trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Et av Norges viktigste utdanningspolitiske mål er at vi skal være blant verdens ledende kunnskapsnasjoner. I Dagbladet i går ble det presentert en Civita-rapport som heter «Skal alle få forsøke seg?», av professor Kai A. Olsen, som mener at Norge taper den internasjonale kunnskapskonkurransen. Han mener til og med at norske studenter er de dårligste noensinne; kvaliteten på norske studenter har aldri vært dårligere. Han sier til og med at en del av utdanningsinstitusjonene nå reduserer karakterkravene for å tilpasse seg den dårlige kompetansen til elevene. Han sier at Norge utdanner tapere, og at vi lurer studenter. Dette er en meget alvorlig politisk situasjon, og det trengs et høyt politisk fokus hvis vi skal komme ut av denne kunnskapsgrøften. Den løsningen som professor Olsen skisserer i Civita-rapporten, er at vi skal stille strengere krav til grunnlagskunnskapene til den enkelte elev. Et av forslagene er at gjennomsnittskarakteren fra videregående opplæring bør være på 3,5 for å få generell studiekompetanse. I Soria Moria-erklæringen leser vi at den sittende regjering vil gi alle som har fullført et videregående løp, generell studiekompetanse. Da blir spørsmålet til statsråden: Hva er det statsråden og Regjeringen vet og forstår, som professor Olsen og svært mange andre i fagmiljøet ikke forstår?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Dette var en meget interessant fordypning av det som står i Soria Moria-erklæringen, for der står det at alle som har videregående utdanning, automatisk skal få generell studiekompetanse. Jeg tolker statsrådens svar her slik at det er sterkt modifisert, altså at det skal foreligge særskilte krav for at alle skal kunne få generell studiekompetanse, men det skal være uavhengig av utdanningsløp. Ser statsråden for seg at man eksempelvis skal ha egne opptaksprøver eller andre typer kvalifiserende tiltak for elever som ikke har allmenn studiekompetanse, men som har valgt en yrkesfaglig studieretning? Hva er i så tilfelle den egentlige forskjellen mellom dagens praksis og den praksis som statsråden nå gir uttrykk for at han ønsker?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg reagerer på at statsråden karakteriserer 900 mill. kr til forskningen i 2007 som «en finte» fra den forrige regjeringen. Det dreier seg om konkrete kroner i statsbudsjettet fra den forrige regjeringen. Nå står vi i en litt underlig og beklagelig situasjon, fordi statsråden sier at han vil komme tilbake til Stortinget med forslag om hvordan man skal løse kapasitetsutfordringen innenfor utdanningssektoren. Vi vet at denne regjeringen kuttet i friskolebevilgningene, og derunder også bevilgningene til de private fagskolene, som er en viktig utdanningskrets i forhold til sykepleiere og helsepersonell. Derfor kan det være betimelig å høre med statsråden om det ikke er nødvendig å rette opp feilene fra det den sittende regjering la fram, allerede i revidert nasjonalbudsjett, slik at man kan få denne utdanningen på plass igjen så raskt som overhodet mulig og vi ikke kommer i en situasjon hvor vi innenfor pleie- og omsorgssektoren får kompetanseutfordringer i ganske nær framtid.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Det er en ubetinget glede å kunne fremme følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Friskoler er et viktig privat supplement til den offentlige skolen og drives etter friskoleloven uten mulighet til å ta utbytte, og etter samme regler om kvalitet som den offentlige skolen. Private barnehager er et viktig privat supplement til de offentlige barnehagene, og de drives etter samme regelverk om kvalitet som offentlige barnehager. Statsråden lovpriser private barnehager i Vårt Land 13. januar, hvilket jeg er glad for. Hvorfor er da fordømmelsen av tilsvarende tilbud i skoleverket så sterk fra statsråden?»
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er noe forundret over det. Statsråden sier at det er et prinsipielt skille mellom barnehage og skole, fordi det ene er frivillig og det andre er obligatorisk. Jeg trodde at videregående opplæring fortsatt er frivillig. Det betyr at det prinsipielle skillet statsråden her gir uttrykk for når det gjelder videregående skole, ikke har noen betydning. Og det betyr at jeg i grunnen ikke har fått noe godt svar på mitt spørsmål, hva som er årsaken til at det private skoletilbudet, på den ene siden, fordømmes, mens det private barnehagetilbudet, på den annen side, blir veldig oppskrytt – særlig i et bilde hvor barnehagepolitikken er lagt inn under Kunnskapsdepartementet, nettopp fordi den skal ses på som en del av det totale, pedagogiske opplegget. Oppfølgingsspørsmålet blir altså: Er det feil at videregående opplæring er frivillig? Hvis statsråden er enig i at den er frivillig, vil da det lovforslaget han vil fremme for Stortinget, ikke omfatte friskoler på videregående nivå?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2006-02-15:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg tror jeg må formulere spørsmålet litt klarere, for jeg føler at jeg ikke fikk noe svar. Spørsmålet er altså hvorvidt statsråden ser på videregående opplæring som et frivillig tilbud, i likhet med det barnehagene er, eller ikke. Dersom statsråden mener det er et frivillig tilbud, vil da friskoler på videregående opplæringsnivå unntas fra denne forbudslinjen som han har tatt til orde for tidligere? Jeg registrerer at de private barnehagene omtales bare fordi det offentlige ikke har klart å løse oppgaven. Det er på en måte slik at siden det offentlige ikke klarer dette, så er det private supplementet ålreit, men siden vi klarer å løse videregående opplæring, trenger vi ikke det private initiativet. Jeg håper at det er feil oppfatning fra min side. Jeg utfordrer fortsatt statsråden til å svare på det spørsmålet jeg stilte i oppfølgingsrunden sist: Er videregående opplæring å anse som en frivillig utdanning, og vil friskoler på videregående nivå derfor bli unntatt fra det forbudet som statsråden ønsker å innføre for den typen skoler?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Rapporten fra Olsen er et interessant innspill i debatten om høyere utdanning. Dette er ikke en forskningsbasert rapport, men et synspunkt fra en forsker. Jeg synes det er godt at det akademiske Norge går ut i det offentlige rom og diskuterer både sin egen institusjon, norsk forskning og norsk høyere utdannings framtid, og ikke minst hvordan man ønsker den innrettet. I så måte er dette et innspill som vi tar med oss, samtidig som vi nå evaluerer Kvalitetsreformen. Jeg må også si at denne rapporten oppleves som en skarp kritikk av min forgjenger, siden det er Kvalitetsreformen som her får gjennomgå. Jeg har ikke gjort det til noen stor øvelse å kritisere min forgjenger. Det betyr at jeg tar dette som et innspill, samtidig som vi nå også evaluerer Kvalitetsreformen. Den første delrapporten har kommet på mitt bord, og det vil komme flere delrapporter fortløpende. Vi vil også legge fram en melding for Stortinget om evaluering av hele Kvalitetsreformen, slik som Stortinget også har ønsket, nettopp for at vi skal få en bred politisk debatt om hvilket grunnlag vi skal ha for vår høyere utdanning. Vi har i Soria Moria-erklæringen, som spørreren helt riktig påpekte, sagt at vi ønsker å åpne for at mennesker som ikke har valgt et løp som gir studiekompetanse, skal ha muligheten til å kunne få det. Her bygger vi på bred erfaring fra særlig to forhold som har vist seg å være en stor suksess innenfor norsk høyere utdanning. Det ene er realkompetansereformen, som nå har gitt mange kvinner som før var assistenter i barnehager, mulighet til å bli førskolelærere, og hjelpepleiere har hatt mulighet til å bli sykepleiere. De har altså kommet inn i høyere utdanning fordi de har vist at de har kvalitet. Det er hele nøkkelen. Man må vise at man har kunnskap og kvalitet for å kvalifisere seg til høyere utdanning. Vi har nå satt i gang en omfattende utredning i samarbeid med høyskolene, universitetene, høyskolerådene og andre kompetente organer. Det er interessant å se at brede deler av norsk høyere utdanning er enig i Regjeringens tilnærming. Vi skal bare finne en praktisk måte å gjøre dette på – på samme måte som vi gjorde med realkompetansereformen, og på samme måte som vi har gjort det i Telemark, der man med elektrofagbrev kan komme inn på et elektroingeniørstudium når man har vist seg kvalifisert. Vi ber ungdom om å ta valg tidlig i livet. Det betyr at vi også må gi ungdom mulighet til nye valg, hvis de ønsker det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det er mulig at Fremskrittspartiet ikke ser slik på det spørsmålet, men det er klart at politikk er prosess. Politikk er prosesser der du involverer mennesker rundt deg for å få innspill til å lage gode og praktiske løsninger på det du ønsker som en politisk målsetting. Vår politiske målsetting er at vi skal gi ungdom som har valgt et yrkesfaglig studieløp, mulighet til å gå videre til et høyere utdanningsløp hvis de ønsker det på et senere tidspunkt. Så det er riktig at en innenfor dagens system har mulighet til dette ved å ta påbygging. Men det er ikke sikkert at alle har denne muligheten, og det er godt mulig at også andre, som ikke er inne i utdanningsløpet akkurat nå, ønsker det. Det betyr at det vi gir, er en større mulighet for ungdom til å foreta nye valg, men selvfølgelig under en helt uttrykkelig forutsetning, nemlig at kvaliteten selvfølgelig skal opprettholdes. Erfaringer fra realkompetansereformen er at vi gir tusenvis, særlig voksne kvinner, mulighet til å komme inn i høyere utdanning, til å få en utdanning, til å gjøre en viktig innsats for samfunnet og seg selv. På den måten har vi beriket høyere utdanning. Vi har også beriket enkeltmenneskets mulighet til nye valg. Dette er en videreføring av det vi nå gjør, men vi vil selvfølgelig gjøre det i tett samarbeid med de berørte fagmiljøene. De ser på dette med stor interesse, og det er en glede å se at de har en mye mer – skal vi si – dynamisk tilnærming til dette enn f.eks. representanten fra Fremskrittspartiet har.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det finnes en lang historie i norsk og europeisk utdanningspolitikk, som bygger på to forhold. Det ene er bredde, og det andre er spiss. Det betyr at det finnes en lang tradisjon i norsk utdanning for at folk skal ha mulighet til å kvalifisere seg til høyere utdanning, gjennom at man har studiekompetanse. Det betyr at mange som i utgangspunktet har dårlige karakterer fra videregående skole, har kommet inn på studier, og mange gjør det også svært bra, for man motiveres gjennom studiet. I tillegg har vi mange spisser innenfor norsk høyere utdanning – universitetene spesielt, men også mange høyskoler – og det er mange forskningsmiljøer som også internasjonalt er meget anerkjent. Denne kombinasjonen av bredde og spiss har det vært bred konsensus om i norsk utdanningspolitikk. Også den foregående regjering hadde dette som en premiss. Man hadde også da åpne studier, at ungdom var kvalifisert i utgangspunktet når de hadde studiekompetanse. Så er det noen krav som stilles til helt spesielle studier. Det har vi heller ingen planer om å endre på. Denne tilnærmingen er fornuftig for et land, for det betyr at man har mulighet til å bruke landets intellektuelle kapital best mulig, gi mennesker mulighet. Så er det mange, som kan ta valg som er feil. Det er et valg hver enkelt elev har(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) skal bli lettere for ungdom å foreta valg som er riktige. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det er ingen grunn til generell bekymring over nivået i norsk høyere utdanning. Hvis det var det, ville det jo vært dramatisk. Kai Olsens innspill er et innspill på linje med mange. Vi tar dette alvorlig, og denne debatten skal vi ta. Derfor sier jeg også at vi skal komme tilbake til Stortinget med det, fordi vi tar det alvorlig. Men det er klart at hvis situasjonen hadde vært så dramatisk, og hvis vi skulle lagt opp til en så elitistisk utdanningspolitikk som Olsen gjør, ville det vært et brudd med de lange linjer i norsk utdanningspolitikk, noe vår regjering ikke står bak. Prosessene knyttet til hvordan vi skal gi mennesker mulighet til nye valg, har vi startet. Vi konkluderer ikke, for disse prosessene er fra vår side reelle. Men vi ønsker å gi ungdom som er kvalifisert, nye muligheter. Hvis man har et fagbrev, skal det være mulig å gå videre hvis man ønsker det, og hvis man er kvalifisert for det. Men disse prosessene tar nødvendigvis noe tid, og det betyr at det hele tiden fra vår regjerings side har vært en forutsetning at vi gjør dette i nært samarbeid med Utdannings-Norge. En viktig del for vår regjering er nemlig å få til nye prosesser og ny åpenhet. Det er det vi også gjør i dette spørsmålet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
La meg si at jeg er veldig enig i den tilnærmingen representanten Dørum har til lærerens rolle. Læreren er, i tillegg til eleven, selvfølgelig, det viktigste i skolen. Det betyr at å ha lærere som har autoritet, men som ikke er autoritære, å ha lærere som kan formidle kunnskap, og som er kunnskapsrike, er det viktigste. Noe av det aller viktigste i vårt utdanningssystem, er at vi har lærere som har kompetanse. Det er foretatt mange endringer av lærerutdanningen over år, endringer som vi viderefører. Det er f.eks. gledelig å se nå at det viktigste fordypningsfaget i lærerutdanningen er matematikk, og naturfag er på tredje plass. Det betyr at vi har håp om at realfagskompetansen hos norske lærere vil øke. Men som representanten Dørum godt vet, er utdanning lange prosesser. Det betyr at det som initieres ett år, ikke får noen effekt året etter; det kan ta mange år. Det betyr at vi ikke ser for oss omfattende endringer i lærerutdanningen som sådan – det er gjort store endringer – men vi vil forsterke fokuseringen av kvalitet og kunnskap i lærerutdanningen. Lærerne skal være stolte av sitt yrke. De utfører en uendelig viktig oppgave i vårt samfunn, for våre barn og for samfunnet som helhet. Jeg er glad for at Dørum støtter Regjeringen i den tilnærmingen til læreryrket.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
La meg først si at jeg synes det er et godt initiativ Kristelig Folkeparti har kommet med når det gjelder eldreomsorgen. Statsministeren har også bekreftet at dette er noe Regjeringen jobber med. Det litt overraskende er nok at dette kommer når man er kommet i opposisjon, at man ikke gjorde dette når man var i posisjon bare få måneder tilbake. Men la det ligge. Vi er helt avhengig av å ha en offentlig sektor som har kvalitet, både i eldreomsorgen, i barnehager, i skoler og hva det måtte være. Det betyr at å ruste opp kompetansen innenfor våre høyskoler for å utlære flere, er viktig. I så måte er det interessant å se at det den forrige spørreren spurte om, er en viktig del av dette, nemlig realkompetansereformen. Den gir særlig voksne kvinner mulighet til etter- og videreutdanning for å kunne bli sykepleier hvis man har vært hjelpepleier, eller førskolelærer hvis man har vært assistent, og er en viktig del for å få mer kompetanse inn i disse sektorene. Vi vil styrke antall studieplasser innenfor disse fagene. Vi styrket dem ved budsjettet sist, med 500 plasser innenfor særlig lærer- og førskolelærerutdanningen. Noen institusjoner har opplevd budsjett-tilpasning, som man må foreta i en krevende budsjettprosess. Disse institusjonene hadde ingen kutt i studieplassene, men en liten reduksjon i basisbevilgningene. Det betyr at vi har langsiktige planer for å prøve å få nok kvalifiserte hender både i eldreomsorgen, i barnehagesektoren og i skolesektoren. Det er klart at det er krevende, for vi har store ambisjoner. Men vi skal lykkes med dette.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Som en tidligere statsråd – som Dåvøy har vært – vet, kommer ingen statsråd med lekkasjer om hva man har tenkt å gjøre framover. Høyere utdanning er viktig for vår regjering. De private høyskolene utgjør et viktig supplement til den offentlige utdanningen, og utdanner veldig mange som vi har bruk for i velferdsstaten, ikke minst – som spørreren er inne på – både sykepleiere og annet helsepersonell. Det er vår regjering opptatt av, og det vil vi styrke. Vi er opptatt av at vi skal utlære nok til dette på alle de institusjonene vi har, både de private og de offentlige. Vi vil legge langsiktige planer for hvor vi skal klare å fase inn så mange nye studieplasser som dette er. Det vil vi måtte komme tilbake til i budsjettsammenheng. Men vi er oppmerksomme på at det kreves et stort løft i eldreomsorgen, i skolesektoren og innenfor førskoleutdanningen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
La meg først korrigere spørreren på ett punkt. Vår regjering har fått vedtatt det mest ambisiøse budsjettet for forskning som noen regjering noensinne har gjort – 1,3 milliarder kr over det det forrige statsbudsjettet viste. Det betyr at det man gjorde knyttet til Forskningsfondet som sådant, var en finte som enhver regjering har lov til å legge igjen etter at den vet at den skal gå av. Men dette vil vi komme tilbake til. Jeg er glad for at Høyre, nå når de er i opposisjon, så sterkt understreker ønsket om å satse på forskning, for alle de budsjettene de leverte, var ikke akkurat preget av omfattende satsing på dette viktige feltet. Når det gjelder hvordan vi går videre knyttet til de private høyskolene, er det klart at de private høyskolene utgjør en viktig del av vår høyere utdanning. Det betyr at vi har disse med i planene framover, og at det selvfølgelig er en del av det vi vil komme tilbake til Stortinget med. Men jeg må få lov til å korrigere spørreren på følgende: Det er Stortinget som har gjort vedtak om dette. Regjeringen og departementet foreslår for Stortinget, som gjør sine vedtak i neste runde.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Jeg vil bare korrigere spørreren på følgende: Det at man gjør feil, er én ting, og det at representanten kan være uenig i det Regjeringen gjør, er noe annet. Vi gjør det vi mener er riktig, og det står enhver regjering fritt. La meg også korrigere representanten på følgende: Vi har ikke foretatt kutt når det gjelder privatskolene. Det vi har gjort, er i forhold til kapasiteten, hvor det var stipulert en sum penger som skulle gå til privatskolene. Det viste seg at det var behov for færre plasser, fordi færre elever startet. Det betyr at da gjør en regjering det enhver regjering gjør, nemlig at man går til Stortinget og korrigerer summen. Det har ikke vært regelendringer knyttet til bevilgningene til privatskolene fra vår regjering. Det er riktig at vi har lagt fram et høringsutkast om dette, og vi vil komme tilbake til Stortinget med en endring av friskoleloven, men heller ikke den har i seg endring av tilskuddssatsene som sådanne. Det blir opp til Stortinget å diskutere denne loven, først den midlertidige loven og senere en permanent endring av friskoleloven fra vår regjering.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Vi er selvfølgelig oppmerksom på at mange sektorer i Norge har bruk for mer arbeidskraft, og vi arbeider systematisk med dette. Både offentlig sektor og privat sektor har bruk for flere hender. Det betyr at det som kommunalministeren var inne på, å få den arbeidskraften vi har, til å stå lenger i arbeid, er en viktig del av dette. Det er en av de aller viktigste arbeidskraftressursene vi har, og som vi da også målbevisst arbeider for. Vi ønsker å ha flere studieplasser innenfor høyskolesystemet og universitetene våre som vil bidra til ny kompetent arbeidskraft. Det betyr at vi nå arbeider målbevisst og offensivt for at vi skal klare å møte dette. Det er ikke gjort over natten å lage en så omfattende plan, men det er klart at både videre utdanning og kompetansepåbygging er viktige elementer i dette. Så er det vel også viktig å understreke at ingen nødvendigvis er offentlig ansatt et helt liv eller privat ansatt et helt liv. Det finnes en viss mobilitet i arbeidsmarkedet, heldigvis, og det betyr at det også er mobilitet knyttet til hvor det er presstendenser, for der er det ofte attraktivt også å jobbe. Det betyr at arbeidsmarkedet og utdanningssystemet er dynamisk, og det vil det til enhver tid også være.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Jo, jeg svarte på spørsmålet. Lovavdelingens entydige konklusjon er at dette ikke engang er i lovens grenseland. Det vi gjør, er trygt innenfor loven, ellers ville vi selvfølgelig ikke ha gjort det. Men til tilliten til lovmaker: Den foregående regjering godkjente 5 000 skoleplasser og overprøvde Utdanningsdirektoratets anbefaling. Den hadde tapt valget. Vi satt og forhandlet fram en ny politisk plattform for vår regjering. Da ble det godkjent 5 000 skoleplasser de siste tre ukene før den nye regjeringen tiltrådte. Så hvis man snakker om hvem som har velgernes votum og mandat til skolepolitikken, hadde det vært rimelig at den avgående regjeringen da ikke behandlet disse søknadene den visste vår regjering hadde et annet syn på. Vi gjør det som er i tråd med vår regjerings politiske plattform, det som er i tråd med norsk lov, og vi gjør det våre velgere har et ønske om at vi skal gjøre. I så måte er det vi gjør, grunnstammen i et demokrati, slik som den foregående regjeringen selvfølgelig hadde anledning til å endre utdanningspolitikken i sin retning.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det vi gjør, er både klokt og riktig. Det er klokt i forhold til det vi har bedt om støtte fra våre velgere til, og fått, og det er riktig ifølge loven. Hvis det er noen som overrasker i dette, er det Venstre, som i generasjon etter generasjon har hatt en lang kamp for den offentlige skolen. Venstre har vært av dem som har båret fram ideen om fellesskolen og enhetsskolen gjennom generasjoner. At Venstre i den foregående regjeringen aksepterte at Høyre skulle få rattet i utdanningspolitikken og tillate etablering av så mange kommersielle skoler, som slår beina under det som har vært Venstres utdanningspolitiske syn fra forrige århundre og framover, overrasker meg. Det overrasker meg også at Odd Einar Dørum nå ikke engang ser at det vi gjør, faktisk er i overensstemmelse med det som har vært det bærende tverrpolitiske, utdanningspolitiske synet i Norge gjennom generasjoner, der Venstre har vært en viktig aktør og støttespiller. Det vi nå gjør, er å justere kursen tilbake til det som har vært Venstres syn i utdanningspolitikken før. Og det overrasker meg derfor at Venstre – når de nå ikke lenger sitter sammen med Høyre i regjering – fremdeles har en retorikk som er i strid med det som er Venstres utdanningspolitiske syn historisk.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Regjeringen gjennomfører en ny politikk på friskolefeltet. Vi tar sikte på senere i denne måneden å legge fram en odelstingsproposisjon for Stortinget, med forslag om en lovendring, slik at det midlertidig ikke blir godkjent nye skoler. Som neste fase i gjennomføringen av den politiske kursendringen har jeg satt i gang et større utredningsarbeid med sikte på omfattende og helhetlige endringer, i samsvar med Regjeringens politikk. I dette arbeidet vil også de internasjonale skolene bli vurdert. I frysperioden er jeg, inntil ny lov er på plass, opptatt av at det gis mest mulig likebehandling. Jeg vil minne om at i forslaget til midlertidig lovendring, som har vært på høring, er kommunenes og fylkeskommunenes uttalerett videreført. Dette har flere kommuner og flere fylkeskommuner vært opptatt av i høringsuttalelsene. Ved søknadsbehandlingen vil kommunene og fylkeskommunene fremdeles bli hørt. I dette tilfellet foreligger ingen søknad. For øvrig viser jeg til at det er Utdanningsdirektoratet som er godkjenningsinstans. På det nåværende tidspunkt kan jeg derfor ikke si noe nærmere om eventuell saksbehandling og saksbehandlingstid.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Som jeg har gjort rede for, har Regjeringen et annet syn på friskolepolitikken enn den avgåtte regjeringen. Vi har hatt på høring et forslag om en midlertidig lov, som vil bli lagt fram for Stortinget i løpet av kort tid. Så arbeider vi med et forslag til en permanent lov, som vil bli sendt på høring til høsten og lagt fram for Stortinget neste vår. Den skolen vi her omtaler, har vi ikke engang mottatt søknad om etablering av. Og i så fall vil det være Utdanningsdirektoratet som er godkjenningsinstans. Det betyr at det ikke på noen måte vil være riktig av meg å gå inn i en sak som gjelder en enkeltstående skole. Men i sin alminnelighet er det forslaget til lov som vi vil legge fram for Stortinget, en fryslov, som vil omhandle alle friskoler.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Stortinget vil få seg forelagt et forslag til lov som nå har vært på høring. Det vil være opp til Stortinget hvordan man behandler dette lovforslaget videre.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Gjennom tilrettelegging for et godt samarbeid med private utbyggere har det vært mulig å få en barnehagedekning i Norge på ca. 74 pst. Dersom en utelukkende skulle ha satset på kommunal utbygging, er jeg overbevist om at vi fremdeles ville hatt svært langt igjen til full barnehagedekning. Regjeringen ser gjerne at kommunene satser mer på barnehageutbygging også i egen regi, for å sikre et godt offentlig tilbud om barnehage. Etter min oppfatning er det et viktige prinsipielt skille mellom skole og barnehage som gjør det nødvendig med en ulik holdning til forholdet mellom private utbyggere og drivere og offentlige utbyggere og drivere. Barnehagen er et frivillig tilbud, mens skolen er obligatorisk. Skolesektoren er godt ubygd, med nærmiljøskoler, tilgjengelige for alle. Barnehagesektoren er til sammenligning dårlig utbygd. Regjeringen legger vekt på nærmiljøskolen som en viktig fellesarena og mener at en utvikling hvor større andeler av elevene går i private skoler, vil svekke den offentlige fellesskolen – både kvalitetsmessig og som en viktig sosial og kulturell fellesarena i et stadig mer fragmentert samfunn. La meg til sist legge til at jeg ikke helt kjenner meg igjen i begrepsbruken i spørsmålet. Regjeringen ser positivt på at det skal være et innslag av private skoler, som et supplement til de offentlige. Våren 2007 vil vi legge fram forslag til en ny permanent friskolelov. Vi ønsker å bruke tid på å sikre at dette blir en god lov for det framtidige kunnskapssamfunnet. Men det som er helt sikkert, er at det blir en lov der man legger til rette for offentlig støtte til skoler som utgjør alternativer til de offentlige – på pedagogisk eller på religiøst grunnlag. Det trenger vi – både for å sikre et mangfold i utdanningssektoren og for å ivareta på en best mulig måte de menneskerettslige forpliktelsene som Norge har.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Barnehager er et viktig supplement – og frivillig. Gjennom de siste årene har vi hatt en markant utbygging av barnehager. Det er vi glade for. Det har vi lyktes med gjennom en kombinasjon av to ting, nemlig stadig økte offentlige tilskudd og – ikke minst – kommuner som har lagt til rette for økt barnehageutbygging. Det har de klart, ikke minst fordi Stortinget inngikk et omfattende forlik – som også Fremskrittspartiet var med på – som gjaldt satsing på barnehager. Barnehage er et frivillig tilbud. Og man trenger nødvendigvis ikke gå på en barnehage i nærheten av der familien bor. Skolen er en arena som vi ønsker skal være en fellesarena. Vi så med stor uro på den stadig større andelen friskoler som ble etablert, eller som det ble søkt om etablering av. På den bakgrunn vil Regjeringen fremme for Stortinget forslag til lovendringer som reflekterer vårt syn på den frivillige barnehagesektoren og på skolen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Videregående skoler er en viktig fellesarena. Vi ønsker at flest mulig skal gå i offentlige skoler, for å gi alle et godt tilbud. I mitt foregående svar gav jeg en omfattende beskrivelse av hva som kunne ha skjedd med den videregående skolen hvis vi hadde tillatt etablering av så mange skoler som det var søkt om – hele 150 pst. økning. Da ville den offentlige skolen ha sittet igjen med ansvaret for distriktsskolene, de dyrere utdanningstilbudene, og i realiteten ville det vært svært vanskelig å dimensjonere en god offentlig utdanning for alle. Det er vi som utdanningsmyndighet og stat som har ansvar og plikt til å gi alle borgerne rett til en videregående skole hvis de ønsker det. Derfor betrakter vi hele grunnskoleløpet og det videregående skoleløpet som en selvfølgelig del av den muligheten, den plattformen, mennesker skal kunne bygge sitt liv på. Barnehagen er en viktig start for dem som ønsker det. Derfor har vi satset så målbevisst på utbygging av barnehagesektoren. Men det er et frivillig tilbud i en annen forstand enn det skolesystemet er. Det er riktig at hvis man ikke ønsker å gå på videregående skole, har man anledning til å velge det bort, men det er en rettighet man har hvis man ønsker det. Heldigvis er det slik at nesten samtlige norske barn ønsker å gå på videregående skole.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har ved en rekke ulike anledninger før valget markert enighet i friskolepolitikken, bl.a. ved framleggelsen av 155 punkter sommeren 2005, i innstillingen om perspektivmeldingen, Innst. S. nr. 139 for 2004–2005, samt i innstillingen fra kommunalkomiteen om forslag om å styrke finansiering av videregående skoler, Innst. S. nr. 257 for 2004–2005. Det ble før valget klart kommunisert at et regjeringsskifte ville føre til endringer i friskolepolitikken ved framleggelse av en ny lov. Men selvsagt utarbeidet ikke de nåværende regjeringspartiene før valget et detaljert og konkret forslag til ny lov. Den prosessen tilkommer en sittende regjering, og hvilke partier som skulle være i regjeringsposisjon, var det opp til velgerne å avgjøre. Regjeringen har lagt opp til at loven bør endres i to trinn. Først fremmes det forslag til en midlertidig lov våren 2006 for å få kontroll over den sterke veksten i private skoler som den forrige regjeringen la opp til. Deretter framlegges forslag til en ny permanent lov våren 2007 som vil legge til rette for godkjenning av skoler som er et alternativ, enten pedagogisk eller religiøst.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Regjeringspartienes fellespolitikk på friskoleområdet er nedfelt i to innstillinger fra Stortinget pluss den felles pressekonferansen de tre partilederne hadde sommeren 2005 – i god tid før valgkampen startet. I perspektivmeldingen, som erstatter det gamle langtidsprogrammet, gir disse tre partiene et veldig tydelig signal om hvilke endringer som vil komme knyttet til friskoleområdet. Det samme skjedde i kommunalkomiteens innstilling om finansieringen av videregående skoler. Men også på pressekonferansen sommeren 2005 ble dette veldig tydelig signalisert. Så har disse tre partiene selvfølgelig drevet en selvstendig valgkamp, som også partiene i den foregående, eller avgåtte, regjering gjorde. Høyre drev sin valgkamp, mens Venstre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet drev sine valgkamper, som det tilkommer partier å gjøre. Det vi framforhandlet på Soria Moria, er veldig i tråd med det som har vært fellesnevner i disse tre partiene. Dette kan knapt komme som noen overraskelse. Særlig vil jeg understreke følgende poeng: Det at velgerne gir sitt mandat til dette i et valg, er det sterkeste votum en regjering kan få. Vi har nå en flertallsregjering som gikk til valg på at vi ville endre friskoleloven, og det gjør vi.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det vår regjering har gjort, er nøye juridisk vurdert. Denne uttalelsen fra lovavdelingen i Justisdepartementet er selvfølgelig tilgjengelig for Stortinget og ligger på departementets hjemmesider. Jeg antar at lederen i komiteen har lest den med interesse. Den fastslår at det ikke engang er i lovens grenseland det Regjeringen gjør. Det er i tråd med og innenfor alminnelig norsk lov. Derfor gjør vi det også. Dette er en kombinasjon av en politisk uttrykt vilje gjennom valg, der velgerne har gitt sitt votum til en kursomlegging. Den avgående regjering fikk ikke velgernes støtte i synet på friskoler, det viser med all mulig tydelighet valgresultatet. Derfor kom det en ny regjering. Det vi gjør, er i tråd med det våre partier gjennom behandling her i Stortinget i fjor vår sa, og i tråd med det partilederne sa på sin felles pressekonferanse – så vidt jeg husker på Soria Moria – sommeren 2005, der man fastslo at man ville endre friskoleloven. Hvordan en ny regjering endrer loven, hvordan man rent lovteknisk går fram her, tilkommer den nye regjering. Og det vet selvfølgelig Ine Marie Eriksen alt om, det gjorde også den forrige regjering. Det betyr at vi, som regjering, må gå nøye inn i materien og se på på hvilken måte vi fremmer dette for det lovgivende organ, Stortinget, og det er det vi har gjort.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det er en snever unntaksbestemmelse som er foreslått i høringsutkastet. I den odelstingsproposisjonen som Regjeringen tar sikte på å fremme for Stortinget senere denne måneden, vil det bli gitt en nærmere beskrivelse av unntakshjemmelen. Forslag til mer permanente endringer i friskoleloven vil bli sendt på høring høsten 2006 med sikte på å bli lagt fram for Stortinget våren 2007. I frysperioden inntil ny permanent lov er på plass er jeg opptatt av størst mulig grad av likebehandling. Likevel er unntaksbestemmelsen foreslått slik at det i helt spesielle tilfeller kan gjøres unntak. Under henvisning til det arbeidet som pågår i departementet, er jeg i dag ikke beredt til å gi noen konkrete eksempler. Det ville være å foregripe proposisjonsarbeidet. Jeg ser fram til en nærmere diskusjon om dette når Stortinget skal behandle proposisjonen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det er ingen tvil om at i den permanente loven vi vil legge fram for Stortinget, vil det gjøres unntak for religiøse og pedagogiske alternativ. Det har hele tiden vært veldig klart. Grunnen til at vi har bruk for noe lengre tid på å utarbeide en permanent lov, er – bare for å bruke et eksempel – at det er en større grad av metodefrihet i den offentlige skolen. Det betyr at det er en større grad av pedagogisk mangfold innenfor rammen av den offentlige skolen. Det å utforme et pedagogisk alternativ til et pedagogisk mangfold er en prosess som nødvendigvis vil kreve noe lengre tid. Derfor er det nødvendig å gjøre dette i to trinn, slik vi har informert Stortinget om. I hvilken grad unntaksbestemmelsen i denne frysperioden skal anvendes, det vil vi fra departementets side komme til å fremme forslag om en snever tolkning av, som foreslått i høringsutkastet. Men det vil selvfølgelig være en prosess knyttet til dette videre, og i denne prosessen er det fra mitt ståsted viktig at man ivaretar en likebehandling av dette. Det er et viktig premiss i lovarbeidet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-15:
Det vi gjør, er i tråd med det som har vært Regjeringens uttalte politikk før valget og etter valget. Grunnen til at vi er nødt til å likebehandle, er jo at loven bør likebehandle alle. Det er bakgrunnen for vårt lovutkast. På den videregående skole er det – etter hukommelsen – 26 skoler som har fått godkjenning, men som ikke har elever, og som dermed må ha en frysperiode. 25 av disse 26 skolene er skoler à la John Bauer, Akademiet eller Sonans, og så vidt jeg husker, er det bare én skole som enten er en religiøs skole eller muligens en skole med et pedagogisk alternativ. Det betyr at i all hovedsak er volumet av de skoler som vi vil stoppe, kommersielle skoler, som jeg også vil anta at Kristelig Folkeparti er bekymret for framveksten av. I hvert fall registrerer jeg at Kristelig Folkepartis lokalpolitikere og fylkespolitikere har uttrykt dyp bekymring for at det ikke lar seg dimensjonere en offentlig utdanning særlig på videregående skolenivå hvis alle disse kommersielle skolene fikk etablert seg i bysentrene. I representantens egen hjemby, Trondheim, hadde det bl.a. medført nedleggelse av Trondheim Katedralskole, som er vår eldste akademiske institusjon.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Det er en veldig interessant problemstilling som nå dras opp, og jeg synes det er grunn til å spørre hva som er de overordnede målene til Regjeringen med utdanningspolitikken, for jeg synes det spriker litt i flere retninger; man skal ha undersøkelser om veldig mange ting – og det er vel og bra. Nå er det jo en sympatisk tanke, naturligvis, det som står i Soria Moria-erklæringen, at alle skal få anledning til å studere. Jeg synes det høres veldig greit ut å ha den muligheten. Men jeg vil spørre om statsråden har tenkt over hva det medfører for en ungdom å havne på feil hylle i livet, det å på en måte komme inn på et studium som man overhodet ikke matcher. Det er flere enn Kai A. Olsen som har tatt til orde for adgangsbegrensninger. NTNU i Trondheim har også gått inn for å lukke alle studieprogrammene, og jeg går ut fra at det skjer i samråd med departementet og statsråden. Jeg får ikke dette helt til å gå opp i forhold til Soria Moria-erklæringen, som sier at alle skal få komme til. Så mitt spørsmål er: Hva er det overordnede målet for studiepolitikken, for utdanningen, og hvor vil egentlig Regjeringen med dette?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I snart 25 år har lokale krefter arbeidet for å få gjennomslag for bygging av gang- og sykkelvei langs E6 ved Driva i Oppdal. Den aktuelle strekningen er en av de mest trafikkerte veistrekninger mellom Oslo og Trondheim, som ennå ikke har fått gang- og sykkelvei i tilknytning til skolen. Hva kan statsråden gjøre for å sikre at folk i Drivdalen skal slippe å vente lenger på en gang- og sykkelveiløsning langs E6?»
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg vil takke statsråden for svaret, men jeg syns kanskje ikke at dette var et veldig positivt svar for dem som bor langs denne strekningen. Vi snakker her om en svært trafikkert stamveistrekning, med ikke minst en veldig stor gjennomgangstrafikk. Her har storsamfunnet i årevis påført de fastboende en enorm trafikkmengde, en belastning de har måttet leve med i lang, lang tid. Ikke minst handler det om å gi barna mulighet til å ferdes trygt i sitt nærmiljø. Jeg vet også at det er veldig mange førerkortbeslag på denne strekningen. Som kjent, når man i dag bygger nye veiprosjekter, er gang- og sykkelvei med i planprosessen fra første stund. Det kan se ut som om det er lettere å få gjennomslag for nye anlegg enn det er å sørge for å ordne opp i gamle synder. Er det slik at statsråden kan love oppdalingene at hun vil se på om hun kan forsere utbyggingen av gang- og sykkelvei ved Driva, slik at de slipper å vente lenger?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg takker igjen for svaret. Det har selvfølgelig vært mange regjeringer og statsråder i løpet av 25 år, men nå begynner det å nærme seg en grense hvor det er nok, og det er nå vi skal snakke om dette. 25 år er lang tid for et lokalsamfunn. Det er veldig utrygt å ferdes på denne veien for både gående og syklende, og man har ikke noe alternativ til den. Det går ikke noen parallelle veier som man kan bruke. Statens vegvesen har innarbeidet veien i handlingsplanen, men ikke før etter 2010, og da bare deler av den. Da må man fortsatt vente. Oppdal kommune er imidlertid i ferd med å ta grep. De har sagt at de er villige til å forskuttere utbyggingen. Nå har jo Regjeringen sagt at det også kan være aktuelt for staten å forskuttere utbygging av veiprosjekter ved låneopptak, og mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden blir da: Hvordan vurderer statsråden muligheten for å godkjenne at kommunen i dette tilfellet kan forskuttere byggingen av en gang- og sykkelvei ved Driva?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «I utkastet til friskolelov som ble sendt ut på høring, er det foreslått en midlertidig stans i godkjenning av nye frittstående grunnskoler. Samtidig sies det at departementet i særlige tilfeller kan gi unntak fra dette dersom skolen oppfyller kravene i loven. Unntaket er først og fremst aktuelt ved etablering av lokale skoler i grisgrendte strøk, «grendeskoler». I hvilke andre tilfeller mener statsråden det vil være riktig å gi unntak fra loven?»
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg takker for svaret, men jeg kan ikke si meg fornøyd med det. Statsråden refererte også til høringsuttalelsen, og han nevnte at det vil være en veldig trang åpning med hensyn til unntak, men at man også er opptatt av mulig likebehandling. I et svar til representanten Peter Skovholt Gitmark på spørsmål om internasjonal skole i Kristiansand bruker statsråden nettopp de samme formuleringene. Han svarer at det kan «tenkes situasjoner der den midlertidige stansen gir helt urimelige utslag», og viser til at det i høringsutkastet ble foreslått «en snever unntaksbestemmelse». Dette unntaket er særlig myntet på «såkalte grendeskoler» osv. Og så sier han: «Jeg utelukker heller ikke at det kan være helt spesielle tilfeller der det også for andre skoler, som utgjør et reelt alternativ til den offentlige skolen, bør gjøres unntak.» Det begynner å bli litt uoversiktlig. Hvilke skoler er det som skal få unntak? Det er muligens grendeskoler, det er muligens internasjonale skoler, som det kan tyde på i dette svaret. Er muligens grendeskoler og disse andre skolene mer kvalifisert for å få unntak enn f.eks. religiøse skoler og skoler med alternativ pedagogikk, som jo også var nevnt i Soria Moria-erklæringen?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-02-15:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg må jo spørre om ikke statsråden innser det inkonsekvente i at man antyder at det skal kunne være åpning – riktignok sier man en trang åpning – for en del skoler, f.eks. grendeskoler, mens man utelukker skoler som man har sagt helt klart, og som også statsråden nå gjentar, skal være med i det framtidige lovverket. Ville det ikke være mest logisk at man også åpnet for at skolene på religiøst grunnlag og skolene med alternativ pedagogikk var de som ble omfattet av unntaksbestemmelsen, og ikke helt andre, når man først har gitt en slik åpning? Vi snakker jo her om skoler som tross alt er begrunnet ut fra foreldreretten og i menneskerettighetserklæringen. Ved å legge opp til en frysperiode på to–tre år kan det jo tidligst – og i beste fall – komme på tale at slike skoler kan etableres på nytt i 2008. Er ikke dette et ganske alvorlig skritt?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-02-15:
Ja, det er stor bekymring ute med hensyn til kvaliteten på den norske skolen. Det kommer ganske mange signaler, både fra høyskolerektorer og fra næringsliv, om det. Så vil jeg kanskje arrestere statsråden litt. Kvalitetsreformen var, så vidt jeg vet, initiert av Trond Giske, og det var et bredt storting som stod bak den. Så utviklingen i skolen er et resultat av en langsiktig utvikling. Men det er jo litt merkelig at kunnskapsministeren nesten er den eneste som står for å avdramatisere og bagatellisere situasjonen i skolen. Nå oppfattet jeg at han i svaret sitt gjorde en liten retrett, ved å si at det var de som var kvalifisert, som kunne gå videre. Hvorfor kan ikke kunnskapsministeren gå enda lenger og klart si hvilke krav som skal til for at man har innfridd studiekompetanse?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Jeg vil først gi statsråden ros for å korrigere Soria Moria-kartet når det gjelder alminnelig studiekompetanse, mot terrenget og virkeligheten og gå i prosesser som fører til praktiske løsninger. Så vil jeg, akkurat som statsråden, velge å ta professorrapporten som et varsku om å ta f.eks. realfag på alvor. I den sammenheng er jeg og Venstre opptatt av at vi tidlig må ha gode nok lærere, som har fag i fokus, og som har respekt for kunnskap. Jeg tror det er helt avgjørende at vi får en grunnleggende lærerreform, hvor lærernes fokusering kommer tilbake på faget og formidlingen, og at vi også i alle former for etter- og videreutdanning får lagt vekt på at det er faget og videreformidlingen som er avgjørende, og ikke veldig mye annet som vi ofte kan putte inn i den type programmer. Så er mitt spørsmål til statsråden: Når vil han komme tilbake med forslag om en grunnleggende reform av allmennlærerutdanningen i Norge, slik at den gir elever det de har krav på for å stå oppreist og være gode i møte med et samfunn hvor en skal være stolt av fag, og stolt av kunnskap?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Et kutt i et forskningsfond på 25 milliarder kr er et kutt. Mitt tilleggspørsmål går til statsråd Eriksen. Den sittende regjeringen har store ambisjoner om å skaffe arbeidskraft til offentlig sektor – lærere og sykepleiere, slik det har framgått i dag. Samtidig kommer det meldinger om at vi mangler folk, og at det er kuttet i utdanningene, slik at vi har en virkelig prekær situasjon. Men jeg tar regjeringen på alvor: Her vil den sørge for at det kommer mange flere til offentlig sektor. Hvilke tanker har statsråd Eriksen om å sikre tilgang til arbeidskraft til det private næringslivet her i landet? For det går jo bra, det ble etterlatt i god forfatning av Bondevik II-regjeringen, slik at det går så det suser – nye bedriftsdannelser, og jobber skapes. Men det trengs ledige hender for å fylle disse jobbene. Min undring er hvordan nærings- og handelsministeren vil sørge for at vi har tilgang til nok arbeidskraft. Jeg undrer meg på om han ikke trenger noen ekstra tusen polakker for å klare denne innsatsen, når Regjeringen har så sterke ambisjoner som den har, og putter den ledige arbeidskraften som vi har, inn i offentlig sektor. Istedenfor f.eks. å satse på kvaliteten på lærere er man mye mer opptatt av å sørge for kvantiteten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Jeg vender tilbake til mitt spørsmål til nærings- og handelsministeren. Nærings- og handelsministeren sa i sitt svar på mitt spørsmål tidligere at vi har den arbeidskraften vi har. Det er vi helt enige om. Jeg synes det er klart dokumentert gjennom denne runden i spontanspørretimen at vi trenger mer arbeidskraft. Vi vet at Regjeringen har gjort det helt klart og tydelig på forskjellige måter at vi trenger mer arbeidskraft innenfor offentlig sektor. Da regner jeg med at statsråden vil være enig med meg i at for å få den arbeidskraften vi trenger, er vi nødt til å øke arbeidsinnvandringen, spesielt fra de nye EU-landene i øst –vi må ønske dem velkommen. Det fins jo ikke noe annet svar hvis vi skal dekke behovet i et næringsliv som er i en dynamisk utvikling, en positiv utvikling hvor det skapes jobber, og Regjeringen samtidig har en så sterk prioritet som de har i forhold til offentlig sektor, og, jeg må tilføye, når Regjeringen samtidig har så liten vilje som de har, til å reformere og effektivisere offentlig sektor. Vi er nødt til å skaffe oss mer arbeidskraft, og derfor håper jeg å få statsrådens bekreftelse på at arbeidsinnvandring fra nye EU-stater i øst er hjertelig velkommen til Norge, og at de trengs.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-15:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til kunnskapsministeren: «Statsråden har foreslått en lov som i praksis får tilbakevirkende kraft ved at ca. 40 friskoler som allerede er godkjent, nektes oppstart med statsstøtte. Hvilke vurderinger gjør statsråden seg av befolkningens generelle tiltro til staten som forutsigbar part i denne forbindelse?»