Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-09:
SVs utgangspunkt er noe annerledes enn Fremskrittspartiets. La meg starte med følgende litt paradoksale – synes jeg nok – situasjon: Fremskrittspartiet har nå brukt mye tid på å skjelle ut landets økonomer fordi de ikke har forstått partiets geniale politikk. Samtidig ønsker man fagøkonomer inn i Norges Banks hovedstyre, åpenbart i en tro på at disse vil ha bedre vett og forstand enn de folkevalgte – eller de politisk oppnevnte – som i dag sitter der. Det er da opp til Fremskrittspartiet å forklare hvorfor man skal ha økonomer inn i dette styret, dersom økonomene overhodet ikke har skjønt noe som helst av økonomi. La nå det ligge. Vi synes det er fornuftig at den oppnevningen skjer som den gjør, nemlig at man setter sammen Norges Banks hovedstyre av det vi kan kalle lekmannsskjønn, dvs. av representanter med politisk eller økonomisk ballast, som også har med seg en del kunnskaper om samfunnslivet for øvrig, noe som fagøkonomer ofte mangler. Vi mener det er riktig at finanspolitikk og pengepolitikk trekker i samme retning. Vi mener at det beste utgangspunktet vil være det man har i dag, at Finansdepartementet har hovedansvaret både for pengepolitikk og for finanspolitikk i Norge. Det vi så, gjennom det som skjedde i fjor, var at denne bindingen ble mindre klar. Man har ennå ikke gått så langt som Fremskrittspartiet ønsker, som man har gjort i mange europeiske sentralbanker, særlig Den europeiske sentralbank, altså den banken som er knyttet til euro-området. Det som er problemet med denne typen organisering, er et betydelig demokratisk underskudd, nemlig ved at man oppnevner et sentralbankstyre som ikke står ansvarlig overfor noe parlament, ikke overfor Europaparlamentet eller for vårt vedkommende overfor Det norske storting. Det betyr at en sentralbank til enhver tid kan overprøve de folkevalgte beslutninger som er tatt. I en gitt situasjon, med stor arbeidsledighet sett ut fra norske forhold, kan storting og regjering mene at det er riktig å bruke mer penger for å stimulere til aktivitet. Dette kan sentralbanken mene er feil. Dermed kan man stramme inn gjennom rentepolitikken, og på den måten utligne det som har vært Stortingets og Regjeringens mening. Dette er et betydelig demokratisk problem. Dette problemet ser vi i veldig stor grad i EU. Veldig mange EU-land har gjennom mange tiår hatt en meget høy arbeidsledighet. En rekke politikere – nesten samtlige politikere i Europa – har vært bekymret for arbeidsledigheten. Det er utarbeidet et utall rapporter. Det er utarbeidet et utall ulike forslag om hvordan man skal få bukt med arbeidsledigheten. Grunnen til at dette ikke er mulig, er simpelthen så enkel som at sentralbanken sitter med et helt annet våpen enn det de folkevalgte sitter med. På den måten blir politikerne stort sett bare i stand til å komme med høflighetsfraser, og man er ikke i stand til å komme arbeidsledigheten til livs, som man kunne hvis man valgte en mer ekspansiv økonomisk politikk. Dette demokratiske problemet vil man få med en frikobling av sentralbanken. Det systemet vi tross alt har i Norge – vi var ikke spesielt begeistret for den omleggingen av pengepolitikken som skjedde for et års tid siden – det aksepterer vi, men en ytterligere fristilling av sentralbanken vil være demokratisk meget uheldig og gi sentralbanksjefen og hans styre, eller hennes styre hvis det er en kvinne, muligheten til å være en eksplisitt overkikador for folkevalgte beslutninger, hvilket flere enn vi i SV burde mene er et demokratisk problem. Likevel må jeg nok si at tendensen eller trenden i den pengepolitiske diskusjon i Europa dessverre går i den retning som Fremskrittspartiet peker på. Jeg registrerer at finansministeren sier at han vil komme tilbake med ulike drøftelser rundt en del av disse spørsmålene. Jeg registrerer at regjeringspartiene også kvitterer ut dette. Og selv om man i dag ikke går så langt som Fremskrittspartiet ønsker, så frykter jeg at denne regjeringen i løpet av sin levetid vil ta skritt i en slik retning. Jeg tror nok at Regjeringen på sitt lønnkammer har tenkt i denne retning. At man overhodet ikke vil la Fremskrittspartiet få gevinst av dette, tror jeg også er helt åpenbart, slik at man dermed i denne omgang avviser det. Men det hadde vært interessant å få vite hvilke endringer man ser for seg at sentralbanken skal gjøre, som det står i brevet fra finansministeren, og som også omtales i regjeringspartienes merknader. Det er vanskelig å se for seg at man skal reversere det som skjedde i fjor. Hvis dette ikke skal reverseres, skal man vel gå i én retning, og det er vanskelig å tenke seg at denne retningen er veldig forskjellig fra den Fremskrittspartiet ønsker å gå. Jeg håper jeg tar feil. Det som selvfølgelig kan være gledelig ved at Fremskrittspartiet nå har fremmet dette forslaget, er at Regjeringen ikke kan fremme det på en stund, fordi det betyr at Fremskrittspartiet da vil få en gevinst. Jeg håper at Fremskrittspartiets forslag har bidratt til at finansministeren og hans regjering er langt mer tilbakeholden etter dette, og at vi dermed kanskje slipper det som jeg ellers frykter at vi hadde fått.