trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Det er litt rart å høre statsministeren stå her og rope «yess», når svaret fra befolkningen er et ganske massivt nei, eller kanskje enda mer likegyldighet. Man mener altså at dette ikke svarer på framtidas spørsmål. Det er jo mulig å velge å bruke penger på ansatte i barnevern og eldreomsorg istedenfor på skattelette. Det er et valg det er mulig å gjøre, som sikrer et bedre barnevern og bedre eldreomsorg i framtida. Men noe av det komiske har vel kanskje vært at når befolkningen sier nei, så støtter regjeringen seg på ordførere og rådmenn, som de håper skal si ja – de samme ordførerne og rådmennene de synes det er for mange av, og som skal bort. Og nå i siste runde er det altså Fylkesmannen som skal tegne et kart. Og da er jo spørsmålet: Vil regjeringen bruke de kartene til Fylkesmannen og kalle det lokale innspill, som de så vil bruke for å si at her har man faktisk fått noen lokale råd som man vil følge, og tvangssammenslå kommuner?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Hvis statsministeren hadde brukt de pengene på tiltak og kvalifisering i stedet for på skattelette, så hadde det blitt mindre fattigdom og flere hadde fått jobb. Men regjeringen har tvert imot gjort det samme, de har jo gått løs på de fattigste og tatt fra dem ytelser, som gjør at de vil streve mer med å komme i arbeid. Hvis statsministeren ikke tror på SV, kan man f.eks. sjekke OECD. OECD sa i 2014 at det er økende forskjeller som gir dårligere økonomisk vekst: De sier at vi trenger økt skatt til de formuende og de med store inntekter, og de sier at å regne med at man har en slags «trickle down»-effekt på de ulike lagene av befolkningen, undergraver veksten på lang sikt, fordi ulikhetene i virkeligheten øker. Og da må, i så fall, statsministeren svare på: Mener hun at når OECD påviser at Norge hadde vært 9 mrd. kr rikere hvis vi hadde hatt bedre fordeling enn i dag – tar OECD da helt feil?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-01:
Jeg merker meg at statsministeren sier at hun selv er litt forut for folket, og at hun som sitter på sitt flotte kontor i Oslo, er litt klokere enn folk der ute. Jeg er uenig i den vurderingen. I 2004 var Erna Solberg kommunalminister, og hun viste jo til det i sitt første svar. Jeg kan lese hva Erna Solberg skrev i en kronikk i VG. «Jeg er opptatt av at alle innbyggere skal tilbys gode og tilpassede tjenester. Jeg tror ikke at vi i 2010 vil oppleve at det blir slik uten endringer i kommunestrukturen.» Nå er vi ikke i 2010, vi er ikke i 2012, vi er ikke i 2014 – vi er i 2016. Og hvordan er da vurderingen av tjenestene i kommunene i dag? Kommunebarometeret til KS: Alvdal, Siljan og Jølster kom best ut, ikke typiske storkommuner. Når vi ser på innbyggerundersøkelsene, har de minste og mellomstore kommunene kommet best ut, ikke de største, som Erna Solberg sa kom til å komme best ut hvis hun fikk slått sammen mange kommuner. Hvordan vurderer Erna Solberg sine egne uttalelser nå, om at hvis man ikke fikk gjort sammenslåing i 2004, ville det være et elendig tilbud i mange små kommuner i 2010?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-06-01:
Høyre og Fremskrittspartiets behov for mer penger en sen nattetime før jul gjør at 1 000 arbeidsplasser nå forsvinner i Østfold. Opp mot 1 000 familier går en usikker sommer i møte. De mister jobben sin takket være politiske vedtak som Høyre og Fremskrittspartiet står bak. Høyres ordfører i Moss, Tage Pettersen, har gjentatte ganger prøvd å få fram det faktum at Østfold er et av fylkene med høyest arbeidsledighet i Norge. Han har også gjentatte ganger etterspurt en tiltakspakke som kan hjelpe arbeidstakere i Østfold. Nå er det bekreftet at dette fylket, som allerede har høy ledighet, kommer til å få opp mot 1 000 nye ledige. Hvorfor har ikke regjeringen kommet med et eneste tiltak for Østfold? Hvorfor er det et glemt fylke, der regjeringens politikk nå skyver folk ut i ledighetskøen?
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Landets ordførere og landets folkevalgte fra alle partier har tatt et stort ansvar. De har diskutert og de har utredet, og de har engasjert befolkningen i viktige diskusjoner om hvordan vi best kan skape best mulig velferd til innbyggerne. Det er jo ingen tvil om at det har vært krevende prosesser. Kommunene har fått beskjed om å finne struktur før oppgaver er kjent. Det har vært forvirring rundt om det er tvang eller om det er frivillighet, om Fylkesmannen skal tegne kartet eller om han skal lytte til befolkningen, og det har vært endring av inntektssystem midt i den prosessen. Da er det kanskje ikke så rart at det er statsministeren som står her alene og roper «yess», mens befolkningen der ute ikke nødvendigvis følger samme tonen. Så da er mitt spørsmål: Ser statsministeren midt inne i prosessen, hvis man skal tenke litt over hva man har gjort, at man kunne gjort noe annerledes fra regjeringens side i arbeidet med kommunereform, som kunne bidratt til litt større entusiasme blant befolkningen?
Terje Breivik (Venstre), 2016-06-01:
Dagens Næringsliv har dei siste dagane sett søkjelyset på delar av det norske petroleumsskattesystemet og utbetalingar frå statskassa i hundremillionarsklassen til oljeselskap som vert nedlagde eller går med underskot. Ordningane DN har skrive om, som dreier seg om leiterefusjonar, der alle oljeselskap, uavhengig av om ein tener pengar, får dekt 78 pst. av leitekostnadene, og opphøyrsrefusjonsordninga, der selskap som avsluttar verksemda på norsk sokkel med underskot, får utbetalt skatteverdien av udekte underskot, vart til som eit resultat av ein NOU rundt år 2000 og vart innførte tidleg på 2000-talet. Det var nok rett i si tid. Spørsmålet er om det framleis er det. Det er nok mange andre bransjar som kan tenkja seg ei ordning der staten dekkjer 78 pst. av kostnadene uavhengig av om ein tener pengar, og ei ordning med kontantutbetaling om ein avsluttar verksemda med underskot. Venstre har ved fleire høve utfordra regjeringspartia og regjeringa på ein ny gjennomgang av skattereglane for petroleumsverksemda, ei ny NOU. Me meiner det er spesielt viktig når den finansielle risikoen knytt til oljeverksemd både er langt større no og utvilsamt vil auka dei neste ti åra. Kvifor vil ikkje regjeringa vera med på dette? Det kan ikkje vera slik at dagens regelverk er det 100 pst. ideelle når me ser resultata, slik DN har skrive om dei siste dagane. Og er ikkje alle tente med – som òg er spørsmål til statsministeren – meir kunnskap om og vurderingar av kva som er det ideelle skatteregimet for ei så viktig næring, sett opp mot rammevilkåra dei nødvendigvis vil møta dei neste ti åra?
Terje Breivik (Venstre), 2016-06-01:
Takk for svaret – det er ikkje uventa. Men eg vil jo seia tvert imot, det er ikkje meir optimal timing enn å setja i gang ei sånn utgreiing no. Eg er forundra over at ei Høgre-dominert regjering ikkje er meir oppteken av at me skal bruka skattesystemet optimalt for å sikra konkurransekrafta til norsk petroleumsindustri i lågutsleppstidsalderen. Dersom statsministeren trur på og har tenkt å bidra til malen då regjeringa signerte Paris-avtalen, vil verda i 2050–2060 ha overflod av olje og gass til heilt andre kostnader enn det tilfellet vil vera t.d. i Barentshavet. Skal verda lukkast, føreset det eit internasjonalt avgiftssystem som gjev klimarabatt på rein fossil energi, og konkurransekrafta til norsk petroleumsindustri i eit slikt regime vil i stor grad kvila på at ein har verdas reinaste produksjon og produkt. Det er for meg og Venstre ei gåte at regjeringa og statsministeren ikkje vil bidra til at me brukar skattesystemet til å forsterka og hjelpa industrien til òg å ha ei framtid i 1,5-gradersscenarioet.
Terje Breivik (Venstre), 2016-06-01:
I eit lesarinnlegg i DN i dag plukkar økonomane Juel og Riekeles effektivt frå kvarandre representanten Wickholm si populistiske framstilling av SSB-rapporten bestilt av Arbeidarpartiet. Auka offentleg forbruk og investeringar har utvilsamt ein kortsiktig, rask effekt på sysselsetjinga, og av den grunn har Venstre, Kristeleg Folkeparti og regjeringspartia saman prioritert ein – etter alle objektive kriterium – rimeleg heftig, ekstraordinær, offentleg akutt pengebrukspakke, no forsterka med ein ny, god milliard i RNB. Og som statsministeren seier, må me likevel ha to tankar i hovudet samstundes – kortsiktige, akutte tiltak og meir langsiktige strukturendringstiltak der ein skatte- og avgiftslette står heilt sentralt, for å sikra det me vil ha meir av: arbeidsplassar og næringsutvikling. Og eit neste naturleg steg vidare i so måte er m.a. å fjerna arbeidsgivaravgifta på dei fyrste tilsette i nystarta verksemder – ei avgiftsendring eg reknar med at statsministeren òg meiner er naturleg og fornuftig.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-06-01:
Etter Paris-avtalen har man nærmest følt at de tre vise aper fra Asia har blitt introdusert i norsk politikk – det er ikke høre, ikke se og ikke snakke olja ned. Men man må ta inn over seg det ubehagelige, og det er det de tre vise aper handler om, at man faktisk må møte det som er det ubehagelige. Det vi ser, er at etter at Paris-avtalen ble inngått, gikk Texaco som stort oljeselskap inn og skulle foreta en helt ny verdivurdering av selskapet. Hvor mye verdi har egentlig et oljeselskap etter Paris-avtalen? Her snakker man om stabilitet. Det er ustabilt, og da må vi endre virkemidlene, da må vi få virkemidlene til å virke for å oppnå de målene som vi faktisk satte, og det er – det er mange uparlamentariske ord jeg kunne brukt, men jeg skal ikke det – å gå i feil retning å tro at man bare skal fortsette som før hvis man virkelig skal møte de utfordringene som vi står overfor nå.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Petroleumsnæringen er vår desidert største næring i dette landet, og titusener har mistet jobben i petroleumsnæringen under denne regjeringen – de fleste på Sør- og Vestlandet. Arbeiderpartiet har ved alle korsveier fremmet konkrete tiltak som vil dempe fallet i aktivitet, slik at vi beholder nødvendig kompetanse og kapasitet i næringen, for vi vet at dette er en syklisk næring, vi vet at det vil komme en oppgang, vi vet av erfaring at vi vil få en ketchupeffekt med at alle investeringer skal settes i gang samtidig, og da må vi ha både kompetanse og kapasitet til å dekke mest mulig av dette. Vi blir ikke hørt. Det er regjeringens politikk å la markedet rå i denne sektoren. Landets største næring blir på sett og vis overlatt i oljeselskapenes vold. Så la meg ikke denne gangen komme med nye forslag fra Arbeiderpartiet, men se på regjeringens egen politiske plattform, hvor man vil vurdere endringer i petroleumsskattesystemet for å bedre ressursforvaltningen og øke utvinningsgraden. Når vil slike endringer komme, og hvordan vil de se ut?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
SV har jo i skatteforliket valgt å innta en kjent rolle, nemlig å stille seg utenfor det å ta ansvar. Arbeiderpartiet er blitt enig med regjeringen om et skatteforlik som bl.a. inneholder en verdifastsettelse som er lik for aksjer og eiendom, som hindrer skjevinvesteringer. Det er vi godt fornøyd med. Men mitt spørsmål til statsministeren er: Er statsministeren kjent med at skatteforliket binder partiene til skattesats utover 23 pst. i bedriftsbeskatningen og alminnelig inntekt? Står partiene virkelig ikke fritt til å føre sin egen skattepolitikk utover skatteforliket?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Statistisk sentralbyrå har nå analysert de ulike formene for økonomisk politikk, og de konkluderer med at det å satse på investeringer gjennom det offentlige skaper 15 ganger flere arbeidsplasser enn det å bruke de samme pengene på skattekutt. Det skaper 15 ganger flere arbeidsplasser i privat sektor. Til nå har ikke regjeringen skapt en eneste privat arbeidsplass i sum med regjeringens politikk – i sum ikke en eneste arbeidsplass. Er det ikke på tide, når regjeringen sier at den er kjent med disse utregningene til SSB, at en slutter å sløse bort våre felles ressurser på skattekutt til dem som allerede har mest, og begynner å bruke pengene på det som skaper arbeidsplasser i privat sektor – og skaper det nå – nemlig investeringer gjennom det offentlige?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
På Høyres landsmøte sa Erna Solberg at den «økonomiske politikken virker nå kraftig for å bekjempe ledigheten». «Ikke la noen fortelle dere noe annet», sa Solberg, til stor jubel fra Høyres politikere. Men titusenvis av folk i Norge kan fortelle Erna Solberg og Høyre om noe helt annet. Vanlige folk forteller om fortvilelsen over å miste jobben, som ingeniøren som til TV 2 sier om Erna Solberg: «Jeg skjønner ikke hva hun snakker om. Det er nå hun må ta tak i det.(…) Det er nå, akkurat nå, det skjer.» (…) Eller ordføreren i Haugesund, som forteller at «tiltakene kommer for sent, de er for små til å få vesentlig betydning og de stanser ikke den negative spiralen.(…) tapet i skatteinntekter er så høyt at det fører til innstramninger og nye kutt som igjen fører til enda flere tapte arbeidsplasser». (…) Eller presidenten i NHO, som forteller at utviklingen går i feil retning: «barometeret fra 1. kvartal 2016, viser hvordan krisen er i ferd med å spre seg til stort sett alle deler av landet. Oslo og Akershus begynner å nærme seg de negative markedsutsiktene som bedriftene på Vestlandet har opplevd.» Den økonomiske politikken til regjeringen virker slettes ikke kraftig for å bekjempe ledighet, slik statsministeren sier. Vi har flere uten arbeid enn på over 20 år. Regjeringen mener at 20 mrd. kr i skattekutt skal gi flere arbeidsplasser, men på tross av rekordhøy oljepengebruk for å finansiere disse skattekuttene fortsetter arbeidsløsheten å øke. Rekordhøy arbeidsløshet er sløsing med Norges arbeidskraftsressurser. Rekordhøye skattekutt er sløsing med Norges kapitalressurser. Norge trenger en annen politikk. Mitt spørsmål er: Insisterer Erna Solberg fortsatt på at regjeringens politikk virker kraftig mot arbeidsløsheten, eller tar hun inn over seg den alvorlige virkeligheten folk i Norge forteller om?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det er ikke noen tvil om at noe skjer. Kronekursen går kraftig ned, vår kjøpekraft overfor omverdenen er redusert, folks reallønninger og reallønnsveksten er kraftig svekket. Arbeidsløsheten er derimot enormt høy, og det var denne statsministeren snakket om på Høyres landsmøte – at økonomisk politikk nå virker kraftig for å bekjempe ledigheten. Det gjør den ikke. I morges hørte vi at ikke bare ungdom blir hardt rammet, men at arbeidsledigheten blant folk over 60 år har økt med nær 30 pst. siden 2014. Det er faktisk en av de gruppene hvor ledigheten øker raskest. Omstilling fører til at seniorene skyves ut, med store kostnader for dem personlig, også i form av pensjon, i en situasjon hvor pensjonen og realkjøpekraften for pensjonister allerede er satt ned. Det bryter, sier direktøren for Senter for seniorpolitikk, fullstendig med det politiske målet for pensjonsreformen. Ser nå statsministeren at dette rammer folk i alle aldersgrupper, også de eldste, og at ledigheten er rekordhøy?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det er nesten beklagelig å skulle forlenge spørretimen for statsministeren med å ønske henne god bedring med stemmen. Mitt spørsmål lyder som følger: «Samfunn med små forskjeller gir mennesker størst mulighet til arbeid, utdanning, velstand og trygghet, men Norge går motsatt vei. Skattepolitikken øker forskjellene, kutt i velferdsordninger rammer de som har minst, arbeidsvilkår svekkes og arbeidsledigheten er rekordhøy. Regjeringen fører en politikk som i sum øker forskjellene. Er dette en villet utvikling fra statsministeren og regjeringens side?»
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
I en interpellasjonsdebatt i går sa finansministeren at forskjellene i Norge ikke øker. Dette er helt åpenbart feil. Vi ser at lønnsforskjellene i Norge øker, vi ser at formuesforskjellene i Norge øker – godt hjulpet av de skattekuttene som gis av regjeringen til dem som har mest fra før. Forskjellen mellom dem som er innenfor, og dem som er utenfor, øker. Antallet arbeidsløse er rekordhøyt, antall sosialhjelpsmottakere øker, antall unge under 30 år som står utenfor arbeidsliv og utdanning, er nå over 70 000, og i dag hørte vi at også flere eldre støtes ut av arbeidslivet. Forskjellen mellom regionene i Norge øker, arbeidsløsheten og krisen på Vestlandet oppleves dramatisk – det er nesten en dobling av antall arbeidsløse i f.eks. Rogaland. Er statsministeren enig i beskrivelsen av at forskjellene i Norge ikke øker, eller tar hun den større forskjellen på alvor?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det vi fort kan bli enige om, er at det at folk har jobb, det at folk har mulighet til å leve av egen inntekt, er det viktigste for å skape utjevning. Her er utfordringen at vi har flere arbeidsløse enn på 20 år – ja ved noen målinger den høyeste ledigheten som er målt noensinne når det gjelder antall mennesker som står utenfor arbeidslivet. Et av de store mantraene til Høyre før valget i 2013 var at man skulle gjøre noe med utenforskapet. Men vi opplever tvert imot at det går i motsatt retning – de yngste er mest sårbare, det er 42 000 arbeidsløse under 25 år, det er ungdom under 30 som verken er i utdanning eller i arbeid, og det er eldre mennesker som støtes ut av arbeidslivet gjennom at bedriftene er i krise og kvitter seg med dem som er eldst. Synes statsministeren at resultatene av hennes innsats mot utenforskapet så langt har gitt vellykkede resultater?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Tematikken er veldig viktig. Vi må ha mange ben å stå på i en økonomi, både for å skape verdier, for å trygge framtiden og for å sikre arbeidsplasser. Det var mange av oss som nå sitter i regjering, som i opposisjon var glade for investeringene i olje og gass, men som òg påpekte behovet for bedre rammebetingelser for øvrig næringsliv. Det er alt fra gründere til de store etablerte selskapene. Jeg er veldig glad for at vi nå i regjering kan gjennomføre mange av de forslagene opposisjonen sto samlet om tidligere, men som da ble nedstemt av forrige regjering. Det handler bl.a. om rammebetingelser for fornybar energi, der vi har gjort endringer i avskrivningsreglene og endringer i grønt sertifikat-systemet som gjør at det nå er mer lønnsomt å investere i fornybar energi i Norge enn det var tidligere. Vi har også gjort endringer i rammebetingelsene for datasentre ved at vi har redusert elavgiften. Vi reiser mye i utlandet for å vise fram hva Norge har å tilby, for å gjøre det attraktivt for utenlandske selskaper å komme til Norge og investere, og vi tror det vil gi resultater. Vi ser i fiskenæringen at flere konsesjoner og bedre stimulans gjør at vi har et rekordnivå i produksjon og eksport. Innenfor kraftforedlende industri har vi gjort endringer i reglene for bruken av vannkraft, som gjør at Hydro nå sammen med pengene de får fra Enova, altså for å støtte grønn omstilling, investerer i ny teknologi som sikrer enda en næringsgren. Innenfor skipsfart har vi gjort endringer som gjør at det vil være mer lønnsomt å ansette norske sjøfolk enn det har vært tidligere, og at det vil være mer lønnsomt å investere i grønn teknologi, gjennom nye støtteordninger og bedre avgiftsregime. I tillegg har vi bevilget mye penger – for at f.eks. Hordaland, når de nå skal ha nye ferjeanbud ut på markedet, har fått totalt 270 mill. kr for å stimulere og legge til rette for det. Så sent som for et par dager siden møtte jeg et spennende miljø som driver med droner, der det allerede nå er 500 personer som jobber med det og har det som inntekt, som sier at Norge er et av de beste landene å utvikle teknologi i, fordi vi har et regelverk som gjør det mulig å teste ut nye forretningsmodeller og nye teknologier. Så i sum skjer det veldig mye på områder utover det olje og gass representerer, samtidig som jeg må understreke at jeg mener det er viktig også å legge til rette for god olje- og gassvirksomhet i mange år framover. Men vi kan ikke være så ensidig avhengig av det som en ble under forrige regjering. Det er derfor alle de andre grepene her er viktige, så vi kan bruke ingeniørkompetansen og teknologikompetansen oljen har utviklet, til også å utvikle flere ben å stå på. Da handler det også om skatte- og avgiftsbetingelser, det handler om å sørge for at vi får omskolert dem som har arbeidsplasser det nå ikke lenger er behov for, men der kompetansen trengs andre steder.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
For det første takker jeg for den innledende rosen. Det er ikke Fremskrittspartiet som har laget denne politikken, men det er veldig hyggelig å få lov til å framlegge den uten filter fra en journalist, som gjør at vi ser at Miljøpartiet De Grønne ser at det skjer mye bra. Det er bra. Paris-avtalen er viktig. Den skal vi oppfylle. Samtidig betyr ikke verken Paris-avtale eller andre spådommer at oljevirksomhet skal avvikles, men at vi må sørge for at bruken av fossile energikilder skjer på en måte som er bærekraftig, og der vi klarer å rense utslippene i mye bedre grad enn i dag. Når det gjelder skatteregimet på norsk sokkel, ble endringene representanten Hansson viser til, gjort ikke fordi det da vil bli boret flere oljebrønner enn det ellers ville blitt, men for å sikre at det ikke bare er Statoil og de store etablerte som gjør det. Så den skatterabatten en her viser til, som ikke er en rabatt, ville eventuelt tilfalt Statoil, som allerede har et framførbart overskudd de ville kunne trukket det fra. Vi ønsker å ha flere aktører som bidrar til bedre ressursutnyttelse. Derfor ble ordningen innført.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
For det første: Paris-avtalen betyr ikke en avvikling av all olje- og gassbruk i hele verden. Så lenge en kommer til å bruke olje og gass, mener jeg vi må se på det globale perspektivet med hvor en utvinner det på en best mulig måte. Da mener jeg at norsk olje- og gassnæring har vist at de driver bedre enn de fleste andre. Igjen når det gjelder skattesystemet: Saken om Talisman betyr ikke at hvis ordningen hadde opphørt, så hadde ikke feltet blitt forsøkt boret på. Da hadde det bare vært sånn at det var de store etablerte som gjorde det, for de kunne trekke sine kostnader fra overskuddet de normalt skatter på. Med en skatt på 78 pst. får en de tallene en her viser til. Men fordi staten ønsker at flere aktører skal drive letevirksomhet så en ikke ender med et par store monopolister, har en innført denne ordningen. For statsfinansene utgjør det ingen netto forskjell, men det betyr noe for konkurransen i markedet. Hvis vindkraftindustrien hadde akseptert 78 pst. skatt på sin virksomhet, ville de også kunne fått samme fordelen og trekke utgiftene fra.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Det å bygge bedre veier i hele landet er viktig. Nord-Norges andel av veiinvesteringene har blitt doblet under dagens regjering. Landsdelen er viktig, og spesielt veiinfrastruktur er viktig for næringsutvikling og for god bosetting. I Nordland vil det bli investert på en rekke veistrekninger. E6 Helgeland er en av dem. Vi har allerede kommet i gang på E6 Helgeland nord. E6 Helgeland sør er blitt vedtatt i Stortinget, i november 2015, og prosjektet omfatter altså 80 km med vei fordelt på ni delstrekninger mellom Nord-Trøndelag grense og Korgen. På sju av de strekningene skal det benyttes en såkalt veiutviklingskontrakt, der samme entreprenør står for utbygging, vedlikehold og drift. Det er det samme som en har gjort på E6 Helgeland nord. På strekningen Kappskarmo–Brattåsen og Brattåsen–Lien legges det opp til å benytte tradisjonelle konkurranseformer der drift og vedlikehold ikke inngår. Her er vi altså godt i gang med å bygge på den nordlige delen og få kontraktene ut på den sørlige delen. Det er lagt til grunn at veiutviklingskontraktene skal lyses ut først på Helgeland sør, og arbeidene her er planlagt å starte opp høsten 2016. Tidspunktet for anleggsstart på strekningen deretter, Kappskarmo–Brattåsen–Lien, er forutsatt vurdert nærmere når vi ser på de kontraktstilbudene vi får, og hvilken framdrift som er mulig. Jeg vil komme tilbake til dette i statsbudsjettet for 2017. Det at veietaten – Vegvesenet eller Vegdirektoratet – har lagt fram sine forslag til NTP, er ikke førende for hvordan NTP blir. Derfor reiser nå regjeringen rundt i hele landet. I går var jeg på Toten. Vi har vært i Tromsø nylig. Vi har hatt møte med politisk ledelse i de tre nordligste fylkene for bare et par uker siden, nettopp for å få innspill til ønsker og prioriteringer på den nasjonale transportplanen som skal gjelde fra 2018 til 2029. Det er en sak som vil bli framlagt for Stortinget, og der Stortinget vil legge sine føringer til grunn for hvordan en skal jobbe videre. Men som sagt: På E6 Helgeland sør er kontraktene på vei ut, men en gjør en rekkefølge der en begynner på veiutviklingskontrakter, og så kommer en til det neste. Nøyaktige datoer for de ulike prosessene her er litt for tidlig å gi.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Det er ingen tvil om at behovet for bedre vei i den regionen også er veldig stort. Sommeren 2014 kjørte jeg hele E6 sammen med folk fra Vegvesenet og andre statlige etater nettopp for å se hvordan vi bør prioritere fellesskapets penger for å bygge bedre vei, øke trafikksikkerheten og redusere transportkostnadene. Så registrerer jeg at Arbeiderpartiet er så fornøyd med det regjeringen gjør, at de selv ønsker å ta ansvaret og æren for det. Det er veldig hyggelig og et stort kompliment, men jeg minner om at straks etter at regjeringen overtok makten, måtte vi inn og øke budsjettene på vei og jernbane for å kunne øke tempoet. Mens en ved regjeringsskiftet hadde planleggingsmidler på rundt 850 mill. kr til vei og jernbane, er budsjettet i 2016 på nesten 3 mrd. kr, eller 3 000 mill. kr. Det er tre og en halv gang mer. Det viser noe av veksten som har vært. Vi skal ikke skape usikkerhet, men vi skal sørge for at vi har så god framdrift som mulig med de økte rammene som har kommet under dagens flertall.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Jeg konstaterer at en representant fra et parti som satt i regjering og ikke bygde særlig mye vei på denne strekningen i det hele tatt på sine åtte år, plutselig er veldig utålmodig og snakker om at en uke fra eller til kan være en krise for regionen. Da bør en gå inn i sin egen historikk før en begynner å kritisere andre. Det er altså nå en veistrekning på mange titalls mil totalt som er i gang med å bygges. Kontraktene er i gang. Spaden er i jorden mange steder, og folk vil merke forskjell. I tillegg har vi altså økt vedlikeholdet i denne regionen langt utover det som noen gang tidligere har vært tilfellet. Vi reduserer nå forfallet på veinettet ikke bare i Nordland, men i hele landet etter mange tiår med økende forfall. Så er det riktig at for Helgeland nord er det ikke sånn at det ikke er blitt bevilget de pengene en har forpliktet seg til, men at kostnadene økte. Det er en viss forskjell på det å gi inntrykk av at en ikke bevilget nok penger i forhold til planene, i stedet for å vise til at det har vært en kostnadsvekst. Der bruker vi mye tid sammen med Vegvesenet, for jeg er opptatt av at vi også skal redusere kostnadene ved veibygging, ikke bare øke kostnadene og få pengene til å strekke kortere til, sånn som en så for mange år, dessverre.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og moderniseringsministeren: «I avtalen om inntektssystemet for kommunene mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre heter det at det innen utgangen av 2016 skal det legges fram en plan for utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo. I flere bydeler her er arbeidsledigheten høyere enn på Sør-Vestlandet, og mange familier vil rammes hvis hundrevis eller tusenvis av arbeidsplasser flyttes langt fra Oslo. Hvordan mener statsråden at flytting av arbeidsplasser fra Oslo har noe med inntektssystemet å gjøre, og vil han trekke inn lokale myndigheter i arbeidet med utflyttingsplanene?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg takker statsråden for svaret. I hovedstaden er det også familier og mennesker som er glade i jobben sin og er avhengige av den, som har en sterk tilknytning til nærmiljøet sitt, lokalmiljøet sitt, og som ikke bare kan skaltes og valtes med ved at arbeidsplassen deres skal flyttes hit og dit, ofte i stor avstand fra Oslo. Vi har sett veldig store kostnader for samfunnet og for mennesker ved tidligere flyttinger, bl.a. av Veterinærhøgskolen, hvor antallet milliarder økte og økte ved flyttingen til Ås. Jeg vet at Høyre også har vært kritiske til det tidligere. Det førte til at Arbeiderpartiets landsmøte vedtok at det ikke skal foretas omfattende utflytting av eksisterende statlige virksomheter, men at ny statlig virksomhet i hovedregelen skal legges utenfor Oslo. Er Høyre og statsråden enig i en sånn formulering som Arbeiderpartiets landsmøte la opp til?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Ja, det er jeg enig i, og derfor har altså Arbeiderpartiet vedtatt at nye statlige arbeidsplasser skal fordeles rundt i landet. Det jeg er opptatt av her, er at Høyre tidligere har kritisert hestehandel – under den forrige, rød-grønne perioden – hvor man kobler områder som har ganske lite med hverandre å gjøre, som inntektssystemet og statlige arbeidsplasser. Jeg hørte at statsråden i første del av svaret sitt prøvde å begrunne hvordan sammenhengen er. Det er veldig mange andre faktorer i samfunnsutviklingen som man kunne si har en sammenheng med inntektssystemet, så det skal bli ganske komplisert å inngå forlik om inntektssystemet i framtiden hvis alt annet skal kunne trekkes inn i den pakken. Jeg synes jo det var et godt forsøk, men et liknende resonnement kunne en brukt på nesten alle samfunnsområder for å koble dem til inntektssystemet. Jeg vil fortsatt si at det er en hestehandel. Jeg vil gjerne spørre statsråden om han synes det er riktig å bruke Oslo som en salderingspost på denne måten, og om han vil samarbeide med Oslo kommune om utviklingen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Jeg takker representanten for spørsmålet. Gjennom inntektssystemet til kommunene sikres innbyggere over hele landet gode tjenester. Dette bidrar til likeverdige levekår og bosetting i alle deler av landet. En annen viktig forutsetning for likeverdige levekår er tilgangen på arbeidsplasser. Her spiller statlige arbeidsplasser en viktig rolle, ikke minst fordi disse bidrar til å styrke kompetansemiljøer over hele landet. De bidrar også til mer dynamiske og velfungerende arbeidsmarkeder, der arbeidsgivere har mulighet til å rekruttere kompetente arbeidstakere, og arbeidstakere har gode karrieremuligheter. Arbeidsledigheten i ulike deler av landet kan variere betydelig over relativt kort tid, bl.a. på grunn av svingninger i økonomiske konjunkturer. Fordelingen av statlige arbeidsplasser er ikke et kortsiktig arbeidsmarkedstiltak, men et langsiktig virkemiddel for å styrke sterke kompetansemiljøer over hele landet. Det er også behov for flere lønnsomme private arbeidsplasser som kan bidra til statsbudsjettet, ikke bare arbeidsplasser som lever av statsbudsjettet. Regjeringens politikk vil legge til rette for vekst og verdiskaping i hele landet, også i privat sektor. I arbeidet med lokalisering og eventuelt utflytting av statlige arbeidsplasser er det viktig å legge opp til gode prosesser. Dette gjelder både overfor ansatte i virksomhetene og overfor berørte lokale myndigheter.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Nei, det er jeg ikke enig i. Høyre har sammen med Fremskrittspartiet og Venstre blitt enige om at vi skal lage en plan for opprettelse og også utflytting av statlige arbeidsplasser. Jeg har selv flyttet ut én avdeling fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet, nemlig valgavdelingen. Den er flyttet til Tønsberg. Når jeg reiser rundt, møter jeg representanter fra alle partier, inklusive Arbeiderpartiet, som er opptatt av at vi må ha kompetansearbeidsplasser alle steder i landet, særlig i de regionene som har god tilgang på kompetent arbeidskraft, og ikke bare i Oslo. Når vi ser på utviklingen i perioden fra 2005 til 2015, er det opprettet 8 200 statlige arbeidsplasser i Oslo. Det er en vekst på 22 pst, mens i et fylke som Telemark er det 158 arbeidsplasser, med 5,7 pst. vekst. Vi har et ansvar for hele landet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Jeg vil sterkt avvise påstandene, både om at det er snakk om hestehandel, og om at Oslo brukes som salderingspost. La meg minne om at regjeringen sammen med sine samarbeidspartnere har foretatt en ganske smertelig omlegging av fylkenes inntektssystem. Det fylket som kom best ut, var Oslo. Oslo har på grunn av disse endringene fått en årlig vekst på om lag 670 mill. kr, mens andre fylker andre steder i landet har fått nedtrekk. Dette gikk Arbeiderpartiet imot. Dette var en kraftig vekst for Oslo, på bakgrunn av de økte utgiftene Oslo har hatt, bl.a. til kollektivtransport. Så verdsetter jeg representanten Bølers engasjement for Oslo, for byen, og for dem som bor her. Vi legger til rette for både statlige og private arbeidsplasser i Oslo, men vi har også et ansvar for resten av landet, og når vi nå gjennomfører en kommunereform, handler det også om desentralisering og å sørge for at vi har sterke miljøer ulike steder i landet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Jeg kan ikke unnlate innledningsvis å bemerke at det er interessant at disse to spørsmålene kommer etter hverandre, og begge er fra Arbeiderpartiet. I det første spørsmålet ble jeg anklaget for å flytte virksomheter og arbeidsplasser ut av Oslo, og i dette spørsmålet er det motsatt fortegn. Å snakke om unødvendig sentralisering er en gammel problemstilling. Mange distriktskommuner ville hatt nedgang i folketallet uten innvandring de siste ti år, dvs. også i størstedelen av forrige regjeringsperiode. 80 pst. av befolkningen bor i byer og tettsteder. Norge er urbanisert. Det vi må snakke om, er hvilke utfordringer vi står overfor i fremtiden, og hvordan vi løser dem. Fallet i oljeprisen gir en indikasjon på de langsiktige utfordringene vi står overfor, når det gjelder både statens inntekter og næringsstruktur. Den demografiske utviklingen er en annen hovedutfordring. Vi blir eldre. Det blir flere av de eldste eldre, særlig i små og mellomstore byer. Konkurransen om arbeidskraften vil øke. Norge møter denne omstillingen med bidrag fra ressurser over hele landet. Vi har både naturressurser og dyktige folk i alle deler av landet. Jeg er enig i at det er bra at folk kan leve og bo i hele landet. Det er en viktig verdi å ta vare på. Våre reformer handler ikke om å forandre Norge, men om at Norge er forandret. Alternativet til reformer er ikke at alt blir som før. Det kan bli tilbakegang, økte forskjeller og kraftigere sentralisering. Vi kutter derfor ikke i innsatsen – vi spisser den. Vi satser på veier og annen infrastruktur, som gjør det mer attraktivt å bo og drive næring. Vi hever kvaliteten på kunnskap og satser mer på forskning. Vi gir vekstfremmende skattelettelser. Vi målretter de regionale utviklingsmidlene mot nærings- og bedriftsrettede tiltak, slik som entreprenørskap og innovasjon. Vi gjennomfører strukturreformer som skal ruste offentlig sektor til å møte en fremtid som vil stille større krav til både kompetanse og effektiv ressursbruk. Slik legger vi til rette for at folk kan bo og jobbe i hele Norge. Vårt mål er gode tjenester der folk bor. Utfordringene varierer, men vi skal glede oss over at store deler av Nord-Norge og innlandet nå opplever en positiv utvikling. Tidlig i 2017 vil jeg fremme en stortingsmelding om bærekraftige byer og sterke distrikter. Det gjør vi fordi vi er opptatt av den gjensidige avhengigheten mellom ulike deler av landet, ikke motsetningene – hvordan byer og distrikter kan spille hverandre gode, hvordan næringslivets omstillingsevne styrkes når folk opplever sitt bosted som attraktivt og hvordan samordnet areal- og transportplanlegging bidrar til å styrke omstillingsevnen i næringslivet og samtidig kan ta hensyn til klimamål.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Forslaget fra skatteetaten er skatteetatens forslag – et forslag som ikke er vurdert eller tatt stilling til av regjeringen. Det er helt naturlig at vi nå går inn i skatteetatens forslag, og det skal finansministeren gjøre sammen med meg som kommunal- og moderniseringsminister, hvor vi også skal se dette i sammenheng med den diskusjonen vi nå har, om å sikre kompetansearbeidsplasser i hele landet. Regjeringen sørget jo for i forrige uke at det ble flyttet statlige arbeidsplasser til Hagebakkens hjemfylke, til Lillehammer kommune, hvor det nå skal opprettes et parkeringstilsyn. Regjeringen valgte å legge dette utenfor Oslo, og vi valgte i denne sammenheng Lillehammer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-01:
Det aller viktigste vi gjør, er å legge til rette for private, lønnsomme arbeidsplasser, for med arbeidsplasser sikrer vi også bosetting. Slik har det vært til alle tider i Norge: Man må ha gode, trygge arbeidsplasser for å ha vekstkraftige samfunn. Det er regjeringens aller viktigste jobb: å legge til rette for næringsvirksomhet, for gründere, for store og små bedrifter. I tillegg er vi opptatt av å sikre kompetansearbeidsplasser ulike steder i landet. En av de tingene vi har gjort, er å målrette de regionale utviklingsmidlene, samtidig som vi har styrket utbyggingen av fylkesveier. For representanten Hagebakkens eget fylke er det riktig at det har vært en nedgang i regionale utviklingsmidler på 11 mill. kr, men det har vært en styrking av fylkesveiene med 31 mill. kr. Så Oppland fylkeskommune kommer bedre ut og kan legge bedre til rette for næringsutvikling og sørge for at vi har vekstkraft i hele fylket.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Mitt spørsmål går til kommunal- og moderniseringsministeren: «Det er viktig å legge til rette for at folk kan bo og jobbe i hele Norge. Slik unngår vi også unødvendig sentralisering med de utfordringer det representerer. Gjennom regjeringens sentraliseringsiver, kutt i regionale utviklingsmidler og politikk på flere andre områder går Norge nå i motsatt retning. Vil statsråden ta initiativ for å snu denne negative utviklingen og bidra til at folk også i framtida kan jobbe – og leve – i hele landet?»
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Takk for svaret fra statsråden. Jeg var ikke helt uforberedt på at han ville koble Bøhlers spørsmål og mitt, men i Arbeiderpartiet har vi gjennom årtier hatt et godt slagord, og det er: «By og land, hand i hand», og vi mener at det må kunne gå an å få til en god utvikling både i byer – også i store byer – og i våre bygdesamfunn, og utover i hele Norge. Sanner nevnte strukturreformer. Det er ikke nødvendigvis slik at strukturreformer understøtter det med muligheten for å kunne bo i hele landet. Jeg har ikke hatt som agenda i dag at vi skal tappe Oslo for arbeidsplasser. Vi har mer enn nok, i mitt eget fylke, Oppland, med å ta vare på de kompetansearbeidsplassene vi har i distriktet, for akkurat i dag har skatteetaten lagt fram et forslag til endret kontorstruktur, og ifølge forslaget som er lagt fram, vil tre av fem kontorer(presidenten klubber) i Oppland bli lagt ned. Det er dramatisk, nesten 70 arbeidsplasser. (presidenten klubber) Hva er statsrådens kommentar(presidenten klubber igjen) til dette? (presidenten klubber igjen)
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Hvis dette blir gjennomført, handler det om et bortfall av nesten 70 arbeidsplasser i Oppland. Jeg er glad for at statsråden sier at han skal ta del i dette og antyder at det skal tas andre hensyn enn de som skatteetaten isolert sett gjør. Det er svært viktig at det skjer. Jeg vil bare minne om hva som skjer innenfor landbrukspolitikken. Der er det de store som prioriteres, de små nedprioriteres som aktører, og det svekker totalt sett virksomheten i distriktene. Økonomien til kommuner som ikke vil slå seg sammen, strupes. Innovasjon Norge skal sentraliseres. Regionale utviklingsmidler er redusert kraftig. Til og med forbrukerkontor sentraliseres. Jeg kunne nevnt mye her. Jeg spør igjen, slik som jeg begynte: Hva vil statsråden gjøre for at vi skal kunne leve og bo i hele landet, og for at vi skal ha livskraftige bygdesamfunn? Det var det viktigste.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Statens vegvesen(SVV) sin handlingsplan for 2014-2017 lå E6 Helgeland inne, et av prosjektene er oppstart av strekningen Brattåsen-Lien i 2016/2017. SVV er godt i gang med planleggingen og skulle etter planen legge prosjektet ut på anbud høsten 2016 med oppstart 2017. Nå er det stor usikkerhet om dette vil skje, da man i etatenes utkast til ny NTP 2018-2029 først har en oppstart i 2018 på høy ramme og først i 2024 på middels ramme. (SVV) Kan statsråden berolige alle om at anbudet går som planlagt slik at man får en oppstart 2017?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det er korrekt at Nordland har fått doblet investeringene og satser på veg, og det er jo takket være de rød-grønnes transportplan. Når det gjelder vegpakken sør, som det vises til nå, er det korrekt: Anbudene skal vel åpnes i disse dager med oppstart til høsten, og det er veldig bra. Men utfordringen er jo at Brattåsen–Lien ligger midt imellom her, på en strekning som berører mange. Og bare for å repetere det: Strekningen som statsråden viste til, Nord-Trøndelag grense og Korgen, er omtrent 137 km, og 14–16 pst. er tungtrafikk. I perioden 2005 til 2014 var det i alt 142 ulykker med personskade på denne strekningen. Her ble 9 personer drept, 16 hardt skadet og 180 lettere skadet, så det er ikke noen tvil om at det er et stort behov for å få fortgang i dette. Det er nettopp det som har skjedd nå, med dette forslaget til NTP, at en har skapt usikkerhet. For forutsetningen hele veien var at man skulle bygge dette ut sammenhengende. Nå sier statsråden at man må i hvert fall vente på budsjettet. Betyr det at man må sette på vent, eller kan man fortsette planleggingen?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Det er ingen tvil om at det var de rød-grønne som løftet bevilgningene, og det følges opp. Det skulle bare mangle at man ikke var fornøyd med det. Så er det sånn at det skapes usikkerhet ved at man ikke kommer i gang slik det er tenkt her. Poenget er også at det ikke har skjedd noen annen økning enn en kostnadsøkning på Helgelands-prosjektet. Det som i det hele tatt har skjedd, er at det har blitt en forsinkelse, og nå legger man opp til en ytterligere forsinkelse. For det er ikke bare i sør det er en utfordring, det ligger også en utfordring i nord. Da det var anbudsåpning der, manglet det 450 mill. kr for å fullføre nordpakken, og Vegpakke E6 Helgeland gjelder hele pakken selv om det ble delt opp i to behandlinger i Stortinget. Så det ligger jo fortsatt en stor usikkerhet knyttet til om pakkene blir som man hadde tenkt i nord, med bakgrunn at det mangler 450 mill. kr, eller om man kan forvente at det blir en helt annen pakke som til slutt blir løsningen. Det er i hvert fall ting som skaper stor usikkerhet knyttet til prosjektene som ikke er startet opp ennå i nord, og som står på vent. Da er spørsmålet: Når vil statsråden avklare de 450 millionene?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Konkurranseevnen i næringslivet er avhengig av bedriftenes evne til kontinuerlig innovasjon og fornyelse. Gode klynger som tilrettelegger for samhandling mellom bedrifter, kunnskapsmiljøer, kunder, brukere og internasjonale nettverk påvirker innovasjonsevnen. Oslo Cancer Cluster er en slik klynge innen helseindustri, som nylig er blitt del av et prestisjetungt EU-samarbeid. Hvordan vil statsråden ta initiativ til å få på plass rammebetingelser tilpasset OCC og vekstpotensial i norsk helseindustri?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Takk for svaret så langt. Det er helt rett at det er mange som har besøkt dem, det er mange som har heiet på dem, og det er god tilgang på kortvarig prosjektstøtte. Men da Trond Giske var næringsminister, så han at NCE ikke var tilstrekkelig til å bygge opp nye sterke klynger, så da ble det innført GCE innenfor miljøer som hadde globale perspektiver på verdiskaping. For Norge er det spesielt viktig at vi klarer å styrke oss der vi er konkurranseutsatt, og det gjelder i aller høyeste grad innenfor helseindustrien. Så vidt jeg vet, blir det ikke startet nye GCE-er, de vant ikke fram i første runde, beklageligvis, men det er akkurat den typen støtte de ville ha trengt, med tanke på at det tar såpass lang tid å bygge opp en næring som vi alle er enige om har et stort potensial. Spørsmålet er: Vil man ta initiativ til noe tilsvarende GCE? Vi har tre slike klynger, men vi trenger flere, spesielt innenfor helseindustrien.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Nå skal ikke jeg ta opp dette, men når det gjelder GCE, var det så vidt jeg vet, Trond Giske som foreslo det, mens det ble etablert etter at vi skiftet regjering. Det er gledelig hvis man fortsetter å prioritere den type programmer for akkurat den støtten, men det er nå det er kommet innenfor et EU-prosjekt, det er nå det er kjørt, så det er utrolig viktig at vi klarer å gi forutsigbarhet for denne næringen. Å utvikle legemidler tar lang tid, og man trenger tilpasset støtte. Vil næringsministeren også klare å se de særegne behovene som er knyttet til helseindustri, og så løfte dem opp? Og: Hva er de viktigste trekkene ved helseindustrien, slik næringsministeren ser det?
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Som næringsminister er jeg veldig glad for å konstatere at Norge har sterke fag- og teknologimiljøer som også hevder seg innenfor helseområdet. Regjeringen er opptatt av næringsrettet forskning og innovasjon for å sikre Norge et bredere grunnlag for verdiskaping. Legemiddelindustrien er en global og kunnskapsbasert næring, og selv om norsk legemiddelindustri er liten i global sammenheng, har vi flere spennende bedrifter, og miljøet rundt Oslo Cancer Cluster er helt sentralt. Helse og omsorg er et næringspolitisk satsingsområde for regjeringen, slik det går fram av langtidsplanen for forskning og høyere utdanning og regjeringens handlingsplan for oppfølging av HelseOmsorg21-strategien. Satsing på kunnskap og forskning er helt avgjørende for utviklingen av helseindustrien. Regjeringen har siden den tiltrådte, økt bevilgningene til næringsrettet forskning kraftig. En betydelig del av midlene til næringsrettet FoU går til helseområdet. Av SkatteFUNNs samlede portefølje, som var på 5 819 prosjekter, var hele 480 innenfor helseområdet, og disse beløp seg til nesten 2 mrd. kr. Bevilgningene til helseforskning i 2015 innenfor BIA utgjorde 128 mill. kr, dvs. 25 pst. Det var i alt 54 innovasjonsprosjekter. Tilsvarende utgjør helseprosjekter en stor andel, innenfor FORNY2020. Også innenfor Innovasjon Norges ordning for offentlige forsknings- og utviklingskontrakter støttes en rekke helseprosjekter. Dermed styrker vi også grunnlaget for ny kunnskapsbasert næringsvirksomhet, som helseindustri og legemiddelutvikling. Det er viktig for Norge å skape og beholde FoU-miljøer som gjør at vi tiltrekker oss attraktive samarbeidspartnere fra andre land. Dette gjelder ikke minst innenfor helse- og legemiddelforskning. Den generelle styrkingen av den offentlige forskningsinnsatsen som regjeringen har gjennomført, er med på å styrke miljøet rundt Oslo Cancer Cluster. Dette er med på å legge grunnlaget for videre utvikling av medisinsk behandling og tilhørende næringsvirksomhet innenfor kreftområdet i Norge. Jeg hadde nylig gleden av å besøke Oslo Cancer Cluster, og bredden av aktiviteter er imponerende, med innovative bedrifter og spennende forskningsmiljøer i flotte og inspirerende omgivelser. Oslo Cancer Cluster er tatt opp i det nasjonale klyngeprogrammet og har hatt status som et Norwegian Centre of Expertise siden juni 2007. De mottar en årlig støtte på 5 mill. kr gjennom programmet. I det nye statsstøtteregelverket, som Norge er forpliktet av gjennom EØS-regelverket, er det satt en grense på ti år for fasiliteringsstøtte til næringsklynger. Det betyr at støtten vil falle bort i 2017. Jeg har invitert Oslo Cancer Cluster til en dialog om videre drift, og de har også mulighet til å søke en rekke andre ordninger.