Monica Mæland (Høyre), 2014-01-14:
Interpellanten har bedt om en redegjørelse for regjeringens strategi for videreutvikling av frihandelsavtalenettverket med hensyn til nye land, utvikling av innholdet i avtalene samt oppgradering av eldre avtaler. Regjeringen prioriterer arbeidet med frihandelsavtaler. I Sundvolden-plattformen blir det slått fast at regjeringen ønsker å arbeide for nye handelsavtaler gjennom EFTA. Vi vil arbeide for økt frihandel, også mellom utviklingsland og industriland. Hovedmålsettingen for arbeidet med frihandelsavtaler er å etablere frihandelsavtaler med land, eller grupper av land, der en avtale vil gi størst mulig bidrag til verdiskaping og velstand i Norge gjennom økt handel. EFTA har for tiden en omfattende forhandlingsagenda. Det er gledelig å rapportere at vi er i sluttfasen av forhandlingene med India med godt resultat for norsk næringsliv. Vi har som formål å sluttføre forhandlingene med Russland, Hviterussland og Kasakhstan(RuBeKa) i løpet av inneværende år. Forhandlingene med Vietnam, som startet i 2012, er godt i gang. Forhandlingene med Indonesia, som startet i januar 2011, er krevende, men vi arbeider for å oppnå et best mulig resultat. Norge har også gitt prioritet til å etablere frihandelsavtaler med Thailand og Malaysia. Første møte med Malaysia er avtalt til mars i år. Den politiske situasjonen i Thailand er igjen vanskelig, men jeg håper at vi kan starte opp med Thailand så snart situasjonen normaliseres. (RuBeKa) Det er viktig at innholdet i frihandelsavtalene er relevant for norske bedrifter. Jeg prioriterer derfor å oppgradere eldre avtaler og vil arbeide for at handel med tjenester, investeringer og offentlige anskaffelser inkluderes i avtalene. For tiden gis reforhandling av avtalene med henholdsvis Tyrkia og Canada høy prioritet. Et moderne avtaleverk med disse landene vil gi betydelig merverdi for norske bedrifter. Norsk utenrikshandel har blitt betydelig globalisert de siste ti år. Analyser av økonomisk utvikling og næringsstruktur sammenholdt med våre prioriterte handelsinteresser vil ligge til grunn for prioritering av nye frihandelsavtaler. Økt markedsadgang for eksportinteresser, som f.eks. skipsutstyr, maskiner, metaller, fisk, kunstgjødsel, telekommunikasjonstjenester, skipsfart og tjenester knyttet til energisektoren, gis høy prioritet. Ønsket om å skjerme enkelte sektorer gjør at defensive interesser, som f.eks. landbruk, også tas i betraktning. I tillegg til økonomiske interesser kommer ønsket om å fremme hensyn som menneskerettigheter, godt styresett, næringslivets samfunnsansvar og bærekraftig utvikling i internasjonal handel samt andre norske utenriks- og utviklingspolitiske interesser. Ettersom verdens økonomiske tyngdepunkt flyttes, er det sentralt for regjeringen å arbeide for at norsk næringsliv sikres minst like gode konkurransevilkår som våre konkurrenter og forutsigbare rammebetingelser i framvoksende markeder. Vi er derfor i gang med å gjennomgå prioriteringer for framtidige frihandelsavtaler. Asia er et satsingsområde for regjeringens arbeid med frihandelsavtaler. Regionen har opplevd en eventyrlig økonomisk vekst de siste tiårene. Norsk næringsliv har lyktes godt med å få et solid fotfeste i regionen, særlig innenfor skipsbygging, energi og eksport av sjømat. Vi har allerede avtaler med Korea, Hongkong og Singapore. Når disse suppleres med avtaler med India, Vietnam, Indonesia, Thailand og Malaysia, vil norske næringsinteresser være godt ivaretatt i denne delen av verden. Det er dog bekymringsfullt at de to økonomiske gigantene – Kina og Japan – mangler på listen over land i Asia. Det har ikke vært noen bevegelse i Norges bilaterale forhandlinger med Kina siden høsten 2010. Det prioriteres at disse kommer i gang igjen så raskt som mulig. Jeg vil også prioritere bilaterale forhandlinger med Japan, men må erkjenne at det fortsatt kan være krevende å overtale Japan til å prioritere Norge ettersom de bremser på videre liberalisering av sjømatimporten. Den rivende utviklingen i den australske offshorenæringen har bidratt til en betydelig økning av norsk eksport og investeringer i Australia. Jeg mener at en frihandelsavtale med Australia vil gi gevinster til norsk eksportnæring, men kan bli utfordrende for våre landbruksinteresser. I tillegg til Asia vil regjeringen se nærmere på muligheten for å etablere nye frihandelsavtaler med land i Sør-Amerika. Brasil er en økonomisk stormakt hvor vi har betydelige kommersielle interesser. Norsk næringsliv etterspør bedre vilkår for eksport og investeringer i Brasil, der tollsatsene er høye og investeringsregelverket bidrar til uforutsigbarhet og høye kostnader. Samtidig vet vi at Brasils eksportinteresser først og fremst knytter seg til landbruksprodukter. Handel og investeringer vokser også i flere land sør for Sahara, og Norge har særlig interesser i Angola og Nigeria. Statistikken viste at i fjor lå seks av verdens ti raskest voksende land sør for Sahara. Dette er harde fakta som vi ikke kan overse når vi nå skal se på de mer langsiktige prioriteringene. Som det framgår av Sundvolden-plattformen, vil regjeringen øke bruken av bilaterale investeringsavtaler – BITs – der dette er hensiktsmessig. Norge har som kjent ikke inngått BITs siden midten av 1990-tallet, og det ligger per i dag ikke et mandat klart for å starte disse forhandlingene. For oss er det viktig å finne en løsning for denne type avtaler som ivaretar næringslivets behov på en god måte, uten at avtalene begrenser vertslandets legitime rett til å regulere på eget territorium. Siden desember 2009 har EU-kommisjonen hatt mandat til å forhandle om investeringsbeskyttelse på vegne av medlemslandene. Det vil være viktig å se hen til EU i vårt arbeid med å komme fram til norske posisjoner og prioriterte land. Vi arbeider nå med å komme fram til et mandat for å kunne starte forhandlinger i 2014. Nye temaer har som nevnt kommet på den handelspolitiske agendaen. De sosiale og miljømessige dimensjonene ved handel har i de senere år blitt framtredende aspekter i debatten om handelspolitikk. Kapittelet om handel og bærekraftig utvikling legges nå fram i alle EFTAs forhandlinger, og det er også besluttet at temaet skal tas opp på møter med partnerland der kapittelet ikke inngår i frihandelsavtalen. Det er imidlertid ikke til å legge skjul på at dette er et krevende tema som møter motstand hos flere av våre forhandlingspartnere. Vi mener likevel det er et viktig tema, og mitt utgangspunkt er at vi skal arbeide for at handel og bærekraftig utvikling inntas i våre framtidige frihandelsavtaler. EU og USA har startet forhandlinger om et transatlantisk handels- og investeringspartnerskap – TTIP. TTIP vil ha konsekvenser for norske interesser, og det er derfor viktig å følge denne prosessen tett. EFTA har tatt initiativ til å etablere en handelspolitisk dialog mellom USA og EFTA. Det første møtet i denne dialogen ble holdt i Washington i november i fjor. Det neste møtet vil avholdes i løpet av første halvår i år med deltakelse fra næringslivet. EU og USA har signalisert høye ambisjoner på det regulatoriske området. Endringer i EUs regelverk som følge av en avtale med USA vil være relevant for Norge gjennom EØS-avtalen. Norge arbeider for norske interesser gjennom de formelle EØS-kanalene og tok dette opp på det seneste møtet i EØS-rådet. Ikke minst gjelder dette når eventuelle endringer i EUs regelverk som følge av forhandlinger med USA skal operasjonaliseres. Alle tilgjengelige kanaler benyttes for å få informasjon om prosessen og for å øve påvirkning for å sikre norske interesser. Prosessen mellom EU og USA er fortsatt i en tidlig fase, og det er for tidlig å ta stilling til hvordan norske interesser best kan ivaretas. Jeg vil arbeide for at norske interesser sikres bedre tilgang til utenlandske markeder gjennom å forhandle fram frihandelsavtaler med land der vi har betydelige interesser. Frihandelsavtalene skal også bidra til det overordnede målet om bærekraftig utvikling for Norge og verden. De globale handelsstrømmene er dynamiske, og oppgradering av eldre avtaler og videreutvikling av avtalene utgjør derfor en viktig del av vår strategi.