trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siri A. Meling (Høyre), 2011-06-14:
Siden slutten av 1990-tallet har det jo vært utbredt praksis å gi Stortinget innsyn i ESA-dokumenter av den typen som dette åpningsbrevet representerer. Det at man ønsker å ha god forhandlingsposisjon versus ESA er ikke noe som er spesielt i denne saken. Det vil sannsynligvis gjelde andre saker også, uten at det har betydd at departementer og statsråder har valgt å holde åpningsbrev unntatt offentligheten. Mitt spørsmål til statsråden, som også konkluderte med at det åpenbart var unødvendig å sende saken på høring, i tillegg til at man holdt dette åpningsbrevet unna offentligheten, er: Når statsråden ser alle disse reaksjonene som har kommet i ettertid, kan han se at den vurderingen som ble gjort i departementet, var en feilvurdering i forhold til offentligheten og ESAs åpningsbrev?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-14:
I to og et halvt år har regjeringen ved Olje- og energidepartementet forhandlet mot ESA i en sak som overfor Stortinget blir sagt bare er en tilpasning til gjeldende praksis. Endringen er så ubetydelig at man ikke trengte å involvere Stortinget på et tidligere tidspunkt, og heller ikke offentligheten. Dette er ikke lett å forstå. For hvis man bruker to og et halvt år av arbeidstiden, skulle man tro at det var viktige saker man forhandlet om, at dette ikke bare er en tilpasning til gjeldende praksis. Statsråden sier i sitt innlegg at man ikke sendte saken på høring fordi det ikke var rom for endringer via en høring. Det er nokså spesielt i forhold til høringsinstituttet. Mitt spørsmål er: Er dette egentlig en tilpasning til gjeldende praksis, med to og et halvt års arbeidsinnsats?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-14:
Jeg synes det er flott at det ved en endring av petroleumsloven i alle fall er så mange talere her i denne salen, for dette er egentlig en ubetydelig endring, men vi har fått en god debatt. Jeg har behov for å kommentere noen av påstandene som er framkommet i denne debatten. Representanten Bendiks H. Arnesen sier at han synes det er rart at man legger ned et så stort engasjement når det gjelder ringvirkninger i nord, når man samtidig er mot oljeutvinning i nord. Hvis denne påstanden er myntet på undertegnede og Kristelig Folkeparti, er dette en helt feil påstand i forhold til om vi vil ha oljeutvinning i nord. Kristelig Folkeparti er opptatt av ringvirkninger, og vi er opptatt av å flytte olje- og gassutvinninger i nord, men samtidig sier vi nei til olje- og gassutvinning i de sårbare områdene i nord. Men om vi skal flytte, om vi skal åpne opp Barentshavet, vil morgendagens debatt vise. Representanten Strøm viser til utbyggingene av Skarv, Snøhvit og Goliat og de ringvirkningene som disse utbyggingene har gitt i nord. Det er nettopp fordi det er innenfor dagens lovverk. Disse utbyggingene har skjedd med utgangspunkt i dagens petroleumslov. Derfor er det irrelevant å trekke fram disse som eksempler når det gjelder de endringene vi i dag drøfter. Kristelig Folkeparti svartmaler ikke i denne saken, men vi mener – og det har også kommet fram i saken – at nå er det helse, miljø og sikkerhet som er eneste årsak til at vi kan kreve organisasjon eller baser her i landet. Representanten Serigstad Valen viser til at slaget sto på 1990-tallet, og jeg regner med at det var EØS-avtalen representanten Valen siktet til. Men det er altså slik at i Soria Moria-erklæringen sies det: «Hovedlinjene i norsk utenrikspolitikk ligger fast, herunder sterk oppslutning om FN og folkeretten, medlemskapet i NATO, EØS-avtalen(...) (...) Så representanten Valen og Kristelig Folkeparti er helt overens i denne saken. Det som kanskje er mest oppsiktsvekkende, er at statsråd Ola Borten Moe ikke engang har støtte fra eget parti i denne saken. Når vi hører på representanten Lundteigens innlegg, argumenterer representanten Lundteigen akkurat på det som Kristelig Folkeparti ber om, at dette ikke er den eneste muligheten, men at vi må gjenoppta forhandlingene med ESA for å finne andre muligheter for å kunne ha base og kunne ha organisasjoner i Norge. Dette er nokså oppsiktsvekkende. Dette var fra representanten Lundteigens innlegg i denne sak, og det er det verdt å merke seg.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-14:
E18 er en viktig vei – viktig vei for Norge, viktig vei for Østfold. Derfor er det et viktig vedtak som Stortinget skal fatte senere i dag. Transport- og kommunikasjonskomiteen har arbeidet raskt. Dessverre går det ikke an å si det om det arbeidstempoet som har vært i departementet. De siste E18-kilometrene gjennom Østfold ble åpnet i vinter i min hjemkommune. Nå venter vi på å komme i gang med neste etappe, neste parsell, Melleby–Momarken. Det er et krav om oppstart av bygging, det er et krav om en ny veiåpning, og det er et krav om sammenhengende utbygging til Vinterbro. Hele Østfold står sammen om Østfoldpakke 1. E6 er vi ferdig med, E18 skal vi bli ferdig med, og vi skal bli ferdig med jernbanen vår gjennom de store byene i Ytre Østfold. Her står Indre og Ytre Østfold sammen. E18 har sterk trafikkvekst, sterkere enn landet for øvrig. Vi har dessverre hatt mange ulykker på den nye strekningen vi i dag skal vedta å bygge. Vi vedtar i dag å bygge 8,3 km ny vei. 6 km av dem er med sammenhengende forbikjøringsfelt på begge sider av veien. Det forteller vel det meste om hva det egentlig er behov for. Statsråden var ærlig, og jeg setter pris på ærlighet fra statsråder. Statsråden sier at det har tatt tid med denne proposisjonen, fordi de har vurdert vekslende bredde som disse E18-kilometrene har: to felt, tre felt og fire felt, med forbikjøringsfelt. Det innbyggerne i Indre Østfold lurer på, er hvorfor statsråden og regjeringen har landet ned på en slik vurdering. Siden statsråden har brukt tid på det, og har sagt det fra Stortingets talerstol, er det viktig for oss som skal bruke denne veien – kjøre på to felt, kjøre på tre felt og kjøre på fire felt, med forbikjøringsfelt – å vite hvorfor statsråden mente at dette var det beste også for framtidens vei, den nest største eksportveien for Norge.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-14:
Det bør ikke være overraskende for representanten Bård Hoksrud at Kristelig Folkeparti ikke stemmer for en fullfinansiert statlig utbygging av E18. Jeg har sans for ærlighet, og jeg tror også Bård Hoksrud har sans for at jeg er ærlig, og jeg sier det her og står for det. Og så har jeg sans for at statsråden er ærlig i forhold til sin framleggelse, og så har jeg sans for at Hoksrud er ærlig i forhold til sin framleggelse. Jeg kunne ikke høre at statsråden ga noen begrunnelse til innbyggerne i Indre Østfold for den vurderingen som hun har gjort av hvorfor vi får to felt, tre felt og fire felt med sammenhengende forbikjøringsfelt når det gjelder de 8,3 km, annet enn at det er årsdøgntrafikken som er det avgjørende, og at 2 500 av bilene skal kjøre på dagens E18. Dette er en eksportvei, dette er en vei der det går mye tungtransport. Vi kjører isolasjon fra Glava, vi kjører kyllingpølse fra Nortura, vi kjører saft og syltetøy fra Askim Frukt- og Bærpresseri. Dette skjer på store biler. Ja, og så skal de kanskje over på den nye veien vår, da? Men det er noe med sammenhengen her, når representanten Johansen både i sitt hovedinnlegg og nå i sitt siste innlegg sier at hun stoler på prognosene, og at vi bygger for framtiden. Det er nettopp det jeg ønsker å utfordre statsråden på: Du har tatt en vurdering. Jeg aksepterer at du har brukt tid, men er du trygg på denne vurderingen, at dette er framtidens europavei – ut av landet, inn i landet for å se vårt flotte land, for deg som samferdselsminister og senterpartistatsråd?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Som jeg avsluttet innlegg med å si: Når det gjelder det brevet som gikk fra mitt departement, som jeg har ansvar for, og som har det innholdet det har, er det brev vi har tatt selvkritikk på. Det handler ikke bare om formuleringen, som Solvik-Olsen antydet, men det handler også om innhold. Det gjør at jeg ikke aksepterer premissen i selve spørsmålet hans. Selvsagt er det ikke slik at vi skal holde opplysninger unna Stortinget fordi de oppleves som politisk sensitive. Stortinget skal ha et fullt og komplett beslutningsgrunnlag, og skal kunne stole på at det til enhver tid foreligger fra departementet. Det som var vårt anliggende når det gjelder beslutningen om å holde åpningsbrevet fra ESA unna offentlighet, var å skaffe et så godt forhandlingsrom med ESA som mulig for å få til et så godt resultat og en så god lovtekst som mulig. Det mener jeg, med all respekt, at vi har klart.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Det er riktig at det har vært praksis, men ikke en praksis uten unntak, at åpningsbrev fra ESA har vært offentliggjort. Det er også slik at det er Stortinget som gjennom forretningsordenen, gjennom merknader og gjennom etablert praksis legger grunnlinjen og definerer hvilke regler som til enhver tid gjelder. Når det gjelder framtid, har jeg og mitt departement varslet at vi tar sivilombudsmannes brev og beslutning til etterretning, og at det kommer til å være retningsgivende for det arbeidet som vi skal gjøre i framtiden.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Det at en sak tar to og et halvt år, trenger ikke være uttrykk for at man har brukt all sin tid og energi på dette spørsmålet i hele perioden. Men det har vært nødvendig å bruke godt med tid for å komme fram til en formulering som vi mener er dekkende, en formulering som gjør at vi nå får lovfestet det som er gjeldende praksis. Så mitt svar er: Ja, det forslaget til lovendring som nå foreligger, er i tråd med gjeldende praksis; det vil sikre et lovverk som er i tråd med EØS-avtalen. Det vil gi legitimitet til det lovverket og være et godt beslutningsgrunnlag for både Stortinget og regjeringen når vi nå skal i gang med det jeg tror vi alle er enige om, nemlig ny aktivitet, spesielt nordover. Og den aktiviteten skal selvsagt få ringvirkninger på land, som vi har sett at den har fått i andre landsdeler tidligere.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Som jeg har sagt flere ganger tidligere og fra denne talerstolen akkurat nå, tar departementet og jeg selvkritikk både på brevets form og på brevets innhold. Så håper jeg det er nok for representanten Høybråten. Men jeg har lyst til å understreke at vår opplysningsplikt overfor Stortinget, det beslutningsgrunnlaget som Stortinget her har fått seg forelagt, er komplett, er tilfredsstillende, slik som det skal være når en regjering og et departement legger fram en lovproposisjon.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Alt som forlater mitt departement, er også mitt ansvar. Det betyr ganske enkelt – i hvert fall i mitt hode – at hvis det er ting som må endres, er det mitt ansvar å sørge for at så skjer. Vi har varslet at sivilombudsmannens brev kommer til å være utslagsgivende for vår praksis også i framtiden. Når det gjelder punktet om høring, gjennomførte mitt departement forhandlinger med ESA over en lang periode. Vi kom fram til et forhandlingsresultat. Det var et resultat som vi hadde brukt lang tid på å få fram, og det representerer en slags fasit som vi ikke orienterer Stortinget om, men som vi nå i dag inviterer Stortinget til å vedta. Det vil være slik – det vet sikkert også representanten Solberg – at et ferdig framforhandlet resultat er det svært vanskelig å endre, også gjennom en høringsprosess.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-14:
Først noen avsluttende merknader knyttet til prosess. Jeg merker meg med stor interesse den debatten som har gått knyttet til det. Jeg har lyst til å si hvert fall én ting, og det er at det at Stortinget i seg selv velger å arrangere høringer på et forslag som regjeringen legger fram, kan knapt kalles oppsiktsvekkende. Det vil jeg kalle en del av Stortingets ordinære måte å behandle ulike forslag på, og en del av Stortingets selvsagte rett til å hente inn informasjon fra andre kilder enn regjeringen. At det skjer i denne saken, har jeg vanskelig for å karakterisere som dramatisk. Når det så gjelder spørsmålet om Europautvalget skulle vært involvert, er det en skjønnsvurdering. La meg bare si det sånn: Jeg synes at de argumentene som er ført i marken av representanten Høybråten og det som mindretallet i denne salen har skrevet inn i merknads form i innstillingen, er relevante oppfatninger av hvordan denne typen saker kan håndteres i tiden som kommer. Så vil jeg si at alternativet til at vi – altså mitt departement og denne regjeringen – nå har ført forhandlingene med ESA, lagt fram dette alternativet til petroleumsloven § 10-2 overfor Stortinget, er en betydelig prosessrisiko som kunne ha endt med at man ikke hadde hatt en petroleumsparagraf i det hele tatt. Det vil jeg mene hadde vært et betydelig tilbakeskritt, og ville redusert vår mulighet til å styre aktivitet nordover betydelig. Da er vi over på framtid. Dette forslaget slår fast at vi skal kunne fortsette med det som er etablert praksis. Vi skal ha de samme mulighetene i framtiden som vi har hatt i fortiden til å skape ringvirkninger på land. Det er med stor glede jeg merker meg det brede flertallet blant alle Stortingets partier knyttet til at den fantastiske muligheten som nå kanskje åpner seg i nord, skal brukes til å gi ringvirkninger på land, til å gi vår nordligste landsdel de samme mulighetene som man har opplevd tidligere. Jeg kan forsikre representanten Kristiansen om at det er et stort engasjement i mitt parti, i hele regjeringsapparatet, for å få dette på plass, og ser man på de byggesteinene som er lagt på plass gjennom de tre siste månedene, tror jeg knapt man vil finne en eneste representant for norsk olje- og gassnæring som ikke deler den optimismen og entusiasmen som jeg nå gir uttrykk for.
Erna Solberg (Høyre), 2011-06-14:
En av de viktigste rosverdighetene som ofte trekkes frem når man skal vurdere demokratiet i Norge, er den brede høringsrunden som man alltid tar i Norge før beslutninger skal fattes i nasjonalforsamlingen, slik at alternative synspunkter kommer på plass. Det valgte regjeringen ikke å gjøre i denne sammenhengen. Det betød, mener jeg, at man i utgangspunktet ikke hadde et godt nok beslutningsgrunnlag for dette. Det verste med dette har jo vært det brevet som ble sendt. Jeg forstår at statsråden tar avstand fra innholdet i det brevet til sivilombudsmannen, for det brevet gir innsyn i en måte å tenke på som er veldig langt fra det man forventer skal være tenkemåten i et norsk embetsverk i forhold til Stortingets arbeidsform. Da er mitt spørsmål til statsråden: Vil statsråden foreta seg noe for å sørge for at embetsverket klarer å få en annen politisk tankegang enn det at man skal holde noe hemmelig fordi det jo kunne komme en politisk debatt rundt en sak før regjeringen har fattet beslutning?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Debatten om denne saken har vært ganske omfattende de siste ukene, og det synes jeg faktisk er bra. Dette sier jeg fordi den særlig har dreid seg om tilstedeværelse i de områdene hvor ny og framtidig petroleumsaktivitet skal finne sted. La oss håpe at vi får den samme positive debatten når vi skal vedta en økt petroleumsaktivitet i nord. Jeg har merket meg at det i debatten om endringer av petroleumsloven har blitt antydet at olje- og energiministeren bevisst skal ha forsøkt å skjule noe i saken. Dette er en virkelighetsbeskrivelse jeg på ingen måte kan dele. Her har departementet vært inne i en forhandlingsprosess med ESA om lovteksten, med det mål å holde lovteksten uendret. Alle forstår at vi ikke er tjent med et stort mediekjør under slike forhandlinger. Derfor forstår jeg at dette har vært vanskelig, at det ikke kunne ha vært gjort på noen annen måte, og at ingen har hatt noe ønske om å holde noe som helst tilbake for Stortinget. Jeg har merket meg at ESA har krevd endringer i lovteksten, men at de ikke har hatt innvendinger mot hvordan Norge har praktisert bestemmelsen. Dette må bety at vi kan beholde vår praksis som hittil. Jeg synes statsråden har redegjort godt for dette her i dag. Jeg har stor forståelse for de innvendingene til lovendringen som har kommet fra høringsinstansene til komiteen, bl.a. fra Troms fylkeskommune, men jeg tror ikke en utsettelse av saken vil tjene til noen bedre løsning – kanskje tvert imot. Det vil uansett være viljen til petroleumsaktivitet og den praktiske gjennomføringen som må være aller viktigst for at vi skal få de ønskede regionale ringvirkningene. Selskapene må forstå at uten tilstedeværelse og uten at de bidrar til regionale ringvirkninger, så får de heller ikke gehør hos innbyggerne for sine ønsker om nye arealer for leting og utvinning. Dette kan ingen lov klargjøre tydeligere. Folk er opptatt av regionale ringvirkninger, og dette synet kan bli avgjørende for tilgangen på nye områder. La meg til slutt uttrykke en smule undring over dem som i denne saken legger for dagen et stort engasjement for regionale ringvirkninger av økt petroleumsaktivitet i nord, men som samtidig er mot økt aktivitet for denne næringen i nord.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Forslaget som er til behandling, kan reise prinsipielle spørsmål rundt ringverknadspolitikken for olje- og gassektoren. Petroleumsnæringa som er den viktigaste verdiskaparen og industrien i landet, har i dag nærmare 250 000 direkte og indirekte sysselsette over heile landet. Det at næringa er viktig, gjer at samfunnet har eit stort engasjement i saker som gjeld nettopp denne industrien. Det er til det beste for industrien, næringa sine tilsette, våre folkevalde og samfunnet elles at endringar i eller forslag til nye lover og forskrifter knytte til nettopp denne industrien blir grundig drøfta i det offentlege rommet. Det er derfor svært uheldig at saka ikkje har vore send på høyring før saka blei send over til Stortinget. Høyringsrunden er viktig i ein demokratisk prosess for at Stortinget skal kunne få alternativ informasjon, vurderingar og synspunkt frå alle partar som ønskjer å ytre seg, òg frå fagmiljø uavhengig av departementet. Denne næringa skaper som nemnt betydelege ringverknader og verdiskaping i store delar av Noreg. Dette er ofte ein føresetnad for ei positiv haldning til opning av nye og prospektive område for petroleumsnæringa. Desse ringverknadene har eit breitt nedslagsfelt og gjeld forskingsinstitutt, leverandørindustri, verft og reiarlag, der mange i dag er blant dei heilt fremste teknologisk og industrielt, òg internasjonalt sett. Det er derfor forståeleg at ein i fleire av desse miljøa ønskjer føreseielegheit for nasjonale krav. Også for aktuelle framtidige landsdelar for petroleumsaktivitet vil dette vere avgjerande for ei positiv tilnærming til opning av nye område. Gjeldande formuleringar i petroleumslova § 10-2 ber i seg tydelege mekanismar for å sikre at Noreg som nasjon kan forme petroleumsverksemda, og at ein der kan bidra til at det blir skapt ringverknader regionalt og lokalt basert på sunn forretningsmessig konkurranse som pris, kvalitet og god HMS-basis. Då er det svært viktig at kompetansen blir bygd opp der han er ønskt og trungen, ikkje minst i Nord-Noreg. Dersom dette ikkje kjem på plass, vil den føreslåtte endringa av petroleumslova med svekte krav til organisasjon, leiing og lokalisering av basar, kunne medføre mindre lokale og regionale ringverknader av forhåpentlegvis framtidig auka petroleumsaktivitet i Nord-Noreg. Derfor er det så meiningslaust at denne saka ikkje har vore ute til høyring, slik at denne tilpassinga til EØS-lovverket blei vurdert og akseptert, slik ho burde ha blitt. Spesielt er dette ille då statsråden kjem frå Senterpartiet, som skulle ha alle interesser av å setje Distrikts-Noreg og næringslivet der i stand til å handtere dei nye utfordringane som ligg i lovtilpassinga. Framstegspartiet meiner at brevkorrespondansen mellom OED og sivilombudsmannen tydeleg viser at regjeringa bevisst har forsøkt å halde saka skjult for offentlegheita på bakgrunn av innanrikspolitiske omsyn, for å unngå å få debatt i offentlegheita. Slik mangel på openheit er heilt uakseptabel, og det er all grunn til å spørje seg om dette representerer eit unnatak, eller om det er regelen.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Dette har vært en omfattende og etter hvert også vanskelig sak, og det er bra med engasjement i slike viktige saker. Dette skulle nesten bare mangle ettersom det er en stor nasjonal sak, spesielt i forhold til debatten om tilstedeværelse og ikke minst i forhold til ringvirkninger. Det som bl.a. har skapt debatten, er at regjeringen foreslår en endring i petroleumsloven for å sikre bedre samsvar mellom lovens ordlyd og Norges forpliktelser etter EØS-avtalen. Det er jo slik at vi har en EØS-avtale, og den må vi forholde oss til. I tillegg vil loven §10-2 gjennom endringen også bedre reflektere den praksis som er etablert i medhold av bestemmelsen som det er bred politisk enighet om. Vi mener også at den nye bestemmelsen bedre reflekterer etablert praksis. Ikke minst kan en se til erfaringene fra felt som bl.a. Skarv, Snøhvit og Goliat, som viser at nye utbygginger utenfor Nord-Norge gir nye arbeidsplasser og økt aktivitet. Det har vi sett resultatene av. Nye funn, aktiv leting og tildelingspolitikk og mulig åpning av nye arealer skaper optimisme og forventninger til ringvirkninger i landsdelen. Derfor må jeg sterkt beklage den svartmalingen som Kristelig Folkeparti står inne for. I denne situasjonen er det svært viktig at det ikke kan sås tvil om hvorvidt Norges lovgivning vedrørende krav til organisasjon og bruk av baser er i tråd med landets forpliktelser etter EØS-avtalen. Jeg – og vi – mener at den foreslåtte endringen vil gjøre lovverket og Norges praktisering av bestemmelsen mer robust. Selskapene både forstår og må forstå at uten regionale ringvirkninger får de heller ikke gehør for aktivitet i disse områdene. Det er blitt sagt mange ganger fra denne talerstolen, og det kan også sikkert gjentas mange ganger. Så helt til slutt: Det er ikke hver dag jeg siterer fra en professor, men jeg skal gjøre det i denne sammenhengen. I Nordlys 1. juni i år sa rådgiver og professor ved Universitetet i Nordland Johan Petter Barlindhaug bl.a. følgende – jeg skal bare ta et kort utdrag fra det han sa, og jeg synes man skal lytte til det og høre hva han sa: «De som vil være tunge aktører må etablere seg her. Du kan ikke forstå mørketid, is og fiskere fra et kontor i London.» Det synes jeg var veldig godt sagt, og jeg tror han har helt rett i det han sier.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg skal ikke forlenge denne debatten så mye. Når det er snakk om Kristelig Folkeparti og svartmaling, mener jeg at man ut fra det man har skrevet i sine merknader, prøver å skape pessimisme. Jeg skjønner poenget, for som representanten fra Kristelig Folkeparti sa her i sted, er det faktisk slik at man ikke ønsker noen aktivitet i Nordland VI og VII og Troms II. Det er viktig at man ser framover og ikke prøver å punktere den ballongen. Men det som også fikk meg til å ta ordet, var noe positivt som i hvert fall kom fram i høringene. Så kan man gjerne si det kom fra OLF, men de slår fast følgende i sin høring om Prop. 102 L, endringer i petroleumsloven, og jeg skal referere det overfor denne forsamlingen: OLF støtter forslaget til endring i petroleumsloven og legger til grunn ESAs lovforståelse. Så sier de følgende: 1. Lovforslaget viderefører dagens praksis. 2. Forslaget vil ha få eller ingen konsekvenser for petroleumsvirksomheten i Norge. 3. Forslaget vil ikke svekke petroleumsvirksomhetens positive ringvirkninger, verken lokalt, regionalt eller nasjonalt. I denne sammenhengen stoler jeg faktisk mer på OLF enn jeg stoler på KrF. Jeg synes det er viktig å få disse tingene fram, og at man ser også de ringvirkningene som blir av denne virksomheten nå, bl.a. det som jeg sa i mitt tidligere innlegg.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-06-14:
Det er ikke til å undres over at det fremføres ganske sterk kritikk i denne saken her i dag. Den må også ses på bakgrunn av at Stortinget etter seks år med rød-grønn regjering ennå ikke har fått fremlagt en petroleumsmelding som illustrerer hva slags ambisjoner man har på dette området, som går på å utnytte handlingsrommet i petroleumsloven, som oppfølging av øvrig petroleumspolitikk. Jeg vil bare si til statsrådens bakkemannskaper her i Stortinget, som på mange måter prøver å bortforklare miseren, at en del av de som snakker varmt om ringvirkninger, får en anledning i morgen når forvaltningsplanen skal behandles, til å gi et velbegrunnet ja når man skal votere, og ikke stemme mot det forslaget som fremmes. Jeg er veldig glad for at vi har en statsråd som er adskillig mer ydmyk og tar selvkritikk i denne saken, hvor det uomtvistelig er sånn at man ikke har ønsket å ha en åpen kommunikasjon med Stortinget. Samtidig besværer statsrådens bakkemannskaper seg over ESA-nasjonenes forbindelser til Norge, men foretar det kunststykket ikke å ønske en prosess der innbyggere og institusjoner i Norge som berøres av petroleumsloven, blir gitt anledning til å delta i en kommunikasjon – en dialog – rundt høringsinstituttet. Det ble faktisk sånn at opposisjonspartiene måtte tvinge dette frem i komiteen. Nordnorske fylkeskommuner har gitt uttrykk for hva de mener om denne prosessen, og har gitt viktige innspill. Dette handler om petroleumsnasjonen Norges fremtid. Petroleumsloven har et betydelig handlingsrom. Dette handler ikke bare om selskapenes vilje, det handler også om hva slags ambisjoner myndighetene har – utøvelse av myndighetsfunksjoner – etter hvert som virksomheten kryper nordover. Det grenser til fullstendig passivitet når vi ser hvordan myndighetsutøvelsen også følges opp – eller mangel på oppfølging – i dette spørsmålet. Dette er en veldig stor sak som berører nye deler av Norge, Kyst-Norge, og hvor man skulle si at det bare skulle mangle at man ikke tar seg bryderiet med å lytte til hva slags inntrykk disse sitter igjen med. Det må ikke bli sånn at inntrykket skal være at risiko skal krype nord, og at verdiskaping skal videreføres i sør. Det skal heller ikke være sånn at man tror at: Jo, vi er for ringvirkninger, vi er for endringer i petroleumsloven, men vi er imot petroleumsaktivitet i nord. Dette henger ikke helt på greip.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-06-14:
Oljevirksomhet og ringvirkninger i nord er et hett tema. Det er et viktig tema, og det er en debatt som på mange måter skal skape ny optimisme, ny næring, og det skal skaffe en landsdel ny kompetanse og øke verdiskaping. Det er problematisk når man av og til opplever at de politiske prioriteringene ender opp med at man kun kan prioritere det rød-grønne prosjektet, og må se bort fra alt annet. Det er beklagelig når man opplever at man får mistanke om at her har man underslått informasjon, og man får mistanke om at man kan ha fått svekket mulighetene for å skape lokale ringvirkninger. Den prosessen som har vært her, er ikke heldig, og den har ikke vært med på å skape for stor optimisme nordover. Det er blitt gjort forsøk i denne salen på å koble det mot EØS-avtalen, EU-saken, og lage en liten omkamp på dette. Her har det fra SV vært sagt: Hva var det vi sa? Vi må være klar over at nasjonal selvråderett faktisk også for en stor del handler om nasjonal saksbehandling og på hvilken måte vi evner å synliggjøre at det vi gjør politisk, skal skape framgang, og at det skal skape sikkerhet for næringsutvikling i landet. Troverdighet på dette punktet er viktig. Troverdighet på dette punktet handler faktisk også om nasjonal selvråderett. Da skaper man klima for god næringsutvikling, og det kan synes som om statsråden har et stykke jobb å gjøre i så måte.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-06-14:
Venstre kommer i dag til å stemme for lovendringene som er foreslått, og støtte dem, men vi har lyst til å komme med noen merknader ettersom vi ikke er representert i komiteen. Vi vil uttrykke støtte til opposisjonens merknader når det gjelder behandlinga av denne saken. For det første har vi regler for hva som skal sendes på høring. Det kan godt hende at statsråden har fulgt dem her, men poenget med en høring er jo ikke bare å endre, det er også å belyse. Det ville vært helt meningsløst å arrangere høringer i Stortinget under denne flertallsregjeringa hvis poenget var å påvirke og endre, for her blir det ikke endret noe som helst. Men faktisk har høringa og offentlig debatt et poeng i det offentlige ordskiftet, og sånn sett har høringa også vært viktig for å kunne belyse ting som ikke har blitt belyst på annen måte. Så synes jeg at en flertallsregjering, når det gjelder disse feltene knyttet til åpenhet, knyttet til offentlighet og høring, bør være ekstra varsom og ekstra åpen, ikke ekstra brautende og ekstra lite lyttende, som vi oppfatter dem her. Jeg mener det er ekstra viktig for en flertallsregjering å prøve å tilstrebe mer offentlighet og mer åpenhet knyttet til prosessene. Det er jo heller ikke første gang – som statsråden er godt oppmerksom på, som tidligere medlem av kontrollkomiteen – at sivilombudsmannen påpeker akkurat disse tingene. Han har nok en stor jobb å gjøre med å snu kulturen i eget departement for å sørge for at disse prinsippene som ligger her knyttet til åpenhet og debatt, faktisk blir ivaretatt.
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Noen få kommentarer helt til slutt. For det første vil jeg bare understreke at vi fra vår side opprettholder kritikken mot Fremskrittspartiet når det gjelder pengebruk. Jeg vil bare minne om at det er bestilt en utredning om høyhastighetstog. Det er ikke fattet noen som helst beslutning om det, selv om man sier at viljen er der hvis det viser seg at utredningen blir bra, og så skal man diskutere hvordan man skal finansiere det. Men beslutningen er ikke fattet, og vi diskuterer da det som nå handler om årets budsjett. Det er det ene. Det andre er at jeg ikke er så sikker på at alle som har sittet i regjering de siste 50 årene, føler seg bekvem med å bli beskyldt for å være sosialister. Jeg må bare si at jeg føler meg ikke bekvem med å bli beskyldt for å være sosialist. Det kan godt hende at representanten Hallgeir H. Langeland synes det er greit, men jeg tror heller ikke at Senterpartiet føler seg bekvem med å bli betegnet som sosialister. Så det kan nok hende at man bør se i ordboken og faktisk lese hva ordene betyr. Det er det ene ordet. Det andre er at en kanskje også skal se på hva ordet «pakke» betyr. Pakke kan faktisk være noe man bestiller på Internett, som man får tilsendt og må betale for. Men hvis jeg får en gave, er det noe helt annet. Får jeg en julegave, betaler jeg ikke for den. Dette er altså en bompengepakke, og ikke en bompengegave. Initiativet til dette prosjektet kom opprinnelig fra næringslivet. Det synes jeg det er viktig å understreke i denne sammenhengen. Næringslivet på Fosen tok initiativet, de tok kontakt med politikerne og skapte engasjementet. Det synes jeg vi skal takke næringslivet for i dag. Det startet mens det var snakk om de gamle riksveiene, men det var et prosjekt som omhandlet de gamle riksveiene og fylkesveiene, med samme bompengeprosent som det vi behandler i dag. Så den eneste endringen er at alle veiene nå er blitt fylkeskommunale. Så helt til slutt bare en liten oppklaring om hva prosjektet faktisk heter. På godt trøndersk, på godt Fosen-mål, heter det altså «Ei tim' te' by'n».
Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Sykkel er bra for miljøet, sykkel er bra for folkehelsa, og sykkel er bra for humøret også, hvis du spør meg. Men sykkel innebærer også, dessverre, stor risiko. Så tiltak for å øke sykkelandelen er viktig, men samtidig må man også gjøre det tryggere å sykle. Idet vi startet debatten her i dag, var jeg inne på nett og leste Trønder-Avisa. Hovedoppslaget der var: «Syklist(12) kolliderte med bil. Fraktet til lege med moderate eller lettere skader.» (12) Heldigvis gikk det forholdsvis bra denne gangen – tross alt. Syklisten skulle krysse veien og kjørte inn i en saktegående bil. Å være syklist er den vanskeligste rollen i trafikken. For «syklist» er ingen egen trafikantgruppe, man er enten kjørende eller gående i forhold til trafikkreglene. Dette skal vi altså lære ungene våre. Vi skal lære ungene våre at de er gående når de velger å sykle på fortauet, og at de er kjørende når de velger å sykle i veien. Dette er vanskelig. Sykler du i veien, er du kjørende. Hvis du skal gjennom et kryss, er det vanlige vikepliktsregler som gjelder, det samme som gjelder for biler. Hvis du sykler på fortauet, er du gående, da må du gå av sykkelen og gå over gangfeltet hvis bilistene skal ha vikeplikt for deg. Dette skal altså ungene lære seg. De skal huske på det. Jeg ser daglig voksne som ikke har lært seg dette – eller som ikke husker på det. Så sykkelregler er vanskelig. Derfor er det lurt å ha en gjennomgang. Jeg testet meg selv i testen på vegvesen.no i dag – og jeg klarte ikke alle oppgavene som en syklist bør klare. Det tyder på at enten er det meg det er noe galt med, eller så er det reglene det er noe galt med – og jeg velger da selvfølgelig å tro det siste. Derfor håper jeg at denne gjennomgangen som man nå har, ender opp i en forenkling av trafikkreglene, og at man vurderer om syklistene faktisk skal være en egen trafikantgruppe. Når man nå diskuterer tiltak overfor syklister, ikke minst når det gjelder sikkerhet, overrasker det meg litt at ikke Kristelig Folkeparti i samme omgang diskuterer dette med sykkelhjelm. Bør vi ha sykkelhjelmpåbud? Det synes jeg er en reell og viktig diskusjon. Jeg mener grunnleggende sett at vi burde hatt det. Sykkelhjelm er for syklister det samme som bilbelte er for bilister. Dessuten finnes det hjelmer i mange varianter. Jeg har sett bilde av samferdselsministeren med fin hjelm, og jeg fikk sist uke en vakker hjelm, som ser ut som en hatt, i gave fra Trygg Trafikk i Nord-Trøndelag. Sånne ting må vi også diskutere. Når det gjelder gang- og sykkelveier, vil jeg bare si følgende: Det aller, aller viktigste må jo være at vi får gang- og sykkelveier i en omkrets av skolene, først i en omkrets av 2 km, deretter i en omkrets av 4 km. Skal man se på en belønningsordning eller en gjeninnføring av Aksjon skolevei, ja så bør vi begynne der. Først skoleveien til ungene, den bør trygges.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Jeg synes jo at statsråden bør sende atskillig mer enn lykkønskninger. I det minste burde statsråden, på vegne av regjeringen, sende en takk for at bilistene – riktignok gjennom tvang – må ta på seg en ekstraregning når staten ikke vil betale, på mer enn 1 200 mill. kr. Det er omtalt som et spleiselag. Hvor er innsatsen og bidraget fra staten til dette spleiselaget? Vi leter etter det. Og igjen på bakgrunn av de ufattelige ekstra inntektene som staten fikk i fjor, og som staten kommer til å få i år, bør en faktisk kunne bruke uttrykk som antakelig ikke er parlamentarisk korrekte – så det skal jeg la være å gjøre – på hvordan det ser ut når en så rik stat sender lykkønskninger til en lokalbefolkning som blir nødt til å betale for veiene sine selv.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Fremskrittspartiet driver ikke budsjettbehandling i enkeltsaker. Det gir meg en grei anledning til å minne representantene for regjeringspartiene, og i særdeleshet representanten de Ruiter, om Fremskrittspartiets alternative forslag til Nasjonal transportplan for perioden 2010 til 2019. Der er det penger til å investere i veier, i europaveier, i riksveier, og også i fylkesveier etter dagens modell – dagens fylkesveinett. Til slutt til representanten Knut Arild Hareide: Det er slik at bilistene betaler så det svir før bompengeregningene kommer. Når vi avslutter neste sak, har vi behandlet 15 nye regninger til bilistene, og vi snakker om 20 nye milliarder kroner. Men før de regningene kommer på bordet, er det sånn at bilistene i 2011 betaler ca. 55 mrd. kr til staten. De betaler for å kjøpe biler, de betaler for å eie biler, og de betaler for å bruke biler. Utfordringen til bilisten er at en grådig stat, som i tillegg til å være grådig også er ufattelig rik, mener at det er for lite – at 55 mrd. kr i 2011 faktisk er for lite, så det må skrives ut flere og nye ekstraregninger. Det mener Fremskrittspartiet er unødvendig, og vi mener at å bruke en del av vår ufattelige oljerikdom til å investere i et godt veinett i Norge, enten det er europaveier, riksveier eller fylkesveier, er god pengebruk. Det er god pengebruk i et generasjonsperspektiv, og fremfor alt er det en investering for å gjøre Norge mer konkurransekraftig og sikre bosetning over hele landet. Så vi har vanskeligheter for å skjønne, med ett forbehold, disse stadige angrepene. Det ene forbeholdet går på at dette er smertefullt å få servert hver gang til de partiene som stadig skriver ut ekstra regninger til bilistene. Det er smertefullt å bli minnet om at man skriver ut ekstraskatt når det ikke er nødvendig å skrive ut ekstraskatt.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Jeg skal ikke bruke replikken på å beklage meg over bompenger, men jeg skal beklage meg over den veitypen som er valgt. Det er ikke så lenge siden Lars Aksnes i Vegdirektoratet erkjente i full offentlighet at vi har bygd veier med for liten kapasitet. Her er vi altså i gang igjen: På 8,3 km bygges det tre ulike typer vei. Jeg synes faktisk at det er verre enn å følge gamle, historiske spor – dette bærer jo preg av å være en sånn samferdselspolitisk hokuspokus-forestilling. Hvordan beskrives dette? Ifølge Bettina Sandvin i Vegvesenet handler det om å bygge en moderne tofelts vei, med midtdeler, som vil oppleves som en firefelts motorvei. Vi ønsker veier som fysisk er brede, firefelts veier, slik at bilistene som kjører der, faktisk kan være overbevist om og helt sikre på at de kjører på firefelts vei – ikke et forsøk på en opplevelse av at to felt virker som fire. Hva mener statsråden om en sånn investering?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Et par poeng til slutt – for det første denne 50 pst. delingen av dette spleiselaget: Det er jo ikke det – det er jo ikke en deling 50/50. Det står jo å lese at bilistene samlet skal betale nesten 7,5 mrd. kr på en pakke som altså koster vel 9,5 mrd. kr å bygge. Så det er en ganske betydelig skjevdeling, men det ønsker man selvfølgelig å snakke minst mulig om. Men det som er riktig, er jo at dette som vi snakker om, er ikke bare en europavei, men det er en nasjonal stamvei til og fra Europa. Da blir det ekstra spesielt at på vel 8 km av en stor pakke også på E18, velger vi å bygge med tre ulike veiløsninger. Det er etter Fremskrittspartiets syn nærmest ufattelig at man kan ende opp med en sånn konklusjon, at på disse 8,3 km på en ny, moderne E18, velger man tre ulike løsninger. Det virker som man både politisk og fra Vegdirektoratet nærmest tviholder på en slags dogmatisk bruk av ÅDT-tallene, knyttet til dimensjonering av veier. Da vil jeg igjen tilbake til det vi fikk fra Aksnes, så får nå samferdselsministeren velge å tolke det som hun vil. Men jeg synes det var modig av utbyggingssjefen i Vegdirektoratet å erkjenne at man faktisk har vært litt lite forutseende, og at man har bygget nye veier i Norge i de senere år som faktisk viser seg å være underdimensjonert. Det er et viktig signal. Det signalet har man iallfall ikke valgt å lytte til her. Det står igjen som en bedrøvelig løsning at man på en liten strekning på 8 km velger tre gammeldagse og lite hensiktsmessige transportmessige løsninger. Så til slutt: Vi ønsker gjenstående prosjekter på E6 og E18 gjennomført så snart som mulig, basert på firefelts motorvei og med statlig finansiering. Det er vårt forslag. Vi har henvist til vår egen NTP for finansiering. Så til Høyres forslag om OPS. OPS er bra. Det er et bra organisatorisk verktøy når det gjelder bygging av vei, men også når det gjelder eierskap. Men det gir ingen avklaring om finansiering. I dette forslaget er det heller ingen avklaring av om et OPS-prosjekt på resten av disse veiene i denne store pakken skal skje med statlig finansiering. Det ønsker vi, så vi forholder oss til vårt eget forslag.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Kan statsråden bekrefte at saltbruken er knyttet til strategien om å ha bare veier? Det er det ene. Det andre er et spørsmål knyttet til uttalelsen fra lederen av dette prosjektet som Vegvesenet selv har, Salt SMART. I alle fall ifølge media uttaler han at med vettig saltbruk kan man halvere saltmengden. Hva er statsrådens syn på en praksis som har utviklet seg gjennom mange år – også gjennom de siste fire årene som dette prosjektet har pågått – når konklusjonen fra den som er satt til å se på saltbruken, er at med vettig bruk kan man faktisk halvere forbruket?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Det var min intensjon at dette skulle bli det siste innlegget, men jeg er jo ikke sikker når jeg får gitt kommentarene til representanten Gullvåg, som også i denne saken tar feil, men som kommer med et ganske så ventet innlegg. Jeg har faktisk snakket med en del mindre entreprenører som jobber ute praktisk og faktisk med veivedlikehold. Det er slik at de har fått oppdraget sitt fra andre – altså fra veieier – og de får oppfølging av oppdraget, gitt av veieier. Det de forteller, er at de har en klar melding om å pøse på med salt. Det er altså ikke den lille entreprenøren som gjør det selv, men det er signaler fra dem som har gitt dem oppdraget, og det er signaler fra dem som har oppfølgingen av oppdraget. Det er en ganske annen historie enn det representanten Gullvåg nå var oppe og fortalte. Det bringer meg videre til en liten hilsen til representanten Langeland fra Sosialistisk Venstreparti. Det er jo slik at når sosialister snakker om fornyelse, så blir det ofte forandring, men uten forbedring, eller det blir bevaring. Noen ønsker seg til og med tilbake til fjern fortid, slik vi nå hørte fra representanten Gullvåg. Når det er sagt, registrerer vi som har lagt frem forslaget, at det faktisk har fått en vennlig mottakelse. Det er vi jo ikke bortskjemt med i denne salen, for her har man som ryggrefleks at forslag fra Fremskrittspartiet knapt er verdt å lese. Men vi registrerer at forslaget faktisk har fått en vennlig mottakelse. Vi registrerer med tilfredshet at representanten Hareide har bekreftet min fortolkning, at man både fra Høyre og Kristelig Folkeparti er ute etter å snu utviklingen. Det er Fremskrittspartiet også. Jeg har også med glede lyttet til innlegget fra samferdselsministeren, som bekrefter at dette ser man på med stort alvor og med stor tyngde, og at man er innstilt på kanskje å gjøre noe mer, og tidligere, enn det man opprinnelig varslet. Slik sett må vi jo si oss tilfreds med det. Jeg tror det viktigste er at vi får større fokus på bruken av salt. Jeg har lyst til å avslutte med å si at det er en veldig klar kobling, etter Fremskrittspartiets syn, mellom denne barveistrategien og bruken av salt. Vi er kritiske til strategien som medfører feil bruk av verktøy, og vi håper at det blir en del av utredningen og vurderingen, og at man kanskje må endre den barveistrategien betydelig for å unngå de klare ulempene som saltbruken medfører, uten vel dokumenterte gevinster for trafikksikkerhet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-06-14:
«Ei tim' te' by'n» er slagordet for Fosenpakka. Det er ikke et uvesentlig slagord og innhold i det slagordet. Det er nemlig slik at med en times reisetid nærmer man seg det som er akseptabelt for pendlere. Ved halvannen time, blir det sagt, er man over i en kategori pendling som mer tenderer mot ukependling. Derfor er dette et veldig, veldig viktig prosjekt. Det åpner for mobilitet i denne regionen, og som vi alle vet, leder jo bedring i mobiliteten til ny vekst. Så det er en viktig dag for fremkommelighet og trafikksikkerhet på Fosenhalvøya for folk som bor og virker der og har arbeidet for dette i lang, lang tid, at vi nå kan få gitt et klarsignal til finansieringsopplegget – for det er det vi skal gjøre – og for denne pakka, og det er hele 17 prosjekter i disse tre delpakkene. Det er full lokalpolitisk tilslutning, bortsett fra Fremskrittspartiet, og det er lagt opp til at vi finansierer delpakkene 1 og 2 i denne omgangen. Nå har saksordføreren redegjort omhyggelig for saken, så det er ikke noen grunn til å gå inn på detaljene i dette. Fra Høyres side registrerer vi at i denne pakken er det foretatt en prioritering mellom prosjektene. Det er mange hensyn som er lagt til grunn, og det er fornuftige hensyn. Det er både kommunikasjonen mellom Fosen og Trondheim, som jeg var inne på innledningsvis, det er stedene for bompengeinnkreving, det er selvfølgelig trafikkgrunnlaget, det er trafikksikkerhet, som ikke minst er viktig, og det er kommunikasjonen internt på Fosen. Vi slutter oss til denne måten å gjøre det på. Prosjektene i delpakke 3 omfatter også utbedring av veiene på Fosen. Men at dette må behandles i en ny runde, har vi full forståelse for. Kostnadsoverslaget på 1,7 mrd. kr samlet og at man vil komme tilbake til prosjektene underveis i forhold til hva man får råd til i fall det skulle komme noen økte kostnader, syns vi er en fornuftig tilnærming som vi slutter oss helt til. Denne pakken er basert på 25 pst. fylkeskommunale midler, og 75 pst. av investeringskostnadene er basert på brukerbetaling, eller bompenger. Da syns vi i Høyre at det er helt naturlig å følge fylkeskommunens ønske om å behandle det på den måten som det her legges opp til.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-06-14:
Sakens ordfører, Ingjerd Schou, har redegjort utmerket for saken og for Høyres standpunkter i denne saken, så jeg hadde derfor sett for meg en liten «time out», hvis jeg kan bruke et slikt uttrykk, i denne saken. Men det var innlegget til Johansen som fikk meg til å be om ordet, for det var litt overraskende fra den kanten. Det var vel kanskje et lite munnhell som ikke var så logisk begrunnet. For det er jo slik at OPS er en finansieringsmåte som i stor grad utsetter betalingen – enten det er til en privat aktør eller prosjektfinansiering, som jeg forstår at partiet til Johansen nå går inn for – i en del år framover, ja faktisk helt opp i 25–30 år. Det betyr at belastningen på inneværende års budsjett, slik Ingjerd Schou her prøvde å få fram i forhold til Fremskrittspartiets forslag, overhodet ikke er relevant i forhold til OPS eller prosjektfinansiering. Jeg måtte bare få klart opp i det. Det var også grunnen til at jeg ba om ordet. Når jeg først er kommet hit, hadde jeg nær sagt, tror jeg også jeg må få kommentere dette evinnelige med at dette er å kjøpe på avbetaling, som det blir sagt. At vi lånefinansierer offentlige prosjekter, er da ikke noe unormalt i norsk forvaltning? Sist jeg så tallene, var gjeldsbyrden fra fylkeskommuner og kommuner i dette landet på 230 mrd. kr. Hva vet jeg, kanskje har den økt nå? Det er altså helt vanlig både innenfor det offentlige og innenfor det private å finansiere goder på denne måten – goder som man skal ha glede av i mange år framover, og som man ser vekstpotensialet, utviklingspotensialet, i ved at man tar det store løftet og heller betaler over tid. Selvsagt er det slik at det alltid vil være en alternativ anvendelse av midlene, så også for Fremskrittspartiet, men den alternative anvendelsen hører vi veldig sjelden om. Det kunne vi kanskje fått en skikkelig grundig debatt om etter å ha hatt disse nokså «repeat»-pregede debattene.