Anders B. Werp (Høyre), 2014-06-16:
Den 9. november er det som sagt 25 år siden Berlinmuren falt. Øst-Tysklands befolkning hadde fått nok av undertrykkelsen og samlet seg under parolen «Vi er folket» – «Wir sind das Volk». Kraften var uimotståelig, og den kommunistiske illusjonen var sjanseløs mot befolkningens fredelige ønske om frihet. Det er svært sterk symbolikk i dette, og 25-årsjubileet er en markering av demokratiets seier over diktaturet. Denne interpellasjonen dreier seg om Øst-Tysklands spionasje mot Norge. I perioden 1969 til 1989 rapporterte mer enn 300 Stasi-agenter om norske forhold. I alt ble 1 920 rapporter sendt til det kommunistiske Øst-Tyskland, en fiendtlig stat. 85 pst. av rapportene gjaldt politiske forhold, forsvar og etterretningstjenesten i Norge. Denne usynlige invasjonen av landet pågikk helt til murens fall i 1989. Forskere ved Stasi-arkivet i Berlin mener at over 30 av agentene var norske borgere. Ingen er dømt i Norge. Har dette relevans i dag, spør kanskje noen. Absolutt – og det i svært stor grad, fordi dette er en del av vår nyere historie som for det meste er uutforsket. Den kalde krigen har formet landet vårt både politisk og kulturelt. Vi må systematisere og dokumentere lærdommene fra denne perioden. Hva fikk flere titalls nordmenn til å spionere for et autoritært samfunnssystem og en fiendtlig stat, mens de selv kunne nyte godt av friheten i et demokrati og en rettsstat? Var det slik at så lenge man var overbevist om at den radikale sosialismen representerte det objektivt gode, kunne det aksepteres noen ofre? Undertrykkelsen ble jo gjort i den rette doktrinens navn, må vite. Så man ikke framveksten av organisasjoner som Stasi som alarmerende? Da Øst-Tyskland kollapset i 1989, er det estimert at Stasi hadde 91 000 ansatte og 189 000 uoffisielle medarbeidere – agenter. Stasi regnes som en av etterretningshistoriens mest effektive organisasjoner på sitt felt og den østtyske befolkningen som den mest overvåkede befolkning noensinne. Førstegangsvelgerne ved stortingsvalget i 2009 var de første som er født etter murens fall. De har dermed ingen egne referansepunkter til den kalde krigen. En undersøkelse blant svenske ungdommer nylig viser at 22 pst. anser kommunismen som en demokratisk samfunnsform. I den samme undersøkelsen svarer 95 pst. at de kjenner til Auschwitz, men 90 pst. kjenner ikke til Gulag. Det kan tyde på at det er store hull i den oppvoksende generasjons basiskunnskap om vår nyere historie. Dette forsterkes av at temaet har liten oppmerksomhet i media og i vitenskapelige kretser. Med noen hederlige unntak er det svært få norske journalister og forskere som har engasjert seg på dette området. I forrige uke la regjeringen fram sin handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme, et offensivt og viktig dokument. Det er interessant å lese at mange av de psykologiske og samfunnsmessige faktorene som driver personer inn i en radikaliseringsprosess, nå er de samme som før, uavhengig av politiske, ideologiske eller religiøse drivkrefter. Det er derfor en viss sammenheng mellom den kalde krigens spioner for kommunismen og dagens fremmedkrigere. Svermeriet for det autoritære er altså ikke noe nytt, men skal vi hindre at svermeriet blir til aktiv handling, må vi forstå mer om motivasjonen for radikalisering. Vi har altså en viktig kilde for denne forståelsen i vår nyere historie. Jeg mener vi har en dyp forpliktelse til å søke den kunnskapen, sannheten og erfaringen som har formet landet vårt, også om den kan være ubehagelig eller vanskelig tilgjengelig, og særlig når dette kan gi bidrag til en bedre forståelse av hvordan vi skal møte de drivkreftene som truer våre verdier og vårt samfunn. Store deler av Stasi-arkivet er intakt. Da skulle man tro det var ganske enkelt å identifisere de norske spionene. Så enkelt er det ikke. De dokumentene som Stasi rakk å destruere i de kaotiske månedene etter murens fall, var i stor grad fra nettopp utenlandsetterretningen. I tillegg må man ta i betraktning arkivets kolossale omfang. Arkivet utgjør i dag 111 hyllekilometer med dokumenter samt millioner av foto, filmopptak, lydopptak og andre objekter. I tillegg har man funnet over 15 000 store sekker med makulerte dokumenter. Denne interpellasjonen dreier seg om at norske myndigheter skaffer seg de nødvendige nøkler for å kunne søke målrettet i dette enorme arkivet. Slike nøkler finnes nemlig i det såkalte Rosenholz-kartoteket, som CIA under uklare omstendigheter fikk hånd om i løpet av Øst-Tysklands sammenbrudd i 1990. Dette er en samling med mikrofilmede kartotekkort med opplysninger om i Stasis øyne interessante personer og om reelle Stasi-spioner. Kartoteket inneholder tre typer kort: Det er F-16-kort, som er en bruttoliste med interessante personer for Stasi, det er de såkalte F-22-kortene med aktive agenter, og det er de såkalte statistikkortene, som inneholder kodenavn, agentkategori, dato for verving, motiv for verving, osv. Disse kortene utgjør en helhet, og en eventuell overlevering til norske myndigheter må inkludere alle tre typene. CIA utleverte den tyske delen av kartoteket til Tyskland i 2003. La meg presisere en viktig ting: Rosenholz-kartoteket er først og fremst et personregister og i mindre grad et spionregister. Kartotekets viktigste egenskap er at det gjør det mulig å søke målrettet og mye mer presist i det store Stasi-arkivet. La meg også kort komme inn på det strafferettslige. Spionasje foreldes etter 25 år. Rosenholz-kartoteket ble i all hovedsak ajourført siste gang i begynnelsen av 1988. Det er mer enn 25 år siden, og det svekker trolig kartotekets verdi som kilde for straffeforfølgelse isolert sett. Murens fall 9. november 1989 har antakelig liten relevans strafferettslig. Derimot er 31. mai 1990 viktig. Denne dagen ble kodeordet «Wittenberg» gjentatt tre ganger over Stasis radiosamband – så stillhet. Det betød øyeblikkelig avvikling av all utenlandsk etterretningsvirksomhet. Stasi var fra det øyeblikk historie. Seks dager tidligere hadde det samme skjedd med Øst-Tysklands militære etterretning. Det er på denne bakgrunn jeg stiller følgende spørsmål til justisministeren: Vil statsråden ta initiativ til å få utlevert fra amerikanske myndigheter alle registrerte opplysninger om norske borgere i Rosenholz-kartoteket?