trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-11-25:
Under Samarbeidsregjeringen har veksten i husholdningenes forbruk økt med nesten 50 pst. mer enn under Sentrumsregjeringen, mens det i offentlig sektor har gått motsatt vei. Det første spørsmålet er: Hvordan forsvarer Kristelig Folkeparti en politikk med sterkt økende privat forbruk opp mot den kristne forvaltertanken, som jo skal være et fundament for Kristelig Folkepartis politikk? Budsjettavtalen innebærer nå oppretting av kommunenes skattesvikt og en sak som faktisk er Senterpartiets forslag, nemlig en låneordning for oppussing av kirkebygg. Representanten Sørfonn har uttalt større glede over budsjettforliket enn over Regjeringens budsjettforslag. Er det slik at Kristelig Folkeparti er avhengig av Fremskrittspartiet for å få gjennomslag for sin politikk?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Sørfonn og Kristeleg Folkeparti er veldig fornøgde med det meste i statsbudsjettet, så òg med skatteopplegget. Det trur eg folk ute i mange regionar og distrikt skal merke seg. Den største utfordringa som mange regionar og distrikt i dette landet har, er å ta vare på busetjinga. Det er fyrst og fremst mangel på arbeid og arbeidsplassar. Mange er likevel med på å halde oppe busetjinga ved at dei tek den belastninga det er med anten lang dagpendling eller vekependling der dei bur på hybel eller i brakke. Det som no skjer med statsbudsjettet og skatteopplegget, er at det blir gitt store skattelettar til folk med millioninntekter. Samtidig skal pendlarane miste frådraget for ekstra kostutgifter ved å bu borte frå heimen, og for det andre skal dei få mindre frådrag for pendlinga til og frå. Meiner Sørfonn og Kristeleg Folkeparti at dette er god distriktspolitikk?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Det er ikkje tvil om anna enn at Arbeidarpartiet og Senterpartiet står saman om veldig mykje av våre budsjettalternativ. Men når representanten Morten Lund på den eine sida seier at ein ikkje kan basere framtidig velferd i dette landet på oljeinntektene, og på den andre sida har ei kritisk haldning til den såkalla handlingsregelen, blir det noko forvirrande. Eg må da minne representanten Lund om at vi faktisk bruker 74 milliardar kr av oljefondet vårt over statsbudsjettet. Litt aktivitetskorrigert er det snakk om 66 milliardar kr. Men uansett er det 24 milliardar kr meir enn det som er avkastinga av oljefondet, som er det den såkalla handlingsregelen tilseier at vi skal bruke. Vi er i ein unik situasjon i dette landet. Vi er fantastisk heldige som har så mykje pengar som vi kan bruke. Det tilsvarer det forsvarsbudsjettet og utdanningsbudsjettet vårt kostar, ein sum som ikkje er i nærleiken av det andre land har som kan førast inn i budsjettet. Likevel vil Senterpartiet stadig bruke meir. Går det inga grense for bruken av oljeinntektene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2004-11-25:
Under budsjettforhandlingene fikk jeg en e-post fra en oppdretter i Hardanger. Han var nervøs fordi han fryktet at forhandlingene ville føre til økt bruk av oljepenger, i en situasjon hvor oppdrettsnæringen er veldig presset i forhold til lønnsomhet. De har lave priser, og de har fått en styrket kronekurs de siste årene. Han la ved en tabell som viste hvor mye bedriften hans ville tape dersom kronekursen styrket seg med f.eks. 10 øre. Dette er rendyrkede distriktsarbeidsplasser, hvor bedriftene eksporterer omtrent 100 pst. av det de produserer. Og denne advarselen kommer også fra Teknologibedriftenes Landsforening, som organiserer tusenvis av arbeidsplasser ute i distriktene. Jeg er ganske fornøyd med at budsjettforliket ikke innebærer økt bruk av oljepenger. Derfor er det ganske underlig å se at Senterpartiet gjør nettopp det motsatte, de bruker 4,4 milliarder kr mer. Mitt spørsmål er: Hva er representanten Lunds svar til bedriftene ute i distriktene, som åpenbart ville få store problemer dersom Senterpartiets politikk ble gjennomført?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2004-11-25:
Det er riktig som representanten Arnstad sier, at en aktiv finanspolitikk vil kunne føre til flere ansatte i offentlig sektor. Men det er ikke sikkert at det nødvendigvis er god distriktspolitikk. Jeg har bodd en periode i en typisk distriktskommune. Der har man betydelig oppdrettsvirksomhet. Man har betydelig virksomhet innenfor skipsverft og smelteverk. Disse virksomhetene har en eksport på omtrent 100 pst. Det betyr at hvis man gjør noe som påvirker kronekursen, vil det ha katastrofale konsekvenser for disse virksomhetene. Det bekrefter også de organisasjoner som representerer disse bedriftene. Tror representanten Arnstad at disse bedriftene og disse organisasjonene tar fullstendig feil når de advarer politikerne mot å bruke mer oljepenger? Vet ikke disse bedriftene sitt eget beste?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Det er ikkje tvil om at Senterpartiet – og for så vidt Arbeidarpartiet – og SV har ein del vesentlege treffpunkt i budsjettet som vi har til behandling i dag. Eg har spesielt sett på næringssida. Eg ser at her har Senterpartiet ein del gledelege satsingar som vi er heilt einige med dei i. Mellom anna har Senterpartiet omfamna SVs forslag om å etablere eit verdiskapingsprogram for fisk og avsett pengar til det. Det synest eg er veldig gledeleg, etter at ein samrøystes næringskomite i vår var einig i at det var eit godt forslag, og bad Regjeringa komme tilbake med det. Eg synest at det er flott at Senterpartiet følgjer dette opp i sitt alternativ. Dette vil vere ein god verdiskapingsstrategi for fiskerinæringa i forhold til kvalitet og i forhold til nisjeproduksjon. Men parallellen på landbrukssida finn eg ikkje hos Senterpartiet. Ja, vi har eit verdiskapingsprogram for landbruket, men eg finn ikkje temaet økologisk landbruk nemnt med eitt ord hos Senterpartiet i ramma for landbruk. Kan SV rekne med Senterpartiet si støtte til ei satsing på økologisk landbruk, eller er økologisk landbruk berre for dei spesielt interesserte?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Senterpartiet vil gje meir til dei fleste i dette budsjettet, og vi har på sett og vis vorte vane med det. Men småbarnsfamiliane vil få mindre med Senterpartiet sitt opplegg. Kontantstøttemodellen til Senterpartiet snevrar i utgangspunktet inn valfridommen, men endå verre: Senterpartiet ynskjer ei sosialistisk regjering etter neste val, og dei vil bidra og gjerne vera med i ei slik. Betyr familiepolitikken så lite for Senterpartiet? Senterpartiet veit jo at kontantstøtta er tapt med ei slik regjering, til skade for mangebarnsfamiliar, til skade for familiar i grisgrendte strøk, til skade for mange som endeleg har fått litt kompensasjon frå storsamfunnet når dei dreg omsorg for sine eigne småbarn. Kan Senterpartiet verkeleg ta ansvar for eit slikt tilbakeskritt? Og trur representanten Morten Lund verkeleg at senterpartiveljarane kan akseptera det? Senterpartiet skaper elles stadig forbausing. Partiet vil no ha polutsal i alle kommunar. Gjev ein då løfte om gode, trygge lokalsamfunn? Det er jo vel dokumentert at auka tilgjenge betyr auka forbruk, auka vald og auka skade, og alt no er det 200 000 barn som kvir seg til laurdag. Held Senterpartiet på å forlata alle tidlegare familiepolitiske skansar?
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-11-25:
Eg kunne godt ha tenkt meg at Arbeidarpartiet hadde vore med Venstre og sagt: Lat oss gi kommunane fridom til å benytta dei midlane dei får, lat oss slutta med øyremerking, lat oss gå inn og sjå på regelverk, lat oss stola på at våre folkevalde gjer ein skikkeleg jobb. Arbeidarpartiet har vore med på å sikra eit barnehageforlik der 6 milliardar kr er bundne opp. Er dette å stola på at våre folkevalde lokalt klarar å gjera jobben? Så må eg seia: Ja, dei rammene vi har hatt, og det at vi har fått redusert sjukelønnskostnadene, har gjort at vi har kunna auka løyvingane til kommunane. Det er eg fornøgd med. Eg trur det er mange uløyste oppgåver. Men kommunesektoren må òg vera med og bera ansvaret for å ha låg rente og kronekurs. Arbeidsløyse – som vi òg såg konturane av – med høg kronekurs, med høg rente, vil gi eit svekt skattegrunnlag for kommunane. Meir folk i arbeid gir auka skatteinngang til kommunane, og då trur eg at vi får eit betre velferdstilbod.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-11-25:
Venstre er eit borgarleg sentrumsparti. Vi trivst veldig godt med den regjeringa vi sit i no. Vi får gjennomført mykje av vår politikk. Men vi ønskjer å vera eit parti som samarbeider både til venstre og til høgre i politikken. Viss ein går inn og ser på Framstegspartiet sitt alternative budsjett kontra Regjeringa sitt budsjett, for ikkje å snakka om Venstre sitt program, vil ein sjå at det er veldig stor avstand mellom Framstegspartiet og Venstre på mange ulike politikkområde. Men det kan òg gjelda på den andre sida. Viss du hadde teke Sosialistisk Venstreparti sitt budsjett og kopla det opp mot Venstre, ville du òg sett at det var veldig stor forskjell. Å vera i sentrum, samarbeida på begge sider og få fram dei beste løysingane er det Venstre vil vera med på. Som sagt: Vi trivst veldig godt med den regjeringa og dei regjeringspartnarane vi har.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-11-25:
Regjeringa har satsa 4 milliardar kr meir på kollektivtransport i denne perioden. Det håpte eg at Sosialistisk Venstreparti kunne gi oss litt skryt for. Dersom ein no går inn og ser på omorganiseringa av Statens vegvesen: Det har gitt oss meir veg for kvar krone. Vi trur faktisk at dette òg er mogleg når det gjeld jernbanen, ved å gjera folk betre og la folk få moglegheit til å konkurrera. Vi trur faktisk at dette vil styrkja jernbanesatsinga. Så viser representanten til England. Men han viser ikkje til alle dei andre landa som har gjort akkurat det samme, og som har oppnådd veldig gode resultat. Men éin ting skal eg lova Sosialistisk Venstreparti og Stortinget: Det vil aldri vera snakk om å gambla med tryggleiken. Det trur eg at eg på vegner av samferdsleministeren kan lova. Men å få auka konkurranse, få meir igjen for pengane og få eit betre tilbod både i sentrale strøk og i distrikta trur eg faktisk at vi kan oppnå med dette.
May Britt Vihovde (Venstre), 2004-11-25:
Lat meg starta med å seia at vi i Venstre er veldig fornøgde med å ha ein landbruksminister som no har skapt omstilling, fornying og optimisme i landbruket og satsa på nisjeproduksjon. Vi trur faktisk at dette er veldig positivt for Distrikts-Noreg. Så kan eg jo sitera Göran Persson og seia at når det gjeld ras, er vi stolte, men vi er ikkje fornøgde. Her har vi nokre store utfordringar. Men Regjeringa har sett av eigne midlar til rassikring. Vi har auka løyvingane til Statens vegvesen. Då kan eg jo håpa at Senterpartiet er einig i at det har vore veldig fornuftig å omorganisera Statens vegvesen – vi har fått meir igjen for kvar krone – sånn at vi verkeleg kan få satsa på desse strekningane og satsa i Distrikts-Noreg. Men det krev ei auka satsing på kollektivtransport, slik at vi ikkje brukar pengane på store motorvegprosjekt for å løysa køane i våre sentrale strøk. Eg registrerer at Senterpartiet berre har sett av 10 mill. kr ekstra til kollektivsatsing i sitt budsjett.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Arbeiderpartiet mener at det finnes knapt noe som er viktigere enn å gi opplæring til barn, pleie av eldre og helsetilbud til dem som er syke. Men muligheten til å gi befolkningen et godt tjenestetilbud på disse områdene er avhengig av at kommunene har penger nok til å ivareta og utvikle tilbudene. Tror representanten Vihovde at Venstre nå har bidratt i dette budsjettet til at tjenestetilbudene i kommunene kan opprettholdes? Jeg vet nå at representanten Vihovde vil komme trekkende med at hun har vært medvirkende til at det nå gis 800 mill. kr ekstra i frie midler. Men dette mener Arbeiderpartiet er for lite. Er ikke Venstre bekymret for at det nå sitter fortvilede kommunepolitikere rundt omkring i landet og må legge ned tilbudet til innbyggerne sine, legge ned eldresentre, tilbud til psykisk utviklingshemmede og fritidsklubber? Er dette den friheten Venstre har å tilby sine lokalpolitikere?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Venstre har samferdselsministeren i denne regjeringen og hevder at de vil satse på jernbanen, fordi jernbanen er det mest miljøvennlige transportmiddelet. Regjeringen foreslår i dette budsjettet å privatisere og konkurranseutsette all drift og vedlikehold på jernbanen. Jernbaneverket skal nedbygges, tusen arbeidsplasser skal fjernes rundt om i landet, Jernbaneverket skal kun få ansvaret for å kontrollere private aktører. Dette skal gjennomføres innen 2009. Det vil innebære å konkurranseutsette sikkerheten på jernbanen. Sikkerheten blir svekket, fordi spesialkompetansen og lokalkunnskapen bare finnes i det norske jernbaneverket. I Storbritannia ble dette forsøkt på 1980- og 1990-tallet under Major og Thatcher, med svært negativt resultat. Nå snur de. Det britiske jernbaneverket ansetter nå 18 500 vedlikeholdsarbeidere. Det hadde vært økende kritikk mot privatiseringen. Vedlikeholdet hadde vært ineffektivt og gått på bekostning av sikkerheten, uttalte styreformannen i Network Rail, det britiske jernbaneverket, til BBC. 18 måneder senere forteller BBC om store forbedringer i Network Rail. Istedenfor å lære av britene vil Regjeringen at Norge skal gjøre de samme feilene. Hvordan kan Venstre kalle dette å satse på jernbane?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-11-25:
Venstre sin leiar snakkar ofte og varmt om at norsk landbruk må profilere seg på kvalitet og nisjeprodukt, deriblant reiseliv og turisme. Nett i dei områda på Vestlandet der reiseliv og turisme er ei vekstnæring, opplever vi stadig bygdelag som er stengde på grunn av ras. Seinast i dag er det mange stengde strekningar i Møre og Romsdal. Folk lever og arbeider i utryggleik. I innstillinga viser Venstre at dei er godt fornøgde med samferdselsbudsjettet. Er verkeleg representanten frå Hordaland fornøgd med satsinga, eller mangelen på satsing, når det gjeld øyremerkte midlar til rassikring? Med dagens løyvingar vil det ta 30 år før alle kjende prosjekt er sikra. Eller meiner representanten at desse utsette fylka skal måtte ta av dei ordinære løyvingane for å sikre prosjekta sine?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-11-25:
Når det var snakk om 23 milliarder kr mer i oljepenger, tror jeg ikke det tallet stemmer. Jeg sa i mitt innlegg 13 milliarder kr mer. Det er ikke Regjeringen alene som kan bestemme kronekursen, men Regjeringen kan bestemme rentenivået. Det er verdensmarkedet som bestemmer hvor mange kroner som skal kjøpes, og hvor mange kroner som skal selges. Kronekursen og rentenivået er det det internasjonale markedet som i stor grad bestemmer, ikke Regjeringen, så det er en feilinformasjon representanten kom med fra denne talerstol. Når det er snakk om slepphendthet med penger, tror jeg det hadde vært bedre å investere pengene i norsk ishavsstruktur enn å plassere pengene i usikre papirer på verdensbørsen, som det gjøres i dag. Da hadde vi hatt noe igjen når verdensøkonomien kanskje kollapser en dag – det er vanskeligere å rulle sammen en veg og fjerne den, og det er vanskeligere å ta vekk en havn som allerede er utbygd.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
For noen dager siden møtte jeg en fiskeoppdretter som fortalte at oppdrettsnæringen tapte 1,2 milliarder kr i 2003 på grunn av sterk krone, og dermed forsvant overskuddet i næringen. En stabil kroneverdi og kronekurs er viktig, både for fiskeriene, for oppdrettsnæringen og for eksportindustrien langs kysten. Dermed trenger vi også en økonomisk politikk som skaper tillit og ro, og Kristelig Folkeparti og Regjeringen har fått til det. Vi har svekket kronekursen, og vi har fått renten ned, og det har sikret arbeidsplasser og gitt barnefamilier med boliglån romsligere økonomi. Kystpartiet vil bruke 23 milliarder kr mer av oljepengene, ifølge innstillingen. Det setter jo arbeidsplassene langs kysten i fare, og fiskerinæringen kan miste overskuddet på nytt. Mitt spørsmål til Kystpartiet blir: Hvordan kan vi ha tillit til et parti som er så slepphendt med pengene?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Regjeringa meiner at veksten i dei frie inntektene neste år skal vere 1 milliard kr. Samtidig opplyser kommunalministeren at veksten i utgiftene for kommunane vil vere høgare enn dette. Slikt er oppsiktsvekkjande! Regjeringa vil ikkje eingong betale for auka utgifter, utgifter som kommunane ikkje har innverknad på i det heile. Dessutan er det eit faktum at underskottet i kommunesektoren no er rekordhøgt. Det blir veldig vanskeleg å greie å halde på den offentlege velferda, fordi midlane uteblir. I sin tur vil då kvaliteten på offentlege tenester bli dårlegare. Då ligg arenaen open for private løysingar. Sveltefôrar ein kommunane økonomisk, legg ein grunnlaget for konkurranseutsetjing og privatisering. Spørsmålet mitt blir derfor: Meiner statsråd Solberg at kommunane får dei midlane som dei treng neste år for å gi forsvarlege velferdstilbod?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-11-25:
Perspektivmeldingen gir et budskap om at arbeid er den viktigste ressursen vi har i dette landet. En skattepolitikk som stimulerer til mer arbeid, er derfor i perspektivmeldingens ånd og i perspektivmeldingens mer konkrete anbefalinger, for å si det slik. Reformer som bidrar til at vi kan komme over fra stønad, fra trygd, til arbeid, gir dobbelt effekt. Det bidrar til mer arbeid, høyere skatteinntekter og mindre utgifter. Reformer som bidrar til at det skal lønne seg å stå lenger i jobb – Pensjonskommisjonens anbefalinger er blant disse – er også reformer som går i den samme retning som perspektivmeldingen trekker opp. Jeg ser med interesse og spenning frem til at representanten Solberg kan stå på denne talerstol og anbefale de forslag hun har lagt frem i bl.a. Pensjonskommisjonen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-11-25:
For ordens skyld, det er ingen frister i EU som setter Stortinget under noe datopress for å gjennomføre skattebestemmelser. Det er det fritt opp til oss å gjøre. Men jeg kan bekrefte at et utvalg skal arbeide med å se på skattebetingelsene for maritime næringer. Det jeg sa, var vel at jeg tror ikke det er et stort behov for at Norge investerer mer statlige midler i norsk næringsliv. Vi er blant de land i Vest-Europa som nå har den høyeste statlige eierandelen. Jeg tror ikke næringslivet primært etterspør mer stat, men mer frihet og stimulanser til private investeringer. Det har ofte vært sagt – og man har brukt professor Porter, fra Harvard i USA, og hans cluster-teorier som et eksempel på dette – at man skulle ha spesielle skatteregimer for spesielle næringer. Jeg må innrømme at da Porter sist var i Norge, sa han mye rart. Men én ting var han i hvert fall direkte på på et spørsmål fra en avis, at han anbefaler ikke, ut fra cluster-teoriene, særskilte skatteregimer for spesielle næringer. Det håper jeg flere har merket seg. Det er grenser for hva Norge også kan delta i av skattekonkurranse mellom andre land. Det finnes til enhver tid en oversjøisk provins som kan tilby lavere skatter enn Norge.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-11-25:
Det er godt representanten Djupedal leser World Economic Forums publikasjoner. Han kunne kanskje også ta med konklusjonene, nemlig at Norge på siste måling faktisk stiger betydelig på rankingen. Nå er vi, så vidt jeg husker, på en sjetteplass i verden. Om en slik ranking egentlig er noe særlig fornuftig virkemiddel til å måle hva slags økonomiske teorier som funker i verden, er jeg ikke så sikker på, for topp-plassene deles av nordiske land, Sveits og USA. Så i hvilken grad man kan utvikle teorier på det grunnlaget, vil jeg gjerne utfordre representanten til å komme tilbake til i en senere debatt. Jeg er enig i at det ikke er grunn til å fokusere bare på skatt og rammebetingelser, og derfor gjør heller ikke Regjeringen det. Men skatt er ganske viktig, for det har noe å gjøre med hva du kan oppnå på bunnlinjen. Det har noe å gjøre med stimuleringslyst. Hvis man skal følge SVs virkemiddel, betyr det at nye bedrifter som skal på børs, knekkes av økende formuesskatt og en utbytteskatt som er investeringsfiendtlig. Det kommer man ikke unna. Men i tillegg til det er det viktig å satse på gode arbeidsbetingelser for øvrig, forskning og utvikling, utdannelse og innovasjonsarbeid generelt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-11-25:
Meg bekjent ber ikke næringslivet om Senterpartiets alternative statsbudsjett. I det budsjettopplegget øker den underliggende utgiftsveksten betydelig mer enn veksten i samlet økonomi, dvs. at det offentlige tar en stadig større del av kaka. Det har næringslivet ikke bedt om. I forhold til Regjeringens opplegg øker Senterpartiets budsjettopplegg samlede skatter og avgifter med ca. 2,5 milliarder kr. Det har næringslivet slett ikke bedt om. Men næringslivet har også bedt om en nedtrapping av formuesskatten generelt. Varianten med en såkalt nedtrapping bare for næringskapital er en invitasjon til omgåelser. For enhver som vil sette sine sparepenger inn i et aksjeselskap, slipper altså unna formuesskatt, mens den som er så enfoldig – for å bruke det uttrykket – at han rett og slett bare sparer uten å gå gjennom et AS, da belastes med formuesskatt. Det er i alle fall ingen sosial profil, og næringslivet har heller ikke bedt om slike metoder.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-11-25:
Jeg kan f.eks. sitere noen av begrunnelsene fra Arbeiderpartiets regjeringer da de økte momsen fra 20 til 21, fra 21 til 22, fra 22 til 23, fra 23 til 24 pst. Her er representanten Solberg på hjemmebane. Én av begrunnelsene som ble brukt, var at det var fornuftig å flytte beskatningen fra arbeid til forbruk. Det er en begrunnelse jeg synes fortsatt holder meget godt. Det er et skatteskifte vi foreslår, men dog med netto samlet skattelettelse. Representanten var i sin første replikk inne på perspektivmeldingen. Den har ett entydig budskap: Vi bør stimulere til mer arbeid! Da er det å redusere skatten på arbeid et meget fornuftig og godt tiltak. Skatteskiftet fra inntektsskatt til moms er en del av den samlede pakken, men fortsatt med netto samlede skattelettelser.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Det er helt riktig, som representanten Bjarne Håkon Hanssen sier, at vi er opptatt av å slette gjelden, og vi har også forsøkt å få utsatt den det året hvor det skulle være balanse når det gjelder de regionale helseforetakene. Det har vi ikke lyktes med å få støtte verken fra Arbeiderpartiet eller andre partier til å oppnå. Vi har i forliket fått en styrking av ISF, fra 40 pst. til 60 pst. Det betyr at det kommer til å bli en vekst i sykehusenes behandling av pasienter fordi det blir økonomisk lønnsomt å behandle flere pasienter. Dette er en overslagsbevilgning, altså vil det automatisk komme mer penger til helsevesenet enn det som lå til grunn for de tidligere beregninger fra departementet når det gjaldt hva som ville gå med på overslagsbevilgningen når det gjelder ISF. Der vil det bli et ekstra tilskudd i betydelig grad. Noen har antydet at resultatet av ISF-endringen vil bli rundt 1 milliard kr mer. I tillegg vil vi i salderingen av 2004-budsjettet slette en vesentlig del av sykehusenes gjeld. Da har Bjarne Håkon Hanssen en anledning til å vise at han mener noe med alle de fine ordene han har når han snakker om sykehusene, både her i Stortinget og utenfor. Hvis Arbeiderpartiet stemmer for vårt forslag, kan vi få gjort noe. Det vil redusere det som må gå av overskuddet til å dekke gjeld i de nærmeste årene, og det får departementet beregne – det gjør ikke vi.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Det har vært en klar, fast linje i Fremskrittspartiets politikk når det gjelder kommuneøkonomien. I fjor hadde vi en helt annen situasjon i landets økonomi, en helt annen inflasjon, prisstigning, enn det vi nå har. Vi stod også foran et lønnsoppgjør. Helheten i Fremskrittspartiets alternative budsjett i fjor ville vært en styrking av kommunene. De ville spart penger fordi virkningene på andre områder av vår politikk ville medført en lavere prisstigning, og de ville fått lavere utgifter ved lønnsoppgjørene. Derfor kunne vi også redusere noe på overføringene. Helheten ville blitt en styrking av kommuneøkonomien. Nå, med en langt lavere prisstigning og antatt lavere utgifter ved lønnsoppgjøret, er det en ny situasjon. Vi varslet allerede i innstillingen til kommuneproposisjonen og forliket med regjeringspartiene på vårparten hva vi ville gjennomføre. Det er det vi har gjennomført når det gjelder 2005-budsjettet. Så til det prinsipielle syn vi har inntatt, at vi ønsker at skattesvikt eller skatteøkning, mer enn det som ligger i budsjettene, skal kompenseres. Det er det vi har gjort i 2004-budsjettet i forhold til revidert nasjonalbudsjett i juni. Aftenposten har ikke helt greid å forstå at vi sammenligner med hva som var stoda i revidert nasjonalbudsjett, og prøver å sammenligne med det fra i fjor, men det er altså Aftenpostens og Bjørlo Lysbakkens misforståelse.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Jeg synes det er litt skuffende at Einar Steensnæs i en debatt som denne igjen ønsker å snakke om alt det vi er uenige om. Jeg kan bekrefte at det er stor avstand mellom Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet på en rekke politiske områder, akkurat som det er det mellom de tre rød-grønne partiene, som har en vilje til å prøve å forhandle seg frem til en form for enighet. Det er betydelig uenighet mellom Kristelig Folkeparti og Høyre med hensyn til deres primærstandpunkter, f.eks. i alkoholpolitikken, når det gjelder gasskraft, i skattepolitikk og skatteprofil. Det er avstander mellom ulike politiske partier. Men det Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre greide å demonstrere da de satte seg sammen på Sem, var at de til slutt greide å snekre sammen en plattform som alle tre kunne ta ansvaret for. Det var ikke primærprogrammene til noen av de tre. Det er det samme vi etterlyser nå. Når de som er på den rød-grønne siden, eller sosialistiske siden, akter å fremstå som et stabilt, forutsigbart, langsiktig regjeringsalternativ, vil det bare være dumt og uklokt om de ikke-sosialistiske partier ikke begynner å tenke litt på hva man risikerer hvis vi bare fortsetter å snakke om det vi er uenige om, i stedet for å snakke om det vi er enige om.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Jeg ønsker å gå mer direkte inn på selve budsjettforliket. Fremskrittspartiet er veldig ofte opptatt av helse og sykehusøkonomi. Representanten Hagen er selv i innlegg her i salen veldig ofte opptatt av at man må forsøke å få slettet helseforetakenes gjeld, og at det dermed vil bli et helhetlig opplegg for sykehusøkonomien, noe som etter Fremskrittspartiets mening er bra. Sletting av helseforetakenes gjeld skal medføre at driftssituasjonen ved sykehusene neste år blir betydelig bedre. Ja vel. Vil en gjeldssanering faktisk bety en vesentlig forbedret driftssituasjon ved sykehusene? Jeg betviler det veldig sterkt. Men i og med at representanten Hagen hele tiden hevder det, må han ha sørget for å få beregnet hva det betyr. Mitt spørsmål til Hagen er derfor: Om man greier å få slettet gjelden nå i høst, hva vil det bety for driften av sykehusene?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Vi har fått en god budsjettavtale med Fremskrittspartiet. Jeg er enig med Carl I. Hagen i at vi har hatt konstruktive, ryddige forhandlinger. Fremskrittspartiet har tatt ansvar, og det er bra. Men noen forsøker nå å lage glidende overganger mellom det å inngå i konstruktive forhandlinger om et statsbudsjett og over til mer forpliktende samarbeid, med perspektiver som også peker utover stortingsvalget i 2005. Det ser ikke Kristelig Folkeparti som aktuelt. Det er det ikke bare statsministeren som mener, det har også partilederen gitt klart uttrykk for, senest på radioen i dag morges. Det går bra å samarbeide om enkeltsaker, men det er fortsatt stor politisk avstand mellom Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti i viktige politiske saker, innenfor bioteknologi, innenfor vern om det ufødte liv, innenfor distriktspolitikken, innenfor miljøpolitikken og rusproblematikken, innenfor bistand – bare for å nevne noen viktige verdispørsmål for Kristelig Folkeparti. Det er bra at Fremskrittspartiet var villig til å se bort fra sine primærstandpunkter under forhandlingene, men det betyr vel ikke at Fremskrittspartiet har endret politikk?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Eg ber om ordet til ei openberr misforståing.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Det er ei openberr misforståing når leiaren i Høgre ikkje har fått med seg at Regjeringa har foreslått å fjerna nettolønnsordninga for ferjereiarlaga. Det er derfor dei no flaggar ut. Alt anna er ei feilaktig framstilling av verkelegheita.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-25:
Vi har en nettolønnsordning for sjøfolk for å sikre den kompetansen sjøfolk er, og den bruker vi 1 milliard kr på i dette budsjettet. Innlegget til Olav Akselsen gav et inntrykk av at vi hadde fjernet nettolønnsordningen for sjøfolk generelt. Det har vi altså ikke gjort.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-25:
Summen av bevilgningene i 2004 og 2005 til kommunesektoren vil være den høyeste veksten vi har hatt i kommunesektoren i en toårsperiode noen gang. Det er godt mulig at det ikke vil dekke alle utgiftene kommunene har, men det er en så stor satsing at det burde gi et godt bidrag til at man kommer gjennom den langtidig opparbeidede ubalansen, og kommer ut med bedre resultater. Som jeg også sa i spørretimen i går, mener jeg at det er et særskilt problem når man har hatt skattesvikt over flere år. Jeg er faktisk glad for at vi har gjort et avbrekk fra det som har vært det normale, nemlig at vi i det budsjettforliket som er lagt frem i Stortinget, også har kompensert for skattesvikten i 2004. Jeg har registrert at det mente Arbeiderpartiet tidligere ifølge media var helt unødvendig. Jeg synes at det har vært en bedre løsning enn å fylle på mye mer penger i 2005, for det er viktig for kommunene å slippe å ta brå omlegginger. Det gjør at vi også er nødt til å tenke igjennom hvordan inntektssystemet vårt skal være i fremtiden på det området, og det har vi altså bedt Inntektsutvalget se på.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-25:
Jeg kan bekrefte at det var en økning på ca. 4,8 milliarder kr – totalt sett var de på over 7 milliarder kr – i de frie inntektene i løpet av 2004 og 2005. Det er altså ikke et kutt. Så skal jeg innrømme at vi la inn 1 milliard kr. Vi burde det hvis vi skulle dekke de demografiske utgiftene, uten krav til at kommunene skulle møte demografiske utgifter med effektiviseringstiltak. Det betyr ikke at det er umulig for kommunene å dekke inn utgiftene uten kutt. Spørsmålet er om man skal dekke det med noen flere effektiviseringstiltak for å få inn 400 mill. kr, som da var underdekket. Det er det jo heller ikke nå, for i 2005 er det 1,8 milliarder kr som er økningen. Det betyr altså at man ligger 400 mill. kr over det som skal til for helt uten effektiviseringstiltak å kunne opprettholde det samme nivået i forhold til den demografiske utviklingen. Men så er det viktig å understreke at det finnes massevis av enkelteksempler på at det er annerledes i enkelte kommuner, bl.a. fordi et stort flertall på dette stortinget har vedtatt å gjennomføre endringer i inntektssystemet som gjør at noen kommuner kommer til å få minus. Men dette har det vært et bredt flertall bak.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-25:
Jeg er fristet til å være veldig usaklig i svaret på den siste delen av spørsmålet. Jeg kunne f.eks. sagt nei, for jeg har ikke noen garanti for at ikke noen har valgt en SV-ordfører et eller annet sted som velger å bruke mye mer penger, og som i neste omgang må kutte fordi man ikke hadde inntektene til det. Jeg kan ikke garantere for hva hver enkelt kommunepolitiker gjør, og hva hvert enkelt kommunestyre gjør. Jeg kan ikke garantere for at kommunestyret ikke velger å prioritere f.eks. investeringsoppgaver som ikke er lovpålagte, og som senere viste seg var et dårlig regnestykke. Vi har noen eksempler på det rundt omkring i landet, at man sitter og betaler på gamle regninger på noe man har prioritert tidligere. Det er heller ikke slik, som jeg sa i mitt forrige svar, at selv om vi har vekst i kommuneøkonomien totalt sett, har alle kommuner vekst i kommuneøkonomien. Og hvorfor har de ikke det? Jo, fordi vi, et flertall i Stortinget, har ment at det skal bli lik rett til å få den hjemmehjelpstjenesten, lik rett til å få den sykehjemsplassen gjennom omlegginger i inntektssystemet, initiert av arbeiderpartiregjeringen før denne regjeringen tiltrådte, og som vi gjennomfører. Det innebærer en omfordeling i inntektssystemet. Noen kommuner får minus, andre går mer i pluss, men det betyr at flere får oppleve å leve i en mer rettferdig verden når det gjelder offentlige tjenestetilbud.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
I debatten har det blitt gitt uttrykk for, særlig fra sosialistene i salen, at det nærmest kuttes i overføringene til kommunene i 2005. De siste tallene som nå eksisterer, viser at veksten i frie inntekter for kommunesektoren fra 2004 til 2005 er ca. 4,8 milliarder kr, eller med andre ord: Økningen pr. innbygger blir ca. 1 000 kr fra 2004 til 2005. Kan statsråden bekrefte disse tallene? Jeg tror nok at hvis vi får en bekreftelse på det, faller all usaklig argumentasjon fra venstresiden i denne salen i dag med påstander om at det kuttes på kommunesektoren i 2005.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
For SV er det et verdivalg at hvis man er gammel og syk, skal man få omsorg og pleie, at alle unger skal ha rett til tilpasset opplæring i skolen, eller at hvis man trenger hjelp fra barnevernet, skal man slippe å stå i kø fordi kommunene ikke har penger, slik realiteten i dag dessverre er for mange – for altfor mange. Til neste år blir det ikke flere som får hjelp fra kommunen til det aller mest nødvendige, det blir færre. Det er fordi det ligger en underskuddssituasjon i kommunesektoren som har vært der lenge, og som kommunalministeren bør være kjent med. Dette er altså et verdivalg som vi gjør. For kommunalministeren ser det ut til at det er viktigere enn noe annet i verden at kommuneøkonomien i seg sjøl går i balanse. Det er det som teller, for pengene skal gå til noe som kommunalministeren mener er viktigere. På tross av at en rapport fra World Economic Forum fastslår at nordiske land med høyt skattenivå og bred velferd er mest konkurransedyktige, fortsetter kommunalministeren å si at det er viktigere å gi skattelette til de aller rikeste. Kan kommunalministeren med hånden på hjertet si at til neste år er det ingen som kommer til å miste sykehjemsplassen sin, og at alle unger som trenger tilpasset opplæring, skal få det med hennes rammer i budsjettet?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Senterpartiet er et meget bra distriktsparti, og Marit Arnstad er en flink distriktspolitiker. I distriktspolitikken er jordbruk noe av det viktigste vi holder på med. Da forundrer det meg at gang på gang når vi skal gjøre nye grep innenfor jordbruket, er det Senterpartiet som stritter imot og henger etter. Enten kyrne skal gå ute, eller kyrne skal ligge på matter, eller man ønsker å satse mer på småskalamat, så er Senterpartiet hele tida liksom på bakføttene – de er liksom ikke i front. Det overrasker meg gang på gang. Nå gjelder det et forslag fra Regjeringa om å innføre avgift på bruk av plantevernmidler. Dette er midler som noen av oss lurer på om kan være skadelige, om vi kan bli syke av plantevernmidlene. Derfor vil vi ha ned bruken av dem. Men også her er Senterpartiet på bakføttene, og vil ikke være med på at vi skal prøve å få ned bruken av plantevernmidlene. Hva er årsaken til at Senterpartiet alltid er på bakføttene og ikke i front når det gjelder jordbrukspolitikken?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Dette blir mitt siste innlegg i en finansdebatt i Stortinget, og det er med stor tilfredshet jeg konstaterer at den foreliggende budsjettinnstilling har en sosial profil som langt på vei er i tråd med Fremskrittspartiets politikk, en politikk for folk flest og med betydelig styrking av velferden i Norge. Gjennom seriøse forhandlinger med regjeringspartiene har det lyktes for Fremskrittspartiet å sette sitt sosiale stempel på dette budsjettet, og Fremskrittspartiet har gjennom forhandlingene blitt vist den respekt partiet fortjener som et stort bærende politisk parti i Norge. Jeg håper og tror også at budsjettforliket har lagt grunnlaget for et tettere samarbeid mellom de borgerlige partiene frem mot kommende stortingsvalg, noe som kan forhindre et sosialistisk flertall på Stortinget ved valget i 2005, med den konsekvens det vil få for den videre samfunnsutvikling i Norge. Jeg er selvfølgelig personlig svært glad for at helse- og sosialsektoren er blitt en av budsjettvinnerne. Med en økning av ISF-ordningen fra 40 til 60 pst. og en basisbevilgning på 500 mill. kr vil våre sykehus i 2005 ha mulighet til å utnytte sin kapasitet og øke pasientbehandlingen i forhold til 2004 med ca. 5 pst. Det vil si at ventelistene ytterligere kan kuttes, og det samme kan ventetiden. Fremskrittspartiet har fått halvert den underdekning til Helse Vest og Helse Midt-Norge av basisbevilgningen til foretakene med en tilleggsbevilgning til disse to foretakene med henholdsvis 100 mill kr til Helse Vest og 50 mill. kr til Helse Midt-Norge. Sykehusenes opparbeidede gjeld på 4,5 milliarder kr er bekymringsfull. Fremskrittspartiet vil i salderingsproposisjonen for 2004 foreslå denne gjelden redusert med 2 milliarder kr, noe som kan gjøre sykehusøkonomien håndterbar i årene som kommer, og bringe sykehusbudsjettene i balanse. Regjeringens opprinnelige forslag om å øke egenandelene med 1,2 milliarder kr er redusert med 862 mill. kr, og økningen av egenandelstaket på bare 35 kr er den laveste økningen noen gang i historien. Det lyktes også for Fremskrittspartiet i forhandlingene å fjerne den foreslåtte 100 pst.-økningen av egenandel ved fritt sykehusvalg, slik at pasientene fortsatt i henhold til pasientrettighetsloven kan velge det sykehuset man ønsker å bli behandlet ved, uten at dette skal være bundet opp mot personlig økonomi. Bunnfradraget i skatten er økt, og matmomsen er redusert. Av strukturelle forslag har Fremskrittspartiet fått flertall for å be Regjeringen om å utarbeide en nasjonal handlingsplan for forebygging og behandling av diabetes, en folkesykdom som griper stadig mer om seg. Vi har også fått en fellesmerknad med regjeringspartiene om at Regjeringen skal vurdere å godkjenne Revmatikerforbundets rehabiliteringsinstitusjon i Spania, Reuma-Sol, som opptreningsinstitusjon. Selvfølgelig er det slik denne gangen også at når man forhandler, kan man ikke få alle sine ønsker oppfylt, men totalt mener jeg og Fremskrittspartiet at den foreliggende budsjettinnstilling vil gjøre livet lettere å leve også for de svake i dette landet.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Som jeg tror mange av representantene tør være kjent med, er jeg en statsråd som ønsker alle med på laget, absolutt alle. Det betyr at «oss», det er Norge og det norske storting. Og det er dere som er med på å legge premissene for hva vi fra Regjeringens side skal si i internasjonale fora. Det jeg tror representanten Blankenborg er godt kjent med, er at man ikke røper fra interne budsjettforhandlinger i noen regjering – jeg tror heller ikke det ville skje i Arbeiderpartiet. Jeg kan bare forsikre representanten Blankenborg om at det har vært full enighet om Sem-erklæringen, og om betydningen av at vi følger den opp. Det er grunnlaget for budsjettforhandlingene i Regjeringen. Det er også grunnlaget for det budsjettet vi nå har framlagt. Så tror jeg at statsministeren og Kristelig Folkepartis partileder klart har uttrykt hvilken holdning Kristelig Folkeparti har til et samarbeid med Fremskrittspartiet. Vi er glad for at Fremskrittspartiet er med på den rekordøkningen som nå foreslås, men vi forbeholder oss retten til å vurdere regjeringssamarbeidet på en annen måte.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
La meg med en gang si at den reelle økningen på overgangsbistand faktisk er litt større enn det representanten Stensaker viste til, fordi vi finansierer mer av Afghanistan over ordinære regionbevilgninger, slik at innsatsen for fredsbygging er vesentlig større i budsjettet. Og her er Kongo en viktig mottaker, om ikke den største. De viktigste grunnene til at Kongo ikke er et samarbeidsland, er de grunner som Stensaker er inne på. Landet er i en krisesituasjon, i en overgangssituasjon, og det er ikke grunnlag for å etablere et langsiktig samarbeid med landet slik situasjonen nå er. Samtidig må vi stille opp og stabilisere en skjør fred, og vi må sørge for å bidra til at valg gjennomføres, og at de ikke har en gjeldsbelastning som er uhåndterlig. Derfor har Norge bidratt på disse ulike områdene. Det er i Øst-Kongo at situasjonen er mest kritisk, og derfor trenger vi også helhet i politikken, slik at det arbeidet som utenriksministeren gjør når det gjelder håndvåpen og kontroll i forhold til det, må henge sammen med det vi gjør på bistandssiden. Og det er kun ved å bygge opp under skjør fred at vi unngår ny krig i et av Afrikas viktigste land.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2004-11-25:
Den viktigste grunnen til at Palestina-bistanden ikke øker i dette budsjettet, er rett og slett at de palestinske selvstyremyndighetene er de største mottakerne av norsk bistand. Det er om lag 500 mill. kr. Det er langt over det noen av de andre mottakerne av norsk bistand får, og det viser også de ulike OECD-statistikkene over mottak, når man også inkluderer humanitær og langsiktig bistand. Dette er den viktigste grunnen. Den andre grunnen er det representanten Jacobsen er inne på, nemlig at i dagens situasjon er det vanskelig å drive bistandsarbeid når det gjelder de palestinske selvstyremyndighetene, meget vanskelig. Vi gjør det, og vi fortsetter med det, men vi må vite at vi er i stand til å gjennomføre det i praksis. Det er den viktigste grunnen. Så til den spesielle utfordringen man har nå: Med situasjonen i Midt-Østen har vi et håp om at f.eks. givermøtet, AHLC-møtet, som vil finne sted den 7. og 8. desember 2004 i Oslo, kan legge grunnlag for en ny innsats, og at bistanden kan bli noe enklere å gjennomføre. Men det vil være helt opp til partene, og ikke minst Israel, i denne sammenheng. Norge driver et aktivt arbeid for å bidra til dette.
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 2004-11-25:
Utviklingsministeren viste til at vi har ei stortingsmelding om utviklingspolitikk som er til handsaming i Stortinget, og at vi kjem attende til innhaldet i ho. Men som utviklingsministeren sa, er det opp til oss å vise kva vi kan levere. Det er dette «oss» som kan vere litt interessant. I lys av debatten tidlegare i dag: Er «oss» Kristeleg Folkeparti, eller er det Norge? Som utviklingsministeren sa, har ein fått Høgre med på eit av dei mest sosiale budsjetta. Og vi andre, som står utafor, spør naturlegvis: Kor vanskeleg var det å få Høgre med på dette budsjettet? I lys av den idyllen som er her no mellom Framstegspartiet og Regjeringa, vil eg gjerne ha ei vurdering av utsiktene til å få tilsvarande sosiale budsjett framover, når det er Framstegspartiet som skal vere med og leggje premissane for budsjettet.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-11-25:
Statsråd Hilde Frafjord Johnson gav i sitt innlegg uttrykk for glede over utviklingsbudsjettet. På kapittel 162 Overgangsbistand har Regjeringen foreslått en økning til 471,5 mill. kr, med formålet fredsbygging og utvikling, særlig i land som DR Kongo. Nå har Human Rights Watch nylig rapportert om utplassering av betydelige mengder våpen, også tyngre, i Ituri-området i Kongo. Man mener at president Kaliba eller visepresident Bemba står bak. Det er også rapportert om stor kriminell aktivitet i området, bl.a. av ulønnet militært personell. Når man også registrerer at det ikke er noen framgang å spore når det gjelder valgforberedelser i landet, mener da statsråden at det er fornuftig å prioritere et land som ikke tilfredsstiller demokratiske spilleregler?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-25:
Utviklingsministeren var inne på at det å gje med den eine handa og ta med den andre ikkje er spesielt lurt. I dei palestinske områda er det faktisk enda verre. Der blir det som vi gjev, bomba – LO-bygget, Statistisk sentralbyrå osv. Så heiter det at i den løyvinga som går til region Midtausten, skal ein konsentrere seg om å støtte utviklinga av sjølvstyremyndigheitene sine moglegheiter til å førebu ei vidareføring av ein palestinsk stat og til å dempe den økonomiske krisa som er der. Når vi ser at den israelske okkupasjonen, med 700 kontrollpostar, med lange periodar med avstand til Gaza, med bygging av ein mur, gjer det svært vanskeleg for palestinske myndigheiter å utføre sine oppgåver og legg sterke avgrensingar på moglegheitene for økonomisk utvikling, lurer eg på: Er dette årsaka til at bistand til Midtausten er den einaste regionløyvinga som ikkje blir auka i budsjettet?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-05-27:
Jeg takker for svaret. Jeg syns at det var veldig mye oppløftende i det svaret. Jeg forstår også at dette er prosesser der vi bl.a. er nødt til å ha en del utvalg og arbeidsgrupper, men jeg telte mange, både utvalg og arbeidsgrupper. Et signal som jeg tror vi alle er enige om, er at noe av dette må vi kunne gjøre rimelig raskt. Allerede denne stortingsperioden har vi ved flere anledninger drøftet bl.a. spørsmålet om krisesentrenes situasjon. Det er for meg et kjempeparadoks at det skal sitte så langt inne å sikre både den lovmessige forankring og finansieringen av et slikt hjelpetilbud. Når det gjelder voldtektsutsatte, har vi 600–700 anmeldelser i løpet av året som man samfunnsmessig skal håndtere. Det skulle ikke være uoverkommelig verken økonomisk, juridisk eller politisk å få til en bedre struktur i forhold til hvordan hjelpetilbudet faktisk fungerer. Jeg er glad for det arbeidet som Regjeringen her gjør. Jeg ser fram til det som kommer, og jeg håper det kommer raskt. Når det gjelder Dixi Ressurssenter her i Oslo, som gjør en kjempejobb i forhold til å være et ressurssenter og å være et mottak og ta imot folk som er berørt av dette direkte eller indirekte, er det for meg et kjempeparadoks at de må bruke en masse av sin tid på å sikre finansieringen år etter år. Mye av den frivilligheten som vi mobiliserer i Norge for å hjelpe folk som har det vanskelig, går i dag med til å skaffe penger hvert eneste år. Noen ganger føler jeg meg som politiker som en som på mange måter bare er en som står i veien og er glassveggen for dem som ønsker å hjelpe folk. Dette kan det umulig være noen særlig politisk uenighet om. Det er derfor jeg ønsker meg en ordning som den Inga Marte Thorkildsen var litt inne på i en tidligere debatt, i forhold til om vi ikke kan begynne å se på også denne type lidelser som noe som samfunnet har en helt klar plikt til å ta seg av med én gang. Det koster penger, men det vil ikke være uoverkommelig. Det er heller ikke et uoverkommelig antall. Det vil etter mitt skjønn også bidra mye bedre til at vi får bedre oppklaringsprosent og domfellelsesprosent i disse sakene, hvis vi får hjelpeapparatet tidligere på banen. Det vil sikre forklaring. Det vil sikre at man får et press mot etterforskningen, at det kanskje tas et bilde, at klær tas vare på, og at bistandsadvokat kontaktes. Når jeg er inne på det, vil jeg utfordre justisministeren i forhold til spørsmålet om muligheten for at bistandsadvokat nå raskere kan oppnevnes og kobles på slike anmeldelser umiddelbart, slik at vi får raskere forklaring, en raskere prosess og raskere bevissikring. Det tror jeg vil være veldig viktig. Til slutt til spørsmålet om DNA. Der også står vi egentlig overfor områder hvor jeg oppfatter det slik at det i Stortinget i stor grad er tverrpolitisk enighet både i spørsmålet om vi ønsker flere tester, og i spørsmålet om vi ønsker mer registrering. Det er et paradoks at vi har politidistrikter i Norge i dag som nesten ikke foretar DNA-tester. Så her har vi en jobb å gjøre.