Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-04-24:
Utenriksministeren sa i redegjørelsen at forholdet mellom Norge og EU er svært godt, noe som også ble understreket av Barrosos besøk i februar. Utenriksministeren hevdet også at det er en bredde i vårt forhold til EU som ofte ikke kommer fram, og jeg er enig med ham i at de faste redegjørelsene og de påfølgende debatter kan bidra til at denne bredden i samarbeidet bedre kommer til syne. Jeg er også enig med utenriksministeren i at vi årvåkent må følge EU-landenes tette samarbeid på stadig flere områder, og at vi må bruke kjente og nyskapende måter å delta på i dette samarbeidet. Innenfor områder som energi, fisk, miljø og teknologi har EU interesser hos oss som vi må utnytte. Vår samarbeidsform med EU sikrer oss også viktig markedsadgang for norske produkter, noe som er helt avgjørende for mange næringer i Norge. Den fyldige redegjørelsen fra utenriksministeren påpeker en rekke positive sider ved vårt samarbeid med EU. Det må imidlertid ikke stikkes under stol at vårt samarbeid med EU gjennom EØS-avtalen også kan by på både problemer og utfordringer. Ser vi på mitt gamle fagfelt, energi, har vi en rekke eksempler på slike utfordringer. For snart ti år siden måtte Stortinget etter påtrykk fra ESA avvikle de myndighetsbestemte kraftkontraktene for norsk industri. Denne type subsidiering, som man kalte det, var i strid med EUs regelverk, og vi vedtok derfor en utfasingsplan for disse kontraktene. I 2005 vedtok likevel Stortinget å utrede et mulig nytt kraftregime for industrien. Regjeringspartiene brukte dette vedtaket svært aktivt i valgkampen samme år, og lovte uten forbehold å innføre et nytt kraftregime for industrien så fort man kom i regjering. Dette ble etter valget også stadfestet i regjeringserklæringen. Til tross for dette har ingenting skjedd. Både undertegnede og andre har gjentatte ganger utfordret både utenriksministeren, næringsministeren og ikke minst olje- og energiministeren på hvor det ble av kraftregimet, uten å få noe annet svar enn at dette er utfordrende innenfor EØS-avtalens regelverk. Også utenrikskomiteens leder sier, ifølge Haugesunds Avis 13. februar, at han deler utålmodigheten når det gjelder industrikraftregimet. Og han sier videre: «Dette er en alvorlig sak for norsk industri, og det haster med å få på plass en(…) løsning.» (…) Mange industriarbeidere føler seg nå lurt av regjeringspartienes valgløfter, som viser seg å være bare tomt valgflesk, og som nå setter industriinvesteringer i milliardklassen i fare. En annen utfordring som også berører denne type industri, er den norske hjemfallsordningen, som også er i strid med EØS-regelverket. ESA kom 20. februar 2002 med en såkalt «Reasoned Opinion», der man hevdet at forskjellsbehandlingen mellom privat eide og offentlig eide kraftverk måtte opphøre innen 60 dager. Nå, over seks år senere, har man fortsatt ikke klart å få på plass et nytt lovverk, kun et forslag som visstnok skal ivareta nasjonalt eierskap, men som ikke på noen måte ivaretar behovet til kraftforedlende industri. De private som i dag eier kraftverk, er i hovedsak industribedrifter som bruker kraften til verdiskaping i Norge. Ville det være så galt om disse fortsatt kunne beholde kraften under forutsetning av at den blir brukt til fortsatt industrivirksomhet i Norge? Dette er to av mange eksempler på at det også følger utfordringer med vårt EØS-medlemskap. Det er også to eksempler på at vi har en regjering som ikke har vist nødvendig handlekraft, verken til å følge opp valgløfter eller til å bli enig med seg selv og fremme de nødvendige forslagene for Stortinget. Vår tilknytning til EU gjennom EØS-avtalen har selvfølgelig mange muligheter og fordeler, men også problemer og utfordringer. Jeg håper imidlertid at Regjeringen for framtiden håndterer dette på en langt bedre og mer offensiv måte enn den har gjort i de to eksemplene innen energisektoren som jeg her har vist til.