trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-06-14:
Høyre har tillatt seg å påpeke at prosessen rundt Saga kunne redusere sokkelens attraktivitet. Per-Kristian Foss forsøkte å assistere Fremskrittspartiets talsmann i et tidligere replikkordskifte, og sa at det er forskjell på å være interessert i å kjøpe et selskap og å være interessert i å investere både kapital, teknologi og menneskelige ressurser på sokkelen. For å tiltrekke oss utenlandske selskaper til å investere på norsk sokkel må den være attraktiv. Vår bekymring var knyttet til de sterke signalene som ble gitt fra både sentrumspartiene og Arbeiderpartiet om at man foretrakk en norsk løsning. Næringsminister Lars Sponheim var bl.a. i TV 2-nyhetene torsdag 27. mai og uttalte at det ville være meningsløst av andre selskaper nå å legge inn bud etter at Statoil og Hydro var blitt enige. Det er kraftige signaler til børsene og til de internasjonale oljemiljøene om at vi i Norge tenker norsk og fortrinnsvis statlig. Vi mener at det er et problem når statens direkte og indirekte andeler på norsk sokkel er på bortimot 80 pst. Vi mener at det er et problem når majoriteten av operatørskapene går til norske selskap, det er et signal til de utenlandske selskapene om at de kanskje ikke er så ønsket som de burde være. Vi mener at det er i Norges interesse at de store internasjonale oljeselskapene investerer på norsk sokkel. Det bringer kapital til Norge, det bringer teknologi til Norge og det bringer menneskelig kompetanse til vårt land. Derfor er vi opptatt av å øke sokkelens attraktivitet og gi klare signaler om at utenlandske selskaper er velkommen på norsk sokkel.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-06-14:
Torsdag den 27. mai i TV 2-nyhetene uttrykte Venstres partileder, næringsminister Lars Sponheim, tilfredshet med det som har blitt kalt for Hydros og Statoils slakt av det private oljeselskapet Saga Petroleum. La meg bare i parentes legge til at næringsministeren også forvalter en majoritetspost i selskapet Hydro. Videre i det samme intervjuet uttalte næringsministeren at det ville være meningsløst av andre å prøve å komme med oppkjøpstilbud nå som Hydro og Statoil var blitt enige. I Dagens Næringsliv i dag og i Dagsrevyen i går tok en av regjeringspartienes frispillere, Terje Johansen, et durabelig oppgjør – det er i hvert fall slik det må oppfattes – med sine egne partifeller, med sin egen partileder og med Regjeringens petroleumspolitikk, idet han peker ut en vei som går i en helt annen retning enn det regjeringspartiene har lagt opp til. Mens Lars Sponheim og Regjeringen har tatt til orde for en norsk løsning og økt statlig eierskap, peker Terje Johansen ut en annen retning, tar til orde for privatisering og ønsker utenlandske selskaper velkommen. La meg legge til at Høyre er glad for de signalene som kommer fra Terje Johansen. Mitt spørsmål til parlamentarisk leder i Venstre er om han er enig med næringsminister og partileder Lars Sponheim i at man skal gi preferanse til en norsk løsning og økt statlig eierskap, eller om han er enig i frispiller Terje Johansens retning om at man skal gi preferanse til et utenlandsk selskap, og at økt privatisering innenfor petroleumsvirksomheten er ønskelig, både i Hydro og i Statoil.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-06-14:
Man skal kanskje være forsiktig med å forsøke å tolke de signalene som gis i klippede nyhetssendinger på kvelden. Men det er liten tvil om at retningen i både det Sponheim uttalte, og det Lahnstein uttalte i det samme intervjuet, var at man ønsket en norsk løsning. Det står i ganske kraftig kontrast til hva frispiller Terje Johansen uttaler i Dagens Næringsliv i dag – og også i Dagsrevyen i går – at han ønsker en annen løsning. Ellers er det interessant å registrere at representanten Gunnar Kvassheim ikke har tatt stilling til om det er ønskelig at staten kjøper seg opp igjen til over 50 pst. i Hydro. Men når Arbeiderpartiet og sentrumspartiene har samlet seg om å gi Regjeringen en fullmakt til å kjøpe seg opp igjen i Hydro, antar jeg at det er fordi man i hvert fall ikke ønsker å utelukke den muligheten. Jeg registrerer at Terje Johansen i intervjuet i Dagens Næringsliv i dag mener at staten bør selge seg ned i Hydro. Med andre ord: Han peker ut en helt annen retning. Mens sentrumspartiene i næringskomiteen snakker om at staten skal kjøpe seg opp, snakker Terje Johansen om at staten skal selge seg ned. Jeg er enig med Terje Johansen. Mitt spørsmål er: Er Gunnar Kvassheim – parlamentarisk leder i Venstre – også enig med Terje Johansen i at det er ønskelig at staten selger seg ned? Eller mener han at staten bør kjøpe seg opp? Når man gir Regjeringen denne fullmakt, antar jeg at det er fordi man mener at det kan være en ønsket utvikling.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-06-14:
Sentrumspartiene har valgt alenegang ved behandlingen av denne oljemeldingen. Regjeringspartiene er på kollisjonskurs med stortingsflertallet både når det gjelder situasjonsbeskrivelsen og i valget av virkemidler. På mange områder ville ikke dette vært noe problem. Men for petroleumsvirksomheten er manglende lederskap et problem. Vi er inne i et tidsskille hvor de strategiske valgene vil ha stor betydning. Samtidig har vi en situasjon hvor Regjeringen er i mindretall når det gjelder de politiske retningsvalgene. Ser statsråden at det kan skape et problem når det mangler lederskap og Regjeringen som sagt er på kollisjonskurs med stortingsflertallet? Ofte har statsrådene problemer med å skjule sin begeistring når stortingsflertallet vedtar økte bevilgninger eller forbedrede rammebetingelser innenfor sin sektor. I denne innstillingen er det vist til forslag som vil bli fremmet i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, som bl.a. vil føre til at offshoresektoren vil bli inkludert i det fremtidige kvotesystemet. Dette er et forslag som miljøvernministeren har advart sterkt mot. Samtidig vedtar Stortinget på fredag å pålegge Regjeringen å legge fram forslag til hvordan CO2-avgiften kan reduseres til høsten. Mitt spørsmål er om statsråden er glad for de forbedrede rammebetingelsene som stortingsflertallet gir olje- og gassvirksomheten, eller om statsråden opplever det som et problem at petroleumsvirksomheten etter stortingsflertallets vedtak vil få forbedrede rammebetingelser.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
La meg først få si at det var en interessant erkjennelse representanten Jan Tore Sanner kom med ved innledningen av denne debatten, nemlig at de forslagene opposisjonen kommer med, er magre. Representanten Blattmann henviste til en ECON-rapport som forteller at investeringene har gått ned fra ca. 93 milliarder kr, som planlagt, til 22,6 milliarder kr. Den politiske hukommelsen er nok kort, men de planene Harlem Brundtland-regjeringen la fram, viste jo at det lå an til investeringer på 5 milliarder kr i 1999, og 10 milliarder kr i 1998, så man ligger fremdeles milevis over det nivået. Det er ikke så lenge siden jeg så representanten Blattmann i Dagsrevyen – hun stod utenfor Stortinget her og var temmelig hard i kritikken mot Regjeringen. Det er veldig vanskelig å finne hvordan dette avspeiles i forslag nå – jeg ser faktisk ikke et eneste forslag fra Arbeiderpartiet som kan være med på å bedre situasjonen. I flertallsmerknaden fra de fire partiene som Blattmann nevnte, uttrykker man jo stor misnøye og sier at de forslagene som fremmes, ikke er tilstrekkelige. Og da må jeg spørre: Hvilke forslag har Arbeiderpartiet? Jeg tror representanten Sanners karakteristikk var nokså betegnende. Jeg vil be om at representanten Blattmann redegjør for hvordan Arbeiderpartiet i en uttalelse fra sentralstyrets møte 31. mai kan si at Regjeringens eneste svar er å bevilge 400 mill. kr mer til utbetaling av arbeidsløshetstrygd, og at den ikke varsler noen aktive tiltak for å sikre sysselsettingen. Denne uttalelsen kommer altså på tross av at Arbeiderpartiet slutter seg til samtlige av Regjeringens forslag til tiltak.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Jeg har ikke sagt at det er andre enn de fagorganiserte som har satt i gang protester, men det kan jo være at noen av de fagorganiserte har blitt litt villledet til å tro at Arbeiderpartiet hadde noen veldig gode og virkningsfulle tiltak som de ville komme med. Og når jeg i dette sentralstyrevedtaket ser formuleringen om at Regjeringens eneste svar er å bevilge 400 mill. kr mer til utbetaling av arbeidsløshetstrygd, og at den ikke varsler aktive tiltak for å sikre sysselsettingen, må jeg virkelig få lov til å returnere dette til Arbeiderpartiet og spørre: Hva har Arbeiderpartiet gjort i den foreliggende situasjon? Arbeiderpartiet visste at fallet ville komme – det visste man allerede i 1993. Men hva gjorde Arbeiderpartiet ? Jo, i 1997 foreslo man for 1998-budsjettet en reduksjon i verftsstøtten fra 9 pst. til 7,5 pst. Det var et tiltak Arbeiderpartiet foreslo i 1997 når man visste at denne utviklingen ville komme. Jeg må si at jeg undrer meg over at Olav Akselsen kan si at det har vært full enighet i denne sal om investeringsnivået på norsk sokkel de siste fem år. Det vet representanten Akselsen utmerket godt at det ikke har vært. Jeg har ikke ment at sentrumspartiene skal fraskrive seg noe ansvar for de vedtak vi har vært med på. Det jeg har bedt om, er at Arbeiderpartiet og Høyre må ta sin del av ansvaret, for det er da vitterlig disse partier som har skrudd opp investeringsnivået til det nivået vi så i fjor, og dermed må de også ta sin del av ansvaret for det stupbratte fallet som vi har sett i år.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Jeg må få berømme representanten Sanner for en flott replikk, men han må vel ha tullet litt med papirene, det var vel en replikk til Venstre antakelig. Jeg tror ikke jeg kan besvare alt når det gjelder representanten Terje Johansen og hans uttalelser til Dagens Næringsliv i dag – det har jeg ikke lest. Men jeg vet at næringskomiteen i hvert fall var helt samlet når det gjaldt Hydro-saken. Det er ingen i sentrumspartiene som har sagt at man ikke ønsker utenlandsk eierskap. Det er ikke slik at sentrumspartiene har noe prinsipielt syn i den retning. Tvert imot var det interessant å få dette budet fra Elf, som viste at Høyres svartmaling av forholdene på norsk sokkel var helt feil, for der så man jo at et utenlandsk selskap på selvstendig grunnlag – uten å lese Høyres propagandamateriale – hadde forstått at det ikke stod så dårlig til på norsk sokkel som Høyre ville ha det til, og det syntes vi var veldig positivt. Regjeringen tar sitt lederansvar alvorlig. Og den beskrivelsen representanten Sanner gir av det som er kommet ut av komiteens behandling av disse fire sakene, er helt feil. Jeg må få lov til å nevne at det eneste som foreligger av konkrete forslag fra Høyre, så vidt jeg kan se, er et forslag fra mindretallet i innstillingen til St. meld. nr. 46 for 1997-98, hvor det står: «Stortinget ber Regjeringen åpne for gruppesøknader i Norskehavet.» Ja, det vil jo føre til lavere kostnader for de selskaper som skal delta, men det vil i hvert fall ikke føre til flere arbeidsplasser, snarere tvert imot. Og det er følgende forslag i innstillingen til St.meld. nr. 37: «Stortinget ber Regjeringen om å legge til grunn at SDØE i utgangspunktet ikke skal delta i 16. konsesjonsrunde.» Dette er de to eneste konkrete forslagene Høyre har fremmet i forbindelse med disse meldingene, og det taler sitt tydelige språk. Da er det tilnærmet full oppslutning om Regjeringens tiltakspakke.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Det må vel mer være et problem for Arbeiderpartiet å finne ut hvorfor man ikke har greid å fremme flere konkrete forslag i innstillingene, når man har hatt et så enormt støynivå utenfor denne salen, hvor man har anklaget Regjeringen både for handlingslammelse og for å sette tusenvis av arbeidsplasser i fare. Hvorfor i all verden kommer det ikke da forslag på bordet fra Arbeiderpartiet som Stortinget kan bli bedt om å stemme over? Jeg ser faktisk ikke ett eneste forslag fra Arbeiderpartiet i noen av disse innstillingene. Da er det litt rart å høre Olav Akselsen beskrive situasjonen som så dramatisk og at vi er i en så akutt situasjon at tusenvis av arbeidere har organisert seg og kommer med busser til Stortinget – det er jo ikke mange oppe på galleriet her i dag i hvert fall. Jeg synes det er litt underlig å få denne virkelighetsbeskrivelsen fra representanten Akselsen med den sterke kritikken av Regjeringen og samtidig konstatere at det i innstillingen ikke står ett eneste forslag fra Arbeiderpartiet. Jeg har ikke benektet en eneste votering som sentrumspartiene har vært med på i denne salen. De voteringene vi har vært med på, skal vi ta ansvaret for. Jeg har kun bedt om at Høyre og Arbeiderpartiet også må ta sin del av ansvaret, for det har ikke hørtes ut som om verken Arbeiderpartiet eller Høyre har villet ta ansvaret for den dramatiske situasjonen som vi i dag opplever. Det var det min henstilling gikk ut på.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Øyvind Korsberg brukte veldig mye av sitt innlegg til å fokusere på rammevilkårene for selskapene i Nordsjøen på norsk sokkel og understreket veldig sterkt det inntrykk at norsk sokkel er fullstendig ute av enhver konkurranseposisjon, mens alle andre har langt bedre vilkår enn oss. I den sammenheng hevdet også Korsberg at norsk sokkel var uinteressant for investeringer. Mitt spørsmål til representanten Korsberg blir i den forbindelse: Opplever Fremskrittspartiet at Elfs engasjement for å kjøpe opp Saga er et uttrykk for at norsk sokkel ikke er attraktiv som investeringsforetak, og anser man her at rammevilkårene er så dårlige at sokkelen ikke kan konkurrere med andre? Kan jeg få en kommentar fra Fremskrittspartiets Øyvind Korsberg på det? Det andre spørsmålet er knyttet til aktivitetsnivået, som de aller fleste har vært enige om har vært unaturlig høyt i løpet av de siste årene. Hvilket nivå mener Fremskrittspartiet det vil være naturlig å legge seg på? Eller for å stille spørsmålet annerledes: Er det et mål for Fremskrittspartiet at aktivitetsnivået igjen skal komme opp på samme nivå som i 1997-98?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Jeg vil gjerne gjenta et spørsmål som jeg tidligere rettet til Øyvind Korsberg fra Fremskrittspartiet, men som Per-Kristian Foss fant det nødvendig å svare på på hans vegne. Når det gjelder norsk sokkels attraktivitet, har både Fremskrittspartiet og Høyre sagt veldig tydelig at norsk sokkel ikke lenger er attraktiv, den er ikke konkurransedyktig, nær sagt på alle felt sier Høyre og Fremskrittspartiet at Norge er i en håpløs posisjon i forhold til resten av verden. Mitt spørsmål til Høyre er: Oppfatter Høyre det slik at Elfs interesse for Saga er et uttrykk for at rammebetingelsene er så dårlige at det ikke er attraktivitet knyttet til norsk sokkel? Så til det andre spørsmålet som heller ikke Fremskrittspartiet ønsket å svare på. Aktivitetsnivået har etter vår oppfatning vært unaturlig høyt i 1997 og 1998, til tross for at vi i 1993 så for oss betydelige fall fram til i dag. Mener Høyre at det vil være en målsetting å bringe aktivitetsnivået tilbake til det vi hadde i 1997 eller i 1998, eller ser man behov for at vi legger aktivitetsnivået noe lavere i framtiden, men muligens noe mer stabilt enn tilfellet har vært de siste årene?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 1999-06-14:
Jeg har ikke noe stort behov for å gå inn i noen polemikk med Aud Blattmann vedrørende innlegget til Lars Rise, men jeg registrerer på tampen av debatten at det i og for seg er relativt stor enighet om de viktigste hovedlinjene i olje- og gasspolitikken. Jeg tror også at når vi forsøker å fremstille de ulike tiltakene fra Regjeringen og fra opposisjonspartiene som dramatisk annerledes og forskjellige i forhold til hverandre, er det en beskrivelse som jeg ikke tror det er grunnlag for. Imidlertid har det vært mange fra Arbeiderpartiet som har gitt uttrykk for at regjeringspartiene burde henge med i svingene og slutte seg til flertallet, bl.a. ut fra den beskrivelsen som jeg nå gav. Til det er å si at vi ikke har så stort behov for å slutte oss til dette, fordi vi føler at det faktisk er Regjeringen som har fått oppslutning om de vesentlige veivalg i olje- og gasspolitikken. Og det en egentlig sitter igjen med etter rundene med opposisjonen i dag, er det gamle ordtaket at man protesterer mot all verden, men følger med på ferden. Det illustrerer at vi er tilfreds med at Regjeringen har fått Stortingets tilslutning når det gjelder viktige hovedelementer i olje- og gasspolitikken. Så til Arbeiderpartiets representanter, igjen, som har understreket at Regjeringen ikke forstår. Regjeringen forstår ikke, derfor forstår vi for den. Regjeringen tar ikke ansvar, derfor tar opposisjonen ansvar – som Ranveig Frøiland gav uttrykk for. Hvis dette hadde vært et replikkordskifte, kunne det vært fristende å stille spørsmålet: Når man åpenbart visste at dette fallet ville komme – relativt dramatisk, for det har arbeiderpartiregjeringen selv gitt uttrykk for i meldingen fra 1993 – hvordan i all verden kan det da henge sammen at man faktisk så sent som i 1997 gikk inn for å redusere konkurransemulighetene for verftsindustrien, nettopp ved å redusere verftsstøtten fra 9 pst. til 7,5 pst.? På det tidspunkt visste man at vi ville få et dramatisk, bratt fall i aktiviteten. Det var regjeringen Jagland som i budsjettet for 1998 foreslo å redusere fra 9 pst. til 7,5 pst., og Bondevik-regjeringen økte det med ytterligere 0,5 pst., til 7 pst.
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-06-14:
Det er vel replikanten som skal svare, men jeg hadde lyst til kanskje å assistere replikanten litt med et svar på det forrige spørsmålet, som ble stilt av representanten Rahm. Det å måle attraktiviteten på norsk sokkel utelukkende ved å se på interessen for å kjøpe igangværende, moden virksomhet, altså felt i produksjon, tror jeg man skal være meget varsom med. Det vil alltid være attraktivt. Men det interessante er jo om det er interesse for å investere i like stor grad som tidligere på norsk sokkel. Det er lakmustesten. Så til mitt spørsmål direkte til Fremskrittspartiet. Jeg lurer litt på om Fremskrittspartiet på Stortinget snakker sammen i gruppen – for å spørre rett ut: Koordinerer dere politikken? For i dag er Stortinget i ferd med å vedta Høyres forslag om at man på bred basis skal engasjere konsulenter for å gjennomgå norsk sokkels konkurransekraft. Endelig skjer det. Det ble avslått i fjor, men nå skjer det. Og det er utmerket. Man bevilger nå til uavhengige, internasjonale, høyst kompetente konsulentfirmaer som skal gjennomgå dette og lage en rapport, som man må si er rimelig objektiv. Så foreslår Fremskrittspartiet i innstillingen om revidert nasjonalbudsjett: «Stortinget ber Regjeringen opprette et utvalg for å evaluere rammebetingelsene på norsk sokkel». Men et utvalg på toppen av dette må da bare ha én virkning, nemlig at det vil ta enda lengre tid. Jeg er litt overrasket over at Fremskrittspartiet av alle har troen på offentlige utvalg der man faktisk nå har valgt en litt mer markedsorientert løsning – om jeg må få lov til å si det slik med adresse til statsråden – nemlig å hyre inn konsulenter til dette, som jeg tror er en fornuftig bruk av ressurser. Og så skal Fremskrittspartiet ha et politisk utvalg! Dette synes jeg ikke ligner mye på Fremskrittspartiet. Iallfall er det dobbeltarbeid. Det ene utelukker faktisk det annet, hvis man ikke bare er interessert i å få brukt mest mulig tid på det. Men her tror jeg faktisk det haster, for dette arbeidet burde egentlig vært igangsatt for lengst.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Eg må nok innrømma at eg og representanten Rise har svært ulik oppfatning av røyndomen ut frå situasjonen i dag. Eg må seia at eg blei litt overraska då eg merka det enorme behovet Kristeleg Folkeparti har for å klistra seg opp til fleirtalet. Eg er òg litt overraska over at ein ser denne saka som blir behandla i dag, heilt isolert frå det som skal opp på fredag, nemleg revidert nasjonalbudsjett. Eg vil seia til representanten Rise: Dersom det var så liten forskjell som han hevda, så burde det vore grunnlag for at mindretalet hadde slutta seg til fleirtalet, slik at det hadde vore ein einstemmig komite som hadde hatt innstillinga i denne saka. Dersom ein ser på Kristeleg Folkeparti si stemmegiving dei siste ti åra, ser ein at dei i all hovudsak har stemt for alle utbyggingssaker som har vore oppe til avstemming i stortingssalen. Kristeleg Folkeparti har med andre ord ført ein politikk som har vore i tråd med fleirtalets på dette området. Derfor blir eg litt overraska når Rise no i slutten av sitt innlegg prøver å fråskriva seg det ansvaret. I motsetning til regjeringskollega Senterpartiet, som stort sett stemde mot alle foreslåtte utbyggingsprosjekt, var altså Kristeleg Folkeparti med fleirtalet. Det er sjølvsagt slik at når ein skal samarbeida med andre, så må ein gje og ta. Det er tydeleg at Kristeleg Folkeparti har gjeve meir i oljepolitikken enn det Senterpartiet har, og at ein har gått i retning av Senterpartiet sin politikk. Denne Regjeringa gjekk, som alle veit, til val på at me skulle få ein lågare aktivitet innafor petroleumssektoren. No har me oppnådd det. Då ville eg tru at folk frå sentrumsregjeringa var nøgd med situasjonen og ville prøva å ta litt av æra for det i staden for å fråskriva seg alt ansvaret. Så vil eg frårå representanten Rise å seia at det er andre enn dei som jobbar i verftsindustrien, som har sett i gang desse protestaksjonane. Dei gjer dette fordi dei er bekymra for sine eigne arbeidsplassar, og det ber eg alle som er politikarar i denne salen, ta på høgste alvor.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Eg hadde i det lengste håpa at me i dag skulle diskutera framtida, for det er der utfordringane ligg. No legg representanten Rise dessverre opp til å diskutera fortida, og då føler eg behov for å vera med på den diskusjonen òg. Det er faktisk heilt rett, som representanten Rise seier, at det har vore ein debatt i denne salen om aktivitetsnivået i Nordsjøen, men eg har med meg her ei voteringsoversikt som viser at frå 1986 og fram til i dag har Kristeleg Folkeparti stemt for alle prosjekta i Nordsjøen med eitt unntak, og det var Norne. Og hovudgrunnen til at dei ikkje gjekk inn for det, var at lokaliseringsspørsmålet var uklart, at dei ville ha det utgreidd. Så det var heilt andre grunnar som låg bak. Eg vil likevel håpa at me kan leggja denne fortidsdebatten bak oss, for det er ikkje der løysingane på morgondagens problem ligg. Me har ein heilt akutt situasjon i dag. Folk har fått permitteringsvarsel, og folk har blitt sagde opp. Det er i den situasjonen at tusenvis av arbeidarar har organisert seg. Dei har til og med sett seg i bussar, reist over fjellet og gått i tog – ikkje retta berre mot Regjeringa, men også mot Stortinget. Og dei har eitt inderleg ønske: at dette ikkje skal bli sølt vekk i berre ein politisk debatt om kven som har ansvaret, men at det kjem politiske resultat ut av det. Eg må seia at eg blir noko undren når representanten Rise seier at det ikkje er forskjellar her, og prøver å skyggja over at det trass i alt er eit fleirtal som vil ha mykje sterkare lut enn det regjeringspartia vil. Og eg vil gjenta spørsmålet mitt: Dersom det er så liten avstand mellom fleirtalet og mindretalet, kvifor har ikkje då mindretalet strekt seg, slik at dei kunne ha vore med på fleirtalets innstillingar?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Eg skjønar på representanten Dale at han synest det var forferdelig urettferdig at hans parti m.a. måtte svara for dagens situasjon. Personleg må eg seia at eg har svært stor forståing for det. For det første er det slik at Regjeringa i alle høve blir stilt til ansvar. Men ikkje minst fordi både statsminister Bondevik og olje- og energiminister Arnstad tidlegare i vår varsla at dei ville koma med konkrete tiltak i revidert nasjonalbudsjett, var det heilt naturleg at mange blei skuffa når så ikkje skjedde. Ein heilt annan ting er sjølvsagt at dersom Senterpartiet hadde fått fleirtal for sin politikk òg i førre periode, hadde det blitt langt fleire som hadde deltatt i desse protestane, for då hadde dei allereie blitt oppsagde for fleire år sidan. På nytt blir eg overraska når eg høyrer innlegg frå representantar frå regjeringspartia og det store behovet dei har for å skjula dei skilja som er innan dette politikkområdet, og behovet for å knyta seg opp til fleirtalet sin politikk på dette området. Grunnen til at eg blei overraska, er at desse partia trass i alt har gått til val på ein lågare aktivitet på dette området. No har ein fått ein lågare aktivitet, og då kan det vera interessant å spørja om Senterpartiet no er glad for den situasjonen me har i dag, der det trass i alt er låg aktivitet, og om dei ønskjer å forsvara den, og om det er slik at desse tinga skal med på Regjeringa si skryteliste over tiltak som dei har greidd å få gjennomslag for.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Eg må innrømma at på dette området i politikken, som på så mange andre område, har eg eit problem med å skjøna kva Venstre eigentleg står for, kva politikk dei vil ha, og kva framtidssamfunn dei vil forma. Venstre er i alle fall med i ei regjering som har det som mål å ha lågare aktivitet innanfor offshorebransjen. No har ein fått ein lågare aktivitet. Eg hadde forventa i dag at i alle fall nokre av representantane frå regjeringspartia skulla seia at dei var glade for det. Det har uteblitt så langt, og eg kunne tenkja meg å stilla spørsmål til Kvassheim om han som representant frå sentrumspartia vil seia seg nøgd med at ein i dag har ein lågare aktivitet enn ein hadde t.d. i fjor. Venstre har gjort seg til ein eksponent for å betra rammevilkåra for små og mellomstore bedrifter. No er det slik at veldig mange av desse bedriftene lever av dei store. Dei små og mellomstore bedriftene er avhengige av at dei store bedriftene og konserna overlever for at dei sjølve skal ha eit levebrød. Næringsministeren har vore totalt fråverande i debatten om situasjonen for verftsindustrien, og kanskje jobbar han i det stille – kva veit eg? Eit aktuelt spørsmål kunne iallfall ha vore: Kvar er næringsministeren? Dette spørsmålet skal eg ikkje stilla. Eg har derimot eit spørsmål til Venstre om dei i det heile har ein politikk for dei store bedriftene, for konserna, og om det finst bekymring for dei tusenvis av arbeidsplassar som her er i ferd med å forsvinna, eller er Venstre sitt svar at dei tusenvis som no i desse dagar får oppseiingsbrev i posten, skal starta for seg sjølve eller begynna i ei lita eller mellomstor bedrift?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Representanten Sanner var innom dette med lederskap, og at Høyre på en måte viser vei i forhold til stabilitet og langsiktighet for en så stor og viktig næring som oljenæringen. Men det er tross alt ikke mer enn ett år siden Høyre stemte for en betydelig økning av CO2-avgiften på norsk sokkel. Ett år etterpå foreslår Høyre å fjerne CO2-avgiften, uten at vi vet noe særlig om hvilken betydning det vil ha for sysselsettingen. Det eneste vi vet om det, er at vi da flytter en masse penger fra staten til private. Arbeiderpartiets forslag om å redusere CO2-avgiften på nye felt vet vi iallfall vil ha stor betydning for vurderingen av om nye prosjekter skal settes i gang, og at det kan få stor betydning for sysselsettingen.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
SV innser at vi har en krise i offshoreindustrien, og de mener at løsningen på den hadde vært at vi tidligere hadde hatt et roligere tempo når det gjelder investeringer og utvikling. Sannheten er vel omtrent som så: Hadde SV styrt, ville vi ikke hatt noen problemer, for vi ville ikke hatt noen aktivitet i det hele tatt. SV har stemt mot alle utbyggingssøknader og alt som har med oljeindustrien å gjøre i mange år. SV mener allikevel at vi har en krise. Men SV har ingen forslag til hva vi skal gjøre for å komme ut av den vanskelige situasjonen. Ikke vil SV gjøre noe med CO2-avgiften, ikke vil de redusere andre barrierer for nye selskaper som ønsker å etablere seg på norsk sokkel, f.eks. ved å se på skattesystemet og gjøre noe med lisenspolitikken, og SV utsetter å ta stilling til dette med produksjonsavgiften. I det hele tatt: Hvilke tiltak er det SV hadde håpet at Regjeringen skulle komme med, når de ikke er fornøyd med det som er foreslått fra opposisjonen?
John Dale (Senterpartiet), 1999-06-14:
Representanten Sanner er sterk i replikken, men lykkast ikkje særleg når han skal dokumentera at Regjeringa har sett seg sjølv på sidelinja. Derimot vil eg visa til ein komitemerknad der Høgre uttalar seg om det som har ført til at den norske olje- og gassnæringa har hamna i ein vanskeleg situasjon. Store funn, høg oljepris, stor profitt, som sjølvsagt har drege med seg høge skattar og avgifter og manglande kostnadskontroll, alt det som pregar oljeindustriens Klondyke, har Høgre sett presise ord på i innstillinga. Det einaste som manglar, er ei aldri så lita erkjenning av at denne utviklinga var Høgre alltid med på som ivrig pådrivar, og den dag i dag, stilt overfor slike klare kjensgjerningar, insisterer partiet stadig på at marknaden styrer best, utan behov for enkelte korrigerande politiske inngrep. Men er ikkje tida no inne for Høgre til å setja slike ideologiske kjepphestar på stallen, i lys av det partiet sjølv uttrykkjer i innstillinga?
John Dale (Senterpartiet), 1999-06-14:
Når det gjeld det siste representanten Johnsen var inne på – spørsmålet om korleis ein skal handtera CO2-avgifta – er det viktig å vera merksam på at ei slik avgift er innført av miljøpolitiske grunnar. Om ei avgift skal avviklast på det grunnlaget, må ein innføra eit alternativ som kan gje like gode resultat. Og som me veit, vert det no diskutert om eit kvotesystem kan koma til å erstatta CO2-avgifta, og eit forslag frå opposisjonen i det reviderte nasjonalbudsjettet går jo nettopp ut på, så vidt eg hugsar, å be Regjeringa om å koma fram med forslag som kan føra til at ein skifter system i tråd med det Kyotoprotokollen legg opp til. Eg vil gjenta det eg sa i mitt innlegg: Fjerning av CO2-avgift kan ikkje verta sett på som eit sparetiltak for industrien, som eit kostnadslettande tiltak. Poenget med eventuelt å fjerna CO2-avgifta er å erstatta den avgifta med eit heilt anna system som vonleg vil gje like gode resultat. Eg vonar det er det argumentet som ligg under for den diskusjonen vi fører her. Når det gjeld det representanten Johnsen nemnde om gruppesøknader, vil eg visa til dei svara som me tidlegare har gjeve frå regjeringsfraksjonen si side.
John Dale (Senterpartiet), 1999-06-14:
Eg vil gjenta det eg sa i innlegget mitt: Det er ironisk å høyra at representantar frå Arbeidarpartiet og også frå andre parti, dei som alltid har vore pådrivarar for ei sterk oljeutvinning, og som har sett bort frå våre innvendingar på det punktet, no på ein måte rettar skytset mot oss og spør om me ikkje ser dei problema som utviklar seg. Det er klart at me ser dei problema, dei har me sett lenge – eg peikte på at det er ei utfordring som ein ikkje kan gå over med ein harelabb – og det har ført til at Regjeringa har lagt opp ein strategi i fleire punkt. Teknologi er det viktigaste og betring av arbeidsprosessar og organisering – her ligg det store gevinstar å henta. Og sjølvsagt må me også justera enkelte skattar og avgifter – det er eit punkt som kjem på tredjeplass, men er viktig nok. Der ligg produksjonsavgifta, og den vil Regjeringa gradvis gå inn for å avvikla. Og når det står «gradvis», er det sjølvsagt fordi me vil ha ei viss styring på det. At Arbeidarpartiet på dette punktet legg seg litt i forkant og vil markera at dei har ein offensiv, det forstår eg av politiske grunnar, men ikkje av saklege grunnar.
John Dale (Senterpartiet), 1999-06-14:
Eg synest det er merkeleg at representanten Akselsen ikkje fattar det som var eit av mine hovudpoeng. Det er sjølvsagt at me ikkje er glade for at me har kome opp i ein situasjon der investeringane fell bratt, noko som fører til store problem både for dei tilsette og for lokalsamfunn. Vi synest ikkje om ei slik utvikling. Det var dette me for år tilbake sa kunne koma til å skje, og det var denne prognosen me la til grunn då me utforma våre alternative forslag. Det er det som er samanhengen her. Så har eg ein kommentar til. Eg la merke til at representanten Akselsen, til liks med andre representantar frå opposisjonen, prøver å gjera det til eit poeng i denne saka at det er Regjeringa som knyter seg opp til opposisjonen, dvs. at Regjeringa hengjer seg på det opposisjonen føreslår. Men det er det motsette som er tilfellet. Ein kan lesa i alle dokument her at representantar frå opposisjonen i fyrste omgang går ut med ein sterk verbal kritikk, for så i neste omgang å sluka omtrent alt det Regjeringa føreslår. Ja, sjølv der det er snakk om CO2-avgift, føler opposisjonen seg tydeleg på litt usikker grunn. Trass i alt, det dei ber om, er at Regjeringa skal koma med forslag som dei seinare kan ta stilling til, for det er ein komplisert materie, og derfor er det eigentleg opp til Regjeringa også å føra denne saka vidare.
Jan Johnsen (Høyre), 1999-06-14:
Sentrumsregjeringen har kommet med mange forslag, sier de, som industrien setter pris på. Et av de forslagene som Høyre iallfall har fått innspill på fra industrien, er å sørge for at det blir åpnet for gruppesøknader i Norskehavet. Nå var representanten Rise fra sentrumspartiene inne på at dette ikke ville bevirke noen ting, han sa at det ikke ville skape én arbeidsplass. Det som er poenget, er at selskapene ved å gå inn sammen og søke andeler, kan redusere sine utgifter, og da blir det attraktivt, og da blir det også arbeidsplasser. Ser ikke representanten fra Senterpartiet den muligheten som bl.a. Høyre ser her, men som dessverre ikke Kristelig Folkeparti ser? Ser ikke representanten fra Senterpartiet John Dale at det vil være av ganske stor betydning for oljeselskapene å få en lettelse i CO2-avgiften, og at det er fornuftig å gå inn på det som Høyre her har foreslått, nemlig en reduksjon på 30 pst. – øyeblikkelig – slik at vi nå får en respons fra Stortinget når det gjelder det som er i ferd med å skje i verftsindustrien og i oljesektoren på grunn av at oljesektoren holder igjen investeringene?
Jan Johnsen (Høyre), 1999-06-14:
Jeg vil ikke bare kritisere SV, jeg vil faktisk starte med å rose dem, ikke minst på grunn av det som Hallgeir Langeland har stått for når det gjelder helikopterne og flysikkerheten i Nordsjøen. Men når det er sagt, håper jeg også at SV ser det problemet som verfts- og oljeindustrien nå er oppe i. Det forbauser meg at SV vil ha en sosialistisk styring også av oljesektoren. Det er jo slik at de østeuropeiske land i dag ser til Vesten for å klare å innføre markedsbasert utvikling. Det høye tempoet i Nordsjøen, som Langeland refererer til, har ikke vært noe problem. Det som har vært problemet, er at når tempoet går ned, går ikke skatter og avgifter ned i samme tempo som det burde, for det gikk fort nok opp da tempoet var høyt. Jeg vil også minne representanten Langeland om at det er forskere i Shell som sier at vi bør få opp oljen så snart som mulig, få omsatt den og satt pengene inn på oljefondet, for der vil vi har mer glede av den enn om den ligger nede i dypet i fremtiden. Ser ikke SV at vi må ha en markedsbasert utvikling på denne varen? Det er altså ikke slik at den sosialistiske ideen er brukbar i dag, slik de østeuropeiske landene trodde den var i går.
Jan Johnsen (Høyre), 1999-06-14:
Det har jo for så vidt vært en artig debatt, men litt tam – vi får vel den skikkelige debatten om det som går på oljevirksomheten, på fredag i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Jeg har en del spørsmål – og jeg ser ministeren fremdeles er her, så jeg skulle ønske at ministeren kunne svare på dem. Det ene gjelder at Høyre går inn for, som nevnt her tidligere, og som jeg selv nevnte i et replikkordskifte, en gruppetildeling i Norskehavet. Dette vil sørge for at det blir mer interessant for flere selskaper å søke om å få komme inn i dette området. Det vil spare selskapene for en del penger, og det vil ikke koste den norske stat noe videre. Så her er det snakk om å legge forholdene til rette slik at det blir interessant å gå inn og være med i Norskehavet. Vi har muligheter til gruppetildeling i Nordsjøen, så det er ikke noe annet vi gjør enn å overføre dette til Norskehavet. Det kunne derfor være greit å få høre ministerens svar på hvorfor Regjeringen ikke kan gå inn for en slik ordning. Det er også litt interessant å høre ministeren si at Regjeringen vil se på mulighetene for lettelser for industrien – det gjelder bl.a., syns jeg det ble sagt, også CO2-avgiften. Det kunne være interessant om Regjeringen var litt føre var her og ble med i et bredt flertall, slik at vi kunne få en lettelse for industrien nå. Det er nemlig nå de trenger denne lettelsen, det er nå de trenger å se det lyset i tunnelen som vi altså ikke klarer å få gitt dem. Jeg beklager det. Det ser heller ikke ut til at vi kommer skikkelig på banen med det i forbindelse med revidert budsjett. Vi gir dem lettelser i produksjonsavgiften, eller fjerner den, men det sies altså ingen ting om CO2-avgiften. Helt til slutt: I likhet med representanten Tore Nordtun går jeg som en selvfølge ut fra at Snorres driftsorganisasjon ligger fast der den har fått konsesjon til å ligge.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Et flertall – medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet – sier i innstillingen til St.meld. nr. 37 at de ønsker en avvikling av produksjonsavgiften «feltvis og gradvis», og vil gå inn for at dette vedtas i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett i år. Regjeringspartiene, derimot, vil komme tilbake med planer for de gjeldende felt i forbindelse med budsjettet for 2000. Da er det for sent, slik situasjonen er for oljebransjen og verftsindustrien i dag. Det haster med å få til strakstiltak, flere strakstiltak, slik Arbeiderpartiet har i sin framlagte næringspakke, en pakke som har mange flere elementer enn Regjeringens. Det var derfor feil det representanten Rise uttalte, at de nærmest var identiske. Har ikke regjeringspartiene skjønt at det nå er nødvendig med strakstiltak, eller er det slik at de ikke vil skjønne det? Hvor er Senterpartiets politikk, ikke minst distriktspolitikk, når de – forhåpentligvis – vet hvilke problemer arbeidsledighet skaper, og hvilke problemer det gir i mindre lokalsamfunn at bedrifter blir nødt til å legge ned?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-14:
Eg kan forstå at representanten Hegna frå Arbeidarpartiet prøver å gjera det til eit SV-problem at Arbeidarpartiet og Framstegspartiet har kjørt eit uforsvarleg høgt tempo i Nordsjøen, som dermed fører til at ein får slike kriseprega ting som ein har i dag. Eg kan òg forstå at Arbeidarpartiets Hegna går til åtak på SV for at me ikkje vil fjerna CO2-avgifta. Nei, for det er ikkje fornuftig. Det er fornuftig å ha ein klimapolitikk som reduserer klimagassutsleppa, og ikkje ein politikk som Arbeidarpartiet har, som aukar dei og lagar større problem. Då erkjenner ein ikkje at klimagassutslepp er eit problem. Det er ei veldig utfordring for Arbeidarpartiet, og den utfordringa bør Hegna og partiet hans ta. Når det gjeld dei tiltaka som SV ikkje gjer framlegg om, undrar det meg at det ikkje berre er Kristeleg Folkepartis representant som ikkje har lese innstillinga; det har heller ikkje Hegna. Dette står på side 4, og der blir det òg referert til våre forslag i revidert. Eg vil be representanten Hegna om å lesa innstillinga.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-06-14:
Eg synest det er interessant at Høgre ønskjer å trekke inn det gamle Sovjetunionen og Aust-Europa i debatten om olje- og gasspolitikken, og for all del, representanten Johnsen må gjerne gjera det. Men det som representanten Johnsen har problem med, er nettopp den politikken som hans marknadsliberalisme har ført til i Nordsjøen, nemleg at ein har fått ei krise i verfts- og leverandørindustrien. Det er den politikken som Jan Johnsen og hans parti saman med Arbeidarpartiet og Framstegspartiet dessverre flaggar, som skaper desse problema. Så utfordringa til representanten Johnsen er ikkje å fortelja Langeland om dei gamle austeuropeiske statane, det er å fortelja korleis ein skal løysa problema i verfts- og leverandørindustrien. Det er utfordringa. Og den utfordringa registrerer eg at Johnsen ikkje tek. Dersom Johnsen hadde gjort det som SV har foreslått gjentatte gonger i Stortinget, gått inn for eit tempoutval som kunne syta for langsiktigheit og stabilitet innan denne verksemda, så hadde han gjort det som var fornuftig. Det kan gjerne kallast sosialisme, men fornuftig er det i alle fall. Til spørsmålet om Shell vil eg seia at mine erfaringar med dette selskapet i forhold til Shell-raffineriet på Sola tilseier at eg lyttar lite til argumenta frå Shell.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-14:
Det gjør inntrykk på meg når så mange arbeidere møter opp utenfor Stortinget og uttrykker bekymring med hensyn til sin egen arbeidsplass og den bedriften de jobber i. Det har Regjeringen tatt på alvor, og derfor kommer den tilbake med forslag i forbindelse med oljemeldingen som er bebudet neste år. Men fordi det er behov for strakstiltak, har en allerede nå kommet til Stortinget med forslag til tiltak. Jeg sa i mitt innlegg at jeg var svært tilfreds med at disse blir sett på som så verdifulle og spennende at det er bred tilslutning til dem i Stortinget. Så svaret på Olav Akselsens hovedspørsmål er: Ja, Venstre bryr seg om disse bedriftene og er opptatt av å legge grunnlaget for at de kan drive videre. Det er også svaret på hva næringsministeren har bidratt med i denne sammenheng. I tillegg til å ha brukt de siste månedene til å reise rundt i mange lokalsamfunn i Norge og møte ansatte og ledere både i små og store bedrifter, har han deltatt aktivt i Regjeringens arbeid med den politikken som vi i dag diskuterer. Men la meg komme inn på en problemstilling som det er interessant å diskutere med Olav Akselsen. I fjor ble Regjeringen kritisert for at den ønsket å utsette enkelte prosjekter. Den kritikken ble etterfulgt av full tilslutning til Regjeringens opplegg. Men Olav Akselsen konfronterte meg i denne sal med en bedrift i min egen kommune – Kværner Egersund – hvor han sa at utsettelsen på Snorre ville bety ledighet i løpet av dette året. Resultatet er at Kværner i dette året har hatt rekordhøy aktivitet. Og utsettelsen av Snorre gjør at de også har arbeid fram til neste sommer. Sammen med det vi nå fremmer forslag om, kan denne utsettelsen forhåpentligvis legge grunnlaget for aktivitet også i de kommende årene. Det er den type utjevning av aktivitet som jeg tror er viktig for å skape sikkerhet rundt arbeidsplassen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-14:
Det refereres til et intervju som næringsministeren gav til TV 2. Det var to hovedpunkter i den meldingen næringsministeren gav. Det ene var tilfredshet med at det kunne gå mot en norsk løsning, at det ikke ble et opplegg hvor Statoil og Hydro bød over hverandre, og man dermed fikk en utvikling med de elementene som ville følge av det. Det andre næringsministeren slo fast, var at når det var inngått en avtale mellom Hydro og Statoil, og Statoil satt med en betydelig eierandel i Saga, så ville de selskapene som ønsket å overta hele Saga, ikke kunne gjøre det uten å ta hensyn til at en av disse aktørene, som har en stor eierandel i Saga, nå hadde inngått en allianse med Hydro. Et rimelig greit resonnement når det ses i den sammenheng det ble framsatt i, og i den helhet det utgjorde sammen med andre elementer. Så til intervjuet med Terje Johansen. Terje Johansen sier to ting. Det ene er at han ikke ønsker at staten skal kjøpe seg opp igjen i Hydro. Det Regjeringen får gjennom en innstilling fra næringskomiteen, hvor sentrumspartiene og Arbeiderpartiet står sammen, er en anledning til å foreta et oppkjøp. Jeg registrerer at Kjell Opseth uttaler at det ikke ligger et pålegg om å foreta et oppkjøp. Det vil en kunne vurdere videre. Og det skal Venstre gjøre, og jeg registrerer at Terje Johansen har et synspunkt i den forbindelse. Når det gjelder Saga-overtakelsen, er det full enighet i Venstre om at de ulike selskapene på kommersielt grunnlag skal ha anledning til å levere inn sine tilbud, og at det er opp til Sagas eiere å avgjøre hvilket tilbud de vil godta.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 1999-06-14:
La meg først slå fast at min forrige svarreplikk til Sanner må ha vært en smule beroligende, for nå var det ikke spørsmål om det Sponheim sa i intervjuet med TV 2, men om retningen på det han sa. Vi kunne kanskje fått en ytterligere oppklaring hvis vi hadde hatt tid til det. Når det gjelder framtidig eierskap i Hydro, har statens eierandel på 51 pst. vært meget godt begrunnet. Jeg ønsker ikke å fraskrive meg muligheten for å gå inn på den samme løsningen også i framtiden i en situasjon hvor vi må ta standpunkt til dette som følge av oppkjøp av Saga. Dette skal det være en grundig og skikkelig debatt om i Venstre, og den debatten vil også inkludere våre synspunkter på framtidig utforming av Statoil. Derfor er det viktig og fornuftig at Regjeringen får den fullmakten som det legges opp til fra næringskomiteen, slik at en skal ha mulighet til å foreta oppkjøp, og det vil jeg overhodet ikke utelukke i dag. Men det kan være at en ved en nærmere gjennomgang finner at f.eks. en eierandel på 44 pst. ivaretar det ønsket en har om kontroll med selskapet. Så er det altså en stortingsrepresentant fra Venstre som mener at en bør ha en lavere eierandel. Det er et synspunkt han skal målbære i denne debatten. Det er ikke mer dramatisk enn at SV har hatt stortingsrepresentanter som har sett forskjellig på Saga-overtakelsen. Jeg registrerer at det i Arbeiderpartiet og fagbevegelsen har vært ulike synspunkter, og jeg har registrert tidligere når Statoil har vært diskutert, at tidligere statsråd Rettedal og andre i Høyre har hatt ulikt syn når det gjaldt staten og Statoil.
Torill Haaland Horpestad (Fremskrittspartiet), 1999-06-14:
Fremskrittspartiet går inn for økt aktivitet på norsk sokkel. En løsning der Hydro og Statoil skal få lov til å kjøpe Saga, vil føre til økt statlig eierskap i oljemiljøet. Jeg vil vise til at statens direkte og indirekte eierskap i norsk olje- og gassvirksomhet nå ligger på 80 pst. Hvorfor ønsker Regjeringen å redusere mangfoldet på norsk sokkel, noe som igjen vil føre til økt statlig eierskap?
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-06-14:
La meg først til spørsmålet om vi er glad for at vi har kunnet endre denne oljepolitikken, si at hvis vi hadde hatt større gjennomslag for vårt noe lavere ambisjonsnivå når det gjelder oljeutvinning tidligere, hadde vi sluppet det bratte fallet vi nå ser. Så jeg beklager at vi ikke tidligere har hatt et flertall for å ta ut olje noe langsommere, noe over tid, for å ha den langsiktigheten som nå er et av Regjeringens hovedmål, langsiktighet også i aktiviteten og investeringene. Når det nå har skjedd så store endringer, viser jo det sårbarheten i denne bransjen og betydningen av også å være villig til å legge om i en ny tid. Det tror jeg vi fort kan bli enig om. Og det er interessant å se hva vi nå legger opp til i forbindelse med meldingen som kommer våren 2000. Jeg tror det er behov for noen endringer her, nettopp for å sikre det som er våre mål: velferd, miljø og langsiktighet i forvaltningen av det som er vårt arvesølv, nemlig nasjonalformuen vår. Så vil jeg svare på det siste spørsmålet, om jeg er stolt av at vi foreslo at de 100 mill. kr til teknologiutvikling skulle gå fra den direkte strømmen til oljefondet og i SDØE. Jeg må si at jeg synes det var meget vel begrunnet. Men nå er det ikke slik som Stoltenberg sa, at det er Regjeringen som endrer loven. Det er Stortinget som gjør det. Jeg forstår at det ikke er flertall for å bruke litt av denne strømmen til å satse på nyskaping og teknologiutvikling for å ta vare på såkornet innen denne bransjen. Men det er jo også slik at Stoltenberg i sin tid tok en del penger her – til et annet formål, det er riktig. Men påstanden om at dette har vært forsøkt skjult(presidenten klubber) (presidenten klubber)