Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-03-10:
Stortinget vedtok i 2009 en dyrevernlov som sier klart og tydelig at dyr skal holdes i tråd med artens behov, de skal kunne være aktive, og de skal kunne trives. Den samme loven sier at vi ikke skal avle på egenskaper som gir dårlig dyrehelse. Alle som har sett hva høns og kylling gjør når de får gjøre hva de vil, må være enig i at det høns og kylling får lov til å gjøre i kyllingproduksjonen, ikke har så veldig mye med artens behov å gjøre. Miljøpartiet De Grønne anerkjenner at fjørfenæringen selv jobber aktivt med å forbedre dyrevelferden. Kontroll med tråputer, tekniske krav i kyllinghusene osv. er bra, men det forslaget vi debatterer nå, går altså på mer grunnleggende utfordringer. Ross 308-kyllingen er avlet for å vokse så raskt at den er genetisk disponert for bein- og hjertelidelser. Derfor er det ekstra viktig med mosjon og aktivitet. I stedet har altså Stortinget tillatt økt kyllingtetthet og har økt konsesjonsgrensen. Kyllingene ser aldri dagslys før de skal til slakteriet, og de har små aktivitetsmuligheter. Foreldregenerasjonen til Ross 308-produksjonen må – i motsetning til slaktekyllingene – nødvendigvis bli biologisk voksne for å kunne produsere kyllinger. Det krever at de vokser mye saktere enn det rasen og kyllingene er disponert for, og derfor sultes de aktivt for å unngå at de vokser seg i hjel. Dette er bokstavelig talt innebygd i rasen Ross 308, og med all respekt for tiltakene i næringen er det vanskelig å se hvordan dette kan løses med en slik rase. Kyllingproduksjonen er blitt et eksempel på at kravet om effektiv matproduksjon har presset avl og dyrehold til kanten av det lovverket vi har vedtatt i Stortinget, og det forbrukerne aksepterer. Kravet om evig billigere og mer kjøtt har presset oss over etiske grenser. Det er på tide å snu fokus til mer kvalitet, til mindre medisinbruk og til bedre dyrevelferd. Dyrevelferden i landbruket er avhengig av både rase, livsmiljø og tilsyn. Derfor har vi foreslått å be regjeringen starte arbeidet med å fase ut den ekstremtvoksende kyllingrasen Ross 308 til fordel for en mer saktevoksende rase, og å be regjeringen redusere dyretettheten, slik Vitenskapskomiteen for mattrygghet anbefaler, og sikre bedre miljø i kyllinghallene. Vi er glad for at SV og Venstre er enig med oss i begge forslagene, og at Arbeiderpartiet støtter en tydeligere politisk innsats for å bedre forholdene i kyllinghusene. Forslagene fra Arbeiderpartiet, Venstre og SV likner våre mye, og vi støtter selvsagt disse forslagene. Bruk av kyllingrasen Ross 308, som er vanligst på middagstallerkenene i Norge, utfordrer det lovverket som denne salen har vedtatt. Det setter oss i noen dilemmaer siden vi ikke har egen avl i Norge og må lene oss på avlsarbeid i utlandet, men det finnes altså kyllingraser som er sunnere, og som allerede i dag brukes i mindre skala i Norge. Vi forstår næringens bekymring for import og internasjonal konkurranse. Vi har også bedt AgriAnalyse og Stortingets utredningsseksjon om å vurdere kostnadene i våre forslag, og vi kommer også til resultater som viser en liten økning i prisen per kylling i butikken. Vi tror at med god informasjon er norske forbrukere fullt villige til å betale så pass for kyllingen de spiser, hvis de vet at den har et bedre liv. Vi forstår også utfordringene våre forslag innebærer for norsk fjørfenæring, men Stortinget er samtidig nødt til å ta sitt eget lovverk på alvor. Det har vært reist bekymringer i denne debatten for hva staten skal bestemme og ikke bestemme. Vel, staten har altså et lovverk som sier noe om hvordan kylling i Norge skal ha det. Spørsmålet er hvor lenge vi skal snakke oss vekk fra at dagens kyllingproduksjon helt åpenbart ikke er i samsvar med dette lovverket. Norsk fjørfebransje blir før eller senere uansett nødt til å velge en annen vei enn evig økt effektivisering. Høyere kvalitet og dyrevelferd gjennom mer saktevoksende raser er et skritt i riktig retning. Jeg tar med dette opp de forslagene som Miljøpartiet De Grønne har fremmet.