Einar Olav Skogholt (Arbeiderpartiet), 2001-06-12:
Jeg er glad for at stortingsmeldingen om akuttmedisinsk beredskap har fått bred tilslutning i komiteen. Jeg vil også nytte høvet til å rose saksordføreren for et meget godt utført arbeid med meldingen, som omhandler en rekke tiltak med sikte på å styrke den akuttmedisinske beredskapen. Den medisinske akuttberedskapen skal gi et mest mulig likeverdig tilbud til befolkningen. For å nå en slik målsetting må man akseptere at forutsetningene er forskjellige, og at tjenestene derfor må få ulik utforming i ulike deler av landet. Mange steder er avstandene til sykehus lange. Det er derfor viktig å kompensere dette med å stille faglige krav til ambulanse- og luftambulansetjenesten. En samlet komite har påpekt at såkalte hjertestartere i langt større grad må gjøres tilgjengelige, da disse kan øke sjansene for å overleve en hjertestans med 40–50 pst. Komiteflertallet har lagt til grunn at det maksimalt skal være en AMK-sentral i hvert fylke. Det eksakte antallet bør man ikke ta stilling til før utredningen om et felles nødnummer er ferdig og de regionale helseforetakene er etablert. Komiteen mener at telemedisinske metoder må videreutvikles og tas i bruk i større omfang, også innen akuttmedisin. Norge har en godt fungerende redningstjeneste, bygd på et positivt tverretatlig og tverrfaglig samarbeid. Kommunene har ansvaret for å sikre befolkningens behov for øyeblikkelig hjelp innenfor primærhelsetjenesten hele døgnet. Det har funnet sted en nødvendig omlegging fra kommunale til interkommunale legevaktsentraler. Omleggingen har gitt mange positive erfaringer og reduserte refusjonskostnader for Rikstrygdeverket. Komiteen ber Regjeringen gjennomgå de økonomiske konsekvensene etter omleggingen, slik at kommunene får dekket sine merkostnader og nyttiggjort seg økonomiske rasjonaliseringsgevinster. Ambulansetjenesten skal være en spesialisthelsetjeneste. Ambulansebilene skal som hovedregel være tomannsbetjente. Komiteen slutter seg til forslaget om at det må stilles krav om at minst én fra ambulansepersonellet på hver bil skal dokumentere fagkompetanse på nivå med fagbrev. Det finnes ingen statlige fastsatte krav til responstid fra AMK-sentralen kontaktes til bilen er nådd fram til pasienten. Responstiden varierer betydelig fra sted til sted. Komiteflertallet er innforstått med at hensynet til økonomi og knapphet på kvalifisert ambulansepersonell vil virke begrensende på mulighetene for umiddelbar iverksettelse av Akuttutvalgets forslag til responstider. Jeg vil gjerne få understreke at det er en forutsetning at øyeblikkelig hjelp-plikten overholdes. Vi kan heller ikke akseptere for lang responstid med de alvorlige konsekvenser det kan få for pasientene. Det har i løpet av de siste 10–15 årene skjedd store endringer i sykehusstrukturen, grunnet bl.a. utviklingen i medisinske spesialiteter, ny medisinsk teknologi og bedre kommunikasjonsmuligheter. I tillegg har mangel på helsepersonell og få øyeblikkelig hjelp-pasienter på lokalsykehusene gitt en dårlig utnyttelse av kostbare vaktordninger. Komiteflertallet mener det er behov for visse endringer i sykehusstrukturen for å ivareta krav til faglig kvalitet og sikre en effektiv utnyttelse av ressursene. Komiteens representanter fra Arbeiderpartiet og Høyre har merket seg at kirurgisk beredskap ved sykehusene er ressurskrevende. Ved enkelte små sykehus utføres det få øyeblikkelig hjelp-inngrep på kvelds- og nattetid, slik at den omfattende kirurgiske beredskapen sjelden er i bruk. Regjeringen har stilt krav til de regionale helseutvalgene om å gjennomgå dagens sykehusstruktur med sikte på å få i stand en bedre arbeids- og funksjonsfordeling mellom sykehusene. Jeg vil gjerne få understreke at flertallets merknader om kirurgisk beredskap ikke er et pålegg eller en oppfordring om å legge ned små sykehus. Men som et annet komiteflertall påpeker, er det dokumentert en positiv sammenheng mellom volum og kvalitet for visse prosedyrer. Dette alene skal imidlertid ikke være avgjørende for hvilke funksjoner et sykehus skal ha. Men et systematisk samarbeid mellom sykehus er helt nødvendig for at små sykehus skal være levedyktige. Komiteen har hatt en omfattende gjennomgang av bolken om fødselsomsorgen. Vår saksordfører, som av profesjon er jordmor, har nedlagt et stort arbeid i komiteen for å trekke opp retningslinjer for en best mulig fødselsomsorg i landet vårt. Det overordnede mål for fødselsomsorgen er at den skal holde en god og forsvarlig standard. Også i framtiden skal det tilbys et desentralisert fødetilbud i Norge. En god seleksjon og en godt organisert svangerskapsomsorg forsvarer å differensiere og desentralisere fødselsomsorgen. Som det framgår av innstillingen, fremmer komiteen forslag om at Regjeringen skal gjøre Statens helsetilsyns nivåinndeling for fødselsomsorgen gjeldende for planlegging og organisering av fødselsomsorgen. Jeg vil gjerne få understreke det en samlet komite understreker, at antall fødsler ved kvinneklinikker, fødeavdelinger og fødestuer ikke må være absolutt. Stortinget har tidligere uttalt at fødende med reisevei på over en time bør ha kvalifisert ledsagelse til fødestedet. Komiteen ber derfor Regjeringen sørge for at kvinner som har lang vei til fødeavdeling, sikres en forsvarlig følgetjeneste. Lov om helsetjenesten i kommunene slår også fast at det skal være jordmortjeneste i hver kommune. Komiteflertallet ber Regjeringen fremme forslag til lovfesting av trygderefusjon for svangerskapskontroll utført av jordmor i privat så vel som offentlig virksomhet. En slik refusjonsordning er et rimelig krav for de kvinnene som velger et privat omsorgstilbud i svangerskapet, ofte i mangel av et offentlig tilbud. Hadde svangerskapskontrollen blitt utført av privatpraktiserende lege, ville utgiftene vært berettiget til trygderefusjon. En slik forskjellsbehandling bør ikke opprettholdes. La meg til slutt få nevne at en omorganisering av fødselshjelpen er en krevende faglig, organisatorisk og juridisk prosess. Man kan ikke forvente at lokale krefter rundt mindre fødeavdelinger og fødestuer skal klare en slik omorganisering alene. En samlet komite mener derfor det er nødvendig å opprette et nasjonalt råd som kan hjelpe til med omleggingsprosessene og oppfølging av drift.