Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-10-11:
Representanten Hadia Tajik tar opp et tema som er en stor samfunnsmessig utfordring i Norge, nemlig hvordan vi skal bidra til at de nye landsmenn som er kommet til Norge, barna deres, de generasjonene som vokser opp som nordmenn, i større grad skal få innpass i samfunnet. Men i motsetning til interpellanten ser jeg at det skjer svært mye positivt i Oslo, og at det faktisk er slik at her kan andre lære av hovedstaden. Oslo-skolen preges utvilsomt av et stort mangfold, men det er samtidig et faktum at Oslo-skolen på svært mange områder ligger langt fremme også resultatmessig. Vi vet f.eks. at når det gjelder lesekartlegging og lesetester, er Oslo-skolen i ypperste klasse, og det til tross for det mangfoldet som finnes i Oslo-skolen. Utgangspunktet for denne interpellasjonen og deler av representanten Hajiks innlegg mener jeg kunne bidra til å tilsløre det som er realiteten i Oslo-skolen. Vellykket integrering handler jo om å ta alle elever, uavhengig av bakgrunn, på alvor og gi dem de samme mulighetene til å realisere sine evner og talenter som borgere i det norske samfunnet. Jeg er helt enig med representanten Tajik, som sier at det er like viktig med det sosiale som det faglige for at vi skal utdanne og danne hele mennesker i Norge. Vi vet jo også at det er ikke noen motsetning mellom trivsel og læring. Tvert imot, det er to faktorer som går hånd i hånd. Men Høyre er altså opptatt av at vi skal ha en skole som møter alle elever med like høye forventninger som elevene faktisk har til seg selv. Det er ingen selvfølge. Vi vet jo at forskning i Norge slår fast at elevene underpresterer fordi de ikke møtes med de forventningene som det er grunn til å stille til dem. Der tror jeg vi har en jobb å gjøre overfor de minoritetsspråklige som vi kanskje ikke møter slik de burde ha vært møtt, og at det faktisk er mulig å stille enda høyere krav til dem. Jeg mener at Oslo tok et veldig viktig grep i 2005 da man avskaffet norsk 2 og simpelthen samlet alle elever i samme norskklasse. Det er kanskje det viktigste grepet som har vært gjort på svært lenge, og som jeg tror på sikt skal kunne bidra til at vi i fremtiden får en samling ungdommer i skolen i Oslo og i kommunen som har det samme utgangspunktet faglig sett. Jeg tror også det er helt riktig, som både interpellanten og statsråden har vært inne på, at gode grunnleggende ferdigheter i norsk, lesing og skriving, er hovedinngangen til tilegnelse av kunnskap i alle andre fag. Skal man kunne bli en god samfunnsborger, vet vi at det er helt avgjørende at man må greie å orientere seg. Da er det de to ferdighetene som overstiger alle andre i forhold til betydning når det gjelder å skulle klare seg i samfunnet. Så mener jeg at Oslo kommune også har tatt et veldig godt grep når det gjelder Oslo-barnehagene, hvor de nå styrker overgangen mellom barnehage og skole, med en satsing på språkkunnskaper som gjør at man skal være sikker på at alle elevene, uavhengig av bakgrunn, stiller til skolestart i første klasse med det samme utgangspunktet. Det er også verdt å merke seg at Universitetet i Oslo nylig har publisert en undersøkelse som viser at andelen minoritetselever ikke er avgjørende for skolens resultater. Det er en svært oppmuntrende beskjed å få. Det betyr jo at Oslo-skolen må gjøre veldig mye rett. Jeg er glad for at statsråden nå slår fast at nærskoleprinsippet ligger fast, og at det er på andre måter vi må angripe den utfordringen som ligger i å få minoritetselever mer integrert og mer inkludert og mer med i skolen. Så har jeg lyst til å si til slutt at det er en viktig samfunnsdebatt det nå dras opp til, for Norge trenger den arbeidskraften som også våre nye landsmenn og deres senere generasjoner representerer. Det er derfor en utfordring, mener Høyre, at hele det norske samfunnet, og ikke minst arbeidslivet, tydeligere må signalisere at det er behov for alles arbeidskraft i fremtiden. Det vil kanskje kunne være det viktigste bidraget til å skape høyere skolemotivasjon også hos minoritetsspråklige, sånn at de skaffer seg den kompetansen som kreves for å komme seg ut i jobb.