trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Schytz (Venstre), 2020-10-05:
Aldri før har flere mennesker i verden vært på flukt fra krig, klimaforandringer, nød og elendighet. Og krisene forsvinner ikke om vi lukker øynene for dem. I møte med flyktningkrisen må vi ta vårt ansvar og sørge for at Norge er en trygg havn. Menneskerettigheter opphører ikke ved landegrensen, og Venstre mener at alle mennesker på flukt har rett til beskyttelse. Venstre vil skape en grønn framtid med frihet og muligheter for alle. Det er et liberalt ansvar å ta vare på hverandre, og spesielt dem av oss som trenger det aller mest. Vi skal bidra med hjelp i nærområdene der mange har flyktet, vi skal ta imot kvoteflyktninger som blir fordelt gjennom FN, og vi skal sørge for at de som søker asyl i Norge, blir behandlet på en human måte og får sine asylsøknader behandlet skikkelig. Venstre vil ha en liberal og human asyl- og innvandringspolitikk, som tar vare på dem som har behov for beskyttelse. Den rød-grønne regjeringen hentet 1 000 kvoteflyktninger i året. Den blå-grønne regjeringen henter 3 000 i året. Flyktningspørsmål løses best gjennom internasjonalt samarbeid, og FNs rolle er helt avgjørende. Venstre mener at FNs høykommissær for flyktningers rolle må styrkes. Det er også avgjørende at Europa samarbeider mer og gjør mer for å løse våre felles migrasjonsutfordringer. Dagens situasjon i Hellas demonstrerer det. Også vi i Norge har vår del av ansvaret for den hjerteskjærende og forferdelige situasjonen i flyktningleirene på de greske øyene, for vi er også en del av EU–Tyrkia-avtalen. Jeg er veldig glad for initiativet fra EU-kommisjonen om å lage en ny migrasjonsavtale i Europa. Vi ser at noen land er skeptiske, men jeg er optimist, for Europa må lykkes sammen. Europa må finne løsningen sammen, og Norge må være en del av det og ta sin del av ansvaret. Norge kan og må bidra mer fordi vi kan, fordi menneskerettigheter ikke opphører ved landegrensen. Jeg er glad for at Norge har bidratt med store ressurser for å hjelpe til med å bedre de humanitære forholdene i flyktningleirene i Hellas og med behandling av asylsøknader, og har sendt et medisinsk kriseteam. Jeg er også glad for at regjeringen har startet arbeidet med å hente ut sårbare barnefamilier fra Hellas. Venstre har kjempet hardt for at det skulle bli mulig. Venstre vil at Norge skal bidra mer – også ved å hente flere flyktninger fra Hellas til Norge – og det fortsetter vi å jobbe for i regjering. Norge må gjøre mer fordi vi kan, og fordi menneskerettighetene ikke opphører ved landegrensen.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2020-10-05:
Våren har vist oss det norske velferdssamfunnet på sitt beste, der vi har et sterkt sosialt sikkerhetsnett, der vi har tillit til hverandre og står samlet når det gjelder, og der vi har en statsminister og en regjering som gjør det som trengs for å sikre folk og næringsliv. Koronakrisen har vært en stor utfordring for hele den norske økonomien, for bedriftene, arbeidsplassene og det brede lag av befolkningen. Men som alltid har det vært hardest for dem med minst, som gjerne har lite utdanning og arbeidserfaring, og som er først ut døren og mister jobben når tidene blir trange. Derfor har Høyre helt siden krisen startet, vært opptatt av å sikre et sterkt sosialt sikkerhetsnett for å unngå at krisen får forsterke forskjellene i samfunnet. Når vi vet at en av de store forskjellene i samfunnet er mellom dem som har en jobb, og dem som står utenfor, må vår viktigste oppgave framover være å få flere i jobb. Vi klarte det i 2017 etter oljeprisfallet. Da var veksten i kjøpekraften sterkest for den nederste inntektsgruppen, dem med minst, og vi endte med den laveste arbeidsledigheten på ti år. Nå må vi klare det igjen. For å få det til må Norge bli et av verdens beste land å starte og drive bedrift i. Da må vi for det første ha gode forhold for innovasjon og miljøteknologi. Bedrifter som Beyonder i Sandnes, som bruker restavfall fra skogsindustrien til å lage verdens mest miljøvennlige batterier, må få vokse og skape mer. Vi må ha bedre veier for å få varene raskere fram, og vi må få på plass Rogfast. Så trenger vi et mer konkurransedyktig skattenivå, slik at arbeidsplassene blir i Norge. Jeg håper at venstresiden nå avlyser sitt årlige NM i skattesmell, for dette er ikke tiden for å konkurrere om å sende størst mulige milliardregninger til landets hardt prøvede bedrifter, som allerede sliter med å holde hjulene i gang. Jeg håper nå også at Senterpartiet endelig dropper forslaget sitt om skjerpet skatt på norsk eierskap i distriktene. Det er på høy tid. Med Høyre skal det iallfall ikke være tvil: Vi skal ta hverdagen tilbake og bygge et samfunn med små forskjeller. Men da trenger vi flere i jobb, skape mer og inkludere flere. Det har vi klart før, og det skal vi klare igjen.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Det er under ett år til valget, og Arbeiderpartiet har akkurat lagt fram et godt forslag for å utvikle landet vårt videre for 2020-tallet. Vi har tre hovedsaker som vi vil satse på framover: Det første løftet handler om arbeidsliv, og nå som vi står midt oppe i en pandemi, er arbeid viktigere enn på lenge. Vi må skape nye jobber, men først og fremst må vi redde de arbeidsplassene vi har. Vi i Arbeiderpartiet mener at hovedregelen i arbeidslivet skal være faste, hele stillinger. Kampen mot små stillingsbrøker blir en hovedsak for oss. Folk skal slippe å jakte etter vakter for å få en lønn å leve av. Arbeidslivet skal være trygt og med anstendige lønns- og arbeidsvilkår. Det andre løftet vårt handler om velferd. Vi vet at alle taper hvis noen blir stående utenfor. Derfor er universelle velferdsordninger grunnstammen i en sosialdemokratisk politikk. Det er ikke lommeboka som skal avgjøre hvor god kreftbehandling man får. Det er ikke lønna til mamma og pappa som skal avgjøre om seksåringen får gå på SFO. Vi må stanse todelingen i helse og velferd. Det tredje løftet handler om at Norges klimamål skal nås. Nå skal vi gjøre en storstilt omstilling av samfunnet og industrien vår. For å få til dette må vi bygge på den kompetansen vi allerede har. Nye næringer må bygges på skuldrene av det som har sikret velferden vår fram til nå. Utslippene skal ned, jobbskapingen skal opp. Vi står fortsatt i en pandemi som krever innsats fra ansatte i velferdstjenestene våre og fra næringslivet, som fortsatt går krevende måneder i møte. For kulturlivet og reiselivet vil det fortsatt ta mange måneder før man kan begynne å drifte som normalt. Arbeidsplasser som har livets rett, må vi bidra til å få gjennom krisen. Vi har med andre ord en helsekrise som brer seg til alle samfunnsområder. Nå framover er det kommunene som kommer til å bære den største børa knyttet til håndteringen av korona. Regjeringen lovte å stille opp for disse kommunene, men nå ser vi at kommunene blir sittende igjen med regningen likevel. 126 Arbeiderparti-ordførere tar et kraftig oppgjør med dette i en kronikk i Nationen: «Det er vi kommunene som selv har tatt størsteparten av både arbeidet og regningen for stengte skoler og barnehager, trygge sykehjem og hjemmetjeneste, økt kapasitet på legevaktene, feberpatruljer, testing, smittesporing og innkjøp av smittevernutstyr. Det er våre barn i barnehagene, elevene på skolene og eldre på sykehjemmene som rammes av regjeringens manglende satsning på kommuneøkonomi, og vi er lei av at regjeringen og ministeren, gang på gang, ikke kan møte oss på dette.» Med en Arbeiderparti-ledet regjering fra neste høst vil kommunene få denne støtten.
Anne Kristine Linnestad (Høyre), 2020-10-05:
2020 har vært og vil fortsette å være annerledesåret og koronaåret. Det er det året seksåringen lærte seg å vaske hendene med antibac og nå helt automatisk gjør det før hun går inn i en butikk. Men jeg frykter at vi ikke kommer tilbake til en såkalt normalisert hverdag før tidligst neste sommer. Derfor er det ekstra viktig å ikke frata ungdommene drømmen om en egen bolig, en jobb å trives i, en trygg hverdag for seg selv og sin familie. Nå er altså ikke tiden for å redusere lånerammen for unge over hele landet som vil kjøpe sin egen bolig. Ja, vi kan diskutere muligheten til å få låne fem ganger inntekten, om det beløpet er for høyt, men det er en diskusjon vi må ta over tid, ikke konkludere på nå. Slik Høyre ser det, er det viktig å se på løsninger som kan være riktige for at flest mulig av dem som over hele landet drømmer om å kjøpe sin egen bolig, får realisert drømmen sin – ikke bare løsninger som treffer i hovedstadsregionen og rundt de store byene, men også i Vennesla, på Bugøynes og i Aurskog-Høland. Vi har en god mekanisme i boliglånsforskriften. La oss heller diskutere den og nivået på den før vi bestemmer oss for å senke lånerammen for alle. En trygg hverdag er viktig for oss alle. Derfor besøkte jeg Øst politidistrikt forrige uke, og på direkte spørsmål om politireformen og dens effekt var tilbakemeldingen fra politiet klokkeklar. Noen ønsker seg nok tilbake til tiden med lensmann Åmodt, men samfunnet vårt er endret mye på kort tid. Vi har alle blitt langt mer digitalisert, og muligheten til å avdekke vinningskriminalitet, bedrageri, voldskriminalitet og nettovergrep hadde vært helt umulig med den gamle organiseringen. Man må ha kompetanse som kan avsløre, og samtidig må man ha mannskaper nok til å rykke ut lokalt. Kompleksiteten i endringene i kriminalitetsbildet understøtter at reformen var helt på sin plass, ifølge Øst politidistrikt. Denne tilbakemeldingen bekreftes av politiets egen evaluering av reformen, en reform som er utskjelt og latterliggjort, men som altså politiet selv mener er en suksess. Justisminister Monica Mæland annonserte forrige uke at politidistriktene til sammen vil få overført 26 mill. kr for at 500 innsatspersonell, såkalte IP3-mannskaper, skal få trene ved det nye beredskapssenteret som åpnet i Nordre Follo i september, og som vil være i full drift innen årsskiftet. Det betyr at 500 politifolk nå skal få trening de ikke har hatt før, og heller ikke har i dag. Målet om to politimannskaper per tusen innbyggere er et godt og målbart mål, og det vil bidra til å trygge alles hverdag ytterligere.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Privatisering – felles verdier og velferd konsentreres nå på færre private hender. Det er alt fra naturressursene våre, som skogen, til tryggheten for helsetjenester eller pensjon, som man i stadig større grad må ta et privat ansvar for å ordne. Det skjer enten gjennom bevisste politiske valg, som når renholderne i Forsvaret eller de som vasker golvet på togene våre, mister opptjente pensjonsrettigheter, eller når markedskreftene slippes løs på omsetning av natur, i noen tilfeller rett og slett fordi fellesskapet og inntektene til vår felles velferdsstat underprioriteres. Alt dette skaper større forskjeller, og det skaper utrygghet ute blant folk i landet vårt. På 1980-tallet var det enkelte som påsto at forskjellene måtte bli større for at økonomien visstnok skulle fungere bedre. I dag vet vi at det bare er tull. Det er helt motsatt av hva høyrepartiene hevdet den gangen. For vi vet at det er i de landene med små forskjeller, en sterk velferdsstat og økonomisk trygghet for det breie lag av befolkningen at helsa er best, kriminaliteten er lavest, og folk er mest fornøyd. Derfor trenger vi nå et mer rettferdig Norge, med mindre forskjeller. Vi trenger et Norge der naturressursene våre kommer lokalsamfunnene til gode, enten ved at de er fordelt på hendene til de mange eller eid i fellesskap. Trond Hellelands kommentar i dag, som representant og parlamentarisk leder for det største regjeringspartiet, var oppsiktsvekkende. Han påsto at det ikke spilte noen rolle om et tysk oppkjøpsfond kjøper opp en stor del av Trøndelag og skogen, fordi skogen visstnok uansett var i Norge. Det bryter jo med et fundamentalt prinsipp om hvordan vi har forvaltet både vannkraft, fisk, olje og jorda vår. Vi vet at det er gjennom å prioritere arbeidsplasser og verdiskaping at vi skaper de gode samfunnene, i stedet for spekulasjonsdrevne priser der råstoffet bare selges rett ut uten noen krav til lokale ringvirkninger eller bearbeiding. Som en skjønner, har vi et veldig viktig stortingsvalg foran oss. Dette er fundamentale sider ved hvordan velferdsstaten skal fungere, og hvordan naturressursene våre i Norge skal være fordelt.
Marianne Haukland (Høyre), 2020-10-05:
I trontalen kan vi representanter ta opp hvilke temaer vi ønsker, og hvilke saker vi ønsker å belyse. Jeg ønsker å gjøre Stortinget oppmerksom på et viktig tema som tas opp i dokumentaren «The Social Dilemma», der tidligere programmerere og programutviklere i Silicon Valley går ut og varsler om de mer skadelige sidene ved sosiale medier, hvordan sosiale medier og selvlærende algoritmer som var ment for å øke profitten i plattformene, er med på forandre verden sånn som vi kjenner den, fordi de forandrer drastisk på mennesker og hvordan mennesker opplever det samfunnet vi lever i. Dokumentaren gir mer innhold og bevis for dette og hvordan det skjer i praksis, enn det jeg klarer å gjengi med min begrensede taletid her i salen. Men den viser helt tydelig hvordan sosiale medier bevisst har utviklet seg til å bli mer avhengighetsskapende ved å ta i bruk design som frigjør dopamin hos brukeren – alt dette for å kunne selge flere annonser. Vi er produktet, og algoritmer som høster informasjon fra oss, bruker våre data for å gi oss mer målrettet innhold, for å holde oss engasjert lenger og for å kunne gi oss flere annonser. Dette gjør de kun for å selge annonser. Konspirasjonsteorier som alle i denne salen i dag enkelt kan avfeie som løgn, får stadig større rekkevidde på grunn av denne inhumane innretningen på algoritmene, og dette står i fare for å skade moderne demokratier og en opplyst debatt. Jeg anmoder samtlige representanter om å sette seg mer inn i hvordan sosiale medier påvirker samfunnet vårt. For det er et fantastisk redskap for å knytte kontakt med mennesker, men det har også en bakside som vi så vidt har begynt å se: hvilken skade dette gjør på unge voksne, med mer depresjon, selvskading og selvdrap. Vi har så vidt begynt å se konsekvensen av et stadig mer polariserende samfunn. Kanskje vi her i denne salen trenger å jobbe for å få reguleringer som kan være med og styre denne endringen, før det blir for sent. Og vi må holde de store sosiale plattformene ansvarlig for at innhold som helt åpenbart er usant og gjør skade på vårt demokrati, spres. Vi må ha en samtale om hvordan vi kan være med på å bidra til å regulere disse plattformene, for det er helt åpenbart at de ikke kan regulere seg selv.
Marianne Haukland (Høyre), 2020-10-05:
Finnmark har de siste ti årene hatt en vanvittig økonomisk vekst. Faktisk har vi hatt den høyeste veksten i landet i nord. Det er derfor viktig for meg å påpeke at det er ganske stor optimisme i min landsdel. Også i Finnmark har man gått i bresjen for å gjennomføre det grønne skiftet, og jeg tror at grønn hydrogen produsert i Berlevåg vil gi oss et nytt industrieventyr, som også vil kutte utslipp lokalt og nasjonalt. Selv om veien ut av krisen så vidt har begynt, har jeg tillit til at vi klarer dette, og at omstillingen til grønne, bærekraftige arbeidsplasser vil gi bedre forutsigbarhet i økonomien og skape flere arbeidsplasser som inkluderer flere. Å skape en bærekraftig velferd er jobb nummer to. Det første er viktigst for denne generasjonen, og det andre er viktigst for generasjonene som kommer etter. Vårt næringsliv trenger ikke en skatteregning fra Arbeiderpartiet når partiet skal hente milliarder for å finansiere sitt stortingsprogram, spesielt ikke når veien ut av krisen så vidt har begynt. Vi trenger trygghet om Norges tilknytning til EU, som er et marked for våre produkter. Mange piler peker nå oppover, og det er resultatet av denne regjeringens politikk, for flere unge fullfører nå videregående opplæring fordi vi stilte krav til elevene om at de måtte møte opp. Det har fungert, men fraværsgrensen vil venstresiden oppheve. Elevene trenger flere lærere som har kompetanse i det de underviser i. Høyre i regjering har styrket etter- og videreutdanning og opprettet femårig lærerutdanning, og de som tar seg jobb i Finnmark, i Nord-Norge, får ekstra nedskriving av studielån. Dette har snudd på lærermangelen i landsdelen. Arbeiderpartiet vil reversere kompetansereformen vår. Næringslivet trenger flere folk med økt kompetanse, og vi kan ikke snakke ned landsdelen vår i denne sal. Det gir oss et dårligere omdømme. Folk må få høre de gode historiene om et næringsliv som lykkes, selv om man er i nord, og om folk som lykkes, for det er flere av dem. Jeg kommer alltid til å være finnmarking. Selv om fylkeskommunen og administrasjonen er slått sammen med Troms, rokker ikke det ved min identitet. Og istedenfor å se framover og sørge for å levere enda bedre tjenester til innbyggerne i landsdelen skal vi ifølge venstresiden inn i en opprivende reversering. For først når reverseringen er over, kan vi se framover. Pilene peker oppover nå, og det bør være utgangspunktet for utviklingen av Finnmark og nordområdene og landsdelen. Derfor skal regjeringen levere en nordområdemelding som skal vise denne regjeringens ambisjon. Jeg har stor tro på at vi både kommer oss ut av krisen, og at vi fortsatt vil se et Finnmark med en vanvittig økonomisk vekst.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2020-10-05:
Siden 2013 har regjeringen ført en økonomisk politikk for å gjøre oss mindre oljeavhengige, øke omstillingsevnen og gi norsk økonomi flere ben å stå på. Vi har gjennomført rekordhøye investeringer i samferdsel, løftet skole, utdanning og forskning i kombinasjon med at vi har lettet skattebyrden for bedriftene og husholdningene. Det er et krevende halvår vi har lagt bak oss. Men da krisen traff oss, hadde Norge et langt bedre utgangspunkt enn de fleste andre land. At vi har bygd reserver i gode tider, har gjort det mulig å sette inn kraftfulle tiltak i møte med den største krisen i norsk økonomi i etterkrigstiden. Vi har brukt flere hundre milliarder kroner for å møte den umiddelbare bremsen i norsk økonomi, gi inntektssikring til folk, kompensere kommunene, unngå masseoppsigelser og bidra til at folk skal ha en jobb å komme tilbake til etter at vi er ute av den mørke tunellen. Gjeninnhentingen har gått raskere enn forventet. Likevel står norsk næringsliv fortsatt i en ekstremt krevende situasjon. Mange jobber er borte, og mange har mistet livsverket sitt. Situasjonen i markedene ute i verden gir oss heller ikke noen drahjelp. Selv om ledigheten er redusert, er det fortsatt nesten 200 000 mennesker som leter etter en jobb og 106 000 er fortsatt helt ledige. Det er altfor mange. Derfor er det avgjørende at vi får ledigheten ned og jobbskapingen opp. Og er det noe koronakrisen har lært oss, er det betydningen av private jobber. Ni av ti permitterte har vært i private bedrifter. Det er i de private bedriftene de nye jobbene må skapes. Vi trenger ikke noe mer statsstyrt næringsetablering. Ja, vi skal legge til rette med gode rammevilkår, men vi politikere er ikke eksperter på etablering av bedrifter. Og dette er ikke tiden for skatteøkninger, verken for dem som skaper nye private jobber, eller for dem som sliter med å få hverdagen til å gå rundt. Veien ut av krisen handler om å skape mer og inkludere flere og å trygge hverdagen til folk. Det har vi konkretisert i fem tydelige mål: Vi skal få folk tilbake i jobb, ledigheten skal ikke bite seg fast. Vi skal sikre enda flere ben å stå på og vekst i privat næringsliv. Vi skal skape en grønn framtid. Vi skal gjennomføre Utdanningsløftet 2020. Vi skal inkludere flere. Veien mot disse målene er både en vei ut av krisen og et godt steg på veien mot å løse de mer langsiktige utfordringene vi står overfor, som er å sikre bærekraft for velferden framover. Samtidig med dette skal vi bevare tryggheten og tilliten i det norske samfunnet. Krisen utfordrer evnen vår til innovasjon og endring. Selv om utsiktene framover er usikre, har vi alle mulige forutsetninger for å klare det. Men vi løser ikke framtidens utfordringer med å drømme oss tilbake til fortiden. Det viktigste nå er å holde ut og holde kontroll på smitten. Da kan vi øke aktiviteten i økonomien enda mer, og sammen kan vi da ta hverdagen tilbake.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Kristelig Folkeparti og regjeringen er opptatt av å følge situasjonen i Midtøsten. Midtøsten har lenge vært en av verdens mest konfliktfylte regioner, og situasjonen er blitt forverret de siste ti årene. Konflikten mellom Israel og palestinere, som tidligere ble kalt «alle konflikters mor», har i løpet av det siste tiåret faktisk blitt overskygget av andre og farligere dødelige konflikter. Truslene fra terrorgruppen Al Qaida var den dominerende trusselen lenge etter 11. september 2001, men i 2014 ble sikkerhetsutfordringene fra Al Qaida overskygget av IS, Den islamske staten, som ville bygge et ekstremt kalifat i regionen. Deler av Syria og Irak ble underlagt kalifatets skrekkregime. Det tok mange år før IS mistet territorial kontroll, men fortsatt er IS en trussel. Dette ser vi konsekvenser av også i vårt land. Assad-regimet i Syria kjente seg truet av det folkelige opprøret som bredte seg. Landet og folket ble deretter revet opp. IS og Al Qaida terroriserte store områder av Syria og Irak, og så kom den tyrkiske invasjonen i grenseområdene, som kompliserte situasjonen. Syria-krisen har skapt millioner av internt fordrevne og flyktninger som søker beskyttelse i andre land, og er år etter år rangert som verdens største humanitære katastrofe. Den humanitære krisen i Syria ble om mulig bare overgått av krisen i Jemen, som et episenter for humanitære lidelser. Spenningen og nøden i Midtøsten engasjerer oss i Kristelig Folkeparti og i regjeringen, og vi må med våre ressurser prøve å bidra til bedring. Den gamle og uløste Palestina-konflikten har kommet mer i skyggen. Det har vært avgrensede militære kamper mellom Hamas og Fatah på Vestbredden. PLO har hatt visse samarbeidsforhold med Israel, men konflikten består. Men andre regionale sikkerhetsutfordringer har kommet mer i forgrunnen. Trumps omdiskuterte fredsplan ble laget i et ensidig samarbeid med Israel og avvist av palestinerne, som nå er regionalt svekket fordi Emiratene og Bahrain nylig har opprettet diplomatiske forbindelser, slik Egypt og Jordan har gjort for flere år siden. Midtøstens regionale hovedrivaler er det sunnimuslimske Saudi-Arabia og det sjiamuslimske Iran. Deres økonomi er også dominert av fallende oljeinntekter, som kan gi en utvikling med ny ustabilitet, konflikter og humanitære lidelser, som vi må være forberedt på. Midtøsten er Europas nærområde. Norge blir lett berørt av konfliktene der, sikkerhetspolitisk så vel som humanitært. Kristelig Folkeparti er opptatt av både den politiske og den humanitære siden av krisene. Det handler om mennesker som fortjener å få leve i fred. Som medlem av FNs sikkerhetsråd må Norge også bidra i det internasjonale arbeidet for konfliktløsning, fredsarbeid og humanitær hjelpeinnsats. Det ansvaret skal vi ta – i pakt med de beste norske tradisjoner.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Det er en eksplosiv vekst i digitale overgrep og utnyttelse av barn. Stadig flere barn får tilgang til internett, og andelen overgripere øker, også her i Norge. Ifølge UNICEF er en tredjedel av internettbrukere barn. Seksuell utpressing og egenproduserte nakenbilder av barn, som kommer på avveie, er en del av hverdagen på nettet. Én gjerningsperson kan ha mange ofre og oppbevare store mengder overgrepsmateriale. For et par uker siden dukket det opp en selvmordsvideo midt blant dansevideoer på TikTok-appen. Barn helt ned i tiårsalderen har sett videoen og fått sterke psykiske reaksjoner – ja, til og med reagert med oppkast. Videoen spredte seg raskt også på Instagram og Snapchat. Internett har også ført til at pedofile kan utveksle materiale seg imellom, og det er vekst i form av livestreaming, der man kan bestille voldtekt av et barn i andre land og få det levert digitalt hjemme i egen stue. Ifølge Interpol er det minst 1,8 millioner flere pedofile på nett nå enn for bare et år siden. Dette skaper et enormt marked for kriminelle nettverk, som tjener store summer. Koronatiden har båret med seg mange slagsider. En av dem er ensomheten i karantene og selvisolasjon. I karantenetiden har bruken av og tilgangen til pornografi økt. Ved flere anledninger er det oppdaget videoer med barn. Dette er en utvikling som vi ikke kan akseptere. Barn og unge som opplever at nakenbilder spres på nettet, enten selvprodusert eller ved tvang, utsettes dermed for nye overgrep hver gang noen laster ned og ser. Det er svært traumatiserende, og de blir opptatt av å få dette fjernet. Vi må anerkjenne at seksuell utnyttelse av barn på internett og i sosiale medier er et globalt problem, og Kristelig Folkeparti mener at Norge bør innta en ledende rolle i et internasjonalt samarbeid. I det internasjonale arbeidet Norge gjør mot slaveri og barnearbeid, mener Kristelig Folkeparti at seksuell utnyttelse av barn må inkluderes i de prioriterte områdene i henhold til FNs bærekraftsmål. Begrepene «barneprostitusjon» og «barnesexturisme» fordekker sannheten. I sin ondskap er det nemlig kun snakk om seksuell og kriminell utnyttelse av barn. Kristelig Folkeparti har alltid jobbet for å beskytte barn og vil fortsette å gjøre det på alle måter framover. Gjennom politireformen skal det utarbeides en strategi mot overgrep, og gjennom bistandsprosenten rettes midlene mot utdanning av barn, noe som kan få familier ut av fattigdom og dermed forhindre utnyttelse og menneskehandel. Det må organiseres en koordinert, kunnskapsbasert innsamling om dette for å bekjempe ondet. Kristelig Folkeparti vil kjempe for et varmt samfunn, hvor barn og unge skal føle seg trygge, og vi ønsker sammen med regjeringen å gå foran i det internasjonale arbeidet mot denne globale utnyttelsen av sårbare barn.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Det er lett å slå fast at mens vi venter på en vaksine, har fellesskapet vært den beste medisinen i koronaens tid. Da det i vår var behov for rask handling, sto vi sammen på Stortinget. Jeg synes vi skal være stolte over at norsk politikk er skrudd sammen på et sånt vis at det er mulig å få til når krisene rammer oss. Så vil det komme en tid da vi må evaluere. Var vi godt nok forberedt? Hvordan handlet vi da koronaen traff oss? Hvorfor hadde vi ikke nok smittevernutstyr? Var de rådene folk fikk, forutsigbare og klare nok? Men i månedene som har gått, har jeg vært glad for at jeg kan se på pressekonferanser der Erna Solberg og Bent Høie også framstår som om de vil mitt beste i kampen mot viruset, selv om de representerer et helt annet parti. Det er ingen selvfølge i en sånn situasjon. Det er bare å se til USA. Smittsomme sykdommer er sannsynligvis det beste eksemplet på hvorfor alle tjener på at også de uten helseforsikring eller penger får hjelp, og får den beste hjelpen tilgjengelig, for når alle har rett på fri helsehjelp, begrenser det spredningen. I New York var en koronapasients siste ord før han skulle legges i respirator: Hvem skal betale? Derfor er det verdt å merke seg at de løsningene det her hjemme har blitt ropt på, er nettopp fellesskap og samhold. Det er de offentlige sykehusene, sammen med kommunenes helsetjenester, som har stilt opp for at vi skal få kontroll på viruset. Markedet og bedriftene har ropt på staten for hjelp, og det samme skjedde også under finanskrisen. Det har vært lite rop om mer private løsninger, bortsett fra hos Høyre. Der vil man nå lage en «fast track» til privatisering i helsevesenet, og ordet «dugnad» er blitt redusert til å fjerne formuesskatten for mangemillionærer flest, ikke en dugnad for folk flest. For Arbeiderpartiet handler dugnad om et helsevesen som skal være der for alle. Det handler også om å stille opp for bedriftene slik at de kan komme seg gjennom krisen, men da handler det samtidig om at de samme bedriftene ikke skal betale ut utbytter eller bonuser til sine ledere. Dugnaden handler om å bygge fellesskapets sykehus sterkere, slik at vi kommer oss gjennom både gode og onde dager, ikke en dugnad for å splitte opp og skape børs av de felles helsetjenestene som i dag får oss gjennom koronakrisen på en ganske så god måte her i Norge. Koronaen har virkelig lært oss at når det røyner på, er fellesskapet vår beste medisin. Det er en medisin som Arbeiderpartiet vil utvikle videre, ikke avvikle, slik vi nå ser tendenser til hos Høyre.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Vi lever i en usikker tid, men aldri har betydningen av kunnskap vært mer åpenbar. Høyere utdanning, forskning og kompetanse kommer til å bli fundamentalt for Norges videre utvikling. Det er en grunnleggende erkjennelse for oss i Arbeiderpartiet nå når vi setter retning for 2020-årene. Vi vil bruke kunnskapspolitikk for å sette Norge i stand til å håndtere de store samfunnsutfordringene i vår tid. Alle har vi sett hvor essensielt kunnskap og forskning var og er i kampen mot koronaviruset. Dette er også avgjørende for vår mulighet til å få en rettferdig omstilling, for bærekraftig utvikling av økonomien og velferdsstaten. I Arbeiderpartiets nye program og i vår nye strategi for høyere utdanning, forskning og kompetanse er mer desentralisert utdanning et hovedgrep. Vi vil ha mer utdanning nær folk. Lik tilgang til kunnskap gjennom hele livet er grunnleggende, både for hver enkelt, for regionene og for Norge i stort. Vi vil utvikle, ikke avvikle. I programmet foreslår vi derfor å styrke lærestedenes regionale ansvar, vi vil ha opptrappingsplaner for studieplasser i hele landet, og vi vil styrke forskningen på gode velferdstjenester. Det er en urovekkende mangel på fagfolk, bl.a. i velferdsstatsyrker, som sykepleiere og lærere, og det må vi løse gjennom å tilby profesjonsutdanninger rundt om i hele landet. Det trengs altså krav om regional tilstedeværelse for å styrke det desentraliserte tilbudet. Arbeiderpartiet kommer derfor til å støtte forslag nr. 3, fra Senterpartiet. Vi har allerede programfestet det. Forslag nr. 88, fra Fremskrittspartiet, om å gjennomgå finansieringskategoriene i høyere utdanning, kan vi også støtte, men den gjennomgangen bør være helhetlig. Vi foreslo dette i 2015, og vi har gjort det senere, men Fremskrittspartiet har stemt det ned. Hvis de hadde støttet forslaget for seks år siden i regjering, ville de nødvendige tilpasningene ha vært gjort allerede. Et tiltak som vi er mindre sikker på effekten av, som man må nevne her, er ideen fra Venstre om å sertifisere lærerne. Sammen med flertallet i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen støttet vi i 2017 et forslag om en slik utredning. Den er vi gjerne med på å etterlyse, slik som Fremskrittspartiets forslag nr. 89 inviterer til. Men vi noterer oss at Fremskrittspartiet nok en gang foreslår noe som de i regjering ikke har fulgt opp.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Etter dagens rosemaling av regjeringens politikk har jeg behov for å vise til at etter sju år med høyreregjering har vi færre i arbeid, og vi har flere på trygd. Andelen av oss som står i jobb, har gått ned. Vi eksporterer for lite – og stadig mindre – og flere står utenfor arbeidslivet. Det blir ikke skapt nok arbeidsplasser. I tillegg har regjeringen åpnet for midlertidige ansettelser, og de gjør ingenting for å stanse sosial dumping og gjør heller ingenting for det organiserte arbeidslivet. Ulike partier har gått inn og ut av Erna Solbergs regjering gjennom sju år, men kursen har hele tiden vært den samme: Forskjellene øker, og tilliten mellom folk forsvinner. Et eksempel er regjeringens konsekvente arbeid for løsarbeidersamfunnet og mot trygghet i og for arbeid. På flere og flere områder er det nå store problemer med midlertidig ansatte. Her kan det f.eks. vises til liberaliseringen i drosjelovgivningen. Regjeringen har med samferdselsminister fra Fremskrittspartiet og mot Arbeiderpartiet og resten av opposisjonens stemmer fått vedtatt at drosjenæringen skal åpnes for løsarbeidere, og nå skal også taksametrene vekk. Dette er med rene ord galimatias og viser regjeringens holdning til løsarbeidersamfunnet. På toppen av det hele vil høyreregjeringen gjennomføre denne liberaliseringen midt i en pandemi, mens den organiserte drosjenæringen ligger nede for telling. Vi fikk nye tall fra Taxi Depot på Gardermoen i dag. Tallene på antall turer fra flyplassen i september 2020 ligger 73 pst. under tilsvarende for 2019 og 2018. Drosjenæringen ligger altså med brukket rygg, og nå skal de få konkurranse fra løyvehavere uten driveplikt og uten taksameter. Representanten Gunnes fra regjeringspartiet Venstre sa følgende til nettstedet E24 i april: «Mitt råd har vært at vi utsetter til vi er tilbake til en normaltilstand. Da stiller alle likt på startstreken når man skal tilpasse seg et nytt regelverk, og ingen har forsprang eller har tatt strafferunder før det nye opplegget.» Jeg har ikke for vane å råde noen til å høre på Venstre, men dette rådet var faktisk veldig godt. Høyreregjeringen står på de bedrestiltes side. De med minst får minst, og det eneste tillegget disse får, er en usikker hverdag og en usikker framtid.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Eierskap til programmet gir trygghet, stolthet, selvtillit og entusiasme, og det er smittsomt. Ja, det høres og vises når Jonas Gahr Støre snakker om viktigheten av at de store oppgavene løser vi best sammen. I Arbeiderpartiets nye programforslag er hovedsakene trygt arbeid til alle, et sterkt forsvar av offentlig velferd og en effektiv og rettferdig klimapolitikk. Arbeid og inntekt gir trygghet for den enkelte, for familier og for lokalsamfunn. Et anstendig og seriøst arbeidsliv der ansatte er organisert og har medbestemmelse, sikrer både kompetanse og konkurransekraft. Vi trenger flere dyktige og stolte fagarbeidere både i privat og i offentlig sektor. Derfor foreslår Arbeiderpartiet et kraftig løft for yrkesfagene – utstyrsløft, tre lærlinger per tusen innbyggere og en kraftigere satsing på høyere yrkesfaglig utdanning. Høyreregjeringen har redusert distriktspolitiske virkemidler, noe som har medført svekket konkurransekraft i distriktene. Arbeiderpartiet er opptatt av at arbeidsplasser og bosetting i bygdene styrkes, og da må bl.a. differensiert arbeidsgiveravgift opprettholdes som virkemiddel for de rundt 200 distriktskommunene som har lavere sats i dag. Arbeiderpartiets drøm er et sterkt fellesskap der vi gjør forskjellene mindre og mulighetene større uansett bakgrunn og bosted. Etter politiske føringer og sentrale styringssignaler sendte Nav Trøndelag 20. august ut et brev, som er unntatt offentlighet, om kutt i 68 plasser til Arbeidsforberedende trening. Kapto Skaun mistet alle sine fem plasser, Rosenvik i Orkland mistet 35 plasser. I dag er ventelistene på AFT-plasser lang, og de blir lengre. Da blir det feil medisin å kutte plasser for dem som trenger det mest. Ved utgangen av august mottok mer enn 357 000 personer i alderen 18–67 år uføretrygd. Antallet personer som mottar trygd, har aldri vært høyere. Det skaper større forskjeller, og det skaper utenforskap. Arbeiderpartiets ambisjon er et sterkere fellesskap for å løse de store oppgavene sammen. Regjeringen innførte avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen i 2015 og har siden kuttet budsjettet til statlige virksomheter med 0,5 pst.–0,7 pst. årlig. Kuttene betyr bl.a. at NTNUs budsjett for 2020 kuttes med 34 mill. kr. Det samlede kuttet siden 2015 er på hele 230 mill. kr. Og Helge Holden, professor i matematiske fag ved NTNU, skriver at dette er ingen reform, men kutt i budsjettene som medfører dårligere tilbud og kvalitet i undervisningen og forskningen. Lokalsykehus må utvikles og styrkes, og fødende må sikres fødetjenester. Derfor vil Arbeiderpartiet styrke jordmortjenestene i kommunene, hvor folk bor og lever sitt liv. Arbeiderpartiet vil aldri godta at offentlige velferdstjenester som barnehager, skoler, sykehjem og sykehus tappes for penger og fagfolk for å bygge opp private tilbud. Høyre øker forskjellene blant folk og mellom by og land. Det kan vi ikke godta.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Øygarden er klar, regjeringa har talt, og Industri-Noreg tek utfordringa: karbonfangst, -transport og -lagring, CCS, er heilt nødvendig for at Noreg skal nå klimamåla som vi har forplikta oss til i Parisavtalen. Alle land skal vera klimanøytrale ein gong mellom 2050 og 2100, og vi slepp ikkje unna. I Kollsnes industripark i Øygarden kommune har dei førebudd og tilrettelagt for CCS-prosjektet i mange år. I 2007 opna statsminister Stoltenberg det banebrytande LNG-anlegget på Kollsnes, og med handlekraft og industrielle innovasjonar stiller dei opp igjen for framtidas klimanøytrale løysingar. Takk også til dåverande samferdselsminister Liv Signe Navarsete, som på grunn av vedtaket i Hordaland fylkeskommune la inn LNG som vilkår i nye ferjekonsesjonar. Det var modig og starten på ein grønare transportsektor. Mykje har skjedd etter det, og utviklinga gjer at Øygarden og kompetansemiljøa har naudsynt erfaring og kunnskap til å setja i verk CCS-prosjektet. Takken går også til ei spenstig Solberg-regjering, som satsar grønt og satsar på klima. Kva kan denne satsinga utløysa og gje av verdiar i eit nasjonalt, regionalt og lokalt perspektiv? Vel, CO 2 -utsleppsmåla i Noreg vert innfridde, og i dette perspektivet ser vi at Øygarden er den best eigna lokasjonen i Noreg for storskala handtering av karbondioksid og hydrogen og ei naturleg nasjonal hydrogenklyngje, inklusiv Ågotnes-miljøa. Noregs mest klimavenlege og kortreiste løysing er å samlokalisera produksjon og handtering av flytande hydrogen og karbondioksid. Det må leggjast til rette slik at maritim sektor kan omstilla seg også for distribusjon og leveringstryggleik for volum. Å omdanna gass til energi på staden med CO 2 -fangst vil vera den mest energieffektive og klimavenlege metoden. Dette kan utløysa og sikra etableringar av industri som kan nyttiggjera seg spillvarme og kjelder for eksisterande verksemd. Det er stor optimisme. Ja, dette vil verta mange nye arbeidsplassar, mange grøne arbeidsplassar, og det sikrar eksisterande. Vi er heldige som kan omstilla den høge kompetansen og den teknologiske forståinga vi har arbeidd fram i olje- og energisektoren, og det gjev også norsk industri høve til eksport av både teknologi så vel som kompetanse. Alle har støtta opp om dette prosjektet i nye Øygarden kommune, også Framstegspartiet. CCS er inga månelanding som aldri skjedde. CCS er takeoff for Langskip.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Å få flest mogeleg i arbeid er noko av det viktigaste vi kan gjera for å unngå at menneske fell utanfor samfunnet. Dette har vore ein fast programpost for Kristeleg Folkeparti sidan oppstarten av partiet i 1933. Inspirasjonskjelda er Hans Nilsen Hauge, som oppretta mange verksemder, og som også sysselsette enkjer, einslege mødrer og personar med særlege behov, slik at dei kunne tena til livsopphaldet, klara seg sjølve og få eit betre liv. Vi snakkar ikkje arbeidsstover – vi snakkar produksjonsverksemder. Den sosiale og inkluderande profilen til Hans Nilsen Hauge er vidareført i Hauge School of Management i Oslo, og etter kvart vil vi få utdanna massevis av økonomar som vil prega samfunnet med denne økonomiske filosofien. Alle bør få mogelegheit til å bidra i samfunnet og til å vera ein del av sosiale fellesskap. Det styrkjer både sjølvkjensla og fellesskapa. Retten til arbeid skal vera uavhengig av kva bakgrunn ein har, kor funksjonsfrisk ein er, eller om ein har vanskar i livet som gjer det krevjande å få eller stå i arbeid. Kristeleg Folkeparti har i Granavolden-plattforma fått til ei opptrapping av VTA – altså varig tilrettelagde arbeidsplassar. Dette har ført til eit historisk høgt nivå med om lag 11 000 plassar i 2020. Regjeringa aukar satsinga med 39 mill. kr og 300 VTA-plassar i 2021. Vi er langt frå målet enno. Fokuset, krafta og viljen ligg i samarbeidet mellom politikk og næringsliv. Deltakarar med tilrettelagt arbeid skal få fast tilsetjing og ein arbeidskontrakt. Dette er nødvendig for å gje gode vilkår og tryggleik for både arbeidstakarar og verksemder. God oppfylging frå skulealder og inn i arbeidslivet gjer det lettare å lukkast. Tiltaket arbeidsførebuande trening har til kvar tid 7 500 menneske i opplæring. Dette er menneske med rusproblematikk, psykiske lidingar, sosial angst og lese- og skrivevanskar. 40 pst. av deltakarane i dette tiltaket kjem tilbake til arbeid eller utdanning. Det er fem år sidan regjeringa innførte dette tiltaket, og det nyttar! Kristeleg Folkeparti har arbeidd for å få gjennomslag for ei likeverdsreform som vil verta lagd fram for Stortinget våren 2021. Reforma handlar om å skapa eit samfunn som har plass til alle, og der alle vert behandla likeverdig. Skal vi lukkast med rett til arbeid for alle, er det avgjerande at vi har eit samfunnssyn som legg til rette for mangfald, inkludering og deltaking. Kristeleg Folkepartis politiske mål er at ingen skal ha eit liv i utanforskap.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
I det nye programforslaget frå Arbeidarpartiet er hovudsakene trygt arbeid til alle, sterkare velferdstenester og ein effektiv og rettferdig klimapolitikk. Vår draum er sterkare fellesskap der vi gjer forskjellane mindre og moglegheitene større, uansett kva bakgrunn ein har, eller kvar ein bur. Vanlege folk har fått mindre å rutta med under regjeringa Solberg. Det er ikkje overraskande at Høgre passar på dei betrestilte og prioriterer dei rikaste framfor vanlege folk. Men det som overraskar meg, er at Kristeleg Folkeparti har gjeve opp kampen mot auka forskjellar og ikkje vil sjå at når ein gjev skattelette til dei som har mest frå før, då aukar forskjellane. I den første krisepakka ville regjeringa at vanlege folk som vart permitterte, skulle ta rekninga for at bedriftene fekk to dagars lønsplikt. Dette må dei som har hatt ordet frå Høgre og regjeringspartia, heilt ha gløymt her i dag. Det var vi, ein samla opposisjon, som ordna inntektssikringa. Det er noko grunnleggjande gale i at folk som tener pengar på å ha pengar, betalar mindre i skatt enn folk som tener pengar på å jobbe. For kvar tusenlapp dei aller rikaste i Noreg tener, betalar dei så lite som 90– 170 kr i skatt, mens ein sjukepleiar skattar 250 kr. Det er ikkje rettferdig. Over tiår har vi bygd ein sosialdemokratisk samfunnsmodell i Noreg. Den må vi forsvara og byggja vidare på – ikkje byggja ned. Ein omfordelande skattepolitikk som gjev skattelette til vanlege arbeidsfolk og auke i pendlarfrådraget og fagforeiningsfrådraget, er svaret frå Arbeidarpartiet. Det vil gje vanlege folk meir å rutta med. Og vi vil gje pensjonistane eit løft, slik at også dei får auka kjøpekraft når lønsmottakarane får det. Arbeidarpartiet vil skapa jobbar og kutta utslepp. Natur- og klimapolitikk må verta ei ramme rundt all politikk. Noreg har dei beste føresetnadene for å byggja ny, klimavenleg industri, basert på rein, norsk energi. Noreg har folka, økonomien og kompetansen som trengst for å møta klimakrisa, men vi treng ei ny regjering, ei handlekraftig regjering, ei regjering som gjer det føreseieleg og trygt å skapa jobbar og å vera i jobb.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Høy sysselsetting er den viktigste forutsetningen for det norske velferdssamfunnet. For Arbeiderpartiet er arbeid til alle jobb nummer én. Norges posisjon i verden er og har alltid vært avhengig av havet. Våre havområder er fem ganger større enn våre landareal. Mesteparten av Norge er nordlige hav, og mer enn 80 pst. av Norges havområder ligger nord for polarsirkelen. Rike naturressurser, internasjonalt samarbeid, nye handelsruter gjennom Nordøstpassasjen, et røft klima i endring og mange små kystsamfunn som lever av og ved havet, kjennetegner våre nordområder. Tradisjonsrike næringer som fiske og skipsfart har lagt grunnlaget for utviklingen i nord og vil, sammen med nye, framvoksende næringer innen fornybar energi, bioprospektering og grønn industri, definere framtiden. Norge vil ha behov for mer fornybar energi framover. Lokalsamfunnene som stiller natur og ressurser til rådighet, skal sikres en større andel av verdiskapingen. Arbeiderpartiet vil ha naturressursskatt på vindkraft, som skal komme kommunene til gode. Vi mener også at fellesskapet skal eie naturressursene, og at man i utbyggingen skal sikre norsk eierskap i sektoren for framtiden. Vi har foreslått en utredning av hjemfallsordning for vindkraft. Samtidig er det viktig å lytte til dem som får utbyggingen nær innpå seg. Deres bekymringer må tas på alvor. For noen kan bekymringene bygge på et prosjekt i utvikling. For andre handler det om et prosjekt som stanses. Det å se helheten, bruke skjønn og ha respekt for geografisk variasjon er vesentlig når hele Norge skal utvikles. Dersom Nord-Norge skal kunne videreutvikles industrielt og næringsmessig, vil bærekraftig energiutbygging være kritisk. Arbeiderpartiet støtter opp om industriutvikling i distriktene. Gode prosjekter med lokal forankring, som skaper verdier og bidrar til utvikling, må løftes fram. Arbeiderpartiet var med på å vedta nødvendige innstramminger i Stortinget i juni. Arbeiderpartiet ser fram til behandlingen av stortingsmeldingen om endringer i konsesjonsbehandlingen for vindkraft på land. Samtidig ønsker Arbeiderpartiet å bidra til at Varanger Kraft AS får beholde sin konsesjon for Raggovidda vindpark i Berlevåg kommune. Det er et prosjekt med sterk støtte, lokal forankring, stor grad av lokalt eierskap og med stort potensial knyttet til industriutvikling og produksjon av grønt hydrogen. Arbeiderpartiet vil komme tilbake til denne saken i forbindelse med behandlingen av budsjettet og være med på å utforme nødvendige merknader.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-10-05:
I dag er komplekse, delikate natursystemer satt i alvorlig trøbbel. Vi har åttedoblet ressursbruken vår fra naturen, og Norge er på verdenstoppen i bruk og kast. Over 90 pst. av metaller og mineraler vi tar fra naturen, blir bare brukt én gang, og det vil være mer plast i havet enn spisbar fisk innen 2050 dersom plastproblemet fortsetter. Dette er ikke kun et spørsmål om naturvern. Dette er faktisk grunnleggende økonomi. Vår velferd er basert på utnyttelse av naturens ressurser, og skal vi ha velferd også de neste 30–100 årene, må vår natur være i stand til å generere det overskuddet vi trenger. Da må vi sammen med EU lykkes med overgangen til en sirkulær økonomi. Vi må ha et marked for å bruke materialer flere ganger. Produkter må være designet for å resirkuleres, gjenvinnes og repareres, og vi må bruke digitalisering for å ha kontroll på de råvarene vi bruker. Vi må rett og slett skape mer ut av mindre. For oss som er liberalkonservative, er dette egentlig et ganske prinsipielt spørsmål, for det handler om ansvarlig, fornuftig ressursbruk, måtehold, moderasjon og generasjonsansvar. Det handler om at Norge, som er et land rikt på naturressurser, også må verdsette sine naturressurser i kroner og øre. Men i motsetning til hva mange fra Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne tror, kommer vi ikke til å lykkes dersom vi ikke bruker én ting, nemlig markedet og markedsmekanismene. For ja, omstillingen krever en smart og effektiv stat som stiller riktige krav, bruker sin anskaffelsesmakt og lager gode rammevilkår, men den krever også en stat og ikke minst politikere som kjenner sine begrensninger, og som vet at offentlige subsidier og politisk kløkt og entusiasme alene aldri vil være nok til å bygge et land, og det vil i hvert fall ikke være nok til å skape lønnsomme sirkulære forretningsmodeller. Når SV, Miljøpartiet De Grønne og Arbeiderpartiet, med Senterpartiet på slep, vil ha kraftige skatteøkninger for små og mellomstore bedrifter midt i en krise, gjør man det i realiteten helt umulig for de samme bedriftene å investere i den teknologien, det produksjonsutstyret og den kompetansen de trenger for å skape sirkulære verdikjeder. Når venstresiden sår tvil om EØS-avtalen, sår de også tvil i alle de bedriftene som er avhengige av markedsadgang i Europa, om de engang vil begynne å tenke sirkulært. Det hjelper ikke at Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne krever handlekraft i klimaomstillingen når planen deres er å ta pengene og makten fra alle dem som faktisk skal handle. Norge er nå nærmere å nå 2020-klimamålene enn noen gang før. Mens utslippene dessverre går opp i min hjemby, Oslo, har de nå gått ned i Norge fire år på rad. Men skal vi også klare å snu opp ned på måten vi bruker ressursene på i dag, trenger vi systemendringer og kraftigere virkemidler, og da trenger vi faktisk bedrifter som går i pluss og ikke i minus.