Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-06:
SV er veldig glad i dag for at vi får endringer i Grunnlovens språk, sånn som det ser ut til å bli. Dette er ingen vraking av vår kulturarv, men det er en nødvendig oppdatering av den viktigste loven vi har. 200 år etter at vi fikk vår første grunnlov på et slags embetsmannsdansk, får vi nå også en nynorskversjon og en mer moderne bokmålsversjon. SV har vært klart – og enstemmig – for begge hele tiden, og selvsagt er det slik at de to parallelle versjonene, Graver–Graver, er de som er vårt primære standpunkt og de som vi ønsker skal bli vedtatt. Det har blitt brukt mange adjektiver i debatten i dag, og jeg vil bare gjenta noen av dem. Det er ikke spesielt elegant det vi kommer til å vedta nå, med – antageligvis – en Vinje-bokmålsversjon og en Graver-nynorskversjon, og SV vil selvsagt fremme nye forslag om at Graver-versjonen kan bli vedtatt i neste stortingsperiode. Det at dette kompromisset som blir vedtatt i dag, skal være det som står seg i 100 år, som noen har vært her oppe og sagt, har vi ingen tro på, og vi mener også at det ikke er det beste. Men det er jo et paradoks – og litt morsomt – at vi nå får en nynorskversjon som blir den mest moderne versjonen. Nynorskbrukerne har aller størst grunn til å feire i dag. Dette er den mest symboltunge endringen som gjøres, og jeg er veldig glad for det brede flertallet som det nå blir bak denne endringen, og at ikke denne mangelen på nynorskversjon vil leve videre. Så dette tror jeg er det aller, aller viktigste. Så kort til den prosessen som har vært ført: Jeg vil støtte det som har vært sagt om Kolbergs rolle og den versjonen av det. Høyre har spilt seg sjøl utover sidelinja i denne saken, og når de nå skal berge seg inn igjen, blir det en veldig rar framstilling av saksforløpet og også veldig mange spesielle argumenter for det synspunktet som Høyre nå lander på. Jeg syns at Høyre, i likhet med Venstre, burde erkjenne at når ens eget primære syn har tapt, burde man selvfølgelig – prinsipielt sett, og for at det skal være helt likeverdig – gått for Graver–Graver. For den tid kommer – sann mine ord! Det må være en målsetting at folket – altså innbyggerne, menneskene i landet – skal være i stand til å lese og forstå Grunnloven uten å ha flere års juridiske eller statsvitenskapelige studier bak seg. Det er ikke ekspertenes lov; det er vår alles, folkets, aller, aller viktigste lov. Ellers diskuterer vi veldig mye det som kalles «klart språk». Klart og forståelig språk har alltid blitt sett på som et entydig gode og som en forutsetning for likeverdighet mellom innbyggere og myndigheter i alle andre saker. Det språket vi har i dagens grunnlov, skaper dessverre stor avstand til vanlige folk og innbyggere. Det er nok ikke fordi det er intendert slik, altså at man har ønsket det, men det har blitt slik fordi det tross alt har gått 200 år, og 200 år er svært lang tid, sjøl om det har vært noen små endringer underveis. Så det å skrive Grunnloven – og lovene ellers – på et språk som er mest mulig klart og forståelig, har ingenting å gjøre med at en taper verken verdighet, høytidelighet eller presisjonsnivå. En del kompliserte saker krever mye og kan av og til kreve komplisert språk. Men slik er det ikke med Grunnloven vår, for det foreligger nå to mer moderne versjoner, hvorav SV mener Graver er den beste, men begge to er i et mer oppdatert språk, som det er enklere for flere å forstå. Så dette er en viktig demokratiseringsprosess, som flere har sagt. Hvis vi skulle beholdt den gamle grunnlovsversjonen, mener jeg at den sakte og sikkert ville svekkes i folks bevissthet, fordi den blir fjern og gammeldags og derfor også mindre viktig. Så jeg mener at det å modernisere språket i Grunnloven er et av de viktige instrumentene for at Grunnloven igjen skal bli mer viktig. Så det handler slett ikke – som representanten Abid Q. Raja og andre har vært oppe her og sagt – at man kaster vrak på Grunnloven. Nei, man gjør ikke det; man gjør Grunnloven til den viktigste loven vi har. Den skal ikke skape avstand mellom statsmakt, myndigheter og folk. Som alle vet, er SV ellers en sterk tilhenger av kulturminnevernet, men lovverket, som skal brukes, og det mener vi Grunnloven skal, må være i takt med den tida den skal fungere i, og – som i 1814 – vise vei framover mot et bedre samfunn og ikke peke bakover. Det å ha en levende grunnlov og ikke et nasjonalt klenodium mener SV er viktig og i tråd med det som var hele hovedformålet med Grunnloven og det som skjedde på Eidsvoll for 200 år sida. Det å ha noe som er gammeldags, foreldet og til dels uforståelig er verken mer verdig eller høytidelig, og heller ikke enklere med tanke på tolkningsstil. Fra SVs side er det innhold, verdier og prinsipper vi vil bevare – ikke den foreldede språkformen. Det er et poeng at den språkmoderniseringen vi nå ser ut til å få, ikke alene vil endre det reelle innholdet av Grunnloven, slik at den viser – speiler – hvordan Norge faktisk styres, f.eks. med dagens parlamentariske styresett. Men ett sted må en begynne, og derfor mener vi at det vi gjør nå, er et viktig sted å begynne. Fra SVs side mener vi at Grunnloven burde forandres slik at den speiler hvordan Norge faktisk styres, og jeg skal bare gjøre en kort visitt til det: Fordi Grunnloven er et viktig dokument for styringen av Norge, mener vi at det rent logisk er viktig at det eksplisitt står der hvordan Norge faktisk styres. Sjøl har jeg deltatt på vegne av Stortinget i en del internasjonale delegasjoner, bl.a. Den interparlamentariske union, der vi bl.a. diskuterer det å styrke demokratiet. Der har jeg deltatt på en del møter med parlamenter som på ingen måte er demokratisk valgt. Som norske representanter forsøker vi selvfølgelig å fremme demokratiet – det folkevalgte demokratiet – og flertallsparlamentarismen som et styresett man bør se positivt på. Da har jeg ved flere anledninger blitt møtt med den engelske versjonen av den norske Grunnloven, der det står at vi har et arvelig monarki, og at kongen bestemmer det aller meste. Da har vi blitt bedt om å dempe oss, og man har sagt at Norge egentlig har lite å komme med i disse samtalene med andre land der vi ønsker å fremme demokratiet. Dette kan virke som en latterlig og kanskje litt uviktig side av saken. Jeg mener at det ikke er det. Jeg mener at vårt lands konstitusjon sier noe om Norge også utover landets grenser, og derfor bør den også være tydelig på disse prinsippene som vi som nasjon ønsker å målbære internasjonalt, styrke internasjonalt, og fremme som viktige og nødvendige måter å styre på hvis man skal ha et reelt folkestyre, og det er selvfølgelig det vi ønsker alle sammen. Det viktige i dag er at vi får et historisk brudd med et foreldet språk, og at vi får en nynorskversjon. At de to ulike versjonene neppe blir stående i framtida, er jeg ganske sikker på. Denne dagen kommer til å bli historisk, men jeg tror nok at neste runde kommer til å komme før vi hadde tenkt. Ut fra komitéinnstillingen er det egentlig vanskelig å lese hva som kommer til å skje i dag, og det mener jeg er ganske trist. Jeg synes det er trist at man ikke har klart å samle seg om en modernisering, sånn at det kunne ha stått i innstillingen til Stortinget. Jeg er spesielt forundret over dem som under behandlingen har tatt til orde for en versjon der man skal beholde et språk som er fra ca. 1903 til 1910, men der de nye bestemmelsene skal komme inn i mer moderne språkformer. Det har vært brukt uttrykk som «språklig bastard» om dette, og jeg mener at det er det – hvis noe slikt skulle bli vedtatt. Jeg synes ikke dette er konsistent sett i forhold til den begrunnelsen som blir gitt for å bevare det opprinnelige språket. Det er også fordi vi nå parallelt holder på med mange endringer i Grunnloven knyttet til bestemmelsene i menneskerettighetene, der veldig store deler av Grunnloven skulle skrives på et mer moderne språk, mens noen få paragrafer ville henge igjen i dette alderdommelige språket. Det har vært underlig å være vitne til hvordan dette synet kunne oppstå at dette skulle være en bedre versjon. Jeg hører også at det er en del eksperter som har tatt til orde for dette. Jeg tror det kanskje har å gjøre med at man tenker at Grunnloven er et så kjært og viktig dokument at man vil ha det som en type kulturminne, men da mener jeg at man ikke helt tar inn over seg hva Grunnloven faktisk bør være, nemlig et dokument som er viktig, som skal bli brukt, og som skal peke framover. Det er en glad dag. Fra SVs side vil vi igjen oppfordre alle partiene, når vi nå får et flertall for en språkendring, til å tenke over om man ikke først som sist skulle ta steget dit man bør ta det, nemlig å vedta to versjoner som er like, og at man ikke har ulikheter mellom bokmålsversjonen og nynorskversjonen, men hvis den appellen ikke skulle nå fram, er SV allikevel glad for at vi tar de viktige stegene vi tar i dag.