trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-12:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Når det gjelder denne saken, har det også vært et problem at ambassaden i Nairobi mente at bare denne herren kom til Nairobi og giftet seg, ville jenta få nytt visum. Hvis man først kom til Norge og var gift, ville det være veldig enkelt å få oppholdstillatelse. I mellomtiden skiftet de leder ved ambassaden i Nairobi, og vedkommende hadde et helt annet syn. Mener statsråden at det er akseptabelt at man ved ambassaden har forskjellige meninger og villeder folk som prøver å gjøre det beste ut av en situasjon, og prøver å leve opp til det myndighetene sier de skal gjøre?
Johnny Hult (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I Elverum kommune ble for kort tid siden en ulv skutt av en elgjeger. Skuddet falt fordi jegerens jakthund ble angrepet av to ulver, og jegeren hevder det var en nødvergesituasjon. Ser statsråden, på generelt grunnlag, at det er nødvendig å likestille hund med bufe når det gjelder nødvergeretten?»
Johnny Hult (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker for svaret. Vi er klar over at det er en ulvetelefon, og at man har muligheten for å ringe og få beskjed om hvor ulver befinner seg. Nå er det engang slik at det faktisk finnes mange ulver som ikke går under den radiomerkingen. Det er ikke mer enn seks dager siden det ble kjørt i hjel en ulv som ingen visste hvor kom fra. Dette er en generell problemstilling, som år etter år dukker fram under jakta. Jegere velger å ikke jakte framfor å jakte med hund. Jakt er en nødvendig ressurs i dag. Vi har en pålagt plikt til å forvalte vår viltstamme. Jeg synes at jegerne og alle de som er berørt av dette, trenger en fornuftig – og klar – avklaring av hva som egentlig rår og går av slike regler. Det må jo være en feil at hvis du står og ser på at hunden din blir spist opp, får du betaling for det, mens hvis du prøver å gripe inn og kommer i skade for å ta livet av et rovdyr, blir du straffet. Det må være ganske klare regler. Så jeg vil anmode om følgende: Vi vil gjerne ha et lovverk som er så tydelig at alle og enhver har noe konkret å forholde seg til når det gjelder det med nødverge.
Johnny Hult (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker for svaret. Vil da statsråden kunne love at problematikken vedrørende jakthunder og eventuelt nødverge i forbindelse med rovdyr vil bli en del av den meldingen, siden den ikke var det i den forrige?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I innstillingen til klimameldingen støtter stortingsflertallet, alle partier unntatt Fremskrittspartiet, målsettingen i St.meld. nr. 54 for 2000-2001 om å forhindre frigjøring av klimagasser fra store karbonlagre i myr. Hva har Regjeringen gjort for å følge opp sine målsettinger så langt, og hvilken kost-nytte-effekt ligger til grunn i arbeidet?» Jeg er spent på svaret.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Etter Fremskrittspartiets syn bærer hele klimadebatten preg av at både Regjeringen og stortingsflertallet har stukket hodet ned i myra og ikke fått det opp igjen. Det er et faktum at flere og flere forskere er kritiske til FNs klimapanels dystre spådommer om at det er menneskeskapt aktivitet som medfører klimaendringene. Nylig har svenske forskere påstått at det ikke er nok olje i verden til å få en global oppvarming. Det er også canadiske forskere som er kritiske til framgangsmåten til FNs klimapanel og de spådommer som de kommer med, og de viser til, som mange, mange andre forskere har gjort, at klimaet har endret seg gjennom tidene, og at kloden ikke er en klimastatisk planet. Og det er et faktum at hele Kyoto-avtalen henger i det blå, i og med at den ikke er ratifisert av mange nok land, og sannsynligvis ikke vil bli det. Så spørsmålet: Vil statsråden sørge for at det blir en ny behandling av klimaspørsmålet, eller vil Regjeringen kjøre i samme retning som før, helt uavhengig av hva som skjer ellers i verden, dersom ikke Kyoto-avtalen blir ratifisert av mange nok land?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det som vel har fått fart i denne debatten den senere tid, er den aktiviteten som har vært på sola. Dette er noe vi i Fremskrittspartiet lenge har kjent til og vist til mange ganger i denne salen, og vi har blitt latterliggjort både av regjeringspartiene og av Regjeringen i så måte. Det er gledelig at enkelte utenfor Fremskrittspartiet nå begynner å se det samme som vi, og da tenker jeg ikke på forskere, men f.eks. på stortingsrepresentant Leif Frode Onarheim fra Høyre, som etter et oppslag i NRK Dagsrevyen sa at dette var ny informasjon for ham, og at dette var verdt å lytte til. Med andre ord: Også innenfor statsrådens eget parti er det folk som begynner å så tvil om FNs klimapanels dystre spådommer. Det vil, som Onarheim også påpekte, ha alvorlige konsekvenser for næringslivet dersom man kjører en ensidig særnorsk politikk på området. Vil statsråden snarest sørge for at norsk industri og næringsliv får like konkurranseforhold med hensyn til utslipp av såkalte klimagasser, som industri og næringsliv i land man konkurrerer med?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg har følgende spørsmål til landets miljøvernminister: «Sur nedbør har i mange år ført til at de fleste vann og vassdrag på Sørlandet har vært tilnærmet fisketomme. De senere år har situasjonen imidlertid endret seg positivt, og fisken er kommet tilbake flere steder der det tidligere var helt fisketomt. Den positive utviklingen skyldes i stor grad intensiv kalking. Men fortsatt er vannkvaliteten i flere vann og vassdrag i Agder ikke god nok med hensyn til pH-verdien. Hvordan vurderer statsråden det fremtidige behovet for kalking i vann og vassdrag på Sørlandet?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker for et for så vidt greit svar. Forsuring av vann og vassdrag har vært et av Norges mest alvorlige miljøproblemer, spesielt har det vært et betydelig miljøproblem på Sørlandet. Kalking av vann og vassdrag på Sørlandet har vært helt avgjørende for å bedre vannkvaliteten. Det er få miljøtiltak som gir så mye tilbake som nettopp kalking. Statsråden var inne på hvor stort areal som dekkes av kalkingstiltak i dag, og sa at det er redusert fra en tredjedel til en åttendedel av Fastlands-Norges areal. Men det er fortsatt slik på Sørlandet at det er en del områder hvor det ikke blir foretatt kalking, og den sure nedbøren har fortsatt en stor negativ effekt der. Jeg vil gjerne spørre statsråden hvordan han ser på dette med å kalke flere steder der det i dag ikke blir kalket.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-11-12:
Jeg takker for svaret. Statsråden vet sikkert at det ikke bare er Trøndelag som har sin nidelv. Det største vassdraget i Aust-Agder heter også Nidelva, og det er faktisk en elv som i sin tid var en av Sør-Norges aller beste lakseelver. Men på 1960- og 1970-tallet ble både laks og andre fiskeslag tilnærmet utryddet på grunn av surt vann i Nidelva. Men i dag er altså laksebestanden sakte på veg opp igjen, og det skyldes iherdig innsats fra både grunneiere, kraftverkseiere og andre interessenter. Men så er det slik at vannkvaliteten med hensyn til pH-verdi er et meget stort problem i de nedre og lakseførende deler av Nidelva, fordi denne delen av vassdraget ikke kalkes i dag. Det jobbes nå intenst lokalt for å få i stand kalking i de nedre deler av Nidelva. Og da er mitt spørsmål til statsråden: Er statsråden villig til å se nærmere på det arbeidet som nå blir gjort i Nidelva, og vurdere hva han eventuelt kan bidra med for å få kalket Nidelva og få laksen tilbake i Nidelvvassdraget?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-11-12:
«Laksefiske i Iddefjorden er regulert i en egen konvensjon mellom Norge og Sverige. Gjeldende regelverk skiller seg ut i forhold til norske regler. I dag foregår det et utstrakt fiske med fast redskap fra 10. mai til 15. august, som reduserer mengden laks i elvene. Hva kan statsråden gjøre for å få fortgang i revidering av konvensjonen mellom landene, og vil det legges føringer for å få en tilnærmet norsk lakselov også i Iddefjorden?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-11-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret og for hans personlige engasjement i samarbeid med lokale fiskeforeninger for å få fjernet oppdrettsfisk med Gyrodactylus salaris. Han har gjort en særdeles viktig jobb, og den har vært forbilledlig, særlig med sikte på den langsiktige forvaltningen av laksebestanden i søndre Østfold. For å ha en bærekraftig laksebestand har lokale fiskeforeninger faktisk innført omfattende selvpålagte restriksjoner i forhold til andre vassdrag i Norge. Det gjelder f.eks. maksimalt antall fisk som man kan fiske pr. person pr. sesong, og antall fisk man kan fiske pr. døgn. Det gjelder også fredning av stille partier i elvene. Tiltakene er nytteløse om f.eks. garnfiske i fjorden ikke er underlagt noen som helst tilsvarende restriksjoner eller regler. I dag tillates det fiske med fast redskap i 63 døgn i fjorden, mens tilsvarende for andre, langt større vassdrag i Norge er 36. Mitt spørsmål er: Vil statsråden påse – selv om han har sagt litt om det – at konsesjoner og fiskesesong tilpasses norske forhold for å sikre bestanden i fjorden på lang sikt?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-11-12:
Det har jo over lengre tid vært forholdsvis lave gytetall. Det skyldes for det første bl.a. at Iddefjorden har fått flere fiskere, men også mer fiske med fast redskap og da oftest krokgarn, som statsråden her nevner. Denne type fiske reduserer antall gytende fisk til Tista, som er en ny lakseelv i Iddefjordområdet, men også til Enningdalselva. Store prosjekter med utsetting av fisk har jo foregått i mange år. For det andre utgjør elvas beliggenhet – nær store befolkningsgrupper – et stadig større press på fiskeressursene. Det er et klart ønske om at statsråden, som engasjerte seg så forbilledlig når det gjaldt å bli kvitt «gyroen» i Enningdalselva, kanskje også engasjerer seg personlig i forhold til svenske myndigheter for å få revidert konvensjonen i tråd med de reglene som gjelder for Norge generelt, og særlig også i forhold til den type redskap som kan nyttes, og i forhold til antall dager som man kan fiske. Så mitt spørsmål er om statsråden personlig vil engasjere seg i forhold til denne saken.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
På vegne av Per Erik Monsen, Øyvind Korsberg, Øyvind Vaksdal og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om å evaluere effekten av hydrofluor-/perfluorkarbon-avgiften(HFK/PFK-avgiften) (HFK/PFK-avgiften)
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
På vegne av representanten Bjørn Jacobsen og meg selv vil jeg fremme forslag om klarere retningslinjer for situasjoner hvor norske soldater stilles under andre lands kommando i internasjonale militæroperasjoner.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Det går jo i alle fall an å ha to tanker i hodet samtidig. Jeg vil bare påpeke hva en enstemmig komite sier i sine merknader når det gjelder forhold som påvirker villlaksen: «Oppvekstforholdene i Atlanterhavet – naturlige variasjoner.» Dette har sammenheng med temperatur osv. og med hvor mye fisk som svømmer der, og som har laks på menyen. Og videre: «Forsuring av vassdrag som følge av sur nedbør.» Vi kjemper jo en evig kamp om å få lov til å kalke vassdragene der det er nødvendig. Uansett hvilken regjering det er som sitter med makten, så kutter man i disse budsjettene. Det gjelder også arbeiderpartiregjeringer. Vannkraftutbygging påvirker villaksen. Men nå har jo stortingsflertallet ganske klart sagt fra at det er slutt på de store utbyggingene av vannkraft, så det skjer vel neppe noen nye tiltak. Men man har i alle fall høstet mye kunnskap når det gjelder å ta vare på laksen i de vassdragene man bygger ut. Man har Gyrodactylus, som lever i ferskvann. Man kan iallfall ikke gi oppdrettsnæringen spesielt mye skyld for det. Det er vel mer uforsiktighet av dem som ferdes i de ulike vassdragene, som sprer smitten. Man har lakselus – en helt naturlig ting. Men i en del områder påfører oppdrettsnæringen mer lakselus enn det som er normalt, og her kan man gjøre noe for å bekjempe det. Rømning av oppdrettslaks er helt klart et ansvar som oppdrettsnæringen har, og som oppdrettsnæringen bør og skal gjøre noe med. Man har andre fysiske inngrep i vassdrag, og man har beskatning. Med andre ord: Det er mange forhold som påvirker villaksen, ikke bare oppdrettsnæringen, som en næringsfiendtlig Gunn Karin Gjul tar til orde for.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Det er helt riktig at rømt oppdrettslaks er uheldig, og at det på en måte er miljøkriminalitet. Men det jobbes med en utredning om merking av oppdrettslaks, og vi synes det er riktig å avvente den utredningen. Jeg er litt forundret over at regjeringspartiene ikke vil vente til den utredningen er ferdig, som skal komme i løpet av året. For da vil man kunne vurdere alle mulige hensyn som man må ta i en slik sak. Det ene er hvem som skal bære ansvaret for kostnadene. Om det er oppdrettsnæringen som skal gjøre det, må vi iallfall få vite hva prisen vil bli før man pålegger oppdrettsnæringen en slik utgift. Det andre er hvilken type merking man skal ha. Det tredje er at vi må ta dyreetiske hensyn, altså hvordan laksen reagerer på en slik merking. Det går også på hvilken type merking man har. Vi stiller oss ikke avvisende til det, men vi vil avvente den utredningen som skal komme.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg har ikke tenkt å legge meg på det lave nivået som representanten Langeland legger seg på i denne saken. Jeg synes det er godt gjort å trekke både Lenin og for så vidt Carl I. Hagen inn i en debatt som gjelder villaksen. Det er ikke slik at vi nødvendigvis er på lag med FHL, havbruksnæringen. Men vi tar hensyn til de innspillene som de kommer med, akkurat på samme måte som SV tar hensyn til de innspillene de får fra alle de statsstøttede naturvernorganisasjonene som driver en aktiv lobbyvirksomhet her i huset. Det er ikke korrekt når representanten Langeland sier at 630 000 laks har rømt. Av de 630 000 oppdrettsfiskene som rømte i fjor, var 200 000 ørret. Som jeg startet med å si som svar på replikken fra representanten Gunn Karin Gjul, må man ha flere tanker i hodet samtidig. Dette er en næring som utgjør en enormt stor verdiskaping i Distrikts-Norge. Den er også en stor næring når det gjelder nasjonal verdiskaping. I veldig mange festtaler blir det sagt at det er denne næringen som skal overta etter olje- og gasseventyret. Hvilke forhold skal vi legge til rette for for denne næringen? Hadde jeg trodd at arealvern var veien å gå for å sikre villaksen, hadde vi gjort det. Men det er ingen ting som tyder på det. Man har hatt 13 år med midlertidige sikringssoner, som er arealvern. Departementet skriver i et brev at man har ikke høstet noen erfaring av det. Å innføre mer arealvern er ikke veien å gå.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg vil starte med å sitere litt fra Innst. S. nr. 168 for 1999-2000 om vern og bruk i kystsonen, som ble behandlet her i salen i 2000. Der skriver Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre i sine merknader at de «mener det er viktig at alle sider ved kystverneplanen blir belyst. Flertallet viser til at havbruksnæringen har et betydelig utviklings- og markedspotensiale. Næringen har en stor betydning for norsk økonomi og distriktsutvikling. Flertallet viser til at flere kystsamfunn i dag er helt avhengige av oppdrettsnæringen, og avhengigheten vil trolig øke i årene som kommer». Videre står det: «En videre positiv utvikling av næringen vil bl.a. være avhengig av tilgang på egnet sjøvolum/areal.» Da må jeg stille representanten Konglevoll spørsmålet: Hva kommer Arbeiderpartiet til å gjøre for at denne målsettingen som jeg refererte til, skal opprettholdes? Jeg vil også få stille spørsmålet: Hva er den faglige begrunnelsen for de grensejusteringene som Arbeiderpartiet har gjort? Hvorfor er det slik at noen oppdrettsanlegg har kommet utenfor sonen, mens andre har kommet innenfor sonen? Og jeg viste i mitt innlegg til Kvænangen, som et eksempel. Jeg bad om å få en begrunnelse for hvorfor Kvænangen er havnet i det beskyttelsesregimet som det legges opp til. Til slutt: Det står i IV i forslaget til vedtak i Innst. S. nr. 134 at det «må gis en rimelig kompensasjon til eiere av oppdrettsanlegg som må flytte ut». Da vil gjerne jeg – og sikkert også eierne – i klartekst vite hva dette betyr.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg kunne brukt litt av mitt innlegg til å sitere en del avisartikler der representanten Onarheim har vært ute og tenkt positivt om dette med å avstå fra å innføre et passivt arealvern, men det skal jeg ikke gjøre. Representanten Onarheim sa i sitt innlegg at for hver grensejustering har faglige vurderinger blitt tillagt vekt. Da vil jeg gjerne vite hvilke faglige vurderinger som er gjort. Og så må jeg få en oppklaring med hensyn til en del av det som står i disse forslagene, en oppklaring som jeg ennå ikke har fått. Det står under IV i forslaget til vedtak at det må gis «en rimelig kompensasjon til eiere av oppdrettsanlegg som må flytte ut». Jeg vil fremdeles vite hva dette betyr, og hva eierne kan forvente seg med hensyn til dette. Og så vil jeg gjerne ha en oppklaring når det gjelder det omdelte forslaget. Der står det at man skal holde av et rimelig antall av de planlagte 50 nye konsesjonene. Det ene jeg vil vite, er hvordan dette forholder seg sett i lys av budsjettavtalen med Fremskrittspartiet. Det andre jeg gjerne vil vite, er: Hva er et rimelig antall? Og så står det videre at man skal holde av et rimelig antall konsesjoner for matfiskoppdrett «i påvente av at tidligere midlertidige sikringssoner for laks frigis for lakseoppdrett i forbindelse med supplering og ferdigstillelse av ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder i 2004/2005, slik at det kan bli mulig å benyttet noen av de nye konsesjonene i disse områdene». Hvis man har tenkt å fjerne sikringssonene, hvorfor kan man ikke fjerne dem nå? Og hva er begrunnelsen for å vente til suppleringen? Og når man så har foretatt denne suppleringen, kan representanten Onarheim garantere at man da ikke kommer med et nytt kreativt navn og fortsetter det vernet som man tidligere har hatt, eller betyr dette at det avvikles permanent?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg synes representanten Langeland redegjorde ganske godt og grundig for hvorfor SV i realiteten ikke vil ha oppdrettsnæring. Så har jeg noen spørsmål, men jeg skal ikke bruke lang tid på dem. Så vidt jeg fikk med meg, trakk representanten Langeland forslag nr. 15. – Han nikker og bekrefter det. Samtidig bruker han Villaksutvalgets innstilling i omtrent hele sitt innlegg som argumentasjon for sitt syn, og da vil jeg gjerne ha litt mer forklaring på hvorfor man trekker forslag nr. 15. Så er det slik at alle vil styrke villaksen, også oppdrettsnæringen, fordi det er en viktig ressurs for oppdrettsnæringen, men vi er uenige om hvilke tiltak man skal bruke for å styrke villaksen. Jeg vil også ha en forklaring på forslag nr. 12, der det heter at «Stortinget ber Regjeringen om å innføre tekniske krav til alle oppdrettsanlegg fra 1. januar 2004». Jeg lurer på hvilke krav det her siktes til. Hva er kostnadene for denne utfasingen av de eksisterende anlegg? Jeg må også stille spørsmål om det rett og slett er kapasitet til å få faset ut disse anleggene i løpet av litt over et halvt år?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg vet ikke om avslutningen på forrige replikk fra statsråden var myntet på Fremskrittspartiet, men det er iallfall bred enighet om å få gjort noe med de rømningstallene som oppdrettsnæringen har. Men i den forbindelse vil jeg gjerne spørre statsråden, som har profilert seg som en ivrig verneforkjemper med stor bekymring for det som skjer utenfor landets grenser: Hva har statsråden gjort, og hva vil statsråden gjøre, for å begrense og prøve å påvirke rømningstallene i andre land? I Irland rømte det 300 000 laks, fra Færøyene rømte det i 2001 600 000 laks, og fra Skottland rømte det i 2002 200 000 laks. Samtidig vet vi at det er mange land som har store mørketall, og da lurer jeg på hva statsråden har tenkt å gjøre i den forbindelse. For vi kan riktignok vedta ganske mye rart her på Stortinget, men vi kan ikke nekte laksen å svømme inn til kysten. Statsråden nevnte at i disse sonene kunne man ha oppdrettet andre marine arter. Det er for så vidt helt riktig, men jeg har allerede registrert at protestindustrien, dvs. miljøvernorganisasjonene, som får statsstøtte av departementet, begynner å protestere mot torskeoppdrett og mot alle andre typer oppdrett. Så man kan jo ikke erstatte det med ny type oppdrett, for protestene vil komme uansett. Så til slutt spørsmålet om midlertidige sikringssoner. Statsråden skriver i et brev til komiteen at vi har i dag langt bedre kunnskap om en rekke forhold med betydning for å kunne vurdere sonens effekt. Da vil jeg spørre statsråden: Hva slags undersøkelse viser han til?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-25:
Jeg skal bare si noe ganske kort om dette forslaget. Toveiskommunikasjon mellom strømkunde, leverandør og nettselskap kan være et viktig tiltak for å bedre effektsituasjonen når det gjelder strøm, samtidig som det kan være et godt initiativ for å få kundene til å handle på et riktig tidspunkt dersom man legger inn prisincentiver. Fremskrittspartiet vil imidlertid hevde at toveiskommunikasjon må være et tilbud til kundene og ikke et pålegg. En eventuell innføring av en slik ordning vil medføre kostnader til innkjøp av det nødvendige tekniske utstyret. Det er pr. i dag ikke avklart hvem som skal dekke disse kostnadene, eller om disse eventuelt skal deles mellom leverandør, nettselskap og kunder. Det må tas hensyn til hvem som har fordeler av et slikt system dersom man ønsker å innføre dette. Vi vil fra Fremskrittspartiets side understreke at vi ikke under noen omstendigheter vil støtte innføringen som en obligatorisk ordning, men at dette må være frivillig, gjerne basert på økonomiske incentiver for bruker. Vi vil derfor ta til orde for at Stortinget får seg forelagt ulike modeller for finansiering av en frivillig ordning med toveiskommunikasjon mellom strømkunde, leverandør og nettselskap, og at vi får dette til behandling i forbindelse med den varslede gjennomgangen av nettariffene.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Fremskrittspartiet skiller seg ut i denne salen. De skiller seg ut på en negativ måte, både i denne saka og i miljøpolitikken generelt. Hver gang virkeligheten blir for ubehagelig, velger Fremskrittspartiet å lukke øynene og si at det ikke er sant. Vi har erfart det lenge i klimapolitikken, og vi erfarer det nå i forbindelse med villaksen. Saksordføreren, Korsberg, gir tilsynelatende uttrykk for at Fremskrittspartiet vil være med på tiltak som vil gi villaksen et bedre vern. Men når de går mot de viktigste tiltakene, nemlig å verne leveområdene til laksen gjennom opprettelse av nasjonale laksefjorder, står deres politikk ikke til troende. Vi er alle sammen enige om at oppdrettsnæringa er viktig. Men også oppdrettsnæringa må ta sin del av ansvaret for at villaksen nå er truet. Dette vil ikke Fremskrittspartiet ta innover seg. De velger i steden en tut og kjør-politikk, hvor oppdrettsnæringa får fullstendig forkjørsrett. Min utfordring til representanten Korsberg er: Ønsker Fremskrittspartiet – gjennom sin politikk – å stå overfor etterkommerne og si at de valgte en tut og kjør-politikk, der oppdrettsnæringa skulle få full kjørekraft, at det ikke var noe viktig å ta vare på det biologiske mangfoldet og på den villaksen som er i elvene våre? Er det slik at storkapitalens interesser fullstendig skal overkjøre muligheten for næringsutvikling i elvene våre og i bygdesamfunnene for øvrig? Skal oppdrettsnæringa få fullstendig forkjørsrett i denne saka – framfor miljøet?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
At Senterpartiet er opptatt av både miljø og distriktspolitikk, er ikke overraskende. Fremskrittspartiet har i dag forsøkt å skape en konflikt mellom miljø på den ene siden og næring og distriktspolitikk på den andre siden. Jeg regner med at representanten Enger fra Senterpartiet kan bekrefte at dersom det ligger en konflikt her, er det like mye mellom to ulike næringsformer, nemlig gjennom oppdrettsnæringen på den ene siden og bygdeturisme basert på laksefiske på den andre siden. Arbeiderpartiet er også opptatt av at næringer som vil tape på vern, må få kompensasjon, noe som det også legges opp til ved at de oppdrettsanleggene som nå flyttes ut, må kompenseres. Men Senterpartiet og SV ønsker å gå enda lenger. De legger i et forslag opp til en generell kompensasjon til lokalsamfunn som blir rammet negativt av vernetiltakene. Jeg blir nødt til å utfordre representanten Enger på hvordan hun praktisk har tenkt å løse det. Jeg synes at det blir en hypotetisk problemstilling. Er det slik at alle lokalsamfunn som mener at det burde ha vært et oppdrettsanlegg utenfor kysten sin, skal få kompensasjon for det? Har også representanten Enger kanskje tenkt på den problemstillingen at et lite bygdesamfunn, f.eks. i Gauldalen, som taper på at laksenæringen har fått for mye framdrift, ikke får penger for det. Jeg tenker på at man i Gaula kan risikere å tape penger på laksefisket på grunn av at oppdrettsnæringen får for høy aktivitet. Er det slik at også det skal kompenseres gjennom disse forslagene?
Siri A. Meling (Høyre), 2003-02-25:
Representanten Korsberg påpekte helt riktig at rømt oppdrettslaks er en av hovedproblemstillingene i forhold til villaksen. Han kom inn på en del tiltak som gjøres, bl.a. de nye forskriftene om krav til merder, en uhellskommisjon og propellbeskyttelse. Problemstillingen rundt merking er representanten ikke like enig i. Det er klart at rømming av oppdrettslaks er miljøkriminalitet i forhold til villaksen. Normalt sett er Fremskrittspartiet veldig opptatt av at det skal slås hardt ned på kriminalitet. Mitt spørsmål til representanten Korsberg blir da: Hvorfor gjelder ikke dette prinsippet også miljøkriminalitet for Fremskrittspartiet?
Siri A. Meling (Høyre), 2003-02-25:
I løpet av de tre siste tiårene er verdens forekomst av vill atlantisk laks redusert med 75 pst. Den norske bestanden har også blitt redusert, men vi sitter allikevel igjen med ca. 25 pst. av den totale stammen internasjonalt. Det betyr at Norge i dag har en unik forekomst av villaks, og vi betraktes som kjerneområde for denne arten. I USA er laksen nesten utryddet og ført opp på listen over truede arter. I Canada er bestanden så redusert at det ikke tillates kommersielt fiske. Det søreuropeiske bestandskomplekset er også meget svakt. Situasjonen for de nordeuropeiske bestandene er noe bedre. Denne informasjonen er et viktig bakteppe for å gi perspektiver på hvordan situasjonen for villaksen er, og for å påpeke at vi her også har et internasjonalt ansvar. Mange har stilt spørsmål ved om vi trenger spesielle tiltak for villaksen nå som laksefangstene har steget kraftig i de siste årene. Det er riktig at de totale fangstene nå er fordoblet siden 1997, men de utgjør allikevel bare halvparten av det fangstene var på 1970-tallet. I Norge er en tredjedel av de gjenværende bestandene fortsatt truet eller sårbare. Det er rene produkter fra et rent hav som er fortrinnet for norsk fiskeri- og havbruksnæring. Det har en kostnad å bevare den norske atlantiske villaksen som art, men det har også en kostnad om vi utrydder den. Vi skal ha opprett i Norge – mye mer enn i dag – men oppdrettsnæringen må være bærekraftig. Villaksen og oppdrettsnæringen må gå hånd i hånd. Norsk næringsliv lever i stor grad av en langsiktig forvaltning av våre naturressurser. Fiske og havbruk – utpekt som sannsynlige hovednæringer den dagen petroleumssektoren reduseres – vil være avhengig av sunne hav- og fjordområder og av å kunne presentere en miljøprofil i verdenstoppen. Balansegangen mellom miljøhensyn og næringsvirksomhet er ikke alltid like enkel, men jeg synes sluttproduktet i forbindelse med denne stortingsproposisjonen om opprettelse av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder har blitt et godt produkt, som kan ivareta disse hensynene på en god måte.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-02-25:
Dokument nr. 8:32 for 2002-2003 omhandler forslag om innføring av støttetiltak for folk som vil bli mindre avhengige av strøm. Et flertall i komiteen viser til St.prp. nr. 42 for 2002-2003 om bevilgning til tiltak rettet mot å redusere elforbruket, som ligger til behandling i Stortinget i dag, samt det svar som er gitt fra Kommunal- og regionaldepartementet som skisserer låneordninger for energirettede tiltak. Med disse henvisningene mener komiteens flertall at intensjonen bak forslaget i Dokument nr. 8:32 for 2002-2003 er ivaretatt, og det foreslås herved at forslaget vedlegges protokollen.
Siri A. Meling (Høyre), 2003-02-25:
Dokument nr. 8:34 gjelder et forslag om en statlig låne- eller garantiordning for dem som får vansker med å betale ekstraordinært høye utgifter til strøm. Videre foreslås det å øke satsene til lys og varme i bostøtten, slik at de blir mer i samsvar med de reelle utgiftene, samt å vurdere endringer i eller dispensasjon fra NVEs forskrifter om fakturering. Det er bred enighet om å hjelpe husholdninger som får alvorlige problemer med å betale strømregningen. På vegne av regjeringspartiene og flertallet i komiteen vil jeg vise til behandlingen av Innst. S. nr. 126 og debatten i Stortinget den 20. februar i år, hvor forslaget om å øke bostøtten for 1. termin fra 700 kroner til 2500 kr fikk enstemmig tilslutning, og videre at Sosialdepartementet sender et rundskriv til landets sosialkontorer der man oppfordrer til fleksibilitet i forhold til praktiseringen av lov om sosial omsorg, ut fra at dette er en midlertidig vanskelig situasjon mange er kommet opp i på grunn av ekstraordinært høye strømpriser nå i vinter. Man bør derfor vise forståelse, slik at folk ikke behøver å selge bilen e.l. på grunn av utgifter som skyldes en midlertidig situasjon. Disse vedtakene ivaretar de hensyn som ligger bak punktene 1 og 2 i forslaget. Når det gjelder forslagets punkt 3, vil jeg vise til kommentaren fra sosialministeren i brev til komiteen, datert 6. februar 2003. Der vises det til at olje- og energiministeren har tatt et initiativ overfor energiselskapene, for at de skal kunne tilby sine strømkunder en rimelig oppdeling av strømregningen og fleksible løsninger før kunden får problemer. Videre har olje- og energiministeren varslet at han vil gjennomgå forskriftene, slik at ingen kraftselskaper får anledning til å forhåndsfakturere overfor sine husholdningskunder. Han viser videre til at NVE har en gjennomgang av forskriftene om fakturering i samarbeid med bransjen. Når det gjelder månedlig fakturering, har NVE ifølge olje- og energiministeren gitt dispensasjon, slik at kraftomsetningsselskapene kan tilby husholdningskunder med et årlig forbruk over 8 000 kWh etterskuddsvis fakturering basert på stipulert forbruk mellom avlesningene. Dispensasjonen gjelder for fakturering av forbruk til og med mai 2003, med andre ord til dagens ekstraordinære situasjon på strømmarkedet er over i forbindelse med snøsmeltingen i fjellet. Jeg vil gi ros til Regjeringen og NVE for at de har vært raskt ute og gitt dispensasjon, slik at de husholdninger med høyest forbruk, og dermed de høyeste regningene, kan få oppdelt sine regninger i månedlige avregninger. Med dette vil jeg anbefale komiteens tilråding om å vedlegge Dokument nr. 8:34 protokollen.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Det er litt artig at Lenins teoriar i desse tider igjen har fått ein ny vår med Carl I. Hagen i spissen, der omgrepet «nyttige idioter» blir bruka mot eit parti som iallfall ifølgje meiningsmålingane representerer eit fleirtal av det norske folk når det gjeld krigsmotstand. Mitt spørsmål er knytt nettopp til denne teorien som Lenin hadde i si tid. For det ein opplever i denne saka, er at Framstegspartiet på punkt etter punkt stiller på lag med FHL, altså oppdrettsnæringa. Når det gjeld merking av oppdrettslaks, som representanten Meling nettopp tok opp, vil Framstegspartiet venta og sjå, og så koma tilbake til det. Mens ein frå Regjeringa si side seier at dette må skje, vil altså Framstegspartiet venta. Som det riktig blei påpeika, er Framstegspartiet alltid opptekne av at når det gjeld folk, må ein finna dei skyldige og straffa dei. Men når det gjeld dette feltet her, er det altså ikkje så viktig. Representanten Korsberg fortalde sjølv at 630 000 oppdrettslaks rømde i fjor, og 160 000 har allereie rømt i år. Det informerte han Stortinget om. Likevel er det altså ikkje viktig å merka oppdrettslaks, slik at ein kan straffa eventuelle syndarar. Framstegspartiet vil eigentleg ikkje ha noko arealvern, fordi det kan avgrensa oppdrettsnæringa si verksemd. Dei vil heller ikkje stø det fagleg grunngjevne forslaget som faktisk er. Dei snakkar om at ein manglar forsking på området, men sjølv kuttar dei i forskingsbudsjettet. Mitt spørsmål til Korsberg er: Er det slik at Framstegspartiet er «nyttige idioter» for havbruksnæringa i denne saka?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Eg vil gjerne spørja om problemstillingar knytte til Villaksutvalet si innstilling, for Villaksutvalet gjekk som kjent inn for å verna 50 vassdrag og ni laksefjordar. Utvalet var her nærast samrøystes. Seinare har tolv organisasjonar pluss den europeiske miljørørsla slutta seg til det som står i Villaksutvalet si innstilling. Men det er berre SV som i dag fremjar dei synspunkta som Miljø-Noreg og Europa meiner er nødvendige for å ta vare på villaksen. I januar 2000 var dåverande statsministerkandidat Stoltenberg sterkt ute og kritiserte Bondevik I-regjeringa for ikkje å ta godt nok vare på villaksen. I dag opplever me at Arbeidarpartiet inngår forlik med Regjeringa, der ein faktisk bidreg til å svekkja Regjeringa si eiga melding om dette. Med utgangspunkt i dei utsegnene som bl.a. Arbeidarpartiet kom med då dei var i opposisjon, er det grunnlag for å stilla spørsmål om ikkje Arbeidarpartiet her er på ville vegar i forhold til det behovet villaksen har, og det som Villaksutvalet peikte på, ikkje minst knytt opp mot dei internasjonale forpliktingane me har etter Bern- og Rio-konvensjonen og i NASCO. Mitt spørsmål er: Er det forliket som Arbeidarpartiet og Regjeringa har funne fram til, nødvendig for å gjera det som Stoltenberg sa i 2000, nemleg sikra villaksen si framtid og sikra at me held våre internasjonale forpliktingar?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Eg synest det er positivt at regjeringspartia og Arbeidarpartiet er einige med SV i at det skal koma ei merkeordning, og at ho må koma rimeleg raskt. SV har tidfesta eit tidspunkt for når dette skal setjast i gang. Det har ikkje regjeringspartia og Arbeidarpartiet gjort. Mitt første spørsmål er difor kva tid Høgre reknar med at ein kan setja i verk ei slik merkeordning, som, som representanten heilt korrekt påpeikar, er heilt nødvendig i forhold til m.a. å få gjort noko med dei store rømmingane som ein hadde i fjor. Ein ser no tendensar til at det kjem til å bli endå fleire rømmingar i år. Så vil eg gjerne utfordra Høgre på dette med villaksen som merkevare, som òg Høgre var inne på, dette med «Norwegian salmon» som eit omgrep ute i Europa. Nutreco-sjefen seier at om det omgrepet blir svekt, om villlaksen i Noreg blir svekt, så vil merkevara kunne bli svekt, og det vil kunna føra til store tap for norsk oppdrettsnæring. No hadde ein eit villaksutval som nærast samrøystes gjekk inn for ei rekkje tiltak som var nødvendige for å verna villaksen. Dette avviser no Regjeringa og kjem med noko putl, eller noko veldig lite, i forhold til det som Villaksutvalet foreslo. Mitt spørsmål er: Er det som regjeringspartia gjer, i dag nok for å sikra merkevara? Heilt til slutt: Miljøvernministeren og regjeringspartia valde i denne saka bort SV som samarbeidspartnar. SV stod for Villaksutvalet si innstilling. Me hadde 12 organisasjonar som bakka opp krava, og ei europeisk miljørørsle slutta opp om dette. Er representanten Onarheim nøgd med at det ikkje er Villaksutvalet si innstilling som vinn fram?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Det er heilt feil når Framstegspartiet seier at SV ikkje vil ha oppdrettsnæring. Tvert imot legg Rieber Mohn-utvalet si innstilling, altså Villaksutvalet si innstilling, opp til å ha ei levedyktig, berekraftig oppdrettsnæring. Det er utgangspunktet for at SV ikkje har problem med å stø denne innstillinga. Men det viktigaste er sjølvsagt at ein syter for å taka vare på dei internasjonale forpliktingane ein m.a. har i forhold til å ha ei levedyktig villaksstamme i Noreg. Det gjer SV med utgangspunkt i denne faglege, grunngjevne innstillinga, som no alle stikk av frå – minus SV og miljøbevegelsen. Så til ei oppklaring i forhold til forslag nr. 15, som blei trekt. SV har teke opp Rieber Mohn-utvalet si innstilling i sin heilskap, og forslag nr. 15 ligg inne i denne. Eg veit ikkje kvifor det framleis står der, det blei trekt i siste komitemøte. Grunnen til at det blei lagt ut, var eit håp om at fleirtalet med den kunnskapen dei hadde fått om at ingen vil starta oppdrett aust for Kinnarodden, ville stemma for det. Det var ingen som ville ha desse konsesjonane. Nettopp derfor håpa eg at ein gjennom komitebehandlinga ville kunna få fleirtal for å stansa den oppdrettsnæringa ein hadde lagt opp til der, så lenge marknaden ikkje var interessert i det. Det siste spørsmålet gjeld tekniske kvalifikasjonar. Eg synest det er eit merkeleg spørsmål. Når ein med utgangspunkt i dagens rømmingsstatistikkar sjølv ser at 630 000 oppdrettsfisk rømte i fjor, og sjølv ser at ein har hatt ei rømming på 160 000 hittil i år, seier seg nøgd med dei tekniske krava som er, minner det om ansvarsløyse i forhold til denne politikken, og det står ikkje SV for.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Litt i den same gata som det Arbeidarpartiet utfordra Senterpartiet på: No er det verkeleg grunn til å lura på kor Senterpartiet står i forhold til ein del politiske område. Me har høyrt at den nye nestleiaren vil ha gasskraftverk, og seinast i helga gjekk Senterpartiet i Rogaland inn for å byggja ut Saudavassdraget, pluss at dei gjekk inn for gasskraftverk, så dette sprikjer litt i alle retningar. Før kunne ein vita at når f.eks. Bondelaget og Norske Lakseelver sa noko, var Senterpartiet stort sett einig. I dag må me vel spørja oss om det er så enkelt. I denne saka er det jo SV som står saman med Norske Lakseelver og Noregs Bondelag om å krevja Villaksutvalet si innstilling vedteken. Senterpartiet vil ikkje det. Dei er ikkje opptekne av å følgja dei faglege råda som blei gjevne i innstillinga frå Villaksutvalet, og SV lurer på korfor. Så til dette med lokalt næringsliv, som Senterpartiet seier at ein er oppteken av. Men når ein ikkje går inn for innstillinga frå Villaksutvalet, risikerer ein å setja i fare dei inntektene som Surnadal kommune, Bjerkreim kommune og andre har av nettopp villaksen. Sal av fiskekort i Surna utgjorde 1,5 mill. kr, og dei reknar inntektene frå villaks til å vera mellom 15 og 20 mill. kr i den kommunen. Det same vil gjelda f.eks. for Bjerkreim i min kommune. Så her er det noko som ikkje stemmer heilt. Heilt til slutt. Senterpartiet er jo ikkje spesielt …
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Det er greit. Då stoppar eg der.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Lat meg starta med eit oppslag i Aftenposten i dag som går på at lakseoppdrettarane er teknisk konkurs, og at dersom ein held fram med den politikken som Stortinget har vedteke, nemleg å tildela 50 nye konsesjonar ut frå eit salderingsbehov på 240 mill. kr, vil situasjonen i næringa sannsynlegvis forverra seg. No veit ein jo historia bak dette, der fiskeriministeren nærmast på sparket her i Stortinget først vedtok å tildela 40 konsesjonar og statsråd Børge Brende i samarbeid med Framstegspartiet så vedtok å tildela 50 til i budsjettbehandlinga. Så spørsmålet mitt er: Ser miljøvernministeren for seg at han kan gå inn på den linja som SV foreslo rett før jul, der ein stansar tildelinga av konsesjonar med utgangspunkt i at ein frå næringa si side og frå fagfolk si side faktisk bed om dette? Punkt to er knytt til sjølve problematikken om villaks og villaksmeldinga. Eg synest det er bra at Regjeringa endeleg har lagt fram ei melding, for andre har somla med dette. Men så er spørsmålet: Kva er det ein har lagt fram? Og kven er det ein vel å samarbeida med? Det forundrar SV, med utgangspunkt i den profilen som miljøvernministeren har, knytt til miljøpolitikk. Som miljøvernministeren peiker på, har Noreg verdas viktigaste bestand av villaks, og me har gjennom Bern-konvensjonen og NASCO forplikta oss til å ta vare på dette. Villaksutvalet peikte på ei konkret løysing. Eit nærast samrøystes utval gjorde dette. Likevel vel miljøvernministeren ei anna løysing. Kvifor vel han ikkje SV og dei tolv miljøorganisasjonane som ønskjer eit betre vern?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Senterpartiet og SV har eit forslag som ikkje blei teke opp av representanten Inger S. Enger, så då tek SV opp det forslaget, som går på at ein ber Regjeringa om å gjennomgå energilova med sikte på å revidera krav til magasinfylling i vasskraftverk på ulike årstider, samt andre regulerande tiltak. For SV sin del er det viktig at den debatten me no har om dette forslaget, blir klargjerande i forhold til kva Regjeringa no har tenkt seg når det gjeld energilova. I innstillinga står det at regjeringspartia gjev beskjed om at det skal koma ei eiga stortingsmelding med ein grundig gjennomgang av energilova med spørsmål knytte til energitryggleik og energiforsyning. Etter at energi- og miljøkomiteen hadde lagt fram innstillinga, har det blitt sagt at dette eigentleg ikkje var meint frå regjeringspartia si side. Då er det viktig at ein frå statsråden si side i denne saka får klargjort kva han ønskjer å koma med til Stortinget i forhold til dette. SV har saman med Framstegspartiet og Arbeidarpartiet kravd ei sak om nettoverføring, som går på den problematikken. Den reknar eg med kjem. SV har aleine foreslått at ein må sjå på fastleddsproblematikken. Den reknar me med kjem i denne gjennomgangen av energilova frå statsråden si side. I tillegg har SV fremma eit meir heilskapleg forslag, som går på at ein ønskjer ein gjennomgang av den energilova som blei vedteken innført 1. januar 1991, med dåverande statsråd Reiten frå Senterpartiet i spissen. Det er så mykje knytt til den situasjonen me hadde no i haust, og i vår, som gjer det nødvendig at politikarane ser på om dei ikkje må ta meir styring av energimarknaden. Det er det viktige signalet SV ønskjer å gje til statsråden; dette må ein gå gjennom på ein skikkeleg måte, slik at ein får konsekvensane på bordet i forhold til den situasjonen ein har hatt i haust. Eg vil elles ikkje gå nærare inn på SV sitt forslag om gjennomgang, men eg håper at statsråden i sitt innlegg seier noko om kor grundig den gjennomgangen vil bli.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Lat meg starta med ein kommentar til noko statsråden sa for ei lita stund sia, at ein del av dei forslaga som me behandlar her i dag, ikkje nødvendigvis var godt nok gjennomarbeidde. Det er eg for så vidt einig i når det gjeld nokre. Men andre forslag viser seg jo å vera så gode at Regjeringa kjem med dei som eigne forslag, så her må ein skilja mellom dei gode forslaga og dei dårlege. Eg tenkjer då spesielt på investeringsstøtta – som me kjem tilbake til – for å gjera folk mindre straumavhengige. Der har dei jo fått ein god idé frå forslagsstillarane i Stortinget. Så til problemstillingar knytte til stortingsmelding/revidert budsjett. Slik eg tolkar statsråden, skal dette altså gå på nettoverføring som stortingsfleirtalet har forlangt skal koma i revidert budsjett. Det kjem i revidert budsjett, mens ein del andre problemstillingar som går på styring av marknaden og på revisjon av energilova – eventuelt om ein må gjera noko med målsetjinga for ho – skal ein koma tilbake til i ei eiga stortingsmelding, og det vil først skje på haustparten. Eg vil gjerne ha stadfesta min analyse av det som statsråden sa.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-25:
Eg har sete stille og følgt med i debatten som medlemene i komiteen og statsråden har teke del i. Eg hadde i utgangspunktet ikkje tenkt å seia noko, men når representanten Brørby kjem opp og dømmer det forslaget som Arbeidarpartiet og andre har gått inn for å utgreia, nord og ned fordi ein del arbeidarpartiregjeringar sannsynlegvis ikkje har fått det til, blei det nødvendig å ta ordet. Det må jo ikkje vera slik at om ein ikkje har fått til noko før, skal ein la vera å prøva å få det til. I California har ein dette, i Belgia har ein dette, i Nord-Italia har ein dette. Det er altså andre stader der ein har klart å gjera dette. Då forundrar det meg verkeleg at ein representant frå Arbeidarpartiet kjem opp og seier at dette er så umogeleg at ein berre kan gløyma det. Sånn opplever eg denne sidekommentaren frå Arbeidarpartiet. Hugs på at dette har ein samla komite gått inn for. Først var det Framstegspartiet, Arbeidarpartiet og SV, og så hengde regjeringspartia seg på. Det ein kan gjera for å sikra at ein ikkje går i dei same fellene som representanten Brørby tydelegvis har erfaring med, er eventuelt å setja ned eit breitt utval, slik som miljørørsla har bedt om, ikkje berre interdepartementalt, men eit utval som går gjennom dette skikkeleg, der miljørørsla, bustadbyggjelag og alle dei som kan ha interesse av å gå inn i og sjå på ei differensiert prising, er med. Det er noko av det som eg meiner at statsråden må vurdera og gje ei tilbakemelding på når han kjem tilbake til Stortinget i samband med revidert. Eg meiner at dette er ein av dei tinga som han må svara på, og det reknar eg med at han gjer. Men ein må altså ikkje gjera som representanten Brørby, dømma ei sak nord og ned fordi andre ikkje har fått det til før. Det blir heilt feil. Her må ein forsøkja å laga system som blir rettferdige, som kan redusera folks straumavhengigheit og folks straumrekning. Det burde òg Arbeidarpartiets representant vera interessert i.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-02-25:
Til det første vil jeg si at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet og et bredt flertall her på Stortinget er enige om at oppdrettsnæringa er en viktig næring, at oppdrettsnæringa har et stort potensial. Arbeiderpartiet har et stort engasjement for både oppdrettsnæringa og utvikling av marin næring generelt. Derfor mener vi at vi bl.a. i saker som behandles i f.eks. næringskomiteen, må ha et samarbeid mellom private og offentlige på dette området. Vi må ha en aktiv næringspolitikk i forhold til oppdrettsnæringa, bl.a. gjennom den torskesatsinga som Stoltenberg-regjeringa la til rette for, med hovedsete i Tromsø. Men samtidig må man i denne saken, nettopp slik Fremskrittspartiets representant sa flere ganger, ha to tanker i hodet på en gang. Det er altså nødvendig å ha tiltak for å beskytte villaksen mot den trusselen som den er utsatt for nå, nettopp av hensyn til at villaksen også er en genetisk ressurs for oppdrett av laks i framtida. Når det gjelder Kvænangselva og Kvænangen, som representanten Korsberg spesielt spurte om, er Kvænangen foreslått av hensyn til laksebestanden i Kvænangselva, for det er viktig at det er en sammenheng mellom laksevassdrag og laksefjorder. Kvænangselva er et lite smålaksvassdrag, som ikke er påvirket av inngrep i dag, og hele vassdraget inngår i Verneplan II for vassdrag. Det er noe av begrunnelsen for at de er foreslått som nasjonal laksefjord og nasjonalt laksevassdrag i denne innstillinga.