Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Denne debatten har bekreftet den brede oppslutning som det er om den politiske linjen som utenriksministeren trakk opp i sin redegjørelse. Det er bra. De forbehold som er anmeldt, skal vi ikke overse. Men de er tross alt i margen av den brede enighet. Jeg er særlig glad for den brede støtten som er kommet til uttrykk til arbeidet for menneskerettigheter, beskyttelse av minoriteter og arbeidet mot diskriminering og forfølgelse. Krisen i Europa har jo ført til at dette uhyret igjen har reist hodet, også her. Her har vi heldigvis et institusjonelt rammeverk som er viktig i kampen mot disse kreftene – Europarådet, OSSE og EU-samarbeidet. Det er viktige institusjoner, som også representanten Håkon Haugli refererte til – arbeidet i Europarådet. Jeg synes det er veldig bra at Stortingets medlemmer i disse ulike internasjonale parlamentarikerorganisasjonene også deltar og bringer debatten derfra inn i utenriksdebatten. Det har også skjedd noe annet i EU-samarbeidet som er viktig for å bygge ut og befeste demokratiet i hele Europa, nemlig på Balkan. Da jeg var på møtet med lederne for europautvalgene i EU-landene i Dublin nylig, hvor Norge fikk være observatør, satt jeg på observatørbenken sammen med representanter fra Serbia, Makedonia og Montenegro. Det er gitt uttrykk for at disse landene er på vei inn. Noen har begynt forhandlinger, andre står i startgropen. Fra før er Slovenia tatt opp som medlem, og til sommeren kommer Kroatia inn som medlem. Da blir det siste hjørnet av Europa integrert i det europeiske samarbeid. Dette var også en del av Nobelkomiteens begrunnelse for å tildele EU fredsprisen i fjor. Vi leser nå om daglig økende kontakt og samarbeid mellom Beograd og Kosovo, tross uenigheten om status. Dette er også et resultat av Serbias ønske om å integreres i EU-samarbeidet. Så noen kommentarer: Representanten Morten Høglund uttrykte glede over det som lå i redegjørelsen om viktigheten av handel og næringsliv og å koble næringsutvikling på utviklingsbistand. Det var ikke så naturlig for en del år siden, sa Høglund. Da tror jeg vi skal gå noen flere år tilbake. Jeg mener at det under denne regjeringen faktisk er gjort veldig mye for å bringe næringslivstenkningen, veksttenkningen, inn i utviklingssamarbeidet. Vi har hatt stortingsmeldingen om næringslivets samfunnsansvar i en globalisert verden: Klima, konflikt og kapital. Norsk utviklingspolitikk i et endret handlingsrom. Vi har hatt stor satsing på Norfund og energiutvikling i land. Jeg mener vi har fornyet og skal fortsette å fornye utviklingspolitikken – mer investeringsdrevet, hvor investeringer utvides fra viktige innsatser for utdannelse og helse til energi og ressursforvaltning, olje for utvikling er et viktig grep, og matvaresikkerhet. Frihandelsavtaler har vært berørt. EUs og USAs forhandlinger blir en utfordring for EFTA. Det må vi diskutere og se om vi kan komme i gang med, vi også. Det er også i EFTA diskutert å starte frihandelsavtaler med flere land i Afrika sør for Sahara, hvor det er en sterk økonomisk utvikling. Ivar Kristiansen reiste spørsmålet om vi engasjerer oss for mange steder, og om vi har kapasitet til det. Der hørte jeg noe man sjelden hører i disse dager, nemlig et lite ekko fra gammelt av: bekymring fra Høyre om staten strekker seg for mye ut. Men det var kanskje mer et retorisk grep. Så uttrykte han bekymring over Kinas interesse i Arktis – er det problemfritt, var spørsmålet han reiste. Vi skal aldri være naive i forhold til andre land, verken små eller store naboland, men ønsker vi et Kina som oppfører seg – skal vi kalle det – normalt, må vi også behandle det som et normalt land. Det tror jeg er viktig. Så til slutt Ellingsens refleksjon over våre problemer i lys av de erfaringer vi gjør oss når vi besøker andre land. Det tror jeg vi kan dele alle sammen. Det blir spennende å høre om det kan føre til litt mer lavmælthet når det gjelder den norske klagingen, også her i salen.