Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2014-06-13:
Jeg vil gjerne få sette søkelys på de utfordringene vi har i Norge med eksport av norske velferdsytelser. Først er det viktig å slå fast at problemet riktignok ikke er enormt nå, det som bekymrer meg, er den enorme veksten vi har hatt de siste åtte–ti årene. I Norge har vi mange velferdsgoder som er finansiert av skattebetalerne. Det er i denne salen bred politisk enighet om at vi skal ha et samfunn der vi i størst mulig grad skal legge til rette for at hver enkelt skal kunne klare seg selv, men vi skal samtidig ha et sikkerhetsnett som fanger opp dem som av ulike årsaker faller igjennom. Da er det også viktig at vi har et sikkerhetsnett som ikke blir som et garn som gjør at man blir fanget i de ytelsene man eventuelt mottar, men at vi sikrer at vi har ytelser som faktisk gjør at man skal kunne komme seg opp og videre i livet, så langt det er mulig. Men skal vi kunne sikre disse grunnleggende velferdsytelsene, som vi alle er positive til, må vi også sikre en legitimitet til ytelsene og sørge for at det brede lag av befolkningen er villig til å være med på dette grunnleggende spleiselaget. Vi må, ikke minst, sørge for at de ytelsene vi gir, har den nødvendige legitimitet og også den bærekraften som man trenger. Vi ser at mange land begynner å få utfordringer pga. at ytelsene er for kostnadskrevende i forhold til inntektene. Da er det viktig at vi sørger for å rette de ytelsene vi har, mest mulig direkte mot dem vi faktisk mener skal ha disse ytelsene, og hele tiden ha en god gjennomgang, slik at ytelsene når frem til dem som virkelig trenger dem. Jeg synes det er skremmende å se på den veksten vi har hatt i trygdeeksport. I 2004 var trygdeeksporten på drøye 4 mrd. kr. Dette er et tall som økte hvert eneste år under den rød-grønne regjeringen, og etter åtte år med rød-grønn regjering var tallet nesten doblet. Det siste tallet jeg har sett, ligger på drøye 7,5 mrd. kr. Det er en betydelig vekst. Da skulle jeg tro at man ville ta grep for å begrense denne veksten i trygdeeksport. Dessverre så jeg ingen tiltak fra den foregående regjeringen for å begrense den eksporten – tvert imot. Da bl.a. Fremskrittspartiet tok opp denne problemstillingen, fikk vi noen ganger høre at dette ikke var et problem, andre ganger fikk vi høre at det ikke var noe vi kunne gjøre med det. Man toet sine hender og lot dette få fortsette. Det er skremmende å se den økende trenden, og det er flere grunner til at man har hatt en økning i trygdeeksporten. Den ene grunnen er at vi har fått et mer åpent Europa, med åpnere grenser, der mennesker flytter mer på seg. Vi ser også at vi har hatt en vekst i trygdeeksporten fordi Norge har ført en særdeles liberal innvandringspolitikk og en integreringspolitikk som ikke har fungert. Det har bidratt til en vekst. Jeg tror at de fleste i Norge er enige med meg når jeg sier at norske velferdsytelser i all hovedsak bør gå til norske statsborgere eller andre som bor og arbeider i Norge, for jeg tror få har forståelse for at norske velferdsytelser skal eksporteres ut – spesielt i de tilfeller der de eksporteres ut til personer som knapt har vært i Norge. Det har vært mye offentlig debatt rundt trygdeeksporten. Når vi har tatt opp temaet, er det noen som har prøvd å skape et inntrykk av at Fremskrittspartiet ønsker å hindre f.eks. alderspensjonister i å kunne ta med seg sin velfortjente alderspensjon til utlandet. Det er feil. Fremskrittspartiet er helt klare på at alderspensjoner ikke er en ytelse man får. Det er penger man selv har betalt inn gjennom et langt yrkesliv, og nå får man tilbake den pensjonen man har vært med på å betale inn. Man skal selvfølgelig helt fritt kunne bosette seg hvor man vil med den pensjonen. Men det er jo interessant at i de andre ytelsene som eksporteres, slik som arbeidsavklaringspenger, dagpenger, kontantstøtte og andre ordninger for småbarnsfamilier, ser vi også en kraftig vekst. Vi ser som sagt også at problemet vokser. I EU, som ble grunnlagt med prinsipper om fri bevegelse og arbeidskraft, ser man nå at velferdsordningene i seg selv altfor ofte begynner å bli en motivasjon for migrasjon og innvandring. Det fører til en byrde på velferdsordningene, og spesielt i de land som har gode, utviklede velferdsordninger, sånn som Norge. Men denne problemstillingen er det ikke kun Fremskrittspartiet som tar opp. I Sverige denne uken diskuterte den svenske statsministeren, Fredrik Reinfeldt, den britiske statsministeren David Cameron, den tyske kansleren, Angela Merkel, og den nederlandske statsministeren, Mark Rutte, hvordan man skal kunne få stoppet dette problemet med trygdeeksport. Storbritannia har satt i gang et stort arbeid for å se på hvordan man innenfor det europeiske lovverket skal kunne sette begrensninger på dette. Jeg er også glad for at arbeidsminister Robert Eriksson prisverdig har tatt tak i denne problemstillingen, også i møte med kolleger i andre land. Mye kan nå tyde på at vi internt i EU kommer til å få nye regler som kan hindre utnytting av systemene. Dette er viktig av økonomiske hensyn, men også for å sikre rettferdigheten i systemene. Da synes jeg det er viktig at vi henger oss på det arbeidet som foregår i mange andre land ute i Europa, men også at vi ser på hvordan vi kan sørge for at de velferdsgodene vi har i Norge, med egne regler, skal kunne forbeholdes norske statsborgere og andre som arbeider og bor i Norge. Denne problemstillingen fortjener økt oppmerksomhet. Ikke minst fortjener den konkrete tiltak. Vi ser at utfordringen vokser. Da kan man ikke sitte stille i båten, som man dessverre har gjort i altfor mange år. Derfor blir mitt spørsmål til statsråden hvordan han vil følge opp denne utfordringen knyttet til trygdeeksport. Vil regjeringen følge med på det arbeidet som nå foregår i andre land, med henblikk på å få strammet inn der det er mulig?