Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-04-07:
Veterinærutdanningen og veterinærmiljøets framtidige tilknytning har vært en het sak i mange år. Det er mange grunner til dette. Det er stor underkapasitet på utdanning for veterinærer i Norge. Det årlige behovet er på omtrent det dobbelte av den kapasiteten på 60 veterinærer som vi har i dag. Det er tverrpolitisk enighet i komiteen om at en utdanningskapasitet på 90, slik departementet foreslår, er et fornuftig framtidig nivå. Dette antas å gi en dekning på ca. 75 pst. av forventet behov. Denne økningen i antall studenter samt det faktum at klinikksituasjonen ved dagens veterinærhøgskole er kritisk dårlig i forhold til moderne krav, gjør at investeringsbehovet er stort, og det trengs avklaring. Det er en stor, strategisk viktig beslutning for veterinærmiljøet som skal tas. Utdanningens og miljøets framtidige utvikling vil bli preget av den løsning som velges. Det er stor enighet om at miljøet er for lite til å fortsette som eget, selvstendig miljø. Den stortingsproposisjonen vi i dag behandler, har derfor både blitt varslet og ventet på i lang tid. Valget er snevret inn til å stå mellom å videreutvikle veterinærmiljøet med utgangspunkt i dagens lokalisering på Adamstuen og en sammenslåing med Universitetet i Oslo, eller flytting til og sammenslåing med Universitet for miljø- og biovitenskap på Ås. Dette dreier seg derfor om å lokalisere et miljø innenfor pressområdet i Oslo-regionen. Dette er ikke distriktspolitikk. Det synes også å være stor enighet om at Regjeringens forutsetning, at Norges veterinærhøgskole og Veterinærinstituttet skal holdes sammen som ett miljø, er fornuftig og ønsket. I Høyre finner vi det imidlertid sterkt kritikkverdig at Veterinærinstituttet knapt nok nevnes eller er blitt hørt som selvstendig miljø i prosessen. Dette er ikke bra. Det er også enighet om at Regjeringen ikke har presentert Stortinget for verken den billigste eller den samfunnsøkonomisk mest lønnsomme beslutningen. Blir det som Regjeringen ønsker tilslutning til, påføres samfunnet og universitets- og høgskolesektoren en beregnet ekstrakostnad på 1 214 mill. kr. Regjeringen sier i proposisjonen at «Samfunnsøkonomisk er lokalisering på Ås og samorganisering med UMB ikkje det mest lønsame alternativet, også i vurderingar der salsverdien av eigedomen på Adamstua er inkludert». Når dette er sagt, tror jeg også en har oppsummert det det er enighet om i denne saken. Fra Høyres side mener vi det er en oppsiktsvekkende tynn proposisjon som presenteres i en så vidt viktig sak, og den bærer preg av at det er en hestehandel internt i Regjeringen og ikke veterinærmiljøets beste som er i fokus. De tall og analyser man henviser til, er til dels flere år gamle. Kostnadsanslagene gjenspeiler, mistenker vi, ikke dagens kostnadsnivå, og saken etterlater seg ekspertuttalelser som spriker. Flertallet av ekspertuttalelser er for en sammenslåing med Universitetet i Oslo. Til å være en sak av stor strategisk betydning er det altfor mange spørsmål og problemstillinger som ikke er blitt besvart eller belyst med denne proposisjonen. Det alvorligste med hele saken er at Regjeringen presenterer en «løsning» for Stortinget uten selv å ta noen konsekvenser av sin egen beslutning. Konsekvensene og regningen sender man til en framtidig regjering på et særdeles tynt grunnlag. Man selger dette inn som at NVH og VI skal flyttes til UMB på Ås, og man skaper selvfølgelig forventinger om at noe da også skal skje. Skal man holde seg til det som står i proposisjonen - og det bør man vel - kommer det ikke til å skje noe særlig på mange år. Man setter hele veterinærmiljøet på vent. Regjeringen sier nemlig at «Realisering av ny bygningsmasse på Ås vil ikkje endre Regjeringa si prioritering av nye bygg i universitets- og høgskolesektoren». Dette gir mange refleksjoner. Det ville ha blitt ramaskrik hos dem som allerede er prioritert, om man hadde rørt denne prioriteringen. Med dagens bevilgningstakt er det mange år fram til bygging kan starte opp. Dessuten synes det som om man på denne måten har klart å skjerme beslutningen fra en debatt om hvordan dette faktisk vil påvirke alle andre, foreløpig uprioriterte byggebehov i sektoren. Det er åpenbart at en ekstrakostnad på 1,2 milliarder kr - og jeg gjentar: som vi i Høyre frykter vil bli langt høyere - vil komme til å forskyve andre behov langt inn i framtiden. Debatter som denne har lett for å gå rett ned på detaljer. Da mister man det strategiske. Regjeringen presenterer oss for en beslutning som ikke er den mest økonomiske og heller ikke den samfunnsøkonomisk beste løsningen. Da burde det være krystallklart og entydig at man har en løsning som er faglig og strategisk åpenbart best. Det har man heller ikke. Ser en historisk på dette, er det liten tvil om at en flytting til UMB på Ås for 20 år siden ville ha blitt sett på som naturlig. For ti år siden ville nok visse krefter ha ropt et varsko. I dag er flertallet i veterinærmiljøet, enten det er ved selve NVH/VI eller i Veterinærforeningen, imot, og om åtte til ti år, når denne flyttingen skal iverksettes, vil kanskje ingen forstå den. Jeg har derfor prøvd å forstå hvilken utvikling veterinærfaget er inne i. Det strategiske i beslutningen og det som er avgjørende på sikt, er om veterinærutdanningen og miljøet skal være medisinsk orientert eller produksjonsorientert. Underliggende dette ligger det viktige, sentrale samfunnsspørsmål som hvordan vi best oppnår mattrygghet og beredskap i forhold til folkehelse etc.. Da Mattilsynet ble lokalisert til Adamstuen, var nærhet til VI et viktig argument. Nå flyttes VI uten at dette kommenteres med et ord. Det er et paradoks. Den historiske trenden er tydelig: Veterinærfaget går i medisinsk og diagnostisk retning. Blant nyutdannede veterinærer vil ikke mer enn 15 til 20 veterinærstudenter kunne forvente å jobbe innenfor husdyrsegmentet. Resten vil jobbe med alt fra folkehelse og mattrygghet til familie- og sportsdyrsegmentet. Prognosene framover tilsier at dette tallet kanskje går enda lavere. Er dette riktig, vil den eneste fornuftige beslutning i dag være at man sikrer NVH/VI plassen på prioriteringslista over bygg i UH-sektoren, og så presenterer man Stortinget for en oppdatert strategisk og kostnadsmessig konsekvensanalyse den dagen man er beredt til også å ta de mer kostnadsmessige konsekvensene ved den beslutning man legger fram. Sett på bakgrunn av varslede behov for vitenskapelig utstyr, vedlikehold og investeringer i bygg er det påfallende hvor lite en hører fra resten av sektoren i forhold til denne beslutningen. Ligger det en tro på at en sareptakrukke skal dukke opp på ett eller annet tidspunkt i framtiden her? I stedet gjør flertallet i sine merknader omtrent alt galt. Ekspertutvalg kan brukes til så mangt. Norum-utvalget er sitert mange ganger i denne saken. Det som ikke siteres fra flertallets side, er at Norum-utvalget også sa at det samtidig med en beslutning måtte vedtas «forpliktende og stramme bevilgningsplaner», og at organisatorisk samorganisering måtte skje raskt. Dette gjenspeiler selvfølgelig at fusjonsprosesser er kompliserte. Motkreftene er alltid der, og de vil trives i uavklart farvann. I stedet går flertallets merknader i motsatt retning. Man gjentar at institusjonene skal fortsette som selvstendige institusjoner og strammer det ytterligere til med å si at det «legges til grunn at veterinærutdanningen videreføres som et helhetlig profesjonsstudium». Videre henviser flertallet til brev fra departementet og sier at institusjonene skal gå inn i samorganiseringen på en konstruktiv måte. Med respekt å melde ville jo en annen forutsetning være meningsløs. Flertallet henviser også til at «samorganiseringen skal ledes av et interimsstyre som har tillit og legitimitet i alle de etablerte fagmiljøene» - gode forsetter alt sammen, men dette dreier seg om mange ladede begrep som «likeverd», «tillit» og «legitimitet». Når man begynner å ta beslutninger og grep som berører menneskers hverdag, frykter jeg at dette interimsstyret enten blir det som på engelsk kalles «a lame duck» - altså ikke til annet enn pynt - eller tar makten i egne hender, og da vil konfliktene komme. En ventetid på åtte til ti år til miljøene faktisk skal begynne å fungere sammen er en evighet når en har med slike prosesser å gjøre. Risikoen er åpenbar for at dagens sterke og vitale veterinærmiljø forvitrer og splittes i prosessen. Det er ikke naturlig å konkludere i en sak som har så stor strategisk betydning for flere miljøer når saksgrunnlaget og analysene er mangelfulle. Det er de i denne saken. At det henvises til at det gjennom spørsmål fra komiteen til departementet har kommet svar som utfyller en del av dette, er ikke tilfredsstillende Risikomomenter og analyser spriker i flere retninger, og vi vet at flertallet av ekspertuttalelser går i retning av en samorganisering med UiO. Derfor vil jeg ta opp Høyres forslag til vedtak og henstille Stortinget til å gå for at man sender saken tilbake til Regjeringen, dog med den forutsetning at NVH/VI-miljøet settes på Regjeringens prioriteringsliste for bygginvesteringer.