Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Det er mye bra i denne opptrappingsplanen for rusfeltet, ikke minst at vi tverrpolitisk fortsetter å løfte fram en pasientgruppe som virkelig trenger å bli sett. Det er også gledelig at det har skjedd så mye bra de siste ti årene. Men det er vårt ansvar som politikere å sette tydelige mål og ambisjoner på vegne av ruspasientene. Jeg velger derfor å bruke innlegget til å trekke fram de områdene der Arbeiderpartiet mener at vi burde ha gått lenger, vært enda tydeligere og ikke minst mer ambisiøse. Arbeiderpartiet mener at sammenhengen mellom alkohol og helse burde fått en langt større plass i rusmeldingen. Alkohol utgjør en stor risiko for tap av leveår, gir over 70 000 barn en utfordrende oppvekst og er også hovedinngangen til andre, ulovlige, rusmidler. Det har vært en markert økning i alkoholrelatert sykelighet og innleggelser i sykehus. Ifølge SIRUS har 17 pst. av befolkningen et risikofylt alkoholforbruk. Det burde ha vært utarbeidet en revidert veileder til fastlegene. Fastlegene burde fått en tydeligere rolle. Det er behov for å styrke tiltak på arbeidsplassene og være langt tydeligere på forebygging og oppfølging av utsatte grupper, spesielt barn, og tiltak rettet inn mot hele familier som er omfattet av alkoholproblemer. Det bør opprettes et register for barn født med abstinens, og barna bør få rett til oppfølging fram til voksen alder. Barnevernloven bør også endres slik at utsatte familier kan følges opp før fødsel. Det er også en svært stor andel av barn og unge i barnevernet med psykiske problemer og store rusutfordringer. Rus vet vi forsterker og skaper sosial, helsemessig og økonomisk ulikhet. Derfor trenger vi en tydelig rusplan. Det andre området der Arbeiderpartiet mener vi burde gått lenger, er organisering av tjenestene for de tyngste rusavhengige. Det er få pasientgrupper som trenger hele helsetjenesten mer enn alvorlig rusavhengige. Gjennomgående i rusplanen vises det til behov for bedre koordinerte tjenester. Vi vet også at skal den medisinske behandlingen ha ønsket effekt, må det være et tett og løpende samarbeid mellom kommune, Nav og spesialisthelsetjenesten. Det er behov for å utnytte alle sider av samhandlingsreformen. De største byene har de største utfordringene og har kommet lengst i utviklingen av tilbudene. Derfor foreslår Arbeiderpartiet at de største byene får prøve ut nye samhandlingsmodeller for å få et mer helhetlig og individuelt tilpasset behandlingsforløp mellom spesialisthelsetjeneste, kommunehelse, arbeid og bolig. Vi vil spesielt framheve Helse Bergen, som har utviklet et samarbeid knyttet til de tyngste unge rusavhengige fra Floenkollektivet. Det dreier seg om ungdommer mellom 18 og 30 år. Parallelt med behandling har de fått tett oppfølging med den evidensbaserte metodikken individuell jobbstøtte, der ruspasienter har fått støtte til å komme inn i det ordinære arbeidsmarkedet. Husk: Dette er noen av de tyngste rusavhengige vi har med å gjøre. Resultatet er oppsiktsvekkende. 28 av de 53 deltakerne er i dag i lønnet 100 pst. jobb i det ordinære arbeidsmarkedet. Tilbakemeldingen fra dem er at tilhørighet i arbeidslivet betyr enormt mye nettopp for å skape nye nettverk. Dette burde ikke bare være en vekker når det gjelder rusbehandling, men også når det gjelder Nav-tiltak rent generelt. De tyngste rusavhengige har svært sammensatte helseutfordringer. Arbeiderpartiet mener at de skal behandles som andre pasienter, og at leger derfor skal ha rett til å bruke hele Felleskatalogen i behandlingen av ruspasienter – på lik linje med andre pasienter. Dette har doktor Sverre på 24SJU framhevet en rekke ganger. Vi registrerer også at helseministeren har vært i dialog, og vi ser fram til at det skjer noe konkret på det området også. Vi forstår heller ikke hvorfor regjeringen velger å overprøve de tyngste medisinske fagmiljøene når de vil forske på om heroinassistert behandling kan bidra til å få dem som har prøvd alt, som kanskje ikke tåler metadon eller de andre substitusjonsmedisinene, til å komme vekk fra jaget etter rus, og under helsehjelp. En slik overprøving av de medisinske fagmiljøene ville aldri ha skjedd overfor andre pasientgrupper. Det er også etisk utfordrende at vi vet så lite om effekten av behandlingen som tilbys av de ulike rusinstitusjonene. Det forundrer Arbeiderpartiet at det ikke er større interesse for å få mer kunnskap, til beste for pasientene. Det må stilles krav om at kvalitetsregisteret som nå er utviklet og skal gjelde for Helse Vest, må gjelde for hele landet og rulles ut parallelt med at det rulles ut i Helse Vest. Det er en svært stor andel private aktører innen rusbehandling, og kvaliteten er varierende både i offentlige, private og ideelle rusinstitusjoner. Det burde i hvert fall være i alles interesse å skille ut de gode og kutte ut dem som ikke gir god behandling, eller som også, i mange tilfeller, forverrer helsetilstanden til ruspasienter. Rus og psykiske lidelser er overrepresentert blant innsatte. Arbeiderpartiet er tydelig på at syke mennesker som begår lovbrudd, skal møtes med sivilrettslige framfor strafferettslige tiltak. Vi vil ha helsehjelp framfor fengsel og at det tilrettelegges for bedre helsehjelp i fengslene og mer systematisk oppfølging etter endt soning. Når det gjelder narkotikadomstolen, hadde vi en målsetting om å få 100 inn under den alternative soningsformen, men fortsatt er det bare 30. Så her trenger vi tett samhandling om kompetanse knyttet til justis og tiltak som gir effekt. Men vi får også tilbakemeldinger om at mangel på bolig er en av utfordringene, og det er et av kravene for å komme inn under denne alternative behandlingsformen, som gir langt bedre resultater enn tilsvarende internasjonalt, men også sammenlignet med andre tiltak innenfor Nav. Det er behov for mer kunnskap om rusfeltet, og det bør fortsatt være øremerkede forskningsmidler for å bygge opp kvaliteten på rusforskningen. Herved fremmer jeg det forslaget som Arbeiderpartiet står bak. Vi slutter oss ikke til hovedmålet i opptrappingsplanen om at reell brukerinnflytelse skal sikres gjennom fritt behandlingsvalg. Vi mener det er langt viktigere at ruspasientene får reell brukermedvirkning ved å få rett til å velge sitt eget behandlingsforløp framfor bare å få velge en bestemt institusjon. Skal brukermedvirkningen bli reell, trenger de kunnskap om de ulike behandlingstilbyderne, og det henger igjen sammen med behovet for å rulle ut kvalitetsregisteret, som kan gi informasjon om hva som gir effekt – innholdet i de ulike behandlingstilbudene. Men vi kommer subsidiært til å stemme for I, slik at vi får en opptrappingsplan, for det fortjener alle som i dag sliter – både med tyngre rusutfordringer og med alkoholutfordringer.