Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-14:
St. prp. nr. 13 for 1999-2000 inneholder en rekke saker, men ut fra debatten her har man fått forståelsen av at det er to store vesentlige saker, hvorav den største tydeligvis er utskjenking av øl i egen virksomhet. Jeg skal konsentrere oppmerksomheten om den andre saken som jeg synes er vesentlig, nemlig regionsykehusenes økonomiske situasjon. Ut fra de tallene vi har fått på bordet, ser det på kort sikt ikke ut til at noen vil kunne komme utenom ekstrabevilgninger. Det er slik sett forståelig at man fra Arbeiderpartiet, som tidlig profilerte seg så høyt i den saken – man har ikke visst, man har ikke kjent til osv., som vi etter hvert godt kjenner til at de ikke kjenner til – kunne forvente økte bevilgninger og et initiativ her for å få en kortsiktig inndekning. Men det man gjør, er å legge seg på det som regjeringspartiene legger seg på. SV fremmer et forslag om en ekstrabevilgning på 600 mill. kr som fordeles med 300 mill. kr til regionsykehusene og 300 mill. kr til fylkeskommunene, øremerket for øvrige sykehus, for å få sanert gjeld på kort sikt. Men – og det er et viktig men – det er naturligvis viktig å se dette i et mer langsiktig perspektiv, så man ikke på nytt og på nytt havner i den samme situasjonen. Jeg synes det er viktig å trekke fram den rapporten som er kommet fra Statens helsetilsyn, og som er presentert i form av en pressemelding 9. desember 1999, hvor det bl.a. står: «Det kan synes som om helhetsløsninger på tvers av nivåer i helsetjenesten, og med sterkere involvering av kommunal og fylkeskommunal ledelse, er helt nødvendig, …» Og det er Anne Alvik, helsedirektøren, som sier det. Så kommer Helsetilsynet inn på en del konkrete tiltak. Blant annet sies det: «Egnede sykehjemsplasser i kommunene vil kunne hindre en del innleggelser samt gjøre at enkelte pasienter som er innlagt, kan bli tidligere utskrevet.» Og videre: «Det er dårlig ressursutnyttelse at pasienter som ikke behøver å være i sykehus, likevel oppholder seg i sykehus når det ville være både mer hensiktsmessig og rimeligere med plassering på annet omsorgsnivå.» Man belyser i denne pressemeldingen også en kapasitetsmangel bl.a. ved medisinske avdelinger, men det er klart at det er ingen gitt å vite hvor stor den kapasitetsmangelen er når man i utgangspunktet har for mange pasienter inne i sykehus som enten ikke skulle ha vært der, eller som skulle ha vært ute på et mye tidligere tidspunkt. Det må derfor være nødvendig å ha en langsiktig planlegging knyttet opp mot sykehusøkonomien, som gjør at man får en avlastningseffekt. Jeg vil i tillegg peke på det komitelederen var inne på, at både økende kostnader til veldig dyre medikamenter, og også implantatkostnader, fører til en form for uforutsigbarhet for sykehusene, som gjør at de kommer i en økonomisk knipe. Spesielt når det gjelder medikamenter på blå resept, oppstår det i dag en helt uhensiktsmessig forskjell når det gjelder pasienter som skal behandles utenfor sykehus, og pasienter i sykehus, ved at de som behandles utenfor sykehus, får dekket kostnadene via en blåreseptordning som dekkes av Rikstrygdeverket, mens kostnadene dekkes av sykehuset når de er inneliggende. Overfor kreftpasienter kan det gi seg en del urimelige utslag ved at man risikerer økonomiske avveininger ved valg av preparater, hvor det også blir av betydning om behandlingen skjer i hjemkommunen eller på sykehus. Det er en type problemer man bør styre klar av. Etter SVs syn bør man nå utrede og vurdere om ikke alle medikamentkostnader knyttet til sykehusbehandling bør dekkes av Rikstrygdeverket, uavhengig av om vedkommende befinner seg i sykehus eller i utskrivingsfasen og skal behandles utenfor sykehus. Tilsvarende kunne man tenke seg at kostnader til implantater kunne dekkes av Rikstrygdeverket slik at en del av disse utgiftene ikke kommer inn under sykehusene og kan gjøre at man må foreta etiske avveininger som vil være vanskelige. Det betyr ikke at man ikke skal ha kontroll med utgiftsutviklingen, men i og med at man i dag har en ordning med blå resept, spesielt knyttet opp mot medikamenter, og Rikstrygdeverket allerede er inne, er i hvert fall det noe som SV mener man bør se nærmere på for å redusere sykehusenes kostnader på det området.