Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-17:
Først vil jeg slå et lite slag for selve nysalderingsproposisjonen. Det er et meget leseverdig dokument. Jeg regner med at alle i finanskomiteen har lest det. Men det vil også gjelde for alle andre, for det gir en utmerket oversikt over hva vi driver med i den økonomiske politikken, og hva vi bruker penger på. Dermed har jeg anbefalt proposisjonen. Den bør lagres slik at den er lett tilgjengelig. Inntrykket er, som flere har vært inne på, at norsk økonomi er i veldig god stand. Vi har en sterk økonomi i Norge som på mange måter skiller seg ut fra det som er situasjonen i mange land rundt oss. La meg bare få lov til å knytte noen kommentarer til det nå på tampen av budsjettåret 2010. Min generasjon har stort sett opplevd en sammenhengende vekst i økonomien og en opptur nærmest uten stans. Det har vært en ubrutt velferds- og velstandsøkning gjennom min generasjons tid. Dette er ikke noe som har kommet over natta; det har blitt til over lang tid og er et resultat av både målrettet arbeid og innsats fra mange mennesker i både historisk tid og i nåtid. Det understreker et av de helt sentrale poengene i den økonomiske debatten: hvor viktig det er å videreføre det jeg kaller generasjonskontrakten – det at generasjoner jobber målbevisst for hverandre og jobber målbevisst for å sørge for at vi også kan trygge velferden i årene framover. Det er ikke naturgitt at dette automatisk vil fortsette. Det er store utfordringer nasjonalt – den demografiske revolusjonen, som vi kan omtale det som, klimautfordringer m.m. Det er også viktig at generasjonskontrakten nå utvides utover det rent økonomiske perspektivet, og at klima- og miljøperspektivet blir inkludert. Vi har store naturressurser i Norge som vi drar nytte av, men det er også slik i Norge som det er i de fleste andre land, at det er arbeidskraftens verdi, utviklingen i arbeidskraften, som avgjør hvordan framtiden blir. Utviklingen av framtidens velferd blir avgjort i arbeidslivet. Jeg har også lyst til å si at det er viktig at vi ser det store i det små, at vi som politikere bidrar til å bygge opp under stoltheten og verdigheten til alle de mennesker som holder samfunnshjulene i gang, alle de små hjul som sørger for at det store hjulet er i bevegelse hele tiden, disse mennesker som hver dag på sin plass gjør en innsats for oss alle, men som sjelden eller aldri kommer i avisen. La meg også si noen få ord om internasjonal økonomi. Bildet er veldig variert. I framvoksende økonomier er det en sterk vekst. Kina er her helt i teten, med en vekst på i underkant av 10 pst. Det går bra i land som Tyskland og Sverige i Europa, men bildet i Europa er mye mer variert. I Amerika er veksten fortsatt svak. Selv om veksten tar seg opp igjen, er det en bekymring rundt den store ledigheten som vi har både i OECD-området og i land ellers, og ekstra bekymring er det grunn til å ha omkring utviklingen i ledigheten blant unge mennesker. Jeg tror det er behov for en mer samlet internasjonal innsats og strategi for å ta tak i de utfordringer som ungdomsledigheten reiser, slik at vi unngår at beskrivelsen om den tiden vi nå er inne i, også blir en beskrivelse om ungdomsgenerasjonen som den tapte generasjonen. Dette er en av våre største felles utfordringer framover. Som flere talere har vært inne på, er vi del av et globalt skjebnefellesskap. Selv om det går bra i Norge, er det viktig at vi også løfter blikket og ser oss selv i en større internasjonal sammenheng. Det er det viktig å tenke over, ikke minst i den tiden vi nå går inn i, der vi har muligheter til å lufte tanker om slike ting. Jeg vil takke finanskomiteen for et godt samarbeid og ser fram til nye debatter om økonomi i tiden som kommer.