Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2017-02-21:
Først vil jeg få takke komiteens medlemmer for en veldig grundig og god gjennomgang av det som nå ligger til behandling. Komiteen påpeker at EOS-tjenestene i sine åpne trusselvurderinger utrykker at de står overfor et sammensatt og komplekst trusselbilde. Stadig mer teknologisk avanserte systemer gjør informasjonsinnhenting og analyse enklere, samtidig som det stiller store krav til håndtering av informasjon. Det vises også til at økt internasjonal mobilitet reiser flere problemstillinger om tilknytning, statsborgerskap og oppholdssted. Formålet med etterretning er å skape gode produkter for beslutningsstøtte på strategisk, operasjonelt og taktisk nivå. Det er derfor vi i urolige og uoversiktlige tider trenger våre EOS-tjenester som mest. I slike tider er det viktig at tjenestene har tilstrekkelig kapasitet og handlingsrom. Det er imidlertid avgjørende at vi bevarer den demokratiske kontrollen med de hemmelige tjenestene. Det er gjennom en slik kontroll vi sikrer legitimiteten og tilliten til tjenestene. Gjennom sin uavhengige kontroll påser EOS-utvalget at tjenestene opererer innenfor sitt mandat og regelverk. På den måten sikres også enkeltindividets rettssikkerhet. Jeg er tilfreds med at EOS-utvalget ikke har funnet grunnlag for kritikk mot E-tjenesten som følge av de inspeksjonene som er foretatt i 2015. Jeg registrerer også at utvalget særskilt bemerker at ingen av de tidligere års inspeksjoner som er foretatt på vår stasjon på Ringerike, har gitt grunnlag for kritikk. E-tjenesten er opptatt av å tilrettelegge for at utvalget kan gjennomføre sin kontroll på en best mulig måte. Det er derfor bra at utvalget synliggjør at tjenesten har fastsatt instruks om tilrettelegging og inspeksjoner og har tatt ytterligere praktiske grep for å tilrettelegge utvalgets frisøk. Jeg er også tilfreds med at utvalget mener at E-tjenesten viser vilje og evne til å ivareta grunnleggende rettssikkerhetsgarantier med måten den rapporterer og følger opp interne avvik. Tjenesten jobber kontinuerlig med å sørge for at den har gode interne rutiner og regelverk for å ivareta de rettslige rammene den er underlagt. Jeg vil i den forbindelse også vise til det pågående arbeidet med utarbeidelse av et mer samlet og helhetlig regelverk for behandling av personopplysninger i tjenesten. EOS-utvalget har i 2015 gjennomført en inspeksjon av sikkerhets- og etterretningsfunksjonene i Marinejegerkommandoen og ikke funnet grunnlag for oppfølging. I 2012, 2013 og 2014 meldte EOS-utvalget at det ikke hadde god nok faktisk tilgang til Forsvarets FISBasis-systemer. I 2015 har cyberforsvaret utarbeidet en rutine som beskriver hvordan EOS-utvalget skal sikres tilgang til systemene ved inspeksjoner. Utvalget er tilfreds med den etablerte rutinen. Utvalget har noen kritiske merknader til at en operativ database hos Forsvarets sikkerhetsavdeling ikke var avviklet innen den fristen FSA selv hadde satt. Databasen er nå avviklet og dataene slettet. Utvalget viser i årsmeldinga til at det har overlevert en særskilt melding til Stortinget om rettsgrunnlaget for tjenestenes overvåkingsvirksomhet. Denne saken behandles som egen sak etter denne, og jeg kommer der tilbake til spørsmålet om regjeringas videre arbeid med etablering av et digitalt grenseforsvar. Utvalget og komiteen har tidligere rettet kritikk mot den lange saksbehandlingstida i klareringssakene i forsvarssektoren. Denne kritikken har jeg tatt på største alvor og tiltak for å redusere saksbehandlingstida ble iverksatt. Som komiteen vel husker, var også mye av årsaken til problemene tekniske ved innføring av et nytt saksbehandlingssystem. Forsvarets sikkerhetsavdeling ble styrket med åtte nye årsverk i 2015. I tillegg ble det avsatt to årsverk til Forsvarets personell- og vernepliktssenter for å ivareta rollen som anmodende myndighet og dermed sikre bedre saksflyt mellom senteret og Forsvarets sikkerhetsavdeling. Nasjonal sikkerhetsmyndighet styrket også sin kapasitet betydelig. Jeg er glad for at utvalget og komiteen konstaterer at tiltakene har ført til reduksjon av saksrestanser og til kortere saksbehandlingstid. Nasjonal sikkerhetsmyndighet har fortsatt arbeidet med å redusere saksbehandlingstida, og tall fra 2016 understreker det. Gjennomsnittlig saksbehandlingstid i klareringssakene oppfyller nå kravene som er satt, dvs. ca. 80 dager. Når det gjelder gjennomsnittlig saksbehandlingstid i klagesakene, viser tallene en reduksjon fra over 400 dager i første tertial 2015 til ca. 100 dager i tredje tertial 2016. I 2015 mottok Forsvarets sikkerhetsavdeling 16 798 anmodninger om sikkerhetsklarering. Restansetoppen var på 7 400 klareringssaker i februar 2015, og i løpet av 2015 var disse redusert til 3 239. Det er også innenfor det som anses å være normalen, fordi Forsvarets sikkerhetsavdeling alltid har et stort antall pågående saker. FSA opplyser at de aldri har hatt så god kontroll på saksrestansene som de har i dag. Ved utgangen av 2015 behandlet FSA flere saker enn det som kom inn. Gjennomsnittlig saksbehandlingstid for ordinære klareringssaker i 2016 er 45 dager, noe som tilsier en redusert saksbehandlingstid på ca. 25 pst. fra 2015. Forsvarets sikkerhetsavdeling har også opprettet en egen seksjon for kvalitet og juridisk kontroll. Seksjonen skal påse at klareringssakene behandles korrekt og effektivt og samtidig ivareta kontakten med EOS-utvalget. Jeg vil også knytte noen få kommentarer til de klagesakene som ble tatt opp spesielt av saksordføreren. Det er altså fire av seks klagesaker som har gitt grunn for kritiske merknader. I to av sakene som omhandlet lang saksbehandlingstid, er tiltak allerede iverksatt. Den tredje saken omhandlet uenighet om bruk av skjønn i personellsikkerhetsforskriftens § 3-7. NSMs vurdering er på linje med det som har vært normal praksis blant klareringsmyndighetene. Den fjerde saken behandlet Forsvarsdepartementet som andreinstans, altså klageinstans. Vi var kritiske til NSMs behandling av saken og omgjorde vedtaket. Forsvarsdepartementet vil selvfølgelig sørge for at merknadene knyttet til de aktuelle sakene følges opp. Vi lever i en globalisert verden og mange norske statsborgere har tilknytning til andre stater enn Norge. Det kan være en kompliserende faktor i saker om sikkerhetsklarering. I de fleste tilfellene vil likevel ikke en slik tilknytning ha avgjørende betydning. Kjevik stasjonssenter har i den forbindelse gjennomført en undersøkelse hvor det framgikk at i underkant av 5 pst. av tilknytningssakene endte med negativ klareringsavgjørelse. Det vil imidlertid være enkelte tilfeller hvor hensynet til sikkerhet begrenser muligheten til å inneha en sikkerhetsklarering. Utvalget viser til at de over tid har sett flere prinsipielle problemstillinger relatert til tilknytningssaker. Utvalget viser også til behovet for at denne typen saker skal gjennomgås systematisk. Det er et arbeid jeg støtter. Det har også vært en del oppmerksomhet om denne typen saker, og det gjelder i hovedsak vernepliktige som har fått en negativ klareringsavgjørelse. Det er grunnet tilknytning til land Norge ikke har et sikkerhetsmessig samarbeid med. Denne typen saker er utfordrende. En sikkerhetsklarering gis når en person skal ha tilgang til norsk eller våre alliertes skjermingsverdige informasjon. Skjermingsverdig informasjon vil typisk være ønskelig for andre aktører å få innsyn i. PST skriver i sin åpne trusselvurdering at de kjenner til at personer med tilknytning til andre stater blir utsatt for trusler og press fra andre staters sikkerhets- og etterretningstjenester. Det må selvfølgelig klareringsmyndighetene ta høyde for i sitt arbeid. Det er viktig å understreke at en negativ klareringsavgjørelse i denne typen saker ikke omhandler diskriminering på bakgrunn av etnisitet eller religion. Det er i disse sakene foretatt en konkret og individuell helhetsvurdering av risiko og sårbarhet for press. Det er samtidig åpenbart at en sånn avgjørelse kan være belastende for den det gjelder, særlig for vernepliktige. En del av de som får negativ klareringsavgjørelse, er født og oppvokst i Norge, og de har et stort ønske om å gjøre tjeneste for sitt land. Det kan være vanskelig å forstå hvorfor foreldrenes opphav skal ha betydning for deres framtid i Forsvaret. Dette er personer som ikke har gjort noe galt, og måten de informeres på og behandles på etter en sånn avgjørelse, bør gjenspeile nettopp det. Forsvaret har derfor forbedret sine rutiner når det gjelder denne typen saker. Det er avgjørende at fagmiljøene som jobber med disse komplekse sakene, er kompetente og robuste. Det var derfor viktig å få redusert det store antallet klareringsmyndigheter i sivil og militær sektor. Forslaget om en betydelig reduksjon av klareringsmyndighetene til i hovedsak én militær og én sivil myndighet ble vedtatt i juni fjor. Ikrafttredelse for militær sektor var 1. januar i år, og ikrafttredelse for sivil sektor er planlagt til 1. januar 2018. Utvalget har selv pekt på at en reduksjon i antall klareringsmyndigheter kan legge til rette for bedre fagmiljøer, og at dette kan øke rettssikkerheten til den enkelte og allmennhetens tillit til forsvarlig saksbehandling og likebehandling i en delvis lukket forvaltningsprosess. Jeg er derfor glad for å kunne melde at overgangen til ny struktur i vår sektor, altså i forsvarssektoren, har vært vellykket så langt. Forsvarets sikkerhetsavdeling har nå overtatt saksporteføljene fra Forsvarsdepartementet og våre etater uten nevneverdige utfordringer. Avslutningsvis vil jeg understreke den positive betydningen utvalget har overfor EOS-tjenestene. Utover den primære kontrollfunksjonen utvalget har overfor tjenestene, bidrar utvalget også til en faglig utvikling ved å utfordre tjenestene med kritiske spørsmål, og på den måten drives innsikten og kompetansen framover.