Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-21:
Det er helt riktig som flere har vært inne på i dag: Det var i juni 2001 Stortinget vedtok å anskaffe Skjold-klassen. Stortinget vedtok også at Skjold-klassen skulle være der når vi utfaser Hauk-klassen. Det er en god grunn for det. Hurtiggående fartøy, som Skjold, går hånd i hånd med fregatter og Kystvakten i en samlet evne til å ha sjøoperasjoner. Fregatt og kystvakt har havgående operasjoner primært. Skjold og MTB-ene har kystnære operasjoner og operasjoner i fjorder. Vi har halve Europas vestkyst som norsk vestkyst. Vi har helt spesielle nasjonale forhold som gjør at vi trenger flere fartøy enn de fleste NATO-land. Men til tross for denne virkeligheten er jo realiteten at vi går ned på antall fartøy i Sjøforsvaret. Når Skjold en gang skal erstatte Hauk, går vi altså ned fra 14 til seks fartøy, og vi står i fare for også å måtte vurdere andre fartøyklasser. Vi har allerede gitt den ene u-båtklassen, Kobben, til Polen, mens vi har beholdt den andre, Ula. Det reduserer antallet, men det er en grense for hvor mye det er riktig å redusere. Stortingets begrunnelse i juni 2001 var god. Vi har behov både for suverenitetshåndhevelse og for å støtte sivile oppdrag, og faktisk for å ivareta NATO-oppdrag – bortsett fra at det visste vi ikke da. Det er riktig som flere har vært inne på, at Forsvarssjefen og andre i april 2001 satte spørsmålstegn ved om Skjold ville ha en rolle i framtiden som var prioritert nok, for det er helt riktig at vi går bort fra å være invasjonsforsvar. Men det er det ikke bare Sjøforsvaret som går bort fra å være. Det gjelder jo hele forsvaret vårt, også Hæren, Luftforsvaret, alle har vært invasjonsforsvar, og nå har vi nye roller. Så kom 11. september, og så fikk MTB-ene en ny rolle. MTB-ene har inntil i oktober i år vært i Middelhavet på antiterroroppdrag for NATO. Det er jo nettopp en ny rolle, som ikke har med invasjonsforsvar å gjøre, men som har å gjøre med håndtering av nye trusler. Våre fire MTB-er i Middelhavet gjorde en jobb ingen fregatt kunne gjort, for når trusselen er en gummibåt eller annet som kan tenkes å ha sprengladninger om bord, som truer sivil skipsfart, må man ha evne til tempo og manøvrering. Og det har ikke en fregatt. Der har MTB-er –fast patrol boats, som det heter i NATO – en annen rolle. Og det gjør at mens planleggerne i NATO før 11. september 2001 satte spørsmålstegn ved om man trengte denne type fartøy, er det altså de i NATO, SACEUR, som driver styrkegenering, som nå etterspør slike fartøy. Jeg vil også legge til at da USA hadde sin største øvelse på mange, mange år, Millenium Challenge sommeren 2002, var det ett bidrag de etterspurte fra Norge, og det var det ene Skjold-fartøyet vi har. Det ble brukt til en ny rolle, ikke-anti-invasjon. Det ble brukt til ilandsetting av spesialstyrker, som vi vet vi trenger mer av. Det ble brukt til å skyte opp små UAV-er, ubemannede flygende overvåkingsfartøy, som støttet spesialstyrkene ved ilandsetting. Og er det noe vi vet om framtidige operasjoner, enten de er norske eller i regi av NATO, er det at man vil operere sammen, sjø, luft, hær. Spesialstyrker, Sjøforsvaret og UAV-er sammen er framtidens «rolle» og har ingenting med invasjonsforsvar å gjøre. Jeg må også si at nettopp fordi Stortinget har vedtatt å kjøpe dette fartøyet, og nettopp fordi jeg har tro på dette fartøyets rolle, ville det være litt underlig om vi ikke kjøpte det, når det landet som er mest opptatt av modernisering av forsvaret, USA, har dette som en av tre mulige kandidater for framtidsrettede fartøysanskaffelser. Det at vi kjøper det, gir en økt mulighet for at andre kjøper det. Men alle som kjenner meg og mitt renommé i industrien, vet at jeg hadde aldri kjøpt dette fartøyet av hensyn til industrien. Det er ikke akkurat min image. Så må jeg bare si at jeg er svært glad for Stortingets støtte. Jeg er svært glad for at Stortinget står ved sine tidligere vedtak, og i langtidsproposisjonen, Gjennomføringsproposisjonen, St.prp. nr. 55, som Stortinget vedtok i juni 2002, lå MTB Skjold inne. Det vi gjør nå, er at vi tar en større del av investeringene i denne perioden og en mindre del av investeringene i neste periode – mer penger til andre ting i neste periode enn forutsatt.