Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-16:
Kulturminnene utgjør en viktig del av vår kultur, og er derfor en viktig del av vår nasjonale identitet. Dette understreker betydningen av en nasjonal politikk og et nasjonalt ansvar for kulturminnene. Samtidig vil mange kulturminner kanskje først og fremst ha betydning for og i det lokalmiljøet de er plassert, eller kanskje de vil ha aller størst betydning for de personer eller familier som gjennom generasjoner er knyttet til det som etter hvert har blitt et kulturminne. Gjennom generasjoner har da også enkeltpersoner, familier, lag og foreninger tatt vare på vår kulturarv av egeninteresse og av hensyn til dem som kommer etter. At det er sterke følelser knyttet til kulturminnevernet, har behandlingen av denne saken avdekket. Det er noe alvorlig galt med politikken på dette området når de som har tatt vare på kulturarven gjennom generasjoner, i dag opplever staten som en motspiller og ikke som en medspiller. Høyre er av den oppfatning at stolte, engasjerte og aktive eiere er kulturminnevernets viktigste aktivum. Derfor ønsker Høyre en ny kulturminnepolitikk. For det første må myndighetene begynne å behandle private eiere som jevnbyrdige. Dernest må myndighetene være villige til å inngå forpliktende samarbeid med eierne av kulturminner. Med andre ord: Det må være mer samarbeid, mindre konflikter, mer partnerskap mellom myndighetene og eierne og mindre statlig overstyring. I denne innstillingen har Høyre etterlyst en bedre balanse mellom de plikter staten påfører eierne gjennom fredningsvedtak, og de rettigheter eierne bør ha. Høyre er ikke avvisende til forslag om å utvide grensen for automatisk fredning, men vi ønsker primært å sende proposisjonen tilbake til Regjeringen, slik at denne utvidelsen kan balanseres med rettigheter for eierne. Jeg er glad for at Høyre i dag får flertall for forslaget om å pålegge Regjeringen å komme tilbake med konkrete forslag til forbedrede støtteordninger og andre incitamenter for å sikre vernetiltak, restaurering, oppussing og annet vedlikehold i henhold til kulturminneloven. Høyre fremmer også et annet forslag, som har til hensikt å styrke eiers rettsstilling. Vi peker bl.a. på at det i henhold til naturvernloven § 20 kan ytes erstatning til grunneiere for verdireduksjon ved vernetiltak. Høyre ønsker å få vurdert om det bør innføres en tilsvarende paragraf i kulturminneloven. Dette forslaget oppnår ikke flertall. Jeg viser også til at Høyre selvfølgelig går imot forslaget om å åpne for at departementet kan ekspropriere løse kulturminner. Vi kan ikke se at Regjeringen i proposisjonen godtgjør at det bør åpnes for at staten kan benytte et så vidt radikalt virkemiddel. Det er gledelig å registrere at Arbeiderpartiet i denne debatten uttrykker en positiv holdning til kulturminnevernet og en vilje til å trappe opp den statlige innsatsen. Men disse ordene blir fattige når man ser hvordan Arbeiderpartiet brukte kulturminnevernet i et spill rundt budsjettet. Dersom Arbeiderpartiet virkelig mener noe med det de sa, kunne de fått til en helt annen prioritering av kulturminnevernet i forhandlingene med Regjeringen. Dernest kunne Arbeiderpartiet gått sammen med Høyre og funnet en bedre løsning ved behandlingen av kulturminneloven. Men også her valgte Arbeiderpartiet å gå sammen med sentrumspartiene. Representanten Torny Pedersen beklager det konfliktnivået som er avdekket mellom staten og private i forbindelse med behandlingen av kulturminneloven. Jeg har stor respekt for representanten Torny Pedersens engasjement i denne saken. Men hennes parti, Arbeiderpartiet, kunne ha bidratt i større grad til å dempe konflikten mellom staten og de private grunneierne. Det overrasker meg imidlertid at den forståelse Arbeiderpartiet viser i denne saken, i svært liten grad er til stede i sentrumspartiene. Dette er en sak hvor man burde forventet at de borgerlige partiene stod sammen – at Høyre, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og Fremskrittspartiet hadde en felles holdning i forsvaret for de private grunneierne og mot den statlige overstyringen. Det burde være til ettertanke for Venstre og Kristelig Folkeparti at det er Arbeiderpartiet som har signalisert at det står nærmest Høyre i et forsvar for de private grunneierne, og i størst grad har påpekt at staten også har en plikt til å balansere plikter mot rettigheter for de private grunneierne. Jeg håper at også sentrumspartiene etter hvert kan se at det er behov for å balansere plikter mot rettigheter for de private grunneierne hvis vi i større grad skal få tatt vare på en så viktig del av vår kulturarv. Når det gjelder forslaget fra Fremskrittspartiet, er Høyre i utgangspunktet positiv til intensjonene i forslaget. Det reiser en særdeles viktig problemstilling. Vi er glad for at flertallet i komiteen vil oversende forslaget til Regjeringen for videre vurdering. Når Høyre ikke har funnet å kunne stemme for dette forslaget, er det bl.a. på bakgrunn av det svaret statsråden har sendt til komiteen, som vi mener påpeker betydningen av å gå noe dypere inn i denne problemstillingen. Jeg registrerer også at representanten Øyvind Vaksdal påpeker det uheldige i at staten påfører private eiere plikter uten å gi kompensasjon. Da burde det være tankevekkende for Fremskrittspartiet at med deres forslag ville det blitt enda lavere kompensasjon til de private grunneierne, for allerede i dag ligger det en åpning i kulturminneloven for at staten kan yte kompensasjon til private eiere av kulturminner. Men Fremskrittspartiet kutter nesten 25 pst. i bevilgningen til kulturminnevernet. Så hvis Fremskrittspartiet virkelig hadde ment noe med sitt engasjement på denne fronten, burde man i større grad vært villig til la penger følge med de vakre ord. Gjennom denne behandlingen har det blitt fokusert på en viktig del av vår kulturarv. Jeg tror de fleste partiene, tross den uenighet som har kommet frem både gjennom innstillingen og gjennom denne debatten, erkjenner at den foreliggende loven og eksisterende støtteordninger ikke er optimale. Høyre håper derfor at det blir mulig å få til reelle forbedringer neste gang Stortinget skal drøfte disse spørsmålene, slik at vi blir bedre i stand til å ta vare på vår kulturarv. Med dette tar jeg opp de forslagene som Høyre fremmer i innstillingen.