Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-01-18:
Situasjonen i Afghanistan er alvorlig. FN anslår at 9,3 millioner mennesker trengte humanitær hjelp i 2017. Det er 2 millioner internt fordrevne flyktninger. Det har også vært en dramatisk økning i antallet terrorangrep i form av selvmordsbomber og veibomber og sikkerhetsrelaterte hendelser knyttet til miner og udetonerte eksplosiver. Samtidig som sikkerhetssituasjonen har forverret seg, har Norge ført en streng returpolitikk som også innebærer at 18-åringer som kom til landet som enslige mindreårige asylsøkere, returneres til Afghanistan – til andre deler av landet enn de kom fra. En enslig 18-åring som har tilbrakt de siste årene i Norge, vil – selv om han eller hun er myndig – være sårbar, særlig for retur til et område hvor vedkommende ikke kommer fra. Mangel på informasjon og på sosialt nettverk på stedene de blir returnert til, gjør dem svært sårbare, og de har en større risiko for å rekrutteres til Taliban, IS eller andre radikale grupperinger. Sikkerhetssituasjonen i Afghanistan og andre land Norge returnerer til, må vurderes kontinuerlig. Vi har tillit til at Landinfo gjør grundige vurderinger. Landinfo er viktig, og Venstre har tidligere tatt til orde for å styrke Landinfo gjennom etablering av et felles nordisk landinfo. Da vil man få et større og bredere fagmiljø som har mulighet til en tettere oppfølging av situasjonen i ulike land. Retur er en viktig del av asylinstituttet. Retten til å søke asyl er grunnleggende, men ikke alle har rett til asyl. Får man avslag, skal man returneres. Frivillig retur er best for den enkeltes mulighet til å reetablere seg i hjemlandet. Tvangsretur er siste utvei. Non refoulement-prinsippet skal imidlertid ligge til grunn. Ingen skal risikere å bli sendt tilbake dersom det er en fare for forfølgelse og nedverdigende behandling. De personene som returneres, skal ha en effektiv beskyttelse i staten de returneres til. Dette må vurderes konkret, og vurderingen av sikkerhetssituasjonen er helt sentral. Tvangsretur er inngripende for den det gjelder, og feilaktige vurderinger av hvorvidt det er trygt å returnere, kan få fatale konsekvenser. Derfor er det viktig ikke bare at vi gjør en grundig vurdering av sikkerhetssituasjonen, men også at befolkningen har tillit til vurderingene som gjøres på vegne av fellesskapet. Den tilliten kan styrkes ved en åpen og uavhengig vurdering av regelverk og praksis ved retur til Afghanistan. Slike vurderinger må gjerne knyttes til andre returland, men antallet returer til Afghanistan, herunder personer som kom hit som enslige mindreårige, er så høyt at det er naturlig å vurdere Afghanistan først. Flertallet ønsker ikke å revurdere fjerningen av rimelighetsvilkåret for internflukt. Det har vært Venstres standpunkt over mange, mange år. Primærstandpunktet endrer seg jo ikke om en går i regjering, men vi erkjenner selvfølgelig at det er et stort flertall i salen som har gått inn for å fjerne rimelighetsvilkåret. Venstre er usikker på innholdet i sårbarhetskriteriene som nå skal ligge til grunn. Det har vi også gitt til kjenne – at det beste ville være å gjeninnføre rimelighetskravet. Vi har nå sett en tydelig forskjell mellom det antallet, 220, som er omtalt som oktoberbarna – det er jo et betydelig antall – og det som ved en innføring av sårbarhetskriterier vil gjelde et sted mellom 0 og de 220 – svært sannsynlig mye nærmere 0 enn 220. Vi er heller ikke imot å innføre en type sårbarhetskriterier. Vår oppgave er å bringe det så nært rimelighetsvilkåret som mulig. Rimelighetsvilkåret ved henvisning til internflukt ble fjernet i forbindelse med innstrammingene i utlendingsloven våren 2016, og Norge er et av få land som ikke benytter seg av rimelighetsvilkåret. Det er ingen tvil om at det har ført til en betydelig økning i antallet som får midlertidig opphold. Denne innstillingen ble avgitt i forrige uke. Vi står ved vårt primærstandpunkt i saken. Sammen med SV og Kristelig Folkeparti er dette et primærønske som vi har stått ved over lang tid. Så må vi håpe at sårbarhetskriteriene blir så nær den typen rimelighetsvilkår som det som ble fjernet. I debatten da vi hadde hastebehandlingen av sårbarhetskriteriene før jul, anslo jeg at det ville gjelde ti som får opphold etter at oktoberbarna har fått ta opp sakene sine på nytt. Vi får se hvor mange det blir. Jeg håper at det kan bli noen flere, at jeg har tatt feil. Men dette er i hvert fall forskjellen når vi konkret snakker om antallet mellom 0 og 220. Så får også Arbeiderpartiet vurdere om de ti er et tall som en synes det var verdt å ta den mediekampen for.