Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Denne odelstingsproposisjonen inneheld framlegg om endringar i aksjelova, allmennaksjelova og enkelte andre lover. Lovframlegget gjennomfører Europaparlaments- og rådsdirektiv 2005/56/EF av 26. oktober 2005 om fusjonar over landegrensene av selskap med avgrensa ansvar. Direktivet fell inn under EØS-avtalen sin artikkel om selskapsrett og er bindande for Noreg via EØS-avtalen. Komiteen er samla på alle punkt, med to unntak. Det gjeld trekantfusjon og endring i skattereglane. Eg vil kommentera fleirtalsinnstillinga på desse to punkta. Det er eit faktum at norske bedrifter har behov for eit regelsett som gjeld også utover landegrensene. Komiteen har ikkje gått inn på å endra reglane for samvirkeføretak. I tillegg til at samvirkeføretaka i EØS-området er svært ulike i struktur og form, er denne lova så pass ny i Noreg at ho må få gå seg til litt først. Lovframlegget vil gjera det enklare å gjennomføra omstruktureringar på tvers av landegrensene og såleis letta åtkomsten for norske selskap til andre europeiske marknader. Dette vil gi både økonomiske og administrative innsparingar i høve til dagens ordning. Fleirtalet, Arbeidarpartiet, SV og Høgre, ønskjer ikkje å gå inn på trekantfusjon over landegrensene. Dette er også i tråd med Regjeringa sitt syn. Ein fusjon over landegrensene føreset at dei deltakande selskapa er underlagde lovgivinga i to eller fleire ulike EØS-statar. Dette medfører at eit vilkår for at ein trekantfusjon over landegrensene skal kunna gjennomførast, er at rettsordenen i alle dei EØS-statane det gjeld, anerkjenner samanslåinga som ein fusjon. I tillegg må framgangsmåten vera tillaten etter lovgivinga i alle dei statane der dei deltakande selskapa høyrer heime. Det finst ikkje reglar for trekantfusjon i nokon av dei andre EØS-statane. Det er derfor tvilsamt om trekantfusjon over landegrensene vil verta anerkjent som fusjon i andre land, fordi fusjonsomgrepet i EU sine direktiv byggjer på at det overdragande selskapet får godtgjering «i form av verdipapirer eller andeler som representerer kapitalen», altså aksjar i selskapet. Ved trekantfusjon er vederlaget til det overdragande selskapet i form av aksjar i morselskap eller søsterselskap. Dette er ein vesentleg skilnad. Når det overtakande selskapet er utanlandsk, kan dei ikkje stø seg til norske reglar. Det er òg grunn til å tru at sjølv om det norske selskapet er det overtakande selskapet, vil vederlaget til deltakarane ikkje vera tillate og dermed ikkje verta anerkjent. Korkje fusjonsdirektivet eller direktivet om fusjon over landegrensene gir reglar om fusjonsprosedyre for trekantfusjonar, og ein fusjon kan ikkje gjennomførast med mindre framgangsmåten er harmonisert. Så utfordringa i mindretalsframlegget er ganske enkelt at vi må laga norske reglar som er harmoniserte, men vi veit ikkje kva dei skal harmoniserast med. I tillegg kjem at det er lite truleg at trekantfusjonen vert anerkjent i andre EØS-statar, og då vil desse reglane faktisk ikkje ha nokon realitet. Dette vil berre gi eit feilaktig inntrykk av høvet til å kunna gjennomføra ein internasjonal fusjon som ein trekantfusjon. Direktivet regulerer ikkje andre sider av fusjonen enn dei selskapsrettslege. Unnataket her er reglane om arbeidstakarane sin innverknad i det fusjonerte selskapet. Fleirtalet er innforstått med at det ikkje er eit tema for proposisjonen å vurdera endringar i andre rettsreglar som fusjonen gjeld. Når det gjeld skatt, viser fleirtalet, Arbeidarpartiet, Høgre og SV, til at Finansdepartementet arbeider med framlegg til tilpassing av skattereglane. Eg vil heilt til slutt ta opp det framlegget som skal vera omdelt i salen – det er ei endring: «Vedtakspunkt VI skal lyde:Loven trer i kraft straks.»