Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-28:
Jeg syns også at Linda C. Hofstad Helleland tar tak i ei veldig viktig problemstilling. Skole og utdanning er viktig for oss alle sammen og sjølsagt særlig viktig for disse barnevernsbarna. Det har mange fått fram på en god måte. For meg er dette et typisk eksempel på hvor viktig det er med generelt gode ordninger i velferdssamfunnet, og på at generelt gode ordninger som regel er best og nettopp det de trenger, de som er avhengig av særlig årvåkenhet og særlig oppmerksomhet. En solid god skole med et mangfold av metoder og fag, og som har som god praksis å se enkeltelevene og sammen med enkeltelevene få til gode læringsprosesser, er det som er så avgjørende viktig å få til her. Det presenterte statsråd Kristin Halvorsen på en god måte i innlegget sitt. Det er nettopp en slik skole som barnevernsbarna i særlig grad trenger. Jeg representerer et parti og et fylke som begge er veldig glad i fellesskolen og i nærskoleprinsippet. Fylkeskommunen er alltid viktig. Det understreket bl.a. Linda C. Hofstad Helleland på en veldig god måte i denne forbindelse. Jeg tok kontakt med min egen fylkeskommune for å friske litt opp i hva deres vurderinger i denne saken var per dato. Jeg har sjøl vært fylkespolitiker i seks år der. De understreker sterkt at de fortsatt virkelig prøver å etterleve prinsippet om nærskolen, altså at det er i den skolen i den regionen som barnevernsinstitusjonen eller boligen eller fosterhjemmet ligger i, at undervisningsansvaret er plassert. Så tar jeg standardspørsmålet mitt, at det er vel for lite penger igjen til å gjøre den jobben som det er forutsatt at dere skal gjøre. Da svarte de overraskende nok nei, ressurser var ikke problemet. Jeg skal komme litt tilbake til det. Problemet var først og fremst det som flere har vært inne på, at dette er faglig veldig krevende, og det er samarbeidsmessig krevende, nettopp fordi fylkeskommunen skal spille denne koordinerende rollen. Det de understreker videre, og som jeg er så enig i, er at det er så viktig at denne gruppa får opplæringa si som en del av et større fellesskap. Det skal altså være absolutt siste utveg at opplæringa skjer utenfor den offentlige skolen – den videregående skolen, den kommunale skolen. Det skal skje i fellesskapet. Det blir ei særlig utfordring at man skal klare å gi tilpasset undervisning til den enkelte, men det skal som sagt skje innenfor fellesskapet. Da skurrer det litt når jeg hører at Høyre i budsjettet sitt har lagt inn penger til ei form for opplæring som i hvert fall kan høres ut som er litt det motsatte, at man skal trekke eleven ut. – Det ristes på hodet her, så her kommer det kanskje et innlegg som vil motbevise det jeg nå sier, eller vise at jeg kanskje har oppfattet det litt feil, og det setter jeg stor pris på. For hvis vi skal snakke om både danning og utdanning, må nettopp disse barna i størst mulig grad få lov til å oppleve det fine det er å tilhøre et læringsfellesskap på den måten. Så er jeg veldig glad for at statsråden understreket at dette skal alle landets fylkesmenn nå fokusere på. Jeg er glad for at statsråden allerede har, slik jeg oppfattet det, besvart spørsmålet fra Elisabeth Aspaker om hun vil ta noe initiativ overfor fylkeskommunen her. Det var vel det statsråden sa, at en skal ta et slikt initiativ. Så vil jeg si litt mer om dette med ressurser: Her vet jeg at det er uenighet blant fylkeskommunene. Oppland fylkeskommune synes det er krevende med det finansieringsmessige, at det er det fylket som institusjonene ligger i, som skal betale den type undervisning. De føler at det er krevende å få hentet inn penger fra de kommunene som disse barna/ungdommene kommer fra. Slik sett mener de sjøl at de til en viss grad subsidierer denne aktiviteten. Men som sagt: Hovedpoenget deres er at problemet ikke er økonomi; problemet er det faglige utfordrende som ligger her, og ikke minst å få til det gode samarbeidet.