Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-06-05:
Ofte når jeg skal mimre om riktig gamle dager – statsråden tok meg i stad da jeg mimret om forholdsvis ferske gamle dager – bruker jeg å mimre om tidligere statsråd Øystein Djupedal. Jeg har vært så heldig å få drive valgkamp mot han noen ganger. Reformpedagogikken og allmennlærerens fortreffelighet sto veldig sterkt på den kanten, ikke bare i den delen av SV, men i hele SV og i store deler av venstresiden i norsk politikk i mange, mange år. Til tross for at det er noen nyanser og noe uenighet om både ambisjonsnivå, tempo osv. – de rød-grønne går jo inn for ca. 40 år, som er realiteten hvis man ikke inkluderer dem som allerede er ansatt, men like fullt er det et helt nytt prinsipp, som man erklærer i dag, og som Stortinget kommer til å vedta, at forsøksprosjektet med allmennlærere i den norske skolen er forbi. Derfor er dette først og fremst en gledens dag, og jeg har lyst til å legge mest vekt på det. Nå stiller vi krav om det vi vet internasjonalt fungerer aller best, at lærerne skal kunne det faget de underviser i. Det kan høres noe paradoksalt ut, men det er altså det vi gjør nå i Norge i 2012. Vi slår fast at lærerne skal kunne det faget de underviser i, og allmennlæreren og tanken og teorien om reformpedagogikk har fått nok en spiker i kista. Det er jeg glad for. Jeg synes det er trist at man ikke har et større ambisjonsnivå, særlig når det gjelder de lærerne som allerede er ansatt i dag. Jeg har vært i et utall møter og høringer med Utdanningsforbundet, som sier at de ønsker rett og plikt til etter- og videreutdanning for sine medlemmer. Likevel mener regjeringen at dette kan vi ikke gjøre, til tross for at den suverent største aktøren blant fagforeningene for lærere mener at rett og plikt til etter- og videreutdanning både er ønskelig og mulig å gjennomføre. Så er det et parti som vel har valgt å ikke delta i denne debatten. Det er Senterpartiet, som bruker å si at vettet er likt fordelt i hele landet. Det er jeg helt enig i. Derfor mener jeg at om man går på en liten skole i en kystkommune i Trøndelag, f.eks., bør man ha krav på å få like god utdanning som elever som f.eks. går i Trondheim. Det bør i hvert fall være en målsetting å få det på plass. Det er kommet noe også på Trøndelags-kysten som heter Internett. Får man ikke de fagspesifikke lærerne til å flytte ut til kysten, kan man løse veldig mye gjennom fjernundervisning. Det er andre gledelige nyheter også. Skylappene overfor private skoler blir nå delvis opphevet. Det er i hvert fall et skritt i riktig retning, og det gjelder private tilbud som nå kan etableres for små og verneverdige håndverksfag. Jeg minner om at dette ikke må bety at man ikke skal videreføre det nordiske samarbeidet for å styrke de små håndverksfagene, som denne komiteen ved noen anledninger har vært med på å diskutere. Så til dette med morsmål. Vi foreslår ikke å forby noen kommuner som ønsker det, å undervise i morsmål. Vi foreslår heller ikke å gjøre noen endringer når det gjelder tospråklig opplæring, som jeg forsto at saksordføreren indikerte. Vi foreslår å fjerne den lovfestede retten til morsmålsundervisning, slik at kommunene i større grad skal stå fritt. Det er ikke forsket mye på det, og det er veldig lite grunnlag utenfor Norden til å forske på det, men den forskningen som er gjort, viser først og fremst at faglig sterke innvandrerelever har nytte av det. Men de faglig sterke innvandrerelevene snakker bedre norsk og gjør det bedre på skolen enn det store flertallet. Det er ikke dem vi trenger å lage en bedre skole for. Det er først og fremst for dem som sliter, uansett hvilken opprinnelse de har. Med det tar jeg opp de forslagene i innstillingen som Fremskrittspartiet enten er alene om eller er medforslagsstiller til.