Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-04-04:
Det er blitt sagt, og derfor begynner jeg med å si at det er en selvsagt ting at vi som nå går inn for at datalagringsdirektivet skal vedtas her i dag, ikke gjør det fordi EU ber om det. Jeg sier det fordi det er blitt sagt i det alminnelige politiske ordskiftet. Vi gjør det rett og slett fordi vi har behov for det, og fordi vi mener det er riktig å innføre det. Representanten Svein Roald Hansen var jo også inne på prosessene rundt direktivene. Det vi har gjort her nå på en god måte, er jo å tilpasse dette direktivet til de nasjonale behov som vi har. Vi har gjort det på en slik måte at vi har klart å balansere to helt vesentlige forhold. Det ene er personvernet, som veldig mange i denne debatten helt riktig og naturlig har snakket om, og å implementere direktivet i norsk lovgivning på en slik måte at vi får en lovgivning som gir politiet det nødvendige lovmessige grunnlag for å bruke disse trafikkdataene til å oppklare alvorlig kriminalitet. Jeg vil framheve én side ved dette som jeg tror det er all mulig grunn for Stortinget til å ha oppmerksomhet på, og det er at akkurat dette, akkurat denne gode balansen, og det at vi gir mulighet for å oppklare kriminalitet, er jo en viktig forutsetning for det jeg vil kalle for et godt, demokratisk samfunn. Som mange har vært inne på i debatten på en reflektert måte, både de som er tilhengere av, og de som er motstandere av direktivet, er at per definisjon, helt prinsipielt, er ethvert angrep på personvernet knyttet til et politimessig inngrep – altså, hvis politiet skal gjøre noe, er det, per definisjon, et inngrep på personvernet. På den annen side har vi selvfølgelig den situasjonen som vårt demokrati bygger på, at det er landets nasjonalforsamling som nettopp skal gi politimyndigheten fullmakt til å gå inn på personmessige forhold for nettopp å oppklare kriminalitet som er til skade for samfunnet. Det er den balansen som denne diskusjonen handler om. Det er selvfølgelig slik at når vi gir politiet en slik myndighet, skal denne myndigheten være strengt regulert, slik at vi nettopp makter å ivareta den personlige integritet og personvernet. Derfor sier vi i denne avtalen som vi inviterer Stortinget til å vedta senere i dag, at vi nettopp bare skal samle inn og behandle disse dataene når det er nødvendig, og at de ikke benyttes til andre formål enn det de er samlet inn for. Vi må også være oppmerksom på at dette har vært gjort siden midten av 1990-tallet, at denne type etterforskning har vært brukt siden midten av 1990-tallet. Jeg har ikke hørt at noen prinsipielt har protestert mot det og sagt at denne politimetoden ikke skal brukes. Jeg har ikke hørt noen i denne sal eller andre steder som har sagt det. Det er altså ikke noe nytt prinsipp i så måte som Stortinget inviteres til å vedta i dag. Det har tvert imot vist seg at trafikkdataene er av stor betydning for kriminalitetsbekjempelsen, som mange allerede har vært inne på. Det er jo det at vi skal legge til rette for og lovregulere dette som er vårt formål med den avtalen som vi nå har med Høyre, og som vi inviterer Stortinget til å vedta. Det skulle være unødvendig å si det, men jeg føler behov for å si det, fordi det fra mange hold har blitt skapt inntrykk av – ikke i denne sal og ikke i denne debatt, men i det lange ordskiftet – at dette er et forsøk på å gå inn på innholdet i kommunikasjonen. Det skulle være unødvendig å si det, men jeg vil si det: Det er selvsagt ikke riktig. Det handler ikke om det, og ethvert forsøk på å gi inntrykk av det er å føre debatten ut på ville veier og villede befolkningen, hvis man hevder det. Så er det det å si, som flere har vært inne på, at vi har hatt en stor høringsrunde, og mange har uttalt seg. Uttalelsene går i forskjellige retninger. Det er riktig, det. Men hele det apparatet som har med oppklaring av kriminalitet å gjøre, er helt entydig. De sier at lagring av trafikkdata er en viktig forutsetning for at man skal kunne greie å håndtere den nye teknologiske utviklingen. Det Stortinget selvfølgelig må forholde seg til, er – nå som alltid – det som justisministeren sa på en veldig god måte, nemlig å understreke betydningen av at vi må følge med lovmessig på hvordan samfunnet utvikler seg. Det har alle lovgivende myndigheter i demokratiske samfunn gjort gjennom historien. Dette er ikke noe annet enn det. Samfunnet er jo allerede slik på det punkt at det er gjennomdigitalisert. Bare se på vår egen virksomhet her i huset og alle andre steder, og så skulle ikke vi ha en lovgivning som er mest mulig oppdatert i forhold til de utfordringene som kriminaliteten nå representerer på det området! Det forstår jeg ikke. Jeg forstår ikke det. Jeg vil også si at når det i forlengelsen av det sies at dette er en form for overvåkning, som på en måte iallfall er spissen på en del av opposisjonspartienes kritikk av dette, spesielt fra Fremskrittspartiet, vil jeg si, mindre fra de andre, men særlig fra Fremskrittspartiet – det framheves med tyngde og høy stemme fra denne talerstol, jeg forstår ikke at man kan si det – er det lagt inn alle de lovreguleringer og sperringer som tenkes kan, nettopp for at det ikke skal være overvåkning. Det er jo ikke slik at politiet har adgang til vedkommendes trafikkdata uten videre. Nei, det skal til domstolen etter strenge bestemmelser, og det skal handle om minst fire års strafferamme, så det må være en meget alvorlig forbrytelse. Så tillater seriøse partier seg å kalle det for overvåkning. Det mener jeg – for å ha sagt det, jeg håper det ikke er i strid med din liste, president – ikke er seriøst, for det er det rett og slett ikke. Det er ikke seriøst. Representanten Hoksrud ble utfordret flere ganger til å si hvorfor de stiller seg utenfor alle de vurderinger som påtalemyndighet og politi har gjort. Han henviser til penger, plutselig. Det påkaller det politiske smil, vil jeg si – det politiske smil, vil jeg si. Jeg vil legge til at vi altså ikke hører noen prinsipielle innvendinger mot bruken av dette, men man påstår at det er overvåkning og klarer altså ikke å følge med i den teknologiske utviklingen. Det er det Fremskrittspartiet har stått her og sagt i denne debatten. Da vet vi det. Vi vet hvor de da plasserer seg, og vi får ta hensyn til det på den måten vi kan, men iallfall er det selvfølgelig ikke en argumentasjon som er holdbar. Til slutt vil jeg si at det vi har sett gjennom denne debatten, som er en essensiell side ved den, som er understreket, men som jeg også vil understreke, er at opposisjonspartiene i denne saken ikke har et alternativ. Det vises til at det har blitt tatt et større initiativ. Det vi bare kan konstatere, er at det gjenspeiles i hvert fall ikke i innstillingen. Det som er opposisjonspartienes forslag, for å si det sånn, som ikke er et forslag, er rett og slett at det skal være som det er. Vi som representerer flertallet i denne salen i denne sammenheng, bør ikke stille oss spørsmålet, men de bør stille seg spørsmålet, nemlig: Er det en trygghet for personvernet og rettssikkerheten at det er som det er? Nei, selvsagt ikke. Det er den absolutt dårligste løsningen. Også av den grunn er det med god trygghet og god politisk ro at jeg tungt anbefaler forslaget.