Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
Mer enn noen gang kan vi konstatere at vi lever i mulighetenes samfunn. Vi har muligheter til å skape et inkluderende samfunn, der alle kan sikres en sosial og økonomisk trygghet – en trygghet som er en nødvendig forutsetning for å kunne skape et samfunn basert på toleranse og gjensidig respekt. Mulighetene ligger i vårt lands økonomi, i en aktiv arbeidsstyrke, i velutbygde velferdstjenester og i organisasjoner som på en solidarisk måte er villig til å ta del i og ansvar for å videreutvikle vårt velferdssamfunn. Men det er et gammelt ordtak som sier: «Det skal sterk rygg til å bære gode dager.» Og vi ser klart krefter som vil forskusle våre felles muligheter. Vi har sett en grådighetskultur blant næringslivstopper – en kultur som nødvendigvis må virke provoserende på de mange arbeidstakere som viser moderasjon for å kunne bygge ut velferdsordningene for oss alle. Høyre og Fremskrittspartiet lokker med skattelette kombinert med en politisk retorikk om frihet for den enkelte. Men konsekvensene av deres politikk er den sterkestes rett, for høyresidens løfter om skattelette er en medalje med svært mørk bakside: nedbygging og etter hvert rasering av den offentlige velferdsstaten. Dagens norske velferdsordninger ble bygd opp gjennom flere tiår og var slett ikke å regne som selvsagte da de ble kjempet fram i sin tid. Dersom høyresidens skatteformler – med lettvinte løfter om gevinst for den enkelte – skal få dominere i årene som kommer, vil den store taperen bli den norske velferdsstaten slik vi kjenner den i dag. Over tid vil det være såkalt vanlige folk som blir hardest rammet av en slik utvikling. Og de sterkeste står igjen. Et kjernebegrep i Arbeiderpartiets politikk er frihet, frihet til å utvikle seg og delta i samfunnet. Men den friheten bygger også på en forståelse av at dersom frihet skal omfatte alle og være reell, må frihet fra økonomisk og sosial utrygghet være en forutsetning. En sterk velferdsstat er nettopp forutsetningen for de manges frihet. De som virkelig har opplevd en utvidelse av sin valgfrihet, er de tusener av kvinner som de senere år har tatt spranget fra et isolert liv i familien til deltakelse i den offentlige sfære – i politikk og arbeidsliv. En forutsetning for denne valgfriheten er nettopp en veldreven og velutbygd offentlig sektor. De nordiske og de søreuropeiske landene har valgt ulike modeller for å utvikle sine samfunn. Det har bl.a. ført til at arbeidsdelingen mellom offentlig sektor, markedet og familien er forskjellig. De nordiske land preges av høye offentlige utgifter, høy andel av sysselsatte med mange kvinner i arbeid, begrenset økonomisk avhengighet av familien og relativt små økonomiske forskjeller og lite fattigdom. Dette er en samfunnsform som også krever høyt skattenivå. De søreuropeiske modellene karakteriseres ved lave offentlige utgifter, stor økonomisk avhengighet av familien, der voksne barn bor hjemme og eldre hos sine barn, lav andel sysselsatte med mange hjemmeværende kvinner og relativt stor økonomisk forskjell og relativt mange fattige. Det er en samfunnsform der skattenivået er lavt. Arbeiderpartiet vil videreutvikle den nordiske velferdsmodellen, men dette stiller krav både til vår solidariske evne og til vilje til å satse på fellesskapet. Arbeiderpartiet har en slik vilje til å satse på fellesskapet.