Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Etter noen utflukter både til arbeidsinnvandring og diverse regjeringsalternativer synes jeg det var veldig greit å få det innlegget som Magnar Lund Bergo nå holdt, som altså tok utgangspunkt i det som kanskje er utfordringen for en del flere utenfor enn innenfor denne salen, nemlig det å håndtere økte renteutgifter på sine boliglån. Det bringer meg rett over på noe av bakgrunnen for dette, nemlig de såkalte subprime-lånene rundt omkring, særlig i USA, og som har medført et overslag også til Norge. Det betyr at bankenes rentemarginer øker betraktelig, og mer enn det kanskje de økte utlånsrentene fra Norges Bank til bankene tilsier. Det gir oss god grunn til å være på vakt mot den nye posisjonen til mennesker som kommer til å slite så mye med gjeld at de trenger bistand, også i dette landet. Derfor forundrer det meg litt at ikke flere er med på en merknad der man ber om et større forbrukervern mot de meget aggressive långiverne av forbrukerlån, som vi alle møter, og som dessverre for en del kommer på toppen av økte problemer med å betjene sine boliglån. Jeg er glad for det komitelederen sa om at man arbeidet med dette i Regjeringen, og jeg ser fram til hva det arbeidet eventuelt munner ut i. Fra Kristelig Folkepartis side er vi opptatt av at forbrukeren skal vernes på den måten at man faktisk skal få tid til å tenke gjennom det lånetilbudet man får, og hvilke reelle kostnader det innebærer. Det får man ikke med den sms-långivning og innhanking av personer på vei inn og ut av Oslo S som pågår for tiden. Så til noe av det andre som denne meldingen omfatter. Det var en meget interessant høring vi hadde med sentralbanksjefen. Noe av det som det virkelig er grunn til å ta inn over seg, er det sentralbanksjefen påpekte om at vi nå har et større gap mellom de norske lønnskostnadene og de gjennomsnittlige kostnadene i andre land enn noen gang. Det lønnsgapet har økt betydelig bare på to-tre år. Det har vi hittil kompensert med en sterkere produktivitetsvekst i Norge enn i andre land. Men de som ser hva sentralbanksjefen også sa om det, registrerer at det også flates ut nå. Dermed ser vi hva vi er ved starten av, nemlig en situasjon hvor kostnadene for norske bedrifter etter hvert blir så høye at det vil bli en regulering av den økonomiske veksten på den måten. Det vil ofte gå ut over de konkurranseutsatte næringene, dessverre. Det er noe en regjering virkelig må ta tak i, og som også er et ansvar for denne regjeringen når man nå legger fram et budsjett for 2009. Jeg er også enig i det bl.a. representanten Sanner pekte på, at det også er mulig å stimulere mer til sparing enn det denne regjeringen gjør - ikke minst når man ser at sparefrekvensen er svært lav i Norge sammenlignet med stort sett alle andre land. Vi kunne gjort mer for ungdom. Vi kunne gjort mer for dem som er i arbeid ved å stimulere til pensjonssparing i ytterligere grad. Det får vi anledning til å diskutere om vel én uke i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Men opposisjonen har i hvert fall foreslått tiltak i så måte. Til slutt noen ord om Det internasjonale pengefondet. Jeg er veldig glad for flertallsmerknaden fra komiteen, hvor vi ber Regjeringen fortsatt arbeide for å se på de aktiviteter IMF har i forhold til sitt opprinnelige mandat, og at vi også ser på hvordan vi kan styrke «utviklingslanda si påverknadskraft ytterlegare», som det står i merknaden. I den forbindelse kommer vi ikke fra at det fortsatt er behov for å se på på hvilke premisser lån gis fra IMF til utviklingsland, og om disse er i tråd med de verdier vi ønsker å legge til grunn.