Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-10:
La meg først få takke saksordfører for konstruktivt arbeid og komiteen for godt samarbeid. Jeg har lyst til å innlede med å si at det på dette feltet nå er en enighet mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre. Det er et krevende politisk felt i det spennet som er mellom de fire partiene. Det var mange som spådde at det var umulig å få til. Vi har altså fått det til, og dette forslaget berører et av de enighetspunktene. Vi jobber nå med å gjennomføre forslaget om engangsløsning for lengeværende barn. Forslaget har vært på høring og er til ferdigstillelse i departementet nå, med sikte på ikrafttredelse 1. juli i år. Forslaget om varig ordning er for tiden ute på høring. Jeg er opptatt av at disse forskriftsendringene også kommer raskt på plass. Når det gjelder representantforslaget som er til behandling, hvor det stilles spørsmål om berostillelse i alle saker hvor barn har oppholdt seg i Norge i tre år eller mer, har jeg lyst til å være veldig tydelig på at jeg ikke er enig med forslagsstillerne i påstanden om at barnefamilier nå har en berettiget forventning om å få bli i Norge. Verken engangsløsningen eller den varige ordningen for lengeværende barn er ment å omfatte alle barnefamilier med en viss oppholdstid i Norge. Det må vurderes i hver enkelt sak og innenfor de kriteriene som nå vedtas i det nye regelverket. Det har heller aldri vært sagt at dette skal omfatte alle barn som har en viss oppholdstid i Norge. Det er derfor ikke riktig, som forslagsstillerne hevder, at barnefamilier med over tre års oppholdstid i Norge har en berettiget forventning til å få bli i landet, til tross for at de tidligere har fått avslag på sin søknad. Det er dessuten vanskelig å si noe konkret om hvem som vil kunne få oppholdstillatelse. Jeg merker meg at komiteens mindretall viser til at det er beregnet at ca. 130 barn vil bli omfattet av engangsløsningen, men jeg vil understreke at dette er tall basert på usikre anslag og en rekke forbehold. Jeg vil også minne om de klare utgangspunktene som vi har i norsk asylpolitikk i dag. Avslag på asylsøknaden innebærer en plikt for den eller dem det gjelder å returnere til hjemlandet. Dersom utlendingen uten lovlig opphold i Norge til tross for dette velger å bli værende, kan politiet naturligvis transportere vedkommende ut av landet med tvang. Det gjelder både voksne og mindreårige. Jeg merker meg også at komiteens mindretall mener engangsløsningens vilkår om returavtale innebærer forskjellsbehandling av barnefamilier, og at det er tale om forhold familiene selv ikke kan påvirke. Til dette vil jeg påpeke at engangsløsningen ikke har vært ment som noe generelt amnesti for alle barn med en viss oppholdstid i Norge. Vilkårene for hvem som omfattes, er et politisk spørsmål, og det fremgår av samarbeidsavtalen mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti. Jeg vil for øvrig vise til at dagens regelverk allerede åpner for å gi oppholdstillatelse på humanitært grunnlag, f.eks. som følge av barns tilknytning til Norge. Dette er selvfølgelig et regelverk som fortsatt vil gjelde. Jeg mener at det virkelig vil skape falske forhåpninger for barn og deres familier hvis vi i dag blir pålagt å stille i bero alle saker hvor den totale oppholdstiden er over tre år, når resultatet likevel vil bli at veldig mange av disse må forlate landet. Som nevnt innledningsvis er jeg imidlertid opptatt av at de varslede forskriftsendringene som Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene er enige om, skal komme på plass raskt. Det forslaget omhandler, vil jo være på plass allerede nå 1. juli – sannsynligvis, og det vil således ikke ha noen særlig effekt om SVs forslag skulle bli vedtatt i dag likevel.