Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-29:
Jeg takker representanten Gunvor Eldegard for muligheten til å ta opp dette temaet, som jeg vil si stort sett får for lite oppmerksomhet. Jeg tror at vi i fellesskap kanskje kan sørge for at ambisjonene våre øker på dette feltet. Å fremme likestilling i opplæring og utdanning er et viktig utdanningspolitisk mål. Vi vet at kjønnstradisjonelle utdannings- og yrkesvalg er blant de viktigste årsakene til systematiske forskjeller mellom kvinner og menn i arbeidslivet og i samfunnet ellers. Det er altså ikke noe lite spørsmål vi diskuterer her. Å gi alle gode muligheter til å ta utdanning er en hovedstrategi for å utvikle det norske velferdssamfunnet. Flere må fullføre utdanning for å komme i arbeid og ha et trygt ståsted i arbeidslivet. Et trygt ståsted innebærer også at vi må rette oppmerksomheten mot de kjønnstradisjonelle utdanningsvalgene. Kvinner har de siste tiårene inntatt en rekke høyere utdanninger som tidligere var mannsdominerte, men samtidig ser vi ikke tilsvarende endringer for menns valg innen høyere utdanning, og heller ikke for kvinners og menns valg innen yrkesfagene. For eksempel finner vi i 2010 87,5 pst. jenter på helse- og sosialfag og 95,2 pst. gutter på elektrofag. Arbeidskraftbehovene framover er store, særlig innenfor kvinnedominerte yrker knyttet til helse og omsorg. Det er derfor spesielt viktig å øke rekrutteringen til disse yrkene. Målet er ikke å få like mange kvinner og menn i alle yrker, men å bryte de synlige og usynlige barrierene som hindrer jenter og gutter i å ta utradisjonelle utdanningsvalg. Det er helt riktig, som interpellanten sier, at de tradisjonelle båsene jenter og gutter tenker i, gjør at de velger bare blant halvparten av de mulighetene de i realiteten har. Ved å utvide mulighetene og få jenter og gutter til å velge kjønnsutradisjonelt, åpner vi for talenter vi ellers ville gått glipp av. Arbeidsmarkedet trenger så god arbeidskraft som mulig, og når rekrutteringsgrunnlaget er begrenset til den ene halvdelen av befolkningen, er det helt opplagt at vi går glipp av noen talenter, og noen talenter går glipp av å finne det de best ville trives med. Dette betyr at et snevert rekrutteringsgrunnlag fører til at alle bransjer og sektorer går glipp av dyktig arbeidskraft. Hva vet vi så om bakgrunnen for jenters og gutters utdanningsvalg? Buland m.fl. har skrevet en rapport som heter Kjønn i skolens rådgiving – et glemt tema? Den viser at foreldre etterfulgt av venner er de mest innflytelsesrike personene i ungdommens liv når de skal velge utdanning og yrke. I en undersøkelse blant rådgivere om kjønnsdelte utdanningsvalg sier f.eks. 59 pst. av dem som svarer, at de er enig i påstanden om at «påvirkning fra foreldre fører til at ungdommen gjør tradisjonelle yrkesvalg i henhold til kjønn». Internasjonal forskning viser også at både foreldre og lærere ofte har forutinntatte oppfatninger av hva jenter og gutter er gode til, og at dette påvirker både læringsresultater og elevenes valg av fagområder i videre utdanning. Noen undersøkelser kan tyde på at jenter og gutter har oppfatninger av hva de ulike kjønnene er gode til, og det kan prege deres yrkesvalg. Et mer realistisk og positivt bilde av egne ferdigheter vil da kunne bidra til mindre kjønnsforskjeller i valg av fag senere i utdanningsløpet. Funn i undersøkelsen Ungdomskoleelever – motivasjon, mestring og resultater viser at flest jenter ser for seg et videre utdanningsløp på universitet eller høyskole, mens flest gutter peiler seg inn mot yrkesfaglig utdanning. Unge som ønsker seg videre på en yrkesfaglig utdanning, skiller seg ut gjennom lavere skolemotivasjon og svakere karakterer. For at elevene skal ta gode valg, er de avhengige av god informasjon om arbeidslivet og å ha muligheter til å få gode råd. Noen yrker er kjent for elevene gjennom foreldrene, lokalsamfunn og medier – andre yrker er mer usynlige. Det er også kjønnsforskjeller med hensyn til de unges kjennskap til de ulike yrkene. For eksempel viser det seg at flere jenter enn gutter kjenner til hva en sykepleier gjør, mens gutter har bedre oversikt over håndverksyrker. Men dette er ikke et statisk bilde. I Dagsavisen torsdag i forrige uke kunne en lese om en gledelig utvikling når det gjelder antall gutter som søker seg til helse- og sosialfag. På fire år er antall gutter som søker seg til dette programområdet, økt med hele 70 pst. Siden 2008 har antallet gutter som har førsteåret på helse- og sosialfag som sitt førstevalg, økt fra 812 til 1 383 ifølge ferske tall fra Utdanningsdirektoratet. Tallene fra direktoratet viser også at en høy andel fortsetter det andre året. I den samme artikkelen sier Helga Aune, postdoktor i utdanningsrett ved Universitetet i Oslo, og som har skrevet doktorgrad om deltidsarbeid, at de nye tallene «kan være et tegn på at guttene opplever større frihet til å velge etter interesse, og ikke på bakgrunn av forventninger og kjønnsstereotypier i arbeidslivet». Videre sier hun: «Når rammene ikke er like trange som før, blir det også enklere å se hvilke muligheter som finnes.» Prosjektet «Jenter i bil og elektro», som interpellanten Eldegard viser til, vil også gi oss erfaring med mer systematiske forsøk på å utvikle et opplærings- og arbeidsmiljø som gjør at kvinner finner bransjen attraktiv. Slik vil de også bedre kunne klare å beholde kvinner som allerede er i bransjen. I Aftenposten i forrige uke kunne en lese om at Fylkesmannen i Oslo og Akershus nå foreslår å skrive «daglig leder» i stedet for «styrer» i stillingsannonsene for å gjøre barnehagene attraktive for menn – de er tydeligvis lettlurte, disse mennene, som vi gjerne vil lokke til barnehagene. I dette legger en også vekt på at hvordan man omtaler yrket, kan ha betydning for om kvinner eller menn ser det som et aktuelt yrke for dem. Stillingsannonser som innholder ord som vi vet er viktig for menns yrkesvalg, så som «utviklingsmuligheter», «ledelse», «personalansvar», «fagmiljø» og «veiledningsansvar» løftes også fram her. Men hvordan skal skolene generelt arbeide for å gjøre rammene for hva kvinner og menn kan jobbe med, mindre trange – hvis det er det som skal til for å endre kjønnsbalansen? Det er presisert i forskrift at den enkelte elev skal ha hjelp til å utvikle seg og utnytte sine ressurser, uavhengig av tradisjonelle kjønnsroller. Dette er da et ansvar som den enkelte skole må følge opp. I denne sammenheng blir rådgiving som oppfordrer de unge til å tenke utradisjonelt, viktig. Men hva vet vi om hvordan dette blir fulgt opp i praksis på den enkelte skole? SINTEF foretok en spørreundersøkelse i 2010. Forskerne spurte om skolene hadde fokusering på tiltak for å legge til rette for at ungdommer kan gjøre utradisjonelle yrkes- og utdanningsvalg i henhold til kjønn. Rundt 33,5 pst. svarer at de har en særlig fokusering på dette, mens 55,9 pst. svarer at de ikke har noen fokusering på det. I tillegg er «vet ikke»-kategorien forholdsvis høy. Dette peker mot at bevisstheten rundt kjønn og yrkesvalg er altfor lav. Når f.eks. 10 pst. svarer at de ikke vet om det er en fokusering, kan vi anta at hvis det skulle være det, er det ikke veldig tydelig i det daglige arbeidet. Det er her vi må få til en endring. Rådgivere må i større grad bidra til å åpne handlingsrommet for hva den enkelte elev, han eller hun, kan ha av interesser og talenter. Når vi ser at rådgivere i skolen legger liten vekt på kjønnsperspektivet, blir det viktig å se på det videreutdanningstilbudet som finnes for rådgivere. Dette ble synliggjort i strategien Kompetanse for kvalitet, fra 2009, samtidig som de anbefalte kompetansekriteriene ble sendt ut til kommunene og fylkene. Før denne tiden var det lokale vurderinger som lå til grunn for å gi kompetanseutvikling til rådgivere. Det nasjonale videreutdanningstilbudet, Kompetanse for kvalitet, består av ulike tilbud på 30 eller 60 studiepoeng. I skoleåret 2010/2011 deltok 149 rådgivere på tilbudene som er opprettet for videreutdanning i rådgiving, på 30 studiepoeng. I skoleåret 2011/2012 er det 122 rådgivere som deltar på de tilsvarende tilbudene. Når det gjelder etterutdanning, har skoleeiere gjennom rapporteringssystemet REV oppgitt at 2 193 lærere deltok på etterutdanning i rådgiving i 2010. De kjønnsdelte utdanningsvalgene og det flerkulturelle perspektivet blir i varierende grad vektlagt som et eget tema når det gjelder videreutdanningene. Det er ikke gitt særskilte føringer spesifisert på noen områder innenfor rådgiving. Men når det gjelder opplegg og tema i rådgivingsstudiet, har Utdanningsdirektoratet tillit til at institusjonene dekker disse områdene. Et godt eksempel på hvordan det kan gjøres, har vi ved Universitetet i Agder, der de har trukket opp det flerkulturelle og kjønn, kjønnsroller og kjønnsspesifikke yrkesvalg som to av flere fokusområder. De har god erfaring med å integrere temaene direkte knyttet til arbeidsliv og karriereveiledning. Vi har flere tiltak på dette området, som interpellanten allerede har vært inne på. Jeg vil avslutte med å si at vi ikke er fornøyd med de resultatene vi har fått, for vi ser at jenter og gutter velger svært tradisjonelt. Det er ikke sånn at en skole kan oppheve den påvirkningen som foreldre har, eller som venner har, og som er veldig viktig her, men når vi skal gjennomgå Kunnskapsløftet og lage en stortingsmelding om dette, mener jeg at kjønnsperspektivet også må ha en spesiell plass.