trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Jeg må si at det som forbauset meg med regjeringserklæringen, var ikke alt som stod der, men den totale mangelen på perspektiv på de utfordringene som alle andre land i Europa slåss med hver eneste dag, nemlig hvordan europeiske land, velferdsland som vårt eget, skal klare seg i den internasjonale konkurransen i årene fremover. Det er ord som nesten ikke nevnes. Det er strategier som på en måte har forsvunnet ut av denne regjeringens politikk. Og hvis vi da begynner å stille spørsmål ved en del av elementene i strategiene, må jeg få lov til å spørre statsministeren: Er det slik at det å fjerne obligatorisk annet fremmedspråk i norsk skole, det å fjerne krav om studiekompetanse til høyere utdanning, det å flytte fokus i næringspolitikken fra nyskaping til statlig støtte og det å øke skatte- og avgiftsnivået er ledd i en strategi som kommer til å bidra til at Norge blir smartere, mer konkurransedyktig og bevarer og videreutvikler velferden? Det er iallfall en helt annen kurs enn det alle andre europeiske sosialdemokratisk styrte land har lagt seg på de siste årene.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Jeg er opptatt av hva som er målet med politikken vår, og i hvilken retning det går. For meg er skattelettelser et virkemiddel – og det har det alltid vært for Høyre – for å nå de målene. Vi mener at skattenivået i Norge må være lavere på viktige områder hvis vi skal være konkurransedyktige internasjonalt. Og jeg registrerer at det jeg sier på dette området, faktisk har bred støtte hos alle dem som jeg antar at også nestlederen i Arbeiderpartiet møter på internasjonale møter i sosialdemokratiske forsamlinger. Dette er ikke noe annet enn det Gerhard Schröder sa i valgkampen sin, dette er ikke noe annet enn det Tony Blair har som sitt politikkgrunnlag – det er ikke noe annet enn det de fleste sosialdemokratiske partiene konsekvent sier er viktig for å kunne løse utfordringene fremover. Til tross for at man fra Arbeiderpartiets side nå mener at deres modell er så kjempegod, er det iallfall ikke Arbeiderpartiets modell disse landene søker til. Det er faktisk den miksen som Høyre har, av lavere skatter og satsing på kunnskap og kvalitet, som er den viktige hvis vi skal sikre velferden i fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Det er helt riktig: Når man sitter i regjering, inngår man kompromisser som gjør at man ikke alltid får gjennomslag for alle sakene. Men jeg kunne ha laget en mye bedre liste over hvilke saker vi opplever at vi har inngått kompromisser i, enn den Per Sandberg hadde. For i en rekke av de sakene som blir nevnt her, er det punkter som skiller oss fra Fremskrittspartiets program. For eksempel mener Høyre at vi også har et forvalteransvar som gjør at vi skal ta vare på norsk natur. Når det gjelder spørsmålet om hvorfor det ikke er blitt bygd gasskraftverk ennå, skyldes det først og fremst markedsmessige forhold. De tre konsesjonene som var gitt, er gitt. Og det har ikke vært gjort noen endringer som skulle tilsi at de ikke er blitt bygd. Det har rett og slett vært forskjell når det gjelder pris. Hvis representanten vil ha et bedre replikksvar, skal jeg en eller annen gang hviske hva vi egentlig har kompromisset om, for det er ikke disse sakene jeg har dårligst samvittighet for. Når det så gjelder vårt forhold: Høyre kommer til å samarbeide med de partier som vil samme retning for vårt samfunn som det Høyre ønsker. Der er vi ganske pragmatiske. Vi har opplevd i den forrige perioden at sentrum på noen punkter har ligget nærmere dette, men jeg har også opplevd at sentrum på noen punkter har avveket fra det. Så det er på en måte den tiden opposisjonen får ta for å finne ut hvem det er som går i riktig retning i forhold til samfunnet. Ikke på alle punkter er det Fremskrittspartiet som ligger oss nærmest på det området.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Det kunne vært interessant om Regjeringen hadde et klart mål på hvem som er fattige i dag. Jeg har registrert de siste dagers debatt, at de tre regjeringspartiene har startet om igjen debatten om hva fattigdomsdefinisjonen skal være. Jeg mener den regjeringen som har gått av, har gjort et krafttak for å legge grunnlaget for en betydelig flytting av mennesker ut av fattigdomsfellen i dette samfunnet. Det foreligger ingen statistikk på fattigdom for de siste fire årene. Den siste statistikken som er laget på dette området i dette landet, går frem til 2003. Jeg vil gjerne måles på resultater frem til 2005, for frem til 2003 hadde vi økende arbeidsledighet. Om to år, når den statistikken er ferdig, skal jeg være med på å diskutere om noen av tiltakene våre har virket eller ikke. Foreløpig er det ingen statistikk som sier noe om virkningene – bortsett fra én ting, nemlig utgiftene og antallet klienter som får sosialhjelp i dette landet. Og det gikk altså ned i 2004. Derfor må man vente med å måle den forrige regjeringens resultater til de er målbare. Vi har lagt grunnlaget for et krafttak for at de som har det vanskelig i dette landet, faktisk skal få det bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Jeg er glad for vekst i kommuneøkonomien. Det er altså slik at etter at jeg snakket med ordføreren i Frosta – jeg har vært på besøk der noen ganger og snakket om dette – har den forrige regjeringen gitt betydelig økte bevilgninger til kommunene. Vi har systematisk hvert eneste år gitt mer i frie inntekter enn det Senterpartiet forrige gang de satt i regjering noen gang klarte, og de bidrog altså dermed til de problemene som kommunene hadde i denne perioden. Men det som blir hovedutfordringen, er ikke hvor mye mer penger kommunene får. Hovedutfordringen blir hvordan dette finansieres. Det er klart at hvis renten går opp, vil mange av kommunene begynne å slite igjen, for rentenedgangen har bidratt til at mange kommuner har fått en bedre økonomi. Hvis det skjer noe med de store WTO-rammebetingelsene, kommer grøntnæringen i Frosta kommune til å få store problemer. Da kommer den kommunen til å slite ekstra mye, og skatteinngangen kommer til å bli mindre. En av utfordringene i mange av landets kommuner har jo vært mangel på skatteinntekter, ikke mangel på overføringer; skatteinntektene har vært lave fordi norsk økonomi gikk dårlig. Nå er skatteinntektene til kommunene høyere fordi vi har snudd økonomien, og det gir en mye sunnere kommuneøkonomi.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
Jeg er helt enig i at omstilling er betydelig mye mer enn konkurranseutsetting og privatisering. Det synes som om det er venstresiden i Norge som forsøker å sette likhetstegn mellom disse to tingene. Da vi hadde et program som het «Mer igjen for pengene» i 2003, bestod det av betydelig flere tiltak og mye annet enn konkurranseutsetting. En av de viktige tingene som skjer ved at en systematisk tenker igjennom hvordan pengene brukes, både i det offentlige og andre steder, er f.eks. at en må sette opp kvalitetsmål. Hvis det er merbyråkratiserende at kommuner eller statlige institusjoner faktisk setter opp hvilke mål på kvalitet man skal ha i ulike instanser – at man faktisk kan se hvor avvikene kommer, og se om tjenesten er dårlig – er jeg villig til at vi skal ha det lille merbyråkratiet. En av de tingene som har skjedd, og som man ofte fra venstresiden og fra fagbevegelsen sier medfører mer byråkrati, er at man har begynt å snakke om kvaliteten i eldreomsorgen, at vi må vite noe om dette, vi må vite om den er god eller dårlig. Det er for meg en forbedring og ikke en byråkratisering.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-20:
For ti år siden var Hill-Marta Solberg sosialminister i Norge og la frem en stor stortingsmelding om velferdssamfunnet hvor perspektivene var å peke på hvilke moderniseringer, omstillinger og endringer som måtte til for å kunne bære de store utfordringene i en verden som var tøffere internasjonalt. Jeg har bare et konkret spørsmål, siden det er umulig å lese noe slikt ut av regjeringserklæringen: Hvilke nye reformer på det sosiale området som skal bidra til å gjøre oss konkurransedyktige i fremtiden, vil Arbeiderpartiet og den nye regjeringen foreslå å gjennomføre? Jeg tenker ikke på de reformer som allerede er vedtatt etter initiativ fra den forrige regjeringen, nemlig NAV – ny arbeids- og velferdsforvaltning – og pensjonsreformen. Hvilke andre nye reformer vil Regjeringen foreslå for å følge opp det som altså var hovedtanken i det sosialminister Hill-Marta Solberg jobbet med for ti år siden, og som var Arbeiderpartiets perspektiv for problemene, inntil de gikk inn i dette samarbeidet?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Eg vil gratulere statsministeren, Jens Stoltenberg, og Regjeringa med valsiger og ein verdig måte å gjennomføre eit skifte i Noreg på. Kristeleg Folkeparti vil føre ein sakleg, men tydeleg opposisjonspolitikk, bygd på det kristne verdigrunnlaget med menneskesynet, forvaltaransvaret og nestekjærleiksbodet. Det er, som Stoltenberg sa, ei spennande erklæring som vart lesen i går. Men det er noko som manglar, og det har eg lyst til å etterlyse. I trontalen seier Samarbeidsregjeringa – regjeringa Bondevik: «Regjeringen har sin verdiforankring i rettsstatens og demokratiets prinsipper og i den kristne og humanistiske kulturarv. Respekten for det enkelte menneske, for menneskeverdet og menneskerettighetene er grunnleggende.» I erklæringa i går var det ingenting om eit felles verdigrunnlag, og det var ikkje referanse til, slik som vi har pleidd å ha i Det norske storting, vår tusenårige tradisjon, det kristne og humanistiske verdigrunnlaget. Eg håper at Stoltenberg kan bekrefte at dei likevel vil gå inn på det grunnlaget.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
Jeg skal også få lov til å slutte meg til lykkønskningene til den nye statsministeren og ønske lykke til med hans nye regjering. Jeg vil også få takke for hans viktige bidrag til å få til et godt og verdig regjeringsskifte som var demokratiet vårt verdig. Jeg vil også benytte anledningen til å takke for den smule forelesning vi fikk her for noen minutter siden, om kunsten å samarbeide mellom partier i regjering. Jeg har stor respekt for nyvunnet kunnskap, og også dette kunnskapsløftet er jeg for. Så til en sak som jeg er opptatt av, men som ikke ble berørt i regjeringserklæringen i går. Når statsministeren legger fram et ambisiøst prosjekt på vegne av statsbudsjettet som går på å bruke mer penger på viktige områder, som innebærer atskillig flere mennesker inn i offentlige stillinger, trengs det arbeidskraft utover det som er ledig i Norge i dag. Det ble ikke sagt noe positivt om nødvendigheten av å ha arbeidsinnvandring og den arbeidskraft vi nå får innenfor det utvidede EØS-området. Det kan skyldes fremmedskepsisen i Senterpartiet eller rødpennene i LO, men jeg velger å tro det var en tidsglipp, og vil gjerne be statsministeren om å benytte denne anledningen til å si noe om viktigheten av det innenfor hans politikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
Venstres syn – og mer enn syn, også faktisk i handling – har kommet klart fram i den fireårsperioden vi har bak oss, og i og for seg i fireårsperioden før det også, og uttrykker hvilke parti vi kan samarbeide med i regjering. Politikken, de politiske skillelinjene, de politiske standpunktene, synet på økonomisk politikk, bruk av penger, syn på arbeidsinnvandring, syn på miljøpolitikk og mange ting har så langt gjort det umulig for Venstre å kunne være i et regjeringssamarbeid med Fremskrittspartiet. Alt jeg kjenner til av Fremskrittspartiets politikk, slik det tegnes i denne debatten og i andre sammenhenger, tyder på at det vil være situasjonen framover også. Men jeg kan på et vis, og det var det jeg gav uttrykk for i det intervjuet, ikke være en liberaler som bestemmer meg for at det standpunktet og det syn på andre partier skal jeg ha til alle tider. Jeg er faktisk åpen nok til å ta partier på alvor. Jeg er åpen nok til å ta den nye parlamentariske lederen i Fremskrittspartiet på alvor og si: Hva vil hun med partiet sitt? Vil hun endre standpunkter? Er det slik at det over tid er mulig å begynne å samordne standpunkter mer? Det vet jeg ikke noe om i dag, men så langt mitt øye ser i politikken nå, er det en uaktuell problemstilling å være i regjeringssamarbeid med Fremskrittspartiet.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
Hvis det er ønskelig for representanten Hagesæter er det selvsagt ikke noe problem å gratulere Fremskrittspartiet med et godt valg også! Det er selvsagt hyggelig for representanten Hagesæter og for Fremskrittspartiet. Men jeg kan i det minste på vegne av Venstre få lov til å bruke et uttrykk som en del aviser bruker, nemlig «øker mest», om Venstre. Jeg tror det er stor forståelse i stortingssalen for at Venstres leder skal få glede seg over et godt valgresultat. Jeg er definitivt ikke misfornøyd med det, selv om jeg gjerne skulle sett, av hensyn til landet, at det var grunnlag for et fortsatt ikke-sosialistisk regjeringssamarbeid. Når det gjelder nå å begynne å snakke om eventualiteter ved et valg om fire år, og hva det valgresultatet kan gi, synes jeg det blir ganske meningsløst i starten av et opposisjonsliv i Stortinget hvor opposisjonen er i åpenbart mindretall. Men slik politikken er i dag, og slik partiene ter seg i denne debatten, er det for meg åpenbart at det er Høyre og Kristelig Folkeparti som er Venstres samarbeidspartier i en framtidig regjering.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
Det var mye på ett minutt. La meg først si: Når vi snakker om de gamle stolte Venstre-høvdingene, minner det meg i disse dager om tidligere mange ganger landbruksminister Haakon Five fra Nord-Trøndelag, som Bondepartiet var så uenig med den gangen på 1930-tallet fordi han ikke stod for en fullt så reguleringskåt innstilling i landbrukspolitikken, at det kanskje var en av de mest medvirkende årsaker til det store bondeforliket, eller kriseforliket, med Arbeiderpartiet. Det er 70 år siden. Vi får se om det går 70 år til neste gang. Det er slik at det Regjeringen varslet til Stortinget i går – og som er beskrevet i dagens aviser – om bevegelser i WTO, setter dagens markedsregulering gjennom samvirket i press ved at man må avvikle eller redusere betydelige deler av målprisordningen og det administrerte prissystemet i landbruket. Det gjør at samvirket får en ny rolle, men kanskje en minst like viktig rolle, fordi samvirket langt på vei må gjøre mange av disse oppgavene på egen kjøl. Det blir ikke noe mindre, men det blir en helt ny politikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
La meg først få lov å gi uttrykk for glede over å kunne ønske en ny generasjon Borten velkommen på Stortingets talerstol. Det kan være grunnlag for en lang og viktig og god karriere i Norge. Jeg tror også – slik jeg oppfattet det i valgkampens hete – at vi har fått en ny Borten som kanskje har et større hjerte for selve sentrumssaken enn det som ledelsen av hans parti har i dag. Venstre er et sentrumsparti. Jeg er raus nok til å innrømme overfor representanten Ola Borten Moe at det er også Senterpartiet, slik jeg oppfatter det. Selv om vi har mange ulikheter og velger ulik samarbeidsretning, så er vi runnet av samme rot, som så mange har sagt mange ganger. Jeg ønsker å ha et godt samarbeid når det gjelder de tingene vi kan samarbeide om. Det er feil når noen med hersketeknikk i denne sal prøver å kalle Venstre et høyreparti, som statsminister Stoltenberg gjør, eller snakker om økonomisk liberalitet. Venstre står for – og i det minste søker etter – den gode balanse mellom økonomisk frihet og fellesskapets løsninger. Det vil vi fortsatt gjøre.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-20:
Ja, siden presidenten sier det, behøver ikke jeg å gjenta det. Men jeg også både håper og tror det. Det er riktig og viktig som replikanten her sier, at for Venstre er skolesaken kanskje en av de viktigste sakene. Den bærende tråd gjennom hele Venstres historie har vært nødvendigheten av å ha en skole som gir like muligheter til individer som har svært ulik bakgrunn og ulike forutsetninger. Jeg tror at dette kommer til å bli enda viktigere i årene framover. Jeg tror kanskje det viktigste sosiale prosjektet vi står overfor, er å fange elevene i skolen og gi dem muligheter til kunnskap for å kunne utjevne forskjeller senere i livet og ta del i samfunnsutviklingen. Men det må jo være slik at basis for skolen er kunnskap. Det har vi delt på en glimrende måte med Høyre og Kristelig Folkeparti i det regjeringsprosjektet vi nå har lagt bak oss. Det må være basis og viktig for å gjøre skolen til en kunnskapsskole. Jeg ser med glede at nå ønsker også den nye regjeringen å videreføre Kunnskapsløftet. Det er respekten for læreren som er det grunnleggende i en kunnskapsskole.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Representanten Siv Jensen vil i den stortingsperioden som starter nå, være leder for den største opposisjonsgruppen. Det kan derfor være interessant å utfordre representanten Jensen på hva slags rolle Fremskrittspartiets parlamentariske leder vil innta i Stortinget framover. Gjennom valgkampen hørte vi et fremskrittsparti som ivret for samling på borgerlig side, men som ble avvist av bl.a. Høyre. Mitt spørsmål er: Ser Fremskrittspartiet seg fortsatt som brobyggeren på borgerlig side, eller vil vi nå oppleve et fremskrittsparti som bruker tiden i opposisjon til tvert imot å finslipe sine mest ytterliggående standpunkt?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Flere enn jeg skjønner sikkert at det tar tid å erkjenne at det budskapet som Høyre stod for i valgkampen, ikke har fått gjennomslag, og Høyres leder fortsetter da også denne debatten med å hamre videre på de samme budskapene – og det hørtes ikke spesielt lystelig ut – om hvordan det skal gå med kongeriket etter at vi nå har fått et regjeringsskifte. Jeg fulgte nøye med på hvilke budskap Erna Solberg valgte å løfte fram. Jeg merket meg det faktum at Høyres store løfter om kraftige nye skattelettelser blir lite vektlagt i representanten Erna Solbergs innlegg. Så mitt spørsmål er: Representerer dette en gryende erkjennelse av at det ikke er nye skattelettelser som trengs i samfunnet vårt, men tvert imot en sikring av fellesskapets muligheter både til å klare utdanningsløftet og omsorgsløftet?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Jeg merker meg at representanten Thomsen er opptatt av de frie inntektene til norske kommuner. Det er også den nye regjeringen. Det er derfor Regjeringen har et helt krystallklart løfte i sin Soria Moria-erklæring, nemlig at de frie inntektene skal øke med 5,4 milliarder kr neste år. Det er en kraftig økning. Men Regjeringen har i tillegg til det også en forpliktelse om at man skal trappe opp kommuneøkonomien i årene som kommer, gjennom en plan. Så jeg merker meg at Thomsen også er opptatt av de frie inntektene, ikke bare øremerkede midler. Når det gjelder eiendomsskatten, er eiendomsskatten i dag en frivillig kommunal skatt. Det framgår av Soria Moria-erklæringen at regjeringspartiene mener at det skal den fortsette å være.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Jeg tror faktisk at det i deler av opposisjonspartiene på Stortinget over lang tid har rådet den misforståelse at faglig politisk samarbeid kun handler om samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og de LO-organiserte. Det er en stor misforståelse. Med faglig-politisk samarbeid mener i hvert fall Arbeiderpartiet – og har alltid ment det – at det handler om å samarbeide med alle de store og viktige fagorganisasjonene her i landet, enten de tilhører LO eller ikke. Det vil også være politikken til den nye regjeringen. Det er det ingen tvil om, slik at åpenhet for den nye regjeringen også betyr åpenhet i forhold til Organisasjons-Norge i full bredde. Når det gjelder enkeltforslag i budsjettet, kvitterer ikke jeg ut dem i dag. Det må Regjeringen få lov til å komme tilbake til. De skal ha et par uker til å gjøre sine endringer på budsjettet.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Det er jo hyggelig at vi på en dag som denne også kan omtale saker der de som representerer de nye regjeringspartiene og de avgåtte regjeringspartiene, er veldig enige. En av de virkelig store oppgavene den nye regjeringen skal gjennomføre, er nettopp pensjonsreformen, der også representanten Erna Solbergs parti helt ut er enig i det som den nye regjeringen skal gjennomføre. Vi har her en svær oppgave foran oss i Norge, som det er bra at et bredt politisk landskap står bak. Når representanten Erna Solberg etterlyser nye reformer på det sosiale området, mener jeg at en av de viktigste oppgavene vi skal arbeide med i årene framover, er å sikre at vi får folk ut av arbeidsledighet. Da må også sosialpolitikken innrettes på en slik måte at hovedmålet er å få folk i arbeid. Tidligere i dag har det vært etterlyst hvor vi skal hente arbeidskraft fra. Vi har i dag 100 000 arbeidsledige. Det er ingen tvil om at det kreves reformer, både i arbeidsmarkedspolitikken og i sosialpolitikken, for å sikre at de som står utenfor i dag, får en mulighet til også å delta i arbeidslivet.
Børge Brende (Høyre), 2005-10-20:
I rekken av lykkønskninger vil også jeg gratulere Siv Jensen med jobben som ny parlamentarisk leder i Fremskrittspartiet. Etter at representanten Jensen tiltrådte denne posisjonen, har hun advart mot de rød-grønnes pengebruk og bedt folk om å holde godt på lommeboka si fordi alle løftene skal finansieres med nye skatter. Det er en vurdering jeg er enig i. Men det Siv Jensen ikke sier så mye om, er at Fremskrittspartiet er for de fleste av disse løftene fra de rød-grønne. I tillegg har Fremskrittspartiet sine egne løfter, og Fremskrittspartiet vil ha store skatte- og avgiftslettelser. Der de rød-grønne vil finansiere sine løfter gjennom store skatte- og avgiftsøkninger, vil Fremskrittspartiet finansiere sine løfter og sine skattelettelser gjennom økt rente og endring av handlingsregelen. Er det ikke slik at folk flest også må holde på lommeboka si på grunn av de store renteøkningene som vil komme gjennom en slik politikk?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-20:
Statsministeren inviterte til debatt om de viktigste spørsmålene i vår tid. Ett av disse spørsmålene bør være vold mot kvinner. FN og Amnesty karakteriserer denne volden som ett av verdens mest omfattende menneskerettighetsbrudd. Om tre dager er det TV-aksjon. Derfor vil jeg gjerne høre hva Fremskrittspartiet under Siv Jensen vil gjøre for voldsutsatte kvinner i fattige land, der voldsutøveren gjerne ikke kan utvises.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-20:
Det er liten tvil om at det er ille å ha lite i et land der de fleste har svært mye. Små forskjeller mellom folk er et kjennemerke ved Norge og et gode, men det er ikke et selvsagt gode. Forskjellene i Norge har økt de siste årene. Det er blitt flere fattige, mens antallet milliardærer er doblet det siste året, og økningen av antallet norske millionærer er på over 10 000 personer siden 2003. Gjemt i statistikken finner vi barn som gruer seg til å gå på skolen, som blir mobbet fordi de er annerledes, som lærer seg å ljuge for å dekke over skammen familien føler over ikke å ha det alle andre har. Men det er vår skam de bærer. Vil Kristelig Folkeparti bli en drahjelp for å minske forskjellene i Norge nå når de er fristilt fra Høyre?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Kristelig Folkeparti tror på lokaldemokratiet. Det gjøres mye godt arbeid i norske kommuner. Kristelig Folkeparti mener at det er viktig å gi våre små og store kommuner økonomisk handlingsrom slik at de kan klare å løse de mange viktige velferdsoppgaver som de har. Representanten Jensen sa i sitt innlegg at det ville være verdig med lovfesting av rett til eldreomsorg. Mener representanten Jensen at bare å øke rammeoverføringene til kommunene ikke er nok? Eller sagt på en annen måte: Stoler ikke Fremskrittspartiet på lokalpolitikerne?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-10-20:
Det er fascinerande å lytta til representanten Jensen si beskriving av kva statleg ansvar kan bety. Ho må vita at f.eks. på trygdeområdet, der det i lengre tid har vore eit statleg ansvar, er det likevel store forskjellar mellom ulike fylke på korleis praksisen er. No får kommunane 5,4 milliardar kr meir i frie inntekter enn i fjor. Det gjev lokale folkevalde heilt andre moglegheiter til gjennom skjønn og lokalkunnskap å leggja til rette for ei meir verdig omsorg. Mitt spørsmål er: Korleis skal f.eks. ei 80-årig dame på Finnsnes med ein sjekk frå staten til å kjøpa seg ei omsorgsteneste få denne tenesta dersom det ikkje er ein kommune som skal leggja til rette for det tenestetilbodet ein skal tilby?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-10-20:
Då kontantstøtta vart innført i 1997, var intensjonen at foreldre skulle få moglegheit til meir tid i lag med ungane sine. Seinare har intensjonen vorte endra, og det har no i fleire år vore fokusert på ein valfridom som så langt ikkje eksisterer. For at folk skal kunna velja, må det faktisk vera eit tilbod. Eg kjenner mange foreldre som ikkje har noko val, dei må ta imot kontantstøtte, for det er ikkje barnehageplass. Derfor er det svært viktig å få full barnehagedekning. Og så er vi i Senterpartiet veldig glade for at vi skal behalda ei ordning med kontantstøtte. Ho må jo då vera etter intensjonen til dei som vel å bruka tida si i lag med ungane, og så får vi i neste periode sjå på utviklinga og korleis ordninga då skal vera.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-10-20:
Etter mitt syn er det i kampen mot fattigdom at Bondevik II-regjeringa har svikta aller mest. Bondevik I-regjeringa hadde lagt fram ei utjamningsmelding med fem strategiar som gjaldt bustadpolitikk, fleire i arbeid, betre offentlege tenester, eit meir finmaska sosialt tryggingsnett og eit rettferdig skattesystem. Bondevik II-regjeringa følgde ikkje det opp i det heile. No trur eg alle i dagens regjering er opptekne av at vi ikkje skal vikla oss inn i definisjonar. Vi skal bidra til ein heilskapleg plan som skal inkludera dei som har bruk for hjelp for å koma ut av den situasjonen dei er i. Vi kan laga ein definisjon som med vekt omfattar alle, om vi lagar grenser låge nok. Det som no blir arbeids- og sosialministeren og Regjeringa si utfordring, er å koma i dialog med dei partia som er opptekne av å avskaffa fattigdomen og få til ei god grense for dei tiltaka som skal leggjast inn i ein heilskapleg plan. Det blir eit spennande og utfordrande, men kjempeviktig arbeid.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-10-20:
Eg skjønar at den nye regjeringa blir møtt med utryggleik, og spesielt av Kristeleg Folkeparti, for dei førte jo ein valkamp der dei systematisk skremde med ei ny regjering. Dei blir nok overraska, for fleire av dei felta som dei definerer som verdispørsmål, er nedfelte i regjeringsplattforma. Det som Ingebrigt Sørfonn her spør om, gjeld altså ei utgreiing. Den beste garantien for at kyrkja, ulike trussamfunn og ulike organisasjonar skal ha moglegheit til ein praksis som er i samsvar med den læra som dei sjølve har, er at dei bidreg i denne utgreiinga og viser til på kva felt dei eventuelt framleis har bruk for unntak. Det som gjer dette spørsmålet aktuelt, er at det er somme som i dag definerer dette unntaket mykje vidare enn det er grunnlag for i lovverket.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Representanten Erna Solberg åpnet sitt innlegg med å vise til alt det gode den avgåtte regjeringen har fått på plass, og de gode resultatene de har oppnådd. Og mye av det skal den avgåtte regjeringen ha ros for. Men jeg synes også det er viktig å utfordre representanten Solberg på de områdene der Høyre spesielt har sviktet mens de har sittet i regjering. De har bl.a. sviktet ved å være med på å hindre utvikling gjennom verning og fredning ute i distriktene. De har bygd ned Forsvaret vesentlig. Infrastrukturen, med særlig fokus på vei, har vært nedprioritert med Høyre i regjering. De har stått last og brast med Venstre og Kristelig Folkeparti for å opprettholde byråkratiet, da særlig fylkeskommunen. Og Høyre har i regjering vært de som har stått i spissen for å hindre bygging av gasskraftverk. Kan vi nå forvente at Høyre blir fristilt fra Kristelig Folkeparti og Venstre i denne perioden? Eller vil det fortsatt være slik at Høyre knytter seg til disse to partiene, uten å ha noen egen mening?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Fremskrittspartiet betrakter det aldri som populisme å virkeliggjøre satsing på veg. Det ser vi som en nødvendig satsing. Det vil aldri bli populisme fra vår side. Når det handler om Norsk transportplan, og det at vi havnet ned på et subsidiært standpunkt der, var det for å sikre noen midler til veg. Men så ser vi at den regjeringen som gikk av, ikke har fått på plass disse midlene. Nå ser jeg at den nye regjeringen skal få på plass en milliard – forhåpentligvis, det gjenstår å se. Men den milliarden som den nye regjeringen får på plass, er jo bare nok til å holde det dårlige nivået på plass. Det ligger prosjekter for én milliard i Vegvesenet, men de mangler midlene til nye prosjekter. Det er jo ikke noe problem å satse på samferdsel i Norge. Det er fullt av maskiner og entreprenører i Europa, og det er bare å hente dem inn. Det vil ikke få noen påvirkning på norsk økonomi overhodet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Det var kjente ord fra Høyre. Det er veldig interessant at det kommer fra Høyre, som har sittet i regjering. Jeg vil gjøre oppmerksom på at det ene året da Fremskrittspartiet foreslo å bruke 5 milliarder kr mer enn det den avgåtte regjeringen gjorde, kom den samme regjeringen tilbake i revidert budsjett året derpå og brukte akkurat de 5 milliarder kr som Fremskrittspartiet hadde foreslått. Hvis dette var det som liksom var «den hemningsløse pengebruken» fra Fremskrittspartiets side, innrømmer representanten Helleland altså at den avgåtte regjeringen også har vært hemningsløs i sin bruk av oljemidler. Fremskrittspartiet har alltid hatt balanse i sine budsjetter – vi har alltid hatt balanse i våre budsjetter. Vi har til og med gått til det skritt å la Statistisk sentralbyrå beregne konsekvensene av våre statsbudsjetter. De er ikke i nærheten av det resultatet som Trond Helleland ønsker å gi uttrykk for. Vi tror at vi helt sikkert ville ha skapt en vekst og en utvikling med vår politikk og våre budsjetter som ville ha vært av en helt annen karakter enn det den avgåtte regjeringen fikk til, og – selvfølgelig – også enn det den påtroppende regjeringen vil få til. Men det gjenstår å se. Det kommer nye valg senere. Kanskje får også Fremskrittspartiet prøvd å sette sin politikk ut i virkelighet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-10-20:
Jo, Norge har råd til det. Det er jo det som har ligget som en grunnfjøl i Fremskrittspartiet, også når vi har prøvd å framskynde bygging av varmekraftverk. Vår grunnleggende tro på å få til CO2-rensing på riktig måte er knyttet til satsing på forskning. Det er å satse på forskning og tekniske løsninger for å få det raskest mulig på plass. Jeg tror faktisk at hvis vi hadde fått på plass et varmekraftverk eller et gasskraftverk på et tidligere tidspunkt, kunne forskning og utvikling ha skjedd på det stedet hvor dette verket stod. Da hadde vi hatt rensing på plass mye raskere. Fremskrittspartiet har tatt til orde for å satse milliarder av kroner på infrastruktur for raskest mulig å få dette på plass, slik at Norge kan stå i front også for den type forskning og utvikling som gjelder rensing. Da ville vi ha vært i førersetet for miljøsatsing også når det gjelder CO2-rensing. Nå er vi slett ikke det, for nå leverer vi jo bare gassen fra oss til alternative gasskraftverk ute i Europa som slett ikke har som formål å satse på CO2-rensing med tanke på miljøet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-20:
Den forrige regjeringens leder stod fram i Aftenposten 22. august og angret på at han ikke hadde gjort nok for de fattige. Det hadde han sannelig grunn til, for i løpet av forrige regjeringsperiode fikk de 10 pst. med lavest inntekt mindre andel av samfunnskaken. Og antallet fattige barn økte i forrige fireårsperiode. Hele den forrige regjeringens fattigdomspakke utgjorde knapt mer enn ett års skattelette til de aller rikeste. Og da er spørsmålene: Er det slik at også Erna Solberg – som den forrige regjeringssjefen – angrer på at hun har prioritert kampen mot fattigdom for lavt? Og er hun ikke da fornøyd med at den nye regjeringen iallfall har et klart mål om å avskaffe fattigdom og å redusere de økonomiske forskjellene mellom folk?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-10-20:
Også Høyre har noen ordførere rundt omkring i landet, og jeg har lyst til å sitere Høyre-ordfører Lars Myraunes uttalelse i Trønder-Avisa lørdag 15. oktober i år. Han sier der at han er glad for regjeringsskiftet. Han var svært misfornøyd med Bondevik-regjeringens forslag til statsbudsjett når det gjaldt kommuneøkonomi, og han reagerte sterkt på at det ble lagt fram et forslag som for Frosta kommune førte til en negativ realvekst. Han har ifølge Trønder-Avisa sagt: «Jeg sa det til Erna Solberg for lang tid siden at dersom regjeringen ikke forbedrer kommuneøkonomien, så taper vi valget.» Som kjent har den nye regjeringen foreslått å øke de frie inntektene til kommunene med 5,4 milliarder kr. Det vil føre til gode tall også for Frosta kommune. Jeg har lyst til å spørre Erna Solberg om ikke hun, som tidligere kommunalminister, er enig med Høyre-ordføreren i Frosta i at dette vil bidra til bedre økonomi for kommunene, og at det er bra for Kommune-Norge?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-10-20:
Nå er det jo slik at det kan være ulik lukt fra ulike personer, så jeg skal ikke kommentere det noe videre. Jeg synes det er interessant at en tar opp spørsmålet om hvorvidt det går an å ha to tanker i hodet samtidig, for det er det representanten Woldseth spør om. I den første Bondevik-regjeringen, der jeg var fiskeriminister, var det et sentralt poeng å ha to tanker i hodet samtidig, de to primærnæringene. Den ene var den offensive holdningen for fiskerinæringen i forhold til WTO. Den andre var den defensive holdningen: å sikre interessene til landbruket innenfor WTO. Og det er fullt ut mulig fortsatt å ha den samme tenkningen med seg videre. Vi er veldig opptatt av at vi skal ivareta de store interessene knyttet til landbruk, for å sikre distriktene, for å sikre arbeidsplasser. Men vi er også veldig opptatt av å sikre de offensive interessene som gjelder markedsadgang for fisk. Den regjeringserklæringen som er utarbeidet på Soria Moria, ivaretar det fullt ut.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-10-20:
For det første har jeg lyst til å si at jeg er veldig glad for at Soria Moria-erklæringen er så omfattende når det gjelder fiskeripolitikk. Det er glimrende at en så viktig distriktsnæring har vært tatt så på alvor, og at det ligger så klare føringer for den videre utviklingen i Soria Moria-erklæringen. En aktiv og god fiskeripolitikk er viktig både for å sikre lønnsomhet og for å sikre utvikling i alle deler av landet. Jeg har lyst til å understreke at en del av målsettingen med den politikken som er nedfelt i Soria Moria-erklæringen, er at fiskeripolitikken på nytt skal få en distriktspolitisk betydning. Når det gjelder spørsmålet om kvotefordeling, er det et element som fiskeriministeren må utvikle videre. Men det er ikke nedfelt noen endringer i kvotefordelingen mellom hav og kyst i det dokumentet. Når det gjelder distriktskvoteordningen, er det slik at den vil bli vurdert av det hurtigarbeidende utvalget, som en del av det å utvikle en ny og bedre strukturpolitikk.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-10-20:
Jeg takker for representanten Aukans karakteristikk av den korte perioden jeg fikk anledning til å være fiskeriminister i den første Bondevik-regjeringen. Jeg håper også at jeg kan bidra til frisk pust og frisk debatt i denne salen nå. Jeg er veldig opptatt av næringspolitikk, og kan bare svare umiddelbart at ordningen med skatteFUNN skal videreføres. Når det gjelder spørsmål om åpenhet og WTO, tror jeg det er riktig at en har en større grad av åpenhet enn det en tidligere har hatt. Jeg oppfatter det slik at den nye utenriksministeren og den nye landbruksministeren også er veldig opptatt av det. Samtidig ser jeg at en må balansere det opp mot de interessene en skal ivareta. Men jeg føler meg i alle fall overbevist om at en mer aktiv og en mer offensiv holdning til WTO er viktig for norske interesser, for landbruket og for distriktene.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Representanten Solberg var oppteken av at vi måtte få eit robust samfunn, og at vi ikkje måtte gå med ryggen inn i framtida. Ho sa òg at det var inga politisk oppgåve å stoppe omstillingar. Det er eg heilt einig i. Men omstilling og effektivisering er jo ikkje det same som konkurranseutsetjing og privatisering. Høgre hadde slagordet «Mer igjen for pengene». Men dei har aldri lagt fram motstykket når det gjeld privatisering og konkurranseutsetjing, som å inkludere kostnadene ved auka byråkratisering, konsulentbruk og arbeid med anbodsverksemd. Det viser seg faktisk at denne privatiseringsverksemda no truar tryggleiken både i luftfarten og i jernbana. Viser ikkje alt dette at konkurranseutsetjing og privatisering er meir eit uttrykk for ein ideologi enn ei fornuftig løysing på dei utfordringane vi har når det gjeld å fornye samfunnet?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Representanten Sandberg avslutta med eit spørsmål. No er det mitt privilegium som replikant å stille spørsmål. Det går på det Sandberg starta med, nemleg grunngjevinga for kvifor Framstegspartiet gjorde det dei gjorde under behandlinga av Norsk transportplan. Er vi då i den situasjonen at no skal vegmilliardane flagre gjennom lufta utan noko som helst resultat? For ser vi på den perioden vi har lagt bak oss, så hadde Framstegspartiet eit samferdselsforslag på vegbudsjettet på mange titals milliardar kr som det aldri vart gjennomført noko av. Trass i tre statsbudsjettforlik med den då sitjande regjeringa greidde nesten ikkje Framstegspartiet å få til nokon ting. Det kunne dreie seg om 200–250 mill. kr totalt. Så var dei med i eit fleirtal under behandlinga av transportplanen som gav auka satsing på både veg, jernbane og kollektivtransport. Vil Framstegspartiet i sin samferdselspolitikk stå fast på det? Eller skal det no vere dei litt opportunistiske vegmilliardane som skal sveve gjennom lufta, utan noko konkret resultat?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Representanten Sahl prata varmt om bl.a. samferdsel som ein viktig føresetnad for busetjing, næringsliv og levande distrikt. Samstundes sa han at den førre regjeringa hadde oppfylt sine løfte i Sem-erklæringa. Men faktum er jo at denne regjeringa gjekk av med eit etterslep på nesten 3,5 milliardar kr i forhold til det som var ambisjonen i Norsk transportplan. Med andre ord: Det var nesten ikkje fnugg av satsing på samferdsel i førre periode. I det budsjettforslaget som no ligg føre av den førre regjeringa, er det òg eit stort gap opp åt det som ligg i den noverande transportplanen. Meiner Sahl at den førre regjeringa førte ein offensiv samferdselspolitikk i tråd med det som ein her legg stor vekt på?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Kristelig Folkeparti har slett ikke forlatt sin politiske posisjon eller sine politiske standpunkter de siste fire årene. Vi har samarbeidet og oppnådd resultater langt utover det Kristelig Folkepartis politiske og parlamentariske grunnlag skulle tilsi. Det har vært til stor irritasjon for mange, men samtidig til stor glede for de menneskene som er blitt berørt av disse politiske resultater. Vi kommer til å fortsette vår linje som et sentrumsparti. Slik vi var et sentrumsparti i sentrum-Høyre-regjeringen, vil vi være et sentrumsparti i opposisjon. Vi vil samarbeide med alle partier i Stortinget. Men vi vil selvsagt ha viktige erfaringer og viktige politiske resultater med oss som vil prege vårt arbeid i Stortinget i denne perioden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Det er et klart mål for Kristelig Folkepartis sosialpolitikk, og det var det for Bondevik-regjeringens sosialpolitikk, at flere skal greie seg uten sosialhjelp. Som representanten Erna Solberg har vist til fra denne talerstol tidligere i debatten, har faktisk det blitt resultatet, idet færre er avhengig av sosialhjelp i 2004 enn i 2003. Det er også viktig at den energipolitikken vi fører, bidrar til dette innenfor rammen av de legale og markedsmessige forutsetninger som energipolitikken må utformes etter. Det er ikke noe mål at folk skal være avhengige av sosialkontoret for å kunne betale sin strømregning.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Ja, Kristelig Folkeparti kommer til å stå for en målrettet kamp mot fattigdom i forhold til de barna som opplever at familiene sliter økonomisk, i forhold til barn av rusmisbrukere, i forhold til barn i familier hvor foreldrene blir syke, i forhold til bostedsløse, i forhold til mennesker som er langsiktig avhengige av sosialhjelp. Den type målrettede tiltak har vi gjennom denne perioden vist virker, og vi vil ha mer av det. Det viser den forrige regjeringens budsjettforslag. Men vi vil ikke legge oss på den linjen som SV ligger på – men som de tydeligvis ikke har fått særlig gjennomslag for på Soria Moria – med å øke ytelsene på alle områder, slik at flere blir avhengige av stønad. Arbeid og aktivitet er den viktigste veien ut av fattigdom, ikke en generell økning av ytelsene. For øvrig ser jeg i Aftenposten i dag at ifølge SVs definisjon av fattigdom har det vært en nedgang i andelen fattige under regjeringen Bondevik. Det viser at denne lek med tall og statistikk ikke er spesielt målrettet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Kristelig Folkeparti er glad for alle som slutter seg til en målrettet kamp mot fattigdom, men jeg må få lov til å bemerke at representanten Sundsbø har gått i kompaniskap med Arbeiderpartiet, som forrige gang de hadde regjering ikke gjorde særlig mye målrettet i kampen mot fattigdommen. Det er veldig bra at regjeringserklæringen nå har satt seg djerve mål, og vi vil bedømme Regjeringen for dens handlinger i så måte. Og vi håper at den ikke går inn på en linje som innebærer at man lager flere fattigdomsfeller. Når det gjelder kontantstøtten, er det bra at kontantstøtten blir videreført. Men det er formuleringer i Soria Moria-erklæringen som jeg hadde håpt og fortsatt håper at man i denne debatten vil avklare nærmere hva egentlig innebærer, i forhold til de tusener av småbarnsforeldre som mottar kontantstøtte. For kontantstøtten skal videreføres i begrenset form. Hva i all verden innebærer det? Det bør Regjeringen og regjeringspartiene kunne svare på i løpet av debatten.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Det blir ikke flere arbeidsplasser av flere tiltak. Det er viktig å ha en offensiv tiltakspakke, og det har Samarbeidsregjeringen hatt og også foreslått for neste år. Men det aller viktigste, og det som var siktemålet med skattelettelsene og antakelig en av grunnene til at representanten Christoffersens parti stemte for mesteparten av dem – riktignok ikke med hennes stemme i salen den gangen – var å skape verdier slik at vi kunne fordele dem, slik statsministeren sa i går. Det har faktisk skjedd. Skatteinntektene øker, og det gir mer til fordeling til velferd, det gir mer til de arbeidsledige, det gir mer til de fattige, og det gir mer til de syke. Det er en politikk som Kristelig Folkeparti slett ikke skammer seg over. Jeg takker for øvrig for samarbeidsinvitter både fra den ene og den andre, og jeg vil si at hvis man virkelig mente alvor fra flertallspartienes side med å invitere Kristelig Folkeparti til samarbeid, hadde man kanskje opptrådt litt annerledes i forhold til saker som Kristelig Folkeparti har satt veldig høyt, nemlig kampen mot sorteringssamfunnet, bioteknologiloven, det å sikre ekteskapets særstilling i lovgivningen, og ikke minst det å ha en offensiv familiepolitikk og i det hele tatt å nevne familien i regjeringserklæringen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-10-20:
Det er ikke bare i stortingssalen at man har merket seg regjeringserklæringens klare signaler om større åpenhet og medvirkning. Det gjelder i høyeste grad også ute i samfunnet. Med den spesielle bindingen som Arbeiderpartiet har til LO, er det mange av organisasjonene i Norge, ikke minst i arbeidslivet, som er spente på hva denne nye åpenheten betyr i praksis. En sjanse til å vise det har Regjeringen og regjeringspartiene i oppfølgingen av budsjettet. I Bondevik-regjeringens budsjettproposisjon er det varslet at det vil være naturlig å invitere YS, Unio, Akademikerne og SAFO til å ta del i trygdeforhandlingene, der det nå foreløpig bare er Norsk Pensjonistforbund, FFO og LO som får lov til å være med. Vil Arbeiderpartiet følge opp denne invitten fra Bondevik-regjeringen og dermed demonstrere i praksis hva den nye åpenhetslinjen kan innebære?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Jeg merket meg med interesse og glede at Høybråten tok imot statsministerens invitasjon til samarbeid. På en rekke områder har Kristelig Folkeparti tradisjonelt stått sammen med Arbeiderpartiet, med Senterpartiet, med SV om den politiske retningen – bl.a. i fordelingspolitikken og distriktspolitikken – mens Høyre og Fremskrittspartiet har stått for en annen politikk. I regjeringsposisjon forlot Kristelig Folkeparti på flere områder disse standpunktene og gav flertall for Høyre og Fremskrittspartiets linje. Spørsmålet nå er: Vil vi framover se et Kristelig Folkeparti som ser seg selv som en del av en samarbeidskonstellasjon i Stortinget som tilstreber felles standpunkter mellom Kristelig Folkeparti, Høyre og Venstre, eller vil Kristelig Folkeparti finne tilbake til den politikken som de selv stod for før de gikk inn i regjering? Og hvordan ser Kristelig Folkepartis leder på Høyre-lederens ambisjon om å bygge et bredt borgerlig samarbeid som favner både Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Selv om Venstre er blitt større, ville kanskje Venstres leder stå seg på ikke å gi fullt så sterke karakteristikker av sine politiske motstandere. Men la det ligge i denne sammenhengen. Jeg har merket meg at Venstre etter valget har uttrykt klare ambisjoner for sin rolle i sentrum. Venstres leder har senest nå i dag understreket Venstres sosiale og liberale tradisjon og forankring. Samtidig har vi etter valget hørt Høyres leders ambisjon om et bredere borgelig samarbeid. Jeg merket meg at Sponheim i Verdens Gang den 16. juni tenkte høyt om et åpnere og nærmere samarbeid med Fremskrittspartiet. Samtidig kom det skarpe reaksjoner fra hans to nestledere dagen etter. I Dagsavisen sa Olaf Thommessen at Venstre skal være garantist for en fortsatt borgerlig regjering uten Fremskrittspartiet, og Trine Skei Grande sa at det ville være «umulig å bli enige med FrP om en plattform». Hva er Venstres syn?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Jeg er klar over at representanten er ny, men må få lov til å minne om at Fremskrittspartiet faktisk var med på de samlede vurderingene av hvordan man skulle øke satsingen ved behandling av Nasjonal transportplan. Det er altså slik at den nye regjeringen har gjort det klart at økt satsing på veier, både til investeringer, til drift og til vedlikehold, er i tråd med stortingsflertallets vedtak i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan. Det er et klart utgangspunkt for denne regjeringen, en helt annen vilje enn den tidligere regjeringen viste både i sitt opplegg for Nasjonal transportplan og enda mer i sitt opplegg til budsjett, hvor man ikke engang følger opp sitt eget opplegg for Nasjonal transportplan. Så vil den årlige satsingen måtte avveies innenfor de samlede økonomiske rammene. Det skal Regjeringen komme tilbake til, første gang i forbindelse med sin tilleggsproposisjon til budsjettet.