Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-16:
På den ene siden er alle partier rørende enige om utgangspunktet for denne saken, nemlig at medieområdet er preget av en rivende teknologisk utvikling og en økende konvergens, der både medier og ulike teknologier smelter sammen. Men enigheten stopper ved beskrivelsen. Når vi skal diskutere hvilke virkemidler vi skal møte framtiden med, står SV alene om å ville ta forholdsregler og ikke slippe markedskreftene løs. Høyrepartiene, inkludert Kristelig Folkeparti, ser ut til å ha en ensidig tro på at flere aktører, flere kanaler, flere medier og økt konkurranse vil føre til et kvalitetsmessig bedre tilbud til allmennheten. Departementet uttaler at det ved utformingen av lovforslaget har vært en sentral målsetting at reguleringen i minst mulig grad skal hemme utviklingen på området. Det bekymrer oss i SV. Vi deler nemlig ikke denne forståelsen. Vi ser ikke på kringkastingslovgivningen som et middel for å hemme utviklingen, men som et redskap for å kontrollere utviklingen på en måte som tjener allmennheten. Vi mener tvert imot at det er viktig at lovgivningen danner grunnlag for at medietilbudet skal nå ut til alle. Vi deler heller ikke stortingsflertallets tro på at markedene regulerer seg selv, i hvert fall ikke til forbrukernes beste. Det som er SVs hovedhensikt i denne saken, er å sikre allmennkringkastingskanalene adgang i framtidige nettverk og sendeplattformer og sikre at de elektroniske programguidene, de omtalte EPG-ene, får en demokratisk utforming. Slik blir det ikke med den deregulering som skjer i dag, som følge av de endringene flertallet ønsker å vedta. SV er overrasket over den iveren som legges for dagen for å liberalisere kringkastingsloven. Vi er vel sant å si ikke særlig overrasket over at Høyre ønsker dette. Vi er mer overrasket over at Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet ikke er mer føre var og vil ha bedre styring med medieutviklingen. Med de lovendringsforslagene som vedtas av stortingsflertallet i dag, får vi en kringkastingslovgiving som er mer liberal enn i Sverige, Danmark, Storbritannia og Canada. SV mener at det ikke er riktig å innskrenke den generelle konsesjonsplikten for drift av kringkasting til kun å gjelde kringkasting som formidles via trådløse, bakkebaserte senderanlegg, slik det er foreslått i dette lovforslaget. Både i Sverige og i Storbritannia omfatter den generelle konsesjonsplikten ikke bare trådløse, bakkebaserte senderanlegg, men også radio- og TV-sendinger i sanntid og over Internett. SV vil møte medieutviklingen med en lovgivning som omfatter flest mulig av de produktene som presenteres til enhver tid, uavhengig av sendeplattform. Med stor sannsynlighet vil de ulike sendeplattformene digitalt bakkenett, kabelnett, satellitt og telekommunikasjon fungere parallelt i de fleste hjem i framtiden, og den enkelte bruker vil ikke ha noe bevisst forhold til hvilken sendeform som ligger til grunn for den enkelte sending. Både Sverige, Danmark og Storbritannia har en omfattende formidlingsplikt i sin kringkastingslovgivning, og formidlingsplikten øker med kapasiteten. SV mener at formidlingsplikten bør opprettholdes og også omfatte trådløs distribusjon. Selv departementet utelukker ikke at en teknologisk utvikling og større internasjonal konkurranse på programsiden gjør at tradisjonelle norske allmennkringkastere kan komme under press. SV legger særlig vekt på at allmennkringkasterne sikres tilgang til alle distribusjonsplattformer, og at tilgangen omfatter alle tjenester som disse formidler. SV fremmer i dag derfor følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen endre kringkastingsloven slik at formidlingsplikten også omfatter trådløs distribusjon.» Alle er enige om at de elektroniske programguidene, EPG-ene, sannsynligvis vil kunne få stor innvirkning på den framtidige bruken av fjernsynsmediet. Programguidene får en portvaktsfunksjon som i prinsippet gjør det mulig å promotere egne programmer og tjenester på bekostning av andre programmer og leverandører. Under behandlingen av mediemeldingen uttalte de nåværende regjeringspartiene og Arbeiderpartiet: «Dette flertallet vil særlig understreke at følgende sentrale problemstillinger ivaretas i forbindelse med utbyggingen av det digitale nettet: full dekning i Norge, muligheter for vesentlig flere kanaler, ivaretagelse av lokalfjernsyn og åpen kanal, samt garanti for kontroll over den fremtidige elektroniske programguiden.» Konvergensutvalget foreslo at det bør tas inn en generell hjemmel i kringkastingsloven for å regulere utformingen av elektroniske programguider, men at det var for tidlig å foreslå konkrete reguleringstiltak. Konvergensutvalget la fram sin rapport i 1999, og mye har skjedd siden da. For eksempel har Storbritannia gjennomført en regulering av EPG-er. Formålet med regelverket er å motvirke at enkelte programmer eller sendinger blir ekskludert eller diskriminert, og unngå utilbørlig bruk av programguidene til krysspromotering av sendinger som plattformoperatøren selv har økonomiske interesser i. I Storbritannia er EPG-er konsesjonspliktige, og ITC, the Independent Television Commission, har laget retningslinjer for utforming av programguidene. Jeg kan ikke forstå at verken regjeringspartiene eller andre partier vil vurdere tilsvarende lovverk og regelverk for den elektroniske programguiden i Norge allerede nå, men heller vente til problemer oppstår. Ved å åpne for et reklameavbrudd i spillefilmer viser Regjeringen at den prioriterer kommersielle hensyn framfor kulturelle. Det er riktig at f.eks. TVNorge i dag utnytter et smutthull i loven når de avbryter spillefilmer med nyhets- og værmelding. Om sendingene blir avbrutt av et annet program, er det etter loven tillatt med reklame, og TVNorge utnytter dette til fulle med reklame både rett etter spillefilmavbruddet, før nyhetene, og etter nyhetene før spillefilmen fortsetter. Når Regjeringen vil tette dette smutthullet ved å tillate et reklameavbrudd i alle spillefilmer, er det i beste fall en meget defensiv politikk. I Danmark er det nylig inngått et mediepolitisk forlik som ikke tillater å avbryte spillefilmer med reklame. Det er trist at Regjeringen overhodet ikke gjør forsøk på noe tilsvarende her. Kunst og kultur taper hele tiden terreng mot markedskreftene. Det eneste som er positivt for oss som ikke ønsker å se på reklame, er at vi får fylt på kaffekoppen vår, men det er en dårlig trøst. Vi kunne fylt på koppen fra en termokanne, men vi får aldri tilbake de reklamefrie sonene på fjernsynet. Jeg vil til slutt fremme de forslagene vi har i innstillingen.