Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-03:
Saksordføreren har gjort rede for innholdet i proposisjonen og at det er en samlet komite som står bak innstillingen og forslaget om at staten deltar i emisjonen i Eksportfinans. Staten eier en minoritetspost på 15 pst. i selskapet. Eksportfinans er en viktig bidragsyter til eksportfinansiering for norske bedrifter, og bidrar til at disse oppnår konkurransedyktige finansieringsvilkår. Høyre mener at eierskapet er fornuftig begrunnet og basert på forretningsmessige kriterier. På den bakgrunn er det naturlig at staten opprettholder sin eierandel når selskapet skal gjennomføre en slik emisjon. Et annet og ikke fullt så prisverdig argument for å delta i emisjonen er at denne blir gjennomført til en betydelig underkurs. Det gjør at eiere som eventuelt ikke deltar, vil tape store økonomiske verdier. Staten må derfor være med i emisjonen for å beskytte sin investering som eier i Eksportfinans. Situasjonen i Eksportfinans er ganske spesiell. Selskapet har pådratt seg et stort urealisert tap på 786 mill. kr pr. utgangen av november 2007 i forbindelse med plassering av likviditetsporteføljen. Selskapet er derfor i en situasjon hvor det blir tvunget til å styrke egenkapitalen av hensyn til egen kredittverdighet. I et brev til komiteen datert 20. februar gjør næringsministeren rede for at det urealiserte tapet pr. årsskiftet var nede i 588 mill. kr, men at det er grunn til å tro at tapet har økt i tiden etterpå. Det er grunn til å understreke at vi normalt oppfatter risikoen ved eksportfinansiering å være knyttet opp til tap på utlån og garantier som blir gitt til bedrifter som har virksomhet i risikoutsatte markeder. Denne type tap er mer logisk ut fra kjernevirksomheten i Eksportfinans. Tapet som har oppstått her, stammer derimot fra forvaltningen av likviditetsporteføljen som selskapet har i finansmarkedet. Per utgangen av november var denne likviditetsporteføljen på 73,4 milliarder kr, og deler av porteføljen er investert i såkalte Asset Backed Securities, som jeg da forstår påvirkes av utviklingen i boligmarkedet i USA. Disse verdipapirene har ifølge proposisjonen i utgangspunktet hatt en god kredittrating, slik at tapet er uventet og antakeligvis i strid med den risikovurdering som opprinnelig lå til grunn. Tapet viser at det er en risiko knyttet til Eksportfinans’ forretningsmodell som det er grunn til å se nærmere på. Det står i proposisjonen at Regjeringen vil følge opp at Eksportfinans vurderer hvilken betydning disse erfaringene bør ha for forretningsvirksomheten framover for å oppnå ønsket risikostyring og kontroll. Departementet legger videre til grunn at selskapet ikke øker eksponeringen mot renterisiko gjennom nye investeringer i likviditetsporteføljen før erfaringene er analysert og drøftet med eierne. Dette synes jeg er en riktig og nødvendig håndtering av situasjonen. Derfor er det litt underlig at regjeringspartiene ikke ser ut til å være like entusiastiske til denne oppfølgingen, i og med at de ikke er med på opposisjonens henvisning til denne viktige konklusjonen i innstillingen. Vi har også merket oss at Regjeringen denne gangen har gått til det skritt å engasjere en finansiell rådgiver i forbindelse med emisjonen. Det gir både Regjeringen og Stortinget et bedre grunnlag for behandlingen av denne saken. Dog er det å bemerke at Regjeringens bruk at finansielle rådgivere i eierskapspolitikken fra sak til sak framstår som lite konsistent, i og med at Nærings- og handelsdepartementet ikke brukte noen eksterne finansielle rådgivere ved det langt større og langt mer risikable kjøpet av aksjer i Aker Holding. Det hadde vært en fordel om Regjeringen etablerte en tillitvekkende og ryddig praksis når det gjelder kvalitetssikring i utøvelsen av eierskapspolitikken. Avslutningsvis vil jeg vise til brev fra statsråden datert 19. februar 2007, hvor det framgår at finansnæringen i Norge i liten grad har tatt store tap som følge av uroen i de internasjonale finansmarkedene. Det er så langt rapportert om materielle tap kun fra DnB NOR og Eksportfinans. Sett opp mot situasjonen for internasjonale finansinstitusjoner, særlig i det amerikanske finansmarkedet, virker dette beroligende. Situasjonen tyder på at den finansielle stabiliteten i Norge er god, hvilket er av stor betydning for norske bedrifter.