Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Det er en gladsak, det som legges fram om at herreløs arv nå skal gå til frivillige organisasjoner. Dette var også en del av den avtalen som de fire samarbeidspartiene undertegnet – et viktig punkt der – som jeg tror bl.a. har vært veldig viktig for Kristelig Folkeparti, men det er også noe som Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre har støttet. Derfor er det gledelig å registrere at også Senterpartiet i komiteen støtter denne saken. Flere av oss har tidligere fremmet forslag om dette i forskjellige innstillinger, men blitt nedstemt under den tidligere regjeringen, som styrte i åtte år. Det er gledelig at man nå kan se at det som før forsvant inn i det store intet, som noen kanskje vil kalle statsbudsjettet, nå vil bli øremerket til frivillig arbeid for barn og unge og skal håndteres av Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, LNU, en organisasjon som har bred erfaring med å fordele støtte til forskjellige typer barne- og ungdomsorganisasjoner, og som gjør dette på en utmerket måte. Så Fremskrittspartiet er veldig glad for at vi i dag har fått denne saken så raskt fra regjeringen, og at vi nå får på plass de nødvendige lovendringene. Men grunnen til at jeg tegnet meg, er egentlig begrunnelsen fra Arbeiderpartiet for å si nei. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet viser til at de i sitt alternative statsbudsjett ville bevilge mer penger til kultur og frivillig arbeid enn regjeringen, men konsekvensene av dagens stemmegivning er at kulturlivet, det frivillige arbeidet, skal klare seg med 10–20 mill. kr mindre enn det flertallet stemmer for i dag. Det er konsekvensen av den voteringen. Så er det litt underlig at man bruker argumentet om at ordningen med at midlene skal fordeles av LNU, vil bli en kostnadskrevende og byråkratisk ordning. Hvis man mener det, mener man altså at ordningen med alle de millionene man allerede før denne lovendringen bevilger til frivillig arbeid, via bl.a. LNU, er byråkratisk og kostnadskrevende. Da lurer jeg på: Hvordan har man egentlig tenkt at denne typen midler skal fordeles til frivillig arbeid? For jeg antar at det ikke er noe mindre kostnadskrevende eller noe mindre byråkratisk å fordele noen hundre millioner enn å fordele 10–20 mill. kr. Det er det samme systemet som skal gjøre det. Men det som trigget meg aller mest, var argumentet om at det ville være veldig spesielt at man kunne risikere at herreløs arv ble brukt til noe som den som har gått bort, ikke ønsket. Det kunne blitt en veldig spennende debatt hvis vi også tok den i forbindelse med skattesystemet. For det er ganske mye av det som staten tar av mine skattepenger som blir brukt til noe jeg ikke er enig i. Men det får jeg ikke noe gjennomslag for, nødvendigvis, med mindre jeg går inn i politikken. Da får jeg kanskje litt gjennomslag, og derfor gikk jeg inn i politikken. Det er mange penger man tar inn, det er vel noe sånt som 700–800 mrd. kr hvert år som staten tar inn i skatter og avgifter uten å spørre folket om det er greit at vi bruker det til det formålet eller det formålet. Så den debatten og det argumentet er egentlig ganske festlig, sånn jeg ser det, at det kunne «vere i strid med arvelatars ynske», som det står i merknadene. Det er altså slik i Norge at vi tar inn betydelige midler fra veldig mange mennesker og bruker dem til de formål som Stortingets flertall og flertallet i kommuner og fylkesting mener er korrekt. Sånn sett gjør man det på samme måte i denne saken. Det som er mest gledelig med saken, er at nå vil 10–20 mill. kr hvert år kunne gå til økt arbeid for frivillige organisasjoner for barn og unge. Derfor er dette en gledens sak.