trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-02:
Det er slik at i tilfellet Oscarsborg, som er eit anna viktig område som blir nytta av allmenta, greidde Arbeidarpartiet i lag med regjeringspartia å finna ei løysing som varetek allmenta sine interesser. Hadde det vore eit ønske om å finna ei liknande ordning her, kunne Regjeringa ha teke initiativ til det. I staden har ein valt å selja det til ein privat aktør, sjølv om fylkeskommunen i det aktuelle området hadde eit bod som var like høgt. Det høyrest veldig flott ut når det blir påstått at allmenta sine interesser skal bli varetekne på ulike måtar. Men eg har veldig vanskeleg for å tru at ein privat aktør kjøper eit område dersom ein ikkje har planar for eige bruk. Dersom det var slik at den gruppa som no har kjøpt dette, ikkje skulle få spesielle rettar, kunne dei like godt ha nytta seg av dette området dersom fylkeskommunen overtok det. Mitt spørsmål er om det er denne malen ein skal leggja seg på også ved framtidige sal, eller om ein vil nytta det høvet som finst, til å vareta også andre interesser.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Vannkrafta har vært en av de viktigste årsakene til Norges velstand og Norges utvikling, og den har i denne salen vært håndtert av kloke kvinner og menn gjennom mange fornuftige vedtak. Vi ser nå at det er en ressurs som har et evigvarende perspektiv over seg. Vannkrafta vil antakelig være verdifull også i år 3000, i år 4000, kanskje også i år 5000, mens den oljen vi har i Nordsjøen, har et perspektiv på noen tiår over seg. Derfor er det svært viktig at man alltid vektlegger den politiske dimensjonen når en diskuterer vannkraft, og ikke den økonomiske dimensjonen. Er statsministeren enig i at vi må gjøre ekstra anstrengelser for å sikre oss et fortsatt offentlig eierskap over mest mulig vannkraft i Norge, og helst all vannkraft? Er statsministeren også enig i at Statkraft har en svært viktig rolle i den forbindelsen, og at man ikke må tukle med organiseringa av Statkraft, slik at man kommer i en situasjon der Statkraft faktisk kan miste en del av sitt hegemoni og bli solgt til andre og kanskje til utlandet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Det er riktig at vi har et stort statlig eierskap på Oslo Børs. Det kommer av at da vi delprivatiserte Statoil og Telenor, så ble de gigantiske i forhold til det øvrige eierskapet. 80–90 pst. av aksjene ved denne børsnoteringen og delprivatiseringen gikk for øvrig ut av landet. Kun 5 pst. av eierskapet på Oslo Børs er private, norske eiere. Vannkraften, som nå utbys på markedet etter hvert, har som regel bare utenlandske tilbydere som Vattenfall og Fortum. Ville det ikke da vært en fordel for Norge at vi endret vedtektene i Petroleumsfondet, slik at vi ikke bare kunne investere passivt i Texas Company, Chase Manhattan osv., men kunne være med og konkurrere om verdifulle biter av norsk vannkraft, slik at det norske eierskapet også fikk en mulighet?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-02:
Hva som skjedde i Stoltenberg-regjeringen og i Olav Akselsens tid som olje- og energiminister, kan jeg vanskelig uttale meg om, men jeg kan med stor grad av sikkerhet si at i Bondevik I-regjeringen ble alle forsøk på å redusere betydningen av Statkraft, omdanne Statkraft, selge ut norske vannkraftressurser, redusere det offentlige eierskapet eller angripe hjemfallsretten avvist nokså tydelig. Derfor er det en ny linje vi her ser fra Kristelig Folkepartis side, som er litt overraskende. Problemet er at det offentlige eierskapet i praksis har vært en måte å sikre det nasjonale eierskapet på, fordi det ikke finnes privat kapital i Norge som kan løfte de store verdiene som ligger innenfor kraftbransjen. Det betyr at det offentlige eierskapet er en buffer mot et aggressivt internasjonalt marked, ikke minst gjennom store aktører som Vattenfall og Fortum. Derfor blir det også helt feil å se dette i en så snever konkurransemessig ramme som det denne regjeringen har valgt å legge opp til. Spørsmålet blir derfor fortsatt: Hadde det ikke vært klokt, særlig av Kristelig Folkeparti, å være åpen i forhold til en fondsløsning som kunne sikret disse verdiene på norske hender?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-02:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Jeg ønsker å ta opp et forhold som jeg mener er meget alvorlig, et forhold som så langt ikke har fått den store rikspolitiske oppmerksomheten, men som, hvis det medfører riktighet, kan være den mest alvorlige miljømessige og økonomiske kriminalitet som har foregått utenfor kystområdene i Norge, smutthullfisket inkludert. Tall fra Havforskningsinstituttet viser at det i 2002 og 2003 kan ha pågått et russisk overfiske av torsk i Barentshavet på mellom 160 000 og 200 000 tonn. Det utgjør over en fjerdedel av den samlede kvoten vi har på torsk i Barentshavet. Det er klart at en slik ulovlig handling, et slikt ulovlig fiske, kan få store konsekvenser, enten ved at torsken i Barentshavet som ressurs utarmes, eller ved at kvotene må reduseres dramatisk. Nå er det mindre enn en time til statsministeren skal treffe den russiske utenriksministeren, og dette er en sak som påkaller oppmerksomhet, ikke bare fiskeriministrene imellom, men definitivt på høyeste hold. Og spørsmålet er: Vil statsministeren ta opp denne saken, og hvilke krav vil han stille fra norsk side?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-02:
Dette er jo første gangen at Havforskningsinstituttet har lagt fram den typen konkrete tall. Det er også første gang, så vidt jeg er kjent med, at Fiskeridirektoratet faktisk har verifisert tallene så langt. Det betyr at dette er tall som ikke bare hentes ut av løse lufta, men som antakelig for første gang fra norsk side er verifisert fra forskningshold og direktoratshold. Det er en alvorlig sak. Totalkvoten i 2002 og 2003 var på 395 000 tonn – det var høyt nok i seg sjøl, og nå er det altså slik at vi har hatt et overfiske på nær 200 000 tonn, hvis tallene medfører riktighet. Jeg kan ikke skjønne hvordan vi skal kunne opprettholde torskefisket i Barentshavet i årene framover dersom dette medfører riktighet. Jeg skulle ønske at statsministeren kunne ha vært litt klarere på at dette ikke bare vil bli tatt opp en gang i nærmeste framtid, men at det faktisk vil bli tatt opp i de samtalene statsministeren i dag skal ha med den russiske utenriksministeren.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-02:
Hvis en virkelig ønsker å finne muligheter for å sikre denne perlen for allmennheten, er det flere ting som kan vurderes, også utenom det å fravike reglene for salg i Forsvaret og ekspropriasjon. En tredje mulighet kunne være å ta i bruk den avhendingsinstruksen en har i staten for salg av statlige eiendommer, som bl.a. har en bestemmelse om at eiendommer av særlig verdi for friluftsformål vederlagsfritt kan overføres Miljøverndepartementet. Nå spørs det om dette er aktuelt å bruke vederlagsfritt, men rundt Oslofjorden er det jo såpass knapphet på friluftsområder for allmennheten at de er av særlig verdi for friluftsformål. Spørsmålet er om Regjeringen vil gå igjennom muligheten for å bruke denne avhendingsinstruksen og bestemmelsen der ikke bare for Bolærene, men også når det gjelder andre områder i Oslofjorden som er lagt ut for salg.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Jeg har et spørsmål til statsministeren om virkningen for staten og innbyggerne i landet av de veldig høye petroleumspriser som vi nå erfarer. Hvis prisene holder seg ut dette året, kan virkningen for staten være – jeg har ikke fått tallene fra Finansdepartementet ennå – ca. 40 milliarder kr i uventede merinntekter som følge av beskatningen av oljeselskaper og salg av egen råolje. Virkningen for innbyggerne i landet blir imidlertid kanskje 1 kr høyere bensinpris i forhold til det Regjeringens eget statsbudsjett la opp til i fjor høst. Mine spørsmål til statsministeren er: Synes han, med tanke på at han i sted snakket om generasjonsforholdene, at det er rimelig at den nåværende generasjon får en veldig høy merkostnad i form av høyere bensinavgift, mens våre etterkommere altså får enda mer inn i oljefondet? Ville det ikke være naturlig at – la oss si – i hvert fall 3 av de 40 nye milliardene ble brukt til å redusere bensinavgiften, slik at vi fikk en stabil bensinpris, og slik at de som lever i dag, ikke bare får ulempene, men kan beholde den nåværende bensinprisen?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Ja, jeg kan bekrefte at Fremskrittspartiet i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett kommer til å fremme forslag om å redusere bensinavgiften, slik at befolkningen ikke utilsiktet skal få en merutgift i forhold til det som opprinnelig var forutsetningen i Regjeringens budsjett. Så er det helt feil, det statsministeren sier om å angripe fondet. Enhver i dette landet leser nå i avisen om at fondet øker hvert eneste år, og øker mer enn planlagt. Det var den merøkningen på ca. 40 milliarder kr som jeg mente man kanskje aller nådigst kunne bruke en tiendedel av, kanskje 3–4 milliarder kr, altså en tiendepart av økningen, for å holde den bensinprisen som var forutsatt. Hva galt har det norske folk, eller den nålevende generasjonen, gjort når de bare får ulemper av store merinntekter til den norske stat, istedenfor i hvert fall å få den lille fordelen å ha en stabil bensinpris, noe vi har full mulighet til, når vi får disse merinntektene som er uventet? Fondet, det øker og øker.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Norge har enorme inntekter fra oljen, og de er sterkt økende. Analytikere sier nå at vi kan regne med en stabil, høy oljepris. Vi har også en av de høyeste bensinavgiftene i Europa, samtidig som Norge har en meget spesiell geografi i forhold til de fleste andre europeiske land. Vi har store avstander, og disse høye bensinavgiftene og bensinprisene rammer spesielt folk som er avhengige av bil og som bor i distriktene. Mitt spørsmål er: Hvor høy må bensinprisen bli før statsministeren er villig til å vurdere å redusere avgiften?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål. Hvis jeg hadde hatt de 3– 4 milliarder kr som Carl I. Hagen i stad gjerne ville kjøpe bensin for, hadde jeg brukt dem til å bekjempe og avskaffe fattigdom blant barn i Norge. Redd Barna og Fafo la fram en rapport i uken som gikk, som dokumenterer fattigdom blant barn i Norge, der 26 000 barn er absolutt fattige og ikke har råd til det andre barn har råd til. Hvis vi legger en mindre streng definisjon til grunn, snakker vi om 60 000–70 000 barn. Dette er barn av enslige forsørgere, barn i store søskenflokker, barn med foreldre som er uføretrygdet eller arbeidsløse, ofte barn av etniske minoriteter. Dette er barn som ofte dekker over foreldrenes fattigdom, som ikke tør å ønske seg det andre unger ønsker seg, og som kanskje ikke ser fram til sommerferien, fordi de ikke har råd til å reise på sommerferie. Bondevik sa på landsmøtet til Kristelig Folkeparti for et år siden, den 10. mai 2003: «Ja, vi har et fattigdomsproblem – også i Norge.»… «Jeg bestemte meg for at hvis jeg igjen skulle lede en regjering, ville jeg ta tak i dette problemet.» Er statsministeren fornøyd med hvor langt de har kommet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
I SV gjør vi leksa vår, og det betyr at vi er godt kjent med at disse tallene er fra 2001. Derfor har vi også sjekket hva som er Bondeviks fordelingsregnskap for 2002, 2003 og 2004. Det viser at det er foretatt omfattende omfordelinger blant de fattigste. Mens de som har minst, har fått lite, så har de rikeste fått mer. Fem ganger så mye har gått til dem som har god råd i Norge, i løpet av disse tre årene – i Bondeviks regjeringstid – i forhold til dem som har lite. Så regnskapets time vil vise at forskjellene har økt også i disse årene. Nå har Regjeringen lagt fram en skattemelding som er veldig konkret i forhold til de løftene som gis til folk som har god råd, som er veldig konkret når det gjelder hvordan formuesskatten skal reduseres, og som er veldig konkret når det gjelder hvordan toppskatten skal ned. Det betyr at folk som Bondevik og jeg har fått løfte fra denne regjeringen om skattelette i 12 milliarder kroner-klassen for neste stortingsperiode. Men jeg har altså ikke sett noe løfte fra denne regjeringen til de fattige barna. Kan jeg spørre hva Bondevik har tenkt å love de fattigste for neste stortingsperiode?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Fattigdom blant barn i Norge må være vår største skam. Vi er jo verdens rikeste land, og det beste landet å bo i. Mens Bondevik og jeg har fått store lønnsøkninger og skattelette på mange tusen kroner de siste årene, har de som er så fattige at de må gå på sosialkontoret, hatt veiledende satser som har stått bom stille i hele Bondeviks periode. Jeg har lyst til å utfordre Bondevik helt konkret på det som kan være målrettet overfor de aller fattigste: Hadde det ikke vært grunn til å øke satsene for dem som må gå på sosialhjelp, i hvert fall i tråd med de vanlige lønnsøkningene som andre folk får? Hadde det ikke vært grunn til å la dem som er så fattige at de er nødt til å få sosialhjelp, få beholde barnetrygden, slik som både Bondevik og jeg har fått for våre barn sjøl om vi har hatt gode lønninger? Det er jo lite målrettet i forhold til de fattigste. Men å behovsprøve de aller fattigste med tanke på barnetrygden, det tillater denne regjeringen fremdeles.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Statsministeren svarte tidligere i spørretimen på spørsmål fra Carl I. Hagen at reallønnsveksten er reell – alle sammen har fått høyere inntekt, folk har fått bedre økonomi, og kjøpekraften er styrket. Dette gjelder selvfølgelig ikke dem som vi omtaler her nå, de fattige. Statsministeren har helt rett i at denne regjeringen har lagt på plass noen få hundre millioner i forhold til å bekjempe fattigdommen. Men på den annen side har denne regjeringen, og også den tidligere Bondevik-regjeringen fra 1997, sørget for at bl.a. strømavgiftene har økt, at bensinavgiftene har økt, og at kommunale avgifter har økt – utgifter som også de fattige har. Har statsministeren gjort seg noen tanker om tiltak generelt, målrettet mot dem som eier hus, kjører bil, osv., men som er kategorisert som fattige, slik at de får mindre utgifter gjennom bl.a. reduserte skatter og avgifter?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-06-02:
Fremskrittspartiet følger jo statsministeren og Regjeringen i forhold til dette med at høyeste pris skal gjelde, dersom ikke spesielle forhold tilsier noe annet. Regjeringen har jo også fått fullmakt og tilslutning fra Stortinget til å vurdere den type saker. Men jeg har et spørsmål til statsministeren: Det er mange store områder rundt omkring i det ganske land som private nå får muligheter til å kjøpe. Det har også skjedd i mange sammenhenger. Men så viser det seg at fylkesmenn i stor grad endrer forutsetningene for å eie enkelte områder. Fylkesmannen bruker da bo- og konsesjonsplikt og den type ting, som ikke har ligget til grunn når Forsvaret har eid disse eiendommene, men som automatisk er blitt krav når private tar over. Det skaper selvfølgelig problemer for de private som har kjøpt – og betalt – store områder fra Forsvaret, og det endrer kanskje forutsetningene for de planer som de private hadde da de inngikk bud og fikk tilslag på mange eiendommer. Synes statsministeren det er rimelig?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-02:
Dersom statsministeren skal styrkja innsatsen mot fattigdom, må han sikra seg moglegheit til det. Det som er så urovekkjande, er at Regjeringa har lagt fram ei skattemelding der det går 8 milliardar kr i skattelettar til dei som betalar toppskatt, altså dei som tener over 350 000 kr, og det går 2,5 milliardar kr til den største gruppa – du må tena langt over 200 000 kr for å ha moglegheit til å få del i auka minstefrådrag. Den store forskjellen på Bondevik I og Bondevik II er at Bondevik I peikte på fem strategiar for å halda nede fattigdom: arbeid, bustad, eit meir finmaska tryggingsnett, betre offentlege tenester og eit meir rettferdig skattesystem. Denne regjeringa går motsett veg: reduserer innsatsen når det gjeld bustader, lagar eit meir grovmaska tryggingsnett, reduserer kommunane si moglegheit til å følgja opp anten vi snakkar om skule eller spesielle stillingar til hjelp for dei som har det vanskeleg, og har eit djupt urettferdig skattesystem.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-06-02:
Mitt oppfølgingsspørsmål går også til statsministeren. Det er særdeles positivt at statsministeren melder at dette spørsmålet kan komme til å bli tatt opp allerede i dag under den russiske utenriksministerens besøk. Havforskningsinstituttet har rapportert inn for ICES et overfiske, som det ble sagt, på 160 000–200 000 tonn. Jeg tror ikke vi har noen grunn til å så tvil om holdbarheten i de tallene som Havforskningsinstituttet har lagt fram. I så fall vil det være et ganske stort nederlag for det arbeidet som Havforskningsinstituttet gjør. Inntil videre tror jeg vi skal stole på at Havforskningsinstituttet har gjort jobben sin, at de har gjort en riktig innrapportering, og at dette er et reelt overfiske. Det gjør at denne saken må bringes opp på høyeste nivå, og at man innleder et samarbeid mellom norske og russiske myndigheter for å finne ut hvor nøyaktige de tallene som er rapport inn, er, og hvordan man kan få bukt med denne typen overfiske. Jeg vil bare be statsministeren bekrefte at dette virkelig vil bli tatt opp.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Dette er ei så pass alvorleg sak at dersom statsministeren vil gi uttrykk for norsk bekymring over dette og orientere om det arbeidet som er sett i gang for å få heilt klare tal på bordet, synest eg det ville vere veldig fint. Det er ikkje nokon grunn til å tru at ikkje fleirtalet av fiskarane, både norske og russiske, er lovlydige, men vi veit at brot på kontrollregimet skjer. Derfor må ressurskontroll og ressursovervaking i nordområda vere ei hovudoppgåve. SV har lenge ønskt ei styrking av Kystvakta, bl.a. fordi vi veit at umelde kontrollar frå Kystvakta er eit av dei mest effektive tiltaka mot ulovleg fiske, både norsk og utanlandsk. Kystvakta har også eit veldig viktig og utstrekt samarbeid med russiske kollegaer. Eg set pris på at statsministeren seier at han vil vurdere å ta dette opp med sin russiske kollega, men eg vil spørje: Er statsministeren einig i at ei styrking av Kystvakta og Kystvaktas samarbeid med russiske kollegaer også vil vere eit viktig signal i denne samanhengen?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Forfatteren Oscar Wilde er berømt for bl.a. å ha sagt at en kyniker er et menneske som kjenner prisen på alt, men ikke verdien av noe. Det gjelder svært godt i akkurat dette tilfellet, for her snakker vi om 2,5 mill. kr i forskjell på å kjenne prisen, men ikke verdien. Det er klart at allmennhetens mulighet til tilgang på Østre Bolærne begrenses av at en menighet etablerer seg der. Selv om man tinglyser rettigheten til å bade og alt mulig, vil det selvfølgelig være langt vanskeligere å legge til kaien når man vet at rett bak her er hovedhuset til menigheten. Det er klart at man føler seg som en inntrenger på en helt annen måte enn om man vet at dette er det allmennheten, staten eller fylkeskommunen i Vestfold, som eier. Da føler man tilgjengeligheten langt mer tilrettelagt. Dette vet alle som ferdes i norsk natur, at slik er det rent faktisk. Vi har i revidert nasjonalbudsjett tenkt å legge inn et forslag om at Stortinget ber Regjeringen om å ekspropriere denne grunnen. Østre Bolærne må få bli i allmennhetens interesse. Nå forstår jeg statsministeren dit hen at han ikke er fremmed for at dette faktisk kan skje. Vil han da be sine regjeringskollegaer om å vurdere dette på nytt i behandlingen av revidert nasjonalbudsjett, fordi det er kommet inn nye momenter?
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2004-06-02:
Konkurranse i banknæringen er viktig i et forbrukerperspektiv. Dersom få finansinstitusjoner får for stor markedsmakt, vil det sannsynligvis resultere i økte gebyrer, høyere renter og generelt dårligere tilbud til kundene. En slik utvikling ønsker ingen. Bankenes etableringsgebyr varierer. En slik variasjon viser at flere banker bruker etableringsgebyrets størrelse for å tiltrekke seg nye kunder. Dette er positivt for forbrukerne. Vi vet dessuten at det tar varierende tid fra Norges Bank setter ned sin styringsrente og til nedsettelsen blir effektiv for løpende lån. Også dette utgjør et konkurransefortrinn for de banker som raskt følger opp med reduksjon i rentenivået for løpende og nye lån. Jeg vil påstå at disse forhold viser at det langt på vei er reell konkurranse om kundene i finansnæringen. Forslagsstillerne vil innføre en maksimal frist på 21 dager for nedsettelse av lånerente etter vedtak om redusert styringsrente i Norges Bank. Et slikt forslag vil virke mot sin hensikt. Det er grunn til å anta at bankene vil tilpasse seg en slik maksimumsgrense og ikke tilby rentenedsettelse før det er gått 21 dager fra beslutningen om å sette ned renten er tatt i Norges Bank. Resultatet av dette vil kunne bli at reaksjonstiden på rentenedsettelser ikke lenger vil bli et konkurranseelement mellom banker. Et slikt resultat er ikke i forbrukernes interesse. Jeg vil dessuten påpeke at forslaget, om det blir gjennomført, innebærer en prisregulering og dermed et inngrep i bankenes risikostyring og deres mulighet for tilpassing av rentemarginer. For å sikre bankenes soliditet er det viktig at utlån prises riktig i forhold til den store risiko de representerer for bankene. Representantene Lund og Sollied Øveraas foreslår også å innføre en maksimalgrense for etableringsgebyr for nye lån som tilsvarer bankens selvkost. Også dette er et forslag i strid med forbrukerinteressene. Forslaget er dessuten tvilsomt i forhold til Norges forpliktelser etter EØS-avtalen. Etableringsgebyret varierer fra bank til bank og fungerer som et konkurranseelement. Det er fullt mulig å opprette et nytt låneforhold uten etableringskostnader dersom forbrukeren er bevisst på valg av bank. Kristelig Folkeparti mener at forslaget om innføring av en maksimalgrense for etableringsgebyr ikke vil fremme konkurransen mellom bankene til beste for forbrukerne, og støtter derfor ikke forslaget. Vi støtter heller ikke forslaget om å sette tinglysingsgebyret til selvkost. Men vi har betydelig sympati for dette forslaget. Det må erkjennes at tinglysingsgebyrets eksistens faktisk utgjør et konkurransehemmende element i finansnæringen. Tinglysingsgebyret har i hovedsak en fiskal begrunnelse. Det er imidlertid politisk akseptert at rettsgebyret, herunder tinglysingsgebyret, bl.a. brukes for å finansiere nødvendige tiltak både innenfor og utenfor justissektoren. Det er dessuten svært vanskelig å skille ut kostnadene ved tinglysing av pantobligasjoner for å finne fram til selvkost, som forslagsstillerne ønsker skal være grunnlaget for størrelsen på gebyret.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
Jeg skal være kjapp. Når det gjelder de to siste punktene i forslaget fra Senterpartiet, om at det innføres en maksimalfrist på 21 dager for nedsettelse av lånerente etter vedtak i Norges Bank, og at det innføres en maksimalgrense for etableringsgebyr for nye lån som tilsvarer bankens selvkost, viser vi bare til saksordførers utmerkete redegjørelse, der det går fram hvorfor vi er motstander av det. Når det gjelder det første punktet i forslaget, at tinglysingsgebyret for pantobligasjoner fastsettes til selvkost, støtter vi dette sammen med Fremskrittspartiet, gjennom et eget forslag, som Jan Arild Ellingsen har tatt opp, om at Stortinget ber Regjeringa fra og med budsjettåret 2005 arbeide fram en løsning slik at tinglysingsgebyret settes etter selvkostprinsippet. Vi mener at et slikt gebyr til selvkost vil øke konkurransen mellom bankene og dermed presset på å holde lånerentene lave, og vi viser også til brevet fra Forbrukerrådet, som i sin uttalelse til justiskomiteen har påpekt at de lenge har tatt til orde for å redusere eller fjerne helt dette gebyret. Forbrukerrådet anser gebyret i dag for å være vesentlig høyere enn den kostnaden som påløper ved tinglysing av pantobligasjoner. Jeg vil slutte meg til den kritikken som representanten Ellingsen fra Fremskrittspartiet framsatte overfor merknadene fra flertallet, når det gjelder hvorvidt det er mulig å finne fram til hva selvkost vil være. I brevet fra justisministeren er det helt korrekt sagt at dette er vanskelig, «svært vanskelig», men det er altså ikke umulig. Så vi tror helt klart at dette vil la seg gjøre, og det er en vanlig praksis både i kommunal og statlig forvaltning. Og det er altså ikke umulig.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
På vegne av Siri Hall Arnøy og meg selv vil jeg legge fram forslag om tiltak for å øke valgdeltakelsen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg ser jo at Arbeiderpartiet ikke vil være med på å fastsette at halvparten av utleiemarkedet bør være ikke-kommersielle utleieboliger. Det er veldig pussig, for det var noe vi stod sammen om senest i budsjettet for dette året, men det må jo være Arbeiderpartiets valg. Når det gjelder ikke-kommersielle utleieboliger, og om det i de andre landene har vært en suksess: Det jeg synes har vært en suksess, er at det finnes rimelige botilbud for folk som ikke vil kjøpe egen bolig. For det er faktisk slik, og det har BYGGFORSK påpekt overfor komiteen i høringene som vi hadde, at risikoen for den enkelte ved å være tvunget til å kjøpe sin egen bolig faktisk er vesentlig høyere enn det den er ved f.eks. å leie i en periode, fordi svingningene kan være ganske store, spesielt her i Norge. Vi skal jo lære av våre naboland, og se hva som er galt i deres utleieboligmarked. Det er derfor SV og Senterpartiet har foreslått denne loven om ikke-kommersielle leieboligselskaper, som altså ikke får flertall her i Stortinget.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Det er et meget godt forslag, og det handler altså om tilskudd til bolig og etablering. Det er hele poenget med dette. Jeg har merket meg at tidligere har regjeringspartiene sagt at dette er et dårlig forslag, ut fra en tankegang om at det er for byråkratisk. Det er ingen av de nye argumentene som Erna Solberg har i Aftenposten i dag, som har vært oppe tidligere. Det er et meget godt forslag, for det gjør at kommunene, og ikke staten, får inn igjen boligtilskudd som de har utbetalt til folk, hvis disse menneskene har havnet i en bedre posisjon. La meg ta et eksempel: Venner av meg har under et oppussingsprosjekt i forbindelse med byfornyelse fått utbetalt 200 000 kr av Oslo kommune i boligtilskudd i forbindelse med oppussingen, på grunn av at de har lagt inn mye penger der. Disse leilighetene har etterpå steget med 1 mill. kr. Etter Høyres oppfatning skal man da bli sittende igjen med disse 200 000 kr på grunn av at de avskrives over en periode på 10 år. Med vårt forslag, som nå har flertall, vil disse pengene gå til kommunen igjen, og de kan da refordeles til nye folk. Det er bra.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg har aldri sagt at det meste som står i boligmeldingen, er galt. Jeg har tvert imot sluttet opp om den eierlinjen som har vært en enhetlig politikk siden krigen. Men det kan jo ikke være et menneske her i salen som tror at boligpolitikken etter krigen hadde som hovedinnfallsvinkel at det var markedet som skulle bestemme. Tvert imot var vi jo tungt inne med både rentesubsidier, borettslagsregulering og annet, nettopp for å sikre at boligtilskuddene som ble brukt, ble værende i disse boligene og slik sørget for at flere mennesker fikk rimelige boliger. Oppføringslånet, som på samme måte sikret at mange mennesker skulle få seg en bolig, har fungert på en god måte. Når det gjelder dette at markedet fungerer, vil jeg sitere én setning som fikk meg til å humre mest da jeg leste boligmeldingen: "Et velfungerende boligmarked skal ideelt sett imøtekomme alles behov for bolig på en økonomisk effektiv, sosialt rettferdig og miljøvennlig måte." Dette er kanskje noe av det mest naive som noensinne har vært skrevet om markedet og hvordan det fungerer. Det er altså slik at markedet fastsetter en pris - ikke sikrer alle folk en bolig.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg vil begynne med å takke både Signe Øye og Arbeiderpartiet for et godt samarbeid i forbindelse med boligmeldingen. Vi har funnet fram til mye positivt og en god plattform, en ambisiøs plan der vi bl.a. vil trenge omtrent 1 milliard kr i årlige bevilgninger hvis vi skal oppnå de målsettinger vi har på utleieboligfronten, på lavinnskuddsfronten og i forhold til bygging av studentboliger. I budsjettet i år har ikke Arbeiderpartiet én eneste krone mer enn Regjeringen til nettopp boligtilskudd til bygging av utleieboliger. Samme dag som vi la fram denne felles plattformen, var Arbeiderpartiet, sammen med Regjeringen, med på å kutte 36,5 milliarder kr i årets budsjett til bygging av utleieboliger. Da er mitt spørsmål: Kan vi stole på at Arbeiderpartiet neste år - og eventuelt etter valget i 2005 - ikke bare vil ha store ord i opposisjon, men faktisk komme med penger og prioritere penger til sosial boligbygging?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Peter Gitmarks parti vil altså bruke 1,8 milliarder kr. på å fjerne boligbeskatningen. Samtidig er de ikke villige til å gå inn og forbedre bostøtteordningen for dem som trenger det best, nemlig de enslige og par uten barn. Bostøtten fungerer og er det viktigste boligpolitiske middelet, sier Peter Gitmark. Han har rett i at det fungerer. Hvis vi ser på statistikken, ser vi at folk med lavest inntekt - over 65 år - har en veldig lav boutgiftsbelastning, faktisk nede på 9 pst., mens unge mennesker, som oftest er enslige, har en boutgiftsbelastning på 40 pst. Mener Gitmark at for å hjelpe folk som har problemer på boligmarkedet, er det mer treffsikkert å gi skattelette til dem som eier bolig, enn det er å gi bostøtte til dem som trenger det? Mener han(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Det mest dramatiske sett fra de kommunene som har problemer med å skaffe boliger til sine bostedsløse, og de som har problemer med å skaffe boliger til sine flyktninger og andre vanskeligstilte, er reduksjonen i tilskuddet til billige utleieboliger, fra maksimum 60 pst. til 20 pst., som ligger i meldingen, med varsel om ytterligere nedtrapping og en økning i bostøtten fra 70 pst. til 80 pst. utmåling. Regnestykker fra Bergen og flere andre byer viser at for å klare å få utleieboligprosjekter til å lønne seg med den nye modellen, altså til å gå i null, må man øke boligenes husleie, slik at den ligger over gjengs leie i boligmarkedet. Det er over det som strengt tatt vil være lov til å ta fra mennesker som bor i boligen over lang tid. Mener kommunalministeren at det er riktig at for å finansiere utleieboliger må man ha ulovlig høy leie?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-14:
Jeg ber om ordet bl.a. for å rette opp en feil i innstillingen. Det er øverst i første spalte på side 32, og gjelder utvidelsen av bostøtten. Der skal det ikke stå "inntektskravet for alle husholdninger", men "finansieringskravet", som også var det jeg sa i mitt hovedinnlegg. Det er flere ting her som vi ikke får støtte for fra mindretallet i salen, men fra flertallet i komiteen. Men det er også noe jeg vil ta opp som vi fra SVs side har brakt fram som nye ideer på boligmarkedet, og som vi hadde syntes det hadde vært spennende å gå videre runder med. Det ene knytter seg til fastrente. Det er et spørsmål om det ikke hadde vært gunstig for det norske samfunn at en større andel av boliglån her i landet var knyttet opp med fastrentelån. Fordelene med det er påpekt i en avhandling fra Erling Røed Larsen, som jobber i SSB, som sier at svingningene i boligprisene er mindre i de land som har hatt høyt innslag av fastrente. I Norge har vi et høyt innslag av flytende rente, og vi har også hatt ekstremt høye svingninger, faktisk de fjerde største stigningene i nivået på boligpriser i løpet av 1980- og 1990-tallet, slik som det er påpekt i boligutvalgets innstilling. Det er slik at hvis man kjøpte en bolig i 1987, måtte man vente til 1999 før boligen reelt var verdt det samme. Hvis vi hadde hatt en større stabilitet i boligmarkedet, ville det ført til større trygghet for folk som i løpet av den perioden faktisk blir nødt til å selge. Vi vil be Husbanken gå videre inn på dette, og jeg vet at det åpnes for det i boligmeldingen. Vi hadde sett på det som et samfunnsgode hvis man hadde fått mer stabilitet på dette området. Det andre området er at vi foreslår en ny lov for ikke-kommersielle utleieboliger. Noe av det som er påpekt både fra statsråden og fra regjeringsfraksjonen i innstillingen, er at man ikke nødvendigvis er sikret at boligtilskuddet blir værende i utleieboliger. En av årsakene til det er at boligtilskuddet nedskrives over en tjueårsperiode. En annen årsak er at man ikke går inn og kontrollerer prisen. Ved å ha en lov om ikke-kommersielle utleieboliger, som man har i Sverige, Danmark og Finland, og som gir retningslinjer for hvordan man kunne styrt dette og sikret at boligtilskuddet ble værende, ser jeg at Regjeringen ville oppnådd sine mål. Vi ville vært lykkelige fra SVs side, og vi tror at det hadde kommet samfunnet til gode. Jeg vil få takke for en god debatt i denne omgang. Dette er et spørsmål vi kommer tilbake til ved senere anledninger.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
SV vil ha en stor ikke-kommersiell utleiesektor og mener at 10 pst. av boligene skal bestå av slike boliger. Arbeiderpartiet mener at det skal bygges flere ikke-kommersielle utleieboliger, men vil ikke gå så langt som SV. For Arbeiderpartiet ser først og fremst kommersielle utleieboliger som en sluseport over i et eiermarked. Det skal være leie knyttet til ungdom, til studier, til mobilitet og til midlertidighet. SV viser til våre naboland, som har et meget høyere antall slike boliger enn vi har her i Norge. Mitt spørsmål til representanten Heikki Holmås blir følgende: Mener SV at de nordiske landene har hatt en meget vellykket ikke-kommersiell utleiesektor? Og: Har ikke disse løsningene i våre naboland bidratt til større permanente forskjeller mellom folk, økt segregering, dyrere vedlikehold og dårligere bomiljøer?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg kan forsikre om at Arbeiderpartiet mener det fortsatt er viktig at folk eier sin egen bolig. Det er mange grunner til det, det kan man lese av innstillingen. Det er ikke slik at det er for mye at 80 pst. eier sin egen bolig. Men problemet er at det er for dyrt å komme inn på eiemarkedet. Derfor mener Arbeiderpartiet at vi i noen tilfeller må ha midlertidige løsninger, slik at man kan bo også i den tiden man har problemer med å kunne kjøpe seg en bolig. Vi har ikke forlatt noe som helst prinsipp i forhold til at vi mener at veldig mange skal eie sin egen bolig, men at det også er behov for et antall ikke-kommersielle boliger, er riktig.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Det har vært ført en veldig god boligpolitikk her i landet i ganske mange år, helt siden krigens dager. Det har gjort at vi har veldig mange som eier sin egen bolig. Husbanken har vært et av de viktigste elementene her. Derfor blir det ganske rart når både Fremskrittspartiet og regjeringspartiene mener at det ikke er bruk for Husbanken lenger. Arbeiderpartiet mener at Husbanken er og har vært det viktigste instrumentet i arbeidet med å føre og få til en god boligpolitikk her i landet. Derfor mener vi at det skal Husbanken fortsette å være. Det mener ikke Fremskrittspartiet.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Jeg kan forsikre representanten Holmås om at Arbeiderpartiet er til å stole på. Vi har sittet både i regjering og i opposisjon, så vi vet hva det betyr. Når det gjelder de tiltakene som vi har gått inn for i innstillingen, betyr de en kostnad på 1,5 milliarder kr. Vi mener at dette ikke skal tas det første året, men at det skal gå over fire år. Og jeg kan love representanten at det som vi har gått inn for sammen med SV og Senterpartiet, kommer vi til å oppfylle.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Høyre viser stadig til Econ-rapporten og har tolket den slik at Husbankens låneordninger har liten betydning for hvor mange boliger som blir bygd, og at Husbanken dermed kan bygges ned. Denne rapporten har høstet ganske sterk kritikk både fra byggenæringen, fra NBBL og fra Husbanken. Rapporten tar kun for seg bruken av oppføringslånet blant profesjonelle utbyggere i de fire største byene. Det er bare en liten del av Husbankens lånevirksomhet, og det er gjort i en periode med sterk vekst. Da er mitt spørsmål til representanten Skovholt Gitmark: Fastholder han fortsatt at det med bakgrunn i konklusjonen i Econ-rapporten kan sies at det ikke er behov for Husbanken som et virkemiddel for nybygging i hele landet, og spesielt i distriktene?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
Senterpartiet mener sammen med SV at det skal være et mål at 10 pst. av boligmarkedet skal bestå av ikke-kommersielle utleieboliger. Mitt spørsmål til representanten Meltveit Kleppa er: Er dette i tråd med Senterpartiets politikk, som er kjent for å verne om eiendomsretten, jf. tomtefesteloven som vi har til behandling i Stortinget nå, eller er dette et linjeskifte? Senterpartiet vil ha et eget skattefradrag for enpersonshusholdninger uten at det stilles krav til inntekt. Er dette god fordelingspolitikk, eller er det andre grunner for det? Senterpartiet vil at utgifter til lys og varme i bostøtten, også skal gjelde for barnefamilier, slik det er for alderspensjonister og uføre. Mitt spørsmål er da: Ville det ikke være bedre og mindre byråkratisk om det da gikk inn i den samlede bostøtten?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-14:
I dagens Aftenposten er det et oppslag om at Stortinget ønsker å endre retningslinjene for det individrettede tilskuddet, slik at tilskuddet ikke lenger skal avskrives, men innfris ved overdragelse til ny eier. Det er ikke nytt. Det er slik ved tilskudd til etablering i dag, men tilskudd som er ment å dekke en persons behov for tilpasning til bolig, skal ikke betales tilbake i dag. Men hvis vedkommende flytter på institusjon eller folk faller fra, er det ikke urimelig å kreve tilbakebetaling av tilskuddet. En tilbakebetaling må selvsagt håndteres med rimelighet, og vi har tiltro til at kommunene vil utvise godt, lokalt skjønn og finne en praktisk løsning på det i hvert enkelt tilfelle. Det skal ikke gjelde mindre beløp. Dette vil være positivt for kommunene. Man kan bruke de samme pengene flere ganger, og flere får tilskudd. Man får altså mer igjen for pengene. Det står i Høyres valgkampmateriell. Er ikke statsråden enig i det?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2004-06-14:
Boligtilskuddet i dag skal bidra til at personer med varig svak økonomi får et tilskudd, i snitt 160 000 kr, til etablering av egen bolig. I dag står det et godt oppslag i Aftenposten: "Gjør svake til evige klienter." La meg ta et lite eksempel: En funksjonshemmet flytter inn i en ny bolig, gjør store endringer på boligen for å kunne bevege seg fritt rundt. Det kommer opp situasjoner som medfører at vedkommende må selge. Selvfølgelig får ikke vedkommende tilbake de investeringene han har gjort. Samtidig gjør flertallsforslaget i denne salen det slik at vedkommende må betale tilbake til staten de pengene vedkommende har fått i boligtilskudd. Er dette en villet politikk fra SV? Er det en politikk for at de svake skal bli boende i sine boliger til evig tid? Det er blitt sagt at dette vil føre til at vanskeligstilte som rusmiddelmisbrukere, funksjonshemmede og uføre i realiteten ikke får mulighet til å flytte til en annen bolig, hvis staten krever pengene tilbake. Dette er, for å sitere Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, et meget dårlig forslag.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2004-06-14:
Det er behov for Husbanken. Det er en av grunnene til at Regjeringen styrker Husbanken. Husbanken blir en kompetansebank i større grad enn den har vært. Husbanken har også uttalt at de er meget godt fornøyd med boligmeldingen. Vi legger om støtteordningen, slik at man blir en bedre partner både for kommunene og gjør det lettere for disse å skaffe boliger til vanskeligstilte. Det er en meget viktig strategi i Regjeringens satsing på Husbanken.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2004-06-14:
Det er ingen regjering som har styrket bostøtteordningen mer enn nettopp denne. Vi har uttalt at bostøtten er det viktigste boligvirkemiddelet, og vi satser på det. Problemet er at det er i hvert enkelt budsjett man tar hensyn til økonomien for neste år, og ikke i boligmeldinger som denne. Vi har fått flere inn under bostøtteordningen enn noensinne. Vi har økt taket for bostøtten i de største byene. Men det skal ikke være sånn at den enkelte skal motiveres til trygd eller til å stå utenfor arbeidsmarkedet ved at de statlige overføringene blir så store. Den enkelte må også motiveres til arbeid, og det gjelder i all hovedsak enslige og enslige med barn. Det sier seg selv at dersom man er på trygd, får man også bostøtte. Men vi mener det skal lønne seg å være i arbeid, i motsetning til SV, som syr puter under armene på folk.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2004-06-14:
Det er et mål for denne Regjeringen at folk skal tjene på å være i arbeid. Det skal ikke være sånn at lavtlønte heller velger trygd fordi det er en mer lukrativ ordning. Men vi må selvfølgelig se på alle forskjellige ordninger for offentlige overføringer, for å se om den enkelte i større grad kan komme seg over i arbeid, fra f.eks. trygd. Enslige og par uten barn - i arbeid - får ikke bostøtte i dag. Det mener jeg er en god ordning, men en må selvfølgelig hele tiden vurdere samtlige ordninger som en har. Bostøtten er det viktigste virkemiddelet vi har i boligpolitikken, for at flest mulig skal komme inn i boligmarkedet og skal kunne eie sin egen bolig. Det ligger fast, og derfor har også Regjeringen mer enn noen annen regjering støttet og styrket bostøtten. Vi har fått flere mennesker inn under bostøtteordingen, og vi har fått hevet taket i bostøtteordningen. Det ligger fast, men utviklingen av bostøtteordningen videre er et budsjettspørsmål, vi kommer tilbake til det i budsjettet for neste år og i årene framover.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Etter å ha hørt innlegget fra saksordføreren, Heikki Holmås, får man inntrykk av at det meste er galt når det gjelder norsk boligpolitikk. Representanten jobbet iherdig for å finne kritiske innfallsvinkler til boligmeldingen og hostet opp slike gammelsosialistiske utsagn som at markedet må få mindre og ikke mer makt i boligpolitikken. Men det er jo slik at markedet fungerer godt - og har gjort det i over 50 år. Det tror jeg de fleste her er enige om. Hvis vi ser dette i et historisk perspektiv, mener SV at norsk boligpolitikk har vært mislykket, eller har den vært vellykket? Og mener SV at det var feil å satse på en så høy andel av privat eierskap som vi har i dag, siden SV utelukkende er kritisk og negativ til det meste som står i boligmeldingen?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Arbeiderpartiet skaper i likhet med både SV og Senterpartiet, iallfall i innstillingen, et inntrykk av at mye er galt på det norske boligmarkedet. Jeg synes det er noe underlig, siden boligmeldingen stort sett er en beskrivelse av dagens boligmarked, som i stor grad er et resultat av den boligpolitikken Arbeiderpartiet selv har stått for i en årrekke. Når Arbeiderpartiet i merknadene sier at det er behov for en betydelig styrking av de boligpolitiske ambisjonene, blir mitt spørsmål: Står det virkelig så ille til i det norske boligmarkedet at Arbeiderpartiet virkelig mener det er behov for en betydelig styrking av de boligpolitiske ambisjonene? Hva er det i så fall man sikter til her? Det kan da ikke være slik at alt er galt i det norske boligmarkedet, slik man får inntrykk av gjennom det som står i innstillingen.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Jeg vet faktisk ikke om jeg fikk helt med meg spørsmålet i denne replikken. Jeg hørte kanskje ikke godt nok etter. Men hvis det ble snakket om Husbanken, skal iallfall ikke Fremskrittspartiet underkjenne den historiske betydning for norsk boligsektor. Der fortjener Husbanken en anerkjennelse, for den har vært viktig og avgjørende for boligbyggingen i Norge. Men slik Fremskrittspartiet ser det i dag, er det ikke noen statlig oppgave å drive ordinær utlånsvirksomhet i bankmarkedet. Vi mener derfor at Husbanken på sikt bør avvikles, eller alternativt videreføres som en bank for reelt økonomisk vanskeligstilte i boligmarkedet, som har problemer med å skaffe seg lån i det ordinære kreditt- og bankmarkedet. Den ordinære boligbyggingen bør fortrinnsvis finansieres i det private bank- og kredittmarkedet. Jeg henviser i så måte til Econ-rapporten, som viser at det ikke vil bli bygd noe særlig færre boliger om vi ikke hadde hatt Husbanken.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Først: Når det gjelder bostøtte, sier vi i Fremskrittspartiet i likhet med alle de andre partiene at bostøtte er en treffsikker, god ordning, som vi vet har en god funksjon i boligmarkedet, for dem som har behov for den type offentlig støtte. Når det gjelder de mest vanskeligstilte - også bostedsløse - i boligmarkedet, er Fremskrittspartiet med på at det offentlige er nødt til å gå inn og foreta seg et eller annet for å hjelpe disse. Når det gjelder disse tilskuddsordningene i bostøtten, er det slik at renten har gått betydelig ned de siste årene. For en dels vedkommende har boutgiftene på grunn av rentenedgang blitt betydelig lavere. Jeg mener at bostøttenivået slik det er i dag, for de fleste grupper som dette omfatter, ligger på et fornuftig nivå. Det er det som er vår begrunnelse - som svar på representantens spørsmål.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Jeg skal prøve, president. Det er slik at Ensliges Landsforbund i en årrekke har drevet aktiv kampanjevirksomhet for de ensliges sak. Det er klart at det er veldig mange enslige husholdninger i Norge, og at man har et poeng, det ser jeg ikke bort fra. Fremskrittspartiet har hittil ikke sagt at vi vil føre noen særpolitikk vis-à-vis enslige husholdninger i Norge. Å utvide bostøtteordningen til også å omfatte enslige, tror jeg vi i Fremskrittspartiet har behov for en drøfting av innad i partiet. Jeg kan ikke svare på det spørsmålet. Det vil jeg ikke tro er noen farbar politikk fra Fremskrittspartiets side. Jeg tror, som jeg sa i stad, at bostøtteordingen for de gruppene den omfatter i dag, er tilstrekkelig. Vi treffer dem som har mest behov for bostøtte. Jeg tror at enslige, og det må vi huske på, ikke har andre utgifter som familier har, slik at her er det nok en viss overdrivelse når det gjelder behovet for bostøtte til enslige husholdninger.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Det er dyrt å bo mange steder i Norge, og mange norske boligeiere er opptatt av bokostnader, boutgifter. Norske boligeiere betaler faktisk ca. 40 milliarder kr i kommunale gebyrer, statlige avgifter og boligskatter. Vi har fordelsskatt, eiendomsskatt, formuesskatt, dokumentavgift, arveavgift og enkelte andre boligrelaterte skatter. Likevel finnes det altså dem som hevder at boligbeskatningen er lav i Norge, og at det er rom for å øke skattene på fast eiendom. Da blir mitt spørsmål: Vil Senterpartiet arbeide for at boligbeskatningen for private boliger i framtiden ikke blir det nye skatteobjektet fra statens side? Eller er det bare gårdsbruk og landbrukseiendommer som skal ha lave skatter og avgifter i dette landet?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-14:
Statsråden innledet med å bekymre seg over veksten i boligprisene. Boligprisene har altså økt 13 pst. bare på ett år. Det er langt over den generelle prisstigningen. Sterk prisstigning på boliger og synkende produktivitet i byggenæringen de senere årene er blitt en boligpolitisk utfordring av dimensjoner. Jeg mener å kunne konstatere at synkende produktivitet i byggenæringen er kommet etter at den nye plan- og bygningsloven ble implementert i 1997. Den skapte enormt mye mer byråkrati, treg saksbehandling i kommunene, og den medførte betydelig økt papirarbeid for håndverkerne. Håndverkerne bruker i dag forholdsvis mye mer tid på å fylle ut og forholde seg til skjemaer enn på å svinge hammeren, som de burde ha gjort. Ser statsråden at det kan være en sammenheng mellom plan- og bygningsloven, som har skapt mindre konkurranse, og den synkende produktiviteten i boligbyggemarkedet? Er statsråden enig i at plan- og bygningsloven kan være en del av forklaringen på at vi nå ser høyere priser og lavere produktivitet i byggebransjen?