Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-12-02:
Jeg ønsker et felles grønt sertifikat-marked med Sverige. Jeg mener det er en god løsning hvis vi klarer å få avsluttet de forhandlingene som vi har startet på. Jeg mener at et grønt sertifikat-marked som fungerer, vil være et forutsigbart system for næringslivet. Og det vil være et markedsbasert system som har veldig mange gode sider ved seg. For meg er budskapet det samme nå som det var den dagen jeg tiltrådte, da jeg sa at det var en av de viktigste sakene som lå på mitt bord. Det er det fortsatt. Det som er bra, er at vi fra den datoen og fram til nå har hatt møter både på politisk nivå – jeg har hatt møter med Maud Olofsson, min svenske kollega på dette området, om det – og administrativt for konkret å jobbe med framdriften rundt det. Ønsket om å få til noe her, høres det ut som er jevnt fordelt i denne salen, og jeg skal gjøre mitt for at et grønt sertifikat-marked kommer på plass. Så synes jeg at den påpekinga som representanten Kvassheim kom med når det gjaldt innlegget fra representanten Holten Hjemdal, var på sin plass, ut fra hva som er forskjellene rundt dette. Realiteten er at de begrepene som blir brukt her, at det har vært arbeidet aktivt også fra andre regjeringer, og at det ikke lå et ferdigspikret opplegg på bordet som ble skjøvet til side, er en grei beskrivelse av dette, og slik sett et bidrag til at det ikke er det vi behøver å bruke tid på å diskutere videre framover. Når det gjelder spørsmålet om et nasjonalt sertifikatmarked, mener jeg debatten om det er interessant med hensyn til hvordan det ville kunne fungert. Det er mulig å se for seg løsninger basert på det, selv om jeg nok tror at representanten Kristiansen tar feil når han sier at ting er veldig annerledes nå i forhold til hva Høyre og Høyre-statsråden i min stol mente om dette for noen år tilbake. Det ligger noen åpenbare utfordringer her. Det jeg synes er et annet ganske vesentlig poeng i den forbindelse, er det som opposisjonen selv har tatt opp med meg utallige ganger. Det går på forhold knyttet til forutsigbarhet. Det jeg oppfatter at opposisjonen i Stortinget mener, er at det er viktig for energinæringa å ha forutsigbarhet når det gjelder støtteordning og rammebetingelser, og at en også fra opposisjonens side mener at det har vært forsøkt å få til et grønt sertifikat-marked, at det har vært forsøkt å få en feed in-ordning til å fungere, og at det at en nå har et investeringsstøttesystem og et mulig grønt sertifikat-marked i vente, er en utfordring med tanke på å få nye energiformer opp og fram. Hvis en skal følge det resonnementet, mener jeg den eneste logiske konklusjonen nå er å si at vi holder fast på det opplegget vi har, mens vi jobber med et sertifikatmarked. Det betyr at man bruker midler inn mot investeringsstøtte samtidig med et grønt sertifikat-marked skal på plass. Så kan vi diskutere nivået. Det er fullt mulig å mene at vi bør bruke mer penger på det i 2010 enn hva det er lagt opp til i 2009, og at markedet er klart til å absorbere mer investeringsstøtte enn det som er nå. Det går an å sette av mer penger til Energifondet. Det mener jeg er helt nøkterne, saklige debatter i forhold til å utvide en ordning som næringa nå kjenner til, og som er kommunisert utad i påvente av at grønne sertifikater skal komme. Så må jeg si til representanten Holten Hjemdal, når ordet retorikk blir brukt om mine uttalelser om at Norge er et ledende land på fornybarsiden, fordi vi har en andel på 60 pst. av fornybar energi, mens f.eks. England har 2 pst., at jeg synes det er en oppsiktsvekkende uttalelse. Jeg mener det er et faktum at vi har lyktes i å utvikle den fornybare energien på en helt annen måte enn hva de fleste andre land har gjort. Så kan vi godt si at vi har vært heldige som har hatt såpass mange fossefall å ta av, men det handler jo om å prioritere. Det handler om en politikk for å utnytte de naturressursene vi har, og på den måten sørge for at elektrisitet i det alt, alt vesentlige blir produsert gjennom fornybar energi. Så betyr ikke det at vi ikke skal gå videre, men vi må da kunne være stolte av å ha kommet tre ganger så langt som det EU har satt som mål.