Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Dette er en god dag. Saken vi behandler i dag, mener jeg er den viktigste likestillingssaken som dette stortinget har behandlet siden abortloven og likestillingsloven ble vedtatt for 30 år siden. Nok en gang viser Norge at vi er et foregangsland på området likestilling. Inkorporering av kvinnekonvensjonen i menneskerettsloven viser at kvinners rettigheter tas på alvor. Kvinnekonvensjonen forbyr diskriminering av kvinner og har selvstendig betydning på en rekke viktige punkter. Inkorporeringen gir et tydelig signal både i Norge og verden for øvrig om at kvinners stilling vil bli styrket. I en globalisert verden, hvor økonomisk, teknisk og religiøs regulering unndrar seg nasjonal lovgivning, er menneskerettighetene en nødvendig og demokratisk forlengelse av individets rettsvern. Likestilling er ikke et rettskulturelt fremmedelement, men en grunnverdi som norske styresmakter gjennom langsiktig og vedvarende innsats i FN har bidratt til å internasjonalisere. Det var på høy tid at kvinnediskrimineringskonvensjonen ble inkorporert i menneskerettsloven sammen med de andre sentrale menneskerettighetskonvensjonene. Selv om konvensjonen har vært inkorporert i likestillingsloven siden 2005, er det et stort framsteg at den nå inkorporeres i menneskerettsloven med forrang. Tiden er nå inne for å gjøre de kvinnerettigheter Norge har fremmet internasjonalt, fullt ut gjeldende for norske kvinner. Dette betyr at kvinners rettigheter etter konvensjonen ikke skal vike i møte med annen norsk lov. Konvensjonen vil i større grad bli brukt som rettskilde av Likestillings- og diskrimineringsombudet, Likestillings- og diskrimineringsnemnda og av rettsapparatet for øvrig. Dette vil gi en større og dypere forståelse av kvinners rettigheter. Det er viktig at konvensjonen brukes aktivt i framtiden, både av den som mener seg forskjellsbehandlet, og dem som skal håndheve lovverket. Da vil kvinners stilling styrkes, og rettstilstanden tydeliggjøres. Fremskrittspartiet hevder at dette er et valgkampstunt. Men dette har vært en viktig sak for Arbeiderpartiet lenge. Første gang Arbeiderpartiet gikk inn for dette, var i 1999. I Soria Moria-erklæringen gikk de tre rød-grønne partiene samstemt inn for at kvinnekonvensjonen skal inkorporeres. Men det som jo har vist seg å være et stunt, er Fremskrittspartiet som likestillingsparti, slik som partiet prøvde å gi et inntrykk av på landsmøtet for en måned siden. I innstillingen sier Fremskrittspartiet at svært få kvinner føler seg undertrykte i Norge, og at den undertrykkingen som skjer i Norge, er kriminell. De sier videre at dette er regulert av lovverk. Da er det jo merkelig at Fremskrittspartiet foreslår å fjerne den kanskje viktigste loven som skal fremme kvinners likestilling, nemlig likestillingsloven. Likestillingsloven regulerer trakassering, likestillingsloven regulerer forbigåelse med tanke på jobb, likestillingsloven regulerer veldig mange viktige områder som er viktige for kvinners rettsstilling. Dette er altså en lov som Fremskrittspartiet ønsker å fjerne. Likestillingspartiet Fremskrittspartiet stopper ikke der. Likestillingspartiet Fremskrittspartiet, som de selv nå liker å framstille seg som, ønsker også å fjerne andre viktige lovinstrumenter som skal fremme likestilling. De vil fjerne Likestillingsombudet, og de vil fjerne reglene om kvotering. Jeg mener at denne saken i sannhet har vist at Fremskrittspartiet ikke er det likestillingspartiet de hevder at de er. Jeg er veldig glad for at Regjeringen får så bred støtte i Stortinget i denne viktige saken. Andre partier har snudd og støtter nå denne saken, og jeg beklager at det viser seg at Fremskrittspartiet nok en gang har kastet blår i øynene på de mange som kanskje trodde på ordene som falt på landsmøtet, om at partiet nå er opptatt av likestilling.