Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-11:
Det vi behandler i dag, er en utrolig viktig sak. Det er en sak som gjelder den økonomiske tryggheten for pensjonistene og for dem som får sine ytelser ut fra det grunnbeløp som blir besluttet i dag. Det er en ny situasjon i Norge i dag. Vi er i en situasjon hvor det som var en sterk realinntektsøkning for de aller fleste grupper, er snudd. Vi erfarer at mange ikke har realinntektsøkning, og vi erfarer at betydelige grupper har nominell inntektsnedgang for sitt arbeid. Det er et bakteppe en bør ha med seg i denne diskusjonen. Som det går fram av innstillinga, var det et avvik mellom budsjett og regnskap på 0,2 prosentpoeng for 2014, og det er hensyntatt. Når en også hensyntar reduksjonen på 0,75 pst. som ligger i pensjonsforliket, utgjør det en generell økning på grunnbeløpet på 1,16 pst., opp til litt i overkant av 90 000 kr. Videre innebærer det som regjeringa foreslår gjennom forhandling med partene, at minstepensjonistene får en økt vekst i forhold til det generelle grunnbeløpet, og veksten er på 1,42 pst. Det er beskjedent, men det er dog prinsipielt viktig. Det gjør at minstepensjonister på ordinær sats nå får 162 566 kr, og det er mindre enn 14 000 kr per måned før skatt. Det er den gruppa som Senterpartiet har hatt hovedoppmerksomheten på hele tida – fra Magnhild Meltveit Kleppas legendariske innsats som sosialminister, da det nettopp ble satset på minstepensjonistene. Vi må hele tida ha oppmerksomhet på hvordan den økonomiske politikken virker på jambyrdigheten i samfunnet. Derfor har Senterpartiet en spesiell oppmerksomhet på minstepensjonistene, for der er det største behovet for å sikre at en får en forbedring, også reelt, framover. Når det gjelder tida framover, er Senterpartiet med på merknader om at en skal gjennomgå den årlige reguleringa, en regulering sånn at pensjonister over flere år kan få redusert sin kjøpekraft, mens lønnstakernes kjøpekraft øker. Dette er det relative forholdet, men vi må være klar over – som representanten Kambe var inne på, og som han bekreftet – at det som ligger i pensjonsforliket, er at man skal ha en underregulering av G-en på 0,75 pst. Det var prinsipielt noe som etter vår vurdering skulle gjelde uavhengig av om det var stor eller liten realinntektsøkning, eller om det endog var den motsatte veien. For Senterpartiet er, som nevnt, problemet med denne reguleringa minstepensjonistene. Problemet er at det er prosentregulering, og at vi ikke har en kroneregulering, som ville virket mye mer utjevnende. Men det er et helt annet system. Et flertall i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet og SV, mener at en skal vurdere eventuelle endringer framover – om de skal gjelde for 2016, eller at en ved trygdeoppgjøret for 2016 også skal ta hensyn til en eventuelt redusert kjøpekraft i 2015. Der er det Senterpartiets prinsipielle vurdering at den skal gjelde fra 2016. Det som ellers er interessant å merke seg, er, som nevnt i replikkordskiftet, Fremskrittspartiets forslag. Sjølsagt står Fremskrittspartiet, som ethvert annet parti her i denne sal, fritt til å fremme forslag om satser i pensjonsoppgjøret som er annerledes enn det som framgår av oppgjøret. Det framgår av vår konstitusjon at pensjonsoppgjøret er en forberedelse til Stortingets behandling, og i henhold til Grunnloven § 75 er det Stortinget som foretar de endelige vedtak. Men det som er problemet, er at Fremskrittspartiet rir to hester. Representanten Wiborg sa i replikkordvekslingen med meg at det ligger i forslaget at en skulle se på den reelle lønnsveksten, altså justert i forholdet mellom budsjett og regnskap. Det er ikke det som er realiteten i forslaget. Realiteten i forslaget er at en ønsker en praksis framover – inklusiv justert for 2015 – som bryter med pensjonsforliket. Det er det interessante.