trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Det skal handle om studieplasser. Jeg har snakket med en ung jente som var blant de rekordmange tusen søkerne som sto uten studieplass i sommer. Oda Mangen har visst at hun ville bli sykepleier så lenge hun kan huske. I august fikk hun avslag på søknaden til sykepleierstudiet for andre året på rad, til tross for gode karakterer og sterk motivasjon. Så måtte hun stå i kø i 14 måneder – før hun omsider kom inn på sykepleierstudiet i september. Kravene til poengsum økte underveis. Dette gjelder en utdanning som skal utdanne personell som det er mangel på i stort sett hele landet, og det skjer i en tid da Norge opplever høy ungdomsledighet. Når man har en situasjon med over 70 000 mennesker under 30 år utenfor studier og arbeid, har Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen knapt foreslått nye studieplasser. Studieplasser gir den enkelte mulighet til å komme styrket ut av en vanskelig situasjon og gir også arbeidslivet en nødvendig kompetanse. Tilbake til Oda. Hun ble motløs, og hun ble lei seg, men hun klarte heldigvis å skaffe seg en midlertidig jobb. Likevel måtte hun bruke ett år av livet sitt og vel så det på en midlertidig jobb, selv om det eneste hun ønsket seg, var å komme i gang med et studium som hun alltid har hatt som førstevalg. Det ble på en måte 14 bortkastede måneder, som heller kunne vært brukt til å kvalifisere seg for yrkeslivet. Arbeiderpartiet tar framtiden på alvor. Vi foreslår å opprette 3 000 nye studieplasser i 2018, med vekt på lærerutdanning, helse- og sosialfag, IKT, teknologi og realfag. Det ville gjort at flere hadde fått muligheten til å studere, og at arbeidsledige og andre som står utenfor arbeidslivet, kunne sikret seg den kompetansen som trengs for å komme i arbeid. 1 000 av disse plassene ville vi ha øremerket til studier innenfor IKT og teknologi. Et annet tema: For å sikre en solid og omstillingsdyktig universitets- og høyskolesektor og for å tiltrekke oss dyktige studenter og forskere i årene framover, mener vi i Arbeiderpartiet at det er helt sentralt med en god infrastruktur og en tilrettelagt bygningsmasse. Det er også innenfor forskning og høyere utdanning et svært vedlikeholdsetterslep, og vi mener det trengs en prioriteringsliste for bygg og infrastruktur innenfor sektoren. Til tross for rekordhøy oljepengebruk finner regjeringen nesten heller ikke rom for nybygg. Vi har tidligere fått flertall for å be regjeringen legge fram en plan for det samlede investeringsbehovet i den nye langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Det forventer vi at kommer til å skje snart.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Jeg tok opp dette med ABE-reformen, og det har øyensynlig falt Høyre litt tungt for brystet. Jeg gjorde det fordi Arbeiderpartiet er kritisk til å bruke universitets- og høyskolesektoren som en salderingspost for å få budsjettene til å gå opp. Dette har etter hvert blitt mindre av en reform og mer en måte å saldere på, der det er det regjeringens støttepartier anser som gode formål, som finansieres med flate kutt i driftsbudsjettet. Disse kuttene settes vilkårlig. De er lite treffsikre, og det er ikke byråkratiet som rammes, men brukerne, i dette tilfellet studenter og faglig ansatte. Etter Arbeiderpartiets mening bør disse kuttene ses i en mer langsiktig sammenheng og i en større sammenheng. Vi synes det er slapt av regjeringen å ri prinsippet om å kutte i drift og stillinger uten å vurdere konsekvensene. Vi mener også at Stortinget bør ta stilling til om sektoren i lengden er tjent med denne måten å styre på.
Helge Robert Midtbø (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Fleire av våre sjukehus treng ei nødvendig oppgradering og fornying for å tilfredsstille framtidas behov for pasientane, dei pårørande og helsepersonellet som jobbar der. Mange av helseføretaka slit med ein trong økonomi, noko som gjer det svært utfordrande å gjennomføre større oppgraderingar, setje opp ny, framtidsretta bygningsmasse og investere i ny teknologi. I mitt heimfylke Sogn og Fjordane har helseføretaket betydelege investeringsplanar, bl.a. innanfor psykisk helsevern. Dette er nødvendige investeringar for at sjukehuset skal kunne møte framtidas utfordringar. Vi ser no via media at Helse Førde må redusere drifta med om lag 50 mill. kr for å kunne greie å løfte desse investeringane. Dette er krevjande, og fleire er uroa over at dette vil gå ut over tenestetilbodet til innbyggjarane. Vi ser det same bildet i fleire av føretaka. Dei siste åra har ein sett at mykje av pasientbehandlinga i norske sjukehus er dreia frå døgnbehandling til dagbehandling, og det kan vere bra for mange. Samtidig kan det sjå ut som om inntektssystemet ikkje har hengt med på den endringa. Så sjølv om føretaka behandlar fleire pasientar, går inntektene ned. Bildet for fleire av helseføretaka er utfordrande: stort investeringsbehov i bygg, medisinteknisk utstyr og i IT-løysingar, reduserte inntekter, bl.a. grunna overgang frå døgnbehandling til dagbehandling, kutt i rammetilskota – skjult bak ordet «avbyråkratisering». Ja, mange helseføretak er i ein krevjande økonomisk situasjon. Og oppe i dette skal vi rigge sjukehusa for framtida. Hadde vi i dag vedteke Arbeidarpartiets alternative budsjett, ville helseføretaka fått nær 1,4 mrd. kr meir i 2018 enn det regjeringa legg opp til. For Helse Førde ville dette gjeve om lag 25 mill. kr meir til drifta. Det hadde vore ei flott julegåve til pasientane og dei tilsette ved sjukehusa i Sogn og Fjordane – og tilsvarande for resten av landet. Men julegåva til pasientane og dei tilsette frå denne regjeringa er i staden eit sjukehusbudsjett som ikkje vil setje spesialisthelsetenesta betre i stand til å løyse dei stadig fleire og større oppgåvene som dei skal handtere i framtida.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Helseutgiftene øker og øker – opp ca. 17 mrd. kr per år de siste årene. Nå er de oppe i rundt 10 pst. av BNP, eller rundt 62 000 kr per innbygger. SV håper selvfølgelig på og jobber for offentlig velferd. Helse er bra – det er bra å bruke penger på helse, selv om det nå selvfølgelig står under press av private helseaktører. Det er en annen debatt. Det som gjør meg litt frustrert når jeg ser helsebudsjettet, er selvfølgelig det som mange andre også sikkert har tenkt på, at sektorene ikke ses i sammenheng. Sånn er det med all budsjettdebatt og alt budsjettarbeid. For eksempel ses ikke helse i sammenheng med transportløsninger eller miljøløsninger, og det er ett ord som stikker seg fram her, og det er forebygging. Det er helt avgjørende at vi ser disse tingene i sammenheng, i hvert fall må et politisk parti se disse tingene i sammenheng. Det er urovekkende lavt aktivitetsnivå i befolkningen. Friluftsorganisasjonene har gjort en stor studie på dette. Det var Vista Analyse som gjorde det, delvis i år og delvis i fjor – det var to rapporter som kom. De har sett at dårlig fysikk og lite aktivitet selvfølgelig fører til fedme, livsstilssykdommer osv., og med tapte arbeidsinntekter og arbeidsledighetstrygd er det et tap for samfunnet på over 40 mrd. kr i året – enorme tall. Vi må også rett og slett bli flinkere til å satse på og legge til rette for fysisk aktivitet i dagliglivet. En må ikke satse på at folk nødvendigvis går til alle slags treningssentre, for vi må huske at det også er et klasseperspektiv her: Hvem er det som er ressurssterke, hvem er det som ikke er det? Det betyr at vi må legge til rette for fysisk aktivitet i dagliglivet. Det vil si fysisk aktivitet i skolen, som har vært debattert her i salen nettopp, med en times aktivitet hver dag. Vi har også vært innom sunn og gratis skolemat – vi hørte nettopp min kollega Wilkinson, på vegne av SV. Og jeg vil legge til: Når man ser på transportbudsjettene, er ikke gang- og sykkelveier bare et miljøspørsmål, det er også et aktivitetsspørsmål. Legger man til rette for det, sånn at det er lettere med sykkel og gange til og fra jobben, har det enormt mye å si for folkehelsa og også for helsebudsjettet. Så jeg vil bare si det veldig kort: Vi må være flinke til å løfte blikket, se på de andre budsjettene som vi vedtar, gjerne snakke med kolleger i andre etater og andre sektorer. Vi må ha aktivitet som er for de mange, og ikke for de få.
Ingelinn Lossius-Skeie (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Statlig finansiert eldreomsorg er et forsøksprosjekt i seks kommuner og gjennomføres av Helsedirektoratet. Omsorgstjenestene i disse forsøkskommunene finansieres av staten. Prosjektet representerer fornyelse, faglig utvikling og økt brukermedvirkning. Det er blitt omtalt som en kvalitetsreform – en helt ny måte å tenke på. Stjørdal og Lillesand kommuner sier allerede at de ønsker å videreføre prosjektet utover 2019. Statlig finansiering setter brukeren og dennes behov i sentrum, og kan beskrives som en tilpasset eldreomsorg. Pleierne har uttalt at de er mer fornøyde fordi de får jobbe i ro, uten kutt, og de er mer positive til hverdagen. Prosjektleder og økonomisk rådgiver for statlig finansiering i Lillesand beskriver erfaringene med prosjektet som overraskende positive. Prosjektet medfører knallhard jobbing i første fase, første halvår, med 27 ulike vedtakskoder. Man tar i bruk statistikk og dimensjonerer tjenestene. Dette betyr gjennomgang og rydding i alle vedtak. Ut av dette får man veldig fin kvalitet og nyttig statistikk. Prosjektets moderne styringsverktøy gjør at man får bedre oversikt over brukerne, deres behov og alle kostnadene. Denne oversikten hever kvaliteten på omsorgstjenestene. Jeg vil minne om at bruk av statistikk i pleien er en vitenskapelig måte å jobbe på, med tradisjon tilbake til Florence Nightingale. Alle i forsøkskommunene som søker om hjelp, blir kartlagt i et totimers førintervju ved hjelp av en samtaleguide. Grundigheten og bedre kartlegging gir trygghet for brukerne og er viktig fordi utrygghet utløser mange tjenester. Brukeren spørres: Hva er viktig for deg? Grundig kartlegging gjør det også lettere å forebygge. Kartleggingen har medført at omsorgstjenesten går tidligere inn med tjenester, men begynner med tjenester på riktig nivå i tjenestetrappen. Før gikk man for høyt inn, for fort. Nå går man ikke tungt inn der det ikke er nødvendig. Resultatet er mer fornøyde brukere. Som sykepleier mener jeg at hemmeligheten bak suksessen er tilførselen av midler, og at statlig finansiering ikke er noen «quick fix». Prosjektet kjennetegnes av rydding i oppstarten. Selv en svært dyktig prosjektleder konkluderte med at de har sett at de har veldig mye å lære, hvilket tyder på at noen i Helsedirektoratet har gjort en veldig god jobb. Statlig finansiering er ikke vanlig valgkamppolitikk som fokuserer på bare ett eller to av brukerens behov, f.eks. aktivitet, ernæring eller velferdsteknologi. Prosjektets kjennetegn er at det ivaretar alle grunnleggende pleiebehov et menneske kan ha. Eldreomsorgen kan ikke fortsette som salderingspost i møte med eldrebølgen, med opprivende skjebner i media. Vi bør forlate et gammelt system der staten skylder på kommunene, og kommunene skylder på staten. Med statlig finansiert eldreomsorg får den eldre den nødvendige omsorg uavhengig av kommuneøkonomi, gjeld eller renteøkning. La oss prioritere de grå hår!(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-19:
Egentlig skulle jeg ha snakket om hvor viktig det er å forebygge sykdom, hvor viktig det er for helsa til folk å utjevne sosiale og geografiske forskjeller, og hvor viktig det er med rett næring og fysisk aktivitet. Men jeg må snakke om en av de største helsetruslene i verden, nemlig antibiotikaresistens. I Norge har vi relativt god kontroll på antibiotikabruken både til mennesker og dyr, men i mange land er situasjonen en helt annen, og motstandsdyktige bakterier sprer seg raskt. Resistens mot antibiotika gjør at selv enkle infeksjoner ikke lar seg behandle, og allerede dør over 25 000 pasienter i Europa hvert år som følge av dette. En britisk studie sier at i 2050 vil ti millioner mennesker på verdensbasis dø årlig grunnet motstandsdyktige bakterier. Mangel på effektivt antibiotika vil også kunne føre til livstruende infeksjoner i forbindelse med kreftbehandling og etter kirurgiske inngrep. Vi har en handlingsplan med mål om 30 pst. reduksjon i vår antibiotikabruk innen 2020. Vi bør følge Legeforeningens anmodning om at også Norge på dette feltet bør bli en pådriver internasjonalt. I Spania brukes det eksempelvis 135 ganger så mye antibiotika per kilo kjøtt som det blir brukt i Norge. Men også land som Danmark, Frankrike og Tyskland har et veldig høyt antibiotikaforbruk i sin kjøttproduksjon. Tenk på dette når noen handler billig kjøtt utenfor våre egne landegrenser. Utbredelsen av antibiotikaresistens er faktisk helsevesenets klimakrise, og Senterpartiet satser på å møte denne situasjonen. Vi satser på en egen pakke med tiltak mot antibiotikaresistens, og vi vil bruke 50 mill. kr ekstra på dette i 2018. Et viktig tiltak for å unngå unødig antibiotikabruk er å forebygge at infeksjoner oppstår. Norske sykehus har et gjennomsnittsbelegg i sykehussenger på 93 pst. Det er høyt. Gjennomsnittlig beleggsprosent for OECD-land er 78 pst., og i Storbritannia har helsemyndighetene satt belegg på 80 pst. som øvre grense for hva som er forsvarlig. En tysk undersøkelse viser at om pasientbelegget er høyere enn 92,5 pst., fører det til økt dødelighet blant pasientene og økt sykdom blant de ansatte.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-12-19:
God folkehelse lønner seg, og en viktig del av folkehelsearbeidet er å sikre god mental helse hos befolkningen og forebygge psykisk uhelse. Senterpartiet vil jobbe for at fokuseringen i helsesektoren er på forebygging framfor på reparasjon, og vi vil øke innsatsen på forebygging av psykiske lidelser. Fysisk og psykisk helse må ses i sammenheng, fordi fysisk helse påvirker mentalhelse og vice versa. En rekke av de tiltakene som forebygger fysisk uhelse, forebygger også psykisk uhelse, f.eks. fysisk aktivitet i skolen, som jeg er veldig glad for at vi har fått gjennomslag for. Men vi må heller ikke overse det faktum at psykisk uhelse er en av de største samfunnsutfordringene i vår tid, og at det er et betydelig behov for innsats spesielt rettet mot dette. Det er fortsatt en vei å gå før psykisk helse-utfordringer anerkjennes på samme måte som fysiske plager alle steder. Det er fortsatt en vei å gå før tabuet rundt psykiske plager forsvinner helt. Samfunnets holdninger til psykisk helse-utfordringer kan dessverre føre til at forebyggingsarbeidet blir vanskeligere, og at tilbudet til dem som har behov for hjelp, ikke er like godt alle steder. Alle som har et helseproblem, må tas på alvor og sikres god oppfølging, uavhengig av om det er en psykisk eller en fysisk utfordring. Felles for alle nordmenn er at man er innbygger i en kommune, og det er kommunen som er nærmest til å hjelpe med å følge opp innbyggerne sine. Gode helsetjenester nær folk er avgjørende, og det er spesielt også i Kommune-Norge at det er behov for en større innsats for å forebygge og behandle psykisk uhelse. Alle må sikres et likeverdig helsetilbud, uavhengig av bosted og av sosial eller økonomisk situasjon. Derfor har vi i Senterpartiet lagt inn 150 mill. kr til en kommunal opptrappingsplan for psykisk helse og rus og psykiatri i vårt alternative statsbudsjett. Økende sosiale forskjeller er ikke bra for folkehelsen. 92 000 barn vokser opp i familier med vedvarende lavinntekt, ifølge SSB, og vi vet at risikoen for psykiske og fysiske lidelser har sammenheng med sosiale forskjeller. Tidlig innsats er helt avgjørende for å forebygge psykisk uhelse i voksen alder og for å sikre at alle barn får like forutsetninger, og tidlig innsats skjer også i kommunen. Derfor har Senterpartiet økt rammen til kommunene med 3,9 mrd. kr utover regjeringens forslag, og vi legger bl.a. inn 50 mill. kr ekstra for å ansette flere helsesøstre i skolen. Det er en nødvendig styrking av kommuneøkonomien for å sikre at skolehelsetjenesten styrkes, og for å styrke kommunenes arbeid med å fremme barn og unges psykiske helse. Dette er et veldig viktig forebyggende og holdningsskapende arbeid. Satsing på psykisk helse hjelper ikke bare individer; det er også god samfunnsøkonomi.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2017-12-19:
Det er godt dokumentert at en høy andel av barna med tiltak fra barnevernet også har en høy forekomst av psykiske lidelser og et sammensatt behov for helsetjenester. Forskning viser at tre av fire barn og unge i barnevernsinstitusjoner og halvparten av barna i fosterhjem har psykiske lidelser. Mange av disse barna får ikke den hjelpen de trenger, og i 2015 ble det utarbeidet en omfattende rapport av Regionalt kunnskapssenter for barn og unge ved NTNU, på oppdrag fra Bufdir og Helsedirektoratet. Funnene i rapporten viste at ungdommene i for liten grad får hjelp med de psykiske lidelsene de har. Disse ungdommene har behov for konkret hjelp, noe som altfor mange ikke får. I fjor gikk Helsedirektoratet og Bufdir sammen med fagmiljøene og utarbeidet ti konkrete anbefalinger for å sikre at barnevernsbarn skal få bedre helsehjelp. Blant annet ble det anbefalt å styrke allmennlegetjenester og etablere såkalte barnevernsleger samarbeide om tidlig avdekking og utredning av hjelpebehov sørge for bedre tilgjengelighet til psykiske helsetjenester for barn og unge i kommunene styrke bruken av individuell plan Senterparti-representantene Heidi Greni, Kjersti Toppe og Per Olaf Lundteigen fremmet i år et representantforslag om bedre helsehjelp til barn i barnevernet, hvor nettopp disse anbefalingene ble løftet fram. Dessverre ble forslaget nedstemt. Når ungdom som har fått oppfølging av barnevernet, fyller 18 år, mister de som regel hjelpen de trenger. Er det slik vi skal behandle barn og unge som er i en sårbar situasjon? De blir riktignok myndige den dagen de fyller 18 år, men det er absolutt ikke ensbetydende med at de ikke lenger trenger den hjelpen og omsorgen de har hatt. Ettervern er derfor viktig, og Senterpartiet mener derfor at det må bli enklere å få forlenget fosterhjemsoppholdet etter fylte 18 år, og også å sikre at flere får et godt tilbud om ettervern fram til fylte 23 år. Senterpartiet har fremmet forslag om dette også, da fosterhjemsmeldingen ble behandlet – igjen ble vi nedstemt. Det er trist å oppleve at ikke flere partier ser verdien av å fokusere på forebygging på dette feltet, noe som på lang sikt vil være gunstig, både for de enkelte barnevernsbarna og for samfunnet. Vi må se disse barna. Forebygging som dette er hele essensen i Senterpartiets helsepolitikk. Jeg vil derfor vise til vårt alternative budsjett, hvor det foreslås bl.a. 20 mill. kr til barnevernet, fra de 530 mill. kr ekstra som vi gir til sykehusene en styrking av kommunerammen på hele 2,5 mrd. kr en egen økt bevilgning på 150 mill. kr til en kraftig opptrappingsplan for rus og psykisk helse i kommunene Senterpartiet tar nemlig barnevernsbarnas psykiske behov på alvor.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-12-19:
Senterpartiet vil at folk, uansett hvor de bor, uansett hva slags bakgrunn de har, og uansett hva slags inntekt de har, skal ha tilgang til det samme grunnleggende helse- og velferdstilbudet. Alle skal ha mulighet til å leve gode liv med god helse. Da må vi ha en politikk for forebygging, og vi må utjevne sosiale og geografiske helseforskjeller. Dessverre gjør dagens regjering det stikk motsatte. På område etter område fører regjeringen en politikk for sentralisering, byråkratisering og privatisering av norsk helsevesen, en politikk som gir større sosiale og geografiske forskjeller. Senterpartiet står for en politikk som går motsatt vei. Vi vil redusere innsatsstyrt finansiering, vi vil avvikle fritt behandlingsvalg, vi vil avvikle kvalitetsbasert finansiering, vi vil gå bort fra systemet med nøytral moms i helseforetakene, og vi vil avvikle helseforetaksmodellen til fordel for en ny modell med stedlig ledelse på alle sykehus. Vi vil bort fra markedstenkningen og sentraliseringen. Vi vil ha folkets helsetjeneste. Vi vil styrke pasientbehandlingen ved de offentlige sykehusene, slik vi i vårt alternative budsjett gjør med over 0,5 mrd. kr. Og vi vil ruste opp lokalsykehus, fødetilbud, ambulansetjeneste og legevakt i hele landet og prioriterer 200 mill. kr til det i vårt alternative budsjett. Nok en gang legger regjeringen opp til sentralisering og større enheter. Denne gangen er det i Helfo, der minst to tredjedeler av dagens kontorsteder er foreslått fjernet, blant dem et veldrevet kontor i Eidsvoll i mitt eget fylke Akershus, med 13 ansatte. Når Senterpartiet tar kampen for de lokale arbeidsplassene og tjenestetilbudet, blir vi møtt med harselas fra regjeringspartienes side. «Senterpartiet hadde jo vært imot den industrielle revolusjonen», kan vi lese fra representanten Tone Trøen i Eidsvoll Ullensaker Blad den 15. desember. Jeg skal love representanten Trøen og regjeringen én ting: Senterpartiet kommer til å fortsette kampen mot sentralisering og for tjenester nær folk, uansett hva Høyre måtte si i ulike sammenhenger. Jeg er glad for at flertallet i denne salen går mot sentraliseringen av Helfo-arbeidsplasser, både i Akershus og mange andre steder i landet. Senterpartiet ønsker å styrke tjenester nær folk, vi ønsker å legge til rette for gode helsetjenester i hele landet, og vårt alternative budsjett er et godt eksempel på nettopp det.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Jeg skal ikke forskuttere arbeidet med en regjeringsplattform, men det er helt åpenbart at skole også er et viktig satsingsområde for Fremskrittspartiet. Hvis representanten Tvedt Solberg hadde lest mer enn bare én nyhetssak, hadde han sett at også Siv Jensen har sagt at hun ønsker at skole skal bli en mye viktigere sak for Fremskrittspartiet ved stortingsvalget i 2021, at vi er veldig opptatt av å prøve å løfte inn spesielt yrkesfag og kampen mot frafall i videregående skole, og at det blir viktige områder for oss i en ny regjeringsplattform. Men så er det også viktig for oss å satse på reduserte skatter, som jeg nevnte i innlegget mitt, og å ha en historisk satsing på samferdsel, for det handler om at de som vi utdanner i dag, skal ha en jobb å gå til i framtiden. Da er vi nødt til å sørge for bedre rammevilkår, slik at vi får styrket konkurransekraft, og at ikke flere bedrifter flagger ut av landet.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Først må jeg få oppklare en åpenbar feil som representanten Tvedt Solberg kom med. Han sier at det er 2 500 færre på yrkesfag. Årsaken er at «medier og kommunikasjon» er endret fra å være yrkesfag til å bli studiespesialiserende. Det var 2 900 som søkte seg inn på det nå i år, mot 3 100 i fjor, så det er omtrent det samme, man har bare endret hvor elevene hører til. Når representanten sier at det ikke skjer noe på yrkesfag, er det altså feil. Yrkesfag og fagskoler styrkes med nesten 70 mill. kr, 638 nye studieplasser i fagskolene, vi øker rekrutteringen av lærebedrifter, og vi skal gi flere yrkesfagelever mulighet til å hospitere i bedrifter. Det skjer absolutt mye på dette fagfeltet, men det skjedde veldig lite under de åtte rød-grønne årene.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Først og fremst vil jeg gratulere representanten Arnstad med at Senterpartiet legger fram bedre budsjetter i opposisjon enn det de gjorde i posisjon. Når det gjelder utstyr på videregående skoler, er ikke vi med på forslaget som går ut på å utrede det, for det ble gjennomført en rapport senest i 2015 som viser behovet i videregående skoler. For oss er det viktig at det blir fulgt opp med penger til kommunene og til fylkeskommunene, slik at de kan bruke mer penger på videregående skoler. Kommunesektoren har fått økt realvekst i de fire årene, med mer økt realvekst enn i de fire årene som var før. Ellers er det viktigste med yrkesfag selvfølgelig at vi sørger for at elevene har en plass å fullføre utdanningen sin. Derfor har vi økt lærlingtilskuddet kraftig i de årene vi har sittet, mens det sto stille i de årene representanten Arnstad var i regjering.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Som jeg nevnte i mitt innlegg, er noe av det jeg er mest stolt over at vi har gjennomført, behovsprøvingen på prisen i barnehager. Den innebærer at maksprisen øker noe, slik at de som har best inntekt, må betale litt mer, for at de som har lavest inntekt, får tusenvis av kroner i reduserte foreldreutgifter i barnehagen. Det er jeg stolt over å ha vært med på, og jeg er litt overrasket over at opposisjonen stemte imot dette da vi fremmet det i desember 2014. Det er litt misforstått sosialisme, hvor SV altså kjemper imot at det skal bli billigere barnehager for dem som har minst, samtidig som de kjemper for at det skal bli mye billigere barnehager for dem som tjener mest – en veldig rar politikk som SV står for. Jeg vil tro at de egentlig burde vært mer enig i den politikken vi fører, med redusert foreldrebetaling for dem som har minst.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Jeg vil også gratulere representanten Marit Knutsdatter Strand med et bedre budsjett i opposisjon enn i posisjon. Jeg registrerte at representanten sa at man i en årrekke har arbeidet for ganske mange tiltak, og det ble nevnt en del fra talerstolen, bl.a. satsing på yrkesfag. Da har vi lærlingtilskuddet, som vi har økt med ca. 21 000 kr per kontrakt i vår periode, mens det så å si sto stille under forrige regjering. Vi har skjerpet kravet om bruk av lærlinger for å vinne offentlige anbud. Dette har det vært snakket om lenge, men vår regjering gjennomfører det. Så ble det også fra talerstolen nevnt flere studentboliger. Der leverer vi godt over dobbelt så mye som den forrige regjeringen. Så mitt spørsmål er, siden Senterpartiet sier de har jobbet i en årrekke for å få til disse tingene: Var det SV eller Arbeiderpartiet som begrenset dere i regjering?
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Det har vært interessant å følge debatten. Jeg registrerte at representanten Tvedt Solberg var veldig bekymret for at de 200 mill. kr som går over kommunesektoren som frie midler, ikke kommer til å gå til det de skal gjøre, til tidlig innsats. Jeg deler for så vidt bekymringen, når det er nesten 300 ordførere fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Jeg oppfordrer representanten Tvedt Solberg til å stemme på Fremskrittspartiet i 2019, så skal vi få ordnet det. Representanten Martin Henriksen sier at det er regjeringen som blir presset til å endre skolepolitikken sin. Men la oss se hvem som følger hvem. Vi har satset mye på yrkesfag og fagskoler, slik vi har lovt. Vi har økt studiestøtten, og det er interessant å se at vi er på vei til å løfte den til elleve måneder. Det var noe som alle de rød-grønne partiene var for, både i 2005 og i 2009. Så sitter de i forhandlingsrommet og forhandler om en ny regjeringsplattform, men det er noen av dem som klarer å forhandle det ut, selv om alle er enig i det. Men vi gjennomfører det, og vi ser at Arbeiderpartiet følger etter i sine alternative budsjetter nå. Når det gjelder studentboliger, har vi levert mellom 2 200 og 2 500 hvert år i den perioden som har vært, mens Arbeiderpartiet i snitt leverte ca. 1 000 i den perioden de styrte – med unntak av to år, 2009 og 2013. Det var helt sikkert tilfeldig at det var valgår, men da valgte de å bevilge penger til litt mer. Ellers, når det gjelder etter- og videreutdanning, var det Trond Giske som reiste til Trondheim sammen med Jens Stoltenberg og lovte at de skulle videreutdanne ca. 3 000 i året. Vi har levert 5 500, Arbeiderpartiet følger etter i sine alternative budsjetter. Vi kan med det samme ta for oss lærlingtilskudd, eller vi kan ta forskning og 1 pst. av BNP. Det ikke-sosialistiske flertallet viser vei, og opposisjonen følger etter. Ellers registrerte jeg at representanten Arnstad mener at det er et politisk teater og et spill for galleriet når vi går ut og mener at det er feil at staten skal finansiere linedance- og bridgeopplæring for 50-åringer. Vel, la det ikke være noen tvil: Jeg mener av hele mitt hjerte at det ikke er en offentlig oppgave å finansiere bridgeopplæring for 50-åringer. Jeg konstaterer at stortingsflertallet dessverre er av en annen oppfatning, og jeg skulle gjerne ha sett et annet utfall av det i budsjettforliket. Men jeg er fornøyd med verbalforslaget hvor regjeringen blir bedt om å gå i dialog med folkehøyskolene for å finne en modell for å fase ut tilskudd til kortkurs, mot at grunnbevilgningen økes. Men la det ikke være noen tvil: Jeg mener ikke at det er en statlig oppgave å finansiere dette, i motsetning til representanten Arnstad.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2017-12-19:
Jeg må si at jeg kjenner ikke sosialistene i SV igjen. Tidligere i dag kom det klart fram at de var imot å redusere foreldrebetalingen i barnehagene da vi innførte det, og den store kampsaken nå er å sørge for at de som tjener mest, skal få billigere barnehager. Nå sist var representanten Wilkinson oppe og belærte høyresiden om hvordan man finansierer budsjettene. Så det er nye tider i SV. Det ble påpekt fra SV at vi bruker opp sparepengene. På min første dag som stortingsrepresentant var oljefondet på 4 714 mrd. kr. Nå er det på 8 628 mrd. kr. Det er altså ingenting som tyder på at sparepengene blir brukt opp av denne regjeringen. Ellers er jeg blitt utfordret på hva som er Fremskrittspartiets visjoner inn i en ny regjeringsplattform. Det er selvfølgelig hele partiprogrammet vårt. Det er det som blir lagt på bordet på vår første forhandlingsdag. Med det vil jeg ønske god jul til hele komiteen og alle som har deltatt i debatten.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Det var interessant å høre komitélederens innlegg i – som han sa – denne første debatten. Skrytesakene på skole i budsjettet må vi vel konstatere er Venstre og Kristelig Folkepartis gjennomslag. Det snakkes om at yrkesfag skal løftes, men jeg ser ingen nye tiltak i budsjettet. Det kan jo nevnes at Arbeiderpartiet i sitt budsjett har satt av en kvart milliard mer til yrkesfag og har mange nye tiltak. Debatten om regjeringsplattform viser litt av det samme. Fremskrittspartiet har gått høyt på banen og sagt at en har fire krav til forhandlingene – der er det ingen om utdanning. Så egentlig lurer jeg litt på om det vil bety noe rent politisk at Fremskrittspartiet ønsket seg og fikk komitélederen i utdannings- og forskningskomiteen. Steffensen har jo uttalt både i media og her i dag at yrkesfag skal løftes spesielt. I forhandlingene om en ny regjeringsplattform nå: Mener komitélederen at Fremskrittspartiet bør kjempe for gjennomslag for yrkesfag, eller bør han heller velge skattekutt og mer til vei?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Jeg opplever ikke at det er noe svar på det som var det grunnleggende spørsmålet mitt, for når vi nå går inn i mye vanskeligere tider, som finansminister Siv Jensen snakker så mye om, der det må prioriteres hardere, er det ikke tvil om at Fremskrittspartiet har pekt på helt andre saksområder når disse valgene skal tas. Det er Siv Jensen selv som har sagt at av de kravene Fremskrittspartiet går inn med i regjeringsforhandlingene, er det ingen som omhandler utdanning. Nå har vi hørt at Yrkesfagenes år skal komme – det er fortsatt ingen nye tiltak. Det er blitt 2 500 færre elever på yrkesfag, og det er et enormt behov for lærere, så det er nok av ting å ta tak i som vi ser at denne regjeringen ikke har gjort. Så jeg vil igjen utfordre på å svare på spørsmålet: Når det nå er trangere tider i budsjettene – det blir vanskeligere å prioritere hvor midlene skal gå, og hva en skal sette av penger til – kan vi nå tro at det blir annerledes, at det er noe som endres, og at Fremskrittspartiet for alvor vil gå i kampen for å prioritere yrkesfagene, noe som de ikke har gjort de siste fire årene?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-12-19:
Jeg er enig i at dette har vært en interessant debatt, men jeg er litt overrasket over hvor visjonsløst det har vært fra regjeringa. Det er kanskje ikke så rart, som et svar til representanten Simonsen, at et visjonsløst budsjett også gir en visjonsløs debatt. Det som jeg synes er det rare, er at de som nå har vunnet tillit fra folket til nye år i regjering, ikke har noen nye ambisjoner. Det virker som om man egentlig er litt ferdig, og fornøyd med prosjektet sitt. Det kan nesten virke som at Venstre må inn i regjering mest som en redningspakke for regjeringa for at en skal få til noen nye ideer. For i denne debatten er en bare opptatt av å bruke de store ordene. En snakker om et historisk yrkesfagløft, men en har ingen nye tiltak og kun fattige fem millioner til yrkesfagåret. Statsråden var heller ikke noe unntak. Han brukte hele innlegget sitt på å snakke om digitalisering og ny teknologi, beskrive, forklare og etterlyse, ikke minst, klok digitalisering. Ja, jeg er helt enig, men denne regjeringa har jo ikke hatt noen digitalisering. Alle de konkrete forslagene vi i dag vedtar og diskuterer, er det enten Venstre som har fått inn i forhandlingene, eller Arbeiderpartiet og komiteen som har lagt til. Her er det ingen systematikk – kun store ord og lite handling. Representanten Tybring-Gjedde var opptatt av læring og kvalitet. Det er vi også. Da synes jeg det er merkelig at Høyre i dag stemmer mot at vi skal ha flere lærere i skolen, at Høyre uttalt er mot en tillitsreform og ikke minst mot det å fjerne testing, måling og den overstyringen som skolen nå ser. Jeg inviterer heller Høyre med på den debatten som virkelig betyr noe for lærerne og elevene, og før en gjør det, oppfatter jeg klagesangen fra Tybring-Gjedde mest som et retorisk poeng. I tillegg nedvurderer Høyre systematisk betydningen av skolemiljø, fysisk aktivitet og helse. Jeg har hørt Høyre si at frukt og fysisk aktivitet går på bekostning av elevenes læring. Det er feil. Sunne elever lærer mer og ikke mindre. Jeg savner fortsatt et svar fra Fremskrittspartiet og komitélederen: Hva vil egentlig komitélederen kjempe for når en ny regjeringsplattform nå skal utformes? Hva er det Fremskrittspartiet egentlig har av konkrete utdanningskrav når en nå skal utforme de nye visjonene for en ny regjering?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
Representanten Steffensen var veldig opptatt av yrkesfagene og håndverk og fagarbeidere. Det er mange av oss som er opptatt av det, det er mange av oss som ønsker at en skal satse sterkere på det, og i likhet med Arbeiderpartiet har Senterpartiet lagt inn en kvart milliard i økning til yrkesfagene i neste års statsbudsjett. Høyre og Fremskrittspartiet påpeker i proposisjonen og innstillingen at 2018 er Yrkesfagenes år, og da er det jo hyggelig at en bevilger 5 mill. kr til noen skolekonkurranser som en skal være med på. Men problemet er at det er viktig for yrkesfagene at en bevilger penger til f.eks. utstyr. Utstyr i yrkesfagene er en særlig utfordring for en del av linjene, som kan være spesielt ressurskrevende, men der vil en jo ikke engang være med og utrede – en vil slett ikke være med og se på en mulighet for toppfinansiering av denne typen særlig ressurskrevende yrkesfaglige linjer. Hvorfor er Fremskrittspartiet så veldig negativ til det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
Vi er alle opptatt av økt lærertetthet, men i diskusjonen om lærernorm er det mange av oss som har vært litt i tvil. Vi har vært i tvil fordi vi er litt usikre på: Betyr det at det blir økt læringsutbytte? Nei, sier Statistisk sentralbyrå, som utga en rapport nå tidligere i uka. Kan det innebære sentralisering? Ja, sier mange krefter, også departementet sjøl, forstår jeg. Innebærer det en detaljstyring av skoler? Ja, sier skolelederne. Er det et glitrende eksempel på at politikere ikke bestandig bedriver forskningsbasert politikk? Ja, mener Høyres tidligere utdanningsminister Kristin Clemet, som uttalte seg på Norsk Lektorlags årsmøte nylig. Mange av oss ville ha ment at disse problemstillingene hadde fortjent en bredere og bedre gjennomgang før man eventuelt innførte en norm. Mitt enkle spørsmål er: Hvorfor synes Høyre nå plutselig at det er et godt forslag å innføre en lærernorm?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
Jeg tenkte jeg skulle gå litt videre på akkurat det spørsmålet, for vi har vært enig med Kristelig Folkeparti om at kompetansekrav til lærerne er bra, men dette med å gi dem tilbakevirkende kraft er et slag i ansiktet på svært mange lærere som er dyktige, erfarne og som har mye å gjøre i norsk skole. Det at en forteller over 30 000 lærere at de ikke er bra nok, har gjort dem provosert, sjølsagt. Det har gjort dem usikre. Så forstår jeg at Kristelig Folkeparti har bundet seg til en viss avtale. Samtidig sier representanten Grøvan at Kristelig Folkeparti ikke har endret syn. Da er mitt spørsmål: Hvilken strategi har Kristelig Folkeparti lagt når det gjelder å arbeide videre for å hindre denne avskiltingen av disse over 30 000 lærerne?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
I forrige uke la regjeringen fram noen tall om mulig effektivisering i kommunesektoren. Kommunalministeren har lovprist tallene og sagt at nye tall viser at dersom alle kommunene blir like effektive som de beste eller de mest effektive, kan vi frigjøre om lag 29 mrd. kr. Problemet er at i barnehagesektoren måles effektiviteten bare ut fra å produsere flest mulig oppholdstimer til lavest mulig pris. Det er en dårlig oppskrift på kvalitet. Alt annet likt betyr det at kommuner som har lav bemanning i barnehagene og færre ansatte med høy utdanning og ansiennitet, kommer best ut – er mest effektive. I dagens innstilling fokuserer vi mye på spørsmålet om større bemanning og flere pedagoger i barnehagen. Hvordan synes statsråden at den målingen av effektivitet som regjeringen nå lovpriser, står seg i dagens debatt? Og kan dette kommunebarometeret på effektivitet i det hele tatt si noe om kvaliteten på barnehagetilbudet i kommunene?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
På tampen av debatten tenkte jeg å benytte anledningen til å kommentere litt av det som har kommet fram i løpet av debatten. For det første er jeg veldig enig i mye av det representanten Tybring-Gjedde sa når det gjaldt barnehager og behovet for at en der også er opptatt av både kvalitetshevende tiltak, pedagognorm og andre tiltak. Men i en regjering og hos et regjeringsparti må det jo henge sammen, og det er da det er problematisk. Det kan ikke være slik at det ene departementet ikke vet hva det andre holder på med. En kan ikke sende doble budskap til dem som faktisk skal utøve barnehagevirksomheten i dette landet. For det er slik, som jeg også påpekte i min replikk til statsråden, at samtidig som vi i denne debatten står og snakker om kvalitet, priser kommunalministeren dem som er mest effektive, dvs. de som har lavest mulig bemanning, med færre ansatte og helst færre ansatte med høy utdanning og ansiennitet. Han lar dem komme best ut – de er mest effektive – mens vi snakker om en helt annen type kvalitet. Den typen doble budskap kan ikke regjeringen komme unna med. Jeg deler den bekymringen som representanten Sandberg uttrykte om antall studieplasser i høyere utdanning. Vårt behov for kompetanse tilsier at man ikke burde være nødt til å vente i måneder og år for å få studieplass, noe stadig flere gjør, og som representanten også viste til. Det pussige med denne regjeringen er at de i stadig større grad krever kvalitet før man starter en utdanning, i stedet for å kreve kvalitet når man er ferdig med utdanningsløpet. Det er jo da man skal bevise den avgjørende kvaliteten, enten det er lærer- eller sykepleierutdanning. Da må jeg litt tilbake til lærernormen. Statsråden sier her at han mener opposisjonen bør være opptatt av at klasseskillet går på hva elevene lærer, at det er det vi skal være opptatt av. Hvorfor skal da regjeringen nå, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, bidra til noe som kanskje sentraliserer vekk lærerkrefter fra de områdene som har de største utfordringene knyttet til nettopp læringsutbytte? Og hvorfor skal man drive en detaljstyring – noe i alle fall Skolederforbundet oppfatter som en sterk detaljstyring – av skolenes disponering av virksomheten ved over natta å innføre en lærernorm som absolutt ikke har vært utredet? Når det gjelder det representanten Gudmundsen sier, skal jeg ikke si så mye om det, bare konstatere at representanten Steffensen var imot kortkurs og bridge i dag, men at han kommer til å stemme for det likevel. Det gjør han fordi ingen i denne sal er så avansert i sin dobbeltkommunikasjon som Fremskrittspartiet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-12-19:
Jeg tror nok en må regne med at det også blir blandet inn litt økonomi. Det er sørgelig, rett før jul, at Høyre og Fremskrittspartiet ikke føler at de får den applausen og de jubelbrølene de ønsker. Men debatten må settes litt i perspektiv. Vi har i dag en statsminister som står ansvarlig for mer bruk av oljepenger enn samtlige statsministre før henne. Det er situasjonen vi står i. Derfor vil jeg si til representanten Simonsen at det er helt riktig at Senterpartiet sier at 2 000 studentboliger er bra, men at Senterpartiet ville ha foreslått flere. Med andre ord: Vi ville prioritert annerledes enn denne regjeringen. Vi er inne i den perioden av norsk historie da oljepengebruken er størst, og debatten i dag handler om hvordan man prioriterer bruken av disse pengene. Høyre og Fremskrittspartiet har i stor grad prioritert dem til skattelettelser. Vi ville prioritert dem til andre ting, bl.a. utdanning.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Regjeringen øker nå maksprisen i barnehagen til 2 910 kr i måneden. Siv Jensen var en av barnehageforlikets mødre, og det at Fremskrittspartiet i dag går inn for å øke maksprisen, er etter min oppfatning et brudd på det forliket. Det framgikk av barnehageforliket at maksprisen skulle være på 1 750 kr i 2005-kroner, og hvis man bruker SSBs konsumpriskalkulator, viser den at 1 750 kr i 2005 tilsvarer 2 200 i 2016-kroner. Maksprisen vil altså være ca. 700 kr høyere til neste år enn i 2005. Mener representanten fra Fremskrittspartiet at Fremskrittspartiet bryter barnehageforliket når de nå øker maksprisen i barnehagene?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
33 000 erfarne lærere vil bli avskiltet med dagens regjering. Kompetansekravene er blitt gitt tilbakevirkende kraft, og de lærerne som ikke får tatt etterutdanning innen 2025, vil ikke lenger ha en godkjent utdanning. Hvordan regjeringen skal klare å gjennomføre dette løftet med dagens tempo, er et spørsmål jeg har til representanten Gudmundsen. I tillegg: Finansieringen av denne kompetansehevingspakken er, ifølge de lærerne jeg snakker med, urettferdig, og den er slettes ikke fullfinansiert. Hva vil representanten si til disse lærerne som nå blir ukvalifiserte, og som ikke har en god finansieringsløsning på bordet for å få gjennomført de kravene som Høyre i regjering stiller?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Jeg takker representanten Tybring-Gjedde for at jeg får mulighet til å snakke om heldagsskolen. Når SV sier at vi vil ha mer skolemat, og at vi vil ha mer fysisk aktivitet, sier vi samtidig at vi ønsker å gi lærerne tid og ressurser til dette, vi ønsker å utvide skoledagen. Dagens skole ønsker vi skal bli mer praktisk og mer variert. Vi tror at det f.eks. vil føre til at færre dropper ut av videregående skole, og vi tror virkelig at det er slik framtidens skole bør være. Vi er ikke imot kompetansekrav. Vi er imot tilbakevirkende kraft, vi er imot det som regjeringen gjør, nemlig å fortelle dagens lærere at de ikke duger lenger. Hvilken annen yrkesgruppe opplever å bli fortalt at de ikke lenger duger? Det er det regjeringen gjør.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Det er ikke tvil om at vi ønsker en tillitsreform i norsk skole. Det er nettopp fordi at vi ønsker at læreren skal få mer tid i klasserommet. Det som inngår i reformen, er mindre målstyring og mer praktisk og variert undervisning. Vi ønsker at læreren skal bruke tid i klasserommene. Jeg har lyst til å peke på det som Barneombudet sier, de har gjort mange undersøkelser på spesialundervisningen, og det viser seg at de svakeste elevene får de minst erfarne lærerne. Dette er en helt feil utvikling. Derfor ønsker vi flere lærere inn i klasserommene. Det er nettopp det rektorene svarer når de får spørsmål om virkningen av de 600 nye lærerne inn i grunnskolen, som Kristin Halvorsen bevilget penger til. Jo, det ble en bedre spesialundervisning, og ungene fikk undervisningen i klasserommet …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Jeg har selv jobbet som lærer i 17 år, og jeg opplever at mer og mer av tiden jeg hadde som lærer, måtte brukes til å skrive rapporter – jeg måtte sitte på et overfylt lærerrom og skrive rapporter. Det var egentlig ikke det jeg i utgangspunktet utdannet meg til. Jeg utdannet meg til lærer fordi jeg ønsket å bruke tid i klasserommet på å undervise elevene og på å gi tilpasset opplæring. Hvordan skal det være mulig å gi tilpasset opplæring med de overfylte klasserommene som Høyre tydeligvis går inn for? Nå må de visst innføre en lærernorm som de er imot og ikke har tro på. Men det har SV tro på, derfor var det å få innført en lærernorm en av våre hovedsaker i årets valgkamp.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
SV ser på hvordan familiene fungerer i dag. De aller, aller fleste familiene er nødt til å sende ungene sine på SFO. Derfor vil vi inkludere mer av skoledagen i SFO, bl.a. ønsker vi at leksene skal være gjort når elevene kommer hjem, sånn at elevene skal ha det akkurat sånn som foreldrene har det – når de kommer hjem, har de fri. Det som skjer i dag, Grøvan, er at når elevene kommer hjem og har spist middag, må de begynne på en ny runde med lekser. Det er et tydelig krav fra SV at vi ønsker at de skal få slippe det, og at skoledagen blir lagt opp sånn at den er tilpasset moderne familier.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Ikke overraskende gjelder også mitt spørsmål prisen Kristelig Folkeparti måtte betale for lærernormen. Kristelig Folkeparti har levert inn et Dokument 8-forslag som går på lærernorm, nye kompetansekrav som ikke skal gis tilbakevirkende kraft og å endre karakterkravet i matematikk. Men så er det sånn at etter budsjettforhandlinger med regjeringen, har tydeligvis Kristelig Folkeparti gitt opp to tredjedeler av sitt eget Dokument 8-forslag. Da saken var oppe i en høring forrige fredag, pekte bl.a. Skolenes landsforbund på at det var Kristelig Folkepartis forslag komiteen burde samle seg om. Tydeligvis synes Skole-Norge dette er et godt forslag. Men spørsmålet jeg og Skole-Norge nå stiller oss, er jo: Hva skjer med Kristelig Folkepartis eget Dokument 8-forslag? Skal de stemme imot det når saken kommer opp i Stortinget den 13. februar?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Forrige uke kom det statistikk fra Utdanningsdirektoratet som viste at 5,6 pst. av lærerne i norsk grunnskole ikke oppfyller kompetansekravene for tilsetting. Samtidig viser tall innhentet av utdanningskomiteen fra kunnskapsministeren at det står 415 ledige plasser på lærerutdanninger rundt omkring i landet. Nord universitet har 116 ledige plasser, Høgskolen på Vestlandet har 68, og Høgskolen i Sørøst-Norge har 70 ledige plasser nå i høst. Mener ikke ministeren at det er et problem at så mange plasser står tomme, og er det ikke nå ministeren burde tatt et krafttak for å sikre at alle ungene våre fikk nok tid med en kvalifisert lærer også i framtiden?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-19:
Representanten Mathilde Tybring-Gjedde sa i sitt innlegg at ingen snakker om læringsutbytte. Da har ikke representanten Tybring-Gjedde hørt etter, eller i hvert fall ikke forstått hva SV snakker om. Tror representanten Tybring-Gjedde at SV snakker om å utvide skoledagen for ingenting? Vi snakker om det fordi vi må få på plass det som mangler i dag. Vi må ha større vekt på kreativitet, kunnskap og dybdelæring, mer tid til en praktisk og variert skoledag, mer fysisk aktivitet og sunn skolemat. Næring henger som kjent veldig nært sammen med læring. Leksene skal foregå i skolehverdagen, sånn at ungene får hjelp på skolen og leksefri når de kommer hjem. Vi tror at en mer praktisk og variert skoledag vil gi bedre læringsutbytte, og det å bygge fuglekasse, dramatisere Ibsen eller dissekere en fisk vil nok sørge for at alle ungene får like muligheter, uansett om de lærer best gjennom teori eller praksis. Men skal man få til dette i norsk skole, er nettopp lærernormen viktig. Hvis ikke disse tingene er å snakke om å øke læringsutbyttet, tror jeg representanten Mathilde Tybring-Gjedde må ha et rart læringssyn.