Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Vi fortsetter et løp, et godt og offensivt løp, for å styrke den lokale velferden. Startskuddet gikk i september 2005. Gjennom noen få høstuker gjennomførte Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet et historisk løft for kommunesektoren, et løft som gav kommunene hele 5,7 milliarder kr mer. Det løftet var det første steget for å sikre den lokale skolen og bedre eldreomsorgen. Høyre sa nei til å være med på det løftet, Venstre sa nei, og Kristelig Folkeparti sa nei. De ønsket ikke et ekstra løft, de ønsket ikke at f.eks. Sandnes skulle få 33 mill. kr ekstra i forhold til opplegget til Bondevik II-regjeringen – men legg merke til: I dag sier de ja, i dag bygger de på det samme økonomiske opplegget som vi sørget for at kommunene fikk i 2006. Et halvt år med ny regjering har gjort at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre sier ja. Den nye regjeringen har mange gode resultater å vise til, og noen er oppsiktsvekkende. Ett av de oppsiktsvekkende resultatene er at de tidligere regjeringspartiene ser behovet for en ny og offensiv satsing i kommunal sektor, og at de har lagt seg på de samme rammene som vi har gjort. Det er bra, og det er positivt. Politikken virker. I går offentliggjorde SSB tall som viser at kommunene har prioritert den lokale velferden. De brukte nominelt 7,9 pst. mer på barnehage, skole, helse og omsorg sammenliknet med første kvartal i 2006. La oss ta barnehagesektoren: Ressursinnsatsen til kommunene har økt med 17,4 pst. Grunnskole: 6,5 pst. Kommunehelsesektoren: 3,1 pst. Pleie- og omsorgssektoren: 6,3 pst. Kommunene har vist at de prioriterer lokal velferd, og det er en reell vekst vi ser. Korrigert for pris og lønnsvekst er veksten på hele 475 pst. i forhold til disse viktige og grunnleggende velferdstilbudene. Dette er veldig bra, og det viser at politikken virker. Takket være regjeringsskiftet og den opptrappingen som vi har startet, vil kommunene samlet få en vekst i frie inntekter på rundt 8 milliarder kr i løpet av to år. I tillegg til veksten i frie inntekter kommer det øremerkede satsinger på 2–2,5 milliarder kr. Kommunalkomiteen har vært på to innenlandsreiser i vårsesjonen. Vi har vært i Akershus, og vi har vært i Finnmark. Det har vært to gode reiser. Vi har møtt folk som har hatt stort engasjement for sitt lokalsamfunn, som har pekt på lokale utfordringer og de mulighetene som finnes. Utfordringene og mulighetene for f.eks. Karasjok og Ullensaker, som vi har besøkt, er ganske forskjellige, og dette er kun to av 431 kommuner i våre 19 fylkeskommuner. Kommunene Karasjok og Ullensaker er svært ulike, både når det gjelder geografi, areal og folketall. Over halvparten av kommunene har mindre enn 5 000 innbyggere, og det er kun 12 kommuner i Norge som har over 50 000 innbyggere. Vi har kommuner som er større enn fylker. Derfor er det ikke mulig å snakke om den typiske norske kommune. Det finnes ikke noen entydig mal å plassere kommunal sektor inn i. Kommune-Norge er et mangfold, det er et mangfold av kommuner og av folkevalgte. Måten vårt land er organisert på, gjør at vi også får et mangfold av løsninger. Det er tusenvis av lokale folkevalgte som hver dag prøver å finne løsninger for sitt lokalmiljø. Det arbeidet er helt avgjørende for utviklingen av Norge. Et levende lokaldemokrati er grunnsteinen i folkestyret, og det er en forutsetning for den tilliten vi har til det nasjonale folkestyre i Norge. Det snakkes ofte om velferdsstaten, mens vi egentlig burde snakke om velferdssamfunnet, for mange av de velferdsordningene som vi har i Norge, har kommet nedenfra, blitt kopiert av andre og så blitt nasjonal politikk. Lokaldemokratiet har vært en veiviser i utviklingen av velferdssamfunnet. Derfor er det så bra at denne regjeringen ikke bare skryter av kommunal sektor, men også følger opp ord med handling. For skal vi klare å utvikle velferdssamfunnet vårt på en effektiv og tilpasset måte, må rammevilkårene for kommunene være på plass, og de må få frihet til å velge lokalt hvordan midlene skal brukes. Derfor er det så viktig at hovedveksten i de kommunale inntekter med den nye regjeringen er kommet som frie midler. Regjeringen har tro på og viser tillit til det lokale vettet. Det er et bredt flertall i komiteen som understreker viktigheten av det lokale folkestyret. Alle, fra Høyre til SV, står bak den klare formuleringen at man for å oppnå likeverdige tjenester over hele landet må ha en «offentlig sektor basert på fellesløsninger, gode lokalsamfunn og et levende folkestyre». Den lange fellesmerknaden som de tidligere og de nåværende regjeringspartiene står sammen om, er en stor tillitserklæring til Kommune-Norge. Det er bra at vi gjennom komitearbeidet har stått nesten samlet om å gi honnør til kommunene og få fram hvor viktige de er for å løse de utfordringene vi står overfor rundt omkring i Norge. Mens Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sier ja til gode, ubyråkratiske ordninger, nærmest skriker Fremskrittspartiet etter mer statlig byråkrati. Fremskrittspartiet viser med sin innstilling etter min mening null tillit til det lokale vettet. Fremskrittspartiet tar til orde for en stykkprisfinansiering, og nå med nyvinningen «differensiert stykkprisfinansiering». Hvordan skal denne stykkprisfinansieringen fungere? Skal det sitte noen byråkrater og beregne øremerkede tilskudd til skoler i enhver grend rundt omkring i hele landet? Det vil bli et enormt byråkrati. Fremskrittspartiet viser gjennom sin innstilling en overdreven tro på at man kan sitte i Oslo og se hvordan man best kan løse utfordringene i Harstad. Hovedforskjellen på Fremskrittspartiet og regjeringspartiene i forbindelse med kommuneproposisjonen er at mens Fremskrittspartiet sier ja til byråkrati, sier regjeringspartiene ja til lokaldemokrati. I 2006 har kommunal sektor ca. 260 milliarder kr i inntekter, hvis man regner alle inntekter som kommunal sektor har. Gjennom komiteens arbeid har vi nå pekt ut retningen når det gjelder kommunenes økonomiske rammer for 2007, hvordan fordelingen av disse midlene skal være, hvor mye som skal være øremerket, hvor mye som skal være fritt, og hvor sterk veksten skal være for å oppnå en velfungerende kommunal sektor i hele landet – en kommunesektor som skal bidra til å nå Regjeringens mål om sosial og geografisk utjevning. Regjeringens mål er at alle, uansett bosted, uansett bakgrunn, skal ha gode, grunnleggende velferdstjenester der de bor. Når vi velger å bruke så mye midler på én sektor, er det viktig at man kan føle seg trygg på at satsingene gir resultater. Derfor er det så godt å se de ferske tallene fra SSB som viser at man gjennom handling og gjennom det historiske løftet har klart å starte opptrappingen med å styrke den lokale velferden. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har startet et løp – vi har foretatt første veksling, og vi ligger godt an i løypa.