Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-09:
Utfordringer som vi må beskrive i et budsjett, er hvordan vi ønsker å sikre arbeidsplasser og utvikle nye. I mitt innlegg skal jeg bruke mesteparten av tida på det og snakke om SVs politikk og hvordan vi skal få ned arbeidsledigheten og få aktivitet i norsk næringsliv. Det er tre grep vi legger vekt på. Det aller viktigste grepet, som man vil se hvis man kikker på vårt budsjett, er satsingen på kunnskap, kunnskap helt fra tidlig barnealder og gjennom hele livsløpet. Ett av områdene på kunnskapssida hvor jeg tror vi må forbedre oss vesentlig, er hvordan vi kobler forskningsmiljøene og utdanningsmiljøene – altså universitetene – mot næringslivet. Jeg tror vi i stor grad har hatt mange flinke forskere. Vi har hatt veldig mange sterke utdanningsmiljøer. Blant annet har vi nå fem universitet og mange høyskoler. Men kontakten mellom næringslivet og utdanningsinstitusjonene er for svak. Der tror jeg hovednøkkelen til at man skal lykkes i næringspolitikken framover, ligger. Hvis vi klarer å få til gode koblinger her, slik at mye av den kunnskapen som ligger i disse miljøene, systematisk tilføres næringslivet – ikke bare næringslivet i de store byene, men næringslivet i hele landet – tror jeg det er den viktigste årsaken til å lykkes med å utvikle det næringslivet vi har, og skape nye arbeidsplasser. Det andre området jeg tror vi må satse enda sterkere på, og som også er bra i årets budsjett, er satsingen på virkemiddelapparatet. Jeg syns Innovasjon Norge i år får et akseptabelt budsjett. Det er et budsjett som jeg tror det går an å få til en god del med. Det er ikke perfekt. Det er bl.a. for lite penger til enkle tilskuddsordninger i tidlig fase, og der ser vi at det er en forbedring. Men på en del andre områder er det bra. Men jeg vil understreke det vi sa da vi behandlet virkemiddelapparatet, at Innovasjon Norge skal ha to helt fundamentale måter å tenke på. Den ene er at det skal være ei dør, at næringslivet får dette til å bli så ubyråkratisk og enkelt som mulig, at det blir ei dør. Jeg håper at næringsministeren lytter ekstra godt til det jeg sier nå. Det skal være ei dør. Det andre er at man skal være proakativ, som det står i det vedtaket vi fattet. Proakativ betyr, i mitt hode i hvert fall, samarbeidsvillig og løsningsorientert. Når jeg reiser rundt og møter næringslivet, så hører jeg at Innovasjon Norge ikke er nok samarbeidsvillig og løsningsorientert – ennå. Men det er sikkert en gammel kultur som man må jobbe med. Her har vi en utfordring i at virkemiddelapparatet på en måte må komme over i en såkalt proaktiv fase, der man har den type holdninger når man møter næringslivet. Det tredje området som vi må få til hvis vi skal lykkes, er kapital. Vi vet at det er vanskelig også for dem med gode bedriftsideer og for gode tiltak å få kapital fra banker i dag. Derfor er vi i SV svært glade for at vi får opp en del ordninger for egenkapital. Vi har sjøl tatt initiativ for å få opp såkornfond for næringssvake områder. Jeg forventer at det nå kommer i gang, og at man tidlig på nyåret har det operativt, slik at vi får penger ut til bedrifter i hele landet. I tillegg støtter vi det at Regjeringa også har kommet opp med såkornfond til universitetsbyene. Nå håper vi riktignok at man også kan vurdere å ta med Tromsø, for man har utelatt Tromsø. I innstillingen er både Stavanger, Bergen, Oslo og Trondheim med, men Tromsø er utelatt. Derfor har vi en merknad der vi ber om at man vurderer å ta med Tromsø når man lager revidert budsjett for 2005. Så vil jeg snakke litt om landbruk. Landbruket står overfor enorme omstillinger. Jeg har sjøl hatt gleden av å være med på å åpne et fjøs i Lierne på fredag kveld, der sju gårdbrukere har gått sammen og laget et storfjøs. Jeg må si at det var en stor opplevelse å se hvor godt dyrene hadde det der. De lå på madrasser, de hadde egen maskin der de fikk klø seg, og de spaserte rundt. Jeg så at det var lykkelige kyr. Vi 40 som var med på åpningen, ble også lykkelige av å se de lykkelige kyrne. På den ene siden så jeg en dyrevelferd som gledet meg, men det var også guts i gårdbrukerne, med en tro på at det faktisk er mulig i en fjellbygd å satse på landbruk, jordbruk og melkeproduksjon i framtida. Det gledet meg veldig. Det viser at det er store muligheter i landbrukspolitikken hvis vi er fleksible og offensive. Det betyr ikke at vi bare skal ha bruk hvor gårdbrukere må gå sammen. Jeg tror også på småbrukeren. Vi må ha den holdning at vi må legge til rette for mangfold i landbruket, både fordi Norge er så forskjellig – Sogn og Fjordane er så ulikt Hedmark – og også fordi folk har forskjellige behov. Det er noen som faktisk syns at det er greit å produsere et halvt årsverk med kjøtt, og vi må legge til rette for at det skal være mulig. Jeg vil vise til en merknad som SV har i innstillingen, som går på dette med at vi ønsker en bredere debatt i Stortinget før jordbruksforhandlingene. Mesteparten av norsk landbrukspolitikk legges i jordbruksforhandlingene, og relativt lite ligger utenfor. Da blir det etter SVs syn feil at vi som storting sitter for mye på sidelinjen, altså at landbruksforhandlingene er overlatt til landbruksministeren, en sentral person i byråkratiet – og delvis Vårherre – som styrer fra vår side. Jeg syns at Stortinget i større grad må på banen i forkant og diskutere litt hva vi vil med norsk landbruk. Hva vil vi i forhold til økologisering, hva vil i forhold til struktur, osv.? Jeg hadde håpet at statsråden hadde kommet til Stortinget og bedt om en slik dialog. Jeg tror det ville være nyttig for statsråden, men ikke minst er det nyttig for oss som er landbrukspolitikere, at vi får være med på å gi noen signaler, slik at staten vet hva man har å ta med seg når man skal i forhandlinger med jordbruksorganisasjonene. Til slutt vil jeg nevne noe som enkelte ser på som en kuriositet, men som vi i SV har kjempet for i tre år, og det er 5 mill. kr til nærbutikkene. Jeg vil bruke de to siste minutter av min taletid på det. Nå har vi i tre år latt de 95 mest utsatte småsamfunnene i Norge få 50 000 kr hver for å berge nærbutikken sin. Det er et svært lite beløp i statsbudsjettet, men det er et svært stort beløp for det lokalsamfunnet som får nytte av det. Og det er en ubyråkratisk og enkel form for distriktspolitikk. Mange av oss som reiser på ferie, sier: Å, det er så flott å komme til disse samfunnene der det bor 30 mennesker, for der er det fortsatt et levende Norge. Men skal det fortsatt leve folk i de flotte småsamfunnene, er et butikktilbud et minimum. Jeg håper at Stortinget nå slutter seg til at vi kan få inn dette som en fast støtte til de aller mest utsatte nærbutikkene i Norge. Det er god miljøpolitikk, for da reiser folk der mindre. De kan slippe å kjøre milevis for å få en liter melk. Men det er også god distriktspolitikk fordi butikken er et samlingssted, og der får man tak i de nødvendige varene, og det er mulig å legge andre tjenester dit. Så nå håper jeg at det er siste gangen SV må springe rundt i Stortinget og rundt i regjeringskontorene for å skaffe disse pengene, som er et så lite beløp. Jeg forventer at uansett regjering som sitter til høsten, står det beløpet – egentlig burde det være 7 mill. kr, for da treffer vi helt – på statsbudsjettet, og at vi er enige om at det er fornuftig og god næringspolitikk, god miljøpolitikk og ikke minst god distriktspolitikk.