Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-06-14:
Jeg vil starte med et sitat fra innstillingen, side 11, der Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV sier følgende: «Hovedspørsmålet er ikke om vi skal ha et regionalt forvaltningsnivå, -men om hvem som skal ta beslutninger og initiativ på dette nivået: skal det være statlig embetsverk, folkevalgte politikere eller interkommunale samarbeidsordninger.» Dette er etter Venstres mening kjernen i saken om to eller tre forvaltningsnivåer. Det vi kan kalle de regionale saker og behov, forsvinner ikke om en legger ned fylkeskommunen. Spørsmålet er: Hvor flyttes de? Ingen land har klart å rendyrke et system med bare to forvaltningsnivåer. Også Venstre har diskutert fylkeskommunens framtid, åpent og fordomsfritt. På landsmøtet nylig endte et overveldende flertall med å si nei til dette. Hadde det vært så enkelt som Høyre og Fremskrittspartiet vil ha det til, ville vi ha sagt ja, men innstillingen viser etter min mening at slik er det ikke. Fremskrittspartiets svar er en gigantisk sentralisering av makt på statens hånd. Høyre forsøker å gå den andre veien, med å legge sakene ned på kommunenivå, men mangler svar på viktige spørsmål om hvordan dette kan skje i praksis, med de mange og ulike kommuner vi har. Resultatet kan veldig fort bli et nytt, men mer uryddig tredje forvaltningsnivå, f.eks. i form av et mindre demokratisk, mindre åpent og mer tilfeldig interkommunalt samarbeidsnivå. Det er gledelig at Venstres gamle slagord «Mennesket i sentrum» nå har fått fullt gjennomslag. De som mener dette er en selvfølge, kjenner den politiske og ideologiske historie dårlig. Komiteen sier som sitt utgangspunkt at «innbyggerne må settes i sentrum», og det er det sosialliberale Venstre mer enn noen enig i. Derfor støtter vi reformer som kan styrke demokratiet, nærhet til beslutninger, forenklinger og en mer effektiv bruk av offentlige midler. Det er positivt at Arbeiderpartiet så klart sier de vil øke kommunenes frihet og redusere øremerking og statlig detaljstyring. Dette er et stort linjeskifte, men i likhet med våre sentrumskamerater i kommunalkomiteen er vi skeptiske til den reelle vilje og evne til å ta dette skrittet i praktisk politikk. Men vi skal huske dette og minne om det når styringsiveren gir seg nye utslag. Igjen er det Fremskrittspartiet som framstår som det mest ytterliggående. Nesten alle fylkeskommunale oppgaver skal flyttes til staten. Regional planlegging, næringspolitikk og kulturstøtte skal mer eller mindre avvikles. Når vi så også vet at alt det partiet mener kommunene skal drive med, nemlig helse, eldreomsorg og skole, skal tilbys gjennom statlig øremerkede bevilgninger og utføres av private tilbydere, må en jo undre seg på hva som blir igjen av lokaldemokrati. Når partiet et sted i innstillingen får seg til å si at «det kommunale selvstyre må styrkes», står det jo ikke til troende – i all sin grelle kontrast til alt annet som framgår av denne innstillingen. Fremskrittspartiet overgår alt vi har sett i hele etterkrigstiden av sosialdemokratisk sentralisering av makt. Det sier ikke lite. Når partiet også sier at skjønnsmessige vurderinger bare kan treffes av overordnet politisk organ, må jo Stortinget på en hittil ukjent måte bli involvert i lokalpolitiske konfliktsaker. Jeg må undre meg på om Fremskrittspartiet har noen som helst forestillinger om konsekvensen av sine egne forslag. Venstre slutter seg til merknaden på side 10 fra sentrumspartiene og SV om en helhetlig gjennomgang og styring av prinsipper og politiske mål for oppgavefordeling og inndeling, før geografiske strukturer og delspørsmål avgjøres. Dessverre er det slik at hver statsetat nå opererer på egen hånd, slik at vi opplever en byråkratisk toppstyring, sektorstyring og sentralisering, i stedet for en prosess som setter brukeren i sentrum. Dette gjelder for eksempel omorganiseringen av vegkontorene. Den må ikke ses isolert, men vurderes ut fra vegvesenets og samferdselens samlede rolle i den framtidige fylkeskommunen. Derfor er det viktig at dette kommer til Stortinget som egen sak, ikke bare som en del av statsbudsjettet. Derfor fremmes forslag nr. 20 om dette, på vegne av Venstre, Kristelig Folkeparti, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV. Jeg håper også på Arbeiderpartiets tilslutning til det. Vi slutter oss til mindretallsmerknadene om å sette det nye fylket i førersetet for en ny giv i regional og lokal samfunnsutvikling. Det er elementer i den saken som peker i riktig retning. Venstre vil – tross begrunnet skepsis – ta Arbeiderpartiet på alvor når det gir sin tilslutning til brukerorientering, mindre detaljstyring og øremerking. Venstre støtter flyttingen av ansvaret for miljø og landbruk til fylkeskommunen og det folkevalgte nivå. Vi er opptatt av å sikre nasjonale mål og vedtak innenfor naturforvaltningen, og i den forbindelse fremmes forslag nr. 21 på vegne av Venstre. Det er hermed gjort.