faglig belegg for å hevde at innføringen av krav om karakteren 4 i matematikk har hatt positive utslag». Instituttlederen der er også veldig tydelig på at hun mener det er uheldige sider ved at studieplasser blir stående tomme, og at en kan få utdannet færre lærere. I fjor gikk jo søkningen til grunnskolelærerutdanningen ned med hele 9 pst. Gjør ikke dette inntrykk på statsråden i det hele tatt?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2021-02-10:
Jeg skjønner at det er vanskelig å gjøre inntrykk på statsråden og Høyre i dette spørsmålet. Det virker som om det har utviklet seg nesten til et slags ideologisk spørsmål om firerkrav i matematikk. Statsråden sier jo i en artikkel i forbindelse med denne undersøkelsen: «Matematikk er det faget der det har mest å si hvorvidt foreldrene dine har høyere utdanning eller ikke. Skolen klarer ikke å kompensere for sosiale forskjeller hjemmefra. Å heve karaktergrensen for å komme inn på lærerutdanningen er en av mange ting som skal bidra til det.» For meg virker det ganske selvmotsigende at det skal bidra til det, for det gjør det jo enda vanskeligere for dem som ikke har den ballasten med seg hjemmefra, å komme inn på lærerutdanningen. Nå har jo Høyres programkomité, så vidt jeg forstår, foreslått at en også skal lage et firerkrav i norsk og engelsk. Er det sånn at Høyre styrer mot at alle som skal inn på lærerutdanningen, må ha karakteren 4 i snitt?
Henrik Asheim (Høyre), 2021-02-10:
Jeg takker representanten for spørsmålet. Bakgrunnen for innføringen av karakterkravet i matematikk var et mål om å få søkere som var enda bedre kvalifisert, og søkere som hadde enda bedre forutsetninger for å gjennomføre utdanningen. Representanten Arnstad viser til NIFU-rapporten «Opptak til høyere utdanning: En studie av konsekvensene av kvote og poengberegning med fokus på psykologi, medisin, jus og grunnskolelærerutdanning», som kom i mars i fjor. I rapporten skriver NIFU om grunnskolelærerutdanningen for trinn 1 til 7: «Regresjonsanalyser viser at karaktersnitt fra videregående har positiv sammenheng med gjennomføring av studiepoeng og karaktersnitt i høyere utdanning.» Videre skriver de: «En undersøkelse av sammenhengen mellom endring til karakterkrav 4 i matematikk i 2016 og mål på gjennomføring viser at studenter i større grad gjennomfører studiet etter endringen, målt ved aktiv status og studiepoeng.» På vegne av landets elever må jeg si at dette er svært gode nyheter. Dette ser vi også igjen i de tallene vi har. Blant studentene som startet grunnskolelærerutdanningen i 2012, hadde 20,6 pst. falt fra etter ett år. Av kullet som startet i 2018, hadde 15,8 pst. falt fra etter ett år. Og den positive utviklingen fortsetter. Ferske tall fra Norsk senter for forskningsdata viser at 13,5 pst. av dem som startet i 2019, falt fra etter første studieår. Frafallet går altså systematisk nedover. Det er også verdt å ha med seg at alle studenter i grunnskolelærerutdanningen for trinn 1–7 har matematikk som fag i utdanningen. De kvalifiserer seg dermed til å undervise i matematikk. I tillegg er det verdt å nevne at matematikk er det faget hvor foreldrenes utdanningsbakgrunn har mest å si for hvilken karakter du får i faget når du går ut av grunnskolen. Her kan lærerne virkelig utgjøre en viktig forskjell. Da mener jeg det er feil løsning å senke kravene i matematikk. Som representanten bemerker, er det flere som er skeptiske til kravet om 4 i matematikk. Det er likevel verdt å merke seg at en av de største lærerutdanningsinstitusjonene i Norge, NTNU, støtter kravet. De skriver at matematikk, sammen med norsk, er et fag av sterk allmenngyldig karakter, og at det derfor er viktig med studenter med et godt kunnskapsgrunnlag i faget. NTNU mener også at det at flere studenter gjennomfører studiet, tilsier at kravet bør opprettholdes. Alt dette mener jeg er gode faglige grunner for å opprettholde dagens karakterkrav til grunnskolelærerutdanningen for trinn 1–7.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-02-10:
Jo, det er klart at det alltid er en faglig uenighet i en så stor sektor som universitets- og høyskolesektoren er, også om denne typen ting. Nå synes jeg ikke representanten skal snakke ned NTNUs viktighet i både sin egen region og i Norge. Det er en stor og viktig lærerutdanner som gir sine råd. Det representanten stilte meg spørsmål om, var det faglige belegget for å ha karakterkravet 4. Det kan gjengis mange institusjoner som uttaler seg kritisk mot det, men det faglige belegget er altså det faktum at gjennomføringen i lærerutdanningen øker. En ting er hvor mange som kommer inn, en annen ting er hvor mange som kommer ut av lærerutdanningen og blir gode, flotte lærere for barna våre. Det andre er at vi ser at søkertallene går opp blant dem som er kvalifisert til å komme inn på lærerutdanningen, og som NIFU også viser til i sin rapport: Sammenhengen mellom karakterer fra videregående og gjennomføringen og produksjonen av studiepoeng i høyere utdanninger er åpenbar. Så jeg mener at de faglige argumentene er mange og gode, selv om det er helt riktig at det er uenighet i sektoren om hvorvidt det er riktig å gjøre det eller ikke.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-02-10:
For å oppklare først: Det som er mitt helt riktige poeng om at bakgrunnen til foreldrene har mye å si for hvordan man gjør det i matematikk på skolen, er jo et argument for å ha lærere som er gode i matematikk. Mitt poeng er at vi trenger lærere som kan kompensere for det på en slik måte at også de som har foreldre som sliter med å hjelpe dem med matematikk hjemme, får høye karakterer i matte og selv kan bli f.eks. lærere. Det er også helt riktig – og dette er for så vidt ikke et nytt standpunkt; dette gikk vi også til valg på i 2013 – at Høyres langsiktige mål er også å innføre kompetansekrav og opptakskrav i norsk og engelsk. Det er fordi vi mener at det er viktig for å sørge for at man også har grunnleggende ferdigheter i disse fagene. Målet må naturligvis være at søkertallene blir så høye på lærerutdanningen at det blir et veldig høyt snitt for å komme inn. Da vil selvfølgelig denne diskusjonen bli mindre nødvendig, men så langt har vi altså innført femårig masterutdanning, vi har laget karriereveier i klasserommet, vi har økt opptakskravene, og på den måten øker vi også statusen til læreryrket.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-02-10:
Jeg har følgende spørsmål til kultur- og likestillingsministeren: «En rekke av landets kulturhus og kinoer har fått krav fra Kulturrådet om å tilbakebetale tidligere tildelt kompensasjon for tapte inntekter knyttet til de statlige pålagte smitteverntiltakene. I god tro har aktørene søkt etter de krav og retningslinjer som har vært presentert av Kulturrådet, og fått innvilget støtten. Nå må de betale tilbake. Hvilke grep vil statsråden ta for å hjelpe de kinoene og kulturhusene som rammes av et urimelig tilbakebetalingskrav, og som heller ikke har søkt eller kan søke andre ordninger for tap av inntekter?»
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-02-10:
Jeg vet ikke om jeg fikk med meg alt av svaret til statsråden, men det som er litt viktig her, er at uavhengig av hva Stortinget har vedtatt, er det nå engang sånn at disse kommunale kulturhusene og kinoene ikke blir dobbeltkompensert, fordi de ikke har søkt på noen annen ordning i samme tidsrom. De har vært flinke i klassen og i god tro forholdt seg til de rådene de fikk fra Kulturrådet. Da kommunene skulle innmelde hva de hadde av utgifter første halvdel av koronaåret i fjor, tok de ikke med den type utgifter. Da står vi nå plutselig i en situasjon der nettopp disse kommunale kinoene og kulturhusene ikke får noe kompensasjon for de tapene de faktisk har hatt. Da er det med glede jeg tror jeg oppfattet at man skal komme tilbake i revidert budsjett og se på om man kanskje kan slippe tilbakebetalingskravet i forbindelse med dette.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-02-10:
Takk for svar. I denne pandemien opplever jeg at vi er helt avhengige av tilliten fra befolkningen til å slutte opp om smitteverntiltakene. Og en av grunnene til at man gjør det, er at man har fått lovnader om at myndighetene skal stille opp for dem som rammes økonomisk. Da blir det litt vanskelig når man i noen kommuner ikke får det tilbudet på kulturhus- og kinofronten fordi de må tilbakebetale et beløp, mens man i nabokommunen gjerne får masse støtte fordi de har en annen organisasjonsform. Det er sånt som gjør at folk begynner å lure: Skal vi virkelig slutte opp om dette? Ser statsråden at det er en utfordring hver gang det er skjevfordeling? Jeg vet at statsråden har sagt at vi skal prøve å tette igjen, men jeg savner fortsatt at man jobber litt mer aktivt for å tette igjen ordninger, f.eks. det at grendehus og bydelshus ikke får noen støtte – de faller igjennom – eller at de minste lokalavisene fortsatt heller ikke har fått tatt del i mediestøtten, fordi de faller igjennom. Hvordan tenker ministeren nå at han skal angripe alle de hullene som vi faktisk vet finnes på hans område?
Abid Raja (Venstre), 2021-02-10:
Vi skal jo komme tilbake til dette i revidert budsjett. Det er viktig å svare så grundig som mulig på spørsmålet, derfor har vi et utfyllende svar. Og selv om det kanskje gikk litt fort, blir jo dette nedskrevet, og jeg har også levert manuset, slik at man kan lese det i ro og mak. Man må huske på at vi fra regjeringens side har stilt opp med nesten 8,7 mrd. kr ekstra på kulturbudsjettet. Blant annet kommunale kinoer og kulturhus vil kunne søke på stimuleringsordningen, slik jeg var inne på. Det har om lag 60 stykker gjort, som jeg var inne på, og de fikk før jul bortimot 23 mill. kr. Så er det viktig å si at når det gjelder kommunene, blir ikke de ivaretatt først og fremst gjennom Kulturdepartementets budsjett, men gjennom Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjett. Der er vel beløpet nå oppe i ca. 28 mrd. kr, hvis man summerer opp de ulike, for å ivareta kommunesektoren, nettopp fordi de har mistet en del inntekter som følge av koronapandemien. Så det stiller man opp med fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
Abid Raja (Venstre), 2021-02-10:
Først må jeg si at vi må erkjenne at det er veldig mange som har det utrolig vanskelig i denne pandemien, og uansett hvor mange midler regjeringen tar initiativ til, og eventuelt Stortinget plusser på, så vil ingen økonomiske stønadsordninger, kompensasjonsordninger og stimuleringsordninger klare å kompensere for en normal situasjon, en normalsituasjon der du ikke har en pandemi, og der samfunnet går på skinner. Norge er en av de mest vellykkede økonomiene i verden. Det kan ikke en stat kompensere fordi vi har en koronapandemi. Men vi klarer allikevel å kompensere på en slik måte at jeg kan stå her på denne talerstolen og si at vi er blant de landene i verden – kanskje det landet i verden – som stiller opp på romsligst vis for kulturbransjen, for dem som kommer inn under Kulturdepartementets budsjettramme. Selv da vet jeg at ikke alle treffes på fullgod måte. Vi har hele tiden forlenget, justert og økt ordningene, tilpasset dem, og det skal vi også gjøre i fortsettelsen. Jeg vet at også Kommunal- og moderniseringsdepartementet nå jobber for å se på dette, og vi har varslet at dette vil vi komme tilbake til.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
«De fleste som kjøper ny bil vurderer elbil eller hybrid, men skal det bli et reelt valg for alle, trengs det en kraftig utbygging av ladeinfrastrukturen. Norsk elbilforening mener behovet er 9 600 hurtigladere i 2025, mens vi i dag har 3 300. Regjeringen har signalisert at Finnmark vil få ekstra støtte, men rekkevidde og kapasitet er utfordrende også i andre deler av landet. Folk som bor i by, har liten mulighet til å lade. Hvorfor har ikke regjeringen utarbeidet en helhetlig ladestrategi for å gjøre det enklere å ta gode valg?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Takk for svaret. Det er ingen tvil om at det skjer veldig mye bra innenfor både utvikling av nye el- og hybridkjøretøy og i utbygging av infrastrukturen. Men for veldig mange er det å investere i en bil ganske dyrt, og de vil ha en sikkerhet for den verdien de investerer i, og de vil ha en bil som fungerer. Fortsatt vet vi at det er utfordringer knyttet til effekttariffen i nettleien, spesielt i distriktene, at det er høye anleggsbidrag, det er ofte lang saksbehandlingstid, og det er også vanskelig å finne egnede tomter. Men oppfølgingsspørsmålet mitt er: Når får vi nye nettariffer fra NVE som gjør at vi klarer å imøtekomme den utfordringen framover?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Det er helt rett at det er innfløkte saker. Statsråden er klimaminister. Det å møte de nye utfordringene med klimaet, ikke minst når det gjelder transportsektoren, er utfordrende, men man må finne gode løsninger. Det er kanskje i byene de største utfordringene med å finne gode ladefasiliteter er, for der har ikke nødvendigvis alle en bolig hvor de har mulighet til garasje eller å lade ved boligen sin. De bor i blokker og parkerer i soneparkering, så neste og siste oppfølgingsspørsmål er: Hvordan skal vi løse denne utfordringen så det virkelig blir tilgjengelig? Selv om de kan bruke mye kollektivtrafikk i byene, er det fortsatt et stort behov for å ha egen bil og ikke nødvendigvis bare å ha ordninger med bilring og andre ordninger. Så det er den store utfordringen til slutt – i tillegg til borettslagene.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2021-02-10:
Akkurat det spørsmålet trur eg nok helst bør rettast til olje- og energiministeren, som har ansvaret for det, men eg veit jo at det vert jobba godt og at det har vore ein modell på høyring, og at den saka ligg til behandling. Spørsmålet om nettariffar er eit krevjande spørsmål, fordi det er veldig mange som har veldig sterke ønske om korleis dei bør verte endra, men det er ikkje alle dei som lèt seg foreine. Så det som kan gjere det meir lønsamt å etablere eitt veldig ønskt føremål, kan gjere det ulønsamt å etablere noko anna som Stortinget også er veldig interessert i at skal skje. Men eg trur eg må overlate til kollegaen min, Tina Bru, eventuelt å svare på fleire detaljar om det. Elles vil eg seie at når det gjeld anleggsbidrag, er det viktig at ein gjev nokre signal til marknaden om kvar det er mest lønsamt å byggje ut infrastruktur, og at vi ikkje byggjer noko som vert for dyrt, eller bruker for mykje offentlege pengar på utbyggingar som ikkje er føremålstenlege. Heldigvis finst det nok av veldig føremålstenlege og rimelege utbyggingar, og dei skjer fortløpande. Eg håpar det kjem mange fleire framover.