Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2007-10-23:
Innstillingen fra utenrikskomiteen og rapporten fra den norske delegasjonen til Nordisk Råd viser at det nordiske samarbeidet er mer dynamisk og viktigere enn noen gang. Det er ikke bare det interne nordiske som er viktig, men mer og mer det samarbeidet Norden har med sine naboland – Russland, De baltiske stater, østersjølandene og EU, for å nevne noen. Berlinmurens fall har gjort dette mulig. Så til de nære ting. Nordisk Råds budsjett på nesten 900 mill. danske kroner vil bli vedtatt neste uke. Det er viktig for meg som leder av budsjettgruppen å understreke overfor samarbeidsministeren at alle partigruppene i Nordisk Råd mener at fagministrene må ta et betydelig større ansvar for å forme og prioritere sine budsjettområder, i tett samarbeid med parlamentarikerne i fagutvalgene i Nordisk Råd. Det er så å si fraværende i dag. En slik arbeidsform ville aldri blitt akseptert i Stortinget, Folketinget, Riksdagen eller Alltinget. Statsministrene har bestilt at det skal finnes penger, minst 60 mill. kr, til å finansiere ulike globaliseringstiltak. Det er bra at statsministrene er bestillere av mer nordisk samarbeid. For neste år er globaliseringstiltak finansiert ved å bruke 35 mill. kr av Nordisk Råds likviditet. Resten er samlet fra ulike budsjettposter. Samtidig med denne operasjonen sender altså Nordisk Ministerråd ca. 35 mill. kr av likviditeten tilbake til landene. Det betyr at Norge, som allerede har en ganske velfylt statskasse, får tilbake 5–7 mill. kr. Da blir pengene rett og slett en kuriositet. Penger tilbake trenger vi ikke. Vi trenger heller pengene til å løse flere oppgaver i nordisk samarbeid, bl.a. oppgaver som utenrikskomiteen i Stortinget og alle i Nordisk Råd har vært opptatt av, nemlig å bekjempe trafficking og prostitusjon. Her trengs det flere tiltak og mer penger. Det som burde ha vært gjort, var å beholde den likviditeten som landene nå får tilbake, videre inn i budsjettet i 2009 for å delfinansiere de ulike påleggene og initiativene som statsministrene vil komme med. Det blir en krevende øvelse å omdisponere budsjettet for 2009 – det arbeidet har jo allerede startet – når det også skal være plass til det fellesnordiske initiativ knyttet til det store klimatoppmøtet som skal være i København i 2009. For eksempel må vi finne penger til et eget nordisk undervisningsprosjekt. Jeg mener at vi bør ha et nordisk undervisningsprosjekt hvor skolebarn og unge på forskjellige nivåer kan følge klimakonferansen virtuelt og få innsikt i klimaproblemene og deres virkning i forskjellige deler av verden, og at vi dermed også iverksetter et eget undervisningsinitiativ for skoleelever om klimaproblemer. Dette burde vi faktisk ha startet med allerede i 2008. Det seneste er å finne penger til dette i 2009. Grensehinder er et annet område hvor parlamentarikersiden har stor utålmodighet. Vi vil se resultater. Det er gjort noen viktige grep ved å ansette pådrivere, som de kalles, og det er bra, selv om parlamentarikerne helst ville hatt en ombudsmann på full tid, med rapporteringsplikt direkte til parlamentarikerne. Pådriverne er i ferd med å synliggjøre enda flere grensehindringer enn det som allerede faktisk er kartlagt. De kartlegger stadig nye, og de har funnet ut at både næringsliv og hvermannsen så å si daglig opplever grensehindringer. Derfor må det lages gode rutiner, i hvert fall bedre enn i dag, for at det som kartlegges av pådriverne, forelegges parlamentarikersiden – med det mener jeg parlamentene – og fagministrene i hele Norden, og det må være politisk vilje i regjeringene til å løse dem. Bare da lykkes vi i å bryte ned grensehindringer. Jeg tror ærlig talt at vi allerede vet nok til å sette i gang. Det som mangler, er at det handles mer. Jeg mener også at greier vi ikke denne oppgaven, utfordrer det hele Nordisk Råds legitimitet. Nordisk Råd er vitalisert, og en rekke store politikkområder er løftet fram. Jeg skal bare nevne noen områder som skal drøftes neste uke. Vi vil bl.a. få en redegjørelse fra ministerrådssiden om det alkoholpolitiske samarbeidet i Norden. Vi vil få en redegjørelse om det konsumentpolitiske samarbeidet i Norden og en redegjørelse om likestillingssituasjonen i Norden. Det vil være en redegjørelse om etablering av et nordisk genressurssenter. Det vil også være en redegjørelse om hvordan man kan forsterke de selvstyrende områders deltakelse i nordisk samarbeid. Det vil være oppfølgingsinitiativ angående globaliseringen. Ikke minst vil det være en viktig redegjørelse om EUs maritime politikk og Norden. Og selvfølgelig vil det være en redegjørelse om grensehinderarbeidet. Fra parlamentarikersiden er det også tatt opp en rekke viktige saker som vil bli drøftet. Foruten grensehindringer, som snart går igjen i alle saker, blir det også drøfting av et integrert syn på forvaltningen av Østersjøen. Det vil også være en diskusjon om et felles nordisk initiativ for implementeringen av EUs direktiv om den offentlige sektors energibruk. Det vil være debatt om psykiatrien i Norden. Og en rekke andre viktige saker vil bli løftet fram. Til slutt: I tillegg til arbeidet med felles nordiske spørsmål har Nordisk Råd en viktig oppgave som brobygger. Nordisk Råd deltar i en rekke sammenhenger. Det er nok å nevne Vestnordisk Råd, Østersjøkonferansen, Baltisk forsamling og den arktiske parlamentariske komite, og vi har etablert viktige kontakter i land som Russland, de baltiske stater og andre land som strever med å bli reelle demokratier. For en ukes tid siden arrangerte Nordisk Råd for første gang et møte med representanter fra den hviterussiske opposisjonen og en representant fra Lukasjenkos styre for å bidra til dialog på tvers av regimer. Internasjonalt samarbeid krever tålmodighet. Det å bygge tillit er nødvendig, men ikke gjort i en håndvending. En viktig forutsetning for at det nordiske samarbeidet skal få gjennomslag, er at de ansvarlige ministre tar sitt ansvar og følger opp på sine områder. Det betyr at regjeringsmedlemmene må ta seg tid til å melde tilbake til oss i Nordisk Råd om hvorledes de følger opp de resolusjoner og vedtak som fattes i de ulike fora hvor vi er med. Helt til slutt: Representanten Karin S. Woldseth tok opp to viktige områder i sitt innlegg. Det ene var alle arbeidsgruppene som er nedsatt av Nordisk Ministerråd. Den største mengden er faktisk der. Det er bare en håndfull som er nedsatt av parlamentarikersiden, altså Nordisk Råd. Det som er viktig når det gjelder disse arbeidsgruppene, er: Hva lærer vi av dem? Hvor får vi tak i den informasjonen som de kommer fram til? Hvilke suksesskriterier anvendes fra ministerrådssiden når de blir nedsatt? Hva skal de levere? Det er fortsatt ganske uklart for mange av oss. Det andre spørsmålet som representanten Karin S. Woldseth reiste, er hvorfor en tillater å ha spesielle regler for enkelte partier som er med i Nordisk Råd. Til det vil jeg si, og jeg vil gi et signal fra mitt ståsted: Jeg mener det er tid for reformer, tid for å ta tak i dette spørsmålet som representanten Woldseth reiser. Riktignok må vi forholde oss til de reglene vi har, slik de er pr. i dag, men jeg mener at reglene kan endres. Vi får sette i gang et arbeid med det straks, slik at når vi skal velge posisjoner for 2009, er dette ryddet unna, og at alle som deltar i Nordisk Råd, blir definert som partigrupper.