Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-12-03:
Samfunnssikkerhet er et stort og viktig politikkområde som skal sikre at ulike aktører vet hvordan de skal samhandle når situasjonen eller krisen krever det. Hendelser av ulike slag, både tilsiktede og utilsiktede, stiller myndighetene overfor store utfordringer. Når det gjelder store tilsiktede hendelser, som terror og alvorlig kriminalitet, har Norge så langt, i motsetning til mange andre land vi kan sammenlikne oss med, heldigvis vært forskånet fra dette i større omfang. Men de senere årene har vi likevel opplevd flere større ulykker og naturkatastrofer som har satt beredskap og organisering på prøve. Norge må med sin geografi, med sin topografi og med sitt til dels tøffe vær og klima påregne at naturkatastrofer, som både flom, skogbrann og skred, fra tid til annen vil oppstå. Vi kan heller ikke utelukke større ulykker som utløser behov for både militær og sivil innsats, slik som store hotellbranner, utblåsinger på oljeplattformene eller fly- og togulykker. De samlede ressursene innenfor sivilt beredskap, politiet og Forsvaret skal sikre at samfunnet er rustet til å møte utfordringene. Vi må sikre et godt samarbeid mellom sivilt og militært beredskap og at vi har strukturer som fungerer. For å oppnå dette er det helt avgjørende at aktører som skal fungere innenfor samfunnssikkerhet og beredskap, er både utstyrt og trent til å kunne fungere godt sammen når det er nødvendig. Stortinget har de siste to periodene behandlet en rekke saker der samfunnssikkerhet og beredskap har vært hele temaet eller et deltema. Dette er et område hvor det er bred tverrpolitisk enighet om organisering og håndtering, og det er positivt. På et par punkter skiller imidlertid regjeringspartiene og Høyre lag. Saksordføreren understreket innledningsvis betydningen av god kommunikasjon når krisen er der. Her utfordrer Høyre regjeringspartiene. Det er noe lett antikvarisk, vil jeg si, over dagens tyfonvarslere og at det er det eneste vi skal betjenes av framover, for det finnes jo andre systemer som er langt mer effektive, og som ville være en langt enklere måte å kommunisere med innbyggerne på. Det finnes moderne og effektive varslingsmetoder, med både fast- og mobiltelefonen. Vi ser at andre land, bl.a. Sverige og USA, har besluttet å innføre varsling av befolkningen via telefon ved ulykker og kriser, og flere land utreder for tiden muligheten til å gjøre dette. En slik effektiv varsling av befolkningen, med bruk av moderne teknologi, vil kunne være både et livreddende og skadebegrensende middel som Høyre mener også Norge må ha som ambisjon å ta i bruk. Høyre mener derfor at Justisdepartementet bør igangsette utprøving og klargjøring av kravspesifikasjoner for valg av et system for moderne befolkningsvarsling og komme tilbake til Stortinget med sak på egnet vis. Under Øvelse Tyr i Storfjord i oktober ble nye metoder for varsling via telefon prøvd ut. En varslingsordning som kun baserer seg på tyfoner, er etter Høyres mening lite framtidsrettet, og vi synes faktisk det er rart, når vi nå får en stortingsmelding om samfunnssikkerhet og beredskap til Stortinget, for det skjer verken hvert år eller hver stortingsperiode, at man ikke har tatt i betraktning at det er behov for å oppdatere seg og modernisere seg når det gjelder varsling. En effektiv varsling der folk bor eller på en eller annen måte befinner seg i utsatte deler av landet, er et viktig element for at folk skal kunne kjenne seg trygge, særlig i områder som er spesielt utsatt for større naturkatastrofer. Jeg tenker f.eks. på fjordene på Vestlandet og i Nord-Norge der det er fare for fjellskred, og der det er satt i gang avansert overvåking. Fra en justispolitikers synspunkt er det også viktig å løfte fram den viktige forsterkningsressursen Politireserven representerer for samfunnet. Høyre har en rekke ganger etterlyst konkrete planer for å kunne utnytte de ressursene som Politireserven kan tilføre i ulike situasjoner. Men dette synes å ha vært en glemt ressurs hos de rød-grønne. Politireserven består av topp motiverte og høyt kvalifiserte personer som stiller opp når situasjonen krever det. Men det er en forutsetning for å beholde både motivasjonen og kvalifikasjonene at myndighetene sikrer et godt treningstilbud, og at politireserven utstyres skikkelig. Her har de rød-grønne behov for å gå i tenkeboksen. Jeg utfordrer statsråden til å la denne meldingen bli et vendepunkt, og at politireserven forhåpentligvis kan gå en lysere framtid i møte etter dette. Jeg var i den situasjonen at jeg fikk observere den store redningsøvelsen Barents Resque i 2005. Den utspant seg utenfor Finnmarkskysten, i Barentshavet, og en fikk da se hvilke krav som stilles til mannskap og til utstyr og logistikk i et veldig tynt befolket og værhardt område. Øvelsen var internasjonal, og ble jo en veldig realistisk påminnelse om hva som faktisk kreves når det skjer ulykker og katastrofer i nord. Derfor er denne stortingsmeldingen viktig, og derfor er det også viktig at vi greier å se bredt og se i sammenheng de totale ressursene som samfunnet har å spille på. Jeg tror at jeg avslutningsvis vil sammenligne denne stortingsmeldingen med betydningen av å bruke sikkerhetsbelte i bil. Bruker man det, er man også godt beskyttet. Unnlater man det, kan det gå svært galt. Jeg mener at St.meld. nr. 22 er et slags samfunnets sikkerhetsbelte. Det er viktig at meldingen følges opp, og det er viktig at den manifesterer seg i de nødvendige vedtak og i de nødvendige bevilgninger i årene som kommer.