Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2001-04-04:
Norsk fengselspolitikk har de siste ti årene vært preget av fangenes interesseorganisasjon, KROM. Argumentasjonen som går ut på at hensikten med straff er frigivelse og tilbakeføring til samfunnet, har ført til at ordningen med åpen soning, frisoning, permisjoner og samfunnstjeneste har fjernet det meste av straffeelementet under soningen av straffer som i utgangspunktet er urimelig korte. En straffereaksjon kan ikke virke preventiv med mindre den føles som en straff. Tilbakeføring til samfunnet og trening i å omgås andre mennesker utenfor fengselsmurene bør først starte helt mot slutten av soningstiden eller etter at soningen er avsluttet. Kombinasjonen av at en kriminell av egen erfaring har oppfattet at det faktisk er noe ubehagelig å sitte i et fengsel og god kontroll og oppfølging etter at dommen er sonet, er etter Fremskrittspartiets mening veien å gå. KROM-bølgen bør byttes ut med en fast, klar og grensesettende fangepolitikk dersom vi skal oppnå økt trygghet for lovlige samfunnsborgere. De forslagene som Stortinget vedtar i dag, trekker i begge retninger, både i retning av å styrke KROM-bølgen og i retning av å stanse liberaliseringen. Mest positivt er det kanskje at det blir gitt et større innhold i samfunnstjenesten, som også skal kunne brukes som alternativ til betingede dommer. Like fullt er det for slapt at samfunnstjenesten begrenses til noen få timer daglig, og den bør ikke kunne brukes som alternativ til ubetinget fengselsstraff. Det er betenkelig at det åpnes adgang til å sone utenfor fengsel, at ordningen med hybelhus blir opprettholdt som soningsalternativ til å sitte i fengsel, og at personer som får såpass strenge straffer – vel å merke i norsk målestokk, for strenge straffer er det jo egentlig ikke – som opptil to år, kan starte soningen i fengsel med lavt sikkerhetsnivå. Det er verdt å merke seg at Riksadvokaten mener at det er et gjennomgående trekk ved den nye loven at det åpnes for nye soningsformer i frihet, og at flere høringsinstanser er skeptiske til gjennomføring av straff utenfor fengsel. Selv om saksordføreren har gjort en glimrende jobb med gode merknader, underbygger Riksadvokatens konklusjon påstanden om at denne reformen i sum er til det verre. Fremskrittspartiet har flere ganger tidligere lagt fram forslag om at det må gjøres straffbart lovmessig å rømme fra fengsel. Det er derfor selvfølgelig positivt at dette nå blir vedtatt. Ordningen med prøveløslatelser bør fjernes helt. Jeg kan ikke se noen fornuftig begrunnelse for at en person skal slippe unna straffen sin etter å ha sonet 2/3 bare fordi han oppfører seg pent. Det må være en selvfølge at en fange opptrer med respekt overfor de ansatte og følger de reglene som gjelder i fengselet. Gjør han ikke det, må det få konsekvenser. Enhver form for trakassering av ansatte i form av trusler, spytting eller skjellsord bør automatisk politianmeldes, og man kan bruke de paragrafene som finnes i dag, som gjelder trusler, vold og trakassering av offentlige tjenestemenn. Det bør føre til ubetingede fengselsstraffer, som må sones i etterkant av den straffen en fange allerede er inne til soning for. Man kan altså innføre en ordning med tilleggsstraff for uakseptabel oppførsel istedenfor lavere straffer for normal oppførsel. Det er domstolene som skal bestemme straffereaksjonene, og derfor bør utgangspunktet være at en fange sitter i fengsel i den tiden en domstol har ment at han bør sitte i fengsel. Derfor fremmer Fremskrittspartiet på nytt forslag om at ordningen med prøveløslatelse fjernes helt. Til slutt vil jeg ta opp forslagene fra Fremskrittspartiet, som står å lese i innstillingen.