Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-13:
Basert på det siste innlegget er det kanskje grunn til å forvente at Regjeringen kommer tilbake med forslag om å gi skattefritak for bedriftsintern opplæring, noe Fremskrittspartiet tar til orde for. En av de viktigste forutsetningene for samfunns- og næringsutvikling er utdanning og forskning. Det er nivået på kunnskap og innovasjon som avgjør hvordan vi møter fremtidens utfordringer. I nedgangstider øker derfor presset på utdanningsinstitusjonene. Økt arbeidsledighet fører til at flere vil forbedre kompetansen sin og ta høyere utdanning. Noen gjør det av fri vilje, andre føler seg presset til det fordi kravene til kompetanse i næringslivet øker. Fremskrittspartiet er derfor skuffet over at regjeringspartiene ikke tar inn over seg denne forventede merbelastningen for universitetene og høyskolene. Utgangspunktet er nemlig ikke så veldig godt. Det mangler fortsatt ca. 400 mill. kr i sektoren for å kompensere for hvileskjær, lønnsvekst og pensjonskostnader. Universitetene og høyskolene kutter i tilbudet til studentene, og tiden til forskning går ned. Det er i dette bildet regjeringspartiene mener at universitets- og høyskolesektoren er i stand til å ta imot enda flere studenter enn i dag, uten at det kompenseres økonomisk. Fremskrittspartiet foreslår 400 mill. kr i økt basisbevilgning for å sikre at utdanningsinstitusjonene skal være i stand til å ta imot og forberede seg på å få flere studenter. Det er meningsløst å utsette en slik beslutning. Det tar tid å omstille seg, og det er naturligvis altfor sent å foreta eventuelle nytilsettinger og tilpasninger etter behandlingen av revidert nasjonalbudsjett i juni. Da er det ferietid og vanskelig å rekruttere, og studiestart i august. Etter at Stjernø-utvalgets innstilling ble lagt i skuffen, har flere universiteter og høyskoler frivillig innledet prosesser for å forbedre samarbeidet mellom institusjonene. Noen har slått seg sammen, andre går med gifteplaner. Når vi sliter med dårligere konjunktur og for lave bevilgninger til høyere utdanning, stopper ofte slike viktige prosesser opp, for det koster penger å gjennomføre slike samarbeids- og sammenslåingsprosesser. Men på sikt vil slike prosesser gi en bedre og mer effektiv sektor. Et eksempel på et slikt utviklingsarbeid er det pågående samarbeidsprosjektet som går under navnet Oslofjordalliansen, hvor høyskolene i Vestfold, Buskerud, Østfold og Akershus samarbeider med UMB på Ås om å skape flere felles utdanningsløp. Kanskje ser en et gryende Oslofjorduniversitet, kanskje ikke. Men poenget er at det i disse tider bør være rom for å gi mulighet til å gjennomføre prosesser som leder til en bedre og mer effektiv sektor i kombinasjon med et bedre tilbud til studentene. Derfor har Fremskrittspartiet foreslått 25 mill. kr i omstillingsmidler til universiteter og høyskoler som er i en prosess om nærmere samarbeid eller sammenslåing. Deler av norsk forskning foregår med utstyr som sammenlignbare land har kassert for lenge siden. Det er i liten grad samsvar mellom det utstyret studentene arbeider med, og det utstyret de senere vil arbeide med i privat sektor eller internasjonalt. Dette vanskeliggjør også samarbeidet mellom universitets- og høyskolesektoren og privat næringsliv, og det virker ekskluderende på internasjonalt forskningssamarbeid. Noen vil hevde at slike investeringer ikke vil bidra til å løse det problem som krisepakken er ment som medisin mot, men samtidig må en se de tiltakene som nå skal gjennomføres, i et litt mer helhetlig perspektiv. Ved å investere i moderne forskningsutstyr vil vi forbedre innovasjons- og utviklingspotensialet. Det vil igjen – riktignok ikke i 2009, men på noe sikt – bidra til å skape nye arbeidsplasser. Slikt utstyrskjøp er altså en klar investering med sikte på å skape fremtidige arbeidsplasser. Derfor er det leit at regjeringspartiene ikke er med Fremskrittspartiet på utstyrskjøp til universiteter og høyskoler med 250 mill. kr. I mange år har universitetene og høyskolene klaget over manglende midler til vedlikehold. Med den finansieringsformen vi har for høyere utdanning i dag, skal det for så vidt legges til grunn at institusjonene skal disponere over sine samlede ressurser på egen hånd, og derfor selv må sørge for vedlikeholdet. Men med den vanskelige økonomiske situasjonen som denne regjeringskoalisjonen har påført høyere utdanning i Norge, må man egentlig forvente at vedlikehold blir salderingspost under institusjonenes budsjettarbeid, fordi de forsøker å skjerme undervisning og forskning i størst mulig grad, og det går ikke særlig bra på lang sikt. Poenget er likevel at denne situasjonen har ført til at vedlikeholdsetterslepet i sektoren er blitt enda større de siste tre årene. Mye av vedlikeholdsetterslepet nærmer seg akuttgrensen for utbedring, og vi vet at mangelfullt vedlikehold medfører ytterligere kostnader på sikt. Fremskrittspartiet benytter anledningen til å bruke 500 mill. kr mer på dette. Helt til slutt vil jeg helt tørt bemerke at utdanningssektoren også i krisetider kommer langt dårligere ut med den sittende regjeringskonstellasjonen enn med en hvilken som helst regjeringskonstellasjon på borgelig side, når en ser på de forslagene som behandles her i dag.