Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-11-13:
Interpellanten tar opp en veldig viktig problemstilling, nemlig det som går på personvernet, kontra det som storsamfunnet og det offentlige har behov for av informasjon for å kunne gjøre jobben sin, og det man er satt til å forvalte og utføre. Det viktige her er nettopp å finne den riktige avveiningen i forhold til disse punktene, slik at man faktisk ikke føler at personvernet kommer unødig i en pressituasjon. Når det gjelder Norsk pasientregister, oppstår problemene når man kan samkjøre og kryss-sjekke flere av de forskjellige helseregistrene vi faktisk har. Det er da man virkelig kan sette dette i perspektiv, og det er da vi trenger skikkelig kraftige mekanismer som kan forhindre at den enkelte person blir rammet i siste instans. Det er ikke til å komme bort fra at vi i en rekke forskjellige sammenhenger ser stadige utfordringer for personvernet – måten vi betaler våre varer på, når vi handler på Internett, i banker, bomstasjoner, overalt. Vi er faktisk i ferd med å havne i en situasjon der personvernet vårt kommer i skvis. Det som er det spesielle i denne situasjonen, er nettopp hvor avhengig vi faktisk er av tillitsforholdet mellom lege og pasient. Hvis pasienten føler frykt for å gi ut all informasjon til legen – slik at legen skal kunne treffe sine beslutninger i forbindelse med selve behandlingen av pasienten – fordi den kan komme andre instanser i hende, personer som ikke har noe med dette å gjøre, kommer vi i en situasjon der tillitsforholdet mellom lege og pasient rett og slett blir svekket. Da er vi ille ute å kjøre. Det er her vi må finne mekanismer, for å forhindre at slikt kan skje. Pasientjournalsnoking, som statsråden var inne på i sitt innlegg, er utrolig viktig å forhindre. Hvis vi får et slikt forbud, tror jeg hele denne salen kommer til å juble. Jeg er rimelig sikker på at vi raskt skal kunne finne fram til en løsning, nettopp for å forhindre at informasjon skal komme på avveie. Hvordan er det der ute i dag? Nå hører vi at man har sendt på høring forslag om hvorvidt hele pasientjournaler skal kunne sendes til NAV. I likhet med interpellanten Lønning kan ikke jeg se noe grunnlag for at NAV skal kunne holde på med hele pasientjournaler. Det er ikke alltid at målet om å avdekke eventuelt trygdemisbruk fra legenes side skal kunne gå på bekostning av det tette tillitsforholdet – et tillitsforhold man er nødt til å ha – mellom lege og pasient. Det er det som her kommer i skvis. Det er det vi er helt nødt til å få stoppet på en skikkelig måte. Vi kan ikke ha det slik at man når man går til legen, selv må vurdere om man tør informere om alt til behandlende lege, eller ikke. Kan informasjonen brukes feil? Kan naboen min på NAV-kontoret plutselig få tilgang til mine helseopplysninger, når medisiner skal hentes ut, når refusjon skal gis? Mange får da også mulighet til å se hva som feiler vedkommende pasient. Vi er helt nødt til å ha et godt og sterkt vern knyttet til den enkelte pasient, og til hvilken informasjon som skal kunne gis videre. Vi kan ikke ha det slik at man er i tvil om hvorvidt det man gir ut, kan komme på feil hender. Det vil faktisk også skade registrene våre på sikt, fordi så lenge man vet at disse registrene kan samkjøres, tas ut og personidentifiseres, vil man også kunne komme i en situasjon der man ikke gir ut den informasjonen man faktisk skulle ha gitt. Interpellanten reiser en svært viktig problemstilling. Jeg ser fram til at vi kan få en rekke debatter i denne sal framover som nettopp fokuserer på personvernet, og hvordan personvernet best mulig kan ivaretas – også i et informasjonssamfunn, som vi lever i.