Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-02:
I stortingssalen 13. juni 2001 sa Lars Rise fra Kristelig Folkeparti – han var ordfører for saken – følgende: «For å oppnå en reell effektivisering og rasjonalisering er det viktig å ha en full oversikt over den totale ressursbruk knyttet til eiendomsforvaltning. Etablering av en egen forvaltningsbedrift vil innebære en «win-win»-situasjon for utleier og leietaker. Lokalavdelingene vil utvides mer til aktive forretnings- og serviceorganer overfor leietakere, som forhåpentligvis vil få bedre service. Man kan også håpe på en bedre forvaltning av eiendomsmassen.» Sitatet beskriver intensjonen bak opprettelsen av Forsvarsbygg som forvaltningsbedrift underlagt Forsvarsdepartementet, som Stortinget vedtok senere samme dag. Det er ingen tvil om at opprettelsen av Forsvarsbygg er prinsipielt riktig, det å synliggjøre de reelle kostnadene og plassere dem der de oppstår, tilpasse omfanget av EBA – eiendom, bygg og anlegg – og infrastruktur til Forsvarets behov og avhende det som ikke lenger trengs. Det er ingen tvil om at modellen på et overordnet nivå har vært positiv. Ikke minst har det vært nødvendig med nedsalg av EBA og infrastruktur. Militære sjefer og militære avdelinger er blitt mer kostnadsbevisste og oppmerksomme på at bruk av bygg og anlegg faktisk har en kostnad. Det ser man gjennom den såkalte husleiemodellen. Forsvarsbygg har vært en viktig aktør for å hjelpe Forsvaret med å redusere og avhende bygg og anlegg som de ikke lenger trenger. Slik er det frigjort kapital til operativ drift. Et forsvar i omstilling krever også at bygningsmassen omstilles for å være hensiktsmessig og ikke minst sikre den operative evnen. Når man snakker om Forsvarsbygg, snakkes det nettopp ofte om bygg. Men det er viktig ikke å miste av syne det som er det grunnleggende og viktigste rasjonale for Forsvarsbygg og hele sektoren for øvrig, nemlig å bidra til forsvarsevnen og å sette Forsvaret i stand til å løse sine oppgaver. Det må være et styrende prinsipp for all aktivitet, selv om avstanden i det daglige kanskje kan syns lang mellom det å regulere temperaturen på et kontor og det å få operativ evne ut i den andre enden. Forsvarsbygg forvalter enorme verdier på vegne av fellesskapet og til understøttelse for Forsvaret. Den samlede årlige omsetningen er på 6,2 mrd. kr. Over statsbudsjettet er det det tredje største kapitlet i forsvarsbudsjettet – i 2013 på totalt 4,9 mrd. kr. For Forsvaret utgjør husleie og betaling for tjenester som forsyninger og renhold til Forsvarsbygg henholdsvis 2,1 og 1,4 mrd. kr. Samlet er det 3,5 mrd. kr – en betydelig andel av statens ressurser. Viktigheten av aktiviteten er altså hevet over enhver tvil. Så er spørsmålet om man lever opp til intensjonene – ikke minst til representanten Rises klare forventning i 2001 om bedre service overfor brukeren og økt effektivitet. Riksrevisjonen har hatt alvorlige merknader knyttet til Forsvarsbygg i Dokument 1 for fire av de fem siste budsjettår. Det er særlig knyttet til fire områder: For det første etatsstyring, for det andre interneffektivisering som ikke er synliggjort, for det tredje drifts- og vedlikeholdsanskaffelser som ikke er i tråd med lover og regler – og dette er veldig alvorlig – og for det fjerde, og mest alvorlig, negativ utvikling i vedlikeholdet av forsvarssektorens eiendom, bygg og anlegg. Det har direkte konsekvenser for brukeren: Forsvaret. Fra Dokument 1 for 2011–2012 siterer jeg Riksrevisjonen: «(…) analyser av eiendomsmassen i perioden 2004–2010 viser en negativ utvikling i tilstanden og et økende vedlikeholdsetterslep.» (…) Forsvarsbygg kunne ikke dokumentere økt tilstandsbasert vedlikehold. Det var mangler ved beregning og fakturering av husleie og: «(…) store svakheter ved drifts- og vedlikeholdsanskaffelser, og brudd på regelverket for offentlige anskaffelser.» (…) I Dokument 1 for 2012–2013 var det ingen nye merknader, men jeg siterer: «Forsvarsdepartementet har innført en rekke tiltak gjennom styringsdialogen og oppfølgingen av Forsvarsbygg, men konstaterer at det tar tid før alle tiltakene gir tilstrekkelig effekt. Saken følges opp i den løpende revisjonen.» Det er grunn til å stille spørsmålet om dagens organisasjon og praksis i sterk nok grad er rettet inn mot brukeren. Brukeren er i dette tilfellet Forsvaret – som den eneste bruker. Eksempler kan tyde på at det ikke er tilfellet. Vi hører om avdelinger som må parkere kjøretøy utendørs, fordi de ikke har midler til å betale husleien som Forsvarsbygg krever for garasjeplass. Komiteen var rett før påske på besøk i Gardeleiren og fikk bl.a. høre at det i flere år har vært etterspurt egne sanitærfasiliteter for kvinner. Det ser ut til å være en nær sagt uoverkommelig oppgave, noe som gjør at man altså har noen utfordringer knyttet til det i Gardeleiren. Vi hører om vilkårlige og store husleieøkninger som det for brukerne nær sagt er umulig å finne ut av hva som ligger bak. Det kan være prisøkninger på tjenester som renhold som fullstendig kan velte et allerede stramt driftsbudsjett for en avdeling. Mest alvorlig er det når forsvarsansatte og deres familier opplever ubehag, sykdom og helseskade i omgivelser som skulle være trygge: deres egne hjem. Det er fordi Forsvarsbygg ikke følger opp nødvendig og pålagt vedlikehold. Dette er jo i tillegg fordyrende ettersom man da må ut på det private markedet å leie boliger. Vi har også eksempler fra flere steder i landet, hvor man sier opp forsvarsboliger og heller går ut på det private markedet og leier. Dette dreier seg bl.a. om ting som muggsopp og fukt, og ting som kan bidra til å gjøre at både de forsvarsansatte og deres familier er syke i lange perioder. Sånn skal det ikke være. Det er for øvrig også et av de områdene hvor Forsvarsbygg selv sier at det er grunn til å ta selvkritikk. I den forbindelse vil jeg også vise til mitt spørsmål til daværende forsvarsminister Barth Eide i april i fjor om beskaffenheten i Forsvarsbyggs boligmasse, og ikke minst gjentatte brudd på Forsvarets egne boligdirektiv. Til svar fikk jeg: «Som forvalter av forsvarssektorens eiendommer skal Forsvarsbygg ikke leie ut boliger, eller bygg for øvrig, som er i en slik forfatning at det kan oppstå fare for liv og helse.» Nei, det skulle vel for øvrig bare mangle. Det er altså ingen uenighet om prinsippet, men etter ti år og i lys av de tilbakemeldingene man får fra viktigste og eneste bruker, Forsvaret, basert på Riksrevisjonens vurderinger og en del temmelig uheldige mediesaker, burde det være en vilje til å se på om implementeringen av prinsippet og hvordan Forsvarsbygg faktisk fungerer i dag er optimal og etter hensikten på en måte som også tjener overordnede forsvarspolitiske hensyn. Det er mange dyktige ansatte i Forsvarsbygg, og de gjør en veldig god jobb, men de har altså et rammeverk å forholde seg til som oppleves dårlig for brukeren og servicen til brukeren. For å begynne med det litt banale: organiseringen og styringen. Antallet ansatte øker, mens antallet kvadratmeter synker betydelig. Forsvarsbygg har ikke mindre enn 17 kommunikasjonsrådgivere, og det er altså flere enn Forsvarsdepartementet, forsvarssjefen, FOH og FFI til sammen, om man skal tro det som står på nettsidene til Forsvarsbygg. Vi har sett medieoppslag om leie av 170 hotellrom på Grand Hotel og interne velferdskostnader som ligger nærmere ti ganger høyere enn det som er anbefalte satser. Det er klart det skaffer et betydelig omdømmeproblem. Vi opplever også at det tar veldig lang tid å få svar, og ikke minst at om man får svar, tar det lang tid å utbedre – hvis ting blir utbedret i det hele tatt. Og så noen forslag til mer substansielle endringer: Hvorfor mangler det midler til løpende vedlikehold når dette er en betydelig del av husleien som betales inn? Ville det være gevinster å hente gjennom å se på finansieringsmodellene for bygg til Forsvaret og la Forsvarsbygg som Statsbygg få ta opp lån eller eventuelt endre avskrivningsregler? Kan man løse opp i en del av de uheldige konsekvensene av en monopolsituasjon gjennom å skille eierskapet til EBA fra driften og forvaltningen og åpne for konkurranse innenfor drift/forvaltning og tjenesteytelser der det er mulig ut fra de særlige hensyn som gjelder i forsvarssektoren? Bør lokale sjefer kunne styre egen EBA og infrastruktur i større grad enn i dag? Samlet utgjør dette en serie problemstillinger som gjorde at opposisjonspartiene samlet i innstillingen til langtidsplanen for Forsvaret ba om en helhetlig og grundig ekstern evaluering av dagens modell for Forsvarsbygg og EBA-forvaltning i forsvarssektoren samt implementeringen av denne, med tanke på å forbedre leveranser i tråd med brukernes behov. Det er fristende å gi regjeringspartiene og statsråden en sjanse til til å vurdere et konstruktivt forslag, som jeg tror er viktig i et fortsatt modernisert og omstilt forsvar.