Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-28:
Det er et interessant spørsmål. Jeg er også glad for at vi nå skal få et offentlig utvalg som skal utrede en helhetlig tros- og livssynspolitikk. I spørsmålet fra Høybråten var ikke livssyn nevnt. Heldigvis ble det nevnt i innlegget fra Høybråten, men jeg tror litt tilfeldig noen steder. Samme tilfeldige bruk av livssynsbegrepet har også preget en del av innleggene etterpå i debatten i dag. Det er uheldig. Det er godt at vi får et utvalg som nettopp skal likestille tro og livssyn i debatten om disse viktige temaene. Det er, som sagt, et interessant spørsmål fra Høybråten. Men jeg synes – kanskje i motsetning til den teksttolkning min gode partikamerat Gina Knutson Barstad gjorde – at det er et noe uavklart spørsmål om det er religioner eller religiøsitet generelt Høybråten ønsker å sette søkelyset på, eller om det er Høybråtens egen religion som Høybråten er særlig bekymret for. Nå er det, litt uavhengig av det, heldigvis stor enighet om at det er riktig å fjerne den svært dominerende posisjonen som Kirken og kristendommen har hatt – og fortsatt til dels har – i vår offentlige forvaltning og styresett, som selvsagt ikke har noen sammenheng med hvilket synspunkt vi har på hvilken plass Kirken og kristendommen skal ha i samfunnet vårt. Et to år gammelt nyhetsbrev fra SV, som jeg kom over i går kveld, gir oss en liten påminning om de endringsprosesser vi har opplevd de siste årene. I en uke i juni for to år siden endret vi på ekteskapsloven og KRL-faget, og vi vedtok en avvikling av statskirken. Dette er endringer som dels er støttet av Kristelig Folkeparti, dels er imot Kristelig Folkepartis vilje. Vi brukte faktisk overskriften «Ut av middelalderen» om disse endringene for å vise at det skjedde noen endringer som det virkelig var på tide at skjedde i samfunnet vårt. Da er poenget for oss i SV at dette har ingenting med avkristning å gjøre. Mange vil faktisk si, både i SV og utenfor SV, at på mange måter var dette endringer i mer kristen retning, jeg tenker f.eks. på endringer i ekteskapsloven. Det er ingen avkristning, men et bidrag for å legge til rette for noe som mange her har argumentert for, et mer nøytralt samfunn med hensyn til både religioner og livssyn. Dette betyr heller ikke å sende noen negative signaler om religiøs aktivitet og livssynsaktivitet. Som humanetiker og hedning ser jeg gjerne for meg et samfunn som faktisk har mer religiøs aktivitet enn det det har i dag. Jeg ser gjerne for meg et samfunn som er mer verdibasert og med flere debatter som er fundert på å bruke argumentasjon både fra tro og fra livssyn. Hadde Høybråten konsekvent snakket om religioner og livssyn i innlegget sitt, og ikke bare religioner, ville Høybråten etter min mening ha levert inn et mer interessant innlegg i den debatten som vi nå skal få, ikke minst knyttet til det utvalgsarbeidet som nå skal settes i gang. Så må også jeg innom Kristelig Folkeparti selv. Det idealet som jeg tror alle som har hatt ordet i debatten så langt, har sagt seg enig i – det idealet som Høybråten foreskriver for samfunnet vårt – et pluralistisk samfunn som skal åpne opp på en varm, tillitsfull og raus måte for alle typer religioner og for alle typer livssyn, skal ikke gjelde i Høybråtens eget folkeparti. Her gjelder den smale religiøse vei. Hvilke signaler sender dette? Er Høybråtens ideal for et levende demokrati, eller «det pluralistiske samfunnet», som er det begrepet Høybråten selv bruker i spørsmålet sitt, at religioner og livssyn skal organisere seg i egne partier? Er det slik vi bygger det såkalte pluralistiske samfunnet? Det tror jeg neppe.