trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Jeg takker for svaret, selv om jeg må si at det av og til er litt vanskelig å få tak i hvilke konkrete oppfølginger statsråden faktisk vil bidra med til helt konkrete spørsmål. Jeg skal derfor komme med ett spørsmål knyttet til en helt konkret oppfølging. Det er et faktum at mange lokale politikontor mangler tilstrekkelig kompetanse til både å etterforske og å iretteføre saker som gjelder seksuelle overgrep mot barn. Fra Kristelig Folkepartis side har vi derfor tatt til orde for å opprette en utrykningsenhet under Kripos med spesialkompetanse i saker som gjelder nettopp overgrep rettet mot barn, og som på kort varsel kan reise og bistå det lokale politikontor. For å styrke arbeidet med å avdekke overgrep mot barn, vil statsråden stille seg positivt til et slikt forslag?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-05-03:
Det er flere sider å debattere ved denne saken. Vi sitter dessverre igjen med et sterkt inntrykk av at ofrene, deres familier og en hel generasjon ungdommer er hardt rammet av de omfattende overgrepene i denne saken, og det uten at storsamfunnet har vært i stand til å gripe inn og yte tilstrekkelig hjelp og veiledning i etterkant. Justisministeren har det øverste ansvaret for redning og beredskap i dette landet. Ved store ulykker eller naturkatastrofer settes nasjonale beredskapsteam inn. Vi har bl.a. en ordning med redningssentraler til å bygge opp under dette. Når det gjelder ofre for kriminelle handlinger, f.eks. et stort antall ofre for omfattende seksuelle overgrep som rammer et helt samfunn, har vi ingen nasjonal beredskap eller redningssentral å ty til. På bakgrunn av dette vil jeg få spørre justisministeren om han, gjerne i samarbeid med helseministeren, vil ta initiativ til å opprette ambulerende psykiatriske kriseteam til å bistå ved denne type kriser.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-05-03:
Jeg vil stille spørsmål til fornyings- og administrasjonsministeren. Samarbeidsregjeringen fikk i forrige periode vedtatt en ny, streng og forbrukervennlig konkurranselov. Statsråd Victor D. Norman gikk målrettet til verks og fikk gjennom flere tiltak gjennomført konkurranse i luftfarten. Resultatet var at flypassasjerene fikk større valgmulighet, at prisene ble lavere, og at rutetilbudet økte. Samarbeidsregjeringen fikk også forbedret konkurransen i bokbransjen, og leselystne forbrukere fikk lavere priser og bedre tilbud. Stoltenberg II-regjeringens største politikkendring er sannsynligvis reverseringen av konkurransepolitikken. Regjeringen har kjørt over Konkurransetilsynet i omtrent samtlige fusjonssaker som er blitt anket. Regjeringen har tillatt Statkrafts oppkjøp av Trondheim Energi, til tross for at det gir forbrukerne høyere strømpris. Regjeringen har tillatt Priors oppkjøp av Norgården og nedleggelse og masseoppsigelser der, til tross for at forbrukerne får høyere priser og dårligere utvalg, Regjeringen har lagt ned et fellesnordisk forskningsprogram om konkurransepolitikk, Regjeringen har droppet kunngjøringsplikt for mindre, offentlige innkjøp, slik at det blir mindre konkurranse om dem, og Regjeringen har som målsetting å fjerne anbudsplikten for offentlige innkjøp gjennom å heve anbudsgrensen opp mot EUs absolutte minimumsgrenser. Nylig signaliserte representanter for regjeringspartiene at Gilde og Prior kan slappe helt av i forhold til Konkurransetilsynets oppfatning om fusjonen, selv om fusjonen vil gi ett selskap 48 pst. markedsandel på kjøtt, 65 pst. markedsandel på fjørfe og nærmere 80 pst. markedsandel på egg og dermed redusere forbrukernes valgmulighet i matbutikkene dramatisk. Svekkelsen av konkurransepolitikken vil påføre forbrukere, bedrifter og norsk økonomi betydelige tap gjennom høyere priser, mindre mangfold og mindre innovasjon. Nåværende professor ved Norges Handelshøyskole, tidligere konkurransedirektør Einar Hope, fryktet i Aftenposten 25. april for legitimiteten til hele det norske konkurransetilsynet. Kan statsråden gi oss den politiske begrunnelsen for reverseringen som nå skjer i forbruker- og konkurransepolitikken?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-05-03:
Så langt jeg husker, har statsråden omgjort tre fusjonssaker. Den ene var oppkjøp av Trondheim Energi, den andre var sammenslåing mellom Varco og National Oilwell i oljeserviceindustrien, og den tredje var Priors oppkjøp av Norgården. Jeg synes det er ganske stor mangel på sammenheng i det statsråden gjør her, for representanter for Regjeringen har jo i flere sammenhenger tatt til orde for at man skal bruke forbrukermakt og velge bort alternativer som Regjeringen eller enkeltstatsråder ikke liker. Sosialistisk Venstreparti og finansminister Kristin Halvorsen tok f.eks. til orde for å boikotte varer fra Israel, barne- og likestillingsminister Karita Bekkemellem anbefaler folk å skifte ut banker som har for høye gebyrer, og barne- og familieministeren tok i forrige uke på toppen av det hele til orde for en forbrukerboikott av Gilde som følge av E. coli-saken. Dette blir jo nesten en parodi når Regjeringen samtidig fører en konkurransepolitikk som vil gi forbrukerne minimal valgfrihet i matbutikkene. Ser ikke statsråden at det er en sammenheng mellom konkurransepolitikk og forbrukernes valgmulighet?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Her var det veldig mykje å gripe fatt i, men i staden for å gå i polemikk med representanten Hansen om kvart enkelt tema, så lat meg iallfall slå fast innleiingsvis at Høgre og Regjeringa er ueinige om ein del av konkurransepolitikken. På andre område, som f.eks. luftfarten, som representanten Hansen nemnde, er Regjeringa og Høgre einige, og eg har bedt Konkurransetilsynet vere særleg merksam på det som er knytt til konkurransen innanfor luftfarten, i tildelingsbrevet mitt av i år. Like eins har eg bedt Konkurransetilsynet vere særleg merksam på tilstanden innanfor skadeforsikring, som vi òg har sett ein del uheldige oppslag rundt. Lat meg òg slå fast at vi er jo ikkje imot konkurranse. Tvert imot, og Konkurransetilsynet er ikkje minst eit viktig verkemiddel for å føre tilsyn med at ein på dei områda der vi har opna for konkurranse, skal følgje reglane for konkurranse. Men så har Regjeringa sagt at på nokre andre område ynskjer ikkje vi å bruke konkurranse som verkemiddel. Det er innanfor helse, innanfor omsorg og innanfor utdanning. Så skal ikkje konkurranse verke som eit verkemiddel åleine, men det skal sjølvsagt verte vurdert i lag med ein del andre politiske mål. Då snakkar vi om omsynet til miljø, omsynet til sikkerheit og omsynet til fordeling, for å ta nokre. Difor må ein, når ein skal ta politiske avgjerder, vege konkurranseomsynet opp mot andre omsyn som vi som politikarar må ta. Det er det vi gjer. Reversering når det gjeld samtlege fusjonssaker som har vore anka, sa representanten Hansen. Ja, det er to, og ja, eg har omgjort to. Det er akkurat det same som f.eks. tidlegare statsråd Morten Andreas Meyer gjorde. Han gjorde om to fusjonssaker i løpet av eit halvår i 2004, den eine med grunngiving i landbruks- og distriktspolitikk og den andre med grunngiving i næringspolitikk og distriktspolitikk. Så eg kan ikkje sjå at det å omgjere slike saker er ny politikk. Det har Høgre-statsrådar gjort før meg.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Jau, det kan vere ein samanheng. Men som eg seier, òg forbrukaromsyn må sjølvsagt vere noko som må avvegast som faktor i forhold til konkurransepolitikken. Det er nettopp forbrukaromsyn som òg kan liggje til grunn for at vi skal sikre oss og ha ein sterk norsk matvaregigant i konkurranse med WTO. Tidlegare landbruksminister Lars Sponheim har jo faktisk kritisert Regjeringa for å gjere for lite i forhold til å førebu norsk landbruk f.eks. på kva som vil møte ein ved ei ny WTO-forhandling. Elles kan ikkje eg sjå at eg fører ein annan argumentasjon enn det Morten Andreas Meyer gjorde, f.eks. då han godtok fusjonen då Stormøllen fekk kjøpe opp ein av sine største konkurrentar. Då sa han: «Som det fremgår ovenfor, bidrar ervervet til å forsterke en allerede vesentlig begrensning i konkurransen i flere av de relevante markedene.» Men så seier han avslutningsvis at «av hensyn til bl.a. fremtidig avsetning av norsk korn har Arbeids- og administrasjonsdepartementet besluttet å omgjøre Konkurransetilsynets vedtak». Like eins knytt til ein fusjon på NOBØ kom det tilsvarande kommentarar frå Morten Andreas Meyer.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Då er vi inne på ein annan del av det som er ulempene ved konkurranse, nemleg at det som er valfridom for nokre få, fort går ut over veldig mange andre. Det ser vi f.eks. ved privatiseringa av skulane som førre regjering med god støtte frå Framstegspartiet ville ha. Det er klårt at det å opprette privatskular med ei offentleg finansiering, der fylkeskommunane vart trekte 80 pst. av sitt tilskot for å finansiere tilsvarande private linjer, ville ha ført til at dei elevane som anten ikkje hadde råd til å gå på den private skulen, eller kanskje ikkje hadde karakterar som var gode nok til opptak i den private skulen, ville måtte avfinne seg med eit dårlegare tilbod gjennom det offentlege, i det som var igjen av den allmenne vidaregåande skulen. Eg kan berre vise til Trondheim, som fekk søknad om å få opprette 2 000 elevplassar i private skular. Det er klårt at det ville ha rasert heile det generelle tilbodet til vidaregåande skular i Trondheim. Når det gjeld eldre menneske: Korleis kommunane vel å leggje opp sitt tilbod til eldre menneske, kan eg ikkje blande meg bort i, men veldig mange plassar i Noreg har ein berre ein sjukeheim å velje, og då er det ikkje nokon valfridom til stades.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Eg sluttar meg heilt til det som representanten Ingebrigt Sørfonn seier om Konkurransetilsynet. Det er veldig viktig at Konkurransetilsynet er eit sterkt og uavhengig tilsyn, og det er det òg under denne regjeringa. Eg blandar meg ikkje bort i vurderingane til Konkurransetilsynet når Konkurransetilsynet har ei sak til vurdering. Eg kan oppmode om at dei ser på enkelte sektorar, slik som eg har gjort knytt til skadeforsikring, men så lenge Konkurransetilsynet har ei sak under behandling, har denne regjeringa ingen ting med dei vurderingane som Konkurransetilsynet gjer. Det må berre vere heilt slått fast. Så er det ei politisk vurdering, og det ligg i konkurranselova at den som får eit vedtak, har lov til å anke. Det går mot Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Då skal eg vurdere både dei konkurransefaglege vurderingane til Konkurransetilsynet, og det gjer eg, og i tillegg skal eg ta andre samfunnsmessige omsyn som, som eg òg har vore inne på, statsrådar før meg frå den borgarlege regjeringa har gjort, og som eg kjem til å gjere. Det handlar ikkje om å undergrave Konkurransetilsynet, men om å gjere dei politiske vurderingane.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Nei, eg kan ikkje sjå at det å overprøve Konkurransetilsynet i enkeltsaker er å svekkje Konkurransetilsynet. Vi har ein politikk som er nedfelt i Soria Moria-erklæringa, i tiltredingserklæringa, som bl.a. signaliserer eit anna syn på offentleg eigarskap i kraftsektoren. Det var rimeleg godt kommunisert. Det burde ikkje kome som ei overrasking at vi hadde eit anna syn på Statkraft sin eigarskap av Trondheim Energiverk. Vi har òg eit anna syn på f.eks. samverkeføretak i landbruksnæringa enn den førre regjeringa. Det burde ikkje kome som ei overrasking at synet på samverke skulle spele inn då vi behandla Prior/Norgården-saka. Kva som vil vedkome argumentasjonen rundt ein eventuell anke i samband med Prior/Gilde, har eg ikkje tenkt å gi meg inn på. Det er ingen frå Regjeringa som har kommentert den saka. Vi har ingen ting med å kommentere ei sak som ligg hos Konkurransetilsynet. Dersom Konkurransetilsynet gjer det vedtaket dei har varsla at dei vil gjere, vil selskapa kunne anke. Eg får saka på mitt bord ein eller annan gong i løpet av sommaren, og då kan eg heller begynne å kommentere ho.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Lat meg fyrst starte med å seie at eg tek avstand frå den karakteristikken som representanten Amundsen gav av Statens vegvesen. Eg meiner at Statens vegvesen er ei oppegåande, moderne og effektiv bedrift. Det som er knytt til denne konkrete saka, kunne for så vidt liggje under samferdsleministeren sitt oppgåveområde, sidan Statens vegvesen ligg under ho, men sidan representanten Amundsen tek opp ting som ligg i fornyingsarbeidet, nemleg effektiv forvaltning og opningstider i offentleg forvaltning, skal eg gjerne svare på spørsmålet. Problemstillinga er knytt til kontroll av import av bruktbilar, og for slike køyretøy – altså importerte bruktbilar – krev vi ein annan framgangsmåte enn ved registrering av nye køyretøy. For å seie det slik har Statens vegvesen sett i gang tiltak på både kort sikt og lang sikt. På kort sikt er det viktig raskt å få styrkt kapasiteten i kontrollhallane og på dei aktuelle trafikkstasjonane. Vegvesenet vil difor ta i bruk utvida opningstid. Dei vil auke tilboda av såkalla drop in-kontrollar, der ein ikkje treng å bestille time. Vegvesenet vil generelt auke prioriteten til den typen forvaltningsoppgåver som publikum ikkje kan gjere sjølve, via Internett f.eks., der dei fysisk må møte opp. Desse tiltaka vart allereie for nokre dagar sidan innførte i Drammen, og det går no ut skriv frå Vegdirektoratet, slik at òg andre trafikkstasjonar skal halde seg til det. Dette er jo fyrst og fremst eit austlandsfenomen. Det er her det store trykket er. På lengre sikt har Vegvesenet starta arbeidet med å auke rekrutteringa og opplæringa av personell til teknisk køyretøykontroll. Det er heilt opplagt at ein del av køen kjem av at ein har for få folk til å gjere jobben. Det har gått føre seg ei stor omstilling i Vegvesenet. Dei gjer no ei grundig vurdering av sitt eige tenestetilbod, kvaliteten på det, forbetringspotensialet osv.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Ja, og det er akkurat det som eg svarte representanten Amundsen at Statens vegvesen no gjer. For det fyrste utvidar dei opningstidene, for det andre er dei i gang med å setje fleire folk på oppgåvene sine og, på lengre sikt, å utdanne fleire folk til å gjere desse typane oppgåver, slik at ein ikkje skal kome opp i ein tilsvarande situasjon. Så er det jo òg slik at den offentlege forvaltninga ikkje alltid kan rigge til eit stort nok apparat til å ta unna absolutt alle toppar, og her har vi fått ein auke i bruktbilimporten. Vi har no 30 000–40 000 bruktbilimportar, så det er klårt at dersom vi skal lære opp ein organisasjon til dette ut frå eit anslag som ein føreser, vil ein kanskje oppleve at ein får for mange tilsette i offentleg forvaltning. Det ville heller ikkje vere effektivt, så ein må kanskje på ein måte finne seg i at ein ikkje får behandla absolutt alt som ein har eit ynske om, på dagen. Men som eg seier: Det er heilt opplagt at det no er for lang ventetid og for dårleg kvalitet i tenestetilbodet til publikum. Publikum opplever det sjølvsagt som negativt, og det gjer Vegvesenet noko med.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Denne statsråden har sagt positivt at vi skal sjå på utviding av opningstida i offentleg sektor. Det står i Soria Moria-erklæringa, og det arbeidet er vi i gang med. Noko av det kan gjerast innanfor gjeldande hovudtariffavtale, medan andre ting kan gå utover det som står der, og då gjeld det å gå i forhandlingar med partane. No har vi gjort ein del forenklingsarbeid knytt til hovudavtalen. Vi er i gang med lønsforhandlingar i staten, og det må vi få rydda på plass fyrst. Så begynner eg å snakke med partane. Eg har varsla dei, og i haust begynner vi med det arbeidet som går på opningstider. Det er ikkje slik at vi berre kan træ nye og utvida opningstider ned over hovudet på dei som skal utføre jobben, nemleg arbeidstakarane våre. Den beste omstillinga får ein når arbeidstakarane er med på omstillinga. Vi har allereie nokre positive prøveprosjekt. Blant anna har vi enkelte passkontor som køyrer med utvida opningstid i dag. Eg har utfordra NAV-etaten på at når ein no spikrar ein ny etat, er det heilt opplagt at ein må sjå på opningstida. Så her er arbeidet under fullt trykk. Mange gode prosjekt vil kome.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-03:
Her er det all grunn til å tru at Vegvesenet hadde gripe fatt i saka før Aftenposten skreiv om ho i går. Som eg var inne på, har eg nemnt å ta i bruk utvida opningstid og det å auke dei såkalla drop in-kontrollane som har vore gjennomførte dei seinaste dagene, bl.a. i Drammen. Så her har ein starta eit arbeid nettopp fordi ein såg at ein hadde kapasitetsproblem. Det er ikkje slik at ein må ha store avisoppslag for at noko skal skje. Statens vegvesen såg at her hadde dei ei utfordring. Dei greip fatt i ho. Dei har gjort ein analyse og sett i gang tiltak på kort sikt, og heilt opplagt er det sett i gang tiltak på lang sikt. Ein oppfordrar dei som står i kø, om å ta kontakt med regionane for å prøve å finne ei løysing på sitt problem så snart som mogleg. Men, som eg sa, det er ikkje alle situasjonar ein kan sjå på førehand. Og auken i bruktbilimport som vi har hatt, var ikkje nødvendigvis veldig lett å føresjå.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Jeg regner med at statsråd Grande Røys fra Sosialistisk Venstreparti er for konkurranse i luftfarten, fordi det betyr lavere priser og bedre rutetilbud til befolkningen. Vi har sett i forbindelse med en del av de siste problemstillingene vi har hatt knyttet til SAS, at kundene har vært ganske nådeløse og brukt sin makt som forbrukere. Hvordan har det seg da at den samme statsråden mener at eldre mennesker ikke skal være i stand til å være like nådeløse når det gjelder dårlig kvalitet i eldreomsorgen, at de ikke skal kunne velge bort dårlige sykehjem til fordel for gode sykehjem? Hvorfor kan ikke skoleelever klare å være like nådeløse når det gjelder valg av skoletilbud, hvis de kan få anledning til å velge bort dårlige skoler til fordel for gode skoler? Hvorfor tror ikke statsråden at folk som har behov for en hofteoperasjon, en ryggoperasjon – hva det nå måtte være – selv skal være i stand til å vurdere kvaliteten på disse tjenestene, når de er i stand til å vurdere det innen luftfart, forsikring, boligkjøp og på alle de andre viktige områdene i dette samfunnet?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Konkurransetilsynet er ein veldig viktig institusjon. Konkurransetilsynet er ein fri og uavhengig institusjon med den hovudoppgåva å ta vare på forbrukarane sine interesser. Konkurransetilsynet var aldri tenkt å vera berre eit høyringsorgan for Regjeringa. Synest ikkje statsråden at det er litt tvilsamt å senda ut signal om at vedtaka frå Konkurransetilsynet vil verta omgjorde, og at desse rykta går ut alt før prosessen i Konkurransetilsynet er avslutta? Me har sett eksempel på dette. Ei svekking av den reelle stillinga til Konkurransetilsynet er òg ei svekking av forbrukarane sine interesser. Ser ikkje statsråden det òg slik? Til boikottutspelet frå statsråd Bekkemellem i helga: Er det slik at det å oppmoda til boikott av enkeltbedrifter er ein del av Regjeringa sitt verkemiddelsett i konkurransepolitikken?
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-05-03:
Konkurransepolitikk er viktig. Gitt utfordringene vi står overfor i forhold til WTO, er en fusjon mellom Gilde og Prior rett, men ville ha vært mer tvilsomt hvis vi ikke hadde stått overfor de utfordringene. Med en overprøving av Konkurransetilsynet som Regjeringen gjorde da Prior ville kjøpe Norgården, ved at Regjeringen gav klarsignal for fusjon, står vi igjen overfor en slik situasjon. Kan statsråden si seg enig i at Regjeringens overprøving av Konkurransetilsynet ved en rekke anledninger svekker tilsynets habilitet overfor forbrukerne og er med på å svekke konkurransen generelt?
Erna Solberg (Høyre), 2006-05-03:
Det er riktig at vi som politikere ikke skal blande oss inn i hvordan domstolene dømmer. Men det er også slik at det er vi som er lovgivere og lager rammene for hvordan domstolene skal dømme. Og da er det selvfølgelig vårt ansvar å ta det opp hvis dommene ikke står i forhold til hverandre. Jeg har lyst til å vise til det bildet som representanten Aspaker tok opp – dommen for å ha fremskaffet bilen i Munch-saken, og for kunstskattene, nasjonalskattene, som forsvant i den saken, og det å bli dømt til tre til sju år og slippe ut etter tre år for 100 overgrep står ikke i forhold til hverandre. Det betyr at vi er nødt til å se på det, for det er noe som ikke stemmer i forhold til hva vi oppfatter som våre nasjonalskatter, når barns situasjon blir vurdert så mye lavere enn bilder som er viktige, blir. Jeg har ett spørsmål til statsråden, for jeg hører i alle disse spørretimene om så mange planer som skal komme. Det lå altså på bordet ett konkret forslag fra Kommunaldepartementet og Justisdepartementet som ville gjort noe på ett område, nemlig et forslag om ikke å gi oppsettende virkning i utvisningssaker når ofrene var barn og kvinner i familie. Hvorfor har ikke det kommet? Det skulle ha kommet for seks måneder siden.
Erna Solberg (Høyre), 2006-05-03:
Statsråden sa nå nettopp at Norge vil bidra hvis det blir en FN-mandatert operasjon i Sudan. Den forrige regjeringen sa også at vi ville bidra hvis det ble en FN-mandatert operasjon i Sudan, men med én forutsetning, nemlig at det var for å opprettholde en form for fredsavtale – en løsning. Dagens aktuelle situasjon i Darfur er ikke slik. I dag er spørsmålet om en skal gå inn med FN-styrker for å skape en mer stabil situasjon – uten at partene er enige om det, og særlig fordi man egentlig ikke ønsker en FN-styrke med representanter fra vestlige land til stede for øyeblikket. Jeg vil gjerne ha statsrådens vurdering av om Norge skal delta i en operasjon som er FN-mandatert, men hvor vi ikke er ønsket til stede av partene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-05-03:
Jeg synes det er svært bra at justisministeren vil sette forvaringsinstituttet under evaluering, og jeg synes også det er svært positivt at arbeidet med Barnas Hus som startet tidligere, blir ført videre med stort trykk. Jeg er også glad for at statsråden svarte representanten Lysklætt, da hun reiste bekymringen for kompetanse i små kommuner hvor man ofte er alene, at statsråden var åpen for å diskutere med helseministeren for å bistå. Mitt spørsmål ligger ikke på den strafferettslige siden. Den er understreket av tidligere spørrere og også av svar. Jeg er opptatt av det vi kan gjøre for å forebygge, for å avverge. På det området har vi jo i Norge utviklet et helt unikt samarbeid mellom justismyndighetene, store teleoperatører, mobilselskaper og kortselskaper, som førte til at Telenor i sin tid laget et filter som man i samarbeid med Kripos la ut, og som også svenske myndigheter fant det interessant å kopiere. Det kunne vært interessant å vite hvordan justisministeren nå tenker seg at dette samarbeidet med det sivile samfunn for å mobilisere alle gode krefter blir videreført, slik at alle krefter blir med i kampen mot krenkelsen av de svakeste barna.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-05-03:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Noe av det alvorligste som kan skje en rettsstat, er at organisert kriminalitet tar grepet på oss. Den norske rettsstaten har stilt opp mot dette. Det som skjedde i Stavanger, og det som har skjedd en rekke andre steder, har rettsstaten stilt opp mot, på rettsstatens grunn. Det er all mulig grunn til å takke alle dem som har gjort en innsats her. Men det er også til ettertanke at i den samme periode – og vi får klype oss i armen og håpe at det skal vare – som vi ikke har hatt mange alvorlige hendelser, har det vært desto flere grove og væpnede ran i vårt naboland Sverige. Det er stjålet penger i størrelsesorden en halv milliard til en milliard kroner, og det er grovt. Det gjorde et inntrykk på meg da jeg leste Regjeringens Soria Moria-erklæring og ikke fant et ord om organisert kriminalitet. Men jeg legger til grunn at en justisminister raskt kommer i kontakt med slike spørsmål og også aktivt vil forholde seg til det. Så min undring gjelder hva justisministeren – etter å ha hatt muligheten til å prøve et særdeles omfattende og krevende arbeidsfelt et halvt år – nå tenker om den trusselen den organiserte kriminaliteten representerer. Hvilke grep ser han for seg at vi må ta for å møte den, og kan han fylle ut de ordene som ikke står i Soria Moria-erklæringen, slik at norske borgere kan få trygghet for at det som skjedde i forbindelse med NOKAS-ranet, har vi som samfunn evne til å reagere mot? Jeg har i en tidligere rolle i mitt liv opplevd at det var bred støtte til det. Det må også være slik, som et signal til den sittende justisminister, at han selvfølgelig vil ha bred støtte når han mobiliserer for å sørge for at borgerne ikke krenkes av det den organiserte kriminaliteten gjør. Så jeg ber justisministeren utfylle de manglende ordene i Soria Moria-erklæringen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-05-03:
Jeg er veldig glad for at statsråden supplerer Soria Moria-erklæringen, for den er ikke noe hyllestdokument for å bekjempe organisert kriminalitet. Men statsrådens svar til meg gir fornuftige ansatser til hva man kan gjøre. Det var jo derfor jeg spurte. Jeg spurte ikke om dette for å sensurere et dokument. Jeg spurte for å etterlyse nettopp det som jeg langt på vei har fått svar på, at man er villig til å holde trykket oppe. Jeg vil understreke den støtten som statsråden kan regne med å ha, tror jeg, når det gjelder å følge NOKAS-saken i mål. Min uro, for å tegne den på det planet der jeg synes den hører hjemme – og jeg har alltid hatt undring som norsk politiker og borger – er: Kommer det en ny generasjon etter den gruppen som vi tok tak i i forbindelse med NOKAS-saken? Kan vi risikere at norske grupper på en enda råere og tøffere måte enn det vi har sett i noen saker, allierer seg med utenlandske grupper? Og kanskje sterkest av alt: Hvilke tanker har justisministeren om det jeg vil kalle for den russiske mafiaen, som nettopp spesialiserer seg på det vi kaller den tredje bølgen – å korrumpere folk i det små, for så å ha korrumpert så mange at man tar strupetak på samfunnet? Det er dette som uroer meg. Jeg håper at justisministeren fortsetter med å utfylle Soria Moria-dokumentet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Mitt spørsmål går til fornyings- og administrasjonsministeren. I Aftenposten i går kunne vi lese om at det på Østlandet er folk som mister nattesøvnen fordi de må stå i kø utenfor Statens vegvesen i håp om å få skilter til bilen dagen etterpå. Alternativet er å stå to måneder i kø. De store bilimportørene har avtaler som sikrer dem, men folk flest og de mindre bilimportørene må altså ofre nattesøvn, fritid og ikke minst arbeidsfortjeneste for å få dette i orden. En frustrert bilimportør beskrev situasjonen ganske treffende til Aftenposten. Han sa at Statens vegvesen er Norges siste kommunistbedrift. Hadde Statens vegvesen vært en privat bedrift, hadde den raskt gått konkurs. Det Statens vegvesen er, derimot, er en monopolist som kan tillate seg å gjøre slike ting i forhold til sine kunder, i forhold til sine brukere, uten at det får konsekvenser. Det er en fullstendig uakseptabel situasjon. Vi må jo erkjenne at det faktisk er slik at staten er til for innbyggerne. Det er ikke innbyggerne som er til for staten. Mitt spørsmål blir da følgende: Er fornyings- og administrasjonsministeren fornøyd med Regjeringens arbeid for å få til en mer åpen og brukervennlig forvaltning? Og hvilke løsninger ser statsråden for seg i denne konkrete saken?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Jeg må bare først få lov til å understreke at det ikke var jeg som beskrev Statens vegvesen som en kommunistbedrift. Det var en bruker av Statens vegvesen, en innbygger som benytter seg av Statens vegvesens tjenester, som i sitt møte med Statens vegvesen opplevde dette som den siste kommunistbedriften. Det sier noe, og det bør være noe som fornyings- og administrasjonsministeren tar til etterretning, fordi vi som innbyggere er avhengige av å ha gode tjenester fra det offentlige, og her har forvaltningen et klart ansvar. Jeg hører hva statsråden sier. Men det er jo litt merkelig, når man ser at på Billingstad, f.eks. – hvor folk har stått i kø, kanskje fra kl. 4 om natten, og blir avvist og ikke betjent samme dag – er åpningstiden for å betjene disse køene bare til kl. 11.30. Da stenger de. Det må jo være mulig å få til noen grep, sette i verk noen konkrete hastetiltak, sette inn ekstra ressurser og bemanning, slik at man kan løse den prekære situasjonen her og nå.
Bent Høie (Høyre), 2006-05-03:
Det første som skjedde ved regjeringsskiftet, var at Moderniseringsdepartementet endret navn til det mer diffuse Fornyings- og administrasjonsdepartementet. Etter det er moderniseringsarbeidet i offentlig sektor blitt mer og mer uklart. MinSide er utsatt på ubestemt tid, og en ser nå stadig flere konkrete utslag av at publikum rammes av for lite fornying i offentlig sektor. Det er f.eks. 380 000 mennesker som må møte opp for å hente pass i dette landet. Høyre har tatt til orde for at en skal sette seg to konkrete mål for åpningstider i offentlig sektor. De stedene som har mange henvendelser, som f.eks. passkontorer og trafikkstasjoner, skal ha åpent til kl. 18 på hverdager og i noen tilfeller på lørdager. Andre steder med publikumshenvendelser skal ha telefonbetjening fram til kl. 18 på hverdager og være åpent fra kl. 10 til kl. 14 på lørdager. Da vi spurte ministeren om dette for noen få uker siden, fikk vi et klart nei til disse to forslagene. Vil nå ministeren på ny vurdere om også hun vil være med på å ha to konkrete mål for bedre åpningstider i offentlig sektor?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Det er synd at det må slike sterke medieoppslag til før en offentlig etat griper inn og setter i gang tiltak. Det vi har sett i avisene i det siste, overnattinger i bil for å få skilter til bilen, er nokså rystende lesning etter mitt skjønn. Vi er klar over at dette er samferdselsministerens område, men jeg ser av svar som er kommet på spørsmål som er stilt av brukere, at det er snakk om å sette i gang en prosess med å ansette nye folk. Det vil ta tid. Nå har fornyingsministeren sagt noe om strakstiltak her, og jeg vil bare benytte denne anledningen til på nytt igjen å understreke viktigheten av at vi får strakstiltaka på plass fort, slik at vi kan ta unna og slipper nye medieoppslag som dem vi har hatt i det siste i denne saken.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for å registrere og konstatere at samferdselsministeren er offensiv i forhold til de utfordringene som vi står overfor i transportsektoren når det gjelder miljøproblematikken. Jeg vil understreke at også for Kristelig Folkeparti er samferdsel en viktig bit av det å bygge landet. Vi vil ønske økte bevilgninger til samferdsel hjertelig velkommen. Som ministeren understrekte, er det uhyre viktig at de tiltakene vi setter i verk, følges opp og støttes ved en bred satsing på at vi skal ha miljøforurensningen fra transportsektoren ned. Jeg konstaterer at vi i stor grad er enige om tiltak og virkemidler. Vi venter i spenning på revidert nasjonalbudsjett, eventuelt budsjettet som legges fram til høsten, når det gjelder de avgiftsendringene som kommer, i forhold til både drivstoff og miljøvennlige biler. Jeg konstaterte at det på ett område var en nyanseforskjell mellom Kristelig Folkeparti og statsråden, og det gikk på hvem som skal slippe til i kollektivfeltet. Vi er også tilsvarende bekymret for at kollektivfeltet kan komme til å fylles opp, men vi synes det er feil at det er størrelsen på bilen som skal avgjøre om du skal få lov til å kjøre i kollektivfeltet eller ikke – bare du har den rette biltypen kan du altså kjøre der, selv om du sitter alene i bilen. Vi ønsker å endre på det ved å få vekk dem som kjører alene, og heller ha et forsøk hvor en prøver å slippe til dem som kjører miljøvennlig, dvs. at det er minst tre passasjerer i bilen. Jeg innser selvfølgelig at det kan være litt vanskelig å føre kontroll med det, men som et prøveprosjekt synes jeg det kunne ha vært interessant. Ellers er hovedtanken for oss at vi her må satse på et bredt felt. Vi trenger mange tiltak som vi må få i gang sammen, og samtidig. Det vi har lansert når det gjelder de tre såkalte strategiene, går ut på å legge til rette for at folk tenker seg om når de skal legge ut på reise, at vi får en offentlig tilrettelegging både når det gjelder arealplanlegging, gang- og sykkelveier og kollektivtrafikk, og at vi setter i gang forskning og utvikling og legger til rette for et avgiftssystem som fremmer miljøvennlig transport. Makter vi dette, tror jeg nok vi kommer til å se endringer i miljøet i våre områder.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Jeg vil takke for en god, spennende og konstruktiv debatt. Jeg merker meg at det i veldig stor grad er enighet om de viktigste tiltakene. Jeg opplever at det er et driv i Stortinget i retning av å ta miljøutfordringene i transportsektoren på alvor. Jeg vil minne om noe også representanten Øyvind Halleraker var inne på, at Bondevik II-regjeringen satte seg høye mål når det gjaldt å øke kollektivtransporten og satse midler på å få fram miljøvennlige drivstoff. Jeg vil utfordre den nåværende samferdselsminister til å komme med en oppfølger til den kollektivmeldingen – som var den første i historien – som den forrige regjeringen la fram. Kanskje vi i løpet av perioden kan få en oppfølging av den der vi ser hva som har skjedd, og der vi setter oss nye mål for kollektivsatsingen framover. Så er det altså ikke slik som statsråden antydet så vidt, og som ikke minst Fremskrittspartiet trakk fram, at Kristelig Folkeparti kun er opptatt av pisk. Da er vi i Kristelig Folkeparti i så fall misforstått. Tvert imot er vi opptatt av å legge ut gulrøtter for den enkelte person som skal ut og reise, slik at man velger de miljøvennlige alternativene. Vi sa ikke at vi skulle slutte å bygge veier, og at vi vil piske bilistene bort fra bilene. Tvert imot sa vi at biler og fly er helt nødvendige som transportmiddel, spesielt i Distrikts-Norge. Vi trenger gode veger, og vi skal – sammen med Fremskrittspartiet – fortsatt bygge gode veger. Jeg vil strekke ut en hånd til Fremskrittspartiet og si at utbygging av bedre veger også kan være med på å senke miljøtrusselen, slik de selv også understreket. Men vi må ikke stanse der. Vi kan ikke bygge oss ut av miljøutfordringene. Vi er også nødt til å se på andre virkemidler i tillegg til det. Vi fikk en god og positiv utfordring fra Torstein Rudihagen fra Arbeiderpartiet. Og det er helt sant: Vi har veldig mye til felles med de rød-grønne på dette området, og vi vil framover gjerne være med og samarbeide og finne gode løsninger for miljøet. Jeg vil også gi ros til representanten Øyvind Halleraker, som lanserte forslaget om en høyhastighetsbane Bergen–Stavanger. Det er flott at noen tenker store tanker av og til. I Kristelig Folkeparti vil vi gjerne være med på å bringe denne tanken videre. Det er et enormt prosjekt. Men la oss se på hvilke muligheter som ligger der, og hva som kan være løsningen i den nære framtid og på noe sikt. Jeg takker for en positiv debatt og inviterer til samarbeid om miljøet i framtiden.
Trond Helleland (Høyre), 2006-05-03:
Kampen mot organisert kriminalitet var en av de viktigste arbeidsoppgavene til den forrige regjeringen. Kontant reaksjon, effektiv etterforskning og stor ressursinnsats førte til en opprulling av det organiserte ransmiljøet i Norge, og NOKAS-saken ble oppklart. Som representanten Dørum var inne på, står det ikke veldig mye om organisert kriminalitet – det står ingen ting – i Soria Moria-erklæringen. Men statsråden har jo nå forsikret om at dette er en kamp som tas på alvor. Statsråden snakker også om at det nå er viktig å være operativ, og nevner flere stillinger til Økokrim, tanken om et nordisk statsadvokatembete, osv. Hva med kompetansen i politidistrikter som er eksponert for kriminelle miljøer, miljøer som er i ferd med å utvikle seg, eller som allerede har blitt organiserte kriminelle miljøer? Som tidligere justispolitiker får jeg fortsatt en del innspill fra politiet. Det er greit å snakke om verneutstyr og investeringer – men hva med kompetansen lokalt for å bekjempe den organiserte kriminaliteten? Hva gjør statsråden der?
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-05-03:
Jeg vil gjerne følge opp det siste spørsmålet som ble stilt – statsrådens forgjenger fokuserte jo mye på ofre – men jeg vil også følge opp det spørsmålet justisministeren fikk tidligere, fra Venstres representant Vera Lysklætt. Det gjelder små lokalsamfunns mulighet til å håndtere mange ofre, som vi ble opplyst om i går – å lage tverrsektorielle systemer rundt offeret knyttet til det enkelte offer heller enn å lage systemer som ofrene skal passe inn i. Spørsmålet mitt er om statsråden denne gangen kan svare litt mer utfyllende på om han syns det er et poeng å lage systemer rundt ofrene istedenfor å lage systemer som ofrene skal passe inn i. Syns han det er et poeng å lage spesielle kriseteam knyttet til små lokalsamfunn hvor slike saker oppstår, og at det er viktig å fokusere på dette framover – eller vil han bare følge opp alt det gode hans forgjenger gjorde på området?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Takk, president, for at jeg får stille spørsmål til forsvarsministeren, slik at hun ikke har kommet hit helt forgjeves i dag. Jeg vil si følgende: I den senere tid har vi stadig kunnet lese og høre om en foruroligende utvikling i urolige områder i Afrika og andre steder rundt om i verden. Det viser seg at man i militære, politiske og økonomiske konflikter trekker stadig flere uskyldige inn i sin maktutførelse. Et spesielt alarmerende trekk er at det særlig i Afrika benyttes stadig flere barnesoldater. Dette er barn som trekkes inn i konflikter de er fullstendig uskyldige i og ikke har mulighet til å gjøre noe med. Mange av disse barna må utføre grusomme handlinger for å skape avstand til sine pårørende, slik at de må forholde seg til dem som benytter dem som barnesoldater, uten noen form for rettigheter eller oppfølging. Systematisk misbruk og manipulasjon gjør at disse barna blir til viljeløse mordere, fanget i en for oss uvirkelig situasjon. Disse barna er kjent for å være svært effektive soldater. De nøler ikke med å benytte svært bestialske metoder for å nå målet om å utrydde fienden. I denne sammenheng ønsker jeg å spørre statsråden om hun mener at de norske soldatene Regjeringen ønsker å sende til Sudan, har den nødvendige opplæring, holdning og erfaring som skal til for å møte en så utradisjonell fiende som barnesoldater?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Det er positivt å kunne bidra til stabilitet ute i verden. Det er jeg helt enig i. Men jeg mener at vi først og fremst må tenke på våre egne soldater – hva de kan komme ut for. Og for å være helt realistisk: Er norske soldater trenet til å møte barn med våpen – og få valget mellom å drepe eller selv bli drept? Det er realiteten på slagmarken. Så tilbake til soldatene: For soldatene vil det være en mye større barriere psykisk sett å skyte barnesoldater. I tillegg kan de psykiske reaksjonene som kommer etterpå, være så store for den enkelte soldat at de blir nesten umulige å takle. Norge er ikke kjent for å ta godt vare på soldatene som kommer tilbake etter å ha vært ute i internasjonale oppdrag. Kan statsråden si noe om hvordan hun har tenkt at disse soldatene skal bli tatt vare på i ettertid?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Representanten Width stiller et spørsmål om et svært alvorlig problem i Afrika, og som vi må møte på mange måter. Militærmakt alene kan ikke løse de problemene som er knyttet til barnesoldater i Afrika. Det må et bredt spekter av virkemidler til for at vi skal kunne få en mer stabil situasjon på det afrikanske kontinent. Når det gjelder norske soldaters eventuelle engasjement utover det vi har i Afrika i dag – og Sudan er det området hvor vi ser det største behovet, fordi konflikten i Darfur kan spre seg i hele regionen, og det skaper bekymring ikke bare i Norge, men i andre europeiske land og i USA – har vi sagt at dersom det blir en FN-operasjon i Darfur i Sudan, vil Norge vurdere å bistå der dersom FN anmoder oss om det. Det er rimelig å anta at dersom det skulle bli en FN-operasjon i Sudan, vil vi bli anmodet om å støtte. Vi har tatt initiativ overfor våre nordiske naboland til eventuelt å danne en styrke sammen med dem, for å møte de utfordringene som måtte komme.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg har lyst til å si at vi gjør svært store forberedelser før vi sender soldater ut i internasjonale operasjoner. Det er helt åpenbart at hvis vi nå skal sende soldater til f.eks. Sudan, vil det kreve store forberedelser. Jeg har selv vært på Sjøkrigsskolen i Bergen og snakket med kadettene om hvilke situasjoner man møter, hvilke etiske dilemmaer man står overfor. Men det at det er barnesoldater i Afrika, kan ikke være noe argument for at vi som nasjon ikke skal bidra til å dempe den konflikten og forsøke å skape stabilitet på et kontinent som i mange tiår har vært preget av krig, sult og katastrofer. Jeg har også lyst til å peke på at det er mange bistandsarbeidere i Sudan. Når Norge nettopp har sagt at vi føler en spesiell forpliktelse, er det fordi vi har en lang tradisjon for å bidra både med fredsarbeid og med bistand til dette landet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Vår regjering har sagt veldig klart at vi ikke vil gå inn i noen operasjon hvis den ikke har et klart FN-mandat eller en klar forankring i folkeretten. Vi kjenner alle til situasjonen i Sudan, for det står om den i media hver dag. Man har ikke klart å komme til noen fredsavtale, som representanten Solberg riktig påpeker. Det er klart at partene må ville ha fred, og FN må også gjøre en beslutning om at man skal gå inn, for at vi også skal bidra der. Den afrikanske union strever med dårlig økonomi og har mange utfordringer i dette området. Det er klart at vi vil måtte ta stilling til dette etter at FN har gjort en endelig vurdering.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-05-03:
Eg er glad for Kristeleg Folkeparti sitt engasjement for ei framtidsretta satsing på samferdsel, og eg trur at det er mogleg å få til eit godt samarbeid mellom Regjeringa og Kristeleg Folkeparti på desse områda. Eg vil sjølvsagt vurdere Kristeleg Folkeparti sitt innspel om eit prøveprosjekt i forhold til å tillate personbilar med meir enn tre passasjerar i kollektivfelta, men motførestellinga mi gav eg uttrykk for i innlegget mitt. Eg trur det vert ein vanskeleg diskusjon å gå inn på å leggje restriksjonar på folk sine reisevanar. Me har hatt ein velstandsauke i Noreg som eg trur me alle er glade for, og Stortinget og ymse vekslande regjeringar har sjølvsagt i stor grad vore med på å bidra til det. Den aukande velstanden har også ført til aukande reiseaktivitet. Men eg trur det er rett å reise ein debatt som gjer folk meir medvitne på korleis dei reiser, men derifrå til å leggje restriksjonar på reisemønstret er nok eit stykke frå denne statsråden sine tankar. Tvert om ser eg på mi og Regjeringa si oppgåve som at me skal leggje til rette for å gjere kvardagen enklare for folk. Men me skal sjølvsagt innrette politikken vår slik at det å gjere kvardagen enklare også kan vera at folk gjer dei retta vala ut frå det som er bra for den enkelte – som å leggje til rette for at kollektivtrafikktilbodet er så godt at folk vel det fordi det faktisk gjer kvardagen enklare. Når det gjeld satsinga på FoU, som vart nemnt no, er det eit område som eg rett nok ikkje nemnde i innlegget mitt, men som eg er svært oppteken av. Eg har hatt møte både med Transportøkonomisk institutt og, seinast, med leiargruppa i Forskingsrådet, der me gjekk gjennom dei prosjekta som Samferdselsdepartementet har. Det er mange og store prosjekt som tida ikkje tillèt at eg går inn på, men sjølvsagt også prosjekt som går inn i den diskusjonen me har i dag, nemleg om korleis me kan nytte ny teknologi og utvikle ny kunnskap som vil hjelpe oss til å utvikle den framtidsretta satsinga me ynskjer innafor transportsektoren.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-05-03:
Eg vil òg takke for ein god debatt, og eg opplever at det er full støtte i Stortinget til Regjeringa sitt arbeid, som ikkje berre inneber ei satsing på kollektivtransport, men ei brei satsing for at alle, òg i dei delane av landet der kollektivtrafikken verken er eller vil verte tilfredsstillande utbygd, skal kunne få incentiv til å opptre på ein måte som tener miljøet. Det har vore fleire gode innspel, og eg har notert flittig. Bård Hoksrud hadde eit direkte spørsmål om Regjeringa kjem med ei omlegging av avgiftssystemet i 2007-budsjettet. Ja, det har Regjeringa varsla, og det kjem Regjeringa til å kome med. Mellom anna diskuterer me ei omlegging av eingongsavgifta på bil, slik at det vert billigare å kjøpe bilar som brukar mindre drivstoff og er meir miljøvenlege. Me flyr meir enn i andre land, vart det sagt frå Halleraker, og det er rett. Dei som reiser ein del i Noreg, veit at det er store avstandar, og at landet er tynt folkesett samanlikna med mange andre land i Europa og elles i verda. Me er få menneske spreidde over store område, og eg trur at det er ei hovudårsak til at me nyttar fly i større grad enn mange andre. Regjeringa har sett i gang ei utgreiing om høghastigheitsbane der både Oslo–Bergen og andre aktuelle strekningar vert vurderte. Det er ei spanande utgreiing. Eg ser fram til at ho kjem på bordet, for å sjå om det på nokre av dei strekningane der fly i dag er nærast einerådande, finst moglegheit for å tenkje i litt andre baner og finne konkurransedyktige transportmiddel som er meir miljøvenlege enn fly. Det er sjølvsagt til dels rett at det å få betre standard på vegane, vil få ned forbruket av drivstoff. Men at det beste tiltaket for å redusere utsleppet er å byggje betre vegar, er kanskje å dra det vel langt. Eg trur me må ha ein meir samansett strategi, men der det å byggje betre vegar òg er ein viktig bit. I Sverige har bioetanol vorte ein stor suksess. 50 000 miljøbilar rullar no rundt på svenske vegar. I mars var 15 pst. av alle nye bilar miljøvenlege og gjekk på det såkalla E85-drivstoffet, som har 85 pst. bioetanol og 15 pst. bensin. Regjeringa vil medverke til eit gjennomslag for dette miljøvenlege drivstoffet òg i Noreg. Det å kutte avgiftene på bioetanol vil bidra til at det raskt kan verte lønsamt for oljeselskapa å tilby E85-drivstoffet i Noreg. Vi kjem tilbake til denne saka i revidert. Men det vil òg vere ein viktig strategi for at folk flest kan få ei moglegheit til å køyre miljøvenlege bilar.