Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-18:
Noen barns oppvekst er hele tida preget av dårlig råd. Det er også mange voksne som har det vanskelig, men jeg tror de sporene som dette setter hos en del unger, er mye dypere enn for mange andre. Jeg tror at det ikke først og fremst handler om den rene nød, men at man føler seg så mye mer annerledes enn alle andre, og at man ikke kan delta i det samfunnet som er så preget av at man har penger, og at alt koster penger. Ikke bare det: Det verste er kanskje at jeg ser stygge tendenser til at vi ikke respekterer folk med dårlig råd på samme måte som andre folk. Det merker ungene, og det tror jeg er det verste. Et samfunn med små økonomiske forskjeller mellom folk er godt. Det er bra. Fra SVs side har vi et ønske om at forskjellene skal minske, og at vi må foreta enda større løft for de aller fattigste. Regjeringen har gjort mye på dette området. Vi har greid å holde forskjellene nede. Vi har også greid å stoppe økningen på dette området. Vi har satt i gang viktige ting, f.eks. satsingen på barnevern, som vi vet er noe av det viktigste vi kan gjøre. For dette går i arv i generasjoner hvis vi ikke klarer å bryte den vonde sirkelen. Det er den viktigste fellesnevneren. Kommunene kan gjøre svært mye på dette området. Vi har en lov om sosiale tjenester i Nav. Den har man ført tilsyn med. Resultatet av det tilsynet er etter mitt syn ganske oppsiktsvekkende forferdelig. For svært mange kommuner gjør ikke det som loven pålegger dem. De skal ta hensyn til barn, de skal sikre at barn får en god oppvekst og får de tingene som vi alle er opptatt av. Det er litt rart at en del av de forslagene som fremmes her i dag, gjelder kommunepolitikk. Jeg vet at forslagene blir fremmet i f.eks. Oslo og Tromsø. Da er det opp til kommunepolitikerne der å gjøre det som representanten Røe Isaksen var innom i stad. Som han sa: Det er små tiltak, og det er et kommunalt ansvar. Han var ikke engang sikker på om det er nødvendig at staten skal pålegge dem tiltakene. Jeg skulle veldig gjerne ha gjort det. I de kommunene som Høyre har ansvaret for, er det fullt mulig å sette i gang med dette. Så gjør det! Det er et ansvar, og kommunene tar ikke det ansvaret i dag. Stortinget har pålagt dem å gjøre det, og det må skje. Det er ikke mulig å inngå i en felles dugnad med partier som faktisk øker barnefattigdommen. Man vil fjerne overgangsstønaden, som i dag er en stønad man får for å være i aktive tiltak for å komme seg i jobb. Det er ingen passiv ytelse, som Fremskrittspartiet sier – det er feil. Når man fjerner den, som Høyre og Fremskrittspartiet ønsker, er det anslagsvis 17 000 barn som over natta vil miste familieinntekten. Den eneste inntekten som står igjen, er om man eventuelt kommer over på sosialhjelp – i stedet for at familiene skal ha en trygg inntekt i to år. Og det tar jammen to år hvis man skal greie å kvalifisere seg for arbeidsmarkedet i dag. Det tar så lang tid. Veldig mange av disse foreldrene fullfører utdanning eller kommer i gang med utdanning. Etterpå tør de å fullføre på studielån. Med Jobbsjansen er det likeens – den skal bort. Dette gjelder de familiene som Nav sjøl i sin rapport sier har to og en halv gangs risiko for å ende opp i evig fattigdom. Man går målrettet på dem og fjerner inntekten og grunnlaget de kan stå på mens de kvalifiserer seg. Ordningen virker. Det er over 1 mrd. kr. Fremskrittspartiet vil ta enda mer, for de vil i tillegg ta utdanningsstønaden fra disse familiene – og de vil fjerne Jobbsjansen for innvandrerkvinnene. Så kommer man jammen med forslag om økt kontantstøtte, som er betaling for å holde ungen unna barnehagen og mor unna jobb. Det virker, det også. Vi sliter med å få innvandrerkvinnene i jobb – ja, vi gjør det. Men de store, viktige tiltakene som opposisjonen fremmer forslag til, virker i motsatt retning. Derfor er SV imot dem.