Tor Nymo (Senterpartiet), 2001-05-29:
Ot.prp. nr. 44 for 2000-2001 representerer en milepæl for norske domstoler. Domstolenes selvstendighet blir vesentlig styrket. Den norske stat blir videre utbygd som en rettsstat. Domstolkommisjonen var splittet i spørsmålet om den sentrale domstoladministrasjonen. Regjeringen har i proposisjonen foretatt beskjedne endringer i forhold til kommisjonens flertallsforslag, noe som er helt underordnet i forhold til det som Senterpartiet anser for å være hovedpunktene, nemlig at domstoladministrasjonen blir skilt ut fra Justisdepartementet den får et eget styre departementets instruksjonsmyndighet faller bort For alle de øvrige spørsmålene, som også er viktige, var Domstolkommisjonen i det alt vesentlige samlet om utnevnelse av dommere, om midlertidige dommere, om dommernes sidegjøremål og om ny klage- og disiplinærordning for dommere. Det er derfor ingen overraskelse at departementet i hovedtrekk har fulgt Domstolkommisjonens argumentasjon og forslag. Det er særdeles positivt at Justisdepartementet framlegger et så prinsipielt syn på behovet for et klarere skille mellom domstolene og regjeringskontorene. Proposisjonen framhever sammenhengen mellom uavhengigheten i den dømmende virksomheten og uavhengigheten i administrativ henseende. Begrunnelsen for en større uavhengighet også administrativt er i særlig grad at dette støtter opp om og synliggjør utad uavhengigheten i dommerarbeidet. Departementet påpeker også, etter mitt syn med rette, at det utad kan framstå som prinsipielt mindre heldig at staten som blir representert av Regjeringens forvaltning, er part i et stort antall rettssaker, samtidig som forvaltningen er administrativt overordnet domstolene. Likeledes anser jeg det som realistisk når departementet legger til grunn at en egen administrasjon vil ha økt legitimitet overfor domstolene. Den vil derfor kunne arbeide med større forståelse og aksept hos dommerne, og dermed med større effektivitet. Jeg tilføyer gjerne noen argumenter som er kommet mer i bakgrunnen i proposisjonen, men som jeg anser som vesentlige. Det har i de siste par tiår skjedd en aktiv utbygging av domstoladministrasjonen i departementet. Dette har vært verdifullt, men gir samtidig departementet en løpende innflytelse på domstolenes virksomhet som før var fremmed. Så vil jeg ta med kontrollfunksjonen. En av domstolenes viktigste oppgaver er å kontrollere at regjeringen og regjeringens kontorer handler lovmessig. En god kontroll forutsetter et mest mulig uavhengig kontrollorgan. Stortinget har to grunnlovfestede kontrollorganer overfor forvaltningen – Riksrevisjonen og Sivilombudsmannen. Men det ville være fremmed for norsk tankegang om Riksrevisjonen eller Sivilombudsmannen skulle være administrativt styrt fra et departement. I proposisjonen fremheves sterkt behovene for åpenhet, innsyn og domstolenes tillit i samfunnet. På denne bakgrunn er det naturlig å etterlyse en omtale av hvor viktig informasjonsvirksomhet vil være for den nye domstoladministrasjonen. Så til slutt. Saksordføreren har på en utmerket måte synliggjort komiteens behandling i innstillingen og understreket den store grad av enstemmighet som preger innstillingen. Jeg vil derfor berømme departementets solide håndverk som kommer til uttrykk i proposisjonen, og gjerne også det grundige arbeid som er gjort av Domstolkommisjonen nedfelt i NOU 1999:19.