Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-07:
Det er ikke hver dag jeg fra denne talerstolen gir vår nåværende justisminister skryt, men det skal jeg gjøre denne gangen. Samtidig er det et paradoks for meg at vi skal fatte disse vedtakene, for når vi ser på det vi gjør i dag, er det egentlig litt rart at vi ikke har gjort det for lengst. Jeg går ut fra at Stortinget og Odelstinget i sin iver og i sin visdom ser logikken i det vi gjør, og kanskje bør ta til etterretning at noe av dette kunne vi kanskje med fordel ha gjort enda tidligere av hensyn til den gruppen vi ønsker å hjelpe i dag. Det har vært påpekt fra enkelte av dem som har hatt innlegg så langt, at et trepartssystem er en skummel vei å gå. Jeg går ut fra at det er myntet på merknaden fra Fremskrittspartiet i innstillingen. De som har tatt seg bryderiet med å lese den, burde kanskje ha lest hele. For det vi har sagt, er at vi ønsker ikke et trepartssystem, men vi ønsker en utredning av modellen som bl.a. Sverige og Finland har, nettopp for å se om det er ting de gjør som vi med fordel kunne gjøre for å styrke den målgruppen vi ønsker å hjelpe i dag. Vi har altså ikke konkludert med at vi skal ha et slikt system, men vi hadde ønsket en utredning og en problematisering av det. Og etter mitt skjønn er vi faktisk på vei dit. Statsråden har sagt på nyhetene i dag og her fra talerstolen at mange har en opplevelse av å være gjest i egen rettssak. Og vi gir altså utvidete rettigheter i dag. Det betyr etter mitt skjønn at vi flytter noe på grensen ved å styrke den parten som på en måte er uavhengig av rettsoppgjøret, ved å gi den parten særskilte rettigheter. Da synes i hvert fall jeg at vi går i riktig retning. I forlengelsen av det ville det, etter mitt skjønn, vært naturlig å utrede og problematisere konsekvensene av å gå enda lenger, med de fordeler og eventuelle ulemper det ville hatt. For jeg tror alle er enige om at det å være gjest i noe som man så til de grader er berørt av, er ille, og det er også grunnlaget for den debatten vi har i dag. En annen ting som jeg kunne ha tenkt meg at flere hadde støttet opp om, er det forslaget vi har om at staten i større grad skal forskuttere rettskrav der grunnlaget er en forsettlig straffbar handling. I dag er det sånn at mange sitter igjen og pr. definisjon har en lovmessig rett til erstatning, men de får den ikke, fordi gjerningspersonen ikke er bemidlet. Noen dekkes opp og ivaretas av Voldsoffererstatningskontoret, men det finnes også dem som faller utenfor dette systemet. Etter mitt skjønn er det ikke tvil om at hvis det er en instans som har myndighet og makt til å gjøre noe med dette, så er det staten. Staten har det økonomiske fundamentet til å kunne hjelpe enkeltmennesker som er satt i en situasjon som de overhodet ikke har valgt selv, og staten har helt andre innkrevingsverktøy enn en vanlig borger har. I så måte synes vi at det ville vært fornuftig at staten påtok seg det ansvaret, og at staten så kjørte regresskravet videre. Men jeg registrerer at det vil ikke flertallet ha noe av. Flertallet er fornøyd med det som er. Etter det jeg har forstått, kjøres det en sak fra Bergen på nyhetene i dag, en stor tragedie. En ung jente ble påkjørt, den ene av foreldrene maktet ikke presset. De har pr. definisjon fått erstatning, men får den ikke utbetalt fordi gjerningspersonen ikke er bemidlet. Det viser at selv om vi står her i dag og skryter av det vi gjør, og er veldig fornøyd med det vi gjør, så finnes det dessverre fortsatt folk som faller utenfor. Målet må jo hele tiden være å sørge for at de som rammes urimelig og uforskyldt av en tragedie med basis i en kriminell handling, skal stå mest mulig uberørt tilbake, ikke minst ut fra et økonomisk perspektiv.