trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Statsministeren seier at han er for prosjektfinansiering. Eitt av dei prosjekta som regjeringa meiner dei har prosjektfinansiering på, er Oslo–Ski, men det er ingen innanfor Samferdsels-Noreg som veit når Oslo–Ski skal vere ferdig. Ingen i Jernbaneverket, ingen som jobbar med dette, veit når sluttdatoen er –for eit gigantisk prosjekt, på 18 mrd. kr! Hadde vi sett ein sluttdato der, kunne vi ha skapt føreseielegheit for dei som byggjer prosjektet, for entreprenørar, for anbodskontraktar. Resultatet av at regjeringa ikkje har sett nokon sluttdato, er at det prosjektet kjem til å bli mange hundre millionar kroner dyrare enn det det kunne ha vore om ein hadde hatt ein sluttdato. Ser statsministeren at den måten å organisere denne typen prosjekt på – å ikkje ha ein sluttdato – ikkje skaper føreseielegheit?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Det er heilt riktig som statsministeren seier: Svenske vegar var meir tilrettelagde for å byggje midtrekkverk på enn norske vegar. Så skal me òg vere så ærlege og seie at midtrekkverk er eit relativt nytt verkemiddel, men det har vist seg å vere særdeles vellykka i kampen mot trafikkdød og talet på trafikkskadde. Derfor er mi utfordring til statsministeren: Når me veit kor vellykka dette har vore, og regjeringa no jobbar med neste Nasjonal transportplan, kan han love at nettopp midtrekkverk vil vere eit hovudsatsingsområde for neste Nasjonal transportplan? Da er det ikkje nok berre å ha pengar til å setje opp midtrekkverket, da må me òg satse pengar på å utvide dei hovudferdselsårene som me veit treng utviding for at det skal vere plass til nettopp midtrekkverk, som har vist seg å vere veldig vellykka.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Eg er veldig glad for det statsministeren no er veldig tydeleg på, nemleg at den praksisen som no er blitt avdekt, kan ein ikkje fortsetje med. Så er det òg eit etisk dilemma her. Me veit at me har 299 seinabortar på bakgrunn av sosial indikasjon, dvs. at det ikkje er noko gale med fosteret – det kunne ha blitt født eit friskt barn. Da må me som politikarar stille oss nokre spørsmål, for da er det sosiale forhold som gjer at desse barna ikkje blir fødde. Me veit at me har ein eingongsstønad som er veldig låg, og det gjer det veldig urettferdig om ein ikkje er i ein jobb. Me veit f.eks. at studentar har veldig lita oversikt over kva for rettar dei har om dei vel å føde barnet. Ser statsministeren at me har ein jobb å gjere for å forbetre dei sosiale forholda, slik at fleire vel å bere fram barn – når me har 299 seinabortar på sosial indikasjon?
Erna Solberg (Høyre), 2012-05-16:
Det finnes noe det er grunn til å glede seg over i vårt samfunn. Blant annet viste statistikken i fjor at antallet drepte i norsk trafikk hadde falt til under 200, det var 170 mennesker som døde i trafikken, et betydelig lavere tall enn året før. Fra å være på toppen i trafikksikkerhet i 2000 falt Norge ned til femteplass i løpet av det tiåret vi har lagt bak oss. Selv om vi hadde forbedring i fjor, viser de første tallene fra i år at antallet er stigende. Det er 54 personer som har mistet livet i trafikken i løpet av de fire første månedene, mot 51 personer i fjor. Av de 13 som på tragisk og brutalt vis døde i trafikken i april måned, ble seks drept i frontkollisjon. Det er en ganske stor sammenheng mellom kvaliteten på veien og utgangen av en ulykke, altså om folk blir alvorlig skadet eller drept. Uhell kan skje, men når vi har dårlig sikrede veier, er konsekvensene av uhellene større enn de ellers ville ha vært. Derfor synes vi det var bra at regjeringen i Nasjonal transportplan sa at den skulle bygge mer midtrekkverk: 750 km «midtrekkverk og andre mindre trafikktryggleiksutbetringar». Vi ønsker et høyere tempo. Det vi ikke var forberedt på, var det som har skjedd senere, nemlig at midtrekkverk nå er omdefinert til i hovedsak å bli rumlefelt. Slik utbyggingen har vært de siste årene under denne regjeringen, vil vi stå igjen med 195 km med midtrekkverk og 595 km med rumlefelt. Mener statsministeren at rumlefeltene er like god sikring mot tap av liv ved frontkollisjoner som det å bygge midtrekkverk?
Erna Solberg (Høyre), 2012-05-16:
Det er ingen tvil om at når antallet drepte går ned, er det bl.a. fordi veistandarden på viktige strekninger er blitt bedre. Ett viktig tiltak er at man skiller møtende trafikk. Veldig mange – nesten 40 pst. – av dem som dør i trafikken, dør i en møtekollisjon. 50 pst. av dem som er i en utforkjøring, kjører ut til venstre. Alt dette kunne ha vært hindret ved at man hadde skilt motgående trafikk. Det er når en ikke skiller motgående trafikk, at et uhell blir til en katastrofe for flere familier, med mange drepte. Derfor er det litt spesielt at regjeringen for tiden bruker mer tid på å omdefinere hva de lovte i valgkampen 2009, nemlig å bygge 750 km midtdelere, enn de bruker på å få bygget disse. Nå forsøker man å hevde at det man lovte, var midttiltak, men det som ble sagt i valgkampen, var 750 km med delt trafikk. Et rumlefelt vekker en slumrende sjåfør, men det redder ikke liv i en møtekollisjon.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Jeg registrerer at statsministeren sa gode veier. Han sa ikke trafikksikre veier. Jeg hørte også at statsministeren i forrige runde sa at de bygde smale veier på 1950- og 1960-tallet. Da lurer jeg på om ikke statsministeren bør gå tilbake til kontoret sitt etterpå og se på et av de nye prosjektene som ligger til behandling i Stortinget, på E16 Bagn–Fønhus, hvor man foreslår å bygge 8,5 meter veibredde. Det betyr at det ikke er mulig å sette opp trafikksikkerhetstiltak. Kanskje statsministeren bør gå tilbake og se på hva hans egen samferdselsminister holder på med. Dette er bare ett eksempel. Denne regjeringen bygger smale, trafikkfarlige veier og ikke brede, trafikksikre veier. Vil statsministeren nå garantere at når man bygger nye veier, bygger man dem brede, slik at det faktisk er mulig å få på plass midtdelere og andre trafikksikkerhetstiltak i 2012, og ikke bare skylde på det man gjorde på 1950- og 1960-tallet?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Jeg har et spørsmål om et tema som er både etisk krevende og vanskelig, men som likevel fortjener å bli løftet inn i Stortinget. I januar i år sendte jordmødre og barnepleiere ved fødeavdelingen på Rikshospitalet et brev til Helsedirektoratet med kopi til bl.a. helseministeren. Temaet var abortpraksis på avdelingen. De reagerte på antall senaborter som var innvilget etter anke i den sentrale klagenemnda, og flere senaborter som var innvilget på grunn av «sosial indikasjon». Fosteret var altså friskt. Jordmødrene skriver i brevet sitt: «Det har i fleire tilfeller ved «sosial indikasjon» blitt født foster i veke 20-23 som etter fødsel har hatt hjerteaksjon mellom 45-90 minutt og veid opp mot 400-600 gram. Samstundes som abortene foregår vert det født barn spontant i veke 23-24 som overflyttast nyfødtavdelinga og gitt intensiv behandling.» Jordmødrene viser til at de synes dette er en svært vanskelig etisk situasjon, også samvittighetsmessig. De har opplevd at ved flere slike senaborter er det blitt født barn som er og kunne vært levedyktige. Dette viser oss at det er viktig å ha ansatte som tenker etisk og kritisk. Jeg er overbevist om at statsministeren reagerte på samme måte som oss andre da denne praksisen ble avdekket. I abortloven heter det bl.a. at dersom det er «grunn til å anta at fosteret er levedyktig, kan tillatelse til svangerskapsavbrudd ikke gis». Mitt spørsmål til statsministeren er: Når friske barn fødes og lever etter fødsel, bør ikke disse barna få de samme rettighetene – hjelp til å leve – uansett om de fødes spontant eller provosert?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at regjeringen har reagert på den praksisen som har blitt avdekket. Men dette viser oss noe av det etiske dilemmaet som vi nå står overfor, med et regelverk som ble laget i en tid da den medisinske utviklingen ikke var kommet så langt som det den er nå. Nå jobber det mennesker på fødeavdelingen, side om side, der man på den ene siden redder friske barn som er født, og på den andre siden legger barn til side som har akkurat samme vekt og samme antall uker som dem man setter alt inn på å redde. I tillegg til bare å se på om praksis gjennomføres, tyder dette på – og det ønsker jeg at statsministeren skal bekrefte – at man nå må gå gjennom det regelverket som ble laget for nesten 40 år siden, og sammenligne det med den medisinske utviklingen. Uavhengig av hvilket grunnsyn vi har på abort, er dette en oppgave vi som samfunn må gjøre.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Det er riktig som statsministeren sier, at dette var et av mine få frierier som ble innfridd av denne regjeringen. Vi har et forlik på privatskoleområdet. Jeg må si at jeg også reagerte på kunnskapsministerens kunnskapsløshet, om hun har blitt tolket for strengt. Det viser kanskje noe om at man ikke helt forstår det mangfoldet vi faktisk har lagt til rette for. Et eksempel er St. Sunniva skole her i byen. 60 pst. av foreldrene kommer fra et annet land, og det er 40 nasjonaliteter representert. Det representerer mangfold, og det representerer integrering på en veldig god måte. Hvis vi skal klare å ivareta dette mangfoldet og de alternative skolene som regjeringen og Kristelig Folkeparti har vært enige om skal bestå, og sikre at vi ikke får kommersielle aktører inn, må det til en ny finansieringsordning for de eksisterende skolene. Vil statsministeren se på den utfordringen og komme med noen positive svar, så vi beholder det mangfoldet vi har?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-05-16:
Som statsministeren også bekrefter, er dette en svært alvorlig sak. Jeg vil berømme jordmødrene som slo alarm om den ulovlige praktiseringen av abortloven. Undertegnede, i tillegg til representanter fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, sendte for en uke siden et brev til helseministeren der vi ba om at hun gir en redegjørelse for Stortinget om saken, oppfølgingen av den med vekt på en vurdering av de aktuelle barnas juridiske stilling og hvilke vurderinger klagenemnda har gjort av behovet for klargjøring av regelverket, men vi har ikke fått noe svar. Synes ikke statsministeren det er et rimelig ønske at helseministeren kommer til Stortinget og redegjør for en så alvorlig sak?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Det var mye snakk om det nye Fremskrittspartiet og det gamle Fremskrittspartiet. Jeg skjønner at Stoltenberg hadde mer sans for det gamle. I mandagens Aftenposten er det litt snakk om kanskje det nye Arbeiderpartiet. Jeg siterer: «Arbeiderpartiet vurderer å la offentlige utbyggingsselskaper ta opp lån for å sikre og få fart på utbygging av vei og bane.» Dette sier Anne Marit Bjørnflaten, Arbeiderpartiet, nestleder i transportkomiteen. Dette er litt det nye Arbeiderpartiet, føler jeg. Dette er det mange her i Stortinget og mange i Arbeiderpartiet som har tatt opp. Så kommer statsministeren hit i dag og – føler jeg – gir en presentasjon av det gamle Arbeiderpartiet igjen. Så jeg vil gjerne få bekreftet: Er dette bare noe som er løse tanker, som vi kan sette en strek over – og er det det gamle Arbeiderpartiet vi ser i samferdselspolitikken?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-05-16:
Gamle Arbeiderpartiet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-05-16:
Jeg skal snakke om en annen type kommunikasjon, mellom landets kunnskapsminister og elever i norske privatskoler. Om lag 3 pst. av norske barn i grunnskolealder går i dag i private skoler. Her finner vi barn med like mangfoldig bakgrunn som dem som går i den offentlige skolen. Men skal man tro kunnskapsminister Kristin Halvorsen, er dette unger som vokser opp uten sosiale antenner, uten empati, og som lever sitt isolerte liv nærmest på utsiden av samfunnet. Ja, så full av forakt er kunnskapsministeren for foreldre av barn som velger noe annet enn den offentlige skolen, at hun friskt påstår at oppslutningen om rosetoget i fjor ville vært en annen om vi hadde hatt flere private skoler. Dermed insinuerer kunnskapsministeren at det sosiale fellesskapet svekkes og trues av private skoler, og at privatskoleelever er en trussel mot den norske fellesskapsfølelsen. Privatskoler er kort og godt en trussel mot den offentlige skolen også, ifølge SVs tidligere leder. Det er en kjent sak at statsministerens foreldre tilhører det lille mindretallet som valgte noe annet enn den offentlige skolen, og at statsministeren selv har vært elev på en steinerskole her i byen. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Kjenner han seg overhodet igjen i det trusselbildet av privatskoler som Kristin Halvorsen, landets kunnskapsminister, har tegnet? Hva tenker statsministeren om at kunnskapsministeren har stemplet ham, som privatskoleelev, som mindre empatisk, mindre sosialt opptatt og som en fare for samfunnsfellesskapet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-05-16:
Mindre enn 3 pst. av norske elever går i private skoler. Den forrige regjeringen etterlot seg ingen privatskolelov som ville ha betydd det totale frislipp og en kommersialisering av private skoler. Men jeg er altså opptatt av at landets kunnskapsminister, som også er landets antimobbeminister, skal være en minister som skal stå opp for å forsvare toleranse og inkludering – norske verdier vi alle er opptatt av. Vi skal være et inkluderende samfunn, vi skal ha respekt for at vi gjør ulike valg, at vi er forskjellige, og at det er et viktig kjennetegn ved det norske samfunnet. Jeg konstaterer også at til tross for de harde ordene som falt fra kunnskapsministeren, er det ikke kommet noen offentlig beklagelse. Mener statsministeren at det er en tilrådelig oppførsel eller opptreden av landets kunnskapsminister, at hun på den måten hun har gjort, har stemplet landets elever som går i private skoler?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-05-16:
Jeg har følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Tilpasset opplæring innebærer at alle barn har krav på en skole som utfordrer og løfter dem kunnskapsmessig. Nå opplever foreldre med høyt begavede barn at lovverket ikke gir disse barna de samme rettigheter til tilpasset opplæring, og har fått vite at opplæringslova § 5-1 ikke kommer til anvendelse dersom mistilpasningen er høy begavelse. Er dette en riktig fortolkning av § 5-1, og hvis ikke, hvilken lovregel i opplæringslova kommer da til anvendelse for disse elevene?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-05-16:
På dette området tror jeg vi bare må si at det tydeligvis er mye upløyd mark ute i skolen. Nå hører vi f.eks. om en gutt på ti år, han går vel i 4. klasse, som i april i år var ferdig med barneskolematematikken. Skolen har nok visst at han var i ferd med å bli ferdig, men de har ingen plan for hva han skal gjøre videre. Et annet eksempel fra Troms: Ei jente i 8. klasse som er så flink i språk at hun følger språk i videregående opplæring, har fått fravær i grunnskolen mens hun samtidig har tatt timer i videregående opplæring og har kommet lenger i fremmedspråk enn man har på ungdomsskolen. Så min utfordring til statsråden er: Ser statsråden at det er behov for å veilede skolen – kanskje gå noen runder for å gjøre noen oppklaringer i lovverket for å gjøre skolen der ute tryggere på hva slags rettigheter disse elevene faktisk har – i hvordan man skal håndtere, og planlegge for, denne type elever?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-05-16:
Jeg er ikke ute etter at det nødvendigvis er § 5-1 som skal komme til anvendelse. Jeg er ute etter at vi skal klargjøre at dette er en spesiell elevgruppe som har klare rettigheter i det norske skolesystemet. Høyre har tidligere utfordret statsråden på dette, og nå ser vi det igjen: Det er noe i grunnskolen og noe i videregående skole her, det er to forskjellige forvaltningsnivåer. Delvis blir det en diskusjon om hvem som skal betale for denne eleven. Denne problematikken har oppstått flere plasser. Når statsråden nå skal foreta en gjennomgang og se på hva slags veiledere man har, vil hun samtidig sørge for at man får fastslått hvem som har finansieringsansvaret, sånn at det ikke blir opp til foreldre og elever i det enkelte tilfellet å slåss med – og delvis mot – systemet for å finne ut av hvordan oppgjøret og betalingen skal skje for denne type undervisning?
Svein Harberg (Høyre), 2012-05-16:
Jeg registrerer at statsministeren vil tillegge kunnskapsministeren stor vilje når det gjelder de private skolene. Da tror jeg han må ta en titt på SVs nettsider. Men jeg skal gripe fatt i en annen ting. Statsministeren og vi alle er opptatt av at den skolen vi har, skal gi det beste grunnlaget for barna til å takle det som ligger foran dem. Da er det litt betenkelig, syns jeg, at den pedagogikken vi har valgt som det beste for våre barn i den offentlige skolen, ikke kan være grunnlag for å starte et privat tilbud, men at det må være en av de gode, gamle pedagogikkløsningene eller religion. Ser statsministeren at det også i de private skolene kan være riktig for elevenes beste å åpne opp for nye metoder og fokusområder som grunnlag for å etablere nye tilbud tilpasset dagens utfordringer og behov, f.eks. realfag, som er en av de grunnleggende ferdighetene i skolen?
Svein Harberg (Høyre), 2012-05-16:
Da tillater jeg meg å stille følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «NOKUT har en viktig funksjon som kvalitetssikrer eksisterende og nye utdanningstilbud. Lang behandlingstid har fra mange hold vært tatt opp som en stor utfordring for dem som ønsker å sette i gang nye tilbud. Høyskoler har tatt dette opp som en stor utfordring i arbeidet med å videreutvikle tilbudet til studentene. Er statsråden fornøyd med situasjonen, hvilken saksbehandlingstid mener statsråden er akseptabel, og hvilke initiativ vil statsråden ta for å sikre rask og god behandling hos NOKUT?»
Svein Harberg (Høyre), 2012-05-16:
Statsråden nevner selv fagskoleutdanningen som en av dem som nå har en utfordring. Fagskoleutdanningen skal jo kunne tilby nye, oppdaterte tilbud til et arbeidsliv som stadig skifter og har nye behov. Exto Holding AS i Trondheim, som driver med offshoreutdanning, har søkt om etablering av et teknisk fagskoletilbud rettet mot dette. De har fått til svar fra NOKUT: «NOKUT har på nåværende tidspunkt ikke økonomiske midler til å gjennomføre sakkyndig vurdering av alle søknadene som kom inn til fristen. Dette skyldes bl.a. at det kom inn langt flere søknader enn forventet.» Og videre: «Ressursmangelen fører til at vi må legge den nevnte søknaden på vent.» Det betyr altså at de som søker innen en søknadsfrist, ikke blir behandlet i forhold til den søknadsfristen. Kan det være en tilfredsstillende måte for NOKUT å jobbe på?
Svein Harberg (Høyre), 2012-05-16:
Fagskoleforbundene har skrevet et brev til departementet der de reagerer på denne innføringen av ventelister. Det rare er jo at NOKUT i den samme mailen til disse fra Trondheim sier at de «tar sikte på å ta fatt på den videre saksbehandlingen i neste søknadsrunde, altså høsten 2012». Det vil jo bety at overliggerne fra nå skal behandles i neste runde, sammen med alle de nye søknadene. Det kan vel ikke statsråden være fornøyd med. Det er flott at en nå vurderer, og at en er i dialog. Nå fikk vi jo framlagt noen tall i går som gjaldt budsjettet, der en kan løse akutte problemstillinger. Er ikke statsråden enig i at dette er en akutt situasjon, når nye, relevante utdanningstilbud i Norge må stå på vent fordi NOKUT ikke har nok penger og nok ressurser til å gjennomføre behandling av søknadene?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Statsråd Halvorsen er ikke den eneste som har kommet med unøyaktigheter om privatskoler. Akkurat nå avsluttet statsministeren med nok en unøyaktighet. På en pressekonferanse den 18. august 2009, hvor statsministeren selv var til stede, satte statsråd Huitfeldt fram følgende påstand: «Land med mange privatskoler har lavere kunnskapsnivå enn Norge.» Den påstanden har Bergens Tidende faktasjekket, og det viser seg bl.a. at Nederland, som er det landet i OECD-området med høyest andel privatskoleelever, sju av ti elever – ti ganger så mange som i Norge – har langt flere elever enn Norge på de to høyeste lese- og regnenivåene, og, som statsministeren presumptivt var opptatt av, langt færre elever på de laveste nivåene. Mener statsministeren at det er rom for forbedring i statsrådenes retorikk om privatskoler?(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
«Osebergfunnet er verdens største samling av tregjenstander fra vikingtiden. Således er det både en viktig nasjonalskatt og et viktig europeisk kulturminne, fra en tid som formet det Europa vi kjenner i dag. Både Universitetet i Oslo, eieren av Kulturhistorisk museum, og den internasjonale ekspertrapporten om Osebergfunnet slår fast at situasjonen er kritisk og at kulturminnene kan gå tapt for ettertiden. Når lokaliseringsdebatten nå er avklart, hva vil statsråden foreta seg for å sikre disse viktige kulturminnene for ettertiden?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Det er bra at statsråden tydeligvis er kjent med saken. Fra Kulturhistorisk museum sier man – gjennom Tønsbergs Blad – at skipene er i en fryktelig utfordrende situasjon. De sier at innholdet ikke bare er skjørt – det har gått i oppløsning, og det haster med å forbedre forholdene for gjenstandene. Av 41 gjenstander er 15 i dårlig eller svært dårlig form, og bare tre av alle gjenstandene – heldigvis er Osebergskipet en av dem – er i tilnærmet god stand. Jeg er redd for at disse gjenstandene ikke blir hjulpet av god dialog alene. Jeg har inntrykk av at Universitetet i Oslo og Kulturhistorisk museum mener at det må mer penger på bordet med en gang. Så vidt jeg kunne se i revidert nasjonalbudsjett i går, var ikke det ønsket innfridd. Vil statsråden sørge for at denne prosessen går så fort som det faktisk er nødvendig at den gjør?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Jeg er glad for svaret. Dette er ikoniske gjenstander fra en tid hvor norsk kultur og norsk språk ble spredt i store deler av det som i dag er den vestlige kultursfære. De er noen av de aller viktigste kulturminner og historiske gjenstander vi har i Norge – og for så vidt helt klart på toppnivå også i Europa. Jeg er kjent med at det er kunnskapsutfordringer. Jeg har bare lyst til nok en gang å gi statsråden en mulighet til å si at man forstår denne ikoniske verdien, og at man fra regjeringens – og fra Stortingets – side ikke legger hindringer i veien for at dette kan gjøres så fort det lar seg gjøre. Tempo alene er ikke løsningen her, vi har også en kunnskapsutfordring. Vil statsråden legge til rette, sammen med Stortinget, for at dette kan gå så fort det lar seg gjøre?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-05-16:
Jeg vil gjerne få rette et spørsmål til miljøvernministeren: «Det vises til spørsmål og svar på skriftlig spørsmål nr. 1 319 for 2011–2012. Statsråden sier i svaret at han «har ingen planer om å la private konsulenter overta denne myndighetsutøvelsen». Det lå heller ingen slik antydning i spørsmålet. Rolleblandingen spørsmålet henviser til, er snarere egnet til å undergrave myndighetsrollen. Ser ikke statsråden at det er svært uheldig at fylkeskommunen gjennom konsulentoppdrag bringer seg selv i en situasjon der mange vil si at de får et ansvar, og vil det ikke være bedre for myndighetsutøvelsen at rollene skilles?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-05-16:
Jeg takker for svaret. Jeg er i og for seg litt skuffet, for det er klart at det oppfattes som konsulentoppdrag når man tar seg betalt for oppdraget. Jeg bestrider ikke at de har et ansvar for å finne ut, kartlegge og den type ting, men her tok de seg faktisk betalt fra oppdragsgiver for å finne ut om det var kulturminner i den traseen som skulle benyttes. Jeg tror alle vil se det som et konsulentoppdrag når man sender regning for oppdraget. Det mener jeg faktisk man bør skille ganske klart på. Det er det ene. Det andre er at jeg tror at når det først dukker opp slike saker, ville det også være tjenlig for myndighetsutøvelsen om man hadde et frittstående og selvstendig apparat ute som kunne bistå grunneier i saken, for nå viser det seg at det er vanskelig å finne eksperter som ikke er avhengig av staten. Så jeg vil be statsråden revurdere akkurat dette og se på om det er riktig å kunne fakturere for oppdrag.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-05-16:
Da bare konstaterer jeg at vi er helt uenige på dette området, og forfølger ikke det noe mer. Men jeg tror, som sagt, at myndighetsutøvelsen hadde vært tjent med at man rendyrket roller. Men jeg har lyst til å forfølge en litt annen sak, som kom opp i den spontane spørretimen i forrige uke. Det er et utall av jaktgroper og kullgroper rundt omkring i norske skoger. Det er klart at dette er interessante kulturhistoriske monumenter for en del ting. Ideen som kom opp, var at man plukket ut noen signalanlegg som faktisk viste hva som foregikk – hvor man kunne se antydninger av hva som foregikk – og underla dem et sterkere vern, gjerne sånn at man også kunne presentere det for folk, og heller slapp litt mer løs når det gjelder alle de gropene som er rundt i Norge, for de framstår egentlig bare som hull i bakken. Det er en liten oppfordring til statsråden om å gå litt inn i hele problemstillingen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-16:
Eg har i spørsmål nr. 1 319 frå Stortinget svart på det eg antok at representanten Gundersen spurde om, nemleg om eg ville gjere noko for å unngå det representanten karakteriserer som rolleblanding. Svaret mitt på det var at eg ikkje ser på det som ei rolleblanding, og derfor ikkje har tenkt å gjere noko meir. Fylkeskommunen er delegert myndigheit etter kulturminnelova. Det inneber m.a. at ein skal finne ut om eit varsla tiltak vil vere i konflikt med automatisk freda kulturminne. I denne saka hadde fylkeskommunen synfare den omtalte skogsbilvegen og hadde ikkje avdekt kulturminne som kom i konflikt med det omsøkte tiltaket. Det er ikkje konsulentverksemd, men utøving av forvaltningsansvar etter kulturminnelova. Så vil eg berre kort få kommentere faktumet i saka. Eg har vorte informert om at dette tiltaket ikkje vart bygt i samsvar med det løyvet som var gjeve. På grunn av det vart eit freda kulturminne øydelagt. At fylkeskommunen som ansvarleg myndigheit er den som melder brot på kulturminnelova, ser eg òg som ein heilt naturleg del av den rolla han har.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-16:
Her trur eg i grunnen at representanten må misforstå litt kva eit konsulentoppdrag er. Det er ikkje sånn at alt som kostar pengar i samfunnet, er eit konsulentoppdrag. Det er relativt vanleg i eit breitt spekter i samfunnet at ein har gebyr eller andre betalingsordningar for tenester som det offentlege utfører. Det gjeld òg på dette området. Dersom eit større tiltak skal gjennomførast, har vi ei ordning der tiltakshavar sjølv må finansiere undersøkingar om det er kulturminne der. Det gjeld ikkje for mindre tiltak, t.d. om representanten eller eg skulle byggje på huset på tomta vår eller noko i den retninga, men det gjeld for større tiltak. Det er altså ikkje eit konsulentoppdrag, det er berre betaling som ligg til tiltakshavar for at fylkeskommunen utfører det forvaltningsoppdraget han er pålagd av Stortinget.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-16:
Eg tek med meg oppfordringa. Vi skal bl.a. jobbe med ei kulturminnemelding, som skal leggjast fram til neste år, så eg skal det med meg her frå spørjetimen. Berre for å avrunde den første biten: Det som er viktig, er at vi i alle fall er einige om at det ansvaret Stortinget etter lova har pålagt fylkeskommunen å forvalte, må fylkeskommunen forvalte. Så kan ein ha ulike syn på det. Ein kan meine at det bør setjast vekk til private. Kanskje er det Høgre si meining, kva veit eg! Eller ein kan meine at ein bør avskaffe ordninga med betaling for dette, slik at det vil auke det offentlege sine utgifter – det kan vere. Eg veit ikkje kva som er Høgre sitt syn her, men per no har vi i alle fall denne ordninga, som er vedteken av Stortinget. Det er altså ikkje eit konsulentoppdrag, men det er forvaltning. Eg trur òg det her er verdt å merke seg at det som gjorde at saka vart meldt i ettertid, var at utbyggjaren gjorde noko anna enn det som det var søkt om.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
«I en kronikk i Aftenposten 12. februar 2008 skrev daværende fylkesmann Sigbjørn Johnsen at Jernbaneverket bør omdannes til statsforetak eller heleid statlig aksjeselskap. Formålet var å styrke muligheten til å bygge jernbane. Johnsen brukte Avinors organisering og rolle innen luftfarten som forbilde. Avinor har fått tilført oljepenger utenfor statsbudsjettet, kan planlegge langsiktig og kan sikre lånefinansiering ved behov. Vil finansminister Johnsen ta et initiativ overfor Jernbaneverket i tråd med fylkesmann Johnsens anbefaling?»
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Det var interessant å få avklart dette en gang for alle. Jeg ser frem til en valgkamp neste år der dette skal være regjeringens politikk. I nevnte kronikk sier finansministeren at det mangler 400 mrd. kr til investeringer i nødvendig infrastruktur. Det brukes i år 7 mrd. kr til denne infrastrukturen, dvs. at det tar ca. 57 år å komme dit. I tillegg er det et stort etterslep når det gjelder vedlikehold. Det var på 20 mrd. kr i 2008. Jeg vet ikke hva det er nå, det er sikkert 30 mrd. – hva vet jeg? Men det blir jo ganske mange generasjoner inn i fremtiden, og da kommer det selvfølgelig nye behov – om 60 år tenker jeg vi har helt andre behov. Jeg antar at statsråden er fornøyd med dette tempoet. Kanskje han øker bevilgningene til 7,5 mrd. – hva vet jeg – eller kanskje 8 mrd. og skryter veldig av det, men det er altså dette som er statsrådens ambisjon, samtidig som han vil skattlegge bilistene gjennom bompenger. Er det korrekt?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Finansministeren, i likhet med statsministeren, prøver å ro seg unna hva som faktisk er bevilgninger over statsbudsjettet, og hva som er «under streken», og at disse pengene lager ulikt press i økonomien. Men pengene lager jo akkurat det samme presset i økonomien, bortsett fra at de første budsjettføres over streken og de andre budsjetteres under streken. Det kan vi være uenige om, men jeg har også gått på økonomisk skole, så jeg vet faktisk hva som er riktig når det gjelder akkurat hvordan man finansierer og prioriterer i norsk økonomi. I kronikken sier finansministeren også: «Tiden er derfor overmoden for å tenke nytt når det gjelder samfunnets behov for investeringer i infrastruktur.» Tiden er altså overmoden for å tenke nytt – ikke gammeldags, slik statsministeren sa – men å tenke nytt, altså nye organiseringer, andre måter å gjøre dette på. Statsministeren avkreftet det. Det står også: «Staten vil ikke bli fattigere gjennom dette, men rikere.» Den vil altså bli rikere gjennom å bygge infrastruktur, bygge samfunnsøkonomisk lønnsomme veier. Er finansminister Johnsen enig med fylkesmann Johnsen?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg må først få lov å rette en åpenbar misforståelse, og det er at Avinor ikke får overført oljepenger fra statsbudsjettet. Avinor får tilført egenkapital i formuesomplassering fra staten. Over tid har Stortinget valgt å organisere deler av de statlige investeringer i infrastruktur utenfor statsbudsjettet. Det gjelder flyplasser, overføringsnettet for kraft samt deler av veiinvesteringer, som er finansiert delvis gjennom bompenger. Et fellestrekk ved alle disse aktivitetene er at de blir finansiert med brukerbetaling og ikke bevilgninger over statsbudsjettet. Avinors aktivitet finansieres med flyplassavgifter, forretningsvirksomhet ved flyplassene, eksempelvis taxfree-salg. For jernbanen er det et svært begrenset potensial for brukerfinansiering. Staten subsidierer også NSBs persontrafikk. Det er nødvendig med statlige midler for å virkeliggjøre jernbaneprosjekter. Omdannelse av Jernbaneverket til selskap med låneadgang ville innebære lån til infrastrukturinvesteringer som må betjenes med framtidige bevilgninger over statsbudsjettet. En slik finansiering vil være en omgåelse av handlingsregelen og belaste framtidige budsjetter. Statlige bevilgninger til jernbanen bør derfor fortsatt budsjetteres på statsbudsjettet og prioriteres innenfor de rammene som handlingsregelen setter. Det ligger i dette at noe initiativ som det representanten Tybring-Gjedde spør om, vil ikke bli tatt fra finansministerens side.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Hvis jeg ikke husker feil når det gjelder den nå meget omtalte kronikken, var de 400 mrd. kr som der var nevnt, en henvisning til det behovet som transportetatene mente var nødvendig. I etterkant av at denne kronikken sto på trykk, kom regjeringens forslag til Nasjonal transportplan, der en foreslår å øke bevilgningene med om lag 100 mrd. kr utover det som var rammen i den tidligere transportplanen. Så denne regjeringen er en regjering med store ambisjoner på samferdselsområdet. Jeg viser for så vidt her til ordskiftet tidligere i dag mellom statsministeren og ulike representanter fra Fremskrittspartiet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg tror vi fort kan bli enige om at samfunnsmessig økonomiske og lønnsomme investeringer er bra for samfunnet. Det gjelder enten det er samferdselsinvesteringer som er lønnsomme, eller f.eks. investering i utdanning og den framtidige arbeidskraften. Det er viktig at en skjeler til det, og det er også et viktig formål bl.a. ved at en gjør samfunnsøkonomiske analyser og beregninger i forbindelse med igangsetting av store investeringsprosjekter.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg viser for så vidt til svaret jeg ga på det forrige spørsmålet, fra representanten Tybring-Gjedde. Det er også interessant her å vise til det som statsministeren sa tidligere i dag, at det faktisk er slik at innenfor veisektoren har man selskapsdannelser. For eksempel i byen her har man hatt et selskap som har hatt og har et betydelig ansvar for den store infrastrukturutbyggingen som har skjedd i Oslo-området. Fjellinjen AS er et slikt selskap. Infrastrukturinvesteringer som er organisert utenfor statsbudsjettet, blir ikke finansiert med statlige bevilgninger, men ved brukerbetaling. Sammenlignet med flyplasser og overføringsnettet for kraft er potensialet for brukerbetalinger i veiprosjekter i realiteten begrenset, og det vil fortsatt være nødvendig å bruke statlige midler for å få gjennomført veiprosjekter – det er altså en kombinasjon av bevilgninger over streken i statsbudsjettet og bompengefinansiering. De statlige bevilgningene må altså skje innenfor de årlige budsjettene og de rammene som handlingsregelen setter. Her må en gjøre en vurdering av hva som sikrer en balansert utvikling i norsk økonomi, både på lang og kort sikt. Samtidig sikrer det også en reell prioritering mellom ulike formål i statsbudsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg tror det kunne bli en ganske interessant øvelse i mange sammenhenger å se hva folk har sagt tidligere, og hva de sier nå. Mitt poeng er at det i dag faktisk er slik at det innenfor veisektoren er selskaper som driver med veiutbygging, men de statlige bidragene kommer over statsbudsjettet, og det synes jeg er en god måte å finansiere veier på. Samtidig vil jeg også minne om at noe av utgangspunktet for denne nå berømte kronikken var at dette var før regjeringen la fram sitt forslag til Nasjonal transportplan, og det var også et innlegg for å øke bevilgningen til samferdselsinvesteringer i Norge. Det skjedde gjennom den planen som ble lagt fram, og som regjeringen nå følger opp – for å si det på den måten – til punkt og prikke.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Det siste tallet som representanten Svendsen nå refererer til, tror jeg ikke jeg kan gå god for. Men det er ingen tvil om at det er store behov på både vei- og jernbanesiden når det gjelder investeringer i framtiden. Det er nettopp grunnen til at regjeringen har trappet opp innsatsen kraftig og fortsatt vil ha store ambisjoner på dette området framover. Det vil ikke være slik at det er mulig å gjøre dette i en håndsving – for å bruke det uttrykket – det krever planfast arbeid over tid, og det krever også at en er villig til å prioritere dette høyere enn f.eks. skattelettelser. Bare som et lite tips til Fremskrittspartiet, som er ute etter å skaffe seg gratis penger for å finansiere vei- og jernbaneprosjekter: Avstå fra store skattelettelser, så har dere i utgangspunktet mange milliarder i det alternative budsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Det er bare én tappekran fra oljefondet, eller Statens pensjonsfond utland, i statsbudsjettet. Det er den linjen i statsbudsjettet som kommer under en linje som heter det oljekorrigerte overskuddet, eller underskudd som det nå er, og så står det en linje under, overføring fra Statens pensjonsfond utland, som tilsvarer det oljekorrigerte underskuddet. Det er tappekranen, og det er bare én kran. Handlingsregelen innebærer at uttaket fra fondet over tid skal være lik den forventede realavkastningen fra fondskapitalen, som er beregnet til 4 pst. Sammen med andre skatte- og avgiftsinntekter som staten har, og andre inntekter i fastlandsøkonomien, er det dette som setter rammen for statsbudsjettets utgifter. Så er det riktig at Stortinget på enkelte områder har besluttet å finansiere utgifter til statlig infrastruktur utenfor statsbudsjettet. Det er flyplasser og overføringsnettet for kraft, og i tillegg har vi bompengefinansiering på veier. Et fellestrekk ved disse ordningene er at de blir finansiert med brukerbetaling – med andre ord: Det er altså en inndragning av kjøpekraft for å finansiere viktige prosjekter og ikke med bevilgninger over statsbudsjettet. Det er mange samferdselsprosjekter som også blir finansiert ved generelle skatte- og avgiftsinntekter, på samme måte som utgifter til utdanning, helse og omsorg og andre gode og prioriterte formål. Men på samme måte som utgifter til nettopp utdanning, helse og omsorg er det også slik at statlige bevilgninger til jernbane og vei bør framgå – og skal framgå – av statsbudsjettet. Det gjør det mulig å prioritere utgifter opp mot hverandre i statsbudsjettet. Det er jo det politikk handler om; det handler om å prioritere ulike formål. Hvis en ønsker og vil noe mer enn andre ting, blir det en sak som en må prioritere opp. Det fins ingen gratis penger, verken i statsbudsjettet eller utenfor statsbudsjettet. Politikken handler jo om det. Så vil jeg til slutt si at de økonomiske problemene som vi ser i flere land, viser hvor viktig det er at en holder orden i budsjettet. Sunne budsjettprinsipper og en åpen og helhetlig budsjettprosess gir oss et godt grunnlag for at vi også i årene framover skal ha en god oversikt og holde god orden i norsk økonomi.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg tror vi ganske fort kan bli enige om, hvis vi ser samferdselspolitikken i en lang tidshorisont – representanten nevnte jo flere tiår, og i spennet av de flere tiårene har det vært regjeringer av ulik farge og med ulik støtte i Stortinget – at vi kanskje ikke har hatt høy nok prioritering på jernbaneinvesteringer i Norge. Denne regjeringen har faktisk lettet det, ikke minst gjennom den transportplanen som nå er der, og som skal rulleres fra neste år.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Nå bygges det jernbane, og det skal fortsatt bygges jernbane, i tråd med de planer som regjeringen har i Nasjonal transportplan. Nye togsett fra NSB er på skinnene og vil komme i drift, bl.a. på den banen som undertegnede bruker jevnt og trutt, altså intercitytriangelet mellom Skien og Lillehammer. NSB har investert i en betydelig fornyelse av vognmateriellet, som var nødvendig. Det gjør NSB ut fra den inntektsstrømmen som selskapet har, og som gjør det mulig for selskapet å finansiere nyinvesteringer i bl.a. nye togsett, som kommer til å bli et løft for intercitytrafikken i det sentrale østlandsområdet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg er enig i at det er viktig med en trygg finansiering av veiprosjekter. Det er ivaretatt gjennom det budsjettsystemet vi har i dag, som legger til rette for en rasjonell gjennomføring av prosjekter. Hvert år vedtar Stortinget en rekke store utbyggingsprosjekter som gir det ansvarlige departementet fullmakt til å inngå kontrakter som forplikter staten i framtidige budsjettår. Regjeringen har også tatt initiativ til å skjerme særskilte samferdselsprosjekter ved å prosjektfinansiere dem på egne poster i statsbudsjettet. Det gir både Statens vegvesen og Jernbaneverket økt mulighet til å se utbyggingen av hele strekninger i sammenheng, og faktisk også å se utbygging av vei- og jernbanestrekninger i sammenheng, slik at en kan sikre en best mulig og en mest mulig effektiv utbygging.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg ser meg selv i speilet hver morgen, og jeg gjenkjenner ansiktet. Det er en fordel i politikken. Når det gjelder det som nettopp var et poeng i den kronikken, nemlig at en skal sikre en effektiv gjennomføring av offentlige investeringer, er finansministeren kanskje en av dem som er mest opptatt av det – det å få mest mulig ut av kronene, få mest mulig vei, få mest mulig helse, få mest mulig utdanning for de kroner som vi bevilger i statsbudsjettet. Jeg kan love representanten Solvik-Olsen at finansministeren er veldig opptatt av hvordan samfunnet bruker pengene sine, men jeg er en sterk tilhenger av at vi skal synliggjøre pengebruken, ikke minst over statsbudsjettet. Det er derfor vi advarer så sterkt mot å finne alle mulige krumspring for å gi et inntrykk av at det finnes gratispenger til ulike gode formål.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Det er et uttrykk som heter å hugge stein. Noen ganger er det en ganske tung øvelse. Jeg tror det i denne debatten vil være en fordel om vi blir enige om én viktig ting: Statsbudsjettet tilføres oljepenger over streken, som vi hadde en diskusjon om tidligere i dag med statsministeren. Avinor får tilført egenkapital gjennom det som kalles formuesomplasseringer, formuesplasseringer og lånetransaksjoner under streken. I tillegg har Avinor store inntekter som gjør at de er i stand til å betale gjeld og betjene lån gjennom de inntekter de har på flyplassene. På den måten trekker de også inn kjøpekraft, som gjør at den totale pengemengden, for å si det på den måten, blir regulert gjennom bl.a. brukerbetaling. Det er viktig at vi kan legge de premisser i bunnen. Så kan vi gå videre med en diskusjon om hva slags prioriteringer vi skal gjøre.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
«I en kronikk i Aftenposten 12. februar 2008 skrev daværende fylkesmann Sigbjørn Johnsen at Statens vegvesen bør omdannes til statsforetak eller heleid statlig aksjeselskap. Formålet var å styrke muligheten til å bygge veier. Johnsen brukte Avinors organisering og rolle innen luftfarten som forbilde. Avinor har fått tilført oljepenger utenfor statsbudsjettet, kan planlegge langsiktig og kan sikre lånefinansiering ved behov. Vil finansminister Johnsen ta et initiativ overfor Statens vegvesen i tråd med fylkesmann Johnsens anbefaling?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Jeg føler at finansministeren prøver å vri seg unna spørsmålet ved å henvise til at man har dannelser av selskaper, bl.a. i Oslo. Men det er ikke det fylkesmann Johnsen sier i sitt innlegg. Han sier: «Vi tror i tillegg at Jernbaneverket og Statens vegvesen bør gis større handlingsfrihet til å løse sine oppgaver, slik Avinor har det for luftfarten og Entra for statlige bygninger. Det kan gjøres ved å omdanne disse institusjonene til statsforetak eller heleide statlige selskaper.» Da viser jeg til det som Fremskrittspartiet foreslo i statsbudsjettet. Der står det: «Disse medlemmer foreslår å opprette Riksvei SF for nye riksveiinvesteringer og Jernbane SF for nye jernbaneinvesteringer. Disse selskapene skal investere i infrastruktur, tilsvarende de eksisterende selskapene Avinor AS som bygger ut flyplasser(…) (…) Dette er akkurat det samme som fylkesmann Johnsen sa. Er det da sånn å forstå at fylkesmann Johnsen, eller finansministeren, har forandret oppfatning siden han var fylkesmann?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
I samme artikkel skriver Johnsen at det ikke er tvil om at andre land vi gjerne kan sammenlikne oss med, som Sverige og Sveits, har løst disse behovene langt bedre enn vi: «Fjellandet Sveits har bygd ut et av Europas beste jernbanesystemer, og Sverige har seks ganger mer moderne firefelts motorvei og åtte ganger mer dobbeltsporet jernbane enn vi.» Og jeg legger til: uten bompenger. Så sier samme artikkel: «Ifølge NTP vil det kreve investeringer på 230 milliarder for å utbygge stamveiene til god og trafikksikker standard. Hvorfor er vi kommet i denne situasjon?» I VG sier Terje Moe Gustavsen, veidirektøren, at etterslepet på investeringene er steget til 4–500 mrd. kr under finansminister Sigbjørn Johnsen. Kan finansministeren gi en forklaring på det?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
«Regjeringen har to tappekraner til oljefondet: Én gir penger til statsbudsjettet, og én gir penger til såkalt formueomplassering. Regjeringen tillater bruk av oljepenger utenfor handlingsregelens begrensninger, til bygging og drift av flyplassinfrastruktur, men ekskluderer vei- og jernbaneinfrastruktur fra samme finansieringsmulighet. Hvorfor er flyplassinfrastruktur unntatt handlingsregelen, mens vei- og jernbaneinfrastruktur omfattes av handlingsregelen?»
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Ja, jeg er også enig i at politikk er å prioritere. Da er vel også statsråden enig i at hans egen regjering har prioritert feil, i og med at vi har hatt et kraftig forfall på f.eks. jernbaneinvesteringer i veldig mange år – flere tiår. Flere rapporter har underbygget at det har vært mangel på investeringer og vedlikehold. På samme måte som vi alle her sikkert vedlikeholder våre hus – tar vare på formuen man har – er det også viktig at man tar vare på jernbanenettet og veiene i landet, slik man f.eks. gjorde med Gardermobanen og Flytoget, hvor man slettet gjelden til Flytoget, som var utenfor handlingsregelen. Spørsmålet er da: Hva er forskjellen på Flytoget og andre tog?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2012-05-16:
Jeg er ikke enig i at nåværende regjering investerer i jernbane. Det er det også flere rapporter som viser. Det er ikke mange dagene siden jeg kunne lese i flere aviser at denne regjeringen nå foreslår at over 30 lokale togstasjoner skal legges ned – det er jo motsatt vei. Samtidig har flere av oss sikkert oppdaget at det er togsett helt tilbake fra 1960- og 1970-tallet som går rundt på norske jernbaneskinner. Videre er det slik at World Economic Forum lager rangeringer over hvordan statusen på vei og jernbane er. Der er Norge på 84. plass, mener jeg – mellom Indonesia og India. Sammenlagt gjør vi det litt bedre, med 42. plass, tror jeg. Det er flyplassene våre som redder den totale rangeringen. Det er også poenget vårt. Jeg håper at statsråden vil revurdere dette og se nærmere på det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-16:
Jeg vil gjøre oppmerksom på at saken ennå ikke er kommet til Samferdselsdepartementet. Bystyret i Bergen behandlet søknaden 20. februar og fylkestinget 13.–14. mars. Som ellers i bompengesaker starter departementets behandling etter at det foreligger en tilråding fra Vegdirektoratet. Saken er ikke tilstrekkelig avklart til at arbeidet med utkast til bompengeproposisjon kan begynne. Utarbeidelse av proposisjonen må bl.a. tilpasses kvalitetssikring av trafikkgrunnlaget, en KS2-prosess. Utkast til bompengeproposisjonen skal på departementshøring og må ha tilslutning i regjeringen før proposisjonen kan fremmes for Stortinget. Etter at saken er kommet til departementet, går det vanligvis et par måneder før den kan fremmes. Ut fra status i saken kan det ikke på det nåværende tidspunkt sies når regjeringen vil fremme saken for Stortinget.