Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-04-10:
For Venstre er det viktig å presisere at det er pasienten som kommer først, ikke leverandøren. Vi mener at for å utvikle tjenestetilbudet til rusavhengige er det viktig å ha et mangfold av aktører, tilstrekkelig kapasitet og økt evne til å drive forsknings- og utviklingsarbeid innen sektoren. Dette fordrer tilgang på kapital og risikovilje og mer samspill med aktører, både i Norge og faktisk i andre land. Per i dag utgjør rent kommersielle aktører en svært liten andel av leverandørmarkedet innen rusomsorgen i Norge. Dersom det i framtida skulle bli en utfordring, er Venstre villig til å vurdere tiltak for å regulere det, som f.eks. et utbyttetak for slike leverandører – på samme vis som vi har i utdanningssektoren. Men per i dag er dette svært lite aktuelt. For Venstre er de frivillige og ideelle aktørene en viktig ressurs i helse- og velferdstilbudet totalt sett. Vi ønsker å skape stabile rammevilkår og forutsigbarhet for leverandører som har tilhørighet i det vi kaller den tredje sektor, og som vi mener gir viktige bidrag både til kapasitet, faglighet, innovasjon, service – ikke minst – effektivitet, organisering, og det gir en merverdi i form av idealisme og frivillighet, som representanten Bollestad var mye inne på i sitt innlegg. Det er viktig for oss å ikke utelukke gode tilbud til pasientene på bakgrunn av leverandørers selskapsform. Bak flere aksjeselskaper innen rusomsorgen i Norge i dag står det både ideelle aktører og offentlige virksomheter som har funnet det mest hensiktsmessig å organisere seg i en aksjeselskapsform. Det er også verdt å merke seg at det finnes familieeide virksomheter med betydelig innslag av idealisme. Hvis vi ser litt bakover, er det grunn til å gi den rød-grønne regjeringa honnør for arbeidet med å inngå en skriftlig avtale med frivillige og ideelle aktører for å sikre deres rammebetingelser. Det er en viktig anerkjennelse av denne sektoren, men i tillegg må det også til en økonomisk forutsigbarhet som bidrar til å styrke rammevilkårene for å drive et profesjonelt tjenestetilbud på det nivået vi forventer. I de nye anskaffelsesdirektivene som er vedtatt i EU, åpnes det bl.a. for innovasjonspartnerskap som en ny anskaffelsesprosedyre. Dette vil gjøre det mulig for helseforetak – som Venstre vil – å gi fritt sykehusvalg og inngå langsiktige partnerskapsavtaler med den tredje sektor – eller enkeltaktører for den del. Eksempler på innovasjonsavtale som kan være aktuell å bruke for den tredje sektor, er bl.a. innen brukermedvirkning, organisering eller ny teknologi. Både innovasjon og tredje sektors rolle i helsesektoren bør finne sin plass i den nye helse- og sykehusplanen som Stortinget skal diskutere i løpet av et års tid. Vi ønsker å se framover og se nye muligheter. Hvis en ser litt bakover, kan en lure på om det forslaget vi diskuterer i dag, er et oppgjør med egen utilstrekkelighet. Representanten Bollestad var innom et anskaffelsesdirektiv som kom litt overraskende på oss alle, og at forrige regjering ikke hadde dyttet så mye på det som vi skulle ønske at de hadde gjort. Vi har diskutert pensjonsforpliktelser, som de ideelle aktørene sier er en av de store utfordringene for dem, og som de, hvis de hadde fått en avlastning for det, godt kan konkurrere med de private aktørene om. I tillegg ser vi i de regionale helseforetakene at det er en veldig stor ulikhet i praksis. Det er også et signal om at det har vært lite politisk styring av de regionale helseforetakene og av helseforetakene innen denne sektoren. Et konkret eksempel å vise til er på mange vis Finnmarkskollektivet. I Finnmark er det store avstander, og det er få tilbydere. Dette ble i sin tid opprettet av Finnmark fylkeskommune og lokale kommuner. Det har med seg en pensjonsforpliktelse, men er i dag organisert som en stiftelse og møter alle disse utfordringene om løpende avtale- og rammebetingelser som vi bl.a. diskuterer i dag. Her hadde den rød-grønne regjeringa god mulighet til å styre og gripe inn hvis det hadde vært aktuelt. Men det har ikke skjedd, og det har blitt borte flere institusjoner à la Finnmarkskollektivet, som hadde sin opprinnelse i det offentlige, som i dag er stiftelse, og som ikke er styrt. Vi har mistet mye kapasitet på veien de siste åtte årene.