trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
Jeg vil takke statsråden for et godt og innholdsrikt innlegg. Jeg er glad for at statsråden og undertegnede har den samme opplevelsen, at i møte med leverandørindustrien får vi tilbakemeldinger om at det er krevende, og at urimelige krav blir stilt. I Dagens Næringsliv i dag – som også statsråden var inne på – sier direktør Øvrum i Statoil selv at den kritikken som ble reist mot Statoil fra underleverandørene, ikke var uberettiget. Det er jo en erkjennelse av at det har vært utøvet et utilbørlig press på underleverandører, og det skjer da bare to uker etter at Konkurransetilsynet – vil jeg si – frikjenner Statoil fordi de har en argumentasjonsrekke ut fra sterk kjøpermakt som helt sikkert er riktig konkurransejuridisk, men konkurransepolitisk mye, mye mer krevende. Derfor er jeg også glad for at statsråden i sitt innlegg vektlegger både prinsipp nr. 10 for god eierstyring og samfunnsansvaret som går ut av det. I den gjennomgangen vi hadde i 2009, som regjeringen foretok som en oppfølging av fusjonen, er det et sitat som jeg likte i 2009, og som jeg også i denne runden har lyst til å trekke fram, og der står det: «Aktørene pekte på at selskapene i mange sammenhenger var som «hund og katt», hvis Statoil inntok et standpunkt så tok Hydro det motsatte. Disse diskusjonene førte i mange sammenhenger til at ulike sider ved leting, utbygging og drift ble godt belyst og at både andre rettighetshavere og myndighetene kunne nyte godt av diskusjonen. De fleste mener disse diskusjonene har bidratt til fremdrift og økt verdiskaping i næringen.»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
Takk for alle gode ord for å ha reist denne interpellasjonen. Takk også for gode innlegg og en god debatt, som jeg synes vi har hatt. Det er godt å få støtte på at dette dreier seg om konkurransepolitikk og ikke bare konkurransejus. Det er jo nettopp her vi må ha fokus også, på hva som er forskjellen på konkurransejusen og et større ansvar for konkurransepolitikken. Det er bra at den støtten kommer i denne diskusjonen. Så er det fint at Statoil i dag i Dagens Næringsliv innrømmer at de også må endre hvordan de håndterer leverandørindustrien. Men de endringene må skje og merkes rundt de tusener av forhandlingsbord, og de må merkes ved alle samtalene som enhver Statoil-ansatt har med underleverandører. Det er der det må merkes, ikke via et avisoppslag. Jeg synes det var veldig klokt det representanten Per Rune Henriksen sa, at det er hvordan Statoil håndterer den situasjonen nå, som er det avgjørende for hvordan man ser på Statoil i framtiden, og det er det som er clouet her nå, hvordan de gjør det, for det må endring til hvis vi skal få til et godt samspill. Jeg er ikke redd for et stort norsk oljeselskap, som representanten Pollestad var opptatt av. Jeg har sagt at Statoil har vært en suksesshistorie og vil være et lokomotiv på norsk sokkel lenge, og det tror jeg mange av oss er glad for. Representanten Eidsvoll Holmås syntes at dette har vært en interpellasjonsdebatt uten konkrete forslag, og kom med to konkrete forslag. Undertegnede hadde iallfall tre forslag, og videre forslag enn det representanten selv kom opp med. Så har jeg respekt for at statsråd Monica Mæland, næringsministeren, sier at det er Olje- og energidepartementet som har det overordnede ansvaret for en eventuell oppfølging av en gjennomgang. Men det er også slik at det ligger mye konkurransepolitikk her, og ikke bare konkurransejus, og det var jo den veiingen vi gjorde i 2007, om vi skulle skape en internasjonal aktør som veide tyngre enn konkurransen på norsk sokkel. Det viser innstillingen fra energi- og miljøkomiteen i 2007 med all tydelighet. Vi har et markedsdominant selskap, og det gir oss noen utfordringer. Jeg mener tiden er moden for en større gjennomgang, og vi vil følge det videre opp.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-20:
Det gjer vondt i olja no. Det er vondt for dei som er utan jobb. Det er vondt for bedriftene. Det er vondt for Noreg. Eg vil takka Kristeleg Folkeparti for å ha reist denne interpellasjonsdebatten i Stortinget om Statoil og konkurranseforholda. Men fyrst og fremst vil eg takka politikarane som var før oss, for å ha laga ein nasjonal oljepolitikk som set folket sine interesser fyrst, og som gav oss Statoil. For ja, me skal debattera og kritisera Statoil og deira rolle, men aldri utan fyrst å ha takka for at me har eit så stort selskap som fyrst og fremst er oppteke av norsk sokkel. Og problema innanfor olje og gass og oljerelatert verksemd er ikkje aleine Statoil si skyld. Det kom eit plutseleg og stort fall i oljeprisen, det er eit høgt kostnadsnivå fordi bransjen som heilskap ikkje var kostnadsbevisst nok i dei gode åra, og det har vore for høge investeringar, som i dag gjev ein for høg kapasitet i den situasjonen me no har. Me skal sjølvsagt ha eit kritisk blikk på Statoil si rolle, og den undersøkinga som Konkurransetilsynet gjorde om konkurranseforholda på norsk sokkel, gav få svar. Det var ikkje uventa. Utfordringane i oljenæringa er ikkje berre av konkurransejuridisk art. Delprivatiseringa av Statoil og fusjonen mellom Hydro og Statoil er historiske faktum. Det er lite fruktbart å bruka tid i dag på å diskutera om dette var rett eller gale. Eg er ueinig i det som Rederiforbundet i Dagens Næringsliv tek opp som løysing, nemleg å redusera Statoil sin del av verksemda på norsk sokkel og det å flytta Statoil sin eigarskap ut frå OED, Olje- og energidepartementet. For det er ikkje gjeve at viss me tek ned Statoil sin del, så vil det bidra til auka aktivitet og auka mangfald på norsk sokkel. Når det gjeld å flytta eigarskapen ut av OED og inn i eit anna departement, ligg det her nærmast ein påstand om at Statoil har vorte stort fordi det har hendt noko tvilsamt internt i departementet. Nei, dette er eit resultat av ein vilja politikk. Å flytta eigarskapen ut av OED løyser ingen problem, men det skaper kanskje nokre nye. Det betyr ikkje at eigarane ikkje bør ha meiningar om korleis Statoil vert drive. Eg meiner at ein som eigar bør leggja seg borti korleis selskapet vert drive, og det er det rom for både innanfor selskapslovgjevinga, innanfor eigarskapsprinsippa og ut frå eit mål om høgast mogleg avkastning frå selskapet. Eigarane må i større grad leggja til grunn at ein som selskap skal tenkja langsiktig. Norsk sokkel er der Statoil tener pengar. Det gjer dei bl.a. fordi ein har ein sterk norsk leverandørindustri. Det er altså i Statoil si eiga interesse at leverandørindustrien ikkje vert strupa eller går over ende. Då må eigaren uttrykkja eit klart ønske om at selskapet skal vera meir oppteke av det langsiktige og mindre oppteke av resultata i neste kvartal.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Først av alt: Eg vil òg koma med ros til interpellanten for å ta opp ei svært viktig sak. Som fleire har peika på, er konkurransesituasjonen på norsk sokkel svært spesiell, sidan vi har ein såpass dominerande aktør, som kontrollerer nær 70 pst. av produksjonen. Samstundes er det gode grunnar til og ein vilja politikk at det har vorte slik. Statoil har i lang tid vore eit lokomotiv i norsk næringsliv innan teknologiutvikling, ressursforvaltning og offentlege inntekter. Eit sterkt Statoil er viktig for fellesskapen og for Noreg. Eg støttar representanten Pollestad fullt ut i det han sa. Men den dominerande rolla i marknaden har sjølvsagt òg sine ulemper. Dagens situasjon er at ein underleverandør kan ha Statoil som kunde i opptil 100 pst. av tilfella. Då må den dominerande aktøren vera seg sitt ansvar bevisst. Eg har fått fleire bekymringsmeldingar som går på at Statoil har reforhandla inngåtte avtalar, og at det vert opplevd som at Statoil utøver utilbørleg press overfor underleverandørane. Tilbakemeldingane om ein fryktkultur blant underleverandørane har vore mange den siste tida, spesielt etter oljeprisfallet og påfølgjande kostnadskutt i Statoil. Det var difor gledeleg å sjå i Dagens Næringsliv i dag at Statoil-direktør Margareth Øvrum seier at dei har lært av eigne feil og jobba hardt med å utvikla eit betre samarbeid med underleverandørane. Det er bra, og det arbeidet må halda fram. Det er òg bra at selskapet innrømmer eigne feil, men hovudspørsmålet er: Tek Statoil samfunnsansvaret sitt alvorleg nok? Det er ikkje gjeve at Statoils eigeninteresse og samfunnet si fellesinteresse er det same. Statsråd Mæland seier at ho forventar samfunnsansvar, og viser til at dette er eitt av dei ti eigarprinsippa. Dei er med andre ord generelle og gjeld for alle. Stoltenberg-regjeringa uttrykte krav om samfunnsansvar til det enkelte selskapet. I den siste eigarskapsmeldinga, som ministeren sjølv la fram, vart samfunnsansvaret tona ned. Det trur eg vi i salen i dag kan vera einige om var uheldig. Eg håpar ministeren ikkje går i lås, men er villig til å ta opp igjen diskusjonen kring samfunnsansvar og forsterkar kravet om samfunnsansvar til enkeltselskap som Statoil, som er ein såpass stor og dominerande aktør. Ei anna problemstilling er om forvaltning og eigarskap bør skiljast – i tråd med OECD sine anbefalte retningslinjer for statleg eigde selskap. Det hadde vore fint å få ei grundig vurdering av både konsekvensar og moglegheiter som ligg i ei eventuell deling, eventuelt flytting over til Nærings- og fiskeridepartementet.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-10-20:
I eierskapsmeldingen, som ble behandlet i 2015, står det skrevet: «Regjeringen forventer at selskaper med statlig eierandel arbeider systematisk med sitt samfunnsansvar og er ledende på sine områder. Når staten som eier stiller forventninger til selskapenes arbeid med samfunnsansvar, er det både fordi regjeringen mener at en god håndtering av slike forhold bidrar til å ivareta statens aksjonærverdier og at selskaper med statlig eierandel skal opptre etisk forsvarlig. Med samfunnsansvar menes i denne meldingen hvilket ansvar selskapene forventes å påta seg for mennesker, samfunn og miljø som påvirkes av virksomheten, jf. statens prinsipper for god eierstyring.» Dette er kjernen i det vi diskuterer i dag. Vi forventer at selskaper staten har eierandel i, er opptatt av sitt samfunnsansvar, at selskapene opptrer etisk forsvarlig, og at selskapene tar et ansvar for mennesker og samfunn som er påvirket av virksomheten. Disse forventningene har vi også til Statoil. Og disse forventningene blir forsterket av at Statoil har blitt dominerende gjennom bl.a. privilegier de er blitt gitt på norsk sokkel. Det er ingen som mener at vi ikke skal ha omstilling. Kostnadene må ned innenfor denne sektoren, og det er nødvendig å ha et kritisk blikk på ressursbruken. Men det betyr ikke at det ikke skal være noen rammer å forholde seg til. Det handler om at en må opptre etisk forsvarlig, og at selskapet må erkjenne at de gjennom sin størrelse har en særlig posisjon. Olje og gass er en syklisk bransje med store konjunktursvingninger, som vi opplever i disse dager. Det er samspillet mellom leverandørene og operatørene som har gjort oss verdensledende, og dette samspillet må være til stede i både oppturer og nedturer. Statoil er vi alle enige om har vært et lokomotiv på norsk sokkel som har bidratt til innovasjon og nye løsninger. Dette har gjort at man har akseptert en så dominerende posisjon som selskapet har hatt. Når en aktør har 70 pst. av markedet, ja så er det kritisk for leverandøren at det er et samspill, og at kunden er forutsigbar. Dette betyr ikke at Statoil ikke skal jobbe for å redusere kostnader. Selvfølgelig skal de det. Men det betyr at de ikke kan gjøre dette gjennom utnytting av en dominerende posisjon som skviser leverandørene. Det er en del av samfunnsansvaret til Statoil å ha et fungerende samspill, ellers kan man vanskelig akseptere en så dominerende aktør som Statoil på norsk sokkel.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg stemte feil.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
På vegne av representantene Truls Wickholm og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om en strategi med tiltak som sikrer at selskap med statlig eierandel etterlever eierskapsmeldingen og sikrer størst mulig grad av åpenhet knyttet til pengestrømmer og skatt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-04-05:
Takk for mange gode innspel i løpet av debatten. Eg tek berre ordet igjen for å kommentere eit par av dei. For det første til det lause forslaget frå Kristeleg Folkeparti om ombod eller Arbeidstilsynet: Frå Venstres perspektiv har vi nok ombod i dette landet – meir enn nok, for å vere heilt ærleg. Men det å ha ei eiga eining innanfor Arbeidstilsynet er ein tanke vi har meir sansen for. Eg set pris på signala frå statsråden i replikkvekslinga og legg til grunn at det også vil bli vurdert i ekspertutvalet, sjølv om vi ikkje kjem til å stemme for det lause forslaget i dag. Så til Arbeidarpartiet, som hadde håpa at deira eigne forslag vart vedtekne. Det forstår eg. Men eg kan trøyste Arbeidarpartiet med at nokre av dei allereie er vedtekne av Stortinget, bl.a. det som gjeld interne varslingsrutinar. Det vart vedteke for over eit år sidan, og i forbindelse med det vil eg oppmode departementet til å halde eit høgt tempo i det arbeidet, for tida går, dag for dag. Eg er også glad for at Arbeidarpartiet subsidiært støttar dette med å setje ned eit ekspertutval. Det trur eg kan bli viktig. Og så håpar eg at Arbeidarpartiet også subsidiært kan støtte – det er vel – forslag til vedtak II, om det å gå inn på vilkåra i lovteksten, der det i høyringsrunden var ganske tydeleg, ikkje minst frå presseorgana, at her ligg det ein terskel. Eg set pris på at Senterpartiet vil støtte det subsidiært, og eg håpar Arbeidarpartiet vil gjere det same. Eg trur det kan vere viktig å få ein gjennomgang av det. Heilt til sist til ekspertutvalet: Eg ser fram til å få resultat derfrå. Eg vil likevel seie at det arbeidet som departementet fekk i oppdrag å gjere for eit år sidan, og som eg håper dei begynner nærme seg å kome i mål med, bør ein leggje fram for Stortinget uavhengig av dette ekspertutvalet og før det kjem med noko, for det reknar eg med vil ta litt tid. Så eg meiner at det at ein set ned eit utval no, ikkje skal vere noko som utset det arbeidet som allereie er i gang. Det bør kunne leggjast fram fortløpande for Stortinget.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-04-05:
Eg synest på mange måtar dette har vore ein skuffande debatt. Grunnen til det er at det er reist både i merknadsform og frå talarstolen alvorlege, grundige innvendingar mot både verkelegheitsbeskrivinga og forslaga som representantane frå Senterpartiet kjem med, men det vil dei ikkje ta omsyn til fordi både innlegga frå representanten Lundteigen og merknadane i saka er i hovudsak eit festskrift mot EØS-avtala – eg oppfattar at det eigentleg er hovudsaka her – samt ein tilbakeskodande diskusjon, til den vi hadde rundt arbeidsmiljølova i fjor, og det som handlar om generell rett til midlertidige tilsetjingar. Det må ein gjerne vere imot, men det er altså ikkje det denne saka handlar om. Eg vil seie det er skuffande, for representanten Lundteigen er normalt ein talsperson for at vi skal halde oss til fakta, og at vi skal, som han brukar å seie, ha ei felles verkelegheitsforståing. Vel, her er den felles verkelegheitsforståinga at representanten Lundteigen tek feil, og at dette er eit dårleg forslag. Representanten frå SV, representanten Bergstø, seier at vi må ta eit oppgjer med bemanningsbransjen. Det må ein gjerne meine, men dette er altså ikkje, som det står i forslaget, ein bransje som er i vekst. I fjor gjekk den ned med 11,5 pst. Venstre og eg deler engasjementet rundt for dårlege arbeidsvilkår i enkelte delar av arbeidslivet, og ikkje minst mot arbeidslivskriminalitet og sosial dumping. Men det er verdt å merke seg at dei problema vi har sett dei siste åra, ikkje minst i entreprenørbransjen og byggebransjen, som representanten er opptatt av, har jo handla om underentreprenørar og ikkje bemanningsselskap. Eg meiner at næringsliv rundt om i landet som er i ein vanskeleg situasjon, ikkje minst i distrikta, bør merke seg det voldsamme engasjementet representantane frå Senterpartiet og SV har for å byggje høgare murar rundt Noreg, å gje mindre tilgang til fri flyt av arbeidskraft i Europa, å seie opp EØS-avtala og for mindre fleksibilitet i arbeidslivet. Det er ikkje det næringslivet etterspør når eg reiser rundt, og eg trur også at representantane for dei nemnte partia bør reise litt meir rundt.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Ja.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Jeg har et par spørsmål knyttet til forslaget som kommer til å bli vedtatt, antakelig av et enstemmig storting, om å nedsette et ekspertutvalg. Punkt 1: Tror statsråden at et slikt ekspertutvalg vil forsinke arbeidet med nye bestemmelser? Punkt 2: Når utvalget skal nedsettes, vil statsråden sørge for at partene i arbeidslivet blir invitert til å delta? Punkt 3: Har statsråden noen formening om når vi kan regne med å få en ny sak i Stortinget, med forslag til nye lovbestemmelser om varsling? Kommer det til å skje i inneværende periode, eller må vi regne med å vente lenger?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Debatten i dag har vist at det er bred politisk enighet om at varsling er et gode, og at varslere skal tas på alvor. Varsling er tøft nok i seg selv, om en ikke også skal risikere gjengjeldelse. Forskning, bl.a. ved Universitetet i Bergen, viser at det dessverre skjer altfor ofte. Troverdigheten som fagperson trekkes i tvil, budskapet uskadeliggjøres, man ignoreres, avvises, omplasseres, utsettes for trusler, sanksjoner og utstøting. Det var jo nettopp det de nye reglene skulle forhindre. Det er blitt bedre. Fafo viser at andelen arbeidstakere som er dekket av varslingsrutiner, nå er oppe i 53 pst. Men det er ikke nok, og rutinene må etterleves. Vi har mange eksempler på at varsling kan ha stor betydning, langt utover egen arbeidsplass. Representanten Arild Grande viste til en av dem. Det ferskeste eksemplet er varslersaken fra Panama om skjulte formuer i skatteparadiser, som til og med omfatter DnB, der staten er største aksjonær. De kjente varslerne politietterforsker Robin Schaefer og tillitsvalgt Jan Erik Skog fikk delvis oppreisning gjennom Fritt Ords pris i 2015 for varsling om store mangler i en drapsetterforskning og alvorlig korrupsjon ved bussleveranser i Oslo. Men det tok år med store personlige belastninger før de endelig fikk gjennomslag. Ikke alle varslere har et apparat rundt seg. Det fikk vi til fulle se etter at Hadia Tajik omtalte varslerforslaget vårt i et intervju i Dagbladet. På plassen min ligger henvendelser fra personer som har prøvd å varsle, og som takk fikk livet snudd på hodet. Den siste henvendelsen kom på e-post seint i går kveld. I januar fikk jeg tilsendt boka «Moderne munnkurv» av Amelie og Dahle. De skriver om varslere i Statoil, Sector Alarm, Nav, Actis, Bærum kommune, Rana kommune, Statens strålevern, NRK, Widerøe. Noen fikk en lykkelig slutt, andre ikke. På galleriet her i dag sitter Monna Brinch, som har ført en kamp helt siden tidlig på 1980-tallet om kjemikaliebruk og helseskader i Oslo-skolen der hun var ansatt. Saken hennes er omtalt i ei bok om tolv varslere av Kjell Horn, med bidrag fra Henning Jakhelln. Monna Brinch var tøff og tok saken helt til Høyesterett – uten hell. Stoffene hun varslet om, står i dag på EUs liste over helseskadelige stoffer med grenseverdier langt under det hun selv og andre ble utsatt for. Hun blir 80 år neste år og håper fortsatt på en verdig avslutning. Hvor vil jeg med dette? Vi har jo ikke forutsetninger for å skille rett og galt i den enkelte sak. Men når det nå ser ut til at det bærer i retning av å nedsette et ekspertutvalg, håper jeg at statsråden også kan be dem se på hvordan varslere som har lidd urett, kan bli sett og få sjansen til å sette punktum. Det mener jeg vi skylder både Robin Schaefer, Jan Erik Skog, Monna Brinch og alle de andre. I forlengelsen av det jeg sier her, vil Arbeiderpartiet støtte forslaget fra Kristelig Folkeparti om å få vurdert varslerombud eller en egen enhet i Arbeidstilsynet. Vi heller mest i retning av det siste, men låser oss ikke absolutt til det i dag.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Bare et par ting som det har blitt stilt spørsmål om i debatten: Erlend Wiborg nevnte Fremskrittspartiets forslag i forrige periode og sa at de rød-grønne partiene var forholdsvis lunkne til det. Jeg vil bare minne om at jeg viste til Fremskrittspartiets forslag i mitt første innlegg. På det tidspunktet forelå det ikke en evaluering av nye regler – det gjør det nå. Så har flere vært inne på begrepene «forsvarlig varsling» og «kritikkverdige forhold». Vi har en merknad der vi ber regjeringa vurdere hvordan disse begrepene kan tydeliggjøres, og når det i tillegg ses i sammenheng med tydeligere rutiner, håper vi at det kan føre til større trygghet både for den som varsler, og den det varsles om. For sistnevnte må jo også kunne stille visse krav til varslingens innhold. Så til spørsmålet fra saksordføreren om hvordan vi stiller oss til II: Vi gir også det vår subsidiære støtte, og det betyr da at vi subsidiært støtter både I, II og III.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2016-04-05:
Jeg tar også ordet for å kommentere Kristelig Folkepartis forslag om opprettelse av et eget varslerombud eller en egen varslerenhet hos Arbeidstilsynet. Høyre er, i likhet med Fremskrittspartiet og Venstre, opptatt av å avvente ekspertgruppens arbeid. Slik forslaget til vedtak er formulert, legges det ikke noen føringer for hva ekspertgruppen skal komme med av forslag til tiltak og styrkninger. Forslaget til vedtak har en formulering om at en ekspertgruppe skal gå gjennom dagens regler om varsling i sin helhet og fremme forslag om hvordan varslervernet kan styrkes. Kommer det forslag om opprettelse av et varslerombud eller en egen varslerenhet hos Arbeidstilsynet, vil vi selvsagt vurdere det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-04-05:
Jeg vil takke for et offensivt innlegg og også for gode svar på replikken nå. Jeg tror det er viktig i det arbeidet som skal gjøres. Representanten Wiborg sier at det er naturlig at denne ekspertgruppa ser på et eget ombud eller en egen varslingsenhet i Arbeidstilsynet, eksempelvis. Mitt spørsmål er egentlig bare om statsråden er enig i det. Vil det være en del av mandatet til gruppa?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Det er helt korrekt. Det er nå tatt opp.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Når mange av erfaring er skeptisk til å gå inn i det alvoret det innebærer å varsle, er det fordi vi har sett mange eksempler på at varsling og varslere ender opp i personalsaker. De som varsler, blir en personalsak. Dette er utrolig alvorlig for dem det gjelder. Ikke minst har vi sett eksempler på det innen helsesektoren. På Rjukan sykehus har vi sett et eksempel som er meget alvorlig. En framtredende person varslet, og det ble en personalsak. Sjølsagt fører dette til at det bare er de sterkeste og mest myndige som tør å varsle. Det er de som har overskudd og krefter til å tørre det og å stå gjennom det – som tør å ta den belastningen som kommer i ettertid. Vil statsråden ta initiativ til å gå gjennom de varslingene som har ført til personalsak, for å trekke lærdom av dette, slik at varslerne kan sikres mot slike forhold?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Det er helt opplagt at dette ikke er implementert godt nok. Det som er problemet, er at de som ikke implementerer det godt nok, bare kan fortsette. Det får jo ingen konsekvenser for de lederne i offentlig virksomhet som behandler varsling som en personalsak. Dette er et ledelsesansvar. Det er det som er kjernen i det. Statsråden sier at vi må få en kultur for åpenhet. Det er vel og bra, det. Men kjernen i dette er at vi må få en kultur innen offentlige virksomheter – det er der dette er mest påtrengende – som fører til at man får myndige medarbeidere som kan si fra. Det er jo en berikelse for hele organisasjonen. Derfor er jeg overrasket over at statsråden ikke går litt mer grundig inn i hele organisasjonsfilosofien som man skal drive offentlig virksomhet etter – det som innen andre etater heter operasjonsbasert ledelse – nemlig at man gir førstelinja mer ansvar og dermed får et samspill mellom førstelinja og ledelsen for å få en god kultur. Dermed vil det bli mindre behov for varsling. Er statsråden enig i det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Der det er dårlig kultur for varsling, så er det dårlig kultur for å ytre seg generelt. Det starter med ytringsfrihet på jobben om småsaker i det offentlige – eksempelvis om budsjett. Om en ikke aksepterer de små sakene – hvem tør da å varsle når det virkelig gjelder? Jeg trakk inn dette med forholdet mellom varsling og personalsak, ikke minst i helsesektoren, og statsråden sa at da er det ikke implementert godt nok. Men det som kjennetegner veldig mange varslingssaker, ikke minst i helsesektoren, er at det er interessekonflikter. Det er interessekonflikter som gjør at disse sakene blir meget krevende. Det er interessekonflikter hvor de som står på gulvet, føler og ser saken på en annen måte enn tilsynene, eksempelvis Helsetilsynet eller fylkeslegen, som har som oppgave å påse lovligheten i det som skjer, men som også, i altfor stor grad, er statens representant i de omstillingsprosesser som skjer. Det er en rekke av de omstillingsprosessene som skjer, hvor det er en manglende ærlighet. Det er en manglende ærlighet som gjør at de ansatte reagerer med vantro over at en sak kan presenteres på en måte som er så fjern fra den situasjonen de står i, og som de kjenner til hvordan skal løses. Vi er i en situasjon der veldig mange av omstillingene i dag har en manglende ærlighet i seg, for det som er konsekvensen av den sentraliseringen som pågår, er en økende byråkratisering med mindre innflytelse for dem som er i førstelinja. Det fører til at de som er i førstelinja, varsler fordi en ser at tryggheten til de menneskene en skal ivareta, blir dårligere. Dette er meget krevende, og det må skje en systemgjennomgang. Jeg vil si at i disse omstillingsprosessene er første bud at ledere er ærlige og sier ifra om hva som er formålet med prosessen. Men det krever jo sjølsagt at de oppdrag som ledere får fra politikere, også er ærlige, og det står det mye tilbake på. Så til slutt: Kristelig Folkepartis forslag om å vurdere opprettelsen av et varslerombud eller en egen enhet under Arbeidstilsynet kan nok ha mye for seg, men jeg vil si at dette går for grunt. Det er en mye mer krevende sak, en mye mer alvorlig sak vi står oppe i. Jeg mener dette vil føre til en for stor grad av ytterligere byråkratisering. På den bakgrunn vil Senterpartiet stemme imot.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Det er helt korrekt. Jeg tar opp forslaget i innstillinga.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Omstilling i nærings- og arbeidslivet er ikke noe nytt. Nå er behovet større, men det er ikke noe nytt. Statsråden sier at innleie fra bemanningsbyråer er et alternativ til midlertidig ansettelse i denne prosessen. Vi snakker altså da om veldig mange mennesker som statsråden her involverer i det omstillingsarbeidet. Etter Senterpartiets vurdering er det best for samfunnet med fast ansettelse, så er det nest best å ha midlertidig ansettelse ved midlertidig behov, og så er det dårligst for samfunnet å satse på bemanningsbyrå. Mitt enkle spørsmål til statsråden er: Er statsråden enig i denne rekkefølgen: at det er best med fast ansettelse for samfunnet – sjølsagt for den enkelte også – det er nest best med midlertidig ansettelse ved midlertidig behov, og det er dårligst å tilby ansettelse gjennom bemanningsbyrå?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Det er mange måter å beskrive en situasjon på. Statistikk er en av dem, og det er den tredje måten å ljuge på, hvis du er dyktig. Når statsråden sier at omfanget er lite, og at analyse av én enkelt næring, bygg og anlegg, ikke er nok, så er Senterpartiet grunnleggende uenig i det. Bygg- og anleggsnæringen er avgjørende viktig. Hvis forholdene i bygg- og anleggsbransjen er dårlige og forverrer seg, er det noe som vi må gripe fatt i. Det er det vår plikt å gjøre. Statsråden kommer hele tida tilbake til begrepet «hovedregelen er fast ansettelse». Jeg stilte et spørsmål om statsråden kunne være enig med meg i at fast ansettelse er best, midlertidig ansettelse ved midlertidig behov er nest best, og ansettelse gjennom bemanningsbyråer er dårligst. Et enkelt spørsmål: Er statsråden enig i den verdiprioriteringa når det gjelder ansettelsesforhold i norsk arbeidsliv?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Statsråd Hauglie kan ikke være tydelig på verdiprioriteringa mellom faste ansettelser, midlertidige ansettelser og ansettelser i bemanningsbyråer. Det er for så vidt ingen overraskelse, for det som regjeringa står for, er at det som skjer i norsk arbeidsliv i dag, er greit – det er en grei utvikling det som skjer i arbeidslivet, med stadig færre som har faste ansettelser. Representanten Holen Bjørdal fra Arbeiderpartiet ga Senterpartiet honnør ved å si at vi hadde gode poenger i vår virkelighetsbeskrivelse – hjertelig takk! Årsaken til at vi gjør dette, er at dagens omfang av arbeidstakere i bemanningsbyråene skaper økende problemer for et velorganisert arbeidsliv, hvor seriøse arbeidsgivere med fast ansettelse og lærlinger svekkes i konkurransen. Dette er et interessefellesskap mellom de seriøse arbeidsgiverne og fagbevegelsen, og jeg kjenner mange mindre arbeidsgivere som sjølsagt har tuftet hele sin virksomhet på faste ansettelser, som nå har en konkurransesituasjon som er meget alvorlig, og det gjelder på mange felt i arbeidslivet. Representanten Rotevatn fra Venstre sier at han er uenig «i problemomtalen». Ja, sjølsagt, det er jo helt naturlig. Partiet Venstre i dag har jo ikke særlig fokus på dette. Han sier at det er ikke vekst i bransjen – som om det er en bransje i tilbakegang – og han sier at forslaget vårt vil ramme andre områder enn bygg og anlegg. Det er feil. Det vil være et forslag som er designet for hele det norske arbeidslivet. Men sjølsagt, det er innenfor bygg og anlegg vi har hatt de sterkeste fagorganisasjonene, som har påpekt svakhetene ved utviklinga sterkest, og ære være Fellesforbundet og dem som ellers er i den bransjen. Så sier representanten Rotevatn at det er ikke sosial dumping. Jeg har ikke brukt begrepet sosial dumping i det hele tatt. Jeg har sagt at denne utviklinga svekker inntekter og lønns- og arbeidsbetingelser for mennesker som lever av sitt arbeid. Det er en generell svekking av makta i arbeidslivet for de menneskene som er inne i en slik situasjon. Og så til at denne rapporten inneholder så mange feil. Det er grunnleggende feil. I representantforslaget vårt henvises det til rapporten som viser at både antallet og andelen fast ansatte fagarbeidere i tradisjonelt store entreprenørbedrifter har falt kraftig de siste åra, samtidig som det har vært en markant økning i andelen som leies inn fra bemanningsbyråer. Det er hovedpoenget i Manifest Analyse. Det er ikke tilbakevist av noen, og det er dette som er kjernen. Vi utvikler oss raskt i arbeidslivet fra Samholds-Norge til Forskjells-Norge. Dette endrer Norge på det viktigste området, nemlig folks muligheter til å få trygt, fast og godt betalt arbeid. Det vil Senterpartiet være et kvast redskap for, og vi oppfordrer alle til å debattere det på sine arbeidsplasser.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-04-05:
Virkeligheten som mange utenfor denne salen opplever, er at forholdene i arbeidslivet endrer seg veldig mye for de fagfolkene som blir utsatt for den ukontrollerte arbeidsinnvandringa fra land som har helt andre lønns- og arbeidsvilkår og høy ledighet. Det er basisen for Senterpartiets virkelighetsforståelse, og den har vi fått gjennom å reise rundt i landet. Representanten Holen Bjørdal sa at opphevelse av § 14-12 andre ledd er for drastisk med hensyn til EØS-forpliktelsene. Det var ærlig og realt sagt. Til representanten Andersen: Er opphevelse av § 14-12 andre ledd i strid med EØS-avtalen? Det bør representanten nå svare på. Det ble ikke klarlagt i forbindelse med Blaalid-utvalget eller ved Stortingets behandling. Er det slik? Det er det viktig å få svar på fra representanten Andersen.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Når tillitsvalgte advarer mot å varsle, når vi ser at varsler opplever stor grad av gjengjeldelse fra arbeidsgiver, og når vi ser at varslingssaker behandles som personalsaker, kan det leses som et uttrykk for en mur av en ukultur som sannhet må stange i, i håp om å trenge gjennom. Derfor lurer jeg på om statsråden ser at styringsmodeller og ledelseskultur kan virke inn på hvordan varsling håndteres i arbeidslivet. Hvis svaret er ja, hva vil statsråden da gjøre for å sikre at nødvendig endring finner sted?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
SV vil støtte Kristelig Folkepartis løse forslag i saken. Det er viktig å vurdere hvordan man kan få en bedre struktur for ivaretakelse av varslere og varsling. I likhet med Arbeiderpartiet tenker jeg at det er mest hensiktsmessig at Arbeidstilsynet står for det, framfor et nytt ombud, men det kan vi ta en debatt om på et senere tidspunkt. På samme måte som det er viktig å ha en struktur for ivaretakelse av varslere, er det hensiktsmessig å ha en struktur for rutiner og håndtering av varsling på den enkelte arbeidsplass. Det har tidligere i debatten blitt oppfordret til at mindretallsforslagene må tas med i arbeidet til den bredt sammensatte ekspertgruppen. Det håper vi fra SVs side inderlig, men jeg har også noen flere oppfordringer med hensyn til arbeidet som skal settes i gang etter dagen i dag, og også til sammensetningen av gruppen. Jeg vil også nevne at SV støtter oppfordringen fra representanten Christoffersen om at man bør gå gjennom kjente varslingssaker og se på både utfall og rettferdighet i dem. Videre mener jeg det er nødvendig at varslere er representert i gruppen, at man i gruppen har noen med erfaring på kroppen om hva det vil si å bære fram en sannhet som det ofte sås tvil om, og ikke minst vil jeg på det aller sterkeste oppfordre til at arbeidslivets parter skal være representert. Det er ikke nødvendigvis en selvfølge, selv om vi fra SVs side mener at det er avgjørende. Derfor vil jeg gjerne oppfordre statsråden til å dele sine tanker rundt partenes rolle i det kommende arbeidet, og også tanker rundt om partene i arbeidslivet bør være representert i en sånn ekspertgruppe. Fra SVs ståsted tenker jeg at det er vel få som er bedre eksperter på arbeidslivets styrker og svakheter enn nettopp partene, og at det er der kjernen for en løsning ligger – og for et konstruktivt samarbeid i en mer positiv retning, mot åpenhet og en kulturendring i arbeidslivet.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Statsråden sa i sitt innlegg at adgangen til innleie skal være et supplement, og da lurer jeg på om statsråden vil gjøre noe med de tilfellene der vi ser at innleie rent faktisk erstatter fast ansettelse? Jeg lurer også på om statsråden ser noen form for behov for regulering av bemanningsbransjen.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Får jeg lov?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-05:
Det er om man vil foreta seg noe der man ser at innleie erstatter fast ansettelse, og om behovet for regulering.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Når det gjelder forsinkelser: Vi er allerede i gang med å jobbe med dette fra departementets side, og nå må vi sette ned dette utvalget, naturlig nok. Mitt mål er selvfølgelig at vi skal gjøre dette så raskt som overhodet mulig. Først må vi utarbeide et mandat, men dette er et prioritert område for meg og naturligvis også for Stortinget – det registrerer jeg. Mitt mål er selvfølgelig at dette ikke skal forsinke arbeidet. Når en sak kommer, må jeg nesten få komme tilbake til, men som jeg sa: Dette er et prioritert område, så jeg vil komme tilbake så fort som mulig. Partene er det også naturlig å involvere i arbeidet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Nå må jeg først få vurdere hvordan mandatet skal se ut. Jeg er åpen for at man skal kunne diskutere alle relevante problemstillinger i det ekspertutvalget, og et ombud er det selvsagt også naturlig å ta med seg inn i dette. Så vil jeg bare si at det som er det aller viktigste nå, er at alle virksomheter tar inn over seg den alvorlige situasjonen som er, og at man etablerer en kultur og holdninger for varsling. Jeg er veldig opptatt av at ikke denne type problemstillinger nærmest skal parkeres i et ombud – at andre virksomheter kan tenke at da er det de som tar seg av det. Dette er arbeid som må forankres, implementeres, i den enkelte virksomhet hver eneste dag. Å ta det ansvaret er viktig, men om et ombud skal være en del av dette arbeidet, er jeg åpen for, men det må jeg nesten få komme tilbake til.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Det som representanten tar opp, er viktig. Jeg tror nok at på de fleste av oss gjør mange av de historiene om hvordan ansatte blir møtt, som vi har hørt om gjennom mediene, et sterkt inntrykk. Gjennomgangen av lovverket har vist at det er godt nok, men det vi også ser – og vet av erfaring – er at dette ikke er implementert godt nok på mange arbeidsplasser. Det er ikke kultur for varsling, og man har ikke implementert regelverket godt nok på den enkelte arbeidsplass. Vi er opptatt av, når vi nå får satt ned ekspertgruppen, at den skal gjennomgå alle elementene som må gjennomgås for å få klargjort regelverket, for å få tydeliggjort det som må tydeliggjøres. Men det aller viktigste er det arbeidet som gjøres ute i virksomhetene – at man har en kultur for og holdning til at varsling er en sentral del av tillitsvalgtarbeidet, at tillitsvalgte er aktive ute på sin arbeidsplass, bl.a. i opplæring av ansatte om hvilke rettigheter de har i denne typen spørsmål, slik at arbeidet følges opp bedre. I utgangspunktet er dette et arbeid som må gjøres på den enkelte arbeidsplass. Nå skal vi sette ned et ekspertutvalg, så får vi se.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Som jeg sier: Lovverket er ganske tydelig når det gjelder hvilke rettigheter de ansatte og varslerne har, og hvilke plikter arbeidsgiverne har. Dette er helt klart nedfelt i lovverket. Det som er den store oppgaven, er å få implementert regelverket på den enkelte arbeidsplass og at lovene følges. Hvis det er slik at rettighetene til de ansatte krenkes, at de ikke får ivaretatt sine rettigheter, må også tillitsvalgte bistå de ansatte. Arbeidsgivere har et helt klart ansvar for å følge lovverket. Offentlig sektor skal selvfølgelig være foregangsarbeidsgivere på dette området. Vi ser at dette ikke fungerer godt nok mange steder, men man kan ikke tro at det er lovene i seg selv som skal løse dette. Her er det viktig at partene på den enkelte arbeidsplass – tillitsvalgte og arbeidsgivere – setter seg ned i fellesskap og lager rutiner og slik sørger for at man bygger kultur og holdninger til disse viktige problemstillingene. Varslinger er viktig. De skal tas på alvor og følges opp i hver eneste virksomhet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Jeg tror nok at vi har gode ledere, og vi har dårlige ledere, helt uavhengig av hvilken styringsmodell som måtte være på den enkelte arbeidsplass. Men det gjør selvfølgelig inntrykk når man hører historier om at tillitsvalgte fraråder sine ansatte å varsle, slik vi så politiet gjorde for en stund siden. Jeg er opptatt av at alle ansatte som ser, avdekker og opplever kritikkverdige forhold på sin arbeidsplass, tvert om skal oppmuntres til å varsle. For de fleste vil det være mulig å kunne gå ordinær tjenestevei. Andre må kanskje gjøre det på andre måter – hvis man føler at tjenestevei ikke fører fram. Jeg er opptatt av at vi skal ha et arbeidsliv hvor man oppmuntres til å varsle om kritikkverdige forhold, og at det bygges kultur og holdning på den enkelte arbeidsplass. Det er klart at tillitsvalgte sammen med arbeidsgiver har et stort ansvar for å legge til rette for det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Jeg fikk en del spørsmål til oppklaringer på tampen. Jeg vil bare si kort, for det første: Alle har en selvsagt rett til å ytre seg og delta i samfunnsdebatten – det skulle bare mangle. Ansatte har åpenbart den retten, og de skal fortsatt ha den retten, det må det ikke være noen tvil om. Det vi nå skal gjøre, er å følge opp vedtaket fra Stortinget om å nedsette et ekspertutvalg. Det ligger noen føringer fra flertallet om hva dette ekspertutvalget skal diskutere og ta opp i seg. Mitt utgangspunkt er at det ikke skal være noen begrensninger fra min side for hva det ekspertutvalget bør diskutere, men det må være relevante problemstillinger. Men nå må vi gå tilbake til departementet, sette oss ned og utarbeide mandatet. Jeg ønsker at det skal være så bredt og hensiktsmessig som mulig. Når det gjelder sammensetning, må jeg også komme tilbake igjen til det, men jeg synes jo det er naturlig at også partene deltar i dette i en eller annen form. Det viktigste er at vi får et utvalg som nå kan diskutere relevante problemstillinger, og komme tilbake til oss med det de mener er viktig at vi fanger opp i lov eller regelverk.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Spørsmålet om lønn mellom oppdrag er noe mange er opptatt av. Vi har to typer arbeidsforhold i dag: fast ansettelse og midlertidig ansettelse. Så er det domstolene som avgjør hva som er hva. Som jeg nevnte i innlegget mitt, har vi satt i gang et forskningsprosjekt for å få økt kunnskap om dette, for vi har ikke så mye kunnskap om det. Det er viktig at vi får mer kunnskap om effektene av de ulike tilknytningsformene i arbeidslivet, og hvordan effektene av det nye regelverket er. Som jeg også nevnte i innlegget mitt, er det dialog med partene om dette. Når det gjelder spørsmålet om midlertidig ansettelse, har ikke loven virket så lenge ennå. Det er for tidlig å si noe om det. Men jeg tror – jeg ikke bare tror, jeg er helt sikker på – det er tverrpolitisk enighet i denne sal om at vi er opptatt av et seriøst arbeidsliv. Vi ønsker å sikre de seriøse arbeidsgiverne, og derfor står kampen mot arbeidslivskriminalitet generelt på regjeringens dagsorden.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Jeg tror det er for tidlig, som jeg også sa i mitt første svar, å si noe om effekten av det nye regelverket. Derfor er det også viktig for oss å se dette i en større sammenheng, at vi følger dette gjennom egen forskning, og at vi ser på hvordan effekten av regelverket har vært, og hvordan ulike tilknytningsformer i arbeidslivet har vært. Vi er opptatt av å ha seriøse forhold i arbeidslivet, at regelverket skal virke etter intensjonen, og at arbeidstakers rettigheter skal ivaretas. Når vi har høstet mer erfaringer med både lov- og regelverk og også sett hva forskningen kan gi oss, vil vi eventuelt komme tilbake igjen hvis det er nødvendig med nye endringer, men foreløpig er det for tidlig å si hvordan regelverket har virket. Men jeg mener i all hovedsak at regelverket fungerer godt, slik det ser ut til. Når det gjelder midlertidige ansettelser, er det få som benytter seg av det. Det er relativt få som er sysselsatt i bemanningsbransjen, og det er vel også uttrykk for at det er lovens hovedregler som gjelder.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Jeg er helt enig i at fast ansettelse vil være det beste for de aller, aller fleste, og det er også det loven sier, at fast ansettelse skal være hovedregelen. I tillegg har vi åpnet opp for midlertidige ansettelser. Det mener jeg er bra, det sikrer fleksibilitet for arbeidsgivere og også en mulighet for arbeidstakere til å komme inn, og i tillegg har man innleie. Som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg, er det relativt få som er sysselsatt i bemanningsbransjen. Det er under 2 pst., og den prosenten har vært stabil over flere år. Anledningen til å leie inn er en regel som gjelder for tariffbundne virksomheter etter avtale mellom tillitsvalgte og arbeidsgivere, og som i all hovedsak skal bidra til å hjelpe bedrifter når det er topper eller når det er behov for innleie. Men hovedregelen om fast ansettelse er det som gjelder, og det er det som også er å foretrekke. Fra tid til annen er det behov for både midlertidige ansettelser og også innleie, og hva som er best, vil variere.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Jeg tror ikke det er mulig å gi nødvendigvis et helt entydig svar på det. Jeg kan si ja. Fast ansettelse er å foretrekke. Midlertidig ansettelse er også positivt når man trenger det. Men midlertidighet skal ikke erstatte eller fortrenge fast ansettelse, og fra tid til annen er det behov for innleie. Her er det klare regler for når man kan leie inn, og det er klare regler for hva som gjelder for midlertidig ansettelse. Det kan ikke være noen tvil om at denne regjeringen er opptatt av seriøsitet i arbeidslivet. Denne regjeringen har styrket Arbeidstilsynets arbeid, og vi har satt kampen mot arbeidslivskriminalitet høyt på vår politiske dagsorden gjennom en egen strategi, vi har bevilget ekstra ressurser, vi har satt i gang egne samarbeidsrutiner, og vi har nå etablert flere samordnede sentre som skal arbeide mot arbeidslivskriminalitet. Dette arbeidet er særdeles viktig, og denne regjeringen prioriterer det høyt, og kanskje også høyere enn tidligere regjeringer har gjort.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Ja, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, skal innleie være et supplement når det er topper, når det er ekstra behov for enkelte virksomheter i særskilte situasjoner. Vi har hatt perioder hvor det kan være vanskelig for bedrifter å hente inn folk, og for en del tilfeller kan det være bedre å hente inn ansatte via innleie enn via midlertidig ansettelse, og det kan også være bedre for den ansatte å være ansatt i et innleiefirma framfor å være midlertidig ansatt, litt avhengig av situasjonen. Så oppfattet jeg ikke den siste delen av spørsmålet ditt. Jeg må be deg gjenta det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Vi er enige om at det er et supplement, men det var den siste delen av spørsmålet ditt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-05:
Når det gjelder forholdene i bransjen, er det opp til Arbeidstilsynet å vurdere kritikkverdige forhold og avdekke avvik og sørge for at avvikene blir lukket. Det er derfor vi har et arbeidstilsyn, og det er derfor regjeringen har styrket Arbeidstilsynets budsjetter, for at man kan være aktive ute.