Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-06-15:
Jo da, jeg tror det er mulig å kombinere det funksjonelle og det monumentale. Det har man gjort før. Såpass tillit til arkitekter bør man kanskje ha. Min begrunnelse for å være en sterk tilhenger av Vestbanen som lokaliseringssted er at jeg synes det er befriende for en gangs skyld å kunne vedta et kulturprosjekt med kultur som begrunnelse. Jeg synes det er godt å ha flere tanker i hodet samtidig, men jeg er lei av at vi hver gang vi skal gjøre noe, samtidig også skal gjøre noe annet. Kunne vi ikke én gang bygge en flyplass av hensyn til flypassasjerene og en opera av hensyn til dem som skal bruke den, og ikke begrunne flyplassen i at den bør ligge et sted hvor intet annet ligger, for så etterpå å ivre for, siden det området man forlater, er så sentralt, å utvikle et vekstsentrum der? Det er en parallell her. Jeg tror at Bjørvika en gang kan bli en bydel jeg vil trives i. Jeg er selv født og oppvokst i Gamlebyen. Det er ikke akkurat Bjørvika, men jeg vet jo at det går an å rehabilitere gamle bydeler og skape nye i Oslo. Men jeg vet også at det tar tid. Det tar mye mer tid enn alle planleggere noen gang har trodd. Og det tar mer tid enn alle stortingspolitikere noen gang har trodd. Det er historisk bevist. Man har prøvd å utvikle bl.a. Kristiania-kvartalet – det er 20 år siden man begynte – til et levende bymiljø, bl.a. ved å lokalisere kulturinstitusjoner der. Det er et stykke igjen, det er et godt stykke igjen. Jeg reagerer på å bruke Operaen som noe som skal skape en bydel – og så får det ikke være så farlig om den blir liggende der alene i 20 år, eller om folk kommer til å bruke den eller om den vil være en øde øy. Så sier man at det jo er mange eiendomsinvestorer som er interessert i å bygge store kontorbygg der. Men kjære … Unnskyld president, man kan vel ikke bruke uttrykk som «kjære vene» fra en talerstol, men jeg holdt på å si det. Det er klart at en hvilken som helst by får bygge ut – hvis ikke er det ren stagnasjon, og det vil man ikke – og får masse folk til å investere i kontorbygg. Det er den minste kunst av verden. Men å skape et bymiljø eller – jeg skal bruke et annet uttrykk – å skape en kulturell topografi er noe annet. Kulturinstitusjoner befrukter hverandre og er avhengige av hverandre. De ligger ofte litt i klaser – kinoer, private og offentlige gallerier, teatre, operahus og konserthus. I alle byer gjør de det. Og Oslo er en veldig liten by i denne sammenheng. Operaen er kanskje den institusjonen som mest av alt trenger å bli befruktet av et levende bymiljø og et levende kulturmiljø hvor man kan «byvanke» litt, og hvor ikke bare abonnenter finner frem gjennom smale smug og ganger. Abonnentene finner alltid frem. Med all respekt for operaelskerne – selv er jeg en vanlig bruker og ingen operafantast eller -fanatiker, selv om det er et positivt begrep – man må nå frem til et bredere publikum. Derfor er lokaliseringen også viktig. Til slutt: Jeg blir fortvilet over Fremskrittspartiet. Ikke over at de ikke har noen kulturpolitikk, det har jeg blitt vant til, men at de av og til later som om de har en slags politikk på dette området – særlig når representanten fra Fremskrittspartiet, på spørsmål fra Jan Petersen om hvordan han ville definere kulturens egenverdi, sa at kultur ikke er noe politikerne kan vedta. Men bevares, det er ikke slik at vi skal vedta opera i kveld. Operakulturen eksisterer uansett hva vi gjør her – heldigvis. Jeg synes også det er rart at et parti som Fremskrittspartiet, som også kaller seg nasjonalt og internasjonalt orientert til tider, mener at Norge skal være det eneste land i den vestlige kultur som ikke prioriterer å bygge et eget operahus. Ser man på nasjoner som er mye yngre enn vår, tidligere kommuniststater f.eks., er jo noe av det første de gjør, å bygge sine egne kulturinstitusjoner. Og det skjer med støtte fra meget nasjonalt orienterte partier. Det er rart at ikke Fremskrittspartiet finner seg til rette i noe av dette. Kulturfiendtligheten er ikke nødvendigvis noe særmerke ved høyreorienterte partier, hvis man ser seg litt rundt i Europa. Men da må man se seg litt rundt.