trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henrik Asheim (Høyre), 2015-05-12:
Jeg vil takke dem som har deltatt i denne debatten, for en god og konstruktiv debatt. Representanten Tynning Bjørnø var vel inne på at det ville vært en god start om de som var lærere, ikke stilte til Stortinget, men i stedet fortsatte å være lærere. Jeg kan se at det har vært tre utdannede lærere som har deltatt i denne debatten – to kvinner og en mann, så tallene stemmer også her. Kjønnsbalanse er jo en debatt i mange yrker, og vi ser det – med motsatt fortegn – innenfor helse- og omsorgssektoren. Men jeg tror at viktigheten av at læreryrket er noe mer enn bare en jobb, gjør at dette blir en viktig debatt. Kjønnsbalansen i lærerkorpset har noe å si også for hvordan elevene lærer og hvilke forbilder de møter. Så må jeg si at representanten Skei Grandes poeng er ekstremt viktig. I likhet med Skei Grande har jeg gleden av å reise mye rundt og besøke skoler. Hvis en besøker helsevesenet f.eks., har man inntrykk av at det er for mange sjefer, det er for mange som bestemmer, mens i skolen har jeg av og til inntrykk av at det er få, eller at det ikke er noen som bestemmer, og at det dermed begynner å flyte litt ut. Den gode rektoren kan gjøre ekstremt mye for å rekruttere, ikke bare inn i skolen generelt, men til sin skole. Avslutningsvis er jeg glad for at det høres ut som om det er ganske bred enighet i denne salen om at det viktigste ikke er nye kjønnspoeng, kvotering eller for den saks skyld, bestemte holdningskampanjer. Jeg tror det viktigste man gjør for å rekruttere både kvinner og menn til læreryrket, er det som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen nå gjør, nemlig at man har det statusløftet, kunnskapsløftet i skolen, og sørger for å gjøre lærerutdanningen bedre. Jeg håper også at en konsekvens av det løftet blir at flere menn ser viktigheten av å bli lærere. Det vil være bra både for skolen og for elevene, og jeg tror veldig mange flere menn vil få en veldig givende jobb hvis de søker seg til læreryrket.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Jeg takker statsråden for svar, men jeg tror vi må erkjenne at på et eller annet tidspunkt må det større og mer målrettede tiltak til enn det vi sammen har satt i verk til nå, men også mer enn det statsråden beskriver blir gjort med rapporten Det muliges kunst. Vi kan jo styre hvis vi vil, hvis vi mener at det er riktig. Ett eksempel er etter- og videreutdanning av lærere. Nå bruker vi enorme summer, store summer på det, større enn noen gang, og det er tverrpolitisk enighet om å prioritere det. Det gir en fantastisk mulighet til å løfte alle fagkompetansene i skolen. Her har jo regjeringen styrt satsingen inn på noen fag, men jeg registrerer at det ikke gjøres, eller skisseres i hvert fall, noen konkrete tiltak som vil løfte kompetansen i de praktisk-estetiske fagene spesielt. Men dette skal vi også komme nærmere inn på i neste sak. Jeg registrerer også at det svares nokså ullent på stoda med de ti konkrete anbefalingene fra ekspertgruppen som har utarbeidet rapporten Det muliges kunst. Det svares: Dette jobber vi med – eller – dette anser vi primært er et kommunalt ansvar. Jeg har da særlig lyst til å framholde det første rådet til ekspertgruppen: Sørg for politisk oppmerksomhet om og engasjement for kunst- og kulturfag på alle ledernivå – bruk styringslinjene. Da blir det litt defensivt kun å ha stilt et spørsmål til skoleledere og skoleeiere. Jeg skulle også gjerne ha hørt mer om både konkrete tiltak og visjonene til regjeringen når det gjelder Den kulturelle skolesekken og kulturskolen. Vi så jo ett eksempel i statsbudsjettet i fjor – et uheldig grep når det gjaldt finansieringen av Den kulturelle spaserstokken for de eldre. Jeg håper ikke at vi kommer til å se den samme tendensen når det gjelder skolen. Så har jeg spesielt lyst til helt til slutt å nevne det som også statsråden nevnte til slutt – rådet fra ekspertgruppen som går på å øke bevisstheten og kunnskapen om yrker som krever yrkesfaglig utdanning i håndverksfag eller høyere kunstfaglig utdanning. NHOs kompetansebarometer har de siste årene vært tydelig på at den praktiske kompetansen blir viktigere og mer etterspurt. Det er et tydelig signal om at vi i større grad må tenke hode og hender som likeverdige parter. Jeg ser fram til debatten og håper at den vil bidra til å løfte de praktisk-estetiske fagene, enten det handler om de faglige målene, om høvelbenken, det visuelle, håndverket, det kreative eller det fysiske.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Jeg vil også takke deltakerne i debatten. Jeg synes de på en fin måte har anerkjent de praktisk-estetiske fagenes verdi. Vi har snakket fint om fagene, alle sammen. Det er bra. Da gjenstår det egentlig bare at snakket blir til handling. Jeg må si at jeg er ikke helt beroliget over svarene til statsråden når det kommer til oppfølging av de ti konkrete anbefalingene fra Det muliges kunst. Både statsråden og representantene Gudmundsen og Thorsen er raske til å skyve ansvaret over på kommunene eller si diffust at arbeidet er satt i gang, uten å si hva slags arbeid som er satt i gang, eller nevne spesifikke tiltak. Det blir også i denne debatten sagt at man må prioritere det viktigste først, og dermed også prioritere basisfagene. Man argumenterer for å ikke satse på de praktisk-estetiske fagene nå, nettopp fordi det er noe som er viktigere. Jeg mener det blir for snevert. Hvor blir det av helheten? Så startet statsråden sitt innlegg med å si at han ikke var enig med elevene jeg refererte til, som sa at et animasjonsverksted i regi av Den kulturelle skolesekken var noe annet enn vanlig skole, fordi vanlig skole bare var teoretiske, skriftlige oppgaver. Statsråden kan gjerne være uenig i det. Problemet er bare at disse åttendeklassingene sitter med denne oppfatningen, og da hjelper det lite at statsråden er uenig. Det er ganske alvorlig når vi har åttendeklassinger med en sånn oppfatning av hva man driver med på skolen. Det sier noe om hvordan de mener man har innrettet opplæringen. Det bekymrer meg, og det bør også statsråden ta på alvor. I den anledning hadde jeg håpet å få noen tydeligere svar.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Takk til interpellanten som reiser et viktig spørsmål til debatt. På mange måter er dette en konkretisering og et steg videre fra forrige debatt, hvor vi snakket om å løfte de praktisk-estetiske fagene. Noen av hovedanbefalingene fra ekspertgruppen som skulle se på kunsten og kulturens plass i skolen, og som leverte rapporten Det muliges kunst, var nettopp knyttet til fagkompetanse i kunst og håndverk, at vi måtte ta innover oss statistikken som viser at en høy andel lærere som underviser i kunst og håndverk, ikke har studiepoeng i faget, og hvilke konsekvenser det får. Det er alvorlig at i 1.–4. trinn er det over 50 pst. av lærerne som ikke har noen som helst faglig fordypning i kunst og håndverk, og at det i 5.–7. trinn er nesten 45 pst. som ikke har studiepoeng i kunst og håndverk. I 8.–10. trinn er det i underkant av 30 pst. – også det et høyt tall. Det er ikke bra nok, og det kreves målrettede tiltak. Jeg var inne på det i forrige debatt, at vi kan styre hvis vi vil, og hvis vi mener det er riktig. Statsråden sier at å styre på den måten kan være en fallitterklæring mot det kommunale selvstyret. Ja, men man gjør det jo der hvor man synes det er nødvendig. Man gjør det innenfor noen fag. Og jeg mener at vi i større grad må legge til rette for og sørge for at kommunene prioriterer etter- og videreutdanning i de praktisk-estetiske fagene, for de tallene er så alvorlige. En annen spennende debatt er hvordan vi skal få flere til å velge praktisk-estetiske fag i sin lærerutdanning. Jeg ser fram til diskusjonene rundt det når vi skal diskutere innrettingen på en ny lærerutdanning. Følgegruppen for lærerutdanningene anbefalte i 2014 at det trengs mer forskning på innholdet og kvaliteten i fleksible studieprogram på grunnskolelærerutdanningen, særlig med tanke på rekruttering til praktisk-estetiske fag. Det tror jeg er klokt – å få mer kunnskap på bordet. De hadde et råd til, og det gjaldt de praktisk-estetiske fagene med få studenter. Der mente følgegruppen at departementet måtte vurdere nasjonale tiltak for å sikre at framtidig kompetansebehov innenfor fagene blir dekket. Det mener jeg også er klokt. Rapporten som vi har snakket om flere ganger, Det muliges kunst, anbefalte at man hadde egne kompetansekrav for lærere i de praktisk-estetiske fagene kunst og håndverk. Jeg er glad for at statsråden er positiv til en diskusjon rundt dette. Og Arbeiderpartiet blir med på det, nettopp fordi læreren er skolens viktigste ressurs. Det sier vi alle hele tiden. Da må vi også mene at det gjelder alle hele tiden.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-05-12:
Jeg er glad for statsrådens engasjement, og jeg er egentlig også litt glad for at vi greier å sette denne typen tema under debatt i Stortinget, slik at vi får en diskusjon om viktigheten av andre fag enn vi gjør i de tradisjonelle debattene, som jeg føler at vi ofte har, i Stortinget. Jeg deler statsrådens utsagn om at vi ønsker fordypning i de fagene vi underviser i. Jeg deler også problematiseringa til statsråden når det gjelder det å sette kompetansekrav, og jeg er glad for at statsråden ønsker å komme tilbake til det, for det er nødt til å utredes. Det er slik i dag at vi har flere typer utdanninger. Vi prater om lærerutdanninga som om det er én ting, og det er det faktisk ikke. Vi har jo egen faglærerutdanning innenfor mange av de praktisk-estetiske fagene i dag, og så har vi grunnskolelærerutdanninga, og det er den som har vært bekymringa, for der ser vi en nedgang. Den gamle allmennlæreren har de praktisk-estetiske fagene som en del av sin grunnutdanning. Derfor tror jeg det er veldig viktig at vi ser på hva som skal være kompetansekravet for å undervise i de fagene. Skal det være 15 studiepoeng? Skal det være 30 studiepoeng? Skal det være 60 studiepoeng? Hva ønsker vi å ha som kompetansekrav? Jeg er også enig med statsråden når han understreker at faget i seg sjøl har en egen verdi. Det har vært min kjepphest at vi skal se på kunst- og håndverksfagene som en egen verdi og noe som gir elevene en opplevelse i seg sjøl. Så er det riktig som statsråden sier, at det ikke er vi som skal bestemme hva som skal prioriteres. Det skal lokalpolitikerne der ute i det ganske land, og vi skal prøve å huske på å minne dem om det framover. Men det er også sånn at vi gir rammene, og som statsråden også har sagt, ønsker vi å prioritere basisfagene, som det heter. Da gir vi et signal til de lokale folkevalgte og til skoleeierne der ute om at hvis de sender lærerne på etter- og videreutdanning i norsk og matte, skal vi greie å oppfylle det, men ikke hvis de sender til de praktisk-estetiske fagene. Men jeg håper at flere sender til etter- og videreutdanning der før det blir for seint. Jeg har lyst til å stille et par spørsmål til statsråden. Det handler om lærerutdanninga i forhold til den overlappinga som de har i lærerutdanningsinstitusjonene i dag, forholdet 1–7 og 5–10. I dag er vel det i hovedsak slik at de prøver å få gjort det 20 pst., men det er en utfordring for den enkelte lærerutdanningsinstitusjon å greie å gi et godt nok tilbud til dem som ønsker kunst- og håndverksfag i sin lærerportefølje i dag.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-05-12:
Man må gjerne skylde på skoleeierne – og sjølsagt har de også et ansvar for å ansette – men litt av hensikten med denne interpellasjonen er jo nettopp det som det ble vist til i artikkelserien i Bergens Tidende. Det er en bekymring fra lærerutdanningsmiljøene sjøl, som ser at etter at den nye lærerutdanningen ble innført i 2010, og som de første studentene gikk ut fra i 2014, er det en utfordring for de praktisk-estetiske fagene å få store nok miljøer og mange nok til å velge de fagene på de ulike trinnene. Det er en bekymring som også vi, den rød-grønne regjeringa, må ta en del av ansvaret for, for det var jo vi som innførte den delinga. Men den delinga er altså tenkt å fortsette i framtida. Min hensikt med dette er at regjeringa må ta med seg denne utfordringa i arbeidet med den nye lærerutdanninga som skal innføres fra 2017. Man kan godt si at det er viktig for den nåværende regjeringa å prioritere det som er viktig, men det vi da risikerer, er at vi plutselig ikke har et fagmiljø ved de ulike lærerutdanningsinstitusjonene når vi plutselig finner ut at vi skal prioritere de praktisk-estetiske fagene. Det er min og vår store bekymring. Det er sjølsagt en utfordring at skoleeierne ikke ansetter dem med fagkompetanse i de praktisk-estetiske fagene. Det er egentlig ikke så kjemperart, for jeg vil tippe at de fleste prøver å få karret til seg dem de kan, av dem som har gode papirer i norsk og matematikk, for det er de fagene en faktisk blir målt på. Representanten Thorsen viser igjen til PISA. Jeg forstår jo at de som ikke forstår at det ikke er noen motsetning mellom å drive med praktisk-estetiske fag, ha god kompetanse i det og samtidig være god i matematikk, og som ikke forstår – som jeg synes representanten Tynning Bjørnø på en forbilledlig måte presenterte i sted – hva som er kompetansemålene innenfor praktisk-estetiske fag, og hva som er kompetansemålene innenfor matematikk, og som ikke ser muligheten for samordning og potensialet en kan få ut av det, ønsker å holde fast på at PISA er viktigst, at måling er viktigst, og at basisfagene norsk, matematikk og engelsk er det viktigste. Representanten Skei Grande trakk tidligere fram den utmerkede læreren hun hadde, som var kunstner. Jeg har lyst til å slenge med et lite spørsmål på slutten til statsråden, for det har kommet meg for øre at det igjen er tatt opp et forslag om at det skal kreves mastergrad for å ta praktisk-pedagogisk utdanning, og jeg har lyst til å få bekreftet eller avkreftet om det er tilfellet. Jeg tror vi kan ha mange kunstnere som vi kan ha veldig stor glede av som lærere i skolen, hvis de tar en praktisk-pedagogisk utdanning i tillegg. Takk for en god debatt, forresten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-05-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret, men jeg syns ikke det var noe godt. Det var sju minutters utlegning – en drøftingsoppgave – om ulike ting som man ikke vil gjøre. For og imot – så velger han ikke å gjøre det. Så var det to minutter om at det var vanskelig å styre universitetene, og ett minutt om at universitetenes museum er fine. Det var disposisjonen for de ti minuttene. Det må jeg si at jeg er litt skuffet over. Det er klart at statsråden ikke vil se på finansieringssystemet knyttet til formidling, men vi er i en situasjon der den måten vi styrer universitetsmuseene på i dag, ikke fungerer. Da holder det ikke for meg at man snakker med universitetets rektor en gang i året om det, og så ringer man kanskje miljøvernministeren og spør hvordan man skal gjøre det med husene. Vi må ha mer kraft hvis vi virkelig skal klare å løfte denne sektoren, for situasjonen der ute er nå at museene stenges i hus etter hus. På Tøyen stenges det nå for hele sommeren. Det er ikke dinosaurer til barna, det er ingen mulighet til å komme inn på flere av museene, fordi man har neglisjert dem over så lang tid som man har gjort. Jeg skal gi statsråden en sjanse til: Er det noe han vil gjøre annet enn å ringe rektor og si at de må snakke om det, og ringe miljøvernministeren og si at man skal snakke om det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-05-12:
Jeg vil takke alle som har vært med i debatten, og jeg er glad for at alle de store partiene deltok. Jeg er litt lei meg for at de som styrte dette feltet i åtte år, ikke syntes det var viktig å være med, men det får vi håpe vi får ta igjen. Når vi måler, strekker vi oss ofte mot det vi måles mot. Det er litt av tankegangen bak mye av skolegangen, og det vi måler, gir vi kraft. Statsråden sier beint nei til å gjøre noe med finansieringssystemet for å måle det som gjøres på dette feltet. Jeg er også enig i at universitetene skal ha sin autonome stilling. Men når noe holder på å rase sammen, som disse museene holder på å gjøre fysisk sett, må vi som politikere gjøre noe, og det jeg er redd for, er at vi ender i en situasjon der disse museene må kobles bort fra universitetene. Da har vi mistet mye både ved universitetene og ved museene. Det andre som bekymrer meg, er statusen samlinga har. Nå har kulturministeren vært forbilledlig i å presse på universitetet når det gjelder samlinga for språk. Men den statusen som har forsvunnet knyttet til samlingsforvaltning, den stoltheten mange universiteter har hatt knyttet til samlingsforvaltning – enten det var ord, eller det var ordbøker, eller samme hva det var, var det alltid en status knyttet til den forvaltninga – oppfatter jeg som å være borte i akademia. Det syns jeg er skremmende. Mine hovedinnspill til statsråden kan gå nettopp på de to områdene gaveforsterkningsfond og moms, som to av de områdene det i hvert fall hadde gått an å gjøre noe strukturelt på. Ellers skjønner jeg at jobben med å løfte disse må Venstre gjøre i statsbudsjettene. Min siste historie har jeg fra Jørn Hurum, som er, for å si det enkelt, dinosaurforsker på universitetet. Han forteller at i møte mellom forskere på toppnivå og femåringer kan du få ny kunnskap. Han hadde møtt en femåring en gang som hadde lært ham hvordan han kunne finne ut om en dinosaur var kjøtteter eller planteeter når han sto med en plastikkfigur i hånda. Svaret var at planteetere hadde lukket munn, og kjøttetere hadde åpen munn. Jørn Hurum kunne bekrefte at dette hadde han prøvd å sjekke med virkeligheten, og det viste seg at femåringen hadde gjort en riktig observasjon. Så i møte mellom forskere og barn kan du kanskje finne ny kunnskap, som jeg i hvert fall har brukt mye i ettertid ved dinosaurkjøp, for det er de kjøttetende som er de kule.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Samfunnet trenger mennesker som er nysgjerrige på all kunnskap, og som er i stand til å omforme abstrakt teori til forklaringsmodeller. Vi trenger mennesker som kan kombinere gammel og ny kunnskap i stadig nye sammenhenger og erfare gleden ved å oppdage at nye former oppstår. Derfor trenger vi å lære om alle fagområder uten å definere hvilken kunnskap som er viktigere enn en annen. Det store spørsmålet er hvordan vi best mulig kan tilrettelegge for at alle lærer seg å lære. På samme måte som Norge måtte bygge ut vannkraft først for å starte aluminiumsindustri på Vestlandet, må vi også gi hjernen kraft – eller energi – for å legge grunnlaget for en kunnskapsindustri. En lærers utfordring er å vekke nysgjerrigheten. En kommunes utfordring er å ha god nok økonomi til å legge forholdene til rette i f.eks. kreative fag. Spørsmålet vi må stille oss i dag, er om vi har et politisk styrt kunnskapsfall i de kreative fagene. De estetiske fagene er representert i skolen i dag gjennom f.eks. musikk, teater, drama, dans, kunst og håndverk, norsk, matematikk og media. Dette er fag som alle er viktige, men som vi nok dessverre opplever har vanskelige – og ikke minst dårlige – kår i skolehverdagen. Vi vet at f.eks. kulturskolene i Norge, som er tilgjengelige for noen, er de som kanskje best ivaretar den kulturelle opplæringen. Derfor var det viktig for Arbeiderpartiet å bygge kulturnasjonen Norge gjennom å gi alle barn i 1.–4. trinn mulighet til å gå i kulturskolen. Det var et tiltak som den nye regjeringen raskt fjernet da de kom til makten. Det er en villet politikk, og det er et resultat av en konservativ styring av skolen. Jeg håper at vi i framtiden kan snakke om hvordan vi legger til rette for at kreative fag får samme status og sørger for et godt politisk håndverk i forkant av dette. På søndag går 2,5 millioner norske bunader ut i gatene. Vi trenger flere bunader i framtiden, og jeg håper vi klarer å vekke interessen hos barn og ungdom, slik at de kan føre den tradisjonen og det håndverket videre. Rapporten Det muliges kunst, som mange har referert til, må ikke forveksles med det umuliges kunst i skolehverdagen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Denne saken er en direkte oppfølging av vedtak som ble gjort i budsjettet, og som også var grundig debattert da budsjettet ble behandlet i denne salen før jul. Som det framkommer i innstillingen, mottok vi mange innspill rundt Copernicus i budsjettet. Dette er et resultat av det gode budsjettforliket mellom regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti og Venstre, så jeg vil benytte anledningen til å takke Kristelig Folkeparti og Venstre for et godt, konstruktivt samarbeid også på dette området. Deltakelse i Copernicus gir Norge adgang til å møte i programmets styrende og rådgivende organ. Det gir mulighet til å påvirke programmets utforming slik at det i større grad enn det som ellers hadde vært tilfellet, dekker særlig norske brukerbehov. Norge har i programmets innledende driftsfase fått gjennomslag for bedre dekning i de norske nordområdene enn det som opprinnelig var planlagt, og det synes jeg er veldig bra. Som det også framkommer i proposisjonen, har norske leverandører fram til utgangen av 2013 vunnet kontrakter for rundt 56,6 mill. euro til utvikling av programmet. Avslutningsvis: Dette er en mer eller mindre enstemmig innstilling. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har en liten merknad rundt bekymringen for at dette ikke opprinnelig lå inne fra regjeringen. Det var nok flere enn Arbeiderpartiet og Senterpartiet som delte den bekymringen, men Stortinget har fungert utmerket i så måte, og man har blitt enig om Copernicus. Det er jeg veldig glad for.
Pål Farstad (Venstre), 2015-05-12:
Jeg vil først takke saksordføreren for gjennomgangen av saken. I budsjettforhandlingene sist høst var Venstre tydelig på at vi ville prioritere videre norsk deltakelse i Copernicus. Jeg er derfor særs fornøyd med at vi kom i land med en avtale. Som det framkommer i innstillingen fra næringskomiteen, har Norge store brukerinteresser knyttet til Copernicus-programmet. Det gjelder for havovervåking, klima- og miljøovervåking, fiskeriovervåking og overvåking av ras og skred. Vi snakker altså om betydelige interesser innenfor næring, klima, sikkerhet og beredskap. Våre store land- og havområder, og da spesielt havområdene med næringsinteresser knyttet til naturressursutnyttelse og maritim transport, gjør Norge til et land som har særlig nytte av en slik overvåking, spesielt i nordområdene. Deltakelse i Copernicus gir Norge adgang til å møte i programmets styrende og rådgivende organ. Dette gir mulighet til å påvirke programmets utforming, og Norge har gjennom deltakelse direkte i styrende og rådgivende organ påvirket programmets utforming, slik at norske behov og brukerinteresser, ikke minst i nord, er høyere prioritert. Når norsk deltakelse er en forutsetning for at norske bedrifter og forskningsinstitusjoner skal kunne få konkurrere om kontrakter til utbygging av drift av Copernicus, og når norske leverandører har vunnet kontrakter som langt overstiger det norske programbidraget, slik saksordføreren var inne på, da er det god grunn til å satse videre.
Pål Farstad (Venstre), 2015-05-12:
Venstre er opptatt av at et nytt direktiv skal bidra til bedre dyrevelferd for forsøksdyr. Jeg mener at dette direktivet vil bidra til nettopp det. Jeg er også tilfreds med at virkeområdet er utvidet sammenlignet med det gamle direktivet – at direktivet også omfatter dyr som avles og holdes med sikte på å bruke dyrenes organ eller vev til vitenskapelige formål. Det er også positivt. Ikke nok med det: Venstre er fornøyd med direktivets krav til bedre beskyttelse av forsøksdyr og til direktivets krav til virksomheter og tilsynsmyndigheten. Som saksordføreren påpeker, har det vært en viss uenighet i komiteen om Stortinget bør være klar til å ta en beslutning nå, eller om Stortinget bør be regjeringen komme tilbake med forslag til finansiering og organisering av tilsynsmodellen ved bruk av dyr til vitenskapelige formål, slik Geir Pollestad og Senterpartiet foreslår. Jeg legger betydelig vekt på hva Mattilsynet sier i denne saken. Tilsynet har vurdert direktivet og har anbefalt at det kan gjennomføres i Norge. Det er også mitt syn, slik det er et klart flertall for i komiteen. Her foretar vi innskjerpinger, og jeg klarer ikke å ta inn over meg kritikken fra Senterpartiet til alle oss andre i komiteen, som ikke tenker som dem i denne saken.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-05-12:
Med den modellen en legger opp til å implementere direktivet med i Norge, vil Norge bli det eneste landet i Skandinavia som ikke har tverrfaglige etiske komiteer til å vurdere søknader om dyreforsøk. Er det, etter statsrådens mening, sånn at den modellen vi velger i Norge, i større grad ivaretar dyrenes og brukernes beste enn den løsningen en har valgt i våre naboland?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-05-12:
Det er gledelig at det kommer til Sandnes – la meg slå fast det. Det var jeg også kjent med. Men la oss ikke påvirkes av den typen hensyn. Her er det først og fremst forsøksdyrenes beste vi har for øye. I proposisjonen er det ikke tatt høyde for at det vil bli en vekst i antall dyreforsøk. Det har vært en jevn vekst de senere årene, og direktivet vil gjøre at det blir behov for flere godkjenninger. Hvorfor er det i proposisjonen ikke tatt høyde for at en vil få en vekst i antall søknader til behandling, og vil dette bli fulgt opp i kommende budsjett hvis det viser seg at prosjektet og forvaltningen er underfinansiert?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Som det står i saksframlegget i dag, skal både tilsynsdelen av dette, og for så vidt også det øvrige, håndteres innenfor de gjeldende budsjettrammene. Det er ikke noen overraskelse for noen av oss. Men en god del av diskusjonen knyttet til effekten av en slik regelendring vil jo være avhengig av at man har tilstrekkelig med ressurser. Mener statsråden det er nødvendig å øke bevilgningene for å ivareta dette arbeidet, og vil hun i så fall vurdere å gjøre det i budsjettproposisjonen som framlegges til høsten, og som gjelder statsbudsjettet for 2016?
Ingunn Foss (Høyre), 2015-05-12:
En enstemmig næringskomité slutter seg til at EU-direktiv 2010/63 om beskyttelse av dyr som brukes til vitenskapelige formål, innlemmes i EØS-avtalen og gjøres gjeldende i Norge. Direktivets hovedmål er å sikre velferden og bedre forholdene for forsøksdyr. I tillegg skal det bidra til å øke kvaliteten i forskningen, sikre høy standard for helsen hos dyr og mennesker og beskytte miljøet. Virkeområdet er utvidet sammenliknet med det gamle direktivet og omfatter også dyr som avles og holdes med sikte på å bruke deres organer eller vev til vitenskapelige formål samt dyr brukt til høyere utdanning og forskning. Blant de viktigste endringene i direktivet er kravet om at det vil bli obligatorisk å foreta etiske vurderinger før godkjenning av prosjekter som involverer bruk av dyr. Det vil bli krav til hvordan forsøkene skal utføres, hvilke dyr som kan brukes, og krav til personell, kompetanse og organisering. Det nye direktivet skjerper de etiske kravene til forholdene for forsøksdyr og prinsippene om at bruk av forsøksdyr i størst mulig grad skal erstattes av andre metoder. Krav til habilitet i forvaltningen skjerpes, likeså krav til kompetanse hos ansvarlige for virksomheten. Ordningen med at virksomhetens egne ansvarshavende godkjenner forsøk faller nå bort. Forsøksdyrområdet krever særskilt faglig kompetanse i forvaltningen, og vi mener helt klart at Mattilsynet kan ivareta denne oppgaven. I tillegg foreslås det at det etableres et nasjonalt ekspertutvalg som Mattilsynet kan konsultere ved behov. Mattilsynet har fått styrket sitt budsjett for 2015 tilsvarende egne kostnadsoverslag på dette området. Flertallet i komiteen mener at regjeringens foreslåtte organisatoriske løsning er den som best ivaretar kravet til uavhengighet i tilsynsrollen, kravet til faglig kompetent miljø og saksbehandling samt kravet til forvaltningsmessig likebehandling av alle aktører som driver med dyreforsøksvirksomhet, uavhengig av hvor i landet de er lokalisert.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Jeg vil først få takke saksordføreren for på en god måte å påpeke uenigheten mellom Senterpartiet og resten av komiteen. På den annen side vet Fremskrittspartiet utrolig godt hvordan det er å stå alene i saker. Vi har stor respekt for at andre mener noe annet, og en skal ikke være redd for å stå alene. Når det er sagt, mener jeg at denne saken om det nye EU-direktivet har en hensikt, og at det er et godt vedtak vi gjør i dag. Dette vil være til beste for forsøksdyr. Vi får en ordning som er basert på ny, god og moderne kunnskap, og vi forlater en ordning som er basert på gammel kunnskap. Ved å overføre dette til Mattilsynet har vi mulighet til å bygge opp et meget godt og kompetent fagmiljø, noe vi ikke har hatt mulighet til tidligere. Og jeg synes det er litt underlig når vi får høre at Mattilsynet består av byråkrater som skal sitte og avgjøre dette. Med respekt å melde: Mattilsynet har mange utrolig dyktige fagfolk, deriblant veterinærer. Som også representanten Storberget var inne på, må dette ses i sammenheng med den omstruktureringen vi gjør i Mattilsynet, og jeg tror at når vi får dette i gang, vil det være til stor fordel for forsøksdyrordningen. Jeg ser også de mulighetene vi nå har til å unngå at fagmiljøene selv er med og fatter avgjørelser når det gjelder hvilke forsøk som skal godkjennes eller ikke. Dette har med habilitet å gjøre, og det er det også viktig å få fram i denne saken. Det ble også nevnt her at det var mange som var imot ordningen, bl.a. dyrevernorganisasjoner. Jeg har selv vært i kontakt med dyrevernorganisasjoner, bl.a. Dyrevernalliansen, som applauderer denne nye ordningen. De sier faktisk at dette er et sjumilssteg i riktig retning. Det har jeg stor respekt for, for det er en organisasjon som tar den jobben de gjør, på alvor, og jeg lytter nøye til det de sier. Det de også sier, er at de har ventet på denne ordningen i årevis, og at dyrevernorganisasjoner rundt omkring i hele Europa applauderer at Norge nå kommer etter resten av Europa. Så her gjør vi noe godt, ikke for Mattilsynet, ikke for dyrevernorganisasjonene, ikke for byråkrater eller andre; vi gjør noe godt for forsøksdyra i Norge.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-12:
Jeg syns ikke statsrådens svar på hvorfor Norge skal organisere dette helt annerledes enn andre land, holder. Det er greit at de kanskje har større volum på dyreforsøk og den typen ting, men det handler jo ikke om det prinsipielle i strukturen for hvordan disse tingene besluttes, bl.a. når det gjelder hvem som skal være ankeinstans, og dette med å ha tverrfaglige regionale og nasjonale komiteer med eksperter som er faste, og som skal kunne gi råd. Det er en prinsipiell måte å tenke på, både faglig sett og når det gjelder inhabilitet og rettssikkerhet. Det har egentlig ingenting med volum å gjøre, men er en prinsipiell tenkning knyttet til hvordan forvaltning bør skje. Ser statsråden at det er prinsipielle, viktige etiske sider å ivareta ved forvaltningsmodellen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-05-12:
Det er ingen som har tatt til orde for å beholde den modellen vi har hatt. Alle er glade for at vi skal få en ny modell. Spørsmålet er om den modellen vi nå får, er god nok på ulike områder. Når man foreslår å avvikle Forsøksdyrutvalget og erstatte det med en komité som – slik jeg har forstått det – skal drive litt mer med ad hoc-behandling av ulike saker, oppstår usikkerheten knyttet til de faglige rådene og til hvor faglig tungt dette vil være. Mener statsråden at en slik ad hoc-behandling og en løst sammensatt komité kan erstatte et fast faglig utvalg, der både eksperter og dyreverninteresser er representert på fast basis og gir råd fast?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Mattilsynet har gitt oss beregninger av hvor mye de anslagsvis tror dette vil koste, og vi har lagt til rette for allerede i inneværende års budsjett at man skal kunne ta hensyn til at denne oppgaven kommer inn. Derfor er Mattilsynet i gang med å utarbeide et forslag til gebyrregelverk som skal gjelde for dette området. Hvis det skulle vise seg at behovet blir større, er jeg helt sikker på at Mattilsynet kommer til å melde tilbake til oss, og da må vi finne løsninger på det.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Vi anbefaler denne modellen fordi vi mener at den er godt tilpasset norske forhold. Etter det jeg er kjent med fra våre naboland, er f.eks. legemiddelindustrien større enn i Norge. Det er også en større forsøksdyrvirksomhet i noen av våre naboland enn i Norge. En av utfordringene i Norge er at vi har ganske få personer som har kompetanse på dette området, og derfor foreslår vi å ha en egen enhet hos Mattilsynet. Den skal for øvrig lokaliseres i Sandnes, og det må vel glede representanten Pollestad. Også de regionale kontorene kan bli delaktige i dette. Både forberedende saksbehandling og inspeksjoner kan foretas av Mattilsynet regionalt. Så det vil bli flere enn de personene som skal sitte i Sandnes, som vil være involvert i dette fra Mattilsynets side.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Vi forholder oss til de innspillene vi har fått fra Mattilsynet, og hvis det skulle vise seg at behovet er større, og at det kommer inn flere søknader enn forutsatt, må vi selvfølgelig håndtere det når vi eventuelt får meldinger om det. Det er helt naturlig. Det må jo da selvfølgelig også tas høyde for økonomisk, ved at vi sørger for at Mattilsynet får dekket de utgiftene de har med dette. Det har vi allerede sikret innenfor årets budsjett, og det kommer vi selvfølgelig også til å ha et nært øye til i årene som kommer, hvis det skulle vise seg å være behov.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Det er jo nettopp det vi vil rette opp i når vi tar inn direktivet nå, for tidligere var det personer som var ansatt i virksomhetene, som skulle ha et «go» for å gjennomføre disse forsøkene, og som satt og behandlet dem. Det var en ganske uryddig modell, hvis en ser slik på det. Jeg mener at den løsningen som vi nå har funnet, er bra. Den tar hensyn til det landet vi bor i, og at vi har en mindre legemiddelindustri og et mindre omfang av forsøksdyrvirksomheten enn det noen av våre naboland har. Vi skal ha både et ekspertutvalg og en nasjonal komité for beskyttelse av forsøksdyr. Om det blir én og samme, får vi se på. Men vi har et godt utgangspunkt for sammensetning i den komiteen som fungerer i dag. Vi synes det er naturlig å se hen til den og bygge videre på den typen sammensetning som vi har der. Så det vil også være andre utenfor som fortsatt vil påvirke arbeidet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-05-12:
Jeg er glad for at et stort flertall er enig i at den modellen vi har lagt fram, ivaretar hensynene på en god måte. Man skal også, som jeg har vært inne på, ha et ekspertutvalg – et utvalg som Mattilsynet kan innhente uttalelser fra dersom de ikke innehar kompetanse på det som de skal behandle. Man skal ha en nasjonal komité for beskyttelse av forsøksdyr, som kan gi råd til både tilsynsmyndighetene og dyrevelferdsenhetene ved forsøksdyrvirksomheten i saker knyttet til erverv, oppdrett, oppstalling, stell og bruk av dyr til forsøk og sikre utveksling av beste praksis. Så også i framtiden får denne typen utvalg en innvirkning på dette området.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
På vegne av representanten Bård Vegar Solhjell og meg selv vil jeg legge fram et forslag knyttet til midlertidig bevæpning av politiet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2015-10-13:
Jeg merket meg representanten Kolbergs lytting til representanten og parlamentarisk leder Nesvik. Men jeg lyttet også til Kolberg, og jeg tror at i den situasjonen vi er i nå, registrerer jeg at det kan med fordel også representanter fra Kolbergs eget parti gjøre. Jeg har av og til behov for å forsvare kameratene mine, og det skal jeg gjøre uansett partifarge, men jeg må si at i den alvorlige situasjonen som vi har nå, med regjeringens innsats på de områdene som per nå er i ferd med å finne en løsning, tror jeg kanskje at både retorikken og politikken kan dempes til fordel for at vi gjør ting sammen. Jeg hører at noen er bekymret for at kommunene ikke får nok til å dekke sin helsetjeneste. Vel, jeg ringte ordføreren i Råde og spurte: Har du nok penger og nok helsearbeidere til å dekke de tjenestene som du nå skal stille med på det store akuttmottaket som skal åpne til uken – 1 000 stykker i alt? Jeg mangler ingenting, sa han, UDI har de fullmaktene som trengs, og jeg deltar i det arbeidet, for jeg klarer ikke å si at de tre–fire fastlegene vi har, skal gjøre denne jobben. Det vi trenger, er at vi har ledelsen på det, og at vi henter inn en rekke andre som kan bistå. Det er imponerende, men det var ikke pengene som var mangelen, ikke midlene – det var det å skaffe alle disse som kan gjøre den ekstra innsatsen. Europarådsdelegasjonen var på «Siem Pilot». De skaper historie. Ikke alle partiene stilte i den europarådsdelegasjonen, men vi var flere partier som var der. Det var imponerende. De skriver historie i den forstand at det er politiet som leder forsvaret, kystvakten. Det er et eget mannskap på båten. De har den største kapasiteten i området til å ta imot døde, og sammen med 28 andre fartøy og helikoptre i området gjør Norge en formidabel innsats. Vi var der dagen etter at regjeringen hadde varslet at man skulle øke bevilgningene og de kunne fortsette. De var takknemlige, men det er vi som skal være takknemlige tilbake. Jeg startet dagen i går med å ha et møte på Galleri F 15. Jeg har av og til irritert meg over at ikke hekker og plener og dess like er like pent, sånn at det skinner av den kulturinstitusjonen. Jeg fant en ung mann fra Somalia som hadde arbeidspraksis. Jeg skrøt av arbeidet han gjorde, og han sa at dette er bare min praksis – jeg ønsker meg den faste jobben, den faste stillingen; det er det som er mitt mål. Helt avslutningsvis har jeg lyst til å si at det er en rekke verbalforslag Høyre og Fremskrittspartiet ikke er med på i forbindelse med denne proposisjonen. Hvorfor det? Jo, fordi det er å slå inn åpne dører. Regjeringen har varslet et tilleggsnummer, og vi kommer til å omtale det som er relokaliseringen av EUs oppdrag, og en rekke ting også innenfor Dublin-avtalen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2015-10-13:
Debatten går mot slutten, og jeg har helt avslutningsvis bare lyst til å takke for debatten, takke for en meget rask behandling i komiteen og takke alle som stilte på høringen, men først og fremst takke alle dem som gjør arbeidet ute og hjemme. Denne debatten viser at vi er i godt sig til slutten av oktober, når tilleggsnummeret fra regjeringen er varslet. Debatten kommer antakeligvis i november. Denne debatten er viktig fordi den har tatt opp i seg det som jeg litt enkelt kaller glipen mellom statsbudsjettet og det som har skjedd siden – og som kommer til å skje ut året – slik at vi stiller økonomiske midler i utsikt til dem som skal håndtere dette ute i kommunene og andre steder. En enda viktigere debatt, som jeg hører at vi allerede har begynt på, kommer altså i november. Så håper jeg – og det har jeg god grunn til å tro – at vi alle sammen er opptatt av å finne gode løsninger. Jeg håper ikke at dette blir en diskusjon om hvem som er snillest, for den har en annen side også. Det er på justisområdet, og særlig møtte vi det da vi besøkte «Siem Pilot» på Sicilia og ellers i kontakt med dem som deltar i Frontex, men også her hjemme: Innimellom alle dem som har dette behovet for beskyttelse, er det mange som selvfølgelig ikke nødvendigvis har behov for beskyttelse, og det er også noen som gjemmer seg med helt andre hensikter enn å bygge seg et nytt liv. Den delen, som gjelder kapasiteten innenfor både politiet, Kripos, PST og justisområdet, er også et område vi er nødt til å vie oppmerksomhet i denne saken. Jeg er helt enig i at denne proposisjonen også har en økning til Husbanken. Økningen har kommet allerede, og det økes ytterligere. Men jeg tør minne om at selv om jeg har stor forkjærlighet for bryggerhus, tomme presteboliger og dess like, er kapasiteten begrenset. Og det er noe med tidsaspektet her. Jeg har skjønt ved å foreta dørbank på campingplasser, litt upretensiøst, at telt ikke lenger er telt. Så tidsaspektet er også viktig når vi ser på muligheten til å bygge kapasitet med kompetanse og kvalitet. Vi må på en måte være villige til å diskutere alle virkemidler, slik at vi er i stand til å ta imot og gi et ordentlig opphold til dem som trenger det. Det håper jeg at fremtiden og debatten vil bringe, at vi også er åpne og fleksible for å finne løsninger med det utgangspunkt det norske samfunnet har.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Ja.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
I forrige uke hadde kommunalkomiteen høring om flyktningsituasjonen. Det som var slående med den høringen, var at det var to veldig ulike virkelighetsbeskrivelser som kom til uttrykk. Justisministeren ga uttrykk for at man hadde full kontroll på situasjonen, mens de frivillige organisasjonene rettet kraftig kritikk mot regjeringens håndtering. Det var ikke tilslutning til justisministerens påstand om at regjeringen reagerte raskt og adekvat på situasjonen. Særlig var Røde Kors særdeles tydelig på at man ikke kjente seg igjen i justisministerens situasjonsbeskrivelse. Det ble fremmet kritikk mot manglende beredskap, manglende evne til helhetlig håndtering, ikke minst sett i lys av de uverdige forholdene vi har sett på Tøyen, der regjeringen kom veldig sent på banen. Hvorfor har justisministeren og de frivillige organisasjonene så ulik virkelighetsbeskrivelse?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Da blir oppfølgingsspørsmålet: Hva har man lært av det som skjedde på Tøyen? I Sør-Varanger kommune er mottaksapparatet nå under press, og Kirkenes er blitt en flaskehals på grunn av manglende kapasitet i mottaksapparatet andre steder. Det betyr at asylsøkere blir sittende opp til en uke i transitt i en idrettshall. Det betyr at rutinene for helsesjekk skyves på, og det settes spørsmålstegn ved om UDI har tilstrekkelig tilstedeværelse for å ivareta koordinering, logistikk, få ting på stedet til å fungere, men også for å praktisere 48-timersregelen og raskt returnere dem som åpenbart ikke har krav på opphold i vårt land. Justisministeren har vært takknemlig for tilleggsforslagene fra opposisjonen, og det er derfor helt uforståelig at regjeringspartiene stemmer ned forslaget om 2 mill. kr i tilleggsbevilgning til Sør-Varanger og andre forslag som kanskje kunne bidra til større engasjement i kommunene og til å stille opp med nødvendig kapasitet. Hva vil justisministeren konkret gjøre for å håndtere situasjonen i Kirkenes?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Denne debatten har avdekket at mange ting er vi enige om, heldigvis, men her er fortsatt noen sentrale uenigheter. Det var Ingjerd Schou som fikk meg til å ta ordet, for hun begrunnet den manglende tilslutningen til forslaget om mer penger til kommunene med at i Råde har man alt man trenger. Det kan godt hende, det, men det gjelder ikke Sør-Varanger, som forslaget også omfatter. Der er det kø for helsesjekk, og kommunen har ikke kapasitet til å følge opp rutinene for mottak av flyktningene. De har ikke det de trenger. Jeg viser også til at påtroppende Fremskrittsparti-ordfører i Alta allerede, før han har fått forespørsel, har sagt nei til å etablere transittmottak i Alta for å avlaste Sør-Varanger, med den generelle begrunnelsen: Kommunen vil ikke tåle å ta imot flyktningene. Det er ulik entusiasme rundt om i kommunene for å etablere mottak og bosette. De fleste stedene er det heldigvis stort og økende engasjement for dette, men noen steder er det dessverre også fraværende. Uansett kommunenes utgangspunkt er det veldig viktig at kommunenes merkostnader dekkes, og det hadde vært veldig viktig å få tilslutning til forslaget vårt om å støtte vertskommuner nå, fordi det rent saklig er riktig der vi er nå, men også fordi det ville vært et veldig viktig signal til kommunene om at når dere gjør den jobben dere er nødt til å gjøre, skal stortingsflertallet støtte opp om det viktige arbeidet dere gjør. Representanten Tetzschner mente at mange av innleggene i dag manglet realisme – i innvandringspolitikken, oppfattet jeg. Fra Arbeiderpartiets side vil jeg bare være veldig nøye med å presisere at vi skal holde fast på grunnsteinene i innvandringspolitikken. Vi skal gi beskyttelse til dem som har krav på det, og de som ikke har krav på beskyttelse, får avslag og må reise ut av landet. Dublin-avtalen er under sterkt press. Statsministeren sa i sin redegjørelse at Norge skal være aktiv, men hun sa ikke noe mer konkret om hva det innebar. Her vil jeg peke på at fra EU-kommisjonens side har man tatt initiativ til at det skal komme på plass en permanent relokaliseringsmekanisme som en del av Dublin-avtalen. Det kunne vært interessant å høre hvordan justisministeren stiller seg til det, hvordan man vurderer det per i dag, og hvordan man vil følge opp det initiativet fra norsk side overfor EU.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Det er underlig å høre på kritikken fra partier som har bidratt til at vi har fått en stor tilstrømming av asylsøkere – at det er de som er mest kritisk til hvorfor vi ikke klarer å løse ting over natten. Representanten Greni fra Senterpartiet var veldig skeptisk til hvordan vi organiserer asylmottak i Norge, bl.a. ved at de bygges ned når det ikke er behov for dem, og vi oppretter plasser når det er behov for det. Hva er alternativet for Senterpartiet – at vi skal ha titusener på titusener av permanente plasser på asylmottak enten det er behov for dem eller ikke? Vi har også hørt en representant fra Senterpartiet som mener at vi må ha ledige hus. I forrige uke kom det 2 000 asylsøkere. Kommer det like mange hver uke framover, vil vi i løpet av ett år ta imot 104 000 asylsøkere. Skal vi ha boliger til 104 000 personer ledige og klare øyeblikkelig? Dernest går kritikken på at man ikke har forutsett dette, og om man burde gjort det. Det er en helt urimelig kritikk å komme med med tanke på følgende fakta: I 2014 hadde Europa en oppgang i antall asylsøkere på 44 pst. I Norge hadde vi en nedgang på 4 pst. Asyltallene i Norge gikk ned med 4 pst. i en tid da resten av Europa hadde dramatisk vekst. Dette snudde da man kom fram til det totalt useriøse, uansvarlige vedtaket om å ta imot 8 000 syriske flyktninger. Sosialistisk Venstreparti, som er lei seg for at det ikke ble 10 000, kan i alle fall trøste seg med at sånn som det ligger an nå, kommer det noen hundretusen gjennom familiegjenforening bare i løpet av de nærmeste årene. Så det skal ikke være mangel på mennesker som kommer – hvis det er den største bekymringen man har. Når det gjelder integreringsbiten, er det ingen som har giddet å svare på dette spørsmålet: Hvordan ser man for seg at arbeidstillatelser til mennesker som nettopp har kommet, skal gi umiddelbar effekt når vi vet at blant de største flyktninggruppene i Norge, somaliere, irakere og afghanere, er selv en veldig liten andel av dem med norsk statsborgerskap i arbeid? Hvor realistisk er det å tro at man kan integrere flere hundre tusen mennesker i løpet av kort tid når man vet at til og med mennesker som har vært her over mange tiår, sliter med å bli en del av det norske samfunnet? Når kriger, katastrofer og nød rammer medmennesker, mener jeg vi må være realistiske, og da må vi hjelpe slik at vi kan hjelpe flest mulig. Da nytter det ikke bare å tro at hvis man går bort fra alle konvensjoner, alle regler og bare har åpne grenser, kommer det til å løse seg fordi vi har en vilje til det. Man må også ha litt realisme i det.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
De utfordringene som representanten Helga Pedersen var inne på, viser at det er en sammenheng mellom antallet man tar imot, og det man har kapasitet til. Representanten fra Senterpartiet nevnte en rekke ting man kan gjøre på kort sikt: bruke ubrukte skoler, lokaler osv., men hvor mange år kan man gjøre det? Hvor lenge kan man gjøre det før man er nødt til å gjøre de grepene som EU har skissert, og som representanten fra Arbeiderpartiet var inne på? Det er for øvrig ganske likt det forslaget jeg fremmet på vårt landsmøte, som alle slaktet og mente det var helt uhørt at man skulle opprette større mottakssenter, slik at folk kunne søke om asyl der for så å få flyktningstatus. Dernest kunne europeiske land og andre land ta imot i henhold til det de hadde kapasitet til. Mange av de utfordringene vi ser på dette området, munner ut i at man kan ikke ha plass til ti gjester og få hundre. Da blir det ubehagelig for de ti man opprinnelig hadde plass til, for verten og for de nitti som er til overs. Det er på mange måter det vi er vitne til i Europa i dag.