Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-04-10:
Å bekranse seg med ord er enkelt. Frihet, mangfold og kvalitet er den nye regjeringens laurbærkrans i kulturpolitikken. Det som imidlertid er en utfordring, er at regjeringens kulturpolitiske ledelse har bekranset seg selv før jobben er gjort. Hva tenker en danser når jeg sier frihet for dansen? Jeg tror han tenker mulighet til å spre dansekunst over hele landets dansegulv, økonomiske rammer som skaper rom for innovasjon, stipend som gir danserne mot til å feile, frigjørende offentlige støtteordninger og forutsigbare pensjonsordninger. Hvis jeg spør en skuespiller hva hun tenker når jeg sier mangfold, ville kanskje svaret være god rekruttering og stimulering av skuespillere fra alle demografiske aspekt, god fordeling av hovedroller, sterk spillestøtte til ulike produksjoner, mulighet til å spille klassikere, men òg stimulans til å sette opp samtidsproduksjoner. Hvis jeg spør en filmregissør hva han tenker om kvalitet, tror jeg svaret ville vært et ønske om støtte til å prøve og feile, støtte til å gå hele veien til god kvalitet, for kvalitet kommer ikke av seg selv. Vi kan ikke vedta kvalitetsfilmer, men vi kan vedta støtteordninger som gir mulighet for å skape kvalitetsfilm. Hvis vi så hører hvilke svar den nye politiske ledelsen i Kulturdepartementet gir, er det noe uklart. Frihet skal du få f.eks. gjennom å slippe å få offentlig støtte. Mangfold skal komme av seg selv. Det private næringslivet skal framelske nye ting, eller sagt på en annen måte: skattelettelser til dem som vil bestille kunst og kultur som passer firmaets visjon og merkevare. Kvalitet skal de selvsagt støtte uten å tenke på hvor den kommer fra. Jeg er redd for at vi raserer grunnlaget for hvordan man skal kunne leve som profesjonell kunstner gjennom å satse alt på ett kort, og jeg er redd for at det private næringslivet skal være regjeringens nye reddende engel. Av og til mistenker jeg at det ikke er mange kulturentusiaster i den nye regjeringen. Hvis de finnes, må de i tilfelle tørre å komme opp på scenen nå. Fram til nå har vi hørt mange fine ord, ord som kan fylles med mening hvis en ønsker det. I Arbeiderpartiets program har vi gitt disse fine ordene et innhold. Vi vil sikre frihet for kunstnere til å gi kulturopplevelser av god kvalitet gjennom å gi 1 pst. av statsbudsjettet til kulturformål. Vi vil sikre offentlige bevilgninger slik at utøverne får trygge og gode rammer, og vi skal holde oss på armlengdes avstand fordi kunstnerne skal være frie. Mangfold skal sikres gjennom å gi mulighet for alle sjangre til å utvikle sin kunstart, og ved at hele landet får ta del i uttrykkene. Kvalitet får vi gjennom å satse bredt for å nå toppene, jobbe i hele landet og gjøre kulturskolene viktige og tilgjengelige for alle barn, sånn at vi oppdager talenter tidlig og gir dem næring i det videre løpet. Grunnfjellet må være stødig for å skape de imponerende toppene. Den viktigste tilbakemeldingen jeg får når jeg reiser rundt i landet og møter næringen, er at Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen ga trygghet. Vi var tydelige. Jeg opplever òg en motsetning mellom det den forrige regjeringen gjorde, og det den nye regjeringen gjør. Den nye regjeringen higer etter private penger og støtteordninger fra næringslivet, noe vi alltid har ønsket velkommen som et supplement til den offentlige støtten. Jeg mistenker at de private støtteordningene mer vil komme næringslivet til gode enn den frie kunsten.