Trond Helleland (Høyre), 2004-06-02:
Denne saken har sin bakgrunn i forrige stortingsperiode, der Stortinget behandlet endringer i straffeloven § 382 om vold i billedmedier. Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen sa den gang: "Komiteen er svært positiv til de endringer som foreslås i straffeloven § 382. Gjennom den revisjon som nå foretas, slik at nye former for visning og omsetning av film og videogram, oppnås en regulering av elektroniske oppslagstavler og interaktive program.Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, vil understreke at filmklubber, som ikke viser filmer i næring, må unntas fra denne bestemmelsen. Det forutsettes at departementet tar hensyn til dette ved utforming av forskriftene. Filmklubbvirksomhet, slik den i dag drives av Norsk filmklubbforbunds medlemsklubber, er etter disse medlemmers oppfatning ikke av næringsmessig karakter. Det presiseres at bakgrunnen for dette unntaket er at filmklubber driver en kunst- og kulturvirksomhet og er uavhengige kritikk- og debattforum." Dette er altså bakgrunnen for dagens sak, der Regjeringen nå følger opp stortingsflertallet fra den gang. Komiteens flertall i justiskomiteen nå, alle unntatt medlemmene fra Kristelig Folkeparti, vurderer det slik at det framlagte forslaget vil utvide informasjonsfriheten og gi økt mulighet til å utøve kritikk mot og holde faglige debatter om bruk av grove voldsskildringer i film. Grove filmatiske voldsskildringer er i dag tilgjengelig for mange gjennom privat import, Internett, satellittkanaler osv. Dette er utbredelsesmåter som ikke rammes av straffeloven når distributøren ikke er underlagt norsk jurisdiksjon. Eksistensen av slike privat tilgjengelige voldsskildringer er etter flertallets mening i seg selv et argument for at en trenger fora for å debattere filmvold, og disse kan etter flertallets syn best etableres om en innenfor snevre rammer gir noen anledning til offentlig visning av de aktuelle voldsfilmene. Et annet flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, er glad for at Regjeringen har fremmet lovendringsforslag til straffeloven § 382 fjerde ledd, men vil begrense unntaket i loven noe i forhold til departementets forslag. Flertallet mener at unntaket skal omfatte filmklubber som drives på samme ideelle måte som klubbene i Norsk Filmklubbforbund, dvs. en ikke-kommersiell filmklubb, eller at visningen skal skje utenfor næring og etter tillatelse fra stedlig politi. Flertallet har merket seg at et flertall av høringsinstansene i det vesentlige støtter forslaget fra departementet, bl.a. med den begrunnelse at lovendringen vil utvide informasjonsfriheten. Denne vurderingen støttes. Dette flertallet har også merket seg innsigelsene fra et mindretall av høringsinstansene, som bl.a. viser til at voldsskildringer i billedform kan ha en uheldig signal- og påvirkningseffekt. Flertallet har forståelse for denne bekymring, men viser til de vilkår som må foreligge for å kunne vise grove voldsskildringer lovlig. Etter flertallets syn gjør dette at en begrenser framvisningen til et voksent og bevisst publikum. Flertallet viser også til at det ikke blir åpnet for salg eller lovlig utleie av disse filmene i Norge, og slik vil en eventuell visning for annet publikum enn dem som er omfattet av loven, begrenses. Flertallet har også merket seg at unntaket ikke gjelder grove voldsskildringer i dataspill, og støtter det. Det flertallet foreslår, er en lovendring i § 382 fjerde ledd nytt andre punktum, som skal lyde: "Paragrafen gjelder heller ikke for framvisning av film og videogram til personer over 18 år b i regi av en ikke-kommersiell filmklubb, ellerc når framvisningen skjer utenfor næring og etter tillatelse fra stedlig politi." Det siste trenger litt mer forklaring. Flertallet mener at når politiet skal ta stilling til om tillatelse etter bokstav b skal gis, vil det sentrale vurderingstema være visningens formål. Dersom politiet har grunn til å tro at en ellers ulovlig voldsfilm skal vises i en voldsforherligende eller spekulativ sammenheng, kan politiet avslå søknaden. Det samme kan politiet etter flertallets syn gjøre når det er grunn til å frykte at arrangørene ikke klarer å overholde 18-årsgrensen. På den annen side er flertallet opptatt av at voksne personer eller organisasjoner som ønsker å vise slik film som ledd i en aktuell offentlig debatt, normalt vil få tillatelse. Situasjonen kan f.eks. være at det i en skolekrets har funnet sted voldshandlinger som noen mener er inspirert av voldsscener i en film som ungdommene har sett privat hos hverandre. Foreldrenes Arbeidsutvalg kan ha behov for å informere en større foreldregruppe om det passerte og i den sammenheng vise filmen, slik at foreldrene er like godt informert som ungdommene. Flertallet vil også bemerke at politiet ved vurderingen av spørsmålet om tillatelse ikke skal ta stilling til om filmen er ulovlig eller ikke, men bygge på søkerens antakelse om at filmen kun kan vises etter tillatelse. På denne bakgrunn tilrår jeg den lovendring flertallet har stilt seg bak.