Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Nordområdene var regjeringen Stoltenbergs viktigste strategiske satsingsområde. Nordområdesatsingen var ikke bare et løft for miljøene i nord – det var et nasjonalt løft. Det gjorde at vi som bor i nord, kunne rette oss opp i ryggen og føle at vi ikke lenger var en klamp om foten, slik dessverre mange har følt tidligere. Det ga oss en stolthet, og det ga en optimisme på mange områder. Vi opplevde at etter hvert skulle alle se mot nord – med et positivt blikk. Denne satsingen har vært riktig, og den har gitt resultat. Vi ser at for første gang på mange år snur folketallsutviklingen. Folketallet stiger i alle de tre nordligste fylkene – ikke i alle kommunene, men i mange kommuner. Fellesnevneren for kommuner med vekst er flere arbeidsplasser både i nye næringer og i tradisjonelle næringer. Herøy kommune på Helgeland er et eksempel. Der har sjømatnæringen bidratt til at man snudde den negative befolkningstrenden. Et annet eksempel er Hammerfest. Der er det ikke sjømaten som skal ha æren for vekst. Men vi gleder oss over veksten. Dette skulle man tro ga inspirasjon til å fortsette å satse på nordområdene og ikke minst satse på næringsutvikling i nord – særlig med en regjering som har påstått at nordområdesatsingen var for mye ord og for lite handling. Det er heller ikke mulig å bli fornærmet ved å lese regjeringens politiske plattform. Tvert imot, den er faktisk til å bli i godt humør av når man kommer til nordområdene, for da kan man bl.a. lese: «Nordområdene har et stort potensial for verdiskaping og regjeringen vil bidra til at næringslivet i landsdelen kan realisere dette.» Suverent, sier jeg. Hva gjør så regjeringen? Jo, utenriksministeren reiser til Tromsø på sitt første besøk innenlands. Det kan for så vidt kalles en handling, men mest av alt en anerkjennelse av det arbeidet som er gjort. Det er hyggelig. Men i dag behandler vi budsjettet. Hvor finner vi igjen de tiltakene som skal bygge opp under ambisjonen om å utvikle Nord-Norge til å bli en av Norges mest skapende og bærekraftige regioner? Er det f.eks. regjeringens forslag om avkortning av CO2-kompensasjonsordningen som skal gi vekst? Det blir i hvert fall ikke vekst i Mosjøen, Mo i Rana, Straumen eller Finnfjordbotn av det forslaget. I Nord-Norge må vi erkjenne at det er en utfordring at kapitalmiljøene verken er store eller mange. Derfor merkes nok kuttet på de regionale utviklingsmidlene ekstra hardt i nord. Deler av disse midlene har også gått til Innovasjon Norge, som er en viktig aktør for særlig små og mellomstore bedrifter i landsdelen. Kompetansemiljøene i Framsenteret i Tromsø opplever heller ikke at en utsatt byggestart for trinn to bidrar til et løft for dem. Hvor er videreføringen av det som var navet i satsingen, kunnskap, når Framsenteret heller ikke får drahjelp? Etter at Høyre og Fremskrittspartiet utrolig kjapt gjennomførte sitt heftigste løftebrudd i nord ved å skrinlegge konsekvensutredningen av Nordland VI og VII og Troms II, ble det lovet satsing på andre næringer. Det het at man skulle legge til rette for en fiskerinæring i Nord-Norge med lønnsomhet i alle ledd. Her sitter vi med fasiten – et nytt løftebrudd: Regjeringen raserer vekstpakken for hvitfisknæringen som i all hovedsak rammer sjømatnæringen i nord. De foreslo å fjerne særordningen innenfor permitteringsregelverket, som særlig rammer fiskeindustrien i nord. De kutter i fiskerihavneutbyggingen, som rammer Sommarøy i Troms og Napp i Lofoten. Høyres ordfører i Vestvågøy skriver at dette rammer grunnlaget for forutsigbar satsing i sjømatnæringen i Lofoten. I dag sådde samferdselsministeren tvil om disse havnene i det hele tatt skal utbedres. At jeg ønsker meg tilbake til regjeringen Stoltenbergs nordområdesatsing, overrasker nok ingen, men for alle i nord som trodde på valgløftene og de fine formuleringene til regjeringspartiene, hjelper heller ikke det. Selv om vi har lite tog i nord, har vi her i alle fall vært vitne til tidenes tilbaketog.