Inge Lønning (Høyre), 2000-11-28:
Dagen før Regjeringen presenterte sitt budsjettforslag i år, utropte kirke-, utdannings- og forskningsminister Giske seg selv til årets budsjettvinner. Deretter trakk han seg tilbake fra slagplassen og har ikke latt noen lyd høre til forsvar for det budsjettforslaget han selv har lagt frem, før i dag. Det forsvaret var konstruert over lesten angrep er det beste forsvar. I mellomtiden har praktisk talt hele Universitets- og Forsknings-Norge kritisert budsjettforslaget sønder og sammen. Og statsrådens svar den ene gangen han opptrådte offentlig, på Forskerforbundets årlige seminar i oktober måned, var at kritikerene, deriblant samtlige universitetsrektorer i dette land, ikke hadde forstått noen ting. Nøyaktig det samme svar har statsråden brukt når han har blitt kritisert for andre deler av forslaget, bl.a. et kirkebudsjett som er meget kreativt ved at det forskutterer konklusjonene på en stortingsmelding som statsråden ennå ikke har levert Stortinget. På disse områdene har budsjettforliket heldigvis rettet opp de verste skjevhetene. Det er kommet inn en økning på universitetsbudsjettene på 210 mill. kr, og jeg vil i den sammenheng gi honnør til Venstre, som fremfor noen har stått på for å få dette til. Det er en respektabel innsats. Det er også kommet inn en kraftig oppretting av den diskriminering som lå i Regjeringens budsjettforslag når det gjelder private skoler med henblikk både på lønnskompensasjon og på oppfølging av alminnelige pris- og lønnsutviklingsforutsetninger. Også på dette punkt har budsjettforliket brakt tingene noenlunde på plass. Det er gledelig. Men jeg vil jo ikke unnlate å bemerke at det hadde vært vesentlig lettere for sentrum å få gjennomslag for alle sine hjertesaker på dette området hvis de hadde samarbeidet i en annen retning. Da ville det også ha vært mulig å få gjennomslag for et enda bedre budsjett når det gjelder å følge opp forskningsmeldingen, dens forutsetninger og dens målsetting. Det hadde også vært vesentlig lettere å få gjennomslag for prinsippet om likebehandling av private og offentlige tilbydere. La meg også nevne en detalj som forsterker inntrykket av et ganske usedvanlig svakt budsjettforslag på områdene forskning og utdanning. I budsjettproposisjonen leser man en henvisning til at norske statsborgere og elever ved utenlandske eller internasjonale skoler pr. i dag har rett til å få tilskudd til dekning av skolepenger og tilskudd til kompletterende undervisning i norsk og andre fag. Uten ytterligere kommentar, uten en eneste begrunnelse, sier Regjeringen i sitt budsjettforslag at denne støtten skal fjernes. Den ene – den til kompletterende undervisning – endatil midt i skoleåret, den andre først med virkning fra annet halvår 2001. Jeg håper at den påplussing Arbeiderpartiet sammen med sentrumspartiene har gjort i Stortinget på dette budsjettkapittel, også innebærer at man akter å ta bort dette helt meningsløse forslag. Men det føyer seg jo inn i et bilde som begynner å bli velkjent når det gjelder den nåværende utdanningsministers politikk. Han har sittet i ganske lang tid på søknaden fra Den Franske Skolen her i Oslo uten å gi noe svar, til tross for at statsminister Stoltenberg diskuterte problemet med sin kollega da han var på besøk i Frankrike tidligere i år. Dette forslaget innebærer en ytterligere vanskeliggjøring av den økonomiske situasjonen til de få internasjonale skolene vi har. Det føyer seg også godt inn i bildet på det punkt at utdanningsministeren har foreslått å redusere gebyrstipendet for utenlandsstudenter ganske dramatisk – og dette i en tidsalder da alle er enige om at globalisering og internasjonalisering representerer en utfordring for norske ungdommer, for det norske samfunns fremtid. I en slik situasjon foreslår man å ta bort alle ordninger som stimulerer norske barn og unge til å velge internasjonal utdanning.