Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-05-10:
Vi behandler i dag redegjørelsen om forvaltningen. For mitt vedkommende gjelder det å se den ifra den menige manns side, hvordan hverdagen oppfattes for dem som skal produsere og skape noe i dette samfunnet, basert på arbeid og maskiner – det være seg at en bruker båt eller gravemaskin, at en sprenger tunneler, bygger garasjer eller hus. Da fortoner bildet seg litt annerledes enn det fortoner seg fra dette huset og fra denne salen. Min erfaring med forvaltningen er ikke akkurat så strømlinjeformet som den statsråden redegjorde for i sin redegjørelse. Jeg har opplevd trenering av søknader, trenering av behandling. Jeg har en spesiell sak som jeg vil nevne. Jeg har opplevd trenering til og med av Sivilombudsmannen. Ikke en gang han får svar på sine henvendelser til forvaltningen, nettopp med bakgrunn i at det ikke er noen hjemmel i forvaltningsloven for å pålegge saksbehandlingsfrister. Jeg viser til mitt forslag som jeg hadde for en tid siden. Til og med Sivilombudsmannen blir altså neglisjert. Han satte en ti dagers frist for en måned siden til det aktuelle departementet, og har ennå ikke fått svar. Vi opplever at skal en starte på en tunnel eller bygge en vei, og det investeres for hundrevis av millioner kr, så dukker det opp en byråkrat som finner en pilspiss, eller noe som likner på en pilspiss, og anlegget blir stoppet. Det koster hundrevis av millioner kr dersom det blir stoppet. Men ved å omgå regelverk og lover kan en greie å få dette i gang igjen og få gjort den samfunnsnyttige innsatsen som det skulle investeres i. Vi opplever at skal en bygge en garasje eller flytte et lite hus, så må en gjennom en papirmølle som er helt enorm. En må ha en stabel med dokumenter og gjennom åtte-ni instanser for å få flyttet et lite naust eller ei lita bu. Det er det folk sliter med i dag. Hva er så svaret? Jo, det er en serviceerklæring – en serviceerklæring kan en vise til! Da får en flytte bua, da får en sprenge fjellet, da får en grave i veien, da får en pløye marka. Serviceerklæring – et nytt kontor, et servicekontor, må vite! Der kan en gå inn og få løst alle sine problemer! Der sitter det nye byråkrater som skal sile ens initiativer og dele ut serviceerklæringer som en kan legge fram for gravemaskinen, og så er det bare å sette i gang. Jeg har også et annet felt jeg gjerne vil nevne. Det er fiskerinæringen. Der har vi et system som gjør at forvaltningen er overlatt til forvaltningens frie skjønn. Der er det forvaltningens frie skjønn som får lov til å herje og si og mene akkurat det som den selv synes. Det er et system som vi ikke kan trekke inn for domstolene, fordi domstolene er avskåret fra eller uvillige til å gripe inn i forvaltningens frie skjønn. Nettopp der er problemet. Slik er hverdagen for folk som arbeider med hendene sine eller maskinene sine, eller er ute på havet for å prøve å gjøre noe produktivt til fordel for dette landet, og som ikke lever av å produsere papir eller av å flytte på papir. Jeg lurer på når Regjeringen har tenkt å ta disse tingene alvorlig og prøve å gjøre saksbehandlingen enklere og lettere for folk, og la mindre og mindre blir overlatt til forvaltningens frie skjønn. Som vi har sett i en rekke saker, kan det være umulig for en menigmann å få behandlet sin sak nettopp fordi, som jeg sa i stad, domstolene er avskåret fra eller uvillige til å behandle slike saker som er overlatt til forvaltningens frie skjønn, ut fra at de har fått fullmakt fra denne sal.