Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2011-04-26:
Jeg vil takke interpellanten for å reise en viktig problemstilling som bl.a. supplerer den pågående debatt om turnus, helgearbeid og ufrivillig deltid. Jeg forstår det slik at denne interpellasjonen særlig tar opp temaet ekstravakter og forlengede vakter knyttet til hendelser som kan være vanskelig å forutse. Jeg vil innledningsvis legge vekt på at det alt vesentlige vikarbehovet ved sykefravær og annet fravær som må ses på som påregnelig, er et ledelsesansvar å organisere, slik at det er kapasitet og fleksibilitet i virksomheten til å håndtere dette innenfor arbeidsmiljølovens regler, samt faglige krav og sikkerhet for pasientene. Hovedutfordringen i interpellasjonens tema vil derfor, slik jeg ser det, være å ha nok helsepersonell med riktig kompetanse, dyktige fagforeningsledere og dyktige helseledere som også samarbeider godt. Men selv når disse forutsetninger er oppfylt, vil det unntaksvis kunne oppstå ikke påregnelige situasjoner hvor ekstravakt eller forlenget vakt er nødvendig for å sikre pasientens liv og helse. Det følger av det jeg vil kalle lovoverskridende etikk at man f.eks. ikke forlater en pasient som ligger i respirator og trenger kontinuerlig overvåkning, selv om vakten er over, og kompetent kollega ikke er til stede og klar til å overta. Men det må her skilles mellom påregnelig fravær og hendelser som med rimelighet ikke kan påregnes. Dersom en avdeling over tid har 8 pst. sykefravær, er det et ledelsesansvar å ha fagfolk til å dekke dette. Eksempelet sykefravær viser hvor viktig godt arbeidsmiljø og god ledelse er for å holde hjulene i gang i en døgnkontinuerlig sektor som sykehusene er. La meg også nevne den selvfølgelighet at lovbestemt ferie også er helt påregnelig. Sykehusene har imidlertid en nær historie hvor disse spørsmål ikke var tilstrekkelig påaktet. Som unge legestudenter på 1980-tallet ble vi fortalt av erfarne sykehuskolleger at de måtte gå lange og hyppige vakter for å holde faget sitt ved like. Vi har minimalt med kunnskap om pasientsikkerhet fra denne tiden, men det er godt kjent at slik organisering hindret likestilling i yrkeslivet og var til skade for vanlig familieliv. Jeg har selv på 1990-tallet gått døgnkontinuerlig vakt i kirurgi på sykehus med halv eller hel arbeidsdag påfølgende dag, noen ganger med noen timers hvile på natten, men også 30 timer sammenhengende med operative inngrep i hele tidsspennet. Alle ansvarlige aktører er i dag enige om at dette er farlig organisering som øker risikoen for feil i vurderinger og i behandlingen. Pasientsikkerhetskulturen i Norge er i rask fremmarsj. Blant annet skal det meldes om avvik, slik at organisering og prosedyrer kan bli bedre. I denne sammenheng er det riktig og relevant å melde fra om ureglementert lange vakter og andre sammensetninger av arbeidstid som kan være en risiko for pasientsikkerheten eller den ansattes helse. Bare slik kan vi få bedre kunnskap om sakens omfang. Jeg vil avslutningsvis gi honnør til de tusener av medarbeidere som bemanner våre sykehus, og all annen helsetjeneste, dag og natt, julaften, 1. påskedag og 17. mai. Dørene er aldri låst. Vår takk og honnør må bl.a. komme til uttrykk gjennom at vi søker kunnskap om god helse og godt arbeidsmiljø i tjenesten, og at vi dernest organiserer og leder sektoren slik at pasientene får god og sikker behandling.