trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-05-04:
Jeg skjønner at min innledende kommentar kunne oppfattes som et forsøk på desavuere Venstres engasjement for mer offentlighet. La meg forsikre Kvassheim om at det var ikke meningen, for Venstre har hatt og har et engasjement for åpenhet. Men det er litt illustrerende for hvor krevende det er å finne skjæringspunktene når Venstre i Bondevik I-regjeringen hadde muligheten til å flytte merkesteinene. Da kom det en stortingsmelding med en del vurderinger. Man greide imidlertid ikke å konkludere, og Stortinget sa: Jobb videre. Vi fikk en lang historie, og det tok også lang tid før regjeringen kom med sin proposisjon etter at utvalget var ferdig med sitt arbeid. Jeg tror ikke det skyldes verken det som skjedde i Bondevik I-regjeringen, eller det at det tok litt tid nå, slik at vi må behandle dette i denne perioden i stedet for før valget. Jeg tror ikke det skyldes at ikke Venstre og ikke minst tidligere statsråd Dørum har hatt et brennende engasjement for å få til mer. Jeg tror at det skyldes at også den gamle offentlighetsloven gav mye åpenhet, og at det har vært vanskelig å finne avveiningene og balansepunktene reelt sett. Jeg har i fire år sittet sammen med ikke bare en engasjert Venstre-mann, Harald Hove, som ledet utvalget, men også andre Venstre-folk som nær sagt var enda mer opptatt av offentlighet, og som tilhører pressemiljøet. Så det har ikke manglet på konstruktive ideer, men det har altså reelt sett vært vanskelig. Derfor tror jeg at det er fornuftig at man nå lar den loven virke, og jeg tror også det er viktig – la meg si det, siden jeg ikke rakk det i mitt forrige innlegg – at man, som mange har vært inne på i innleggene sine, fokuserer på praktiseringen. Jeg tror det er slik at mye av den åpenheten som vi nå oppnår gjennom et klarere og tydeligere lovverk, forhåpentligvis, også kunne ha vært oppnådd ved den gamle loven med en annen praktisering. Så det er viktig at statsråden også følger opp det med opplæring og informasjon, og at det følges opp ute, for det fins sikkert mange eksempler på at man ønsker å unnta ting fordi man ønsker å ligge på kanten av loven. Men jeg tror også veldig mange av de unntakene som gjøres, gjøres litt for mye på autopilot og er helt unødvendige. Det er der den nye loven forhåpentligvis er klarere og tydeligere.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2006-05-04:
Den debatten vi har i dag, er ikke en tabloid debatt. Vi ser stadig eksempler på voldtektsdommer som ligger rundt dagens minstestraff for voldtekt. Og i saker hvor man legger vekt på skjerpende omstendigheter, er straffen ofte ikke mer enn ett til to år over dagens minstestraff. Man kan videre også registrere tilfeller der man har gått under den fastsatte minstestraffen for denne typen forseelser. Dette skjer til og med i saker hvor det er mindreårige som har blitt utsatt for slike overgrep. Ved behandlingen av straffeloven hadde Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet en fellesmerknad, der man ønsket å øke minstestraffen for grov voldtekt. Dette har ikke skjedd, snarere tvert imot. Fremskrittspartiet mener den utviklingen som har vært de senere årene, ikke kan gå upåaktet hen. Derfor har vi fremmet det Dokument nr. 8-forslaget som er til behandling i dag. Dessverre har vi registrert at overgrep mot barn har vært og er et økende problem. Ferske tall fra Statistisk sentralbyrå viser at bare i 2005 var det ca. 800 anmeldte voldtekter og ca. 700 anmeldte saker som omhandlet seksuell omgang med barn. Og her er ikke mørketallene tatt med. Jeg skal sitere en setning jeg fant i komiteens innstilling til straffeloven i forrige periode, Innst. O. nr. 72 for 2004-2005: «Straff er samfunnets sterkeste middel for å styre adferd.» Det er flertall for å få opp straffenivået for voldtekt, drap, grov vold og sedelighetsforbrytelser, men det er ikke politisk vilje til å gjøre det her i dag. Flertallet i komiteen sier det er behov for en skjerping, men at en skal komme tilbake til det ved behandling av en ny spesiell del av straffeloven. Flertallet tar ikke dette innover seg her, de høyner ikke straffenivået umiddelbart. Dette mener Fremskrittspartiet er dårlig politisk håndverk. Hvis man mener at dette er et stort, økende problem, som både saksordfører og innstillingen sier, så hvorfor vente? Tror man at problemene vil forsvinne de neste månedene? Nei, dette er unnfallenhet, og det er å holde ofrene for slike saker for narr. Det er overraskende manglende samsvar mellom Arbeiderpartiets ord og Arbeiderpartiets gjerninger. Fremskrittspartiet ønsker derfor ikke å avvente ny behandling, men å handle nå. Jeg vil derfor ta opp Fremskrittspartiets forslag i saken.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-13:
Denne saken høres jo helt udramatisk ut – et lovforslag om rett til foreldrepenger ved tidlig stebarnsadopsjon. Men hva handler den egentlig om? Jo, at homofile skal ha fulle rettigheter til adopsjon av stebarn. Fremskrittspartiets representanter stemte i sin tid mot partnerskapsloven. Fremskrittspartiet har programfestet at man ikke er tilhenger av å la homofile adoptere. Vi aksepterer selvfølgelig at homofile ønsker å leve i forpliktende parforhold, og at homofile også får barn. Vi mener imidlertid at på samme måte som det ikke kan være noen menneskerett å få barn, er det ikke en menneskerett å få adoptere barn. Fremskrittspartiet vil fremheve det heterofile ekteskapet som den mest stabile og trygge rammen for et familieforhold. Vi er av den oppfatning at barn har den beste oppveksten ved å ha foreldre av ulikt kjønn, og vi ønsker derfor ikke å la homofile få adoptere. Vi ønsker på ovennevnte bakgrunn ikke likestilling mellom heterofile ekteskap og partnerskap med påfølgende rett for homofile til å adoptere. Vi vil derfor gå imot proposisjonen. Når dette er sagt, må vi si at vi finner det oppsiktsvekkende at Kristelig Folkeparti, som tidligere har delt Fremskrittspartiets syn i disse sakene, nå legger seg flat for Arbeiderpartiets og SVs politikk.
Knut Gravråk (Arbeiderpartiet), 2006-12-13:
Familie- og kulturkomiteen legger hermed fram sin innstilling til Ot.prp. nr. 5 for 2006-2007 om lov om endringer i folketrygdloven. Jeg skal være veldig kort, for denne saken dreier seg i hovedsak om å lovfeste dagens praksis om rett til foreldrepenger ved tidlig stebarnsadopsjon. Vi har hatt en veldig kjapp saksgang i komiteen, og samtlige medlemmer av komiteen støtter innstillingen, bortsett fra Fremskrittspartiet, som går imot. Kristelig Folkeparti har en tilleggsmerknad. Jeg vil tro at de respektive partiene selv vil gjøre rede for sitt syn.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2006-12-13:
Jeg slutter meg til innstillingen, men vil gjerne knytte noen få kommentarer til saken. Henvendelsen, eller anmeldelsen, fra Tore Sandberg er datert den 18. september 2006. Årsaken til at den ikke er referert i Odelstinget tidligere, er at på det tidspunktet satte justisministeren i gang gransking av justismordet mot Fritz Moen – som sonet 18 år for noe han ikke hadde gjort. Der var også en vurdering fra justisministeren om hvorvidt han skulle utvide mandatet for granskingsutvalget til også å omfatte domstolenes behandling av Fritz Moen-sakene. Derfor ventet man til det var avgjort hva justisministeren ville gjøre. Det hørte direkte sammen, i og med at det her er høyesterettsdommere som på en måte er anmeldt. Justisministeren har nylig utvidet granskingsutvalgets mandat til å omfatte straffesakene mot Fritz Moen, de opprinnelige straffesakene. Henvendelsen fra Tore Sandberg dreier seg om gjenopptakelsesbegjæringen både i underdomstoler og i Høyesterett. De er da i realiteten unntatt fra granskingen, slik at de forholdene som gjelder denne saken, er unntatt fra det som granskingsutvalget skal gjøre. Likevel har jeg forståelse for at det er en del medlemmer av Odelstinget – og jeg går ut fra at Odelstingets medlemmer har gått gjennom den meget grundige dokumentasjonen som er kommet fra Tore Sandberg – som selv om det ikke har noen direkte tilknytning til anmeldelsen og Høyesteretts behandling av gjenopptakelsesbegjæringen, ønsker mer materiale fra granskingsutvalget. Og fordi det har en så kort frist som utgangen av mars, har vi også akseptert at dette utsettes når det gjelder referatet, til det tidspunktet hvor vi blir kjent med granskingsutvalgets innstilling.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-12-13:
Jeg vil få lov til å ta opp det forslaget som er omdelt i salen, som et alternativ til presidentens innstilling, og jeg vil gjerne få lov til å begrunne forslaget. Innholdet i brevet fra RV stammer jo egentlig fra boken til tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik, hvor det altså fremkommer ganske alvorlige påstander om mulige lekkasjer fra Regjeringens sikkerhetsutvalg. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at såpass alvorlige påstander, som heller ikke kommer fra noen hvem som helst, faktisk bør undersøkes nærmere, granskes nærmere, for at vi kan få avklart de faktiske forhold. Ikke minst bør dette gjøres av hensyn til de daværende statsråder som dette faktisk angår. Det er personer som ikke har noen mulighet til å kunne renvaske seg for denne type beskyldninger uten at det foretas en gransking av saken. Det er også Fremskrittspartiets utgangspunkt for å fremme dette forslaget, for vi mener det er riktig. Så antar jeg – siden presidenten ikke har begrunnet innstillingen – at det er et flertall i denne salen som støtter innstillingen. Og jeg må si at jeg er noe forundret over det. Jeg er forundret over det fordi det er svært sjelden det kommer saker av denne karakter, og når de oppstår, mener jeg Odelstinget har en særskilt plikt til å gå dem nærmere etter i sømmene, for det finnes ikke veldig mange andre muligheter for å få klarhet i saken. Men det som begrunnelse tar jeg opp forslaget.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-12-13:
Jeg har behov for å påpeke to forhold. Først til representanten Erna Solberg: Jeg forstår veldig godt Høyres argumenter og begrunnelse i saken. Jeg har bare lyst til å nevne at det foreligger jo ingen begrunnelse fra presidenten, eller fra flertallet i denne sal, utover det faktum at man ønsker henleggelse. Det ligger altså ingen begrunnelse noe sted for den konklusjonen man har kommet frem til. Med andre ord henger påstandene sånn sett i løse luften. Det er også Fremskrittspartiets begrunnelse for å ønske videre undersøkelser. Dernest: Jeg har litt problemer med å bruke Riksadvokatens brev som en god begrunnelse for å henlegge saken. For det Riksadvokaten skriver i sitt brev, er at han ikke av eget tiltak kan beordre etterforskning av saken, fordi det er konstitusjonelt ansvarlige personer som er utsatt for denne type påstander. Det betyr at da må Odelstinget inn i saken – derfor forslaget om å be om å få en gransking. Når Riksadvokaten så klart og tydelig sier at han ikke på eget initiativ kan beordre en slik etterforskning, har han altså basert seg på det materialet man kjenner i dag, og det er åpenbart ganske lite, særlig når man ikke har gått inn i saken eller har etterforsket den nærmere. Jeg synes at det i seg selv er god nok begrunnelse for at Odelstinget bør iverksette nærmere undersøkelser av påstandene. Det kan i sin tur være nok til at det ikke blir noen riksrettssak, men at det faktisk blir foretatt undersøkelser som kan være tilstrekkelige til å lede frem til en avgjørelse i saken. Det er Fremskrittspartiets begrunnelse, og jeg må bare gjenta: Det er ingen hvem som helst som serverte disse påstandene. Det er en tidligere statsminister, mangeårig stortingsrepresentant, som i hvert fall jeg forventer kjenner de konstitusjonelle regler, kjenner systemet og kjenner hva man igangsetter når man kommer med den type påstander i en bok rett etter at man har gått av som statsminister.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-12-13:
Kristeleg Folkeparti har full tillit til odelstingspresidenten si vurdering. Dette samsvarar òg med Kristeleg Folkeparti sine vurderingar og med vår konklusjon. Kristeleg Folkeparti vil derfor støtta at saka vert lagd vekk.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-12-13:
Først skal jeg si meg enig med representanten Siv Jensen i at Odelstinget skal ta det veldig alvorlig når man har til vurdering et spørsmål om man skal iverksette etterforskning, som i neste ledd betyr oppstart av en mulig riksrettssak. Jeg kan forsikre at det har vår gruppe tatt veldig alvorlig, og vi har også studert nøye først og fremst det som er Riksadvokatens brev i saken. Det framgår jo av Riksadvokatens brev at Riksadvokaten har funnet disse opplysningene av en slik karakter at man har vurdert hvorvidt det bør bli gjenstand for etterforskning. Det framkommer altså av Riksadvokatens brev. Så gjør selvfølgelig Riksadvokaten sine vurderinger av dette. Jeg tillater meg å referere avslutningen på Riksadvokatens brev, der det sies: «Ut fra det materialet man i dag kjenner er det intet som leder mistanken om en eventuell lekkasje i en bestemt retning. Riksadvokaten viker tilbake for å beordre etterforsking mot deltagerne på møtet som faller utenfor personkretsen etter grunnloven § 86 med mindre Odelstinget iverksetter undersøkelser. For ordens skyld bør det også avslutningsvis tillegges at en ved foranstående ikke har gitt uttrykk for at etterforsking ville blitt igangsatt om forholdet i sin helhet hørte under den ordinære påtalemyndighet.» Det er svært vanskelig å konkludere annerledes etter Riksadvokatens avslutning. Dette er en klar og tydelig vurdering av at saken bør henlegges. Arbeiderpartiets gruppe støtter fullt ut presidentens tilråding om å henlegge saken. I tillegg har jeg ikke noe grunnlag for å betvile det som ble sagt av representanten Erna Solberg om sakens realiteter. Det har sikkert Høyre bedre kunnskaper om enn undertegnende. Men det er også slik at jeg synes det er litt spesielt. Hvis man er så sikker på at dette er det ingenting i, hvilket samsvarer med Arbeiderpartiets konklusjon, er det min vurdering at man også burde stemme for henleggelse. Dette er ikke en sak der man etter rent partitaktiske hensyn burde stemme annerledes. Det er min vurdering. Oppsummert er min anbefaling til Arbeiderpartiets gruppe å stemme for presidentens forslag om å henlegge saken.
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-12-13:
Vi i Venstre mener også at dette er en sak som må behandles skikkelig og ordentlig. Vi er enig i odelstingspresidentens innstilling, og etter Hill-Marta Solbergs innlegg har jeg ikke noe behov for å begrunne det nøye, for hun gav en veldig god begrunnelse. Min anbefaling til Venstres gruppe er at vi støtter odelstingspresidentens innstilling.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-12-13:
Senterpartiet gjev òg si støtte til presidenten si tilråding. Vi er einige i at ein sjølvsagt skal ta ei sak som denne på alvor. Det er svært sjeldan at vi har ei sak til behandling som kan medføra etterforsking og eventuelt riksrett. Vi føler at vi har teke saka med det alvoret som ho skal takast. Vi legg den same vekta, som allereie er referert frå fleire, på Riksadvokaten sitt brev. Eg sluttar meg òg til dei sitata som Hill-Marta Solberg viste til, og som vi òg ser på som det mest relevante. Det kan vera grunn til å undra seg over at tidlegare statsminister Kjell Magne Bondevik omtala denne saka slik som han gjorde, all den tid han ikkje gjorde noko for å følgja opp dette sjølv. Men vi ser ingen grunn til at det frå Odelstinget si side skal gjerast noko meir med denne saka.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-12-13:
SVs gruppe har også gått nøye inn i denne saken, for det er jo ikke dagligdags at man begynner forberedelser til riksrett. Derfor har vi brukt en del tid på det. Vi har kommet fram til den samme konklusjonen som odelstingspresidenten, at saken må henlegges. Begrunnelsen syns jeg representanten Hill-Marta Solberg framførte på en god måte. Jeg slutter meg til den begrunnelsen.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
På vegner av representantane Ulf Leirstein, Jørund Rytman, Christian Tybring-Gjedde og meg sjølv har eg gleda av å fremme forslag om ei årleg berekning av skattefridagen.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Jeg ønsker å stille spørsmål til justisministeren. En av samfunnets viktigste oppgaver er å forebygge og forhindre kriminalitet. Dette gjøres på flere måter, og summen av dem viser om vi lykkes eller ei. Beskyttelse av barn mot overgrep er og skal være en av de viktigste oppgavene vi har. Samtidig er det også slik at dømte etter endt soning skal tilbakeføres til samfunnet. I går kveld deltok justisministeren og jeg selv i en debatt om bruk av forvaring av pedofile overgripere. Et av tiltakene som Fremskrittspartiet er positivt til, er å informere lokalbefolkningen ved navn og bilde dersom en pedofil skal plasseres i deres nærområde. Justisministeren uttalte i går at han ikke så noe hinder for å gi slik informasjon. På bakgrunn av dette vil jeg gjerne vite om statsråden nå har tenkt å innføre et slikt tiltak og faktisk gi lokalbefolkningen beskjed når en tidligere pedofilidømt flytter inn. Et slikt tiltak vil vise at barns trygghet er viktigere enn skjerming av tidligere overgripere.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Jeg takker for svaret. Jeg registrerer at statsråden behendig svarer i forhold til offentlige instanser, men det primære her må jo være at foreldre skal ha en adgang til å ha en visshet om hva slags nærmiljø deres barn beveger seg i. Det er, som vi var inne på i den debatten vi hadde i går, slik at enkelte tilbakeføres til samfunnet uten at lokalbefolkningen er kjent med at vedkommende faktisk kommer dit. Da oppstår det nye, sårbare situasjoner hvor tilfeldige barn kan ende opp som tilfeldige ofre. At offentlige instanser informeres om det, synes jeg er greit. Men synes ikke statsråden at også foreldrene bør ha adgang til å vite om det når man får en tidligere pedofilidømt i sitt nærmiljø, ikke nødvendigvis for å drive noen vendetta mot vedkommende, men for å sikre egne barn? Mener ikke statsråden det er rimelig at en skal ha såpass kunnskap?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
Overgrep mot barn er på mange måter en skamplett på samfunnet, og vi må bruke alle mulige midler for å forhindre at så kan skje. Til det som statsråden svarte i det første spørsmålet, og nå til representanten Syversen: Det er jo en bredde i hva man må gjøre i forhold til dette. I gårsdagens debatt var det også snakk om forholdet mellom ansatte i norske fengsler og såkalt sakkyndige når folk som er dømt for overgrep, skal slippes ut. Jeg regner med at når man slipper folk ut, har man også tenkt på barns rettssikkerhet. På hvilken måte mener statsråden at vi bør gripe inn i dagens system, når vi har ordninger som gjør at de fengselsansatte, som jobber nært overgriper, er sterkt bekymret for at vedkommende skal slippes ut, samtidig som de sakkyndige sier at «dette går bra» og «hvis du får gjort noe med legningen og holdningen din, så kan vi trygt slippe deg ut igjen». Mener statsråden at det systemet vi har i dag, i stor nok grad ivaretar barns rettssikkerhet og behov for skjerming?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-05-03:
At statsråden er opptatt av operative tiltak, setter jeg stor pris på. Det høres bra ut, og det er helt klart en nødvendighet. Jeg registrerer også at statsråden sier at de 90 mill. kr til styrking er veldig bra, men jeg synes det er lite i forhold til de 250 millioner kroner som var året før – dette er vi sikkert politisk uenige om. En annen ting som er viktig i sammenheng med bekjempelse av organisert kriminalitet, er politiets adgang til å møte denne type kriminalitet på en forsvarlig og god måte. Jeg har oppfattet at statsråden har vært litt variabel når det gjelder f.eks. ting som personlig verneutstyr. Jeg oppfatter at statsråden sier at det skal man ta innenfor eget budsjett, at det skal politiet selv finne ut av – og jeg har oppfattet at statsråden i andre sammenhenger har sagt noe annet. Det er slik at hvis vi forventer at politiet som førstelinjetjenestemenn skal stå ute og møte den tøffeste av den tøffe kriminaliteten, så må jo forutsetningen være at de gjør det i visshet om at de har best mulig utstyr, og at de har lovmessig dekning. Det bekymrer meg at de i dag i stor grad mangler personlig verneutstyr. Jeg vil utfordre statsråden nå på å støtte opp om et investeringsbudsjett til politiet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Aller først må jeg uttrykke begeistring for at Fremskrittspartiet nå begynner å snakke om å forebygge kriminelle handlinger. Det er særs viktig, og jeg inviterer til bredere debatt i så måte. Når det gjelder spørsmålet om overgrep mot barn, er det avgjort viktig at man forebygger. Det må vi gjøre på mange hold, aller helst før handlingen skjer, og før straffedommer kommer. Når straffedom har kommet og folk er dømt til forvaring, er en av de viktigste forebyggingsstrategier nettopp å være restriktiv i forhold til spørsmål om løslatelse, særlig av pedofilidømte. Så er spørsmålet hvordan man skal forholde seg når pedofilidømte kommer ut i samfunnet igjen. Under debatten på fjernsynet i går som representanten refererte til, ble det reist spørsmål om bl.a. politiets taushetsplikt. Det er åpenbart at mange offentlige organer framstiller det som om taushetspliktsregler gjelder så absolutt at man ikke kan varsle i de tilfellene hvor det er nødvendig. Det jeg gav uttrykk for og ønsker å understreke, er at politiet har adgang til nettopp å varsle, særlig skolemiljø og organisasjoner. Jeg vet at politiet også har varslet ved å sende ut straffedommer til badeanlegg, men da gjelder det altså i tilfeller hvor man mener at det er nødvendig å varsle for å avverge straffbare handlinger. Jeg ser at mange offentlige instanser, og også enkeltpersoner, oppfatter regelverket som noe annerledes, og ser behov for å foreta en oppklaring i dette, noe jeg har satt departementet til å gjøre, og som jeg vil komme tilbake til Stortinget med.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg tror jeg vil understreke det jeg sa i svaret mitt, at det som skal være motivet til politiet for å gi slik informasjon, enten det er til et borettslag, foreldre, badeanlegg eller skole, nettopp må være at man ønsker å avverge straffbare handlinger. Det er viktig – og det tror jeg representanten Ellingsen er enig med meg i – at vi også har den tanken i hodet at mennesker skal tilbake igjen til samfunnet, og at vi verner dem mot en situasjon hvor man nærmest blir satt i en gapestokk, som faktisk kan bidra til å forårsake flere kriminelle handlinger ved at det umuliggjør enhver rehabilitering. Vi skal derfor være varsomme med den grensedragning som gjøres i forhold til den informasjon som gis. Jeg er viss på at norsk politi så langt har avveid disse forholdene og gitt informasjon ikke bare til offentlige institusjoner, men også til – som nevnt – badeanlegg, og det kan i noen tilfelle også dreie seg om borettslag og bosammenslutninger, nettopp for å avverge åpenbart kriminelle handlinger.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Nå var jo det et annet spørsmål enn det representanten Jan Arild Ellingsen stilte, men jeg skal prøve å være konkret i forhold til spørsmålet, bl.a. om taushetsplikt. Jeg mener at den forrige regjering, og det vil også nåværende regjering følge opp, har bidratt til at taushetspliktsreglene faktisk har blitt klarere i den forstand at politiet i dag har adgang til å varsle der hvor man mener at det er overhengende fare for nye overgrep. Det er viktig i forhold til særlig spørsmålet om overgrep mot barn. Så vil jeg ikke unnlate også å peke på at vi kommer ikke til å klare å redusere denne type kriminalitet hvis vi ikke også har fokus mot det å forhindre at nye overgrep skjer av folk som ikke er straffedømt. Vi har i dag regler om attester i forhold til skoler. Det er viktig. Men vi er også nødt til å sette i verk forebyggende tiltak for å avdekke slike forhold tidligere. Regjeringa har ønsket å satse på å få opp oppklaringsprosenten i forhold til denne type saker, og vi ønsker å sette inn en rekke virkemidler.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Ja.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Dette er et viktig felt å jobbe på, helt åpenbart. Men jeg er ikke enig med representanten når hun sier at vi ikke har noen nasjonal beredskap i forhold til å møte ofre for denne type kriminalitet. Det ville jo være en kraftig desavuering av det arbeidet som bl.a. Venstre-statsråd Odd Einar Dørum gjorde i Justisdepartementet i forrige periode, hvor man nettopp bygde opp mye av den nasjonale strategien for å møte ofre. Det ønsker Regjeringa å fortsette med. Det er en betydelig satsing i forhold til erstatning til voldsofre og rådgivningskontor for voldsofre. Regjeringa ønsker i år å få igangsatt prosjektet med Barnas Hus, hvor vi skal kunne sikre bevis i denne type saker, men også ha fokus på behandling i forhold til hvordan vi møter barn som er utsatt for overgrep. Vi ønsker også å styrke psykiatrien, slik at man kan bidra til å møte barn på denne måten. Jeg vil gi helt klart positivt svar på representantens spørsmål om mitt samarbeid med helseministeren. Jeg syns at det er et viktig innslag, og det skal jeg ta med meg. Vi har nasjonale strategier for dette, og jeg tror vi er på vei, men det er fortsatt mye ugjort.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg er enig med spørreren i at dette bør det ikke gå partipolitisk prestisje i. Regjeringa har satt dette spørsmålet på dagsordenen. En av grunnene til at Regjeringa valgte å styrke norsk politi i fjor med 90 mill. kr utover hva Bondevik-regjeringa foreslo, var at vi ser at vi på enkelte områder har altfor lav oppklaringsprosent. Det gjelder ikke bare overgrep mot barn. Det gjelder også overgrep mot voksne. Når det gjelder f.eks. voldtekt, har vi en domfellelsesprosent som er svært lav. Det vil si at 95 pst. av de jentene som i dag voldtas i Norge, ikke opplever noen straffedom. Det er grunn til bekymring over at vi oppklarer så pass lite, og utfordringen ligger egentlig der, i motsetning til i å diskutere hvor lang straffen skal være når vedkommende blir tatt. Det er flere tiltak som vi ønsker å sette i verk. Vi ønsker en satsing, nettopp på bakgrunn av de pengene som er bevilget til politiet, i forhold til å kartlegge og få identifisert flere ofre, bl.a. for barnepornografi. Kripos gjør en betydelig jobb der, men er helt avhengig av at de lokale politidistriktene har mulighet til å gå inn i materialet. Så ønsker Regjeringa å sette i verk tiltak, og bl.a. foreslå lovendring, i forhold til spørsmål om internettrelaterte overgrep. Dette ligger i samme gate. Det er veldig vanskelig å etterforske, så her trenger vi både politisk oppmerksomhet og politiets oppmerksomhet, og vi trenger også nye straffebestemmelser og nye etterforskningsmuligheter for politiet. Regjeringa vil komme tilbake til Stortinget når det gjelder spørsmålet om internettrelaterte overgrep. Så vil jeg også peke på det som jeg sa i forrige hovedspørsmål, at vi tar sikte på å etablere et Barnas hus i Norge. Det skal være et senter hvor bl.a. spørsmålet om bevissikring i disse sakene settes på dagsordenen, slik at vi får bedre etterforskning når forhold tross alt avdekkes. Det er svært vanskelig etterforskning, men vi kan gjøre mye mer. Det er det bevilget penger til i år, og vi tar sikte på å videreføre den satsingen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
I kampen for å bedre barns rettssikkerhet og for å forebygge noe av den alvorligste formen for kriminalitet som finnes, ønsker jeg ikke å avvise noe forslag. Men til representantens anførsler om at man trenger å være mer konkret: En utrykningsstyrke fra Kripos er konkret, men det er også Barnas hus, og det er også spørsmålet om å gripe inn i forhold til internettrelaterte overgrep med egen lovbestemmelse. Det å bevilge mer penger til norsk politi er mer konkret, og jeg er viss på at vi ikke vil lykkes med å få opp oppklaringsprosentene i disse sakene hvis vi bare satser på å bygge på sentrale enheter. Vi er også nødt til å styrke politiet ute, slik at man faktisk kan ta dette inn i sin vanlige daglige politiportefølje ute i politidistriktene. Akkurat som det er med økonomisk kriminalitet, akkurat som det er med miljøkriminalitet, er det også slik på dette feltet at vi ikke bare kan basere det på sentrale enheter. Det kan være nyttig å se på tiltak for bl.a. å gi politidistriktene bedre bistand i svært vanskelige saker. Det er altså Regjeringas ambisjon at vi skal få opp oppklaringsprosenten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Når det gjelder helt konkrete saker, som var foranledningen for gårsdagens debatt, og som gjør at spørsmålet blir brakt inn for Stortinget i dag, syns jeg det er viktig å understreke at verken Justisdepartementet, Stortinget eller Regjeringa har noen instruksjonsmyndighet over norske domstoler. Det betyr ikke at vi ikke skal være opptatt av hva slags premisser domstolene legger til grunn når de avsier sine dommer på generelt grunnlag. Det er jeg svært opptatt av. Jeg er i så måte stolt over den jobben som gjøres ute i fengslene og i kriminalomsorgen, som jeg sjøl har et politisk ansvar for. Jeg er av den oppfatning at de vurderingene som nå gjøres, bl.a. overfor forvaringsdømte fra kriminalomsorgens side, er svært gode og grundige vurderinger. Dette er altså mennesker som møter de domfelte daglig, og som også har annen kompetanse enn den rent fengselsfaglige, å låse mennesker ut og inn og bistå i det daglige, bl.a. psykologisk kompetanse, osv. Jeg er av den oppfatning at det skal særs gode grunner til før man avviker de innstillingene som kommer fra kriminalomsorgen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Aller først er jeg glad for at representanten Solberg sier at man ikke skal legge seg opp i domstolenes avgjørelser. Men jeg føler at mye av premissene i spørsmålet, både når det gjelder Munch-saken og den saken som ble avslørt i går, nettopp viser at vi går ganske langt inn i å vurdere forholdsmessigheten, og det ønsker ikke jeg å gjøre. Men det betyr ikke at rammene for domstolenes virksomhet ikke berøres av vårt arbeid både i Regjeringa og i Stortinget. Og det skal vi være opptatt av. Jeg må få lov til å understreke at før den saken kom opp i går, hadde Regjeringa besluttet at vi allerede nå skal sette forvaringsinstituttet under lupen for å se på muligheter for å forsterke ordningen, slik at vi ikke glipper i forhold til veldig viktige samfunnssikkerhetsmessige spørsmål. Når det gjelder det spørsmålet som representanten Solberg tar opp, om å gi oppsettende virkning for vedtak som i utgangspunktet ligger i et annet departement enn det jeg sjøl styrer, vil vi komme tilbake til det spørsmålet når man nå foretar en revisjon av utlendingslovgivningen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg er av den oppfatning at det arbeidet som er gjort tidligere i forhold til kontakten med bl.a. de kommersielle aktørene, er særs viktig. Mange av de utfordringene vi står overfor når det gjelder internettrelatert kriminalitet, men også kriminalitet som har sin grobunn i og som kommer til syne i bl.a. bruken av teknologi, som mobiltelefoni osv., er forhold vi langt på vei kan løse ved dialog med de kommersielle aktørene. Den forrige regjering og daværende justisminister viste jo at det gikk an. Det arbeidet vil vi fortsette, og det er vi godt i gang med. Jeg mener at det må forsterkes. Derfor er vi i ferd med å nedsette en arbeidsgruppe som nettopp skal se på om vi skal forsterke lovgivningen på dette feltet, men også forsterke noe av det samarbeidet som skjer med de kommersielle aktørene, mobiltelefoni-, internettoperatører osv., for i større grad å komme på innsiden av en helt ny arena, hvor vi ser at det begås kriminalitet, men hvor vi også har mulighet til å avdekke kriminalitet. Så – ja – det arbeidet ønsker vi å fortsette.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Aller først må jeg uttrykke begeistring over at Soria Moria-erklæringen leses nøye. Det er et godt dokument. Når det står i Soria Moria-erklæringen at man ønsker å skape mer trygghet i samfunnet, at man ønsker å redusere kriminaliteten og å få opp oppklaringsprosenten, er det særlig med sikte på organisert kriminalitet. Det er ingen tvil om det. Det som er hovedutfordringen, etter min mening, som jeg har lært etter et halvt år i Justisdepartementet, er at det nytter ikke bare med gode handlingsplaner og gode lovbestemmelser. Vi er avhengige av å få gjort arbeidet langt mer operativt for å komme på innsida. Jeg sier ikke at den forrige regjeringa ikke bidrog til å gjøre det operativt, for jeg syns vi kom et stykke på vei, og det var stor grad av politisk enighet rundt de tiltakene som ble foreslått, men vi har betydelige utfordringer i forhold til å gjøre arbeidet mer operativt. Vi ser at det nytter når vi gjør det, og påpekningen om forholdet mellom grove ran i Norge og i Sverige kan være et eksempel på at den enorme satsinga som har vært gjort i forhold til NOKAS-saken, har virket. Regjeringa ønsker sjølsagt å fortsette den satsinga som ligger helt konkret opp mot NOKAS-saken. Den skal føres helt i mål, ikke bare til siste rettsinstans. Den skal også føres inn i soning og forvaring. Vi trenger bl.a. å styrke Ila med sikkerhetsmidler, og det vil vi gjøre. Vi vil følge opp arbeidet og komme til Stortinget med nødvendige proposisjoner og bevilgningsforslag i forhold til det. Jeg mener også at det er nødvendig å styrke politiet. Én av grunnene til at vi styrket politiet, som jeg sa i sted, med 90 mill. kr utover den forrige Regjeringas budsjett, var nettopp for å være mer i stand til å avdekke hverdagskriminalitet, som noen velger å kalle den, men også det som vi definerer som organisert kriminalitet. Og la meg bare ile til og si her: Det som vi karakteriserer som hverdagskriminalitet, henger sammen med mye av den organiserte kriminaliteten. De hverdagskriminelle er ofte den organiserte kriminalitetens løpegutter. Derfor er det maktpåliggende for oss i den nye regjeringa å få avdekket mer av denne hverdagskriminaliteten og få flere ut av sirkulasjon. Raskere straffesaksbehandling og å få bort soningskøen er også et anslag mot den organiserte kriminaliteten. Så vil jeg også nevne den satsinga som Regjeringa har gjort i forhold til hvitvasking. Her har vi gode regler, men vi har ikke hatt mennesker til å kartlegge hvitvasking. Det har vi bevilget mer penger til, for hvitvasking er pulsåren i den organiserte kriminaliteten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg er glad for å få disse spørsmålene, for det gir meg anledning til å si hva vi gjør i forhold til dette. Dette er ting vi sjølsagt tar på høyeste alvor. Jeg nevnte det med hvitvasking i sted. Stortinget har vedtatt regler i forhold til hvitvasking, der finansinstitusjoner skal rapportere inn til en hvitvaskingsenhet ved Økokrim. Det er klart at den satsinga som den nye regjeringa gjorde i forhold til å etablere elleve nye stillinger, er viktig, slik at man får undersøkt de mistenkelige transaksjonene. Man ser at det er store pengestrømmer, som bl.a. ligger som en pulsåre i forhold til organisert kriminalitet. Jeg vil også nevne metodebruk. Vi er helt avhengige av ikke bare å vedta regler om nye metoder, men også av at vi faktisk setter politiet i stand til å bruke de nye metodene. Her må vi antagelig gjøre en betydelig operativ innsats. Når det gjelder de russiske forhold, vil jeg peke på at en av de største utfordringene vi har – og det har jeg allerede sagt mange ganger som justisminister – er at vi er nødt til å utvide det internasjonale samarbeidet. Det gjelder både etterretning og etterforskning, men også muligens i forhold til dom. Her har jeg sjøl tatt et initiativ til å reise spørsmålet om vi kan se for oss bl.a. et nordisk statsadvokatembete i forhold til bekjempelse av organisert kriminalitet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Det var altså 90 mill. kr vi styrket politibudsjettet med, og det kom jo i tillegg til den styrkingen som var gjort i tidligere år, og som bl.a. Fremskrittspartiet har ære for. Det har jo bidratt til at en god del politidistrikt nå rapporterer om at man faktisk føler at man har hodet over vannet, og da får jo Fremskrittspartiet og den nåværende regjeringen ta noe av æren for det. Og når jeg sier «hodet over vannet», er det faktisk også fordi flere politidistrikt nå rapporterer inn at man er i ferd med å bytte ut sin bilpark, man er i ferd med å få opprustet sikkerhetsutstyret sitt, og man er også i ferd med å få bemannet listene slik at man får tilstrekkelig bemanning. Det må vi glede oss over. Så denne litt svart-hvitt-tenkingen, at politiet ikke skulle ha verneutstyr, som spørreren sier, er ikke riktig. Men vi ønsker oss en fornyelse av utstyret. Og jeg registrerer også når jeg er ute og reiser, at mange politimestere rapporterer inn til oss og sier at det er man i ferd med å få til. I Trondheim, f.eks., rapporteres det om at de har økt investeringsbudsjettet sitt opp mot 4 pst. Og der er jeg klar: Jeg mener at det ikke er nødvendig, eller riktig, med et eget investeringsbudsjett, men at politiet faktisk best prioriter dette selv.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Jeg svarer på de spørsmålene jeg får her i Stortinget, og når det blir reist spørsmål om verneutstyr, svarer jeg på det. Når det gjelder spørsmål om kompetanse, er det helt åpenbart at det er viktig. Men det er jo ikke slik at man når man utdanner nye politifolk, ikke utdanner folk i forhold til spørsmålet om hvitvasking, i forhold til organisert kriminalitet – snarere tvert imot: Det er jo nettopp disse feltene vi ønsker styrket kompetanse på. Jeg har hatt dialog med både politistudentene og en rekke politidistrikter om nettopp hva man kan gjøre i forhold til å styrke kompetansen ikke bare på dette feltet, men også på de feltene som flere av spørrerne har vært opptatt av tidligere i dag, bl.a. vold i nære relasjoner og seksuelle overgrep mot barn. Der tror jeg det er helt nødvendig at vi får rustet opp kompetansesiden. Det vil vi gjøre gjennom vår kontakt med og den muligheten vi har i departementet i forhold til Politihøgskolen – styringen av den, og hva pensum skal inneholde – og ikke minst i forhold til de styringssignaler som går til politidistriktene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Det kan jeg svare ja på, ut fra to forhold. For det første, som jeg signaliserte i sted, skal altså departementet nå gå gjennom hele forvaringsinstituttet og de særreaksjoner som gjelder i strafferettspleien. Det er et initiativ vi tok før angjeldende sak kom opp. Selv om loven bare har virket siden 2002, tror jeg det er viktig at vi foretar en slik vurdering for å se på mulige justeringer der hvor vi mener at det svikter. Det forholdet spørreren nå tar opp, om man skal ta med fornærmedes vurdering, eller fornærmedes oppfatning av hvordan allmennheten vil reagere ved en løslatelse, syns jeg er et viktig moment. Men jeg legger også merke til at mange av de fornærmede som i dag modig står fram i media – bl.a. familien til den avdøde polititjenestemannen i NOKAS-saken – ofte har et langt mer nyansert bilde av hvordan man oppfatter dette, enn det vi politikere har. Vi har en tendens til å si at alt som gjøres for den tiltalte, på en måte er en fornærmelse mot den fornærmede. Jeg mener at bildet er mer sammensatt, at også fornærmede har all interesse av at man gjør hva man kan for å rehabilitere de domfelte, slik at de ikke begår ny kriminalitet. Det er det som er det gjennomgående fra de fornærmedes side. De sier at det viktigste for dem nettopp er å vite at det ikke skapes nye ofre. Derfor mener jeg at det ikke står i motstrid, det å sette inn tiltak mot den tiltalte og mot den domfelte samtidig som man også tenker på den fornærmede. Jeg vil samtidig uttrykke enighet når det gjelder spørrerens premiss, at vi i lang tid har fokusert mye på strafferettspleien når det gjelder kriminelle handlinger, og at den fornærmede, offeret for kriminalitet, har blitt stående litt igjen på stasjonen – vi har ikke vært flinke nok når det gjelder tiltak rettet mot fornærmede. Derfor gleder jeg meg til at vi i Justisdepartementet om noen få dager vil motta Fornærmedeutvalgets innstilling, hvor det vil være mange forslag til hvordan vi kan styrke fornærmedes rettssituasjon – i tillegg til de øvrige forslagene som Regjeringa satser på.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Det er ingen tvil om at Regjeringa har en ambisjon om at både rådgivningskontorene for voldsofre, som også står for vitnestøtte, og de helt konkrete vitnestøtteprosjektene rundt omkring i domstolene bør fortsette – og også bør bli permanente. Jeg har i løpet av dette halve året lært at jeg ikke skal forskuttere hva framtidige budsjetter vil vise, men dette ønsker vi å få på plass så raskt som mulig. Jeg tror vi har en utfordring når det gjelder nettopp dette arbeidet: Vi må koordinere det, slik at vi ikke etablerer mange nye prosjekter hvor man egentlig gjør det samme. Det er i tillegg utrolig viktig at de fornærmede som i dag møter i retten, og som føler at de utsettes nærmest for et nytt overgrep, får langt bedre støtte enn det de tidligere har fått. Derfor har Regjeringa valgt å satse både på rådgivningskontorene for voldsofre og på de lokale vitnestøtteprosjektene som nå pågår, og som gir veldig gode resultater.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-05-03:
Når man påpeker min forgjengers gode innsats på dette området, viser det etter min mening at vi ikke har det nasjonale tomrommet som venstrerepresentanten Lysklætt beskrev i sitt hovedspørsmål. Det vil være veldig farlig å beskrive situasjonen som helt tom, for det er både bevilget mange penger og utøvd betydelig politisk innsats når det gjelder dette – fra alle partier. Vi er i stor grad enige om at dette er det viktig å løfte opp. I arbeidet med Fornærmedeutvalgets innstilling syns jeg det er naturlig å ta med meg også de tanker som representanten Skei Grande nå gjør gjeldende. Men jeg tror også det er viktig at vi får ansvaret klart plassert når det gjelder de fornærmede. Derfor har jeg ivret for at vi skal få på plass rådgivningskontorene for voldsofre. Det er meningen at disse kontorene nettopp skal bidra til at man får trukket veksler på det lokalsamfunnet som ofrene skal tilbake til, slik at man får koordinert mye av det arbeidet som faktisk kan gjøres. Vi ser at ute i lokalsamfunnene finnes det mange ressurser, både kommunalt og innenfor det frivillige, som vi fint kan dra nytte av når det gjelder voldsofres og andre kriminalitetsofres situasjon. Jeg håper at dette er en debatt vi kan få satt i gang når vi kommer til Stortinget med resultatene av Fornærmedeutvalgets innstilling.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-05-03:
I går falt dommen i Munch-saken. Han som hadde medvirket til den stjålne bilen, fikk åtte års fengsel. I denne saken snakker vi om en pedofilidømt med over 100 overgrep på samvittigheten. Han fikk syv års forvaring og løslates etter tre år. Munch er en viktig nasjonalskatt, men våre unger er de viktigste nasjonalskattene vi har. Saken om den løslatte mannen som over flere tiår har begått et stort antall pedofile overgrep, opprører oss. På NRK Brennpunkt i går kveld fikk vi et rystende bilde av mannens misbruk av mange gutter mange steder i landet. Til tross for at han var dømt, fikk han søke seg ny jobb i barneskolen i en ny kommune og fortsette sine overgrep. Dette er et svært alvorlig anslag mot barns rettssikkerhet i Norge. Jeg synes ikke statsråden svarte konkret på spørsmålet fra Jan Arild Ellingsen, så jeg tillater meg å stille på nytt samme spørsmål: Hva vil statsråden konkret nå gjøre for å gi barn i Norge bedre beskyttelse mot overgripere og hindre at de innleder nye arbeidsforhold blant barn, som i dette tilfellet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-05-03:
Jeg vil stille spørsmål til justisministeren. Justisministeren har i sine tidligere svar her i dag uttrykt bekymring og uttalt at han vil se på og vurdere hvordan barns rettssikkerhet kan styrkes. Høyre er imidlertid opptatt av hvordan hensynet til ofrene generelt bedre kan ivaretas. Det er en realitet at fokus innenfor justissektoren i altfor stor grad er rettet mot den kriminelle. Løslatelse fra soning er et kritisk tidspunkt i forhold til å forebygge ny kriminalitet og nye overgrep. For befolkning, offer og lokalsamfunn er det viktig at man kan føle trygghet for at løslatelse skjer på et tidspunkt der rehabiliteringen har kommet til et tilfredsstillende punkt. Samspillet mellom kriminalomsorg, politi, helsevesen og kommuner er avgjørende viktig for å lykkes med rehabilitering. Bondevik II-regjeringen satset tungt innenfor psykiatri, og la stor vekt på at kommuner skulle bli i stand til å legge til rette for bolig og arbeid etter soning. Jeg vil rette oppmerksomheten mot den betydelige ubalansen som er mellom den oppfølgingen og den oppmerksomheten den kriminelle får, og dem som rammes, nemlig ofrene. En slik ulikebehandling av ofrene betyr at strafferettspleien er på kollisjonskurs med befolkningen. Ofrene må sikres langt bedre hjelp og oppfølging og hjelp til rehabilitering. Det er opp til retten å avgjøre om premissene for løslatelse foreligger. Imidlertid er det grunn til å reise spørsmål om det er riktig at det bare er hensynet til overgriper som skal tillegges vekt ved vurdering av tidlig løslatelse. Jeg mener at både gamle og spesielt nye ofre blir glemt. Jeg vil nå utfordre justisministeren til å komme fra bekymring til handling. Overgripersaken i Brennpunkt i går aktualiserer denne problemstillingen, om ikke også ofrenes situasjon bør belyses når retten tar stilling til om en domfelt skal løslates. Vil justisministeren ta initiativ til vurdering av hvordan ofrenes situasjon eventuelt kan bli belyst og vektlagt i rettslig sammenheng ved behandling av tidligløslatelse?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-05-03:
Jeg vil takke for svaret. Jeg imøteser at Stortinget så snart som mulig vil få seg forelagt en sak for å kunne gå inn i disse problemstillingene. I relasjon til dette med å styrke offerets stilling: Det er en kjensgjerning at det ved enkelte domstoler er innført prøveordninger med personer som bistår ofrene i forbindelse med avvikling av rettssaker. Til nå har dette altså vært en prøveordning ved enkelte domstoler. Jeg vil spørre statsråden konkret: Når kan vi forvente at dette vil bli en landsomfattende ordning? Tilbakemeldingene så langt er at dette er en veldig viktig og verdifull støtte for dem som til nå har vært så heldige å kunne få den.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Jeg er helt enig med justisministeren i at det å forebygge nye overgrep er en utrolig viktig oppgave. Kriminalomsorgen har en stor oppgave i så måte når det gjelder å ha ansvar for en del av dem som har hatt forvaring. I går sa lederen for Oslo friomsorgskontor at han frykter at flere ustabile kriminelle blir gående uten tilsyn i Oslos gater. De føler seg ikke trygge på at de kan makte å følge opp alle, ifølge lederen for kontoret. Kan justisministeren forsikre befolkningen og Stortinget om at Friomsorgen vil få de nødvendige midler, slik at ingen går uten det nødvendige tilsyn på gata?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-05-03:
Mitt spørsmål går til justisministeren. Trygghet for våre barn er en viktig verdi å kjempe for. Vi rystes når voksne misbruker barns tillit ved å begå alvorlige overgrep og ugjerninger. Fra Kristelig Folkepartis side har vi derfor sett det som svært viktig at politiet prioriterer nettopp denne type saker, også bl.a. ved å opprette et Barne-Kripos. Store mengder med barnepornografi er beslaglagt ved ulike politiaksjoner. Den videre oppfølging er det dessverre betydelige mangler ved. Flere politidistrikter skal visstnok ennå ikke ha gått gjennom det beslaglagte materialet, og arbeidet med identifisering av ofrene, barna, går tregt. Det er alvorlig når en sentral Kripos-medarbeider uttaler til Aftenposten: «Vi mener mye internasjonalt, men klarer ikke å ha kontroll i eget land. Det er flaut.» Det er dessverre også slik at vi i Norge ikke har noen database der opplysninger om dette er samlet. Dette bør det for så vidt ikke gå for mye partipolitikk i. Saken er for viktig til det. Jeg har derfor følgende spørsmål til justisministeren: Hva vil statsråden konkret foreta seg, slik at barn som har vært offer for disse alvorlige overgrepene, kan bli identifisert, og at man dermed kan bidra til for det første at barna kan få den nødvendige hjelp, og for det andre at overgriperne kan straffeforfølges?