Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2002-04-11:
Av mange politiske saker undertegnede har involvert seg i, bl.a. gjennom Stortingets spørretime, tror jeg at skroting av BV 202 er en av dem som jeg har fått mest positiv tilbakemelding på. Derfor er jeg nå glad for statsrådens redegjørelse for en liten stund siden i dag. Men jeg beklager de feilopplysninger som jeg fikk i forbindelse med spørretimespørsmålet mitt, som jeg fant svært merkelige og derfor fulgte opp videre. Apropos saken: Den store oppmerksomheten som den har fått, grunner seg på at folk, enten som privatpersoner, næringsdrivende eller i en eller annen organisasjon, lag eller lignende, ikke forstår hvorfor Forsvaret ødelegger så store samfunnsverdier som nettopp disse så sårt trenger i sitt arbeid. Folk forstår heller ikke hvorfor Forsvaret bruker penger på å skrote BV 202 og dermed belaster forsvarsbudsjettet, når man kunne fått inntekter. Folk forstår heller ikke argumentene for skroting, som f.eks. miljøeffekten, når Forsvaret på sine auksjoner selger f.eks. GMC-lastebiler av 1940–1945-modeller, som heller ikke er direkte miljøvennlige, og Volvo-jeeper, som det ble solgt nesten 2 000 stykker av i fjor, med tilnærmet samme B-18 eller B-20-motor som BV 202. Undertegnede har selv privat disse to typer kjøretøyer, kjøpt nettopp gjennom militær auksjon. Hvor er logikken? BV 202 har for Forsvaret vært til god hjelp for å løse diverse oppgaver på lik linje med dem som mange idrettslag, brannvesen, hjelpekorps, Røde Kors, veteranbilklubber og enkelte selvstendige næringsdrivende har pr. dags dato. Men for disse å kjøpe en ny vogn for anslagsvis 1–1,5 mill. kr er helt uaktuelt. Derfor burde disse fått tilbud om overtakelse for en rimelig penge fra dag én. Drøyt 2 000 vogner ville for dem kunne ha løst enorme oppgaver. Enkelte av disse drøyt 2 000 BV 202-vognene har gått kun noen kilometer, i ett tilfelle kun 3,6 km, og plasten satt på setet. Det sier seg selv at bruksverdien for nettopp f.eks. Røde Kors er kjempestor. Her kan som et eksempel nevnes Eidskog Røde Kors. De har nå fått to BV 202 til sitt arbeid à kr 1 000 pr. stykke. Disse er nå lakkert og merket med de symboler Røde Kors har, og er klare til innsats til samfunnets beste. Vognene vil inngå i den totale beredskapstjenesten lokalt og kan rekvireres også av Hedmark Røde Kors og av Hedmark politidistrikt. De sier at ut fra det behovet de har, finnes det ikke noe bedre alternativ. Som tidligere nevnt har jeg fått mange positive tilbakemeldinger, også fra noen lokale HV-lag og HV-befal/-soldater. De har ingen kjøretøyer og kunne godt tenke seg noen. Det ville også være en styrke for totalforsvaret av Norge at man i størst mulig grad er selvhjulpen når det gjelder transport. Så til selve saken, skroting av BV 202. Den har blitt karakterisert på mange måter, alt fra «hærverk fra Forsvaret» til «slett dømmekraft» og andre betegnelser. Det får nå så være. Men vi får håpe og tro at Forsvaret har tatt de signaler de har fått angående denne saken, og at de tar med seg disse når Forsvaret skal avhende annet militært utstyr eller eiendom. Når Forsvaret ber om mer penger, må de også se på de inntekter/innsparinger de måtte ha. Hvis folk fortsatt skal ha tillit til Forsvaret, må slike flauser som BV 202-saken bli den siste. Fremskrittspartiet har i denne saken fått medhold i sine forslag og skulle vel kanskje være fornøyd. Men vi velger allikevel å fremme våre to forslag, som lyder som følger: «1. Stortinget ber Regjeringen stanse skrotingen av BV 202 og deler til samme vogn.2. Stortinget ber Regjeringen åpne for at BV 202 og deler til BV 202 kan selges til firmaer for videresalg til sluttbrukere som innfrir krav til bruk av materiellet, samt at det åpnes for at organisasjoner av samfunnsnyttig karakter med dokumenterte behov kan nyttiggjøre seg vognene.» Dette gjør vi i en noe modifisert form, da det har vist seg tidligere at skrotingen har fortsatt til tross for statsrådens instruksjoner om å stanse den, jf. Aftenposten av 22. mars 2002.