trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-01:
Det har vært en spennende debatt å følge. Jeg har sittet på kontoret og hørt en del og vært innom salen, og det som er spennende, er hvor mange som engasjerer seg i forhold til ulike kulturtiltak. Man hører navn fordelt utover hele landet, og skjønner at det er et engasjement for lokale tiltak. Men det synliggjør jo også opptattheten av kultur. Vi hadde en debatt her for to dager siden knyttet opp mot helseforetakene, som altså disponerer 56 milliarder kr, der ingen andre enn medlemmene fra sosialkomiteen engasjerte seg. Når jeg ser på kulturbudsjettet, ser jeg f.eks. at den samlede sum, så langt jeg kan forstå, til norske kirker er på ca. 1 milliard kr. Bare sykepengeutbetalingen er i størrelsesordenen 30 milliarder kr, man har en variasjon på flere milliarder på årsbasis, og man sier at hvis man hadde klart å få til det som var intensjonsavtalens mål, hadde man hatt 10 milliarder kr til disposisjon. Det det synliggjør, når man begynner å diskutere kulturtiltak i denne salen, er nødvendigheten av på andre områder, nettopp også på helseområdet, å få kontroll med utgiftsveksten og utnytte ressursene på en måte som gjør at vi kan frigjøre mer midler til kultur. Jeg har også et hjemsted, og man blir jo opptatt av det i forbindelse med en slik melding. Det har f.eks. i min hjemkommune Alta vært et stort engasjement om realisering av kirkebygg som jeg synes er prisverdig. Mange av de nye kirkene er helt åpenbart også kulturbygg, der det gis et tilbud til befolkningen, det kan være konserter, det kan være andre arrangementer, og så ser man at kommuneøkonomien ikke strekker til. Jeg må si at jeg er glad for at man i kulturmeldingen fra Regjeringen påpeker nettopp at kirker også har en kulturell status og et kulturelt formål. Men jeg kunne tenke meg å utfordre kulturministeren i forhold til på hva slags måte man i statlig regi kan bidra til å realisere kirkebygg. Da tenker jeg ikke bare i Alta, men også ellers, når man har sett behov over mange år, men ser at midlene ikke strekker til. Så har jeg også registrert – og synes det er spennende – diskusjonen om et rockemuseum. Noen ønsker at det skal være i Namsos, og andre har også hatt synspunkter på det. Jeg synes at SV har en fornuftig tilnærming ved at man sier: La oss nå få se på innholdet i de forskjellige alternativene, la oss ikke utelukke Namsos, men la oss se først hva slags konsept som er best. Men det jeg med stolthet kan registrere, er at Alta allerede får sitt «museum of rock», knyttet opp mot et bergkunstmuseum. På det punktet vil jeg også utfordre statsråden og spørre: På hva slags måte kan man i statlig regi sikre at det kommer midler? Jeg har registrert at rådmannen i Alta allerede har vært ute og sagt at dette så han litt annerledes på enn politikerne. Det kan nok hende vi får det, men det blir vi selv som må betale det, sa han. Jeg håper at statsråden kan forsikre om at så ikke er tilfellet.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2004-04-01:
Regjeringen legger frem sin kulturmelding i en tid da kommersialisering og tingliggjøring preger menneskets hverdag mer enn noensinne. Tingene, statussymbolene og basale sanseopplevelser har tilsynelatende inntatt en dominant posisjon som identitetsbærere. Ofte er vår sorg fravær av gjenstander og vår streben etter materielle goder. På sett og vis er Regjeringens kulturmelding et svar på den ekstreme liberalisme der hedonisme og tingliggjøring fortrenger ånd. Vi kjenner alle den sitrende glede over duften fra bakeriets nystekte brød og den overveldende fristelse av den begjærte nakne kropp. Intet galt i det. Det er først når søtkaken, samlebåndserotikken og den nye bilmodellen fortærer musikkens vibrasjoner oppunder kirkehvelvet, mors høytlesning og fars bibliotekturer med poden i hånd at vi tenner varden. Kulturmeldingen er en slik varde. Den bevisstgjør oss på vårt ansvar for åndsdimensjonen i vår arv og på vår plikt til å bearbeide, utvide, inkludere og ekskludere kulturuttrykk og kulturtilfang. Lykkes vi i dette prosjektet, blir våre barn del i en verden som angår dem, og som ikke fremmedgjør dem – en spennende og motsetningsfull verden, fargesprakende og nattsvart, vemodig og høystemt, men ikke kald og ikke tom. Forsvaret mot kulturmaterialismens kyniske goldhet lykkes vi ikke i uten å ta noen verdivalg, sette opp noen verdistandarder. Det eksisterer menneskelige karakteristika som verdinihilister ikke må få lov å ta fra oss. Kanskje har vi gått vel langt i å støtte kulturuttrykk som er så kommersielle og så brede at markedet greier jobben utmerket selv. Ingen kulturinstitusjon er viktigere enn skolen. Der konfronteres vi med mangfold, med formidlingsevne og skaperverk. Der vinner vi skapergleden gjennom mestringsevne, tilhørighet og nysgjerrighet. Hver lille personlige nyvinning i lese- og regnebok er en forøkelse av vår kulturelle kapital. De foreldre og den lærer som har evnet å formidle til de håpefulle at mellom to permer befinner det seg et spennende, livslangt eventyr, kan se livskvelden trygt i møte. Samtidig skal et samfunn etterstrebe det absolutt ypperste. Våre store fyrtårn som klaviaturets Andsnes og strengelekens Truls Mørk har nådd verdenstoppen fordi noen faktisk torde å si at bare det beste er godt nok. Derfor kunne vi oppleve det sensasjonelle at lille Norge kunne få et symfoniorkester helt i verdenstoppen, på Ibsens og Hamsuns nivå, slik vi får det i Flagstad-operaen i Bjørvika. Filosofen Henrik Groth sa en gang at kultur er kvalitet ganger masse. Det er det det handler om – kvalitet ganger formidlingsevne og formidlingskapasitet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-04-01:
Det er mange tema eg kunne ha lyst til å belysa nærare i samband med kulturmeldinga, men eg skal konsentrera meg om eitt område, nemleg språket. «Språket på spel» – under denne overskrifta hadde direktøren for Norsk språkråd, Sylfest Lomheim, ein tankevekkjande artikkel i Dagbladet den 10. mars d.å. Han viser til korleis Sverige og Frankrike har ein aktiv språkpolitikk, og korleis Danmark er i ferd med å skaffa seg det. Samtidig påstår han at i Noreg skjer det lite. Han minner om at bokmåls- og nynorskbrukarar no må stå side om side om ein overlevingsstrategi for norsk språk. Senterpartiet trur han har rett. Vi har lyst til å understreka at det er mange gode innspel til dette i meldinga. Fleirtalet har ytterlegare følgt opp, f.eks. med merknader om at mållova sitt verkeområde må klargjerast, og at Nynorsk mediesenter må sikrast eit stabilt og langsiktig økonomisk grunnlag. Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet har gjennom eit konstruktivt samarbeid føreteke fleire presiseringar som eg trur statsråden inst inne både er fornøgd med og einig i, f.eks. at engelsk ikkje må utkonkurrera norsk som undervisningsspråk ved høgare utdanning, at nynorsk som administrasjonsspråk må styrkjast som eit ledd i språkleg likestilling, og eit konkret forslag om ei innkjøpsordning for nynorsk sakprosa. Eg vil utfordra statsråden på tre punkt. For det fyrste: Kva framdriftsplan ser statsråden føre seg når det gjeld eit nettbasert nynorskleksikon? Eg vil minna om ei utsegn frå Landslaget for nynorskkommunar – altså 100 kommunar i dette landet – som seier noko som faktisk er å oppfatta som eit nødrop. Så sterkt understrekar dei behovet for dette. Dei tenkjer nok både på tiåringane og deira behov for relevant materiell på nynorsk og på alle lærarane som stadig må fôra elevane sine med bokmålsmateriell der dei skulle hatt nynorsk, for ikkje å snakka om saksbehandlarar og innbyggjarar i ein nynorskkommune. For det andre: Korleis vil statsråden styrkja statens eigen innkjøpspolitikk? No ligg det føre programvare på nynorsk. Kan ho vera villig til å stilla som krav at det skal vera programvare på nynorsk på dei aktuelle områda i staten? Det tredje gjeld rekruttering i forhold til språkleg jamstilling. Der er opplæring både i nynorsk og i bokmål viktig. Har statsråden ein strategi for å overtyda Utdanningsdepartementet om at sidemålsundervisninga må styrkjast og ikkje svekkjast?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-04-01:
Eg har forståing for at statsråden ikkje kan svara på alle dei spørsmåla ho får, i løpet av tre minutt. Eg må seia at eg har null forståing for at eg blir vist til side 193 og påfølgjande sider med spørsmåla mine. Lat meg understreka: Det står mykje godt på desse sidene, men det er jo på grunn av det som ikkje står der, at eg stiller desse tre spørsmåla. For det fyrste: I tillegg til at behovet for eit nettbasert nynorskleksikon har vorte understreka av mange andre instansar over lang tid, har statsråden sjølv vist til nynorskkommunane, som har bedt om ei ytterlegare klargjering her. Og når eg då spør om kva framdriftsplan ho har i forhold til å støtta opp om dette, er jo det fordi det står det ikkje noko om. Vil ho f.eks. koma tilbake med ein framdriftsplan i budsjettet for 2005? Dette er eit prosjekt som fortener ein betre lagnad enn å bli omfatta av mange gode ord. Her må ein over til handling. For det andre: Når det gjeld staten sin eigen innkjøpspolitikk, spurde eg om ho ville stilla krav om at programvare skal føreliggja på nynorsk og bokmål. Eg veit at det vil vera eit særs viktig bidrag til å få opp produksjonen på nynorsk programvare. Der har ho altså sagt på side 195 noko i retning av at ho vurderer andre tenlege mekanismar, eller som det står her, «førebels har ein ikkje funne tenlege mekanismar for å få dette til». Ho vil altså ikkje stilla krav, men ho vil føreta seg noko anna. Og der kan eg då vera meir konkret i oppfølgingsspørsmålet mitt: Kva for andre tenlege verkemiddel er det statsråden ser føre seg enn det å stilla krav? For det tredje, om sidemålet: Eg er fullstendig klar over at sidemålsundervisninga ikkje er kulturministeren sitt ansvar. Men når det gjeld rekruttering i forhold til at så mange som mogleg skal kunna lesa og skriva begge språka, både bokmål og nynorsk, for å skjøna kvarandre, er sidemålsundervisninga viktig. Difor høyrer dette saman. Det ser ut som om Utdanningsdepartementet der har manglande forståing for verdien av sidemålsundervisninga. Difor er spørsmålet mitt: Vil kulturministeren bidra til større forståing i Utdanningsdepartementet, slik at ein kan få styrkt og ikkje svekt sidemålsundervisninga?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
Jeg registrerer at det i store deler av debatten her i dag, og også gjennom presse og media, er blitt framstilt som at Fremskrittspartiet bruker kulturmeldingen til å framheve et fremmedkulturelt-fiendtlig syn. Det gjør meg trist. For det skulle vært interessant å lage en kvalitetssikring over hvilke parti som har størst åpenhet i forhold til å møte andre impulser. Det kunne også vært interessant å få kvalitetssikret hvem som er mest åpne i forhold til å møte andre kulturer, og gjennom det vise sitt sanne menneskesyn. I stedet for å gjøre som Fremskrittspartiet, som er ærlige og redelige, bruker altså andre store ressurser på å angripe Fremskrittspartiet og gjennom det skjule sin egen agenda. Det at vi skal være åpne for andre impulser, betyr ikke nødvendigvis at vi gjennom politiske grep skal framheve enkelte kulturer. Det står Fremskrittspartiet fast på, og det vil vi stå fast på. Fremskrittspartiet er også forpliktet gjennom sin ideologi og sitt program, som tilkjennegir troen på og respekten for at det enkelte mennesket kan ta vare på sin egenart, og retten til å bestemme over sitt eget liv, uten at politikere her i huset skal gå inn og dirigere det. Det står Fremskrittspartiet fast på. Fremskrittspartiet er også forpliktet gjennom sin ideologi og sitt program til å bygge sine politiske vedtak på norsk grunnlov, på norsk og vestlig tradisjon, og å beskytte kulturarven. Det burde ikke være overraskende for noen i denne salen. Det burde heller ikke overraske noen i denne salen at for Fremskrittspartiet er det meget viktig å ta avstand fra forskjellsbehandling av mennesker basert på rase, kjønn, religion og etnisk opphav. Det kan være kvotering mellom kjønn, det kan være å bruke ekstra ressurser på grunn av etnisk opprinnelse, det kan være å bruke ekstra ressurser fordi man har en annen religiøs overbevisning. Vi nekter å prioritere på den måten som flertallet i denne salen gjør, for det vil på sikt skape konflikter. Det vil Fremskrittspartiet ikke gjøre. Nå er jeg nødt til å tegne meg for et nytt treminutters innlegg, for egentlig skulle jeg snakke om Rock City Namsos.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
En liten kommentar til forrige taler: Det er vel dramatisk å si at Fremskrittspartiet står alene, med den oppslutningen vi har. Vi representerer en stor del av Norges befolkning, men det kan se ut som at det blir underkjent i denne salen. Det er jo litt trist. Det har også litt med kulturforståelse og menneskesyn å gjøre. Når det gjelder Rock City Namsos, er det trist at det skal utsettes igjen, særlig fordi denne salen og også forrige storting faktisk hadde tid og anledning til å gjøre om beslutningen om dette prosjektet. Allerede i 1999 ble det fremmet merknader og forslag fra et flertall i denne salen. Det at SV nå på en måte ikke anerkjenner det, og tvinger igjennom en utsettelse, synes jeg er meget trist. Dette prosjektet, som representerer en samordning og et samarbeid mellom to byer og to fylker om et godt prosjekt, burde ha falt i god jord i denne salen. Det kan vitne om – uten å gå tilbake til den andre debatten – at det ligger en viss form for trønderfrykt i denne avstandtagen fra Rock City i Trondheim og Namsos. Det kan jo kanskje være at slaget på Stiklestad fortsatt ligger i bakhodet på noen her, og at vi trøndere er fryktet i så måte. Men det er ingen tvil om at innenfor rock og populærmusikk har trøndelagsfylkene gått i front og vært i front på mange områder. Når Namsos kommune har et prosjekt som er så fabelaktig gjennomført, og man gjennom et forlik har fått tilslutning også fra Trondheim og fra Sør-Trøndelag fylkeskommune for å få gjennomført det, gjør det meg bare enda mer trist. Skal det nå bli en kamp mellom forskjellige byer og enkeltstortingsrepresentanter her på huset for å prioritere sitt eget revir, er det enda mer trist, for da blir hele prosjektet til slutt pulverisert. Da får det ikke den kvaliteten som vi nødvendigvis alle sammen søker å få, på et prosjekt som dette. Hvis det er mulig noen gang å få noen enkeltrepresentanter til å stå på barrikadene for et godt prosjekt og for trønderrocken, vil jeg henstille til SVs representanter om i hvert fall å prøve å ombestemme seg i siste runde.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-04-01:
Da det utvidede kulturbegrepet kom, var det en spenstig utvikling i kulturdebatten. Jeg har ikke hørt så altfor mye om det i dag og i den debatten som har vært ført. Som helse- og sosialpolitiker her på huset må jeg si at kulturpolitikk er både trivselspolitikk og forebyggingspolitikk i vid og utvidet forstand. Det bør vi legge oss på minne også når det gjelder viljen til å prioritere, for å ha et forebyggende samfunn framfor å ha et reparerende samfunn. Så må jeg også komme inn på noen lokale saker og forhold. For det første er jeg glad for at komiteen nå sier at man skal følge opp utbyggingen av et tatermuseum ved Glomdalsmuseet. Men jeg har lyst til å påpeke at egentlig burde det ha vært lagt inn mer ressurser til dette tidligere. Saken er overmoden, og det burde ha vært mer ressurser i starten, slik at man hadde hatt en raskere oppstart og en raskere gjennomføring. Men det er i hvert fall gledelig at det er en samlet komite som nå sier at dette er viktig for forståelsen av vår egen historie og samfunnsutvikling. Så en visitt til Norsk Skogfinsk Museum, som er planlagt i Grue kommune. Her har bl.a. representanter for Kommunal- og regionaldepartementet og kommunen vært i en gruppe som har sagt at dette bør etableres på Svullrya i Grue kommune. Vi vet at det i hvert fall er åtte fylker og 40 kommuner som har materiale når det gjelder skogfinnenes historie og kultur, og da er det feil at én kommune eller ett fylke skal ta denne belastningen alene og etablere et slikt museum, så jeg håper at det finner sin løsning også innenfor statlige rammer. Det er veldig synd at Festspillene i Elverum heller ikke i denne runden får en tilslutning, slik at det kunne bli en knutepunktinstitusjon. En Høyre-representant sa tidligere i debatten nå i dag at det var ingen tilfeldighet at Norge hadde symfoniorkester i verdenstoppen, for man satset på kvalitet. Ja vel, men da burde man også ha satset på Festspillene i Elverum. Det unike samarbeidet som er der med ungdomssymfonikerne, gir nettopp rekrutterings- og kvalitetsarbeid som er viktig for å få fram gode symfonikere. Denne festivalen er en meget stor kulturbegivenhet i det indre østlandsområdet, og det er ikke altfor mange av dem ellers. Så jeg synes at denne knutepunktinstitusjonen burde ha vært på plass i forbindelse med meldingen, slik bl.a. Senterpartiet går inn for. Så er jeg glad for at Prøysenhuset er satt på plass, og at man her skal få årlige statlige bevilgninger innenfor tilskuddsordningene for museer. Til slutt vil jeg ta opp distriktsmuseenes betydning. Det er desentralisert museumsvirksomhet som ivaretar bygningsmasse, utstyr og tradisjoner innenfor både kulturliv og arbeidsliv, og disse distriktsmuseene er kulturbevarende arenaer som skaper interesse og kunnskap og gir hjelp og veiledning, som igjen betyr kulturaktivitet og -bevissthet utover hele landet. Derfor må disse få mer ressurser.
Erlend Nornes (Høyre), 2004-04-01:
Eg trur ikkje det er grunn til å frykta at denne debatten vert like lang som den førre. Men ei lita orientering kan vera på sin plass. MODINIS er eit sentralt verkemiddel i realiseringa av Lisboa-strategien i EU for å gjera Europa innovativt og konkurransekraftig. MODINIS er eit program for overvaking av handlingsplanen e-Europa og spreiing av god praksis og betring av nett- og informasjonstryggleiken, og det er ei vidareføring av det tidlegare programmet, PROMISE. Deltakinga i programmet krev budsjettvedtak over tre år, og det er i samsvar med Grunnlova nødvendig med Stortinget sitt samtykke. Dei årlege kostnadene i perioden 2003–2005 vil totalt vera om lag 4,4 mill. kr pr. år. Det vart avsett midlar for 2003 ved salderinga av 2003-budsjettet for Nærings- og handelsdepartementet, og det er sett av midlar for 2004 på Nærings- og handelsdepartementet sitt budsjett for 2004. Elles er denne tilrådinga lagd fram av ein samla komite.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-01:
Det skal gå greit. Det er forholdsvis uvanlig at et vedtak i Stortinget blir forandret etter så kort tid, spesielt fordi driftsordningen som ble innført før jul, for fartøy under 28 meter, er en prøveordning. At det vedtaket ble endret allerede nå i mars, er et uttrykk for at Stortinget ikke kan akseptere den urimelige forskjellsbehandling som det har blitt mellom dem som har anledning til å delta i driftsordningen, og dem som ikke har anledning til å delta i den. Det er vel kjent at det var ulike holdninger til driftsordningen som sådan da Stortinget behandlet dette i høst. De ulike partiene får eventuelt svare for det. Men det er altså en enstemmig komite som står bak innstillingen i dag, som innebærer at prøveordningen utvides til å gjelde hele landet, også for dem som har påbegynt fisket på en kvote allerede. Vedtaket innebærer også at utvidelsen skal iverksettes umiddelbart. Og jeg både håper og forutsetter at fiskeriministeren har satt i gang en forberedelse av det arbeidet. Det har vært kjent over ganske lang tid at det vil bli flertall for det forslaget som har ligget i Stortinget, og vi har allerede tapt mye tid. Det er mange som venter på at dette skal komme på plass, og jeg vil håpe at arbeidet er kommet såpass langt at det er mulig å fremme søknader om deltakelse i driftsordningen for dem som fortsatt har mulighet til det. Komiteen har i tillegg sagt at det vedtaket som nå blir gjort, om at de som allerede har påbegynt fiske på en kvote, kun skal ha anledning til å delta i driftsordningen i 2004, og at man da for senere år ved eventuell videreføring av ordningen går tilbake til den opprinnelige ordningen, hvor man ikke skal ha startet fiske på en kvote. Det er kommet en del innvendinger mot driftsordningen, for så vidt også i de svarbrev som komiteen har fått fra fiskeriministeren, hvor man anfører innvendinger som f.eks. økt fiskepress, at passive kvoter vil bli tatt i bruk, og at det motvirker strukturering. I tillegg er det kommet innspill om at utvidelsen som nå foretas, vil legge beslag på betydelige administrative ressurser i forbindelse med behandling av søknader, spesielt fordi det er mulig å ta del i driftsordningen også for dem som har påbegynt fiske. Disse innvendingene er for så vidt reelle. De første innvendingene har vært mot driftsordningen som sådan og ikke mot den utvidelsen som nå blir foretatt, og har vært innvendinger som en del av partiene hadde allerede under behandlingen i fjor høst. Jeg forutsetter at disse innvendingene blir vurdert grundig i forbindelse med evalueringen av ordningen, og som også Stortinget har forutsatt å få seg forelagt. Innvendingen mot utvidelsen av ordningen er selvsagt reell. Det vil kreve betydelige administrative ressurser i direktoratet som behandler søknadene. Men komiteen har altså valgt å la det være underordnet hensynet til likebehandling av fiskere som stort sett er i samme situasjon. For å gjøre mitt til at formiddagsmøtet ikke skal bli forlenget, vil jeg avslutningsvis bare anbefale den enstemmige innstillingen for Stortinget.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-01:
Jeg må innrømme at jeg ble litt overrasket over starten på fiskeriministerens innlegg. Hvis det vedtaket som blir gjort i dag, er et gjennombrudd for Regjeringens fiskeripolitikk, kunne faktisk Regjeringen ha fått flertall for dette allerede i fjor vår med stemmene fra Fremskrittspartiet, som allerede den gangen gikk inn for at ordningen skulle gjelde i hele landet. Det gjorde ikke regjeringspartiene, for Regjeringen foreslo at dette skulle innføres i ett fylke, og det fikk man støtte kun fra Senterpartiet for. Når Senterpartiet støttet det forslaget, var det fordi vi oppfattet det som en positiv favorisering av Finnmark fylke, en favorisering som vi faktisk ønsket, og som jeg tror hele næringen kunne ha levd med. Når så halve Fiskeri-Norge ble omfattet av dette, er det ikke rart at de som ikke ble en del av ordningen, reagerer slik som bl.a. Nordland har gjort. Men la det ligge. Nå ringer det allerede til votering. Det jeg bare vil utfordre fiskeriministeren til å si noe om, som han for så vidt avsluttet med i sitt innlegg, er følgende: Det vil ikke bli noen flere skjær i sjøen nå. Fiskerne kan begynne å sende søknader om å delta i driftsordningen, og de vil bli behandlet fortløpende når påsken er over.
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Jeg bad om ordet til replikk.
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Jeg skal ikke være noen møteplager. Jeg skal være veldig kort. Men når statsråden antyder rimelig klart at jeg driver med historieomskrivning og sitter i glasshus, vil jeg bare si – man kan gå igjennom mitt innlegg etterpå og studere hva jeg sa – at jeg var veldig klar på at jeg ikke representerte næringen her. Det jeg baserte mitt innlegg på, var det som jeg har hørt av folk som har prøvd å jobbe fram en løsning i denne saken. Man har prøvd både muntlig og i brev til statsråden å få en løsning uten å gå via et Dokument nr. 8-forslag. Og det forbeholder jeg meg retten til å si i Stortinget, uten å bli beskyldt for å fremme Fiskarlagets interesser.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2004-04-01:
Jeg føler at denne saken passer veldig bra ved inngangen til påsken, litt klemt innimellom etter et femtitalls kulturinnlegg. Sånn like før gongongen slår, tror jeg at budskapet i fjellvettregelen «det er ingen skam å snu» passer veldig godt i denne saken her. For dette er en sak hvor mange har valgt å snu, etter at man har klart å dra tre måneders erfaring ut av en sak som skulle ha en varighet av hele fem år. Da er det faktisk fjellvettregelen som er tatt i bruk. Det kunne selvfølgelig i en tid som dette være fristende å si: Hva var det vi sa? Men det vil ikke være noe bidrag til det som foregående taler var inne på, nemlig å tenke på hva som kan bidra til lønnsomhet, optimisme og tro på fremtiden innenfor kystflåten. Dette er et bidrag som går i rett retning. Jeg synes saksordføreren på en utmerket måte har redegjort for komiteens innstilling. La meg bare få lov til å føye til at jeg synes i rettferdighetens navn at det ikke bør stå uimotsagt at man ikke skal gratulere statsråden i denne saken. For er det en som virkelig har tatt hensyn til signalene fra næringen og fulgt dem opp i praksis, så er det faktisk fiskeriministeren. Vi vet alle sammen at det opprinnelige forslaget innebar at hele landet skulle være innenfor denne modellen, som går på å utveksle kvoter mellom to fartøy, eventuelt fartøy som har adgang til å delta innenfor samme fiskeri, som kan samarbeide om muligheter for spesialisering av drift for å øke lønnsomhet, osv. Men statsråden tok hensyn til høringsuttalelsene, han tok hensyn til at Stortinget nyanserte bildet, og istedenfor at det skulle gjelde bare for Finnmark, plusset han på et par ekstra fylker. Nå har vi sett at dette gir ulik konkurransedrift – bedre vilkår for noen som er med i ordningen, i forhold til andre som ikke fikk anledning til å være med. Jeg synes at komiteen på en svært ryddig måte har presisert at ordningen skal gjelde også når fisket på en kvote har startet, men kun som en engangsforeteelse dette året. Så tror jeg også at hele komiteen er innforstått med at dette medfører økt kontroll, økt belastning på kontrollsystemet, og faktisk også åpner for muligheten for økt fiskepress, særlig innenfor den minste delen av kystflåten. Men dette gjør vi med åpne øyne. Og det blir en engangsforeteelse, det åpnes ikke for dette i de kommende år. Selvfølgelig vil dette også medføre at muligheten for å gi den evalueringen som statsråden la så stor vekt på i de innledende rundene, ikke vil bli den samme ved denne runden her. Men nå får vi brakt på plass det som egentlig var utgangspunktet forut for høringsuttalelsene. Det tror jeg vil bli en styrke for hele kystfiskerinæringen. Så kunne det være fristende ved en annen anledning å ta fatt på alle de ord og uttrykk som ble nevnt i løpet av valgkampen, om de foreslåtte ordningene. Men det får vi sikkert en ny anledning til å ta fatt på.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
Eg skal prøve å bidra til det. Det kunne vere freistande å seie – og eg gjer det også, eg – velkomen etter, til alle som ein, sånn sett. Hadde Stortinget høyrt på Framstegspartiet i juni i fjor, då vi behandla strukturmeldinga, hadde det ikkje vore nødvendig å behandle denne saka her i dag. For vi ønskte, og vi foreslo at vi skulle ha driftsordningar for heile landet. Det er for så vidt riktig, som Ivar Kristiansen sa, at det også var haldninga til statsråden då ein sende denne saka ut på høyring. Men så lytta han til næringa. Det paradoksale er kanskje at det er Nordland Fiskarlag, som var sterkast imot denne driftsordninga, som no roper høgast og vil ha ordninga. Så her er det mange som har snudd, og det er mange som har teke fjellvettregelen til hjelp for å snu i denne saka. Vi skal ikkje dryge dette for langt ut. Vi har gjort eit vedtak. Eg forstår godt at statsråden ønskte at vi skulle gjere eit vedtak i Stortinget, i og med at det vart gjort vedtak om ei anna ordning. Det er ryddig at Stortinget då gjer eit nytt vedtak, sjølv om statsråden med basis i dei utsegnene som har kome, kanskje kunne ha gjort noko. Men eg ser ryddigheita i det. Så får vi, som også Ivar Kristiansen var inne på, håpe på og satse på at det blir ryddig frå og med neste år, dersom denne ordninga skal halde fram, og at vi får ei grundig evaluering som Stortinget også får til ettersyn etterpå. Med det seier eg takk.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-01:
Eg trur nok at anledninga til å trekkje opp debatten eit par hakk, ligg til rette. Men eg skal la det vere og heller følgje den tonen som saksordføraren la an for denne debatten. Litt av grunnen til det er at eg veit at næringsaktørane veit veldig godt kva som er sanninga om behandlinga av denne saka. Eg har derfor ikkje noko behov for å snakke for Stortingets protokoll, utover å seie at grunnen til at SV er med på å utvide denne ordninga, er omsynet til at kvoteregimet skal vere det same for heile landet. Det var etter mi meining tre fornuftige standpunkt under Stortingets behandling av St.meld. nr. 20 for 2002-2003. Det var sjølvsagt først og fremst SVs standpunkt. Det var for det andre Framstegspartiets standpunkt, som var å ha driftsordningar for heile landet, og det var for så vidt også Senterpartiets standpunkt, som var at ein ville prøve dette, men berre i eitt fylke. Konsekvensane av å prøve dette i halve Fiskeri-Noreg meiner eg vart frykteleg urettferdig. Vi merka jo veldig fort, iallfall i vårt parti, reaksjonane frå resten av Fiskeri-Noreg, først og fremst Nordland og Møre og Romsdal, som peikte på at dette ville bli forferdeleg skeivt. Det er rett og slett ut frå dette omsynet at vi er med på å utvide den ordninga som vi argumenterte prinsipielt imot då Stortinget behandla strukturmeldinga, då vi dessverre tapte den politiske kampen om struktureringa av norsk fiskerinæring, iallfall for denne stortingsperioden. Eg ønskjer å presisere at vår tilslutning til ei utviding av ordninga ikkje er ei tilslutning til sjølve ordninga. Og i motsetning til Framstegspartiet, og når det gjeld det eg registrerte at statsråden argumenterte med, som eg ikkje kan forstå: Når nordlandsfiskarane, som argumenterte prinsipielt mot ordninga, i ettertid seier at når ein først har tapt, når ein først har innført denne ordninga, bør ho vere lik for alle, har eg stor forståing for nordlandsfiskarane sin argumentasjon. Med det håpar eg at eg ikkje har trekt opp temperaturen i debatten, men berre avklart det som er SV sine standpunkt rundt dette.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-01:
Hadde vi vore raskare òg, så hadde det kanskje hjelpt på det! Eg har berre behov for å seie nokre ord, når statsråden er så oppteken av at dette er ein stor dag for Regjeringa. Det er sjølvsagt ein stor dag for SV når vi får ros av fiskeriministeren, men eg har likevel eit spørsmål i forlenginga av det som representanten Odd Roger Enoksen spør om. Dersom dette er ein så stor dag for fiskeriministeren, korfor gjorde ikkje fiskeriministeren dette sjølv? Korfor tok ikkje fiskeriministeren initiativet sjølv, når han måtte ha skjøna at dette ville han ha fått fleirtal for i Stortinget? Korfor måtte han vente på at vi skulle ta dette initiativet?
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Ringen er slutta; no skal driftsordninga bli innført i heile landet, slik fiskeriministeren føreslo alt den gongen strukturordningane for kystfiskeflåten var ute til høyring, og ikkje berre gjelda for tre forsøksfylke, slik det er i dag. Så underets tid er ikkje forbi. Dei partia som gjekk imot strukturordningane, arbeider no for å få driftsordninga innført i heile landet. I næringa opplever ein dette som positivt, for det vil medverka til å få større lønsemd. Det er gledeleg at det er ynskt frå fiskeriorganisasjonane sjølve, trass i at dei var sterke motstandarar – iallfall i ein del av fylka – då ei slik ordning blei innført. Eg tykkjer at den måten som Arbeidarpartiet omtala fiskeriministeren på, som nettopp var den som gjekk i bresjen og kjempa for at den ordninga som er innført i dag, skulle bli ein realitet, er litt underleg. Me i Kristeleg Folkeparti tykte opphavleg at det var eit fornuftig utgangspunkt at det var eitt fylke som skulle vera prøvefylke for driftsordninga. Det syntest føremålstenleg, fordi me då ville kunna få målt på kva slags måte driftsordninga slo ut og påverka struktureringa. Samstundes var me skeptiske til ordninga i seg sjølv, fordi ei driftsordning ikkje gjer sitt til å redusera fangstkapasiteten, snarare tvert imot. Men samstundes la me til grunn at ordninga gjer sitt til effektivisering, og gjev moglegheit til å utnytta dei lokale variasjonane i tilgangen av fisk på ein betre måte. Dermed vil driftsordninga medverka positivt i høve til kappfiske, samstundes som ho vil byggja opp under ei meir effektiv og lønsam drift. Lønsemd er, som alle veit, ei av dei viktigaste målsetjingane ved driftsreforma. Når alt dette er sagt, er me i dag likevel glade for at me har fått ei ordning som fiskarar og fartøy i heile landet kan nyta godt av. Samstundes er det viktig å presisera kva for utfordringar dette fører til i høve til kvotekontroll, særleg når fisket på ein kvote alt har begynt. Me synest likevel det er bra at det blir ei likebehandling av næringsutøvarane, og at alle på denne måten får mest mogleg like rettar. Me støttar forslaget og ser fram til evalueringa av driftsordninga.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-01:
Jeg legger ikke skjul på at jeg synes dette er en stor dag, og jeg er svært tilfreds med at et samlet storting, nå også med tilslutning fra SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet, ønsker å innføre disse ordningene for kystflåten i hele landet. Det er etter mitt skjønn intet mindre enn et politisk gjennombrudd for Regjeringens politikk hva angår å øke lønnsomheten gjennom strukturering av kystflåten. Når vi nå, etter tre måneders erfaring, ser at fiskerne sterkt ønsker å ta i bruk disse ordningene, og at de som – med all mulig respekt – med nebb og klør har motarbeidet ordningene, nå har endret oppfatning, synes jeg det er positivt. Og jeg har lyst til å gi ros både til SV og til Senterpartiet, som nå ikke legger prestisje i dette, men går inn for at vi skal innføre det for hele landet. For det er riktig, som det har vært hevdet, at dette var det opprinnelige forslaget fra undertegnede. Og jeg synes de begrunnelsene som saksordføreren og representanten Elvik gir for det endrede standpunkt, er respektable, og jeg tar det til etterretning. Så får vi kanskje heller si at den historieomskrivning som representanten fra Arbeiderpartiet forsøkte å bidra til, kanskje mer er egnet til å minne om at man sitter i glasshus i nettopp denne saken. Jeg vil bare minne om at når vi valgte bare å foreslå Finnmark, var det ut fra de høringsuttalelser og det politiske press som var, og jeg forsøkte å rette meg etter det. Da så oppfatningene i Stortinget endret seg, ønsket jeg at Stortinget skulle gi det signalet som man kommer med i dag, og det skal vi følge opp på en ryddig måte. Det betyr at vi i løpet av kort tid skal ha dette på plass. Men samtidig har jeg lyst til å minne om at den geografiske urimelighet som saksordføreren påpekte, nettopp var et resultat av at Stortinget fattet det vedtaket de gjorde. Og det blir på en måte litt urimelig at det skulle belastes den måten vi har fulgt opp Stortingets vedtak på. Etter tolv år i Stortinget er jeg meget lydhør for de signalene og de vedtakene som kommer. Og jeg lytter ikke bare til vedtakene, men også til signalene. Så er det slik at jeg også føler et sterkt behov for å minne om et annet omstridt begrep, nemlig omsettelige kvoter. Driftsordningen er et betydelig steg i retning av omsettelige kvoter. Jeg har lyst til å understreke det. Og når vi nå åpner for at vi for dette året åpner for å omsette deler av kvoter, er det et veldig langt steg i retning av omsettelige kvoter. Men alle disse tingene skal vi berøre i den evalueringen som kommer. Så til spørsmålet om framdriften. Fra i dag kan søknader sendes inn, og vi starter umiddelbart behandlingen av dem. Så er det slik at forskriften er vedtatt ved kongelig resolusjon, og vi må i statsråd med den. Den vil bli behandlet på første statsråd, dvs. ikke i morgen, men i første statsråd etter påske. Men det vil ikke være mulig for noen å komme i gang med fisket i påskestoppen, så dette kommer nå til å gå automatisk. Og regionkontorene er vel beredt til å behandle dette fortløpende.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-01:
Som statsråd, og som tidligere stortingsrepresentant, har ikke jeg opplevd at noen har hatt behov for å gå på talerstolen for å skulle skille mellom roller. Her oppfatter jeg enhver talsmann som stortingsrepresentant og ikke som talsmann for enkeltinteressegrupper, og det hadde jeg heller ikke kunnet tenke meg at mitt innlegg skulle oppfattes som. Jeg oppfatter representanten Hansen som talsmann for Arbeiderpartiet, og jeg viser til Arbeiderpartiets både diskusjon og innlegg i debatten før saken kom til Stortinget, og til den behandling som saken har hatt her i Stortinget. Min referanse gikk til Arbeiderpartiet, og når da representanten på vegne av Arbeiderpartiet retter kritikk mot statsråden, minner jeg om at man kanskje skulle se seg om, så ville man se at rundt seg var det bare glassvegger.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-01:
Jeg synes jo at med det gjennomslaget Regjeringen har for driftsordningen og strukturtiltakene i kystflåten, er det rimelig at klokker ringer! Dernest minner jeg om at det var en betydelig debatt om driftsordningen og strukturtiltakene i næringen, og det var svært delte meninger i næringen. Derfor valgte jeg å lytte til næringen og bare foreslå ett fylke som prøveordning, også fordi Fiskarlaget i Finnmark og Finnmark fylkeskommune bad om å få være prøvefylke. Så jeg har forsøkt å ivareta og balansere det som skjer i Stortinget, og det som skjer ute i næringen. Når Stortinget så åpnet for å prøve i flere fylker, åpnet vi for det, og i dag gjennomfører vi det for hele landet. Det synes jeg er bra, og så får vi kanskje i fellesskap forsøke å gjøre dette på en best mulig måte. Vi begynner å behandle i direktoratet så snart presidenten har latt klubben falle. De sitter og venter på eventuelle søknader.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-01:
Hvis representanten Elvik og SV synes det er store dager når de får ros av fiskeriministeren, skal de få det ofte – hvis de inntar kloke standpunkt som er i samsvar med det Regjeringen opprinnelig hadde foreslått. Dernest er årsaken, som jeg forsøkte å forklare, og som flere av talsmennene har gjort kjent, at jeg har forsøkt å lytte til Stortingets vedtak og hva som er Stortingets føringer, og prøve dem ut i flere fylker. Representanten Elvik vil være kjent med at jeg tidlig i januar sa til komiteens medlemmer at jeg er beredt til å omgjøre dette, hvis Stortinget ønsker det. Vi var enige om at et Dokument nr. 8-forslag ville være den riktige formen og den enkleste måten å gjøre det på. Der er vi i dag, og nå synes jeg vi i fellesskap skal få dette gjennomført, til beste for lønnsomheten i kystflåten.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Vi har i og for seg ingenting imot det skattefradraget, men vi mener at det er bedre at vi her i salen diskuterer hvordan vi kan kanalisere de pengene til det beste for kulturen. Jeg tror at det er en ganske bekymringsfull veg å gå hvis man tenker seg at norsk kulturliv bare skal være avhengig av de private donorene, som gjennom skattelette skal stimuleres til å gi penger. Vi ser det systemet i andre land. I USA er det utviklet, med store private donorer. Og det er vel og bra. Jeg skulle ønske at næringslivet var mye mer aktivt og tok et større ansvar for viktige kulturinstitusjoner, og jobbet på den måten som man ser i andre land. Men vi kan ikke gjøre norsk kulturliv mer og mer avhengig av det. Vi trenger en god offentlig finansiering i bunnen, som ikke bare gir gode arbeidsvilkår, men også den friheten som kunstnere skal ha. For det handler det også om for oss, at pengene skal gå uten noen bånd. Det skal være den kunstneriske uttrykksfriheten, mangfoldet, som settes i høysetet, og da trenger vi gode fellesskapsløsninger og gode offentlige finansieringsordninger.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Vår påplussing på kulturbudsjettet står detaljert opplistet i innstillingen på side 84 og 85, så der kan man finne alle de gode formålene vi har funnet plass til innenfor en sum på 200 mill. kr. Det er det som er så fantastisk på kulturområdet, at for en sum som tilsvarer en hundredel av det som hvert eneste år gis i skattelette, 20 milliarder kr, kunne vi altså fått til alt dette: 10 mill. kr til fri scenekunst, 17 mill. kr til Frifond, 10 mill. kr til instrumentfond, en kraftig satsing på innkjøpsordningen for litteratur, fonogrammer osv. – mange fabelaktige satsinger. Jeg blir litt trist, for når vi snakker om satsing på asfalterte motorveger, eller forsvar, eller eldreomsorg, der man skulle ha 30 milliarder kr for å få enerom til alle, eller forskningsplan på 10 milliarder, da suser det igjennom i salen. Men når man foreslår å bruke 200 mill. kr, en liten brøkdel av de summene, på kultur, da kommer straks kravet om inndekning og rop om uansvarlighet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
La meg først si at jeg er glad for at representanten Lånke snakket om «når» de tre partiene skal danne regjering. Jeg antar at han har sett på meningsmålingene for Kristelig Folkeparti og allerede trukket inn årene. Selv foretrekker vi å gjennomføre valget neste år, før vi konkluderer bastant med at det skal skje. Men vi håper selvsagt at det skal skje. Når det gjelder de 15 punktene i kulturløftet, handler jo de om hva vi skal gjøre i neste stortingsperiode og framover mot 2014. I motsetning til Kristelig Folkeparti har ikke vi behov for å resirkulere ting som er vedtatt for tre–fire år siden. Dem forutsetter vi at alle følger opp. Men jeg skjønner at Kristelig Folkeparti neste år skal gå til valg på at de i neste periode skal gjennomføre ABM-satsingen. Den burde ha vært gjennomført nå. Og særlig burde saksordføreren for ABM-meldingen, som kjenner denne sektoren så godt, vært bekymret over at vi får meldinger fra konsoliderte museer landet over om at når pengene ikke kommer, skaper det stor frustrasjon hos dem som har gått gjennom smertefulle prosesser for å slå seg sammen. Det mener jeg er et løftebrudd, ikke en støtte til dem som gjennomfører det Stortinget har vedtatt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2004-12-14:
Det er ganske interessant å høre at statsråden viser til stortingsflertallet når det gjelder det filmkuttet. Vi sa at vi ville ha en tilnærmet provenynøytral skatteomlegging, vi sa ingenting om at vi ønsket et kutt i produksjonstilskuddet samtidig med omleggingen. Og det må føles spesielt for en regjering som har en ambisjon om 31 milliarder kr i skattelette, at når man gir 15 mill. kr til Filmfondet, må man ta krone for krone fra kulturbudsjettet. Det må føles veldig, veldig spesielt. I debatten om kulturmeldingen i vår fikk vi høre at man hadde de samme ambisjonene, det var bare å slå inn åpne dører når vi ville ha kulturskole til alle, satse på film, styrke innkjøpsordningene, osv. Nå når vi ser kulturbudsjettet for 2005, er det ikke åpne dører, det er knapt nok noen luker, og de er alle sammen lukket. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvis hun ser bort fra de satsingene som allerede er vedtatt av Stortinget, på ABM-utvikling, Nasjonalbiblioteket og Hålogaland Teater, hvilke ting i statsbudsjettet for 2005 står igjen som en aktiv oppfølging av kulturmeldingen fra i vår?
Olemic Thommessen (Høyre), 2004-12-14:
Det var en kanonade fra representanten Giske som i all hovedsak handlet om spørsmålet om mer penger. Det er ikke så rart, for det er vel i grunnen det eneste suksesskriteriet Arbeiderpartiet arbeider etter: Hvor mye mer penger er det mulig å få inn i kulturbudsjettet. Og det var særlig fokus på frivillig sektor. Nå er det altså slik at Arbeiderpartiet har finansiert sin økning på ca. 200 mill. kr bl.a. ved å kutte skattefradraget til frivillige organisasjoner i det store oppgjøret. Det dreier seg om 320 mill. kr, som vil innbringe ca. 1,4 milliarder kr til frivillig sektor. Riktig nok er det en god del av det som går til humanitære organisasjoner, men fortsatt snakker vi om meget betydelige beløp til frivillige lag og organisasjoner. Og mitt spørsmål er: Er det mindre viktige penger enn de pengene man måtte ha direkte på statsbudsjettet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2004-12-14:
Når det gjelder de regionale filmfondene, er det en nyskapning i det norske filmlandskapet. Det er viktig å skille mellom disse fondene og det de representerer, og de regionale filmsentrene og måten de arbeider på. Det som er clouet med de regionale filmfondene – og de ligner altså på fond som man finner maken til i mange europeiske land – er at de bidrar på investeringssiden, og først og fremst der. Det skaper spesielle utfordringer i forhold til de forpliktelsene vi har når det gjelder ESA og EU-systemet for øvrig. Dette er ikke avklarte områder. Det er viktig at vi har styring på dette, samtidig som vi jobber med å få det til. Den ordningen som var foreslått, i post 73 var det vel, dekket ikke opp de behovene som dette området har. Vi har gjennom dette forliket greid å finne en ordning der vi skal både sette i gang fondenes virksomhet og greie å få til en dialog som gjør at vi kan få dette på plass i forhold til EU-systemet. Det er en god løsning.
Olemic Thommessen (Høyre), 2004-12-14:
Jo da, vi skal tenke nytt, og det er jeg glad for at vi har med oss Fremskrittspartiet på i mange sammenhenger. Men i denne sammenhengen tror jeg nok at det med et kutt i den størrelsesorden som Fremskrittspartiet foreslår, ikke vil handle om at man får anledning til å tenke nytt. Det vil handle om at man rett og slett må slutte med en god del virksomheter og aktiviteter. Det Fremskrittspartiet legger opp til, er en ganske massiv endring fra de måtene man jobber på i dag, og over til en rent markedsbasert finansiering, altså at man skal leve av solgte billetter og slike ting. All erfaring forteller oss at markedet ivaretar de brede segmentene innenfor kulturlivet. Statens viktigste oppgave er å ikke gjøre det som markedet selv kan gjøre, ved å bidra til større bredde og kvalitet på de områdene der markedet ikke fungerer. Det er det jeg synes er rart at Fremskrittspartiet ikke ser og tar innover seg. Konsekvensen av det grepet Fremskrittspartiet vil gjøre her, er at det ville bli færre prosjekter og en rekke prosjekter som ville forringe kvaliteten i kulturlivet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2004-12-14:
Som jeg forsøkte å forklare innledningsvis, er det viktig å skille mellom de regionale filmsentrene – det som etter hvert kalles for filmkommisjoner – som handler om å bringe filmproduksjoner til områder uten å bidra med penger, og filmfondene, som altså er en sammenstilling av bl.a. fylkeskommunale, kommunale og private midler fra regioner som arbeider for å få filmproduksjon til sine områder. Den posten vi nå snakker om, skulle først og fremst være innrettet mot den siste modellen. Det er to miljøer i Norge som har jobbet lenge med akkurat den modellen, altså til forskjell fra å fungere som et filmsenter. De to miljøene mener vi det er viktig å holde gående videre. Dessuten er det gitt kraftige signaler og fylkeskommunale bidrag – så vidt vites – når det gjelder de to andre, og dermed synes vi de pekte seg tydelig ut. Det betyr ikke at vi skal forbigå Nord-Norge i tiden som kommer. Det er viktige filmmiljøer å ivareta der også, men de er altså ikke innenfor denne ordningen.
Olemic Thommessen (Høyre), 2004-12-14:
I 2006 markerer vi at det er 100 år siden Henrik Ibsens død. Henrik Ibsen er en helt sentral kunstner, en helt sentral nordmann, i verden. Han er den som Norge forbindes med i store deler av verden, og vi har et stort ansvar når det gjelder å forvalte hans forfatterskap, både overfor det norske publikumet og overfor internasjonale forskningsmiljøer og det internasjonale publikumet. Det gjøres store investeringer i tilknytning til både universitetets vitenskapelige arbeid med Ibsen-samlingen og markeringen av Ibsen-året. Jeg synes det må være av stor betydning å bruke dette også fremover, ikke bare la det hele avsluttes i 2006. Jeg vil spørre statsråden om hun har tenkt å bringe dette inn i et videre strategisk arbeid, som gjør at vi kan bruke investeringene også fremover.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Vi hørte fra Arbeiderpartiet at de skal plusse på nærmest hver eneste post og hvert eneste kapittel i kulturbudsjettet. Det skal de gjøre med 200 mill. kr. Det sier seg selv at det blir å smøre tynt utover alt, uten å komme med noe konstruktivt nytt og annerledes. Jeg kunne tenke meg å spørre representanten Giske: Er dette egentlig bare en gigantbløff overfor Kultur-Norge? Eller er det nok en regning til skattebetalerne? Hva er det Trond Giske tenker når han skryter av påplusninger på alle poster og kapitler på budsjettet, men samtidig bare har disse 200 millionene? Hvem skal betale denne regningen?