trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg må nesten få spørre presidenten om det er noe vi kan gjøre for å få statsråden til å svare? Er det noe presidenten kan gjøre for å få statsråden til å svare? Dette spørsmålet er stilt en rekke ganger, senest nå fra Ola Elvestuen, der han sier: Hva skal til for at en sak skal behandles av Stortinget? Jeg leste opp fra lovverket i sted, og der står det veldig klart at «Hvis ervervet gjelder vannfall som ved regulering antas å kunne utbringes til mer enn 20.000 naturhestekrefter, eller hvis betydelige interesser står mot hverandre, skal saken forelegges for Stortinget før konsesjon blir gitt, med mindre departementet finner det unødvendig.» Så har vi fått høre at i denne saken mener statsråden at det ikke er interessekonflikter nok. Ok – da vet vi at mens Fylkesmannen mener at miljø trumfer, og mener at det er viktig nok til å si nei, mener statsråden at det ikke er tilstrekkelig. Hva skal da til?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg synes at statsråden bør holde seg for god til å drive og harselere. Jeg er sterkt tilhenger av regulerbar vannkraft. Det denne saken handler om, er om vi skal behandle denne saken – siden det er interessekonflikter. Jeg skjønner at statsråden mener at interessekonflikter der miljøet er viktig og fremhevet av fylkesmannen, ikke er noe statsråden mener er kontroversielt. Einunnavassdraget ble tatt opp av Ola Elvestuen her i sted. Det er åpenbart at en mener at når kommunene selv sier nei, når NVE sier nei, så mener statsråden det ikke foreligger interessekonflikter som tilsier at han selv velger å overprøve underliggende etater. Da er spørsmålet igjen: Kan statsråden være så snill å svare på følgende spørsmål: Hva skal til av interessekonflikter, eller størrelse på disse, for å få denne typen saker til behandling i Stortinget?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
La meg bare begynne med å understreke at jeg er for fornybar energi, jeg er for mer energieffektivisering – det glemmes ofte når man diskuterer disse spørsmålene, men er den mest miljøvennlige måten å sørge for å frigjøre mer energi på. Men jeg er også for å ta dette i bruk for å sørge for å fjerne fossil bruk av energi, sånn som vi har f.eks. i Norge, der mesteparten av energien vi forbruker, er fossil, stikk i strid med hva den jevne nordmann tror. Men jeg har tre punkter jeg vil gripe fatt i. Det ene er til Odd Henriksen, som jeg opplever rører lite grann, for på den ene siden spør Odd Henriksen hvorfor i all verden vi skal diskutere dette her, vi har jo en verneplan som skal ta ut de vassdragene som skal vernes. Da skulle jeg gjerne like å stille spørsmålet tilbake: Betyr det at Odd Henriksen varsler at regjeringen kommer til å legge fram en verneplan for Stortinget, der vi får muligheten til å ta inn nye vassdrag som foreslås vernet, enten av NVE eller av andre? Jeg har ikke hørt noe av den typen signaler fra Tord Lien, slik som det foreligger her. Det andre er at det er ikke sånn at fordi noe ikke står i en verneplan, er det fritt fram for utbygging. Tvert imot er vi veldig klare på at man i det enkelte tilfellet skal foreta en avveining mellom naturinteresser, miljøinteresser, utbyggingskostnader og alle de andre interessene som skal ligge inne. Derfor er det fornuftig med en politisk behandling, og mitt poeng er bare følgende: Hvis vi ikke får politisk behandling av kontroversielle saker – og nå har vi ikke hatt det her i Stortinget på ti år – betyr det også at når statsråden overprøver Fylkesmannens vurderinger, setter det også presedens for Fylkesmannens vurderinger i framtidige saker. For hva slags fylkesmann er det som vil håndtere saker i strid med det som er den gjeldende politiske linje? Det betyr at vi kan flytte de politiske avveiningene i retning av å ta mindre hensyn til natur enn det Fylkesmannen har gjort i dette tilfellet – og blitt overkjørt av statsråden. Det tredje punktet: Jeg skulle gått inn på Oskar J. Grimstads innlegg også, for det er ikke klokkeklare regler. Som jeg leste opp fra industrikonsesjonsloven i sted, sier man klokkeklart at man skal framlegge ting for Stortinget når det gjelder over 20 000 naturhestekrefter eller det er kontroverser, med mindre statsråden mener at det er helt uproblematisk. Det er faktisk ikke en klokkeklar regel, for hva statsråden mener er uproblematisk, er faktisk opp til statsråden å vurdere. Et siste spørsmål til Arbeiderpartiet: Tord Lien sier at tiden for de store vannkraftutbyggingene ikke er forbi. Jens Stoltenberg sa at tiden for de store vannkraftutbyggingene er forbi. Hva mener Arbeiderpartiet? Er tiden for de store vannkraftutbyggingene forbi, eller er den ikke forbi? Er Arbeiderpartiet på lag med Jens Stoltenberg eller på lag med Tord Lien?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Det er alltid forvirrende å diskutere kraftoverskudd, for vi har et elkraftoverskudd, som representanten Rasmus Hansson sa. Vi produserer omtrent 130–140 TWh med strøm i året med vannkraften vår – selvfølgelig med svingninger – men vi har et fossilt forbruk som ligger på 170–180 TWh i året. Jeg regner med at statsråden i energimeldingen – som han har lovet å komme med, og som Stortinget har vedtatt skal komme – kommer tilbake med en strategi for utfasing av fossil energi, og at han der vil se på hvordan vi i all verden skal få erstattet all denne energien. Offshore vind kan være ett alternativ, men det er åpenbart ikke hovedmåten man kan erstatte det på. Jeg kunne tenke meg å stille statsråden spørsmål om havvindens plass i nye grønne sertifikater. Jeg tolker signalene fra de ulike store partiene dit hen at det etter 2020 ikke blir flere grønne sertifikater. Ser statsråden for seg at man kan få på plass et nytt støtteregime, som bl.a. kan bidra til teknologiutvikling av offshore vind?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg er fullt klar over akkurat det spørsmålet om grønne sertifikater, og at regjeringen ikke har fattet noen beslutning. Jeg bare tolker representantene for de største partiene, inklusiv regjeringspartiene, dit hen at det i hvert fall er mange som ivrer for å droppe det. Jeg vil gjerne at statsråden kommer til Stortinget for å drøfte dette med oss, for jeg er uenig i det statsråden sier om havvind, og at dette først og fremst er snakk om forskning og utvikling i tiden som kommer. Hvis vi ser på hvor Statoil er med Hywind-prosjektet, er vi ikke på forsknings- og utviklingsstadiet. Vi er på kommersialiseringsstadiet. Dette handler nettopp om det å ta ordningene våre videre fra å være støtte til piloter til den første møllen. Sway, som er et offshorevind-selskap som laget flytere i Bergen, fikk f.eks. støtte fra staten til både å lage pilotprosjektet og til å oppskalere det. Men å gå derfra til kommersialisering er det som krever kapital, og som gjør at havvind skal kunne flyte, for å si det sånn.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg vil bare begynne med å svare Per Rune Henriksen, og si at jeg er faktisk ikke ute etter å gi karakterer, for jeg synes ikke dette er en konkurranse om hva man gjør best. Men jeg mener helt seriøst at det er stor forskjell på ulike politikeres engasjement for ulike teknologier, for ulike visjoner. Noen sier «drill, baby, drill», noen sier vi skal til Nordpolen, og andre sier at vi søren meg skal sørge for å ta Norge over til fornybarsamfunnet. Jeg vil si at det er helt forskjellige politiske engasjement, men jeg vil ikke gi noen karakter til de ulike politikerne. Vi kan si at det er enighet, og vi kan si det er uenighet, men jeg vil bare påpeke tre enkle forhold. Det ene er at det vi vedtar i dag, er at vi skal sørge for å få en strategi for å få demonstrasjonsprosjekter. Husk alltid at forskning og utvikling ligger i begynnelsen. Der kan vi gjennomføre, og der kan vi få til teknologisprang. Demonstrasjonsprosjekter er i midten. Der klarer vi å dokumentere og sørge for å vise at en teknologi funker. Men kommersialiseringen er jo det som er kostnadskrevende, og som gjør at man kan klare å få ned prisene. Så de politikerne som tror at bare man kommer til demonstrasjonsprosjekter, så er vi i mål, de tar feil. Skal man sørge for å dra noe fra å være et demonstrasjonsprosjekt og gjøre det konkurransedyktig på pris, må man gjennom hele kommersialiseringsprosjektet, og det er spørsmål om politisk vilje, som vi sa i sted. Tyskland var villig til å ta jobben med å få ned solcelleprisen og gjøre det kommersielt – konkurransedyktig med andre – og derfor er det også politisk vilje. Vil vi være med på å dra havvind fra å være noe vi er i stand til å vise fram som et fint demonstrasjonsprosjekt, over til noe som faktisk er konkurransedyktig i pris? Jeg vil si at jeg har den viljen. Det er ikke sikkert at alle andre har det. Det andre er at det ble nevnt her at det er viktig at de grønne sertifikatene er teknologinøytrale, og i den forbindelse nevnte Tord Lien at hvis det skulle bli noe mer, var det et viktig premiss. Så vil jeg bare si at man mister hele den positive effekten som man har, hvis man vurderer ulike teknologier etter hvor langt de er kommet i modenhet. Hvis man er opptatt av næringsutvikling, gir det ingen mening å subsidiere vannkraft eller vindkraft like mye som offshorevindkraft. Så hvis man er opptatt av næringsutvikling, må man støtte offshorevindkraften mer enn de andre. Jeg ser at statsråden nikker, og det er jeg veldig glad for. Det siste går på akkurat det spørsmålet om vi skal stille krav – eller støtte – for å få offshorevind vinklet opp mot oljen. Jeg skulle holdt et eget foredrag om dette. Det får jeg ikke gjort. Jeg vil bare si at DNV GL, sammen oljeselskapene, gjør en kjempejobb, og jeg tror at de trenger det dyttet for å få dokumentert overfor oljeselskapene at dette er en teknologi som virker.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg velger å avstå fra en polemikk mot statsråden knyttet opp mot at det faktisk må stortingsinitiativ til for å sørge for nullutslipp for drosjer og nullutslipp og lavutslipp for fergeflåten, fordi jeg synes det er så bra at vi alle klarer å stå sammen om dette. Jeg vil isteden stille statsråden et spørsmål knyttet til det som handler om gass og lavutslipp. I statsrådens budsjett ble det lagt fram at man anså bruk av naturgass å være lavutslipp. Nå har komiteen og Stortinget sagt at vi anser at naturgass ikke er å regne som lavutslipp. Jeg lurte bare på om statsråden kunne redegjøre for hvordan han ville følge opp dette i det videre arbeidet med oppfølgingen av dette vedtaket.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Tre ting på 1 minutt: For det første sier vi at naturgass ikke er å regne som en lavutslippsteknologi, etter komiteens oppfatning. Vi vet jo nå, som også Oskar Grimstad var inne på, at fergerederier har begynt å bruke høyverdig biodrivstoff som et alternativ. Det regner jeg med at komiteen regner som nullutslippsdrivstoff. Jeg vil råde statsråden til å følge komiteen på dette området. Det andre er at ja, det er kjempeflott at noen har fått skrevet inn i regjeringserklæringen at vi skal ha nullutslippsdrosjer og nullutslippsferger, men vi merker oss jo bare at da Oslo kommune ønsket at man skulle kunne stille krav om nullutslippsdrosjer, fikk de klart nei fra Samferdselsdepartementet – inntil Abid Raja og undertegnede fremmet et forslag om det og man skjønte at det var flertall for det i stortingssalen. Da krøp man til korset og bestemte seg for å følge regjeringserklæringen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg er veldig glad for at siden statsråden ikke nevnte noe mer om naturgass, regner jeg med at han følger det som er anbefalingen fra Stortinget, dvs. ikke en anbefaling, men tydelige merknader fra Stortinget om at naturgass ikke er å regne som en lavutslippsgass. Til diesel: Nå har statsråden altså sittet mer enn to år som statsråd, men han har ennå ikke løftet en finger for, og jeg har ikke hørt han si noe som helst om at han har et ønske om å redusere dieselandelen i Norge. La meg stille statsråden et spørsmål isteden: Vi sier fra komiteens side at vi ønsker å videreføre NOX-ordningen. Dette er ekstremt viktig for langsiktigheten, for om rederiene, som statsråden nevnte at han kjente godt til, skulle tørre å være med på å satse på at de faktisk får muligheten til bl.a. å ombygge ferger eller satse på nullutslippsferger. Kan statsråden si noe videre om hvordan regjeringen tenker seg å videreføre NOX-ordningen, og når man tenker å slå det fast?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-12-01:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men det siste innlegget fra Terje Aasland, der han sier at flertallet er veldig passive, mens Terje Aasland og Arbeiderpartiet er veldig aktive, føler jeg ikke kan stå uimotsagt. Arbeiderpartiet og Senterpartiet fremmer et forslag som sier: «Stortinget ber regjeringen fremme sak om hvordan staten kan bidra til at nullutslippsteknologi kan beskyttes i kommende fergeanbud, og at disse anbudene fremskyndes i tid.» Det er Arbeiderpartiets ivrighet. Resten av partiene – bortsett fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, men Senterpartiet har ikke kommet med den type kritikk – står altså samlet om følgende: «Stortinget ber regjeringen ta initiativ til at nye fergeanbud utlyses så tidlig som mulig, uten å avslutte tidligere inngåtte kontrakter, for å sikre god tid til nybygging og utbedring av ferger og rutebåter.» Jeg klarer ikke med min beste vilje å forstå hvordan det å fremme en egen sak som skal framskynde anbudet i tid – der du altså først må få en sak tilbake til Stortinget – skal være noe raskere enn at vi ber regjeringen utlyse nye anbud «så tidlig som mulig». Forstå det den som kan, men jeg følte at det ikke kunne stå uimotsagt.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Hovedbegrunnelsen for min vurdering av hvorvidt dette bør avgjøres i Stortinget eller ikke, har jeg allerede gjort i det brevet som vi sendte til komiteen den 10. juni 2015. Der står det bl.a. – jeg siterer fra brevet: «Prosjektet slik det fremgår med ulike avbøtende tiltak og vilkår, medfører etter min mening ikke interessekonflikter av en slik art at det er nødvendig med foreleggelse for Stortinget.» I det samme brevet har jeg redegjort for hvordan vi fra Olje- og energidepartementets side jobber med å legge til rette for å ta hensyn til biologisk mangfold i elver – bl.a. fisk – hvordan vi har tenkt å følge opp spørsmålet om flommarker som eventuelt vil bli influert av dette, og også hvordan vi mener det er mulig å legge til rette for opprettholdelse av friluftsaktiviteter og elvesport i vassdrag.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
La meg først si at jeg nå skjønner hvorfor iveren etter å bygge ut regulerbar vannkraft var lavere i den forrige regjeringen enn den er i denne regjeringen. Jeg noterer meg at de to større partiene fra det forrige flertallet har et litt annet syn på dette enn SV. Det er jeg glad for, det betyr at vi har et bredt flertall i Stortinget for at de store vannkraftutbyggingenes tid ikke er forbi. Det er jeg, som sagt, glad for. Jeg har redegjort for at vi her har en situasjon hvor to kommuner er for, hvor fylkeskommunen er for, hvor en betydelig andel av høringsinstansene er for, og vi har en sak som, etter min mening, ikke har interessekonflikter på et nivå som gjør at den bør behandles i Stortinget. Jeg er enig med representanten Eidsvoll Holmås på ett punkt, det er at jeg håper om at vi får store vannkraftsaker til Stortinget i årene som ligger foran oss.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Det er ikke riktig av meg å spekulere i hvordan vi fra regjeringens side vil håndtere eventuelle framtidige vassdragsutbygginger. I dag diskuterer vi Nedre Otta. Vi har etter mitt skjønn redegjort grundig for det, noe som er akseptert av et bredt flertall i Stortinget. Vi har redegjort for hvordan vi fra myndighetenes side jobber langs spor for å ivareta fiske i et biologisk-mangfold-perspektiv og i et rekreasjonsperspektiv. Vi har redegjort for hvordan det har vært jobbet både hos utbygger NVE og hos oss med spørsmål om vannsport, og hvordan vi jobber med å ivareta oppfølgingen av flommarker – i den grad den skulle bli negativt influert av en utbygging. Alt dette i sum fører til at vi mener at her er det ikke interessekonflikt av en sånn karakter at dette er noe som trengs forelegges Stortinget.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Jeg kan love representanten Hansson at verdien av stor, regulerbar vannkraft kommer til å bli et viktig tema når vi legger fram energimeldingen i april. Som jeg redegjorde for i mitt innlegg, er det åpenbart sånn at regulerbar vannkraft har mange kvaliteter både i et økonomisk perspektiv og i et klimaperspektiv som ingen andre fornybare kraftkilder har, nemlig at man kan levere nødvendig effektbalanse i et europeisk system. Dette vil selvfølgelig bli et viktig tema når regjeringen legger fram energimeldingen i april. Jeg har skrevet et brev – det står jeg selvfølgelig fullt og helt inne for – men jeg har allikevel lyst til å peke på hva et betydelig flertall i Stortinget sier: «Flertallet mener at utbyggingen, slik det fremgår med ulike avbøtende tiltak og vilkår, ikke er av en slik karakter at den bør forelegges og avgjøres i Stortinget.»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
La meg først si noen ytterst få ord om en annen utbyggingssak, som vi allerede har gitt konsesjon til, men som har vært nevnt her noen ganger, nemlig vedtaket om å gi konsesjon til Einunna. Einunna er en utbygging som er langt mindre enn den som er dagens tema. Den er under en femtedel i størrelse, og dette var også en sak hvor både Fylkesmannen og Riksantikvaren var for å gi konsesjon. Jeg synes i og for seg at representanten Kjenseth hadde noen gode betraktninger: Hvor stor andel av energiressursene i en region og i en kommune skal man på vegne av storsamfunnet høste av? Jeg har redegjort ganske grundig for hvilket perspektiv jeg mener vi må ha på spørsmål om regulerbar kraft. Det er en helt sentral del av vårt nasjonale system. Men samtidig mener jeg at vi skal legge vekt på hva man mener i kommunene og i fylkene. I den konkrete saken vi diskuterer i dag, er både fylkeskommunen og begge involverte kommuner for. Jeg mener at det taler for at Oppland og de to involverte kommunene har gitt sitt besyv med i dette. Så har jeg lyst til å si at jeg synes representanten Ljunggren holdt et godt innlegg. Jeg har lyst til å si at det er vannkraften, regulerbarheten av vannkraften og muligheten til å levere effekt på vinterstid man etterspør i Europa. Vindkraft kommer til å bli viktig i Norge i et nordvesteuropeisk marked i mer balanse enn tilfellet er i dag, men det er vannkraften som også i framtiden kan spille den største rollen i å bidra til en grønnere kraftforsyning i Europa. Derfor er jeg glad for at jeg nok en gang hører at det er et betydelig flertall som ikke bare står bak de prinsippene som ligger til grunn for norsk vannkraftforvaltning i dag, men som også er tydelig på at man mener at de store vannkraftutbyggingers tid ikke er forbi. Det mener jeg lover svært godt for videreutvikling av det norske kraftsystemet og muligheten til å skape store verdier i Norge innen kraftproduksjon og kraftforedling, men også for å bidra til et mer bærekraftig nordvesteuropeisk kraftsystem i tiårene som ligger foran oss.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Jeg har hele tiden forsøkt å være tydelig på at hvis vi skal bygge mer bærekraftige energisystemer – både i et klimaperspektiv og i et økonomisk perspektiv – i framtiden, noe som vi er nødt til å gjøre, er vi nødt til å fortsette styrkingen av innsatsen på forskning og utvikling av både produksjon av energi og bruk av energi, som jeg vet at representanten Eidsvoll Holmås er opptatt av. Når det gjelder spørsmålet om grønne sertifikater, er det ikke fattet noen beslutning om det fra regjeringens side. Jeg har vært tydelig på at vi ser et kraftsystem i en svært krevende ubalanse, ikke bare i Norge. Det er riktig, som representanten Eidsvoll Holmås sier, at vi i et normalår har en nettoeksport på i overkant av 10 TWh til Europa. Men det er en ubalanse som er til stede i hele Nordvest-Europa, og som skaper utfordringer for kraftsystemet vårt.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Det er Stortinget som har innført ordningen med grønne sertifikater. Den varer til 2021, og når jeg har sagt at jeg skal legge fram en energimelding med perspektiv for først og fremst tidsrommet 2020–2030, men også med noen tanker om perioden 2030–2050, er det helt naturlig at Stortinget blir invitert til å diskutere innretningen og eventuelle subsidieordninger i perioden 2021–2030 og eventuelt etter det. Jeg gjentar det jeg sa i sted: Jeg noterer meg at subsidienivået i mange av landene i Nordvest-Europa har brakt kraftsystemene våre ut av balanse og svekket lønnsomheten til betydelige kraftressurser, noe som gjør at vi som samfunn får mindre igjen for de ressursene enn vi ideelt sett burde. Det betyr at det blir færre midler til å finansiere skoler, eldrehjem osv. Det er selvfølgelig perspektiver jeg kommer til å ta med meg inn i energimeldingen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Jeg noterer meg ut fra replikkordskiftet – til min store glede – at vi ikke er så voldsomt uenige om dette. Det gjelder ikke bare Venstre og Fremskrittspartiet, for jeg må nesten ta med representanten Heikki Eidsvoll Holmås og SV i denne enigheten også. Hvis jeg skal trekke fram noe som er et godt element ved dagens sertifikatordning, er det nettopp det at den er teknologinøytral og markedsbasert. Det prinsippet tror jeg vi må ha med oss videre også. Vi må lage rammer og systemer som gjør at det er de teknologiene med størst potensial som faktisk får støtte fra Stortinget. Det kan være i et globalt klimaperspektiv eller i et nasjonalt energiperspektiv, men prinsippene bør ligge til grunn. Jeg mener at det vi allerede er i gang med, nemlig å sette sammen forskningsmiljøer og lage felles programmer mellom maritim, olje og gass og fornybar, er et viktig hjelpemiddel for nettopp å kunne identifisere hvor vi kan få til mest.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Som jeg sa i mitt svar til representanten Eidsvoll Holmås, tror jeg det er viktig at vi anerkjenner – regjeringen gjør det i hvert fall veldig klart og tydelig – at når det gjelder målet om å utvikle mer bærekraftige energisystemer, også i et klimaperspektiv, er vi nødt til å fortsette forskningsinnsatsen på fornybar energi, noe som også min sjef, Erna Solberg, tilkjennega i Paris i går, da vi tilsluttet oss det amerikanske energiforskningsinitiativet Mission Innovation i COP21 i Paris. Jeg kjenner meg ikke helt igjen i beskrivelsen. Nå når norskutviklet teknologi, Hywind-prosjektet, som er utviklet av Statoil, kommer til å bli den første – man kan diskutere om den er stor eller ikke – flytende havvindparken som skal være en del av energiforsyningen i et land, blir installert utenfor kysten av Skottland, blir det gjort av et norsk selskap, og det er teknologi som er utviklet i Norge.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Jeg ser et både stort og lønnsomt potensial i at vi bruker den norske kraftressursen, enten det er vind eller vann eller bio, til å hjelpe våre venner i Europa med å håndtere effektubalanse. Det tror jeg kommer til å tjene oss alle svært godt, og jeg ser også at en betydelig mulighet for å fortsette å eksportere norsk teknologi til Europa for å ta i bruk kraft basert på havvind, særlig i de landene som allerede er godt i gang med det. Så tror jeg vi må anerkjenne at det er en solid avstand mellom de kraftprisene vi ser i et tiårsperspektiv i det norsk-svenske eller nordiske kraftmarkedet, og de kostnadene som ligger i å produsere en kilowattime havvind. Jeg tror at de kostnadene kommer til å gå ned på sikt, men det ligger noe fram i tid, tror jeg vi må regne med.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-01:
Flere har vært innom Jens Stoltenbergs nyttårstale i 2001, da han sa at tida for de store vannkraftutbyggingene er forbi. Etter det har vi stort sett fortsatt å bygge ut. Etter den tid har vi også fått naturmangfoldloven, og det virker ikke som om den griper spesielt inn i diskusjonen om store utbygginger. Det er verdt å minne om at for noen år siden skulle dieselmotoren være klimaredningen, faktisk en såpass stor redning at de rød-grønne ikke så noen grunn til å ha redusert avgift på biodiesel. Nå vet vi bedre. Det viser noe av de taktskiftene vi har, og at vi ikke skal tenke mange år verken bakover eller framover. Naturen er storslagen, og det er verdt å tenke lange horisonter her. Så registrerer jeg at jeg er den eneste representanten fra Oppland som engasjerer seg i diskusjonen her i dag. Det sier vel noe om maktforholdene. Men her diskuterer vi også to store eksportartikler for Norges del. Den ene er vannkraft, og den andre er reiseliv – det er bare olje og gass som er større – og vi setter to store interesseområder opp mot hverandre, det handler faktisk også om det. Det er utvilsomt reiselivet som taper i denne diskusjonen. Det er viktig for Oppland, og særlig viktig for denne delen av Oppland, og den næringa taper alltid. Det prinsipielle her er størrelse og kontrovers. Jeg synes det er viktig at denne saka kom til Stortinget, og at vi får denne debatten. En annen del av debatten, som ingen har vært inne på, og som jeg synes også er veldig viktig, er forvaltningen av de enorme naturrikdommene vi her overlater til energiselskapene og utbyggingsselskapene. I Oppland har det vært nesten enevelde rundt styringen av dem, og det har også vært store diskusjoner om hvordan inntektene har vært foreslått prioritert og dels disponert, og det har vært store feilinvesteringer. Jeg synes også det er en debatt som hører med her. Så var representanten Elvestuen inne på at dette ikke er den eneste utbyggingen i denne regionen. Rosten i Sel er bygd ut. Koiavassdraget i Gudbrandsdalslågen er lagt på is, av økonomiske grunner hovedsakelig. Det er ingen tvil om at det er svært stor interesse for at Ottavassdraget og Gudbrandsdalslågen blir bygd ut. Det er også en diskusjon vi skal ta, hvor store deler av ressursene i Oppland vi skal bygge ut. Når det starter øverst, er det, ifølge denne diskusjonen, ingen tvil om at en får gjøre hva en vil i resten av vassdraget nedover.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-01:
Debatten har etter hvert dreid inn i en sideelv, om vi er for eller imot fornybar energi. Det er ikke det denne debatten handler om, for det er vi alle. Til og med Venstre er for å bygge ut vannkraft. Men nå diskuterer vi om noen utbygginger er så store og så viktige at vi bør diskutere dem i Stortinget. Når det gjelder den fornybare delen, handler det bl.a. om hvor mye vi skal høste av den vannkraften i enkelte deler. For Opplands del er det også viktig å diskutere hvilke andre alternative fornybare energikilder vi har i Oppland. Mange peker på det grønne gullet, bioenergien. Går vannkraftutbygginga i Oppland på bekostning av høsting og utvinning av grønn energi fra bl.a. skogen og andre biologiske ressurser? Så langt kan mye tyde på det, for det har vært lett å bygge ut vannkraft. Det har vært økonomisk svært lønnsomt, og mange av utbyggingene har også vært riktige. Men vi har i liten grad greid å pløye de ressursene inn igjen i annen fornybar energiproduksjon. Nasjonale myndigheter har heller ikke alltid vært veldig forutsigbare eller til noe særlig drahjelp når det gjelder å bygge ut alternative energiformer. Noe så enkelt som en TEK 15 nå legger tilbake ganske store fordeler på elektrisk oppvarming fra vannkraft. Vi har puttet mye penger i investeringer i infrastruktur for å distribuere vannbåren varme fyret opp av flis, f.eks., så dette er en viktig diskusjon. Når vi er inne på det, blir Senterpartiets innlegg i starten her i hvert fall noe kraftsosialistisk, om raskere, mer og uten særlig debatt – jeg merket meg også det innlegget. Jeg syns også det kan være verdt å spinne litt videre når det gjelder forståelsen for naturmangfoldet. Og Senterpartiets øvrige politikk knyttet til ressursforvaltning, nasjonalparkforvaltning, snøscooter, som det blir fritt fram for, rovdyr, som det skal være lett å ta ut, borger ikke for noe stort hensyn til naturmangfoldet. Dette er en bred og interessant diskusjon, som har mange fasetter. Men fornybar – ja. Så er spørsmålet om det bare skal være vannkraft, og ut av Norge, eller hvilke andre fornybare energikilder vi skal utvikle i Norge.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-12-01:
Først en liten sveip innom filmfondstrukturen. Det er omtalt to–tre filmfondsvirksomheter, og nå vet vi at Oslo-regionen er i ferd med å konsolidere seg, så det gjelder jo muligheten for å slippe til. Det handler også om finansiering, så om statsråden kan kommentere det. Det andre jeg vil ta opp, er kompetanse, for nå har vi jo fått etablert en filmfaglig grunnutdanning ved Den norske filmskolen på Høgskolen i Lillehammer. Det er diskusjoner om etablering av masterutdanning, men vi ser, som jeg var inne på i mitt innlegg, at mer og mer av inntjeningen ligger i lange løp, lange produksjoner, og en må tenke oppfølginger og nye markeder underveis. Dette er jo en mer markedsfaglig kompetanse. Kan statsråden si noe om i hvilken grad en tenker å supplere den filmutdanningen en i dag har, mer inn mot kommersielle kompetanseområder – markedsføring, reiseliv?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Det er noen som i denne saken forsøker å lage den store prinsipielle debatten om vannkraftutbygging eller ikke i Norge. Det er ikke det saken handler om. Med respekt å melde er det tatt opp en sak fra Venstre, hvor en egentlig ønsker at saken skal forelegges og avgjøres i Stortinget. Det er det sporet komiteen har jobbet etter. Vi har vurdert akkurat det forholdet. Hvem er det som skal avgjøre denne saken? Vi har kommet til den konklusjon, med bakgrunn i det vi har fått innsikt i, at det er naturlig at det er regjeringen som avgjør denne saken. Det er egentlig det flertallet sier. Dette er ikke en debatt om de store vannkraftutbyggingene i Norge. Det får vi ta i forbindelse med energimeldingen når den kommer, hvis det er det de tar opp der. Dette handler ikke om hvordan vi skal utnytte vannkraftressursene våre og den fornybare energien i Norge, noe vi absolutt burde fokusert på, mye mer enn dagens regjering gjør. Det er det vi får diskutere i behandlingen av energimeldingen og ikke i denne enkeltsaken. Dette er på en måte å avklare om det er innenfor et omfattende lovverk, innenfor omfattende kravspesifikasjoner for hvordan utredninger og ulike hensyn som skal vektlegges, og hvordan de skal vektes, det faktisk blir avgjort. Det er det vi tar stilling til, og da har vi kommet til den konklusjon at vi mener det er riktig at regjeringen tar avgjørelsen. Man kan mene mye rart om regjeringen, men de som er mest imot regjeringen i denne saken, er Venstre – som har satt inn denne regjeringen som bestemmer over det lovverket som Stortinget har å forholde seg til. Hvis man er imot det, må man gjøre som representanten Ljunggren sa, foreslå å endre regelverket for denne type utbygginger i Norge. Da hadde vi reelt sett diskutert hvordan vi skal forholde oss til det i framtiden, men det begynner å bli noen prinsipper hvor Stortinget – fordi en ikke er enig med regjeringen – ønsker å ta avgjørelsen til Stortinget. Da tror jeg det beste er å endre regelverket for hvordan saker skal avgjøres, og ikke ta dem opp enkeltvis. Vi hadde tilsvarende i 23. konsesjonsrunde. Man kan si mye rart om 23. konsesjonsrunde, men det er regjeringens ansvar å utlyse, slik regjeringen har gjort, ut fra de forvaltningsplanene som Stortinget har vedtatt. Jeg synes det er greit å forholde seg ryddig til sakene når de forelegges og tas opp i Stortinget, gjennom det forslaget som Venstre har fremmet. Da mener vi at det er regjeringen som skal ta beslutningen, og dette er ikke en sak om store vannkraftutbygginger i Norge, om hvordan vi skal forholde oss til det i energimeldingen, eller hvordan vi skal utnytte fornybar energi i Norge. Det kommer vi tilbake til, men jeg håper virkelig at Stortinget da også kan diskutere de elementene på et bredere saksgrunnlag.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg kan til sistnevnte understreke at vi er for det som representanten Elvestuen er for, da han tok den oppramsingen nå på slutten. Det jeg bare har lyst til å få understreket, er at jeg ikke har sagt at det er en selvfølge at denne saken avgjøres av regjeringen. Jeg sa at vi har avveid og vurdert de opplysningene som har tilkommet komiteen i forbindelse med behandlingen av denne saken, og vi har falt ned på at det er riktig at regjeringen avgjør. Så er det jo sånn at jeg oppfatter det prinsipielle her på en annen måte. Hvis det er det prinsipielle en vil ha endret på, må en jo i lovverket ta bort departementets anledning til å vurdere. Da må en altså fjerne det som står, at de og de forholdene gjør at saken skal forelegges Stortinget, med mindre departementet finner det unødvendig. Da må en jo fjerne den åpningen. Hvis det er det Venstre vil, får vi diskutere det i en annen type sak, og da i en sak som omhandler endringer av det lovverket som gjelder.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Ja, det vil jeg gjerne.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Noe av bakteppet for forslaget er at man ønsker å utnytte et tidsvindu, nettopp for å materialisere en del av de ordene som over noe tid har vært spilt inn når det gjelder utvikling og konkret arbeid ved verftene. Med bakgrunn i det som tidligere er vedtatt, og det som nå blir vedtatt: Kan statsråden redegjøre litt for Stortinget for hvordan man ser for seg at man eventuelt kunne satt mer fart i anbudsprosessene, hvordan man kunne fått mer fart i bestillingen av nye skip – utover det som allerede er sagt? Hvordan vil han egentlig utnytte situasjonen som nå er der? Jeg tror vel, og håper i hvert fall, at statsråden er enig i at det er grunn til bekymring over den situasjonen norsk maritim næring nå befinner seg i, og at man kanskje på veldig kort tid mister verdifull kompetanse hvis ikke noe gjøres.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Det er mange ord som i utgangspunktet er positive inn mot næringen, inn mot teknologien og inn mot det å materialisere en del av det som er mulighetene til norsk maritim kompetanse. Allikevel – til tross for alle de ordene som blir sagt – er bekymringen like stor. Forstår statsråden det, og hva vil statsråden nå gjøre konkret av tiltak for å redusere bekymringen langs norskekysten, som øker for hver dag? Det handler om sysselsetting av ingeniører, det handler om designermiljøer, og det handler om dem som jobber direkte med stål ute på verftene og monterer båtene. Hvordan vil aktiviteten igjen ta seg opp? Hva vil statsråden gjøre? Det er greit å få vite.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg hører hva statsråden sier i sitt svar. Men jeg registrerte i hvert fall gleden, betydningen og optimismen da vi framsatte dette forslaget. Det er tydelig at den kompetansetunge, rike næringen som norsk maritimt miljø faktisk representerer, ikke har sett tilsvarende aktivitetstilskudd tidligere. Derimot er det gitt veldig klare beskjeder til komiteen i forbindelse med behandlingen om at dette forslaget er viktig. Noe av det jeg opplever som viktig, er at man anstrenger seg for å få framskyndet en del anbudsprosesser – ikke avlyser kontrakter, men ser på muligheter for å framskynde en del anbudsprosesser. Da er mitt spørsmål til statsråden om han vil ta initiativ overfor fylkeskommunene og kommunene som har ferjestrekninger de bruker, til eventuelt å vurdere muligheten for å få framskyndet sine anbud, ut fra de mulighetene som er etablert, og som kan bli etablert.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg starter med å si at jeg er veldig glad for at Stortinget, samlet sett, mener at vi nå kan ta steget ut og bruke null- og lavutslippsteknologi, og at en ikke trenger å vente på teknologien lenger, for det var kanskje litt av problemet med signalene i Sundvolden-erklæringen. Men nå er Stortinget veldig tydelig ivrig på at vi skal få på plass både lav- og nullutslippsteknologi innenfor ferger, rutebåter, nærskipsfarten osv. Det er strålende, kjempebra! Men så er det også slik at i Arbeiderpartiet er vi lite grann utålmodige, fordi vi er inne i en helt spesiell situasjon. Tiden tilsier at Stortinget hadde gitt oppmerksomhet til situasjonen på kysten med kanskje litt andre øyne enn det flertallet faktisk velger å gjøre. Kan vi utnytte det? Har vi et handlingsrom? Vi har ikke slått fast at det er ett svar, men det hadde kanskje vært greit å utfordre oss selv lite grann mer på om det er noe vi kan gjøre nå for å få i gang en hurtigere omløpshastighet på anbudene og få flere anbud ut i prosess, som medfører aktivitet i en for Norge verdifull næringskjede, med verdifull kompetanse. Næringen selv sier at hvis det er tomme ordrebøker, eller lavkonjunktur, i en to–tre år nå, så vil mye av den verdifulle kompetansen være borte. Da hadde jeg håpet på litt mer utålmodighet også i et samlet politisk miljø. Jeg sier ikke at det er tilbakevist, eller at det ikke er til stede, ved at de ikke stemmer for forslagene, men det gjenstår å se om de klarer å få gjennomført det, og at det er nok gjennomføringskraft på det. For det er jo det situasjonen – etter min mening – krever av oss. Når vi har brukt ordet at vi ønsker «å fremskynde» anbud, blir det tatt opp som om at det er å være litt for ivrig. Situasjonen tilsier ikke det. Tvert om – situasjonen tilsier at vi bør være ivrige, og vi bør lete etter mulighetene. Så vi er utålmodige. Vi håper at debatten gjør at en også ser på mulighetene for å få gjort noe mer konkret ut fra situasjonen nå, og at det blir resultatet av debatten. Så til voteringen, bare for å klargjøre det for vår del: Vi stemmer primært for våre forslag i henhold til tilrådingens I, II og III, men vi kommer til å stemme subsidiært for tilrådingens I, II og III. De øvrige forslagene i tilrådingen kommer vi til å stemme for, med unntak av VIII, hvor vi ber om alternativ votering mot forslag nr. 2 fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, hvor vi har tilskuddsordningen inne. Det burde bety at vi er et veldig samstemt storting når alt kommer til alt og vi har votert. Til slutt vil jeg bare opplyse om at Arbeiderpartiet er forberedt på og beredt på å bringe NOx-ordningen videre som en god løsning.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Da kan jeg også bruke denne talerstolen, så har vi i hvert fall brukt samme talerstol. Jeg tror i utgangspunktet vi ikke er så veldig uenige. Arbeiderpartiet har aldri sagt at vi skal terminere noen kontrakter, vi har bare bedt om at en leter med lys og lykte etter muligheter for å komme i gang raskere enn det en får signaler om fra den maritime næringen, når det gjelder prosessen. Det tror jeg alle som har vært i kontakt med næringen, har fått bekymringsmeldinger om. Vi er – enkelt og greit – litt mer utålmodige, litt mer ivrige, og litt mer forpliktende enn det flertallet er. Men vi aksepterer det, det er bred enighet om valg av løsning, om forpliktelsen og om at noe absolutt bør skje, og det så fort som mulig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2015-12-01:
Jeg er helt enig med siste taler i at det prinsipielle spørsmålet her er om vi skal behandle denne type saker i Stortinget, eller om beslutningen skal fattes i regjeringen. Det har representantene Odd Henriksen og Terje Aasland redegjort godt for. Samtidig kan man ikke unngå å kommentere noen av de innleggene som har kommet. Det virker som om saken egentlig handler om å ta selve behandlingen her og nå i denne salen. Det er interessant at de partiene som er for å behandle saken i Stortinget, også er imot selve utbyggingen. Det er interessant, fordi det er de samme partiene som i veldig stor grad i alle festtaler snakker om behovet for å bygge ut mer fornybar energi, og hvordan vi skal erstatte fossil energi med fornybar energi. Disse partiene deler med deler av miljøbevegelsen at de er for fornybar energi, men imot å bygge det ut i praksis. De er for miljøteknologi, men imot å utvinne mineraler som er nødvendige for å lage denne teknologien. De er for internasjonalt miljøsamarbeid, men imot effektive kvotemarkeder – for å nevne noen eksempler på at miljøpolitikken er full av paradokser. Skal vi faktisk klare å fase ut fossil energi i alle sektorer der det er hensiktsmessig, må vi også ha fornybar energi tilgjengelig. Da må vi også tåle at det bygges ut. Det er noen vanskelige dilemmaer – jeg skal ikke underslå det – men i denne saken bør det være rimelig greit. Så er det kommet opp andre ting i løpet av debatten. Representanten Kjenseth snakket om behovet for å utvikle bioøkonomien. Det er vi helt enig i. Derfor skal regjeringen legge frem en bioøkonomistrategi, der vi nettopp ser på de fantastiske ressursene som finnes for å utvikle den sektoren nærmere. Sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti har regjeringspartiene gjort mange spennende grep som vil bidra til å bygge opp under verdiskaping og nye grønne arbeidsplasser innenfor biosektoren. Jeg klarer ikke helt å se det store problemet som representanten Arnstad trekker opp om at det er noen som ikke har norsk pass, som ønsker å satse på småkraftinvesteringer i Norge. Jeg mener det er positivt at vi er et attraktivt land å satse i, også for utlendinger. I likhet med at vi satser i andre land, må vi også akseptere at andre satser hos oss. Det er bra for Norge at noen ønsker å satse her i landet. La meg helt til slutt bemerke at det er interessant når påstanden om harselas kommer fra representanten Eidsvoll Holmås, som ikke er helt ukjent med å bedrive den type virksomhet fra Stortingets talerstol.
Nikolai Astrup (Høyre), 2015-12-01:
Siden jeg nå skal gjøre noe jeg gjør veldig sjelden, nemlig å si meg helt enig med representanten Eidsvoll Holmås, så tar jeg også den plassen han pleier å ta – her nede. Det er helt åpenbart at Arbeiderpartiets iver har sin begrensning, og den begrensningen ligger i at hvis vi skal fremskynde anbud på den måten Arbeiderpartiet foreslår, så må vi terminere kontrakter. Det har en betydelig kostnad, og det er en kostnad som jeg ikke oppfatter at Arbeiderpartiet i praksis er villig til å ta. Jeg kan heller ikke se at det er hensiktsmessig, all den tid det er en rekke anbud som løper ut i tiden som kommer. Og det er, som det jo fremgår av innstillingen, behov for at anbudene utlyses nettopp så tidlig som mulig, slik at verftene og leverandørene har tid til å omstille seg og faktisk tilby det Stortinget mener skal tilbys. Så det er gledelig at det er bred enighet i denne sal om retningen – hvor vi skal – og jeg mener det er positivt at vi har så store ambisjoner om at vi skal utvikle null- og lavutslippsteknologiske løsninger, som ikke bare kan få betydning i Norge, som ikke bare kan få betydning for å redusere utslipp her hjemme, men som også kan få betydning utenfor landets grenser. Jeg mener det må kjennetegne gode klimatiltak i Norge at vi gjør ting som også resten av verden kan få glede av, og som også kan skape nye grønne arbeidsplasser og inntekter til fellesskapet, som skal finansiere den velferden vi alle setter pris på.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Jeg tenkte bare jeg skulle si noen få ord mot slutten av denne debatten. Det er åpenbart bred enighet om potensialet for arbeidsplasser og næringsutvikling i forbindelse med en utrulling av flytende havvind globalt i et større marked, og at vi skal ta fatt på oppgavene med forskning og utvikling, videreføre det arbeidet som er blitt gjort politisk og fra myndighetenes side med Hywind, og sørge for at vi kan få gode posisjoner som leverandører til denne typen energi. Så er det åpenbart uenighet om i hvor stor grad utbygging av flytende havvind vil få en plass i norsk energimiks i framtiden. Det høres ut som om dette er et spørsmål om politisk vilje. Representanten Hansson sier at det er politisk vilje på britisk side, derfor blir det utviklet flytende havvind utenfor Skottland. Vel, poenget er at britene har et kraftunderskudd som de må fylle. Det er politisk vilje til å satse på en måte å gjøre dette på, men driveren er kraftunderskuddet. I Norge har vi ikke et kraftunderskudd, tvert imot. Derfor er det heller ikke politisk vilje til å pøse på med dyrere kraft for å fylle opp et enda større overskudd av kraft enn det vi har i Norge per i dag, sånn som det ser ut. Jeg er enig i at det er noen spennende vyer for framtiden når det gjelder det å produsere direkte kraft til et europeisk marked. Men det er ennå altfor tidlig å si at dette er noe vi skal bruke penger på og satse på i dag. Jeg mener at den oppgaven vi først og fremst har nå, er å bidra til å utvikle teknologi som får kostnadene ned, sånn at dette kan brukes andre steder enn i Europa og også utenfor OECD, for bruken av energi kommer til å øke. Så vil jeg bare avslutningsvis sveipe innom representanten Eidsvoll Holmås’ karaktergiving til vekslende olje- og energiministre i den regjeringen som Eidsvoll Holmås selv var en del av. Åslaug Haga hadde store visjoner som statsråd, Terje Riis-Johansen som statsråd sørget for at vi fikk havenergiloven på plass, og Ola Borten Moe i sin tid som statsråd sørget for at det ble gjort en konsekvensutredning og mottok den, men ingen av disse ministrene kunne gjøre noe med lønnsomheten i utbygging av flytende havvind i Norge. Det kan heller ikke vi her i Stortinget gjøre. Vi må sørge for at vi får en kostnadsutvikling som gjør det lønnsomt å delta for norsk industri, sånn at det kan skapes arbeidsplasser.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Regjeringen har varslet at den vil legge fram en egen energimelding våren 2016, og jeg forventer at denne meldingen vil omfatte strategier og virkemidler for at Norge som nasjon kan satse på fornybar energiproduksjon. Vindkraft, landbasert så vel som havbasert, utpeker seg som et av mange satsingsområder. Norge er langt fremme når det gjelder produksjon og forbruk av fornybar energi. Mye takket være vannkraften er Norge i mindre grad enn de fleste land i Europa avhengig av satsing på alternativ fornybar energiproduksjon for å nå sitt fornybarmål. Men skal vi som nasjon opprettholde vår rolle som en stor eksportør av energi også i framtiden, kan vi med fordel bygge ut fornybarsiden, og da gjerne knyttet opp til nye overføringskapasiteter til kontinentet, eller til Storbritannia, slik at også Europa får en mulighet til å nå sine miljømål. Det er et potensial for forskning og utvikling og at alternative energiproduksjonsformer kan bidra til verdiskaping og sysselsetting i Norge for eksport til utlandet. Fremskrittspartiet er opptatt av at vi i Norge skal ha fokus og satsing på kunnskap og kompetanse i akademia så vel som i næringslivet, gjennom satsing på forskning og utvikling for framtidig verdiskaping. I forbindelse med energimeldingen støtter Fremskrittspartiet intensjonene om en strategi som kan bidra til en realisering av demonstrasjonsanlegg og/eller prosjekter for flytende havvind og andre former for havbasert fornybar teknologi. Vi ønsker en debatt i og rundt energimeldingen hvor helheten i energipolitikken blir vektlagt, også overfor flytende havvind. Helheten er viktig i energipolitikken, og det er langt viktigere enn når man gjør dette fragmentert og delt, som vi ser De Grønne veldig ofte gjør når de fremmer sine Dokument 8-forslag på Stortinget. Avslutningsvis: Det er et paradoks at hver eneste gang De Grønne og SV er uenig med flertallet i denne sal, dukker begreper som «lite sunt», «lite rettferdig» og «harselas» opp. Intet demokrati er kan hende fullt ut perfekt, men det er langt å foretrekke som system framfor andre, autoritære alternativer. Det er det tydeligvis noen i denne sal som overhodet ikke har fått med seg.