Erna Solberg (Høyre), 2001-06-07:
La meg få lov til å begynne med noen formalia. Jeg vil gjerne få lov til å rette opp noe i innstillingen. På side 3, under punkt 2.2 Komiteens merknader, har de partiene som står bak flertallet, et ønske om at en i 10. linje stryker «og lignende». Dette er ikke en premiss for det vedtaket som vil bli fattet etter denne debatten. Jeg vil samtidig også få lov til å ta opp forslag nr. 3, på vegne av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, som er utdelt i salen, og opplyse om at dette er et forslag som står i motsetning til komiteens tilråding i innstillingen. Flertallet som står bak tilrådingen i innstillingen, har trukket denne og legger til grunn at man i stedet går inn for forslag nr. 3 under voteringen. Bakgrunnen for disse formalia er at da komiteen avgav innstilling, var vi ikke enige om hvordan § 6 i utlendingsloven skulle formuleres, og det ville heller ikke fremkomme noe klart flertall ved voteringen for det som var kjernen i spørsmålet, nemlig hvilke typer arbeidstillatelser det skal være lov til å søke om fra Norge hvis man først har lovlig opphold her. Striden har stått mellom det Regjeringen foreslo, at man bare skulle kunne søke om arbeidstillatelse som spesialist, mens de øvrige partier som nå står bak forslag nr. 3, også ønsket at andre grupper skulle kunne søke om arbeidstillatelse. I praksis er det i Norge i dag sesongarbeid det kan søkes om. Bakgrunnen for hele forslaget om endringer i § 6 er ønsket om å fjerne det jeg vil kalle noen av molboreglene i norsk lovgivning, som har gitt en rekke eksempler på at personer som har kommet hit fordi de har vært interessert i å lære seg norsk, eller har ønsket å se hvordan Norge er, og som faktisk har hatt en kompetanse vi har ønsket å benytte oss av i en situasjon der vi mangler arbeidskraft, ikke har hatt mulighet til å kunne søke om arbeidstillatelse fra Norge, fordi loven har spesifisert at man må søke fra sitt hjemland når man kommer fra et land utenfor EØS-området. Derfor er vi glade for den lovendringen som blir vedtatt i dag. Vi er glade for at vi til slutt kom til enighet om en paragraf som gjør at vi ikke får den type molboeksempler i fremtiden – iallfall i betraktelig mindre grad. Det kan jo være et og annet punkt der det dukker opp noen vurderinger av denne type også fremover. Utgangspunktet for Høyre har vært at vi ved sesjonens start i år fremmet fire forslag i Dokument nr. 8:4 om liberalisering og enklere arbeidsinnvandring. Ett av de fire forslagene var forslag om å endre utlendingsloven slik at man kunne få lov til å søke om arbeidstillatelse fra Norge. Samtidig har altså Regjeringen i sitt arbeid for å liberalisere og gjøre det enklere å søke om arbeidstillatelse, bl.a. for å avhjelpe UDI i dets arbeidsbelastning, fremmet forslag om en rekke endringer, hvorav én er lik en av de endringene som Høyre hadde forslag om i Dokument nr. 8:4, som vi behandlet i mars, og som det flertallet som nå står bak endringene i § 6, den gangen gav sin prinsipielle tilslutning til, nemlig at en skulle få lov til å søke fra Norge. Det betyr sannsynligvis ikke at forferdelig mange flere kommer til Norge fordi man får lov til å søke fra Norge. Det betyr først og fremst at vi har gjort det enklere, greiere og litt lettere for folk som først har en interesse for Norge, å finne ut av om dette er et land som de kan tenke seg å jobbe i. Det er faktisk etter vår mening rimelig viktig i en situasjon der vi mangler arbeidskraft, og der vi trenger å være attraktive for alle typer arbeidskraft hvis vi skal sørge for å skape både større økonomisk vekst og en bedre utvikling i årene fremover. Det andre forslaget som denne innstillingen omhandler, er knyttet til oppfølgingen av vårt medlemskap i Schengen-avtalen og til Dublinkonvensjonen, nemlig lovhjemlingen av fingeravtrykktaking for politiet for innmelding til Eurodac. Etter flertallets mening – og her går skillelinjene i komiteen stort sett i forhold til de skillelinjene som var når det gjaldt Schengen-avtalen og Dublinkonvensjonen – er dette et vesentlig og godt virkemiddel som vi trenger, bl.a. for å sikre oss mot såkalt asylshopping, slik at vi kan konsentrere ressursene våre om asylbehandlingen av dem som er faktiske asylsøkere for første gang i Norge, og at vi ikke skal oppleve det vi opplever av og til, at personer har søkt tidligere både i to og tre land som har rimelig like regler. Jeg har lyst til å understreke: Det betyr ikke at vi endrer regelverket for norsk asylpolitikk gjennom dette, men at vi konstaterer at det er behov for samordning av disse reglene i fremtiden.