trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg undrer meg fortsatt over at organisasjonene i landbruket brøt forhandlingene før forhandlingene startet. Dette tror jeg ikke tjener landbruksnæringen. Erfaringene viser at forhandlinger nytter, uansett resultat eller brudd. Når det er sagt, tror jeg at denne uheldige situasjonen skyldes mangelen på en felles virkelighetsoppfatning av bøndenes situasjon. Jeg kommer fra et lokalmiljø hvor landbruket er meget viktig, og hvor det til tross for betydelig effektivisering de senere årene er meget arbeidskrevende å være bonde. Som nabo til flere nordnorske unge bønder, ser jeg deres allsidighet og enorme arbeidsinnsats. Jeg ser også at de fleste må ta tilleggsarbeid for å spe på inntekten. I debatten om jordbruket hører jeg fra tid til annen at noen mener at kostbare driftsbygninger er bevis på at bøndene tjener godt. Da er det viktig å ha med seg hvilke krav vi i dette huset har satt til dyrevelferd og arbeidsmiljø i arbeidslivet. Det er kostbart å etterkomme disse kravene. Jeg blir også provosert av argumentet om kostbare traktorer og arbeidsmaskiner. Heldigvis har vi sterke krav til arbeidsmiljø og til sikkerhet knyttet til bruk av maskiner og utstyr. Selvfølgelig må dette også gjelde for landbruket, og selvfølgelig betyr dette kostnader for næringen. Dagens gårdbrukere har god utdannelse, de er allsidige og meget arbeidsomme folk. Dette innbærer at de også er ettertraktet arbeidskraft i mange andre næringer. Med mye arbeid og ansvar, kombinert med forholdsvis lav lønn, er veien ut av landbruksnæringen ganske kort for mange. Dette er yrkeskategorier som vi ikke har råd til å miste i en tid da matproduksjonen på en klode med sterk befolkningsvekst blir viktigere og viktigere. Derfor er det viktig at vi i tiden som nå kommer, gjør det som er nødvendig for å sikre et godt landbruk over hele landet. Det er nødvendig kontinuerlig å se på både de økonomiske rammene og fordelingen, men det vi minst av alt trenger i denne situasjonen, er landbrukspolitikken til Fremskrittspartiet og Høyre. Den ville rasere landbruket i Norge og særlig i den landsdelen jeg kommer fra.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Reindriften er en liten næring i nasjonal målestokk, men i samisk og lokal sammenheng har den stor betydning, både økonomisk, sysselsettingsmessig og kulturelt. Den siste biten har kanskje vært litt underkommunisert i dagens debatt, men jeg skal la det ligge. Mitt anliggende her i dag er nettopp den vanskelige situasjonen vi har hatt med beitetrykk og antall rein. La meg ile til og understreke at dette er en problemstilling som i hovedsak gjelder noen reinbeitedistrikter, det er altså ikke noe som gjelder næringen som sådan. Tvert imot finnes det de sidaene som har grunnlag for å kunne øke antallet dyr, hvis det var rom og interesse for det. Det er allikevel slik at vi har som et mål at reindriftsnæringen skal ha både økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft. Men det kan være grunnlag for å snakke også om en moralsk bærekraft her, og en legitimitet. Reindriftsnæringen er en næring som nettopp på grunn av sin kulturelle betydning får betydelige tilskudd fra fellesskapet. Det er i ferd med å utvikle seg – på grunn av det totale inntrykket man får – et omdømmeproblem for næringen. Det er truende for både den kulturelle og den økonomiske bærekraften. Jeg er glad for at statsråden har tatt grep og jobber systematisk med en vanskelig problemstilling, men jeg har lyst til å signalisere at det er grenser for hvor lenge tålmodigheten kan vare også fra fellesskapets side når det gjelder å få dette i orden. Finnmarksvidda, både i Øst- og Vest-Finnmark, som reindriftsnæringen får lov til å benytte på bakgrunn av historiske rettigheter, er også en del av fellesskapets eiendom. Den skal også forvaltes på en økologisk måte. Det er ikke slik at den kulturelle bærekraften får lov til å gå foran en økologisk forvaltning av fellesskapets ressurser. Jeg er også klar over at det først og fremst er økonomiske virkemidler som skal brukes, og at tvangsvirkemidler er siste utvei, hvis man ikke kommer i mål, ved at sidaene tar det ansvaret de faktisk har for å bringe reinsdyrholdet ned på et nivå som er bærekraftig. Jeg er glad for at statsråden understreker den utfordringen næringen har når det gjelder å vise seg oppgaven moden. Jeg er trygg på at statsråden vil følge dette nøye. Jeg mener også at det er avgjørende at man får løst de utfordringene som finnes når det gjelder å avklare rettigheter knyttet til vinterbeite, fordi mye av problematikken ligger der. Det har statsråden vært inne på. Det er en unntaksmulighet i reindriftsloven for å kunne få forlenget dette med en dispensasjon på tre år for vanskeligstilte sidaer. Jeg håper statsråden har tenkt å legge seg på en restriktiv praksis, og at det skjer unntak kun i særskilte tilfeller.
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Heimevernet er en viktig innsatsstyrke i vårt langstrakte land, først og fremst som en del av vårt militære forsvar, men det er også tilgjengelig for sivil innsats ved behov. Det unike med Heimevernet er at man raskt kan mobilisere store mannskaper lokalt. Denne lokale mobiliseringen er spesielt viktig i deler av landet hvor framkommeligheten grunnet ekstreme værforhold kan være vanskelig, både til lands, til vanns og i lufta. Dette fikk vi til fulle erfare under uværet Dagmars dramatiske besøk på Nordvestlandet i romjula. Hadde det ikke vært for Heimevernets raske mobilisering og innsats, ville innbyggerne garantert vært både strømløse og veiløse mye lenger enn det de ble. De dramatiske hendelsene 22. juli viste oss at terrorhandlinger kan ramme landet voldsomt, hvor som helst og når som helst. Her gjorde også Heimevernet en stor og viktig innsats. Da forsvarssjefen i sitt fagmilitære råd foreslo å legge ned flere heimevernsdistrikter, var det mange som mobiliserte sterkt for å påvirke regjeringen før den skulle legge fram sin langtidsplan for Forsvaret. Spesielt gjaldt dette selvsagt i de regionene hvor heimevernsdistrikt ble foreslått nedlagt – så også i mitt hjemfylke, Møre og Romsdal, hvor HV-11 og Setnesmoen var truet. Politikere og fagorganisasjoner med flere brakte til torgs mange sterke og gode begrunnelser for at distriktet måtte bestå. Jeg vil berømme statsråden og regjeringen for hvor tilgjengelige de gjorde seg for alle som hadde meninger i sakens anledning, og argumentasjonen vet vi nådde fram. Derfor er det mange som puster lettet ut og er kjempefornøyde med regjeringens holdning til Heimevernet når langtidsplanen for Forsvaret vedtas i Stortinget i dag. Jeg er glad for at regjeringen ikke vil sentralisere Heimevernet. Ikke bare vil muligheten for å kunne mobilisere raskt lokalt bli dårligere, men den lokale kunnskapen som det lokale Heimevernet innehar i dag, ville også forsvunnet. Arbeiderpartiet er opptatt av en god og trygg beredskap i hele landet. Det viser vi bl.a. gjennom forslaget til distriktsstruktur i Heimevernet, og ved å øke omfanget av trening og øving. Arbeiderpartiet er også opptatt av å videreutvikle og modernisere det vi allerede har. Derfor er vi veldig glad for regjeringens varslede arbeid, med å se på hvordan vi best mulig kan anvende Heimevernet, Sivilforsvaret og politireserven sammen for å ivareta samfunnssikkerheten i landet vårt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-06-14:
Etter å ha hørt på debatten så langt tror jeg jeg vil anmode Arbeiderpartiet om å legge til side kritikken mot at opposisjonen begrunner sin innstilling, at dette er snakk om distriktspolitikk og valgkamp – man må droppe denne billige retorikken. Jeg vil nøye meg med å si at så langt er det Arbeiderpartiet som har konsentrert seg mest om lokaliseringsspørsmål. Jeg tror det er viktig at Arbeiderpartiet tar ansvar for egen politikk. En samlet opposisjon vil stemme mot nedleggelse av Rygge flystasjon, og det gjør vi fordi vi mener at regjeringens forslag er dårlig utredet og svakt begrunnet. Forsvarsdepartementet har ikke vært i stand til å gi svar på helt grunnleggende spørsmål knyttet til operative forhold, kostnader og regjeringens forutsetning om avhending av store arealer, samtidig som det skal opprettholdes militær aktivitet. Det henger altså ikke sammen. Viktig infrastruktur for luftmilitær beredskap, ammunisjonslager og drivstoffanlegg vil måtte videreføres. Det samme gjelder funksjoner som må opprettholdes for Heimevernet. Regjeringen har ikke evnet å gi nødvendige svar på hvordan dette skal skje, og hvor mye penger det skal koste. Dette er forhold som krever nærmere utredning. Opposisjonen er også samlet om at vi vil videreføre militær flyplassdrift ved Rygge, og det handler ikke om noen utsettelse. Vi mener at dagens drift i militær regi, i samdrift med Rygge Sivile Lufthavn, er en god modell, både for Forsvaret og for lufthavnen. Kostnadsdelingen er fordelaktiv for Forsvaret, samtidig som man gjennom militær drift sikrer full råderett og fleksibilitet. Ut fra hva vi har kunnet bringe på det rene, har nedleggelse, avvikling og flytting fra Rygge vært en forutsetning for alle de tre utredningene som er gjort. Det holder ikke. Jeg minner nok en gang om at flytting av Generalinspektøren for Luftforsvaret med stab og luftinspektorat ikke er anbefalt av forsvarssjefen. Den foreslåtte flyttingen har høye økonomiske kostnader og vil utgjøre en stor merbelastning i en allerede krevende tid for Luftforsvaret. Å gi organisasjonene og miljøet som faktisk skal planlegge og lede omstillingen, nemlig Generalinspektøren med stab og direktorat, ro og forutsigbarhet, ville derfor være ønskelig. Det er også gode forutsetninger for en kraftsamling av Luftforsvarets aktiviteter i Sør-Norge, på Rygge. Samlokalisering mellom militær aktivitet – som taktisk helikoptertransport, sivile beredskapsetater – og politiets skarpeste enheter burde også vært vurdert. Det er ikke gjort. Det er også slik at når det gjelder å legge hele Østlandet og Sørlandet bart for luftforsvar, er min eneste kommentar: At de tør! Jeg tror det er viktig å si at når vi har spurt om man kunne ha sett på justissektoren og forsvarssektoren sammen, så er forsvarsstatsrådens svar at det har vi bare gjort med tanke på Forsvaret.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-06-14:
Jeg har med interesse hørt på hva representanten Svein Roald Hansen fra Arbeiderpartiet sier om mitt hjemfylke. Han forsøker nå desperat å redde stumpene av egen troverdighet i spørsmålet om Rygge flystasjon, og det gjøres best på den måten som Arbeiderpartiet kjennetegnes ved – å rakke ned på andres standpunkt fremfor å ta ansvar for egen politikk. Høyre er villig til å gjøre omstillinger i Forsvaret, og det har vi bevist over lang tid, men da må det være de riktige omstillingene – bygget på solide analyser og etterprøvbare økonomiske og faglige premisser. Regjeringens forslag for Rygge stryker på begge disse forutsetningene. Som jeg sa i mitt forrige innlegg: Til det å legge hele Øst- og Sørlandet bart for luftforsvar har jeg bare én kommentar, som fortsatt gjelder, og det er: At de tør! Først hadde jeg tenkt jeg skulle komme tilbake til hva som skal skje med areal og verdier på den militære delen av Rygge. Det er det viktig å få svar på etter behandlingen av langtidsplanen for Forsvaret. Selv ikke en alternativ bruk kommer regjeringen opp med. Det minner meg om strutsen som har hodet i sanden, og som opptrer både urasjonelt og uproft. Regjeringen har altså ikke evnet å besvare hvordan beredskapen skal organiseres og samles i Norge på et generelt grunnlag. Det åpenbare ville være å se om samlokalisering av dem som skal utgjøre Norges beredskap, er til gunst for dem som skal hjelpes. På spørsmål om det er tatt kontakt med justiskollegaen om å utvikle og samlokalisere beredskapskapasiteter og fasiliteter med politiet samt deres beredskapstropper og base for politihelikopter, svarer forsvarsministeren at de har snakket sammen om saken, men bare om sak som omfatter Forsvarets beredskapskapasiteter til støtte for det sivile samfunn. Ellers å vurdere samlokalisering av hele eller deler av beredskapen til Forsvaret og politiet – nei, det er ikke vurdert. Jeg hadde nær sagt: Slå den! For alminnelige folk med alminnelige tanker er det det vi vil ha svar på hvis man skulle se på – når man ser på – en etterbruk. Et slikt oppdrag fra regjeringen burde ha vært en selvfølge og ikke noe man må kjempe fram. Dette kan bare i beste fall omtales som unnfallenhet og i verste fall som en manglende evne til å ta tak i helt åpenbare større behov, som samling av beredskapskapasiteter og kompetanse innenfor beredskap. Det vet nok også Arbeiderpartiets representanter, men de velger likevel å lukke øynene og samler stemmer for nedleggelse av Rygge i stortingssalen i dag. Det er et tap for Forsvaret, men det er også et tap for Norge.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-06-14:
Det som skulle ha vært en festdag for Senterpartiet, ser vel snarere ut til å bli en «dagen derpå». Regjeringen feilet i vorspielet. Regjeringen la også forventningene i landbruksmeldingen og kom med det første tilbudet – et tilbud som noen med rette kan reagere på, når det ligner på tilbud til husmenn. Regjeringen synes at det var synd og leit at landbruksorganisasjonene brøt. Jeg tror nok at regjeringen, og regjeringens representanter her i salen i dag, burde ha vært mer opptatt av hvorfor. For det ubehagelige med det spørsmålet er jo at det ville pekt tilbake på regjeringen selv. Så hører jeg at representanten Kolberg lager et skremmebilde av den landbrukspolitikken som Høyre ville ført. Det er vel grunn til å minne om at sentraliseringen øker, antall gårdsbruk som blir eneboliger med noe attåt, øker, og andelen leiejord har den samme utviklingen – en økning. Dette er altså regjeringens politikk de siste syv årene. Dette er et resultat av regjeringens politikk, og sånn sett holder det vel å bruke egen skremselspropaganda i stedet for å prøve å fremstille det slik at Høyre står for noe som ville blitt ragnarok i landbrukspolitikken. Det er mange representanter fra regjeringspartiene som i dag har gitt ulike tolkninger av Høyres politikk. Jeg tror det kan være klokt av og til å gå til kilden og være etterrettelig ut fra den. Jeg vil minne om at Høyre ønsker å beholde jordbruksavtalen og se den i sammenheng med statsbudsjettet. Bøndene er selvstendig næringsdrivende, og da er man avhengig av stabile rammevilkår. Det har Høyre vært tydelig på hele tiden. De endringene som er nødvendige for å øke lønnsomheten for norske bønder, må skje skrittvis og på en veloverveid måte. Det vil Høyre være en garantist for. Det er veldig bra med landbruksdebatter i Stortinget. De angår hele landet, de angår mange mennesker, og veldig mange er berørt. Jeg synes også det er en veldig god anledning til å vise at det finnes et velfundert og solid alternativ til det som er den rød-grønne landbrukspolitikken – en god landbrukspolitikk som skaper muligheter for verdiskapning. Høyre vil ha et lønnsomt og levedyktig landbruk i alle deler av landet. Da trenger vi nye ideer, nye løsninger for landbruket. Det betyr også at budsjettstøtten til landbruket bør innrettes mer virkningsfullt for å oppnå at vi får en merproduksjon og en større grad av lønnsomhet, og at kvotebegrensninger og konsesjonsgrenser for produksjon for enkeltbruk og samdrifter må fjernes mest mulig. Det å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital, fjerne arveavgiften og innføre en fondsavsetningsordning for enkeltmannsforetak vil være av de gode tingene som er viktig nettopp for å skape lønnsomhet og drivverdighet i landbruket.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
La meg først si at det har vært en krevende tid for oss arbeiderpartirepresentanter fra Nordland – det er ikke til å stikke under stol – etter at stortingsgruppen den 29. februar fattet vedtak om Ørland istedenfor Bodø som kampflybase. I det gruppemøtet fremmet undertegnede forslag om Bodø på vegne av oss fire fra Nordland. Det er viktig å få sagt det fra denne talerstolen, for det er faktisk noen som har beskyldt oss for at vi ikke har gjort noen ting. Vi har kjempet for Bodø helt til målstreken og over målstreken. Først og fremst vil jeg gi ros for den prosessen som statsråden i forkant hadde lagt opp til. Jeg synes at vi fra Nordland Arbeiderparti og nordlandsbenken har tatt mange initiativ til møter for å få diskutert dette, både før vedtaket og etter vedtaket i stortingsgruppen. Det har også statsråden vært med på å bidra til, og det har ikke vært mangel på det. Regjeringen har landet på Ørland, og med framskutt base på Evenes, og sånn kommer vedtaket som blir gjort her i dag, til å bli. Det som er viktig nå, er å snu blikket framover og se på de mulighetene som finnes for framtiden, i nær dialog med Bodø kommune, fylkeskommunen, ansatte osv. Allerede den 19. juni er det tatt initiativ til et møte i Bodø med ulike aktører om temaet «Bodø etter F-16». Det er veldig bra, og det arbeidet starter nå. Vi har også hatt nær dialog med de ansatte på hovedflystasjonen, og vi har vært ærlige og antydet hvilken vei dette kom til å gå. Det har vært en selvfølge at de ansatte har kjempet helt inn. Men etter i dag er det viktig at man ser på mulighetene som ligger foran en i de årene som man går i møte. Det viktigste arbeidet nå gjelder personell og kompetanse og evnen til å tiltrekke seg, rekruttere, utvikle, anvende og beholde rett personell med rett kompetanse. Det utgjør en av forsvarssektorens viktigste utfordringer. Jeg er veldig fornøyd med at dette skal prioriteres høyt i kommende langtidsperiode. Flytting av Generalinspektøren for Luftforsvaret med stab til Reitan vil utgjøre ca. 200–250 stillinger ved utgangen av 2014. Men dette har liksom kommet bort i diskusjonen. Vi må se på dette som et veldig positivt bidrag til det som skal skje videre i Bodø, og ikke bare snakke negativt om det. Til slutt vil jeg si to ord om Heimevernet. Jeg er veldig tilfreds med at Heimevernet videreføres med samme distriktsstruktur som i dag, og med om lag de samme personalrammer. Jeg er veldig tilfreds med at Drevjamoen på Helgeland vil bestå. Vi vil i dag gjøre et vedtak om en bra samlet langtidsplan for Forsvaret, som skal gjelde i mange år framover.
Lars Myraune (Høyre), 2012-06-14:
Den innstillingen som vi behandler i dag, heter Et forsvar for vår tid, og det er en god overskrift. Ethvert forsvar trenger å tilpasses sin tid. Altfor ofte har vi sett at Forsvaret har tilpasset seg den siste krig. Altfor ofte har vi sett at strukturen er blitt til ved stor grad av distriktspolitikk. I dag har vi et forsvar som vi skal være stolte av. Vi får et forsvar som vi skal bli enda mer stolte av. Jeg hadde gleden av å være til stede da forsvarssjefen presenterte sin anbefaling, og den gledet meg. I mer enn 40 år var jeg med i Luftforsvaret på en rekke, nesten kontinuerlige strukturendringer, og det skal jeg love deg tar på for personellet. Nå håper jeg at vi skal slippe det i mange, mange år framover. Det er da også stor enighet i denne sal om det aller meste i innstillingen, det aller meste av det som er viktig. Det kanskje viktigste er flykjøpet, som vil skaffe en kapasitet som er helt formidabel, og som vi nok skal få stor glede av. Ellingsen sa at hvis disse flyene er like bra som F-16, skal vi være fornøyd. Jeg hadde gleden av å fly F-35-simulatoren på Kjeller for to uker siden, og jeg skal love at det er noe helt annet. En annen ting som jeg vil nevne, er verneplikten, som Sverre Myrli nevnte. Jeg har erfaring fra NATO stab, hvor mange har jobbet for meg uten å være en del av et vernepliktforsvar. Konklusjonen min var: Takke meg til en norsk korporal som kommer inn for ett år! La meg så si litt om strukturen. Ørland som kampflybase er et glimrende valg ut fra mine erfaringer fra Ramstein, hvor jeg ledet luftoperasjoner. Ikke noen annen base i Europa er i nærheten av å ha de mulighetene verken på basen eller øvingsområdet, for ikke å snakke om at man har AWACS-basen der. Flere ganger prøvde vi, men vi lyktes ikke i særlig grad sammenlignet med på Ørland. Når det gjelder QRA, har forsvarssjefen sagt at det trengs ikke, for det kan vi gjøre uansett med å flytte på oss. Det har vi vist gjennom operasjonene i Libya. Når det nå skal være en, hadde jeg nok gjerne sett at det ble Andøya, for da hadde vi fått en engangsinvestering for støyen. Nå må vi derimot drive to baser, og det er ikke bra. Jeg skal også nevne at når det gjelder Bodø, har Høyre sagt at vi ønsker en utredning av kostnadene for å komme seg ut av Ørland, og Eirik Sivertsen ga uttrykk for det som Høyre mener her. Til slutt CRC-strukturen, Mågerø. Det er kanskje det som tar meg aller mest. Jeg anbefalte i sin tid å legge ned fem av de andre stasjonene, og vi satt igjen med absolutt minimum, langt under det som de fleste andre land har. Dette legger i mange tilfelle Sør-Norge i et mørke når det gjelder ledelse av luftoperasjoner. Jeg håper i hvert fall at det utsettes til vi har sikre linjer.
Lars Myraune (Høyre), 2012-06-14:
Landbrukspolitikk er vanskelig. Da Per Harald Grue var departementsråd i Landbruksdepartementet, ble det sagt at det var bare han og Vårherre som skjønte landbruksoppgjørene. Året etterpå ble det sagt at nå hadde Vårherre gitt opp, så det var bare Per Harald Grue igjen. Jeg vil nok si at debatten i denne sal i dag delvis har vist at det ikke er alle som har like mye innsikt i hva som skjer i landbruket. Men det er ikke bare i Norge vi har det vanskelig i landbruket. Også EU sliter med sin landbrukspolitikk. Det er flere grunner til det. La oss se litt på historien: For 100 år siden hadde vi matmangel i store deler av verden, også i den vestlige. Siden den gang har vi hatt en formidabel effektivisering i landbrukssektoren, takket være nye og gode gjødselprodukter og maskiner. Derfor har vi i dag overproduksjon. Tilbudet på verdensmarkedet er overskuddsvare som ikke lar seg oppbevare og lagerføre over lang tid. Derfor må vi ikke forledes til å tro at vi i Norge skal produsere mat til verdensmarkedsprisene. Dessuten har vi en del pålegg i Norge som få andre land har. Derfor er det ingen tvil om at det blir dyrere å produsere i Norge. Høyre aksepterer fullt ut at det er dyrere å produsere mat i Norge. Sett i relasjon til lønnsnivået vi har her i landet, må vi være enige om at maten ikke er direkte dyr. Men det må da gå an å se framover og tenke annerledes: Går det an å gjøre dette på en smartere måte? Det tror nemlig vi i Høyre. Da min nabo kom hjem fra landbruksmesse i Danmark, sa han: Ja, ja, det er nå bare hageredskap vi har her i Norge, og dessuten er det jo også bare hager vi har. Nå er det snart ikke hageredskaper å få kjøpt lenger. Det vil si at du rekker over et vesentlig større område når du skal håndtere jorda di. Høyre har lenge ment at vi må tillate at jord fradeles i landbruket, slik at vi kan få større gårdsbruk. I dag er 40 pst. av jorda som dyrkes, leiejord. Det er uheldig. Vi mener at de som har lyst til å dyrke jorda og være i landbruket, må få lov til det, og at de som har lyst til å selge, også må få lov til det. Heldigvis er regjeringen kommet oss delvis i møte på det punktet. Det kan nok hende at Høyre har lagt lista høyt nok når det gjelder innsparinger i byråkratiet, men det er jo ikke tvil om at økningen i byråkratiet i den senere tid er vesentlig. Det har jeg selv opplevd i forbindelse med min egen gård. Jeg har respekt for at bøndene hadde brudd i forhandlingene dette året. Det er vanskelig – særlig i melkesektoren, det har jeg selv opplevd, og derfor sluttet jeg. Min sønn sa at dette vil jeg ikke gjøre 365 dager i året når jeg skal overta. Jeg tror at hvis det ikke gjøres noe på kort sikt, har vi veldig fort melkemangel i Norge.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Nordområdene er i rask utvikling. I løpet av et par tiår har området gått fra å være et sikkerhetspolitisk spenningsområde til å bli et reelt energi- og ressurspolitisk kraftsentrum, med muligheter for seilingsleder for betydelig sjøtransport. Nordområdepolitikken har utviklet seg til å bli Norges viktigste strategiske satsingsområde, og det skal reflekteres i den videre utviklingen av Forsvaret. Forsvaret utfører sin kjernevirksomhet i nord, og de må derfor være tungt til stede i nordområdet for alle forsvarsgrenene. Derfor har også valget av kampflybase vært svært krevende. Jeg vil også understreke at det er viktig å vise respekt for og stolthet over den store innsatsen som Forsvarets personell gjør hver dag for nasjonen, når vi nå fører debatt om Forsvarets framtid. Den nye langtidsplanen slår fast at det skal være en sterk tilstedeværelse i nord gjennom styrking av Luftforsvaret og Hæren i Troms og etablering av en permanent framskutt kampflybase, QRA, på Evenes. Dette er viktig for å sikre tilstedeværelse av kampfly i nordområdene, og jeg har forventninger om at det blir økt kampflyaktivitet på Evenes i tiden framover. Senterpartiet er tilfreds med at 2. bataljon på Skjold skal opprettholdes, og at Hærens volum og fokus på verneplikten opprettholdes, i tillegg at driften av Bardufoss flyplass skal sikres, og at Bardufoss videreføres som hovedbase for militære helikoptre. For Senterpartiet er dette svært viktige saker i arbeidet med ny langtidsplan. Senterpartiet er opptatt av å videreføre Troms militære sykehus innenfor en ramme hvor det skal kunne videreutvikles til et lokalmedisinsk senter. Det er nå viktig at det blir en avklaring på hvordan dette helsetilbudet skal ivaretas i tråd med Samhandlingsreformen, og at Forsvaret bidrar økonomisk i dette arbeidet. Det er også viktig at det blir ivaretatt et medisinsk tilbud i Bardu fram til det nye senteret er på plass. Jeg er glad for at alt av Luftforsvarets kontroll- og varslingsvirksomhet skal skje på CRC Sørreisa, sammen med Luftforsvarets kontroll- og varslingsskole, og at komiteen i sine merknader presiserer dette. Det er derfor svært viktig at det nå flyttes et nødvendig antall personell til Sørreisa for å ivareta de samlede oppgavene. Dette er den mest fornuftige løsning for Forsvaret, på et av NATOs mest moderne anlegg. Senterpartiet er helt enig med komiteen når det understrekes at skolesenteret må flyttes til Sørreisa så snart som mulig. Jeg vil gi honnør til de tillitsvalgte og ansatte ved CRC Sørreisa og til mine rød-grønne kollegaer for innsatsen de siste månedene. Nå ser jeg fram til å delta på 50-årsjubileet til CRC Sørreisa til helga. Det er i Stortinget de politiske vedtakene fattes. Nå må også generalene følge Stortingets klare ordre.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Høyre og Fremskrittspartiet fremmer nå forslag som åpenbart vil redusere inntektsmulighetene i jordbruket vesentlig og føre til en stor strukturrasjonalisering og nedlegging. Det sier dere også eksplisitt er hensikten. Lederen i Norges Bondelag, Nils T. Bjørke, sa i sin tale til Bondetinget i går at Høyre og Fremskrittspartiets merknader bekrefter og forsterker Bondelagets skepsis til deres landbrukspolitikk. Hvordan kan det da ha seg at Fremskrittspartiet tror at dere skal oppleve økt matproduksjon med bl.a. tollkutt på korn, noe næringen selv sier vil radere norsk kornproduksjon?
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Høyre skrev i sin alternative landbruksmelding at de er opptatt av å øke matproduksjonen. I Nasjonen i går uttalte representanten Trældal fra Fremskrittspartiet at det blir lett for Fremskrittspartiet å bli enig med Høyre på landbruk. I innstillingen har Høyre skrevet seg sammen med Fremskrittspartiet i merknad etter merknad og i forslag etter forslag. Når næringen selv sier at de trenger mer penger for å øke matproduksjonen, hvordan skal Høyre klare å øke matproduksjonen i samarbeid med Fremskrittspartiet, som hvert år foreslår kutt i overføringene på mellom 6 mrd kr og 7 mrd. kr?
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Denne regjeringen er opptatt av forenkling, det har vi vist på en rekke områder. Vi vil være opptatt av det framover, og vi er opptatt av å legge til rette for utvikling i landbruket og i næringslivet for øvrig. Det jeg vil replisere tilbake til representanten Trældal, er at hadde jeg vært melkebonde eller bonde i det området representanten viser til, ville jeg ha vært langt mer bekymret dersom Fremskrittspartiet skulle komme til makta med sin politikk. Da ville det nemlig ikke være noe grunnlag for å drive produksjon i det området.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
La meg bare først si at jeg er glad for å tilhøre det rød-grønne samarbeidet som bidrar til et sterkt forsvar i nord gjennom den langtidsplanen vi skal vedta senere i dag. Det er jeg veldig stolt over og veldig glad for. Jeg er også veldig opptatt av arktisk landbruk. Jeg tror det vil være muligheter for mange å kunne levere inn på flere områder, men det som er viktig, er måten innkjøpene i Forsvaret blir lagt opp på, med tanke på å legge til rette for hvem som kan levere inn, og hvilke muligheter også det arktiske landbruket vil få.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
For det første vil jeg si at vi har en helt annen politisk situasjon i dag enn vi hadde i 2000. For første gang har de to partiene som ønsker å fjerne fundamentet for norsk landbruk, flertall på meningsmålingene – Høyre og Fremskrittspartiet. Derfor har det aldri i historien vært farligere å begynne å rokke ved forhandlingsinstituttet enn det er nå, og derfor vil vi advare mot forslaget til Kristelig Folkeparti. Vi vet hvilken politikk Høyre og Fremskrittspartiet står for når det gjelder landbruket: De ønsker å endre spillereglene i forhandlingssystemet, de ønsker å frata bøndene forhandlingsretten, de ønsker store kutt – milliardkutt – i overføringen til landbruket, redusert importvern, og de ønsker redusert samvirke. Vi ønsker ikke å legge til rette for en slik politikk. Den politiske situasjonen er forandret. Det er farlig å rokke ved den, da vil det kunne få endringer av varig karakter. Det ønsker ikke Senterpartiet å bygge opp om.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
La meg starte med å si at vi fra Senterpartiets side skal bidra til at tabellen som representanten Holmelid viste til, skal bli utdelt til Kristelig Folkeparti, slik at de kan se nærmere på den prosentvise utviklingen på 0,0 pst. Senterpartiet og mange med oss synes det er overraskende at Kristelig Folkeparti later som det i det hele tatt er mulig å drive regjeringsforhandlinger som får Høyre og Fremskrittspartiet til å snu i landbrukspolitikken og velge motsatt retning av de store kuttene de har foreslått år etter år. Kristelig Folkeparti bekrefter i sine merknader at den rød-grønne landbrukspolitikken har gitt bøndene bedre inntektsutvikling enn andre grupper. Bondelaget uttalte at Høyres og Fremskrittspartiets forslag i denne saken vil rasere norsk landbruk. Likevel leker Kristelig Folkeparti med tanken om å samarbeide med Høyre og Fremskrittspartiet. I tiden før 2005, med Kristelig Folkeparti i regjering, økte inntektsforskjellen mellom landbruket og andre grupper. Hvordan kan Kristelig Folkeparti få seg til å tro at en tilnærming til Høyre og Fremskrittspartiets raseringspolitikk vil tette inntektsgapet i framtiden?
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
La meg først slå fast at bondeorganisasjonene ikke har etterlyst politikken til Høyre og Fremskrittspartiet. Det bør disse partiene legge seg på minnet, inklusiv representanten Gunnar Gundersen. Tvert imot har organisasjonene sterkt advart mot denne politikken. Og: Det er altså disse partiene Kristelig Folkeparti nå vurderer å inngå samarbeid med. Det har vi vanskelig for å skjønne. Så over til temaet som vi i Senterpartiet er opptatt av: Tollspørsmålet vekker stort engasjement i Senterpartiet. Norge har etter gjeldende WTO-avtale adgang til å benytte enten kronetoll eller prosenttoll for de viktigste landbruksvarene. Derfor er det særdeles viktig at handlingsrommet utnyttes for å sikre et velfungerende importvern også i framtiden, slik det rød-grønne flertallet i komiteen understreker i merknadene. Senterpartiet og de andre rød-grønne partiene ber i innstillingen regjeringen om å starte et lovarbeid for god handelsskikk som oppfølging av Matkjedeutvalgets innstilling. I dag er det fire dagligvarekjeder som dominerer i Norge. Vi handler altså 99,9 pst. av all maten vår hos en av disse fire kjedene. Dagligvarekjedene driver ikke bare butikk, de styrer også alt av mat i storhusholdning og kiosk-, bensin- og servicehandel. I tillegg eier de en rekke kafeer og restaurantkjeder. Vi handler hos dem hver dag, og NorgesGruppen tjener penger på nesten annenhver matbit vi spiser. Senterpartiet ønsker derfor en ny lov som styrker forbrukere og leverandører mot maktkonsentrasjonen til de store matkjedene. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker ikke en slik lov. Det er derfor god grunn til å stille spørsmål ved hvorfor disse partiene har et større engasjement for matvaregigantene, som tjener milliarder på å presse prisen til bonden så lavt som mulig, enn for forbrukere og matprodusenter. Bondeorganisasjonene, LO og Forbrukerrådet gir klar støtte til dette lovinitiativet. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av at en sånn lov blir lagt fram, og det haster å få den på plass i inneværende periode. Regjeringen er opptatt av å styrke distriktsprofilen. Det innebærer at det skal bli en gjennomgang av sonegrensene for ulike tilskuddsformer. En slik gjennomgang skal gjennomføres i 2012 og avklare nærmere hvor det er riktig å foreta endringer, med sikte på å levere arbeidet som innspill til jordbruksforhandlingene i 2013. Det er særlig lagt vekt på de områdene som har utfordringer, og det understrekes at det skal satses på arktisk landbruk og fjellandbruk. Ni av ti nordmenn er for å opprettholde et landbruk av minst samme omfang som i dag. Denne andelen har aldri vært høyere. Det skal ikke være tvil om at Senterpartiet er på linje med den norske befolkning her, og vi vil fortsette å jobbe for landbruket, for å styrke bondens inntekt og for å styrke landbrukets betydning – hver dag.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Det har vært en lang debatt på et område vi i Senterpartiet har et sterkt engasjement i, og som viser de klare skillelinjene mot høyresiden. I Senterpartiet har vi stor forståelse for frustrasjonen og utålmodigheten vi opplever ute blant bøndene. Vi vil fortsette kampen for å styrke inntektene til bonden for å nå målene i landbruksmeldingen, og vi tar på største alvor at det ikke ble forhandlinger i år. Det gjør også landbruksminister Lars Peder Brekk, og det har han også gitt klart uttrykk for i salen i dag. Senterpartiet vil med landbruksministeren i spissen fortsette å kjempe for landbrukets framtid. Det skal det ikke være den minste tvil om.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2012-06-14:
Den inngåtte reindriftsavtalen har som hovedmål å legge til rette for økt markedsrettet produksjon og verdiskaping. Det vises i denne forbindelse til at avtalen innebærer at de produksjonsavhengige tilskuddene i det vesentlige videreføres. Denne videreføringen legger til rette for økt slakting og produksjon, samtidig som det skaper en forutsigbarhet for den enkelte reindriftsutøver. Den framforhandlede avtalen gir grunnlag for en fortsatt positiv utvikling av reindriftsnæringen, noe vi i Senterpartiet er fornøyd med. Avtalen underbygger også den dreining man har hatt i reindriftsavtalens virkemidler de senere årene, med et mer næringsrettet fokus og en tilrettelegging for de reindriftsutøverne som har reindrift som hovedvirksomhet. Dette anser vi i Senterpartiet som svært viktig. Vi er også tilfreds med det arbeidet reindriftsstyret har gjort med å fastsette bruksregler og øvre reintall i alle distrikter, og at dette var på plass innen utgangen av 2011. Det er nå viktig at disse målene blir fulgt opp. Avtalen innebærer etablering av et program for reindriften tilsvarende Lokalmatprogrammet. Det nye programmet skal være tilpasset reinbedriftenes utfordringer, samtidig som reiselivsbasert næringsutvikling i reindriften og samarbeidstiltak mellom reindriften og foredlingsbedrifter skal inngå i programmet. Dette ser vi på som positivt, og vi ser fram til resultatene av en slik type arbeid. Vi er kjent med at det er framforhandlet en ny reinbeitekonvensjon med Sverige, men at denne foreløpig ikke er operativ på grunn av manglende ratifikasjon. Senterpartiet er kjent med at denne saken er tatt opp fra norsk side med svenske myndigheter. Vi ser det likevel som viktig at regjeringen bidrar til å få fortgang i saken overfor svenske myndigheter. Vi er også opptatt av at norske myndigheter legger til rette for at de norske reinbeitedistriktene skal ha mulighet for videre drift i tiden framover, fram til en ny reinbeitekonvensjon er ratifisert – og etter at en ratifisering er på plass. Her er det en rekke utfordringer som det er viktig å ta tak i for å sikre den norske reindriften.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2012-06-14:
Jeg synes det er synd at regjeringspartiene her i dag ikke kommer til å støtte forslaget fra en samlet opposisjon om å nedsette et bredt sammensatt utvalg med mandat til å vurdere et helhetlig alternativ til dagens kompensasjonsordninger for skadde veteraner. Høyre og de andre opposisjonspartiene har antydet en modernisert krigspensjon eller tilsvarende. Det hadde tjent regjeringspartiene til ære å støtte dette forslaget og gjennom det heve anerkjennelsen og viktigheten av den innsatsen som norske soldater gjør i skarpe oppdrag, og når de blir skadet for livet. Det har vært stor enighet i denne sal om å styrke anerkjennelsen og oppfølgingen av Forsvarets veteraner. Derfor er det overraskende at vi her skiller lag. Vi er etter Høyres mening ikke ved målet, fordi dagens ordninger for erstatninger til skadde veteraner oppleves som uoversiktlige og uryddige. Fortsatt legges heller ikke prinsippet om lik erstatning for lik skade til grunn. Høyre mener derfor det er et stort behov for å samle og forenkle erstatningsordningene, og altså gjerne i form av en tjenestebasert, modernisert krigspensjon. Mange av veteranene og de skadde har utført sin tjeneste med bakgrunn i våre spesialstyrker, FSK, HJK og MJK. De utgjør en svært viktig kapasitet i Forsvarets definitive spisse ende. Dette er det stor tverrpolitisk enighet om, og det er bra. Det er derfor med stor forventning at vi i Høyre imøteser Forsvarets mulighetsstudie for videreutvikling av spesialstyrkenes beredskap for kontraterroroperasjoner. En samlet komité sender i sine merknader et tydelig signal om at forsvarssjefen bør vurdere å gi også MJK nasjonale oppgaver knyttet til sjøbasert kontraterror og en formalisert beredskapsrolle. De viktigste av våre installasjoner knyttet til olje- og gassvirksomhet er lokalisert i MJKs nærområde på Vestlandet og i Nord-Norge. Responstid, maritim kompetanse og ikke minst tilhørighet og nærhet til næringsclusterne bør være vesentlige hensyn å ivareta når disse viktige kapasitetene skal gis en ny operativ innretning, noe som også er helt påkrevd. Det har siste års hendelser vist oss.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Jeg registrerer at statssekretær Roger Ingebrigtsen blir mer sitert enn forsvarsministeren, og da er det fristende å spørre om forsvarsministeren har en «løs kanon på dekk». Fremskrittspartiet ønsker å beholde Heimevernets styrke, innenfor en ramme på 45 000 mannskaper, med 5 000 soldater i innsatsstyrken. Heimevernet er en betydelig ressurs i forbindelse med territorielt forsvar. Fremskrittspartiet er opptatt av at hele Heimevernet må utrustes, slik at det har best mulig utstyr og riktige kapasiteter for å løse sine oppdrag. For å oppnå en best mulig utnyttelse av Heimevernet og den ressursen som HV er, også når det gjelder å støtte det sivile samfunnet, må det legges opp til mer øving og trening. Fremskrittspartiet mener det må være årlig trening på de enkelte objektene for å sikre at mannskap og planverk er oppdaterte og forberedt på oppdraget. Det har gjennom flere år kommet mange bekymringsmeldinger som er knyttet til Heimevernets utvikling og operative evne. Manglende øving og trening, med et absolutt bunnivå i 2009, har redusert den reelle operative evnen i store deler av Heimevernets struktur, i altfor stor grad. Derfor er det helt nødvendig å snu denne utviklingen, noe som ikke minst flere hendelser det siste året har vist oss. Fremskrittspartiet er opptatt av at alle samfunnsressurser skal utnyttes best mulig. Et nært samarbeid med andre relevante etater er nødvendig for å sikre at samfunnet har en best mulig beredskap og står godt rustet dersom uforutsette hendelser eller katastrofer inntreffer. Samarbeidet med Sivilforsvaret og politiet må styrkes, og det må legges opp til felles øvelser og beredskapsplaner, der det er naturlig. Sjøheimevernet er en betydelig ressurs med viktige militære oppgaver knyttet til kysten og kystnære farvann. Vi er opptatt av at soldatene i Sjøheimevernet skal utdannes og trenes i tett samarbeid med både Landheimevernet og Sjøforsvarets enheter. Fremskrittspartiet ønsker ikke det vi ser på som en sterk nedbygging av Sjøheimevernet, slik det legges opp til av regjeringen. Vi ønsker å videreføre nåværende oppgaver knyttet til maritim overvåking, kontroll med skipsfart og med styrket innretning mot sikring av objekter.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-06-14:
Denne saken angår svært mange i og rundt Forsvaret, og det store engasjementet i saken er et sunnhetstegn i et demokratisk land. Lokaliseringssaker er vanskelige – det har mange her i salen fått erfare, og det har vi også hørt flere gi uttrykk for. Viljen til forsvar handler om den forsikringspremie som vi er villige til å betale for å bevare et fritt og uavhengig Norge. Den kalde krigens utfordringer har blitt avløst av nye sikkerhetspolitiske utfordringer, som krever at nasjonen Norge har tilstrekkelig forsvarsevne, både til lands, til vanns og i luften. Derfor er Høyre opptatt av å styrke Forsvarets operative evne, og derfor har Høyre foreslått andre prioriteringer og andre løsninger enn regjeringen, på en del punkter. Derfor er også Høyre genuint opptatt av en personell- og kompetansereform i Forsvaret. Et høyteknologisk forsvar stiller andre og minst like store krav til kompetanse og stabilitet blant de ansatte i Forsvaret. Norges nordområdeutfordringer har også en forsvarsmessig side. Modernisering og oppbygging av russisk forsvarskapasitet i nord er en realitet. Svaret fra norsk side må være en robust og tydelig tilstedeværelse av norsk forsvar i nord, også i fremtiden. Forsvarsfylket Troms, med Hærens tyngdepunkt i nord i Bardu og Målselv, Luftforsvarets helikopterbase på Bardufoss og CRC i Sørreisa, fyller viktige oppgaver i Forsvarets styrkeproduksjon. Med de store investeringene som er gjort i øvingsfelt, som sammenbindingen av Mauken–Blåtind, har Indre Troms ivaretatt sin viktige vertskapsrolle ved å legge enda bedre til rette for Forsvarets virksomhet. Jeg vil også minne om at utenlandske styrker fra en rekke NATO-land hyppig bruker øvingsområder i hele Troms. Jeg er glad for den brede enigheten om behovet for å videreutvikle Forsvarets virksomhet i nord, og er tilfreds med at Indre Troms også i fortsettelsen skal være et viktig nav for det norske forsvaret. Men jeg skulle ønske at regjeringen hadde fulgt Høyre i å heve ambisjonsnivået for 2. bataljon, og villet gjøre denne til en tyngre avdeling, på linje med Telemark bataljon. Jeg mener det er et feilgrep ikke å følge Høyres forslag, som ville betydd et mer slagkraftig heimevern. Basestrukturen for de nye kampflyene har fått stor oppmerksomhet. Her følger Høyre regjeringen i valget av hovedbase, men vi er tydelige på behovet for en permanent framskutt base og har Bodø som vårt prefererte alternativ, med den solide flykompetansen som man besitter der. Men la meg presisere: Dersom Høyres forutsetninger for Bodø ikke kan oppfylles, mener jeg at Evenes vil være et meget godt alternativ. Helt til slutt: Forsvarets personell utgjør en stor andel av befolkningen i Indre Troms. Det krever at Forsvaret, i nært samarbeid med berørte kommuner og Helse Nord, bidrar aktivt til å finne gode løsninger for å videreføre det gode og effektive helsetjenestetilbudet ved Troms militære sykehus.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-14:
Mitt syn på valget av kampflybase for Luftforsvaret er at den burde ligge i Nord-Norge, som den har gjort de siste 60 årene. Den sikkerhetspolitiske situasjonen er den samme: Hovedaktivitetsområdet for Luftforsvaret og hovedutfordringene ligger i nord. Derfor bør også hovedbasen være i nord. Derfor mener jeg at valget burde vært Bodø, ikke Ørland. Det fikk ikke jeg og Nordland SV flertall for da saken ble behandlet i regjeringen, og nå konstaterer jeg at hele opposisjonen, med unntak av Fremskrittspartiet, mener at Ørland bør være hovedbase. Det må vi bøye oss for – slik er demokratiet. Da er det viktig at det blir en framskutt base i nord, og valget av Evenes er helt riktig, ut ifra en totalvurdering. Begrunnelsen ligger i fagutredningen, hvor Evenes og Andøya ble pekt på som de prioriterte alternativene til en QRA. Det viktige nå er at etableringen på Evenes blir gjennomført på en god måte og i et nært samarbeid med kommunen og regionen. Når det gjelder Bodø, blir oppgavene for Forsvaret og staten stor. I årene som kommer, er det særdeles viktig at Forsvaret rydder opp etter seg og legger til rette slik at kommunen og regionen kan omstille seg etter tap av svært mange verdifulle arbeidsplasser – 2 000 stk., dersom man tar med de ansatte i Forsvaret og de som leverer til Forsvaret. De ansatte i Luftforsvaret må ivaretas på en god måte. For Bodø kommune vil tilgangen på ledige arealer være hovedsaken. Bodø har behov for nye arealer for å skape vekst og utvikling, og potensialet her er stort. Men arealene mellom rullebanen og sjøen, de som Forsvaret forlater, er av begrenset verdi. Rullebanen må flyttes, og arealene der rullebanen i dag er, må bli tilgjengelig for utvikling av Bodø-samfunnet. Det er ikke mye å forlange som en omstillingspakke for en kommune som har vært vertskommune for Luftforsvaret og kampflyene de siste 60 årene. Dette må løses i et spleiselag. Inntekter fra salg av eiendommer og utgifter dekkes i et spleiselag der samferdsel, forsvar og kommune inngår. Det blir hovedoppgaven i det oppryddings- og omstillingsarbeidet storsamfunnet må bidra til i Bodø de kommende årene.