trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-04-10:
Eg har eit spørsmål til samferdsleministeren: Kvart år går det mange ras på norske vegar, både stein-, jord- og snøras. I tillegg til dei ulempene som stengde vegar fører til, skapar ras og rasfare frykt hos trafikantane. Tap av menneskeliv i rasulukker gir grunnlag for slik frykt. Rassikring handlar difor både om å redde menneskeliv, skape tryggleik i folk sin kvardag og hindre at ras fører til stengde vegar. Etter den tragiske rasulukka i Hardanger, og også etter møtet med den nasjonale rassikringsgruppa, har samferdsleministeren i media uttrykt forståing for kravet om auka innsats for rassikring. Kva vil statsråden gjere for at den uttalte forståinga ikkje berre blir tomme ord, men at den òg resulterer i handling? Kan statsråden f.eks. tenkje seg å lage ein forpliktande opptrappingsplan for rassikring?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2002-04-10:
Eg takkar for svaret. Det som er heilt klart, er at planar er det nok av. Statsråden viste til den nasjonale rassikringsplanen. Fylke som har stor rasfare, har laga rassikringsplanar. Dei har prioritert prosjekta. Den nasjonale rassikringsgruppa har peika på over 1 700 prosjekt som bør rassikrast. Dei har òg rekna ut at for å sikre desse prosjekta, trengst det 15 milliardar kr. Det blir difor litt defensivt når statsråden seier at ein skal gå gjennom dei planane ein har. Planane ligg der. Prioriteringane ligg der. Det som manglar, er handling. Dette betyr òg at ein kan stille spørsmål ved både busetjinga og næringslivet ute i distrikta som skal leve med den faren som stadig rasfare utset dei for. Eg vil difor på nytt be statsråden vere meir konkret på kva som vil skje, bortsett frå at ein vil gå gjennom planar som alt ligg der.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg vil vise til at Stortinget i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet i en egen merknad tydelig har sagt fra om at både som et trygghetsproblem og som et fremkommelighetsproblem kan rasfare være en medvirkende årsak til utflytting fra distriktene og sentralisering av næringslivet. I tillegg bad Stortinget Regjeringen om å komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med en orientering om hvordan man skulle gjennomføre handlingsplanen for rassikring. I Stortinget har man fokusert på og vært tydelig på at man ville løfte fram og prioritere rassikring. Man forventer at Regjeringen skal følge dette opp. Jeg vil vise til at det innenfor de fylkesfordelte rammer – riksveirammene – hvor statsråden viser til at fylkeskommunene kanskje prioriterer andre ting, også er en øremerket post til rassikring. Og med bakgrunn i de føringer som Stortinget har gitt, vil jeg spørre statsråden om hun kan signalisere at man vil satse mer på rassikring i årene som kommer.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
«Etter at flyselskapene har samordnet sitt rutetilbud i Nord-Norge, er forbindelsen mellom Bardufoss og Bodø lagt ned. Det betyr en svekket flyforbindelse internt i landsdelen. Vil Regjeringen bidra til at flyforbindelsen blir sikret, ved å legge den på anbud?»
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg oppfatter svaret dit hen at statsråden ikke vil bidra til at rutetilbudet blir lagt ut på anbud. Bardufoss flyplass betjener åtte-ti kommuner i Indre Troms. Det blir opplyst at det var mellom 25 og 30 reisende daglig mellom Bodø og Bardufoss – det betyr ca. 10 000 reisende i året. Jeg viser til at det ikke er veldig lenge siden Braathens sluttet å fly på Røros av kommersielle grunner. Da ble den ruten umiddelbart lagt ut på anbud, og Widerøe fikk den. Så jeg vil anmode statsråden om å se på eksemplet Røros. Jeg vil også anmode statsråden om å se på muligheten av en rute mellom Bardufoss/Evenes og Bodø. Nordland fylke har prioritert Evenes–Bodø høyt. Det burde være en rute som kunne gi et godt passasjergrunnlag. Så jeg vil på nytt spørre statsråden om hun vil se på de momentene som jeg her har tatt opp.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg registrerer at statsråden ikke vil være med på en innsats – rutetilbudet i Nord-Norge blir altså forringet. Det er viktig å opprettholde de interne kommunikasjonsmulighetene, ikke minst av regionalpolitiske grunner. Røros har et togtilbud i tillegg til en flyforbindelse, men man fant det likevel riktig å legge ut på anbud. Det synes jeg også var riktig. Jeg mener at statsråden burde ha anstrengt seg litt for å opprettholde denne flyforbindelsen.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren. Regjeringen Bondevik har foreslått å kutte ut hele driftsstøtten på 28 mill. kr til Det frivillige skyttervesen. Det er 929 skytterlag og 850 skytebaner over hele landet, og 400 av banene brukes av Heimevernet. Skyttervesenet har 170 000 medlemmer, der 28 000 er under 21 år. Mener statsråden at verdien av skytterlagene er uten betydning for forsvarsevnen og forsvarsviljen?
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker for svaret. Jeg fastholder min hovedkonklusjon om at bruk av penger til skyttervesenet er en god forsvarssak. For i et land med så mange våpen er det viktig å ha våpenkunnskap og våpenkultur. Jeg finner departementets prioriteringer merkelige når vi vet at en større evaluering, som nettopp er avsluttet, viste at Det frivillige skyttervesen er den organisasjonen som har størst betydning for Forsvarets totale virksomhet. Hva er det da som gjør at forsvarsministeren nå vil overprøve dette arbeidet som Forsvaret selv har satt i gang?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Jeg viser til en serie som har gått i VG. Sist lørdag står det: «VG gransker: Pengeslukene», og at 60 mennesker skal få en bro med en prislapp på langt over 100 mill. kr. Ikke det at disse menneskene ikke fortjener en bro, det gjør de nok. Men når Regjeringen bruker så små midler til veibygging, vil jeg ha statsrådens syn på om hun syns det er en fornuftig bruk av de små veimidlene kontra det hun hele tiden står og forfekter, at hun skal sørge for rassikring, hun skal sørge for trafikksikkerhet, og hun har en visjon om null drepte. Er det ikke da bedre heller å satse på de trafikkutsatte strekninger hvor det er mange ulykker, slik som på E18, og også spesielt E6 gjennom Østfold og E6 gjennom Gudbrandsdalen, hvor vi har mange trafikkskader, og mange har blitt drept?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Jeg syns det er temmelig oppsiktsvekkende at statsråden nå sier at et slikt stort veiprosjekt til over 100 mill. kr ikke er hennes bord. Det må være helt nytt i statsrådsammenheng. Jeg trodde at alle veier var statsrådens bord og domene, og ikke overlatt helt og holdent til andre. Men det er greit. Så sier også statsråden at det er fylkene som prioriterer. Ja, men det er Stortinget, Regjeringen og statsråden som fordeler pengene til fylkene, og det er fem fylker som er veldig utsatte for trafikkulykker, bl.a. Østfold, Oppland og Hedmark, som da får for lite fordi de har mange ulykker. Vil hun gå inn og prioritere de fylkene hvor det er flest trafikkulykker, eller vil hun fortsette med å gi penger til dem som har kommet bra i gang med trafikksikkerhet, og ellers bare la det skure og gå – dette er ikke mitt bord?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Den samferdselspolitikken som vi i praksis opplever i dag, med beløp i hundremillionersklassen til distriktsprosjekter, har knapt noen verdi. Skal det bedrives distriktspolitikk så må man jo velge ut de prosjektene i et fylke eller i en region som har høy nytte–kost-verdi. Og så til dette med trafikksikkerhet. Jeg er østfolding og har gjennomlevd de siste ti årene da vi har hatt over 60 dødsfall på E6, Norges mest trafikkerte vei. Hvis vi ikke nå får opp farten, vil vi få 30 nye veidrap før denne veien blir realisert som en firefelts motorvei. Forstår ikke statsråden at det må ha førsteprioritet å omprioritere veimidlene, slik at vi slipper så mange veidrap i Norge i tiden som kommer? Og vil hun ikke ta klart avstand fra den politikken som føres med disse broene, tunnelene og veiene ute i distriktene, som har null verdi?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Jeg har følgende spørsmål til landbruksministeren: «Statskog satser statlige midler til etableringen av en skog- og utmarksportal på Internett. Private NORSKOG, som tidligere har etablert portalen «skoginfo.no», dekker omsetning av jakt, fiske og tomter mv. Statskog er fritatt for merverdiavgift på omsetning av jakt og fiske. Hva vil statsråden gjøre for å hindre at Statskog bruker fellesskapets midler til etablering som gir negative effekter for private aktører?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret, et svar som jeg er overrasket over. At Statskog, eller staten, nå skal engasjere seg i ny, spekulativ forretningsvirksomhet når det finnes et godt privat tilbud, er vanskelig å forstå. Portalen til NORSKOG er godt etablert, den har 400–500 besøkende daglig, og den gir gratis annonsering. Kostnadene dekkes av utstyrsleverandører. Flere har forsøkt seg i dette markedet, men har ikke lyktes, og det er en utbredt oppfatning at det ikke er plass for mer enn én aktør på dette markedet. Jeg synes det da er vanskelig å forstå argumentasjonen fra statsråden. Mener virkelig statsråden at det er akseptabelt at staten går inn i konkurranse med det private næringsliv på et område der det i realiteten kun er plass til én aktør, og der tilbudet til selgere og kjøpere av tjenesten i dag er gratis og åpent for alle?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Det er, som statsråden nevner, selvfølgelig mulig for Statskog å gå inn og benytte seg av tjenestene til den portalen som alt eksisterer. Det man hører fra ekspertene innenfor dette området, er at de midlene som nå tenkes etablert i dette selskapet der staten er en dominerende aktør, er så store at private i det hele tatt ikke vil kunne gå inn med den typen størrelse på kapitalen for å gjøre det bedriftsøkonomisk regningssvarende. Man kommer ikke bort fra at det er store muligheter for at den private portalen som alt er etablert, og som fungerer utmerket, nå vil bli utkonkurrert, ikke på et reelt grunnlag, men ved innsprøyting av betydelig statlig kapital. Hvordan mener statsråden dette overensstemmer med Venstres program overfor småbedrifter?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Etter SVs oppfatning er det viktig å opprettholde en allmenn verneplikt, og å gi de vernepliktige, uansett tjenesteform, en mest mulig målrettet og fornuftig tjeneste for å opprettholde en bred vilje i befolkningen til å ta vare på land og folk i en krise- eller krigssituasjon. Et bredt flertall på Stortinget har bedt Regjeringen om å utrede en tredje kategori verneplikt. I St.prp. nr. 55 gir Regjeringen beskjed om at Regjeringen ikke ønsker å sluttføre dette utredningsarbeidet. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil Regjeringen gjøre for at stortingsflertallets vedtak om en full utredning av en tredje kategori verneplikt blir gjennomført?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål, som vil bli besvart av justisministeren: «FNs konvensjon om biologisk mangfold står på dagsordenen i Haag 9.–17. april. Patentrettigheter og eierskap til genressursene i naturen vil stå sentralt. Luxemburg krevde nylig reforhandling av EUs patentdirektiv ut fra etiske grunner. Vil regjeringen Bondevik støtte dette kravet for å bidra til å rette opp det svært uheldige motsetningsforholdet mellom internasjonalt regelverk, representert ved Biodiversitetskonvensjonen, og regionalt regelverk, representert ved EUs patentdirektiv?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker for svaret. Motstanden mot patentdirektivet har vært en viktig sak – definitivt for Kristelig Folkeparti, men også for Venstre. Det er det iallfall blitt gitt uttrykk for. Dersom Norge nå innlemmer dette direktivet i norsk rett, vil Norge, med Kristelig Folkeparti og Venstre i regjering, være i front når det gjelder innlemmelse blant EU- og EØS-landene. Det er altså kun fem land som til nå har akseptert direktivet, og vi er kjent med at Luxemburg vurderer å ta saken opp på nytt. Etter at Luxemburg nå har satt i gang denne prosessen, har Kristelig Folkeparti og Venstre det halmstrået de – etter min oppfatning – trenger innad i Regjeringa for å få til en ny prosess, også i forhold til sin samarbeidspartner, Høyre. Eller er det slik at Høyre er så dominerende i regjering at Kristelig Folkeparti og Venstre ikke har mulighet til å bidra til en ny gjennomgang av direktivet?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-04-10:
Jeg er sjølsagt glad for at Regjeringa bruker tid på å gå grundig inn i ulike sider av spørsmålene knyttet til direktivet. For Senterpartiet er det utvilsomt slik at det er en motstrid mellom patentdirektivet og Biodiversitetskonvensjonen. Patentdirektivet innebærer genrøveri sammenholdt med Biodiversitetskonvensjonen. Dette har Norge tidligere gitt tindrende klart uttrykk for, og også argumentert for, da Norge støttet Nederlands sak i forbindelse med domstolsbehandlingen, så uavhengig av hva EF-domstolen har sagt, vil vi mene at her er det motstrid. Jeg forstår at også justisministeren følger meg langt på vei i forhold til det. Dersom patentdirektivet skulle bli vedtatt og innlemmet i norsk rett, vil justisministeren faktisk da bli sittende med et sjølmotsigende lovverk. Betyr dette at vi i Norge i framtida vil kunne ha kun schizofrene justisministre, eller hvordan i all verden skal man kunne håndtere en slik sak?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-10:
Det er vel kjent at EUs direktiv om rettslig beskyttelse av bioteknologiske oppfinnelser, det såkalte patentdirektivet, har vært omstridt i mange leire. Både etiske og miljømessige problemstillinger har vært oppe i debatten, både nasjonalt og internasjonalt. Regjeringspartiene har ulikt syn på direktivet, og de har for lengst varslet at det vil komme fram ved behandlingen av saken, både i Regjeringen og i Stortinget. Direktivet har videre vært ansett som problematisk i forhold til Biodiversitetskonvensjonen, særlig konvensjonens regler om fordeling av utbytte fra genmateriale tilbake til opphavsstaten. Dette ble også påpekt i det norske innlegget for EF-domstolen, der Norge støttet Nederlands forsøk på å få direktivet underkjent. Domstolen kom til at det ikke er direkte motstrid mellom patentdirektivet og Biodiversitetskonvensjonen. Dette syn vil også Norge legge til grunn. Patentdirektivet begrenser imidlertid hvilke typer nasjonale tiltak vi kan anvende for å oppfylle Biodiversitetskonvensjonen. Jeg understreker at Biomangfoldlovutvalget vurderer mulige tiltak for å ivareta målsettingene i Biodiversitetskonvensjonen i forbindelse med patentering, f.eks. spørsmålet om utbyttefordeling. Jeg mener dessuten at det er viktig å videreføre den norske brobyggerrollen på området internasjonalt. Når Regjeringen skal behandle patentdirektivet, vil vi også se nøye på de problemstillinger av etisk art som er reist av Luxemburg. Regjeringen er kjent med at det i parlamentet i Luxemburg har vært reist krav om at patentdirektivet endres. Luxemburgs regjering har hittil ikke framsatt noen konkrete krav om dette, men er etter det vi forstår, i dialog med andre medlemsland om spørsmålet. Representanten Haga er sikkert også kjent med at Tyskland og Frankrike har bedt om presiseringer knyttet til artikkel 5 i direktivet om humant genmateriale. Dette knytter seg bl.a. til at menneskelige gener kun kan patenteres hvis genets funksjon er identifisert og patentbeskyttelsen begrenses til den anvendelsen som det er redegjort for i patentsøknaden. Også dette er spørsmål som Regjeringen vil vurdere grundig i forbindelse med behandlingen av direktivets innlemming i EØS-avtalen. Etiske aspekter i forbindelse med bioteknologi skal ifølge direktivet vurderes av den europeiske gruppen vedrørende etikk innen vitenskap og ny teknologi under kommisjonen. Gruppen består av uavhengige eksperter. Ved Regjeringens behandling av innlemming av patentdirektivet vil Regjeringen vurdere muligheten for å få til deltakelse av norske eksperter i denne gruppen. Ikke alle sider ved denne saken er ferdigbehandlet i Regjeringen. Når den er det, vil Regjeringen legge saken fram for Stortinget og presentere de ulike aspektene ved direktivet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-10:
Representanten stiller et spørsmål som hun selv nesten har valgt å svare på, så jeg skal ikke prøve å bidra til det svaret hun selv har formulert. Jeg skal utelukkende forholde meg til det svaret jeg selv har gitt, nemlig at Regjeringen gjennomgår saken og vil legge den fram for Stortinget med de ulike sidene når man skal gjøre det. Da har vi selvfølgelig en plikt til å se på alle sider ved saken, også de som ble berørt i representantens opprinnelige spørsmål, og de som kom fram i mitt svar, i forhold til det som nå skjer fra Luxemburgs og andre EU-staters side. Når de spørsmålene kommer fram, vil Stortinget få det til fulle. Samtidig vil vi også gjøre som regjeringen Stoltenberg, som initierte en embetsgruppe for å se på tiltak ved en eventuell innlemmelse, se på de eventuelle innvendinger som kan oppstå i forhold til patentdirektivet. Flere av de tiltakene som er knyttet til utbyttefordeling, vil også bli drøftet av Biomangfoldlovutvalget, som regjeringen Stoltenberg satte ned i 2001. Dette er også sider ved saken som vil komme fram når saken om patentdirektivet legges fram for Stortinget på det tidspunkt Regjeringen er ferdig med saksbehandlingen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-10:
Selv om jeg er sosialarbeider av utdannelse, skal jeg ikke prøve å begi meg inn på egendiagnostisering. I det parlamentariske liv er det slik at diagnosen av politikere stilles av parlamentarikere, og den kommer til uttrykk i vel kjente former i Stortinget, bl.a. ved å stille spørsmål, slik som nå skjer, og også på andre måter. Det jeg vil bekrefte, er at når en sak har mange sider ved seg, er man faktisk forpliktet, uavhengig av regjering, men i hvert fall når jeg sitter der, til å gjøre saksbehandlingen grundig og skikkelig. Av de spørsmål som representanten tok opp, er vi kjent med det som er reist ved Luxemburgs initiativ, og vi vil følge det på samme måte som vi vil følge det som også gjelder Tyskland og Frankrike. Så vil de ulike sidene, inkludert det som Biomangfoldlovutvalget skal se på, bli vurdert når saken i sin tid blir lagt fram for Stortinget. Så er det fritt fram for alle å definere hva slags mental sjelstilstand man er i når man kommer dit. For min del kan jeg si følgende: De standpunkter jeg inntar og står for, står jeg for med åpent visir når det er aktuelt, og da er det den frie debatt som avgjør hva slags tilstand jeg er i både politisk og på annen måte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-10:
Som alle andre som skal skjøtte vanskelige oppgaver, må politiet foreta en avveining mellom det som er det ansvarlige og normale, og det som – jeg holdt på å si – er å unngå naivitet i forhold til hvordan enkeltpersoner kan opptre. Det gjorde jeg rede for i mitt svar. Og det er slik det også vil bli planlagt i forbindelse med det arrangementet som nå skal finne sted. Jeg har sagt at jeg ikke vil komme tilbake til detaljer i det. Men jeg vil gjerne si at én ting er hvordan man fra politiets og samfunnets side opptrer, og det er jeg politisk ansvarlig for, men det andre er hvordan det sivile samfunn selv opptrer. Og jeg må gjenta: Jeg synes at enhver som planlegger en demonstrasjon i en hvilken som helst sammenheng, må tenke på hvordan man opptrer. La meg ta et eksempel fra de siste dager. Det er altså mulig med sivil disiplin når biskop Stålsett opplever at man ved en demonstrasjon i forbindelse med Midtøsten-konflikten bryter en avtale. Biskopen stopper. Så går arrangørene inn og fjerner den som uroer det hele, fordi man ønsker orden og respekt for den frie ytring. Jeg kan forsikre representanten om at jeg selvfølgelig vil legge merke til og ta hensyn til alle slike konstruktive bidrag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-10:
Jeg kjenner meg ikke igjen i at politiet på generell basis har karakterisert fredelige demonstranter slik det sies her. Men det er en kjensgjerning at det i Europa har vært omreisende provokatører, og det er utrolig mye skade som kan utøves av omreisende provokatører. Politiet har plikt til å ta hensyn til det i eventuelle aktuelle situasjoner. Men det jeg gav uttrykk for, og som politiet selvfølgelig er dypt interessert i, er at man alltid må ha en dialog med mennesker som vil opptre seriøst, som vil opptre skikkelig og lovlig i forbindelse med at deres borgerlige rettigheter blir ivaretatt. Men samtidig må politiet ha en beredskap mot dem som setter seg utover dette. Og det vi har lært av noen fredelige demonstrasjoner, f.eks. i Göteborg – og det er mye å lære av Göteborg – var at det ankom mennesker som ikke i det hele tatt, for å si det folkelig, brydde seg om de fredelige arrangørene. Man satte seg ikke bare utover politiet, man satte seg utover det fredelige. Derfor brukte jeg nå med vilje en fredelig markering foran Stortinget i forbindelse med Midtøsten-situasjonen til å markere hvordan en demonstrasjonsledelse faktisk kan bidra til å skape orden. Da blir politiets arbeid uendelig lett. Men for å sikre åpne arrangement har norsk politi også en plikt til ikke å være naive. Og jeg vil ivareta den balansegangen i det ansvar jeg har for disse spørsmål.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-04-10:
Etter ulykken med passasjerkatamaranen MS «Sleipner» den 26. november 1999 kom skipets redningsutstyr, herunder evakueringssystem, tragisk i fokus. Som en følge av ulykken ble det i Sjøfartsdirektoratet utarbeidet forskriftsendringer, der deler av kapittel 8 i den internasjonale koden for hurtiggående fartøy ikke bare skulle gjelde for nye skip, men også skulle pålegges eksisterende skip. Dette innebærer at i tilfeller hvor evakueringshøyden er over 1,5 meter, skal det også på eksisterende hurtiggående fartøy installeres marine evakueringssystemer eller likeverdige løsninger. Evakueringssystemet tar sikte på tørrskodd evakuering, som det heter. Det vil si at evakueringen skjer slik at de ombordværende kommer seg i redningsflåten uten risiko for å havne i sjøen. Forskriftsendringene ble fastsatt 22. desember 2000 etter å ha vært på høring hos berørte instanser. Fristen for å gjennomføre tiltakene ble knyttet opp til den årlige sertifikatdato på det enkelte fartøyet innenfor tidsrommet 1. april 2001–31. mars 2002. Jeg har fått opplyst av Sjøfartsdirektoratet at bare en drøy håndfull fartøy har fullført installasjon innen fristen, og at årsakene til dette bl.a. har vært at Sjøfartsdirektoratet har avdekket mangler ved flere eksisterende, typegodkjente evakueringssystemer. Rederiene har derfor måttet bruke tid på å finne alternative løsninger fra andre leverandører. Videre er en del av de tilgjengelige marine evakueringssystemene produsert for en større fartøytype enn den aktuelle gruppen innenriks fartøy. Dette medfører behov for endringer og tilpasninger. Mange rederier er tilbakeholdne med å velge løsninger som ikke er typegodkjente, dels fordi det har oppstått feil med slike tidligere, og dels fordi disse må gjennom et mer omfattende testprogram, som innebærer høyere kostnader. På grunn av de problemene som har vært ved installasjon av nytt evakueringsutstyr, gav Sjøfartsdirektoratet i november i fjor en utsettelse av fristen, som innebar at installasjon skulle være gjennomført på alle fartøy innen utgangen av 2002. Ifølge statsråd Gabrielsen skulle han ha sagt «innen utgangen av juni 2002». Flere fartøy og leverandører er nå i gang med montering av slikt redningsutstyr, og det jobbes med å få til tilfredsstillende løsninger. Jeg er sikker på at rederiene og leverandørene i samråd med Sjøfartsdirektoratet vil klare å gjennomføre dette. Dersom det viser seg at det ikke er mulig å få dette på plass innen den fastsatte frist, vil Sjøfartsdirektoratet måtte foreta en ny vurdering av om ytterligere fristutsettelse er nødvendig og påkrevd.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-04-10:
Jeg er veldig enig i Swensens utgangspunkt, at når det gjelder anskaffelse av varer og tjenester, er det viktig med konkurranse. Det gjelder på alle områder. Det er en viktig del av Regjeringens politikk at vi har en konkurransesituasjon, slik at vi får optimale varer til en fornuftig pris. Det gjelder også for de installasjoner som skal gjøres på disse skip. Derfor vil man, som jeg sier, foreta en fornyet vurdering av denne tidsfristen, bl.a. på bakgrunn av de tilbakemeldingene som en del utstyrsleverandører nå er bedt om å komme med til Sjøfartsdirektoratet. Og det er klart at hvis det kommer signaler om at det innen rimelig tid kan være snakk om at en kan få opp alternativer, så vil det være vesentlige momenter i vurderingen av om en skal utsette dette. Det er ingen god situasjon å være i at hele den norske flåten må kjøpe disse varene ett spesielt sted, hvis det er slik at vi kan få en konkurrent – eller to eller tre – på beina innen kort tid.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-04-10:
Det er klart at her er det mange hensyn som skal ivaretas gjennom én og samme beslutning. Det har med sikkerhet til sjøs og passasjerenes sikkerhet å gjøre. Det har å gjøre med det å ha realistiske tidsrammer for at rederiene skal kunne rette seg etter offentlige pålegg, og det gjelder å ha konkurranse om leveranser som det offentlige pålegger rederiene. Innenfor visse kryssende hensyn vil Sjøfartsdirektoratet etter at de har fått tilbakemeldinger fra aktuelle leverandører, eventuelt ta en fornyet vurdering av om den tidsfristen som er satt, er rimelig og realistisk. Men som sagt: Det er viktig både å sikre at en har den riktige sikkerhetsgraden på skip for de passasjerene som til enhver tid reiser, og at det vi gjør i forhold til offentlige pålegg, er realistisk. Og ingenting gleder næringsministeren eller Regjeringen mer enn at man pustes i nakken av Stortinget hva gjelder å sørge for at vi har konkurranse også på dette området.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til finansministeren: «Vi leser stadig i avisene at mange pendlere i distriktene er fortvilet over den innstrammingen i diett- og kjøregodtgjørelsen som er varslet. Sett i sammenheng med Regjeringens reduksjon av fraktutjevningstilskuddet på drivstoff er dette en distriktsfiendtlig politikk som vil ramme både enkeltmennesker, kommuner og næringslivet, blant annet i Hedmark. Hva har Regjeringen tenkt å gjøre for pendlerne?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Det er dette begrepet «en viss innstramming» for pendlerne som selvfølgelig slår veldig individuelt ut for de forskjellige gruppene. I tillegg til at pendlerne har ulempen med å måtte bruke mye tid i bil, har fradragsmulighetene for enkelte faktisk blitt betydelig verre. Og det er jo nå slik i vårt samfunn at flere og flere må pendle for i det hele tatt å komme seg til arbeidet, og det dreier seg om både ukependling og dagpendling. TØI har faktisk beregnet at det koster mellom 4,50 kr og 5 kr pr. km å ha en bil, og i tillegg kommer, som jeg nevnte, belastningen med tiden de bruker. Jeg vil også understreke at det i sentrale strøk er mulig å bruke kollektivtransport. Det er det ikke i eksempelvis Hedmark.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Det tror jeg er helt nødvendig. Jeg har lyst til å nevne et eksempel fra mitt fylke. Tidligere var det slik at en kunne kjøre 9 000 km for en godtgjørelse på 3,20 kr. Først deretter måtte en skatte av det som oversteg 2,60 kr. Nå er all kjøregodtgjørelse over 4 000 km skattepliktig for det som overstiger 2,05 kr. I tillegg skal det betales arbeidsgiveravgift for alle beløp over 2,05 kr. Våler kommune i Hedmark har distribusjon av mat til eldre og syke, men har ingen godtgjørelse for det bortsett fra kjøregodtgjørelsen. Det er klart at for kommunen er dette en situasjon som ikke er enkel å takle i hverdagen. Det er slike utslag som fører til at folk sier at det ikke er noe hyggelig å bo i Distrikts-Norge, og det er vel ikke Regjeringens intensjon?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Fra 1. april i år er det gjennomført enkelte endringer i reiseregulativet for innenlandsreiser som forvaltes av Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Endringene er et resultat av de forhandlinger som årlig års foregår mellom staten og hovedsammenslutningene på arbeidstakersiden. Reiseregulativet gjelder i utgangspunktet bare for statlig ansatte, men mange private virksomheter bruker også regulativet. Det gjør de altså frivillig. Formålet med de endringer som er gjennomført, er hovedsakelig forenkling og opprydding, men innebærer også en viss innstramming ved at satsen for godtgjøring for bruk av egen bil er redusert noe. Videre ble det gjennomført innstramminger i reglene for skattefri kjøregodtgjørelse for yrkeskjøring fra og med 1. januar 2002. Disse endringene får ingen virkning for pendleres kjøring mellom hjem og arbeidssted. Pendlere er personer som av hensyn til arbeidet må bo utenfor hjemmet. Etter skatteloven gis pendlere fradrag for merkostnader på grunn av fraværet fra hjemmet. Denne bestemmelsen er ikke endret. Pendlere kan alternativt få dekket pendlerkostnader ved godtgjørelse eller naturalytelse skattefritt av arbeidsgiver så langt som fradragsretten for de samme kostnadene rekker. Heller ikke disse bestemmelsene er endret. Fra og med 2001 ble det gjennomført enkelte endringer i bestemmelsene om skattemessig bosted for pendlere. Endringene innebærer bl.a. at det har blitt lettere for enslige pendlere å få pendlerstatus også når matlaging er mulig på arbeidsbostedet. Når det gjelder fraktutjevningsordningen for drivstoff, ble denne fjernet fra 1. januar 2002. Bevilgningen har for øvrig over flere år vært trappet jevnt ned av skiftende regjeringer. Begrunnelsen for dette var bl.a. at ordningen hadde begrenset prisutjevnende effekt, ifølge undersøkelse foretatt av Konkurransetilsynet. Et forslag om å innføre en selvfinansierende fraktutjevningsordning ble behandlet av Stortinget i går. Forslaget fikk ikke flertall. Det ble bl.a. vist til at merkostnadene ved en slik ordning ikke vil gjenspeile de fordelene ordningen kan ha. Jeg vil også vise til at Finansdepartementet har tatt initiativ til en dialog med oljeselskapene vedrørende spørsmålet om pris på drivstoff til forhandlere i ulike deler av landet. Avgifter på drivstoff er av betydning for all veitransport, ikke minst for bedrifter og husholdninger i distriktene. Regjeringen vil peke på at avgiftene på drivstoff er blitt redusert de senere årene. Fra første halvår 2000 og frem til nå er særavgiftene på bensin redusert med rundt 1 kr pr. liter. For diesel er avgiftsreduksjonen noe større. På årsbasis bidrar disse avgiftsreduksjonene til å redusere statens inntekter med i størrelsesorden 3 milliarder kr. Pendlere som kjører mye bil, har på denne måten oppnådd en stor besparelse. For 2002 er det gjennomført skattelettelser, og Regjeringen tar sikte på flere lettelser også i årene som kommer. Vi vil prioritere generelle reduksjoner i skatte- og avgiftsbelastningen som kommer brede grupper av skattytere til gode. Slike generelle lettelser vil også være til fordel for pendlere.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Jeg viser til at de endringer som er avtalt mellom statsansattes organisasjoner og deres arbeidsgivere om reisegodtgjørelse, bare gjelder statlig ansatte. Hvorvidt man vil bruke den tariffen eller ei, er et forhold mellom arbeidsgiver i private bedrifter og deres ansatte. Skattebestemmelsene for pendlere er ikke endret i negativ retning, verken under denne eller foregående regjering – snarere tvert imot er det foretatt forenklinger i bestemmelsene. Den – mellom oss sagt – «kokeplatebestemmelsen», som var en unødig bestemmelse i sin tid, og som det har vært mye debatt om, den er nå fjernet, og det er blitt enklere også for enslige pendlere å få de nødvendige fradrag. Så er man opptatt av pendlere, kan man vel trygt si at de ikke har fått noen forverringer. De har snarere tvert imot fått de forbedringer som alle nyter godt av ved at bensinavgiftene har gått ned. Jeg kan vel legge til, og det gjelder allment og ikke bare for pendlere, men i hovedsak svært mange andre, at refusjonsreglene basert på reise og fravær fra arbeid har blitt ganske kompliserte. Derfor har vi tatt et initiativ til å utrede forenkling av bestemmelsene. Det er nedsatt en arbeidsgruppe mellom Finansdepartementet og Arbeids- og administrasjonsdepartementet med sikte på forenklinger av disse bestemmelsene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Nei, det er det så absolutt ikke! Men dette tilleggsspørsmålet dreide seg altså ikke om pendlere. Reglene for skattefri kjøregodtgjørelse for yrkeskjøring ble endret av den foregående regjering i dens budsjettforslag, som spørreren vil være vel kjent med. De ble ikke endret av denne regjering. Det har vært en reell innstramming, men det gjelder ikke for pendlere, som jeg sa i mitt innledende svar.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Som jeg påpekte i mitt svar i den spørretimen som representanten Klungland henviser til, anslo departementet i Ot.prp. nr. 47 for 1999-2000 at den samlede eiendomsskatten for kraftproduksjonsanleggene ville bli redusert med om lag 15 pst. fra 2000 til 2001 som følge av de nye verdsettingsreglene. Flertallet i Stortinget aksepterte en slik nedgang i inntektene fra kraftkommunene. Tall som departementet har mottatt fra Skattedirektoratet i ettertid, viser at den samlede inntektsreduksjonen til kraftkommunene ble omtrent i denne størrelsesorden. Som departementet har redegjort for flere ganger i sakens anledning, ville endringen i eiendomsskatten til enkeltkommuner variere avhengig av lønnsomheten til det enkelte kraftanlegget. I revidert nasjonalbudsjett 2001 ble det bl.a. sagt følgende: «Ettersom de nye verdsettelsesreglene i større grad enn før er basert på kraftproduksjonsanleggenes lønnsomhet, er det forventet at enkelte kommuner vil få en reduksjon som er større enn 15 pst., særlig i perioder med svært lave kraftpriser. Noen kommuner vil også få økte inntekter fra eiendomsskatt.» Til tross for dette foreslo regjeringen Stoltenberg en særskilt bevilgning på 25 mill. kr til kraftkommuner som fikk en vesentlig reduksjon i inntektene fra eiendomsskatt som følge av det nye systemet. De kunne altså be om et midlertidig ekstratilskudd. For å kvalifisere til tilskuddet ble det forutsatt følgende: «Reduksjonen i inntektene fra eiendomsskatt på kraftanlegg må være betydelig større enn den gjennomsnittlige reduksjonen på 15 pst.» … «for å kunne få tilskudd, og et eventuelt tilskudd vil kun dekke deler av provenytapet.» Dette var premissene. Stortinget sluttet seg til forslaget, både om en samlet bevilgning på 25 mill. kr og en eventuell kompensasjon på de premisser som nå er nevnt. Likevel mottar jeg fortsatt brev fra enkelte kommuner som peker på at de har lagt til grunn at de vil få 15 pst. reduksjon i sine eiendomsskatteinntekter, og at Stortinget har forutsatt at ingen kommuner skal få et inntektsbortfall som er større enn dette gjennomsnittet på 15 pst. Det var det jeg siktet til da jeg la til grunn at kommunenes budsjettanslag i visse tilfeller bærer mer preg av ønsketenkning enn av realistiske prognoser.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Det kunne sikkert sies mye om de generelle tendenser til kanskje å basere visse anslag på ønsketenkning, men i og med at dette spørsmålet gjaldt inntekter fra verdsetting av kraftanlegg, eiendomsskatten, så konsentrerte jeg mitt svar om det. Jeg mener at det i uttalelser fra denne og foregående regjeringer i budsjettdokumenter og i vedtak i Stortinget ligger veiledning god nok til realistisk å lage prognoser for forventede kraftinntekter. Det er ut fra dette jeg har svart på spørsmålet, og jeg har ikke noe å tilføye til svaret. Hva Fylkesmannen i Vest-Agder måtte ha uttalt i denne konkrete saken, er jeg ikke spurt om. Det ligger ikke under mitt departement, og det kan jeg derfor heller ikke svare på.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-04-10:
Som jeg påpekte i mitt siste svar, baserer jeg mine handlinger på Stortingets vedtak, som også hr. Klungland har vært delaktig i. Stortingets vedtak gir ingen føringer for kompensasjon utover det vedtatte beløp og utover de vedtatte premisser, som jeg siterte. Noen spesialordning for Kvinesdal kommune foreligger det ikke noe forslag om. Kommunen må holde seg innenfor de retningslinjer som gjelder generelt og som Stortinget har vedtatt.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «I mitt spørsmål til finansministeren i den ordinære spørretime 13. mars i år angående eiendomsskatt på kraftverk uttalte finansministeren følgende: «Det må, uten spesielt å gå inn på Kvinesdal kommune, kunne sies at av og til har vel kommunenes budsjettanslag både for denne type skatteinntekter og for andre inntekter et preg av mer ønsketenkning enn av realistiske prognoser.» Hva legger statsråden i dette?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker for svaret, selv om det vel egentlig ikke var noe svar på mitt spørsmål. Finansministeren uttalte i den spørretimen som jeg refererte til, at for denne type skatteinntekter og for andre inntekter bærer budsjettanslaget mer preg av ønsketenkning enn av realistiske prognoser. Dette håper jeg at jeg kan få svar på, fordi vi vet at det er kommunepolitikere rundt i Norges land som har problemer med å få sine budsjetter i havn. Når det så gjelder Kvinesdal kommune konkret, er det jo slik at for fjoråret var situasjonen likedan. Da fikk Kvinesdal kommune en kompensasjon, og de fikk godkjent sitt budsjett av fylkesmannen. Vil finansministeren følge opp kompensasjonen? Mener han at Fylkesmannen i Vest-Agder også driver mer med ønsketenkning enn med realistiske prognoser i forhold til kommunebudsjettet?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Kraftverksbeskatningen har vært behandlet over en lengre periode i Stortinget nettopp fordi Stortinget har lagt forutsetninger til grunn som har vist seg å ikke slå til. Faktisk tror jeg at dette var oppe til behandling første gang i 1995 eller 1996, og da ble det sagt fra Stortingets side at ingen kommune skulle tape på den omleggingen som ble gjort. Etter at LVK og kommunene fikk vist at dette faktisk ville skje, har Stortinget utsatt dette fram til de vedtok at kommunene ikke skulle tape mer enn 15 pst. Men så er det jo slik at Kvinesdal kommune har tapt 60–70 pst. av sine skatteinntekter. For å overføre det til statens nivå, ville det for finansministeren betydd at han måtte kutte ca. 40 milliarder kr i årets statsbudsjett. Ser ikke finansministeren urimeligheten i den situasjonen som Kvinesdal kommune har kommet opp i? Vil han følge opp i forhold til skjønnsmidler eller kompensasjon for Kvinesdal kommune?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «Det foreligger planer om at planteforedlingen i Planteforsk skal sentraliseres. Et av forskningsmiljøene som ifølge planene vil rammes, er Planteforsk Holt forskningssenter i Tromsø. Samtidig er Universitetet i Tromsø i ferd med å bygge opp et nytt studium i arktisk landbruk, og etter planen skulle dette skje i samarbeid med bl.a. Planteforsk Holt forskningssenter. Vil statsråden foreta seg noe i denne saken?»
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg la merke til at statsråden sa at FoU-oppgaver som krever tilpasning til særlige klimatiske forhold, fortsatt vil skje lokalt. Spørsmålet er hva dette vil innebære mer konkret. Norge er et langstrakt land, der landbruk drives under ulike geografiske og biologiske forhold. Derfor bør også planteforskning og forskning på utvikling av landbruket drives desentralisert. Her kan god landbrukspolitikk og god forskningspolitikk forenes med en god distriktspolitikk. Men i denne saken er det nå skapt en usikkerhet i de ulike forskningsmiljøene rundt i landet. Blant annet er man bekymret for at det nye Graminor vil prioritere forskning som er lønnsom ut fra en kortsiktig økonomisk vurdering, men ikke forskning på f.eks. multer, som man driver med på Holt. Mitt første oppfølgingsspørsmål til statsråden er om han vil ta initiativ til en god dialog med de etablerte miljøene. Og: Vil statsråden ha som en målsetting at den desentraliserte planteforskningen ikke skal svekkes, men tvert imot styrkes?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg vil igjen takke for svaret. Det er i hvert fall betryggende at vi er enige om verdiene som dette skal bygge på. Men som det framgår av hovedspørsmålet mitt, er dette en sak som har konsekvenser også utover de enkelte arbeidsplassene og forskningsmiljøene som dette gjelder. Forskere over hele landet deltar i samarbeid i sin region. I Tromsø arbeider nå universitetet, etter at det har vært en sak i Stortinget, med å etablere et nytt studium i arktisk landbruk. Etter planen skal dette skje i samarbeid med bl.a. Planteforsk på Holt. Statsråden svarte veldig kort i sitt første svar at Planteforsks samarbeid med Universitetet i Tromsø ligger fast. Men det vil være veldig uheldig for Universitetet i Tromsø dersom man nå skaper en usikkerhet, og i verste fall svekker det etablerte, men likevel ganske sårbare forskningsmiljøet som er på Holt, og som da skal være ett av de miljøene som man skal bygge dette studiet på. Vil statsråden derfor i det videre arbeidet være spesielt oppmerksom på denne problemstillingen? Jeg spurte om statsråden vil ha en god dialog med miljøene, og det håper jeg han kan svare på. Og vil statsråden for øvrig arbeide videre for at vi får bygd opp et studium i arktisk landbruk ved Universitetet i Tromsø?
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
I statsbudsjettet for 2002 er en utvikling av selskapet Norsk Kornforedling A/S – som nå heter Graminor – innen planteforedling i Norge omtalt. Staten ved Landbruksdepartementet er en av flere aksjonærer i Graminor AS. I tillegg til korn utvider Graminor AS fra 2002 sin virksomhet til å omfatte planteforedling av en rekke andre plantevekster. En utvidelse av forretningsområdet til Graminor skjer i nært samarbeid med alle berørte parter – også med Planteforsk, som har blitt medaksjonær i selskapet. Det er rett slik representanten Konglevoll sier, at Graminor tar sikte på å konsentrere sin foredlingsvirksomhet som ikke er stedbunden, til Mjøsregionen. Forskning- og utviklingsoppgaver som krever tilpasning til særlige klimatiske forhold, vil imidlertid fortsatt skje lokalt. Det er en meget liten del av den virksomhet som i dag foregår på Holt, som vil bli berørt av etableringen av Graminor. Planteforsk vil imidlertid kunne bli en viktig leverandør av forsknings- og utviklingstjenester til Graminor. For Planteforsks stasjon i Tromsø, Holt, vil et framtidig samarbeid med Graminor, slik jeg ser det, kunne lede til økte muligheter og ikke ulemper. Planteforsk Holts samarbeid med Universitetet i Tromsø ligger fast.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Jeg får først gi uttrykk for at vi fortsatt skal drive omfattende planteforskning i Norge, heldigvis. Det trenger vi fordi vi har særlige forhold som gjør at vi må skaffe oss egen kunnskap. Derfor trenger vi en stor satsing på planteforskning spredt over hele landet, slik at man fanger all den lokale kunnskap og har mulighet til å drive den forskning som skjer. Så er det alltid knapphet på forskningsmidler, noe som gjør at en må prioritere viktige prosjekter. Men det ville være helt galt for norsk landbruk, som er bygd på klare politiske forutsetninger, om det bare skulle ligge rent økonomiske kriterier til grunn for hva en skal prioritere innenfor forskning, og hva en skal etterspørre av såkalte FoU-tjenester. Det blir helt avgjørende at vi klarer å utvikle plantesorter – svært ofte snakker vi om ulike grasarter bl.a. – som er tilpasset nordnorske forhold, og som gjør at vi trenger forskningsvirksomheten på Holt. Jeg er grunnleggende enig i de verdier som ligger til grunn for det representanten her spør om, og det vil jeg bidra til kommer til å bli situasjonen framover. Med det sier jeg ikke at det ikke er behov for å effektivisere og få mer ut av forskningspenger innenfor Planteforsk, men vi trenger spredning over hele landet og i lokale miljøer.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Jeg har og vil fortsatt ha en god dialog med disse miljøene. Jeg var senest i går i Tromsø og møtte primærprodusenter som var opptatt av akkurat det spørsmålet som representanten her tar opp. Det er viktig og avgjørende. Det er nok ikke på så mange områder at nordnorsk landbruk skiller seg fra de problemstillinger vi har ellers, men på noen områder gjør det det. Der er det avgjørende av vi sørger for å legge kvalitet inn i det som skjer lokalt. Ikke minst er det en situasjon hvor en del av fagmiljøene innenfor primærproduksjon, men også kunnskapen rundt, er såpass små at de ikke kan bli mindre. Jeg skal love representanten at dette skal jeg ha min oppmerksomhet rettet mot framover.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Statskog SF har som formål å skape verdier med utgangspunkt i sine ressurser og å etablere næringsvirksomhet på dette grunnlag. Tilrettelegging for friluftsliv er en viktig faktor knyttet til befolkningens helse og livskvalitet. Statskogs arbeid med etablering av en formidlingskanal for friluftsbaserte tjenester, kalt iNatur, er en erkjennelse av at det er viktig å ta i bruk nye kanaler for natur- og friluftsopplevelser, og er et resultat av flere års grundige analyse av behovet for en digital tjeneste på området. Statskog, Den Norske Turistforening, Norges Fjellstyresamband og Norges Jeger- og Fiskerforbund gjennomførte denne analysen sammen. Initiativtakerne har møtt utelukkende positiv respons hos tilbyderne og brukerne, og også hos fagmyndighetene på området: Miljøverndepartementet og Direktoratet for naturforvaltning. I en forundersøkelse med 700 respondenter viser brukernes svar at iNaturs opplegg på Internett er et svært framtidsrettet og interessant tilbud til friluftslivsinteresserte. iNatur AS er nå etablert og i ferd med å utvikle en digital tjeneste på Internett for å bedre tilgjengeligheten av friluftslivs-, jakt- og fisketilbudene i Norge. iNatur skal være en markeds- og tjenestekanal for alle tilbydere av friluftslivs-, jakt- og fiskeprodukter, og skal leve av provisjon av omsatte produkter på portalen. Tjenesten skal legges til rette for bl.a. booking og salg av hytter, jakt- og fiskekort. Digital kartinformasjon og salg av kart er også en vesentlig tjeneste. Statskogs styre har hatt en grundig behandling i forkant av dannelsen av iNatur, og vurdert dannelsen av dette selskapet som en av de viktigste og mest relevante satsinger for Statskog. Statskog går dermed inn og yter lån på forretningsmessige vilkår til iNatur AS. iNatur vil under oppbyggingen av portalen gå bredt ut og invitere alle tilbydere og deres interesseorganisasjoner til å ta i bruk tjenesten. Det er også aktuelt å åpne for flere deltakere i selskapet. Allerede i forprosjektet ble flere organisasjoner og store private tilbydere invitert til å vurdere tjenesten. Statskog er som landets største grunneier en stor tilbyder av friluftsprodukter og bør ikke være avskåret fra å ta i bruk nye virkemidler for å formidle disse tilbudene. Foretakets initiativ, sammen med andre viktige aktører innen friluftsliv i Norge, har stor samfunnsmessig verdi. Målet er å inspirere og legge til rette for at også nye generasjoner skal ta i bruk naturen. En synergi av denne satsingen kan være et positivt bidrag til styrking av lokal næringsutvikling. Jeg finner på bakgrunn av denne orientering ingen grunn til å gripe inn overfor Statskogs planer med å etablere en skog- og utmarksportal på Internett. Jeg kan heller ikke se at denne etableringen gir negative effekter for private aktører, men tvert imot gir allmennheten et utvidet tilbud på området.
Lars Sponheim (Venstre), 2002-04-10:
Jeg er helt overbevist om at de mange brukerne – og det er ganske mange i dette landet som er brukere av alt vi kan tilby av friluftsliv også på statens grunn – er glad for at det her er flere tilbydere, også kanaler å tilby tjenestene på. Jeg er helt sikker på at det er brukerne som tjener på at det er flere som kan kanalisere disse mulighetene. Vi vet at de formål og de oppgaver som Stortinget har gitt til Statskog, nettopp er å bruke de store arealene som staten eier gjennom Statskog. De skal legge til rette for at befolkningen til en fornuftig pris skal kunne få god tilgang på jakt, fiske og friluftsliv. Jeg synes derfor dette, som jeg har gitt uttrykk for, er et godt tiltak, og kan ikke forstå at det bør være problematisk for andre som tilbyr en konkurrerende kanal å sende sine ting på.