trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-01:
Det er fristende å si «likes» – men det skal jeg ikke gjøre. Jeg vil takke Stortinget og ikke minst komiteen for at vi hastebehandler denne saken. Det er veldig viktig, for det innebærer – gitt behandlingen også i EØS-komiteen – at norske søkere kan delta i de første utlysningene av midler 3. juni. Jeg skal ikke bruke tid på å gå gjennom alle fordelene med Erasmus+ og det nye styrkede Erasmus+, men jeg har lyst til å si et par ord om hva som er oppfølgingen videre. Når vi tar på oss en slik forpliktelse som dette er, og vi deltar i et program, forutsetter det selvfølgelig også at vi har en aktiv politikk for å gjøre det kjent og for å spre informasjon om det rundt i institusjonene. Vi må ha et grundig informasjonsarbeid i hele landet. Senter for internasjonalisering av utdanning forvalter den delen av programmet som omhandler utdanning og idrett – opp mot 90 pst. av programmet. De er allerede godt i gang med informasjonsarbeid og seminarer rundt omkring i landet. Jeg har også bedt Siv Jensen om regelmessig og gjennomgående å analysere den norske deltagelsen og effekten denne har, slik at vi kan få god statistikk og ha et godt kunnskapsgrunnlag om den norske deltagelsen som utgangspunkt for videreutvikling av politikken på området. Det er også viktig å oppfordre institusjonene til å benytte seg av mulighetene som ligger i programmet, kanskje særlig i de strategiske partnerskapene og kunnskapsalliansene, som også vil bli lyst ut sentralt. Det er viktig at vi sørger for god retur på de midlene. Vi må også ha klare ambisjoner om at flere skal bruke programmet. Universiteter, høyskoger, skoler og ungdomsorganisasjoner må sørge for å utnytte de mulighetene som ligger i Erasmus+, og flere enn i dag må benytte seg av programmet, sånn at vi får full uttelling for den økte kontingenten. Til slutt: Det vil også komme utlysninger som gir programlandene – også Norge – mulighet til å delta i politikkutviklingsprosjekter på myndighetsnivå, f.eks. når det gjelder lærlinger. Her har regjeringen en ambisjon om at vi må bli enda flinkere til å delta, også på myndighetsnivå, f.eks. gjennom Vox og Utdanningsdirektoratet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-01:
Jeg vil også i denne saken si tusen takk til Stortinget og komiteen for at man hastebehandler proposisjonen. Beslutning om innlemmelse av programmene i EØS-avtalen vil etter all sannsynlighet enten skje i møte med EØS-komiteen 16. mai eller via skriftlig prosedyre før 16. mai. Det medfører, som i forrige sak, at norske søkere kan delta i de første utlysningene hvor de første midlene deles ut 3. juni. Så har jeg lyst til å knytte noen kommentarer til hva vi må gjøre for å følge opp, for i likhet med forrige sak er dette en sak med store muligheter. Men det er ikke slik at disse midlene kommer Norge til gode av seg selv; vi trenger også en aktiv politikk for å støtte opp under det. Det er varslet en nasjonal strategi for forsknings- og innovasjonssamarbeid med EU, og regjeringen tar sikte på å legge frem den før sommeren. Strategien vektlegger samarbeidet innenfor Horisont 2020 og Det europeiske forskningsområdet. Strategien kommer til å presentere regjeringens målsettinger for samarbeidet og beskrive tiltak for å nå de målsettingene. Den kommer til å rette seg mot myndighetene, altså regjering og departementer, mot virkemiddelapparatet, særlig Forskningsrådet og Innovasjon Norge, og mot aktørene: universiteter og høyskoler, forskningsinstitutter, næringsliv, helseforetak og andre deler av offentlig sektor. Forskningsrådet har en viktig rolle og har hovedansvaret for mobiliseringsarbeidet. De er godt i gang med det, bl.a. med tanke på å bygge møtearenaer og få til nettverksbygging. Innovasjon Norges EU-rådgivningstjeneste skal særlig rettes inn mot små og mellomstore bedrifter og finans- og kapitalinstitusjoner. Forskningsaktørene – universiteter og høyskoler, institutter, næringsliv og helseforetak – har et hovedansvar for mobiliseringsarbeidet. Skal vi klare å få mer igjen av midlene vi putter inn, er vi helt avhengig av at aktørene også spiller en viktig rolle. Regjeringen forventer lokale strategier og tiltak som kan bidra til økt mobilisering. Vi mener at disse tiltakene til sammen vil bidra til å oppfylle det, som bl.a. representanten Odnes pekte på – at Norge ikke bare bidrar inn, men at vi også benytter mulighetene vi har.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-01:
Selv om det er bred enighet i denne saken og mye er blitt sagt, er dette en veldig viktig sak, og jeg ønsker derfor å komme med noen kommentarer. For å sikre framtidig verdiskaping må Norge ha en konkurransedyktig, dynamisk og internasjonalt orientert forskningsarena i Norge. Vi har flere forskningsmiljøer i verdensklasse, og en rekke andre forskningsmiljøer har fremdeles en vei å gå. I en undersøkelse gjort av Norges forskningsråd viser det seg at 7 av 10 av forskerne ved de fem største universitetene ikke søker om forskningsmidler fra Forskningsrådet, og det er ikke godt nok. For å sikre at forskning holder høy kvalitet må flere våge å delta på de store konkurransearenaene. Flere må søke midler fra Forskningsrådet, og ikke minst: Flere må søke midler fra Horisont 2020. Horisont 2020 er verdens største forsknings- og innovasjonsprogram, med 70 mrd. euro fordelt på sju år, og her kan norske bedrifter og forskningsmiljøer delta på linje med kolleger og konkurrenter i andre europeiske land. Her ligger det enorme muligheter – muligheter som i dag i for stor grad er uutnyttet. Jeg er veldig glad for å se at eksempelvis Høgskolen Stord/Haugesund og Universitetet i Stavanger er aktive og har fått god uttelling i form av forskningsmidler fra EU. Både UiS og HSH inntar offensive posisjoner, og de viser vilje til å delta i konkurransen om midlene i Horisont 2020. Det tyder på selvtillit og evne til å ville gripe mulighetene. Vi er avhengig av den kompetansen og ekspertisen som tilflyter oss gjennom det europeiske forsknings- og utdanningssamarbeidet. Som offensive og aktive deltagere på internasjonale arenaer, som Horisont 2020, styrker man også mulighetene til å rekruttere flere utenlandske forskere og undervisningspersonell i toppklasse til norske institusjoner. Mange er bekymret over globaliseringen og internasjonaliseringen vi ser innenfor både handel/næringsliv og utdannelse/forskning. Det er kanskje ikke så rart i et lite land som Norge. Faktum er jo at over 99 pst. av forskningen skjer utenfor Norges grenser, men nettopp derfor er det livsviktig for Norge som kunnskapsnasjon å delta. For et bitte lite land i verdens forblåste utkant – med en ekstremt internasjonalt orientert økonomi og for lite folk og for mye penger – er det umulig å utvikle seg uten å delta på internasjonale arenaer, og her står Horisont 2020 i særklasse for forskningsmiljøene. Fremskrittspartiet har derfor store forventinger til at deltagelse vil gi sektoren muligheter til å samarbeide med eliten innen forskning. Dette kan også bidra til å få flere institusjoner opp i verdenseliten, der de hører hjemme.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-04-01:
Jeg vil også få takke interpellanten for å reise en viktig debatt. Jeg deler hans bekymring for at det kan bli for mye testing og måling i skolen. Det er klart det er viktig å ha kunnskap om hva som foregår i skolen, og også om kvaliteten på innholdet i skolen. Men det er like viktig at målingen og testingen får lov til å forbli et verktøy, og at ikke disse ulike testene får bli den eneste premissleverandøren for hvordan vi skal utvikle skolen vår i framtiden. Hvis målet ene og alene var å score så høyt som mulig på PISA-testen, tror jeg vi kunne klart det med ganske enkle virkemidler, men da hadde vi risikert å miste mye verdifullt på veien. Det er også viktig å huske at disse testene ikke gir et helhetlig bilde av hva som foregår i skolen. Samtidig er det viktig at elever og foreldre får tilbakemelding underveis, men her er jeg enig med interpellanten i at karakterer i barneskolen ikke er rett måte å gjøre det på. Jeg er derfor veldig glad for at statsråden er så tydelig på at det ikke er aktuelt for regjeringen å innføre karakterer i barneskolen i løpet av denne perioden. Statsråden sier «alt med måte» når han snakker om måling, og han erkjenner at det er i overkant mange skjemaer i skolen. Men nå er det ikke bare elevene som skal testes og evalueres. Nå skal også undervisningen og lærernes innsats i klasserommet evalueres. Til Elevtinget i 2014 ga statsråden løfter om at elevene i den videregående skolen skal få rett til å evaluere undervisningen. Jeg mener dette innebærer en innføring av enda mer testing og måling i skolen. Jeg mener det innebærer at vi undergraver tilliten til lærerne som profesjonelle yrkesutøvere når vi overlater evalueringen til 16–18 år gamle elever, og jeg mener utvilsomt at det vil bidra til å innføre enda flere skjemaer i den norske skolen. Jeg har tillit til at lærere og skoleledere klarer å ta riktige faglige vurderinger, og at de har den kunnskapen og kompetansen som skal til for å tilrettelegge undervisningen på en best mulig måte. Det er ikke nødvendigvis sånn at de lærerne som klarer å gjøre seg mest populære hos elevene, er de beste lærerne. Jeg har også tillit til at lærerne klarer å gi elever og foreldre tilbakemelding underveis uten å bruke karakterer eller karakterlignende målinger for barna i barneskolen. Men det forutsetter altså at lærerne får tid til å være lærere. Da må vi jobbe for å begrense skjemaveldet og ikke gjøre det enda større. Derfor mener jeg at det å innføre en rett til undervisningsevaluering i den videregående skolen er en dårlig idé, og derfor er jeg glad for at statsråden deler det virkelighetsbildet både interpellanten og jeg har av at det er i overkant mye skjemaer og i overkant mye testing i norsk skole i dag.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-04-01:
Nå har det allerede blitt sagt mye om en enstemmig innstilling, så jeg skal også forsøke å fatte meg i korthet. En viktig målsetting med Horisont 2020 er altså å bidra til innovasjon, bærekraftig økonomisk vekst og sysselsetting i Europa, og dette skal igjen bidra til å styrke Europas konkurranseevne. Vi vet at det å ha norske forskere og norske forskningsmiljøer som deltar i slike programmer, er svært viktig. Det foreligger dokumentasjon fra Forskningsrådet som viser at norske forskere og norske forskningsmiljøer er på sitt aller beste når de samarbeider med miljøer utenfor landegrensene. Jeg er også litt opptatt av potensialet her. En undersøkelse viser at norske forskere klarer å hente tilbake ca. 70 pst. av den norske kontingenten. Det betyr at vi har mer å hente på økt deltagelse i EUs forskningsprogrammer, og jeg håper at departementet vil arbeide for å muliggjøre dette.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-04-01:
For Venstre er det selvsagt at Norge skal delta i Horisont 2020, og dette er en sak som er enstemmig fra komiteen, så jeg skal ikke bidra til å forlenge debatten. Men det er én ting som er veldig viktig for oss i Venstre, og det er at finansieringen av kontingenten kommer i tillegg til økt forskningsinnsats i Norge, og at framtidige kontingentinnbetalinger ikke går på bekostning av øvrige budsjettsatsinger i forskningssystemet vårt. Så jeg vil bare også oppfordre statsråden til i sitt innlegg å si noe om hva han tenker rundt det, og aller helst bekrefte at kontingentinnbetalingen ikke skal gå på bekostning av økt satsing internt her i landet.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-04-01:
Det vil være direkte misvisende å påstå at denne debatten og voteringen i denne saken er en «cliffhanger», altså en historie med dramatisk og spenningsfylt slutt. I denne saken er alle partier enige – og det er bra. Norge blir stadig mer avhengig av kontakten med verden rundt oss. Når ungdom, studenter og lærere knytter kontakter, mestrer andre språk bedre og utvider sin horisont, står vi bedre rustet i den internasjonale konkurransen. At Norge deltar aktivt i europeisk samarbeid, gir den enkelte flere muligheter, og det er en styrke for Norge. Nøkkelen er at norske institusjoner og norsk næringsliv selv er på banen og bruker mulighetene Erasmus gir. Resultatene siden 2007 tyder på at de har gjort det, og at programmene har effekt. Som også saksordføreren viste til, har over 40 000 norske lærere, elever, lærlinger og studenter bare gjennom handlingsprogrammet for livslang læring hatt opphold i et annet land i Europa. 7 000 studenter har reist på utveksling. 2 750 lærere og ansatte har reist ut, og det har kommet mange utenlandske studenter til Norge. På toppen av dette kommer det også andre programmer. Det er en styrke for norsk utdanning og idrett at det er enighet om at vi skal delta aktivt i slike programmer. Det er også en styrke at partiene mener man skal inn på et tidlig tidspunkt for å sikre at man får best mulig utbytte av Erasmus-programmet. I lys av denne vårens raushetsdebatt vil jeg derfor avslutte med å rose saksordføreren. Jeg skal ikke dele ut hjerter eller «smilies» – det sømmer seg ikke i en stortingsdebatt – men jeg vil bare berømme sakens ordfører, som på forbilledlig vis har bygd bro internt i komiteen og unngått de uenigheter og stridigheter som kunne ha oppstått, slik at vi i dag kan stå samlet, til beste for land og folk.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-04-01:
Det er ingen grunn til å gjøre denne debatten lengre enn den må være. Det er igjen brei enighet i komiteen og et godt arbeid fra saksordføreren. Men det er en veldig viktig sak. Det er store beløp og en enorm satsing fra Norges side for å delta i det europeiske forsknings- og innovasjonssamarbeidet. EU jobber aktivt med å forbedre sine programmer – ved å koble forskning, innovasjon og teknologiutvikling tettere samen. Det inspirerer oss til å gjøre det samme med vår forsknings- og innovasjonspolitikk. EU har også klart å være tydeligere på sine prioriteringer. Vi vet at internasjonalt samarbeid er det som kan gi oss tilgang til veldig mye forskning, utvikling og innovasjon som foregår andre steder, og som kan være en bro inn til Norge for ny kunnskap og viten. Det er også en ledestjerne på kvalitet, hvor vi får målt oss mot gode miljøer ute – som er helt nødvendig for at vi skal vite at våre forsknings- og innovasjonsmiljøer er i spiss. Derfor vil det bli veldig viktig at vi gjennom dette programmet, i oppfølgingen i Norge, bidrar til å utvikle sterke miljøer som kan delta i de prioritetsområdene som EU lister opp, som kan hevde seg med tanke på å få midler til sine forskningsprosjekter, og som kan bidra til at de samlede resultatene av programmene blir bedre – og ikke minst at vi i Norge får full nytte av kunnskapen som utvikles, miljøene som skapes og anvendelsen som både næringsliv, norsk offentlig sektor og samfunnet for øvrig kan ha av dette. Europa er i dyp krise. Det er kunnskap, forskning og innovasjon som kan bringe ny vekst til dette kontinentet. Norge har klart seg bedre gjennom krisen enn de aller fleste. Vi er et innovativt land, vi har høy produktivitet, og vi har et godt næringsliv. Dette programmet kan bidra til å gjøre det enda bedre. Jeg vil vise til de enstemmige merknadene fra komiteen, hvor man oppfordrer til at selv om dette er et stort løft, skal det ikke gå ut over den nasjonale forskningsinnsatsen, men så langt som mulig komme på toppen av det vi gjør her hjemme.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-04-01:
Jeg vil også takke for saksframstillingen fra representanten Svein Roald Hansen. Det er gjort en god jobb i arbeidet med å legge fram saken – spesielt med tanke på at vi hadde kort tid på oss til å legge den fram for Stortinget. Jeg vil også takke for det gode samarbeidet og det arbeidet som har blitt lagt ned fra departementets side opp mot komiteen i denne saken, som det er bred enighet om i komiteen, som det ble sagt i sted. Det er betydningsfullt å få Kroatia med i EØS, og det er veldig positivt at EØS-landene nå har kommet til enighet om en avtale etter måneder med forhandlinger. Utvidelsen av EØS-avtalen bærer også bud om at samarbeidet i EØS er attraktivt og fungerer godt. Nå kan EØS-avtalen videreføres og forhindre at det oppstår nye handelshindringer. Utvidelsen av EØS er viktig for norsk næringsliv. Avtalen sikrer norske bedrifter adgang til det kroatiske markedet på linje med EU-landene og gjør at Norge får bedre markedsadgang for fisk og fiskeprodukter til EU. Samtidig vil EØS-midlene bidra til å styrke kontakten og samarbeidet mellom Norge og Kroatia. Som foregående taler sa, skal Norge også bidra til sosial og økonomisk utvikling i Kroatia gjennom EØS-midlene. Det er også positivt at det ikke innføres noen begrensninger på den frie bevegelsen overfor arbeidstakere fra Kroatia. Det er også betydningsfullt med tanke på hvor viktig det er med arbeidsinnvandring for norsk næringsliv. Håpet er at Kroatias inntreden i EØS kan tre i kraft så fort som mulig når den nå er formelt godkjent i EØS-landene, EFTA-landene og EU-landene.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-04-01:
Eg vil takke Svein Roald Hansen, som på vegner av saksordføraren, har ei svært presis og god utgreiing av handsaminga av saka i komiteen. Eg har ikkje så mykje å leggje til, men eg vil seie at etter at Kroatia i 2013 blei medlem av EU, skal òg EØS-området bli utvida. Sånne prosessar må ratifiserast i alle råka land, så det tar ein del tid. Når det er sluttført, vil EØS-området omfatte 31 statar i Europa. Me ønskjer Kroatia velkomen i dette samarbeidsområdet. Størst betyding har dette sjølvsagt for Kroatia, som dermed vil få bidrag frå 30 andre europeiske land til si vidare utvikling – ikkje minst sosialt og økonomisk, men òg politisk på ei rekke område. Det er positivt at alle partia er einige om at Stortinget i dag skal gi sitt samtykke til denne utvidinga av EØS-området. For Noreg betyr det først og fremst to ting: For det første tar vi på oss forpliktingar om å auke Noregs finansieringsbidrag til dei såkalla EØS-midlane, slik at Kroatia kan få støtte òg frå Noreg til landets vidare utvikling. For det andre vil Noreg òg få auka sin tollfrie marknadstilgjenge til EU når det gjeld enkelte sildeprodukt, som elles møter 20 pst. toll. Dette er ein kompensasjon for at Noregs bilaterale frihandelsavtale med Kroatia har falle bort no som landet har blitt ein del av EUs tollunion. Forhandlingsresultatet på desse punkta følgjer stort sett det mønsteret som har vore tradisjon ved liknande utvidingar av EU og EØS tidlegare. Me i Kristeleg Folkeparti har merka oss at regjeringa ikkje reknar med at denne utvidinga av EØS-området blir antatt å få vesentlege økonomiske konsekvensar for Noreg. Det er tilgjenge til å gjere bruk av overgangsordningar dersom det på enkelte område er fare for vesentlege problem. Vi har merka oss at regjeringa trur at det ikkje vil bli nødvendig, bortsett frå på eitt punkt, som saksordføraren nemnde: Transportørar frå Kroatia vil ikkje få tilgjenge til å utføre innanlands transportoppdrag i Noreg, såkalla kabotasje, dei to første åra. Som denne debatten viser, er det ingen politisk ueinigheit knytt til at Kroatia blir ein del av EØS-området. Det er vårt håp at integreringa av land frå det som i gamle dagar blei kalla Europas urolege hjørne, Balkan, kan bidra til at desse landa kan få ei betre framtid med omsyn til demokrati, politisk stabilitet og fred, i tillegg til økonomisk og sosial utvikling. At Noreg gir sitt bidrag til dette, er ein del av ein solidarisk utanrikspolitikk – noko som vi som nasjon, har lang tradisjon for.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-04-01:
Jeg vil gjerne få takke saksordfører og utenriks- og forsvarskomiteen for effektiv behandling av denne proposisjonen. Det har vært langvarige forhandlinger som skapte tidsnød, og jeg er takknemlig for at Stortinget håndterte dette tidspresset så godt og har levert en enstemmig innstilling. Jeg vil også gratulere Kroatias borgere og Kroatias regjering med EU-medlemskapet. At Kroatia med dette også blir med i EØS, er kanskje ingen monumental begivenhet i den kroatiske nasjonens liv, men det er uttrykk for og et eksempel på en bemerkelsesverdig historisk prosess. Det er altså mindre enn tjue år siden man i denne sal diskuterte mottak av flyktninger fra Kroatia og norsk deltakelse i fredsbevarende operasjoner i det tidligere Jugoslavia. I dag diskuterer vi Kroatias inntreden i EØS, som et fullverdig medlem i EU. I en tid hvor vi bruker mye tid og ressurser på Europas problemer, kan det tjene som en illustrasjon på Europas store styrke i disse problemene, nemlig tiltrekningskraften som gir sårbare nye demokratier og økonomier et perspektiv, en plan, en tilhørighet. Det er i vår alles interesse at EU fortsetter å fungere slik. I den prosessen er samhørighetsmidler fra EU og midler fra EØS-finansieringsordningen en viktig støtte. Våre bidrag til EØS-finansieringsordningen og den bilaterale finansieringsordningen er uttrykk for vår solidaritet med det som er et av EUs fattigste medlemsland, og gir bidrag til å gjøre Kroatia i stand til å dra full nytte av deltakelsen i EUs indre marked. I sin tur tjener det også norske interesser i det indre marked, som nå også omfatter Kroatia. Det tjener også norske interesser at vi er åpne for arbeidsinnvandring fra EØS-land. Det har etter EØS-utvidelsen i 2004 virket positivt for det norske arbeidsmarkedet og for norsk økonomi. Flere næringer, ikke minst næringer i distriktene – inklusive landbruket – er avhengig av EØS-arbeidsinnvandring. Når det gjelder Kroatia, har det til og med vært gjort forsøk på rekruttering av kroatiske ingeniører til Norge, et eksempel på at vi er tjent med ikke å ha generelle overgangsordninger. Ethvert europeisk land velger selv sin tilknytning til den europeiske integrasjonsprosessen. Det har Norge gjort, og det har Kroatia gjort. Nå står flere land på Vest-Balkan for tur. Jeg håper Slovenia og Kroatia kan tjene som eksempler for de landene som kommer etter. Det gir håp at land som for bare få år siden lå i krig med hverandre, nå snart kan samles i et tett, fredelig fellesskap.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-22:
På vegne av representantene Anette Trettebergstuen, Lise Christoffersen, Fredric Holen Bjørdal, Helga Pedersen, Kari Henriksen, Arild Grande og meg selv vil jeg legge fram – vi synes det er nødvendig – et forslag om utarbeiding av en handlingsplan med tiltak mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet i Norge.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-22:
I juni hadde statsministeren og jeg en interpellasjonsdebatt her i salen om sysselsettingspolitikk, om viktigheten av å ha som fortsatt ambisjon at vi skal ha Europas laveste arbeidsledighet, og viktigheten av å sette inn tiltak for å nå det målet. Nå ser vi bl.a. at leverandørindustrien er en bransje som har store utfordringer, og i statsbudsjettet spår regjeringa noe økt ledighet til neste år. Spørsmålet om hvordan en møter de utfordringene, var hovedtemaet i den debatten. Det vi ser, er ei regjering som fortsatt tviholder på et permitteringsregelverk som gjør at mange som ikke hadde behøvd å bli oppsagt, i dag blir oppsagt, noe partene i arbeidslivet – arbeidsgiverne og arbeidstakerne – er enige om. Vi ser at regjeringa foreslår et redusert tiltaksnivå i en situasjon der ledigheten ser ut til å øke. Vi ser at regjeringa kutter i arbeidsledighetstrygda for dem som blir arbeidsledige, og vi ser kutt i ordninger i næringslivet, i Innovasjon Norge, i regional- og utviklingsmidler som er ment å skape nye arbeidsplasser. Så kunne jeg tenke meg å gå tilbake til et spørsmål som ble stilt tidligere i spørretimen, og som gjelder momsgrensen i netthandel. Det har ikke manglet på klare signaler til regjeringa om at dette må de ikke finne på å gjøre, fordi det kommer til å føre til økt arbeidsledighet. Det gjelder Komplett.no, som ble nevnt i forrige spørsmål. I dagens Aftenposten sier konsernsjef i Komplett.no Ole Vinje at dette må føre til økt arbeidsledighet. Grunnleggeren i sin tid av den samme bedriften, Eric Sandtrø, meldte seg ut av Høyre den dagen budsjettet ble lagt fram, og den ikke ukjente Steinar Olsen i den gode bedriften Stormberg i Kristiansand advarer mot akkurat det samme. Dette er ikke et sparetiltak, dette er et tiltak som regjeringa bruker penger på – regjeringa bruker 180 mill. kr på at folk skal miste arbeid. Da blir spørsmålet mitt til statsministeren: Er det vel anvendte penger?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-22:
Det er riktig at permitteringsregelverket noen ganger er blitt forandret, men det er blitt forandret slik at det er gunstigere i dårlige tider. Nå er det altså dårligere når vi møter motbakke. Det kommer vi tilbake til. Jeg vil ikke slippe statsministeren når det gjelder spørsmålet knyttet til netthandel, som jeg syns hun har sluppet altfor lett unna så langt. Det statsministeren nå sier, er at ja, når det blir mer konkurranse, så er det noen som taper. Regjeringas valg skjer mot tydelige advarsler fra dem som driver i bransjen – jeg hørte statsministeren sa at de ikke hadde sjekket sysselsettingseffekten av tiltaket – men nå har de i hvert fall fått beskjed. Det regjeringa også gjør, er å subsidiere arbeidsplasser og bedrifter i utlandet på bekostning av arbeidsplasser i Norge, og ikke som et innsparingstiltak – nei, de bruker 180 mill. kr for å gi norske bedrifter dårligere konkurranse enn dem de konkurrerer med i utlandet. Da gjentar jeg spørsmålet: Er det vel anvendte penger?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2014-10-22:
Norge har en økonomi som gir oss store muligheter. Når vi behandler statsbudsjett, kan vi jo tenke på kontrasten til andre land som ikke har budsjetter som vokser og gir handlefrihet, men som snarere må gjennomføre dype kutt. Arbeiderpartiet vil legge fram sitt forslag til et budsjett hvor vi vil prioritere investeringer til fellesskapets beste: flere lærere, behandle flere på sykehus og satse mer på kollektivtrafikken. I budsjettforslaget for 2015 kjenner vi igjen karaktertrekk fra det budsjettet vi er inne i, for 2014: regjeringens valg, som har som prioritet nr. 1 å bruke handlefriheten til skattekutt. For 2014-budsjettet var det slik at av de ekstra pengene som regjeringen fant i oljefondet og gjennom noen prioriteringer, gikk ti ganger mer til skattekutt enn til politi, sykehus og lærere. I dette budsjettet får de rikeste fem prosentene halvparten av skattekuttene. De én prosent rikeste får mer i skattekutt enn hele økningen til sykehusene. Dette mener jeg er en unorsk og umoderne måte å løse samfunnets oppgaver på, og det står også i kontrast til noen av de kuttene som er nødvendige for å få dette regnskapet til å gå opp. Nå har regjeringen snudd i sykelønnsforslaget, men fremdeles gjenstår mye, eksempelvis kutt til de arbeidsledige og kutt i overgangsstønaden for enslige forsørgere. Her er heller ingen forslag om å endre permitteringsregelverket i en situasjon der vi ser flere permitteringer og oppsigelser, særlig på Vestlandet. Ved å få mindre penger og dårligere ordninger skal de arbeidsledige bli mer motivert til å skaffe seg arbeid, ifølge regjeringen. Hvordan kan det ha seg at de som har mye, blir motivert av mer, mens de som har lite, skal bli motivert av mindre?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2014-10-22:
Jeg opplevde ikke at jeg fikk svar på spørsmålet, men la meg gå videre. Statsministeren har skrevet en bok en gang som handlet om mennesker og ikke milliarder. Nå går det milliarder ut av dette budsjettet, og det finansieres gjennom summen av mange millioner. I dag kunne vi lese om det som jeg kjente igjen fra et budsjett jeg hadde ansvar for tidligere, nemlig at det lille spleiselaget mellom Kulturdepartementet og Helsedepartementet til Den kulturelle spaserstokken, som har gitt mye glede rundt om i landet, kuttes. Det blir det reagert på fra mange kommuner fordi kommunene har lovpålagte oppgaver, og når slike kutt kommer, er ikke det penger som kommunene automatisk har. Helsekomiteens leder sier at harmen over dette må rettes mot kommunene. Man kan diskutere om kommunene er riktig adressat for harmen når kuttene kommer fra regjeringen. Regjeringens ulike kutt har så langt vært begrunnet med at de kan føre til at folk arbeider mer, at skattekuttene er viktigere, eller at kuttene bidrar til at man jobber mer effektivt. Hvilken begrunnelse har statsministeren lagt vekt på i dette tilfellet, som betyr mye for eldre mennesker?
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Denne regjeringen har lagt frem et forslag til statsbudsjett som både er tilpasset den økonomiske situasjonen Norge er i, og som ikke minst ruster oss for den fremtiden vi skal inn i. Noe av det viktigste vi må gjøre i årene fremover, er å ta inn over oss at vi står foran to viktige omstillinger som henger sammen. Den ene er omstillingen fra en oljeøkonomi hvor oljevirksomheten tidligere hvert eneste år har bidratt til å øke veksten, til at den i fremtiden vil være en bidragsyter, men ikke så mye til veksten, og den andre er at den vil gjøre det på en grønn måte og slik bidra til ny økonomisk vekst. Derfor er dette budsjettet preget av en satsing på de områdene som sørger for at vi får flere arbeidsplasser i fremtiden. Vi får arbeidsplasser på nye områder. Vi bidrar med innovasjon, nyskaping, flere infrastrukturinvesteringer og bedre økonomiske rammebetingelser for næringslivet, som gjør at investeringsviljen til nettopp å realisere det nye næringslivet i årene fremover vil bli større. Det har vært en viktig prioritet for oss, samtidig som vi skal løse viktige oppgaver i dag. Noen av de viktige oppgavene det budsjettforslaget vi har lagt frem, løser, er at det bidrar til mer pasientbehandling i helsevesenet, det bidrar til større satsing på rus og psykisk helse. Og det bidrar på flere områder til å gjøre det bedre for dem som faller igjennom sikkerhetsnettet, f.eks. ved at de som har lese- og skriveproblemer og blir fratatt hjemme-pc, får pc-en tilbake. Mange barn og unge vil da kunne få bedre oppfølging og bedre tilgang til å klare å mestre skolegangen fremover. Jeg mener at noe av det viktigste vi gjør, er å ruste Norge for fremtiden. For vi tar åpenbart ikke – når vi hører representanten Gahr Støres innlegg – i den politiske debatten inn over oss de store omstillingene dette landet står foran.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Vi har lagt vekt på at vi skal løfte kvaliteten – og det gjør vi i dette budsjettet – i bl.a. demensomsorgen og andre deler av omsorgen. Det dreier seg om å løfte kvaliteten gjennom dem som er der hver dag. Det dreier seg om å se på de gode eksemplene, som vi f.eks. har sett på Røde Kors-sykehuset i Bergen, hvor de som jobber der, bruker musikk hver dag – ikke de som kommer på besøk en gang i måneden for å vise noe, men de som er der hver dag for å stimulere. Det er gjennom dem vi virkelig må løfte kvaliteten i omsorgen. Det er de som jobber i sektoren, som skal ha virkemidler til å kunne stimulere sansene til dem som er demente, og som faller utenfor. Det er et mye viktigere tiltak for kvalitet. Derfor satser denne regjeringen mer på kvalitetstiltak i demensomsorgen og i annen eldreomsorg ved nettopp å investere i de personene som jobber i sektoren.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg mener at å innføre og øke en straffeskatt på norsk eierskap, som den forrige regjeringen gjorde, bidrar til å hemme utviklingen av langsiktige investeringer i norske bedrifter. Jeg registrerer at i andre land som har fjernet formuesskatten, f.eks. i nabolandet vårt Sverige, mener sosialdemokrater at det er en viktig grunn til at de har fått bedre og flere investeringer. Jeg registrerer at det mener ikke sosialdemokrater i Norge at det er. Men jeg har lyst til å understreke: Det at vi ikke alltid kan tallfeste samme året som budsjettet kommer – for dynamiske effekter betyr ikke at det ikke kommer effekter av det – betyr bare at vi ikke kan regne inn mindre provenytap dette året, mens vi kanskje får langsiktige virkninger av det. Jeg mener at når vi f.eks. leser artikkelen som ble skrevet av en gründer i Aftenposten for et par dager siden om hvorfor han mener Facebook aldri kunne blitt skapt i Norge, på grunn av formuesskatten, bør det være et tankekors for et land som skal inn i en stor omstillingsprosess: Vi skal altså skape de nye arbeidsplassene, vi skal ha grønnere økonomi, vi skal bidra til at noen gjør det, og hvis oppstartsbedriftene får større problemer, er det et problem for Fremtids-Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg kan bekrefte at vi er for å løfte kunnskapsdelen, både i dette budsjettet og i årene fremover, men det er altså en betydelig økning i kunnskapssatsingen i årene fremover: Vi har 4,2 pst. vekst i forskningen neste år. De siste fire årene har vi i gjennomsnitt hatt ca. 2 pst. realvekst i forskningen. Det er et stort løft. Vi beveger oss godt fremover på mange av enkeltindikatorene – vi har nå kommet opp i i overkant av 1 mrd. kr i etter- og videreutdanningen av lærere. Så er det riktig at vi lager et større handlingsrom, bl.a. for å innfri en ambisiøs samferdselspakke, som vi alle i Stortinget var enige om. Og noen av oss, inklusiv representanten her, tror jeg, var enige om at vi skulle bruke enda litt mer på deler av samferdselsområdet i årene fremover. Dette er store og konkrete løft, men det er altså en solid kunnskapssatsing. Hvis man går inn og ser på veksten på de enkelte områdene, er den god. Men vi skal forhandle, så vi er klare for å se hvilke krav som kommer også på dette området.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg mener at det å heve denne satsen er en forenkling for mange av dem som driver litt aktivitet, men som da slipper å gjøre innrapporteringsarbeidet som er knyttet til det å måtte sende inn oppgaver for å få refusjon. Det gjør det enklere for dem som har liten aktivitet, det er derfor vi har lagt det inn. Det gjør det også enklere for systemene og oppfølgingen i offentlig sektor. Det betyr at vi kan redusere kontrollen og oppfølgingen av alle de minste selskapene. Det er primært én gruppe som sier at det er en utfordring med dette, og det er sauebøndene på Vestlandet. Jeg registrerer at de i dag har en mer gunstig ordning for dette. For øvrig mener jeg at når man har 150 000 kr i omsetning, så er det kanskje enda bedre å slippe en del av det papirarbeidet man må utføre for å være en del av momssystemet, enn å få noen momskroner tilbake.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
«Den nye oljen» dreier seg om mange ulike kunnskapsbedrifter. De bedriftene trenger kunnskapen som en basis. Derfor løfter vi forskningen med 4,2 pst, i motsetning til de fire siste årene, hvor det har vært 2 pst. realvekst. Det er mulig at en representant for den tidligere regjeringen synes at vi er smålåtne. Hvis vi er dårlige på dette, ønsker jeg gjerne å få høre en beskrivelse av hans egne gjennomsnittlige satsinger de siste fire årene. Den andre omstillingen nye bedrifter trenger, er rammebetingelser som gjør at de kan vokse seg større. For at den omstillingen skal bety at vi får flere arbeidsplasser fremover, trenger de også gode rammebetingelser i skattesystemet, og de trenger muligheten for innovasjons- og nyskapingspenger når de vokser – sånn som BIA-midlene og SkatteFUNN-ordningen. Alt dette er satsinger i dette budsjettet. Summen av det bidrar til at kunnskap blir vår nye olje.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg har lyst til å understreke at det vi gjør i dette budsjettet, er to ting. For det første: Når det gjelder den store uføreomleggingen som et enstemmig storting vedtok i 2011, så har den noen ganske store konsekvenser for dem som har høye renteutgifter, og derfor har denne regjeringen sagt at vi ikke kan gjennomføre den slik som det ble foreslått av forrige regjering. Vi er nødt til å gjøre overgangen mykere, og derfor legger vi mer penger på bordet for å hjelpe dem som rammes hardest i omstillingen til en ny uførereform. Det andre er å gjøre en ny vurdering, som jeg har registrert også sto i proposisjonen i 2011 fra den rød-grønne regjeringen, av spørsmålet om barnetillegget. Det har vi gjort, bl.a. basert på anbefalingen fra Brochmann-utvalget. Og ja, det er viktig i fremtiden å sørge for at barn har færre utfordringer med at familien har dårlig økonomi, men vi må da finne andre virkemidler enn å løse det gjennom trygdesystemet. Det vi har gjort, er å lage en sjablongløsning for alle barn. La meg ta et eksempel: En enslig person i jobb med lav inntekt – litt over 300 000 kr, som er blant de laveste heltidsinntekter i Norge – og som har fire barn, ville med det systemet som skulle gjelde før vi så på barnetillegget, kunne tape 72 000 kr ved å gå fra å jobbe 40 pst. til å jobbe 100 pst. Dette er en effektiv barriere for det å være fulltid i arbeidslivet. Utfordringen er at vi ikke klarer å skille ut de gruppene som absolutt ikke kan arbeide, men det er sånn at hvis arbeidslinjen skal gjennomføres, må vi ikke gjøre det ekstra gunstig å ikke ta ut den arbeidsevnen man har, eller å komme seg tilbake i arbeid – og det gjør barnetillegget i dag.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Den viktigste måten å redusere antallet fattige barn på er å sørge for at foreldrene deres er i arbeid. Det er den absolutt viktigste biten for å få det til, og derfor må vi ha systemer som gjør at de som kan jobbe, kommer i arbeid, vi må ikke ha systemer som hindrer dem. I dette budsjettet gjør vi flere ting utenfor trygdesystemet for at de som har størst økonomiske utfordringer og har barn, skal få det bedre. Vi lager et opplegg for å differensiere barnehageprisene fra august neste år, vi lager et opplegg hvor de som går i videregående skole og har foreldre med lav inntekt, får høyere stipend, mot at vi reduserer det for dem som har foreldre med høyere inntekt. Vi har altså målrettet flere av de tiltakene som er utenfor trygdesystemet. Det er vanskelig å gjøre disse tingene. Det skjønner jeg godt. De er ganske hjerteskjærende, en del av de historiene vi ser. Men det store spørsmålet til slutt er: Hvis vi vil gjøre noe med barnefattigdommen, må vi faktisk bruke det vi vet virker. Arbeidslinjen, det å sørge for at folk er i arbeid, motiveres til å være i arbeid, er faktisk det viktigste for å redusere antallet fattige barn.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Det står i budsjettet at vi skal legge frem en handlingsplan mot barnefattigdom i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i 2015. Det er også enkelttiltak i dette budsjettet, bl.a. noen som imøtekommer utfordringen med tenåringsbarn. Når en øker stipendandelen i videregående skole betydelig for dem som har foreldre med lave inntekter, treffer en akkurat den samme gruppen som opplever at barnetillegget blir annerledes i fremtiden. Det er også viktig å si at den viktigste jobben vi må gjøre, er å hindre at så mange blir uføretrygdet. Det har mye å gjøre med hvilket tiltakssystem vi har, og vi må ikke bare se på tallet, men også på kvaliteten på de tiltakene. Det har å gjøre med hvordan vi håndterer rusomsorgen i Norge. Det at vi øker aktiviteten på rusomsorgen, vil bidra til å redusere dette. At vi stimulerer og jobber ekstra med hensyn til psykisk helsevern, et prioritetsområde som regjeringen har satt høyt på dagsordenen, og hvor vi har sagt at vi neste år skal innføre fritt behandlingsvalg nettopp for disse to kanskje svakeste gruppene, bidrar til at den sirkelen som over lang tid gjør at folk ramler utenfor, og at barn lever i fattige familier, brytes i større grad.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
I proposisjonen fra den rød-grønne regjeringen står det at den rød-grønne regjeringen vil komme tilbake til vurderingen av endringer i barnetillegget når man skal behandle Brochmannutvalgets innstilling. Det betyr at man på det tidspunktet man gjennomførte reformen, ikke foretok endringer i barnetillegget, men det sto ikke på noe tidspunkt at Arbeiderpartiet var imot å foreta endringer i barnetillegget. Tidligere statsminister Stoltenberg gjorde også oppmerksom på at dette var en viktig reform, og at disse spørsmålene måtte vi komme tilbake til. Tidligere arbeidsminister Bjurstrøm ga også klare, tydelige beskjeder i mediene om at barnetillegget var et av de områdene som bidro til at arbeidslinjen var vanskelig. Jeg skjønner at Arbeiderpartiet synes arbeidslinjen er vanskelig å gjennomføre – å sikre den har vært vanskelig for hvert steg vi har tatt. Det jeg er litt forbauset over, er at Arbeiderpartiet nå ser ut til å ha gått bort fra arbeidslinjen i disse viktige spørsmålene, gått bort fra å argumentere for at det skal lønne seg å jobbe, og gått vekk fra å si at vi må ha andre tiltak enn de tiltakene som er innenfor trygdesystemet, for å bekjempe barnefattigdom.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Det er ikke én krone ekstra i budsjettet for neste år av de endringene som gjøres med barnetillegget, så å koble dette sammen med det som gjøres på innslagspunkt for toppskatt eller annet, blir litt søkt. Det er altså først i 2019 at dette vil ha full effekt – med overgangsordningen som er foreslått. Jeg har lyst til å si at jeg registrerer hva Senterpartiet sier, men jeg har også lest Senterpartiets partiprogram. Der står det at det er grunnleggende for opprettholdelsen av arbeidslinjen at ingen skal kunne motta mer i velferdsytelser enn det de kunne ha regnet med å tjene som lønnsmottakere. Det er det denne diskusjonen dreier seg om. Eller f.eks.: Da uførereformen ble lagt frem, varslet daværende sosialpolitiske talsmann for Senterpartiet, Geir Pollestad, omkamp om barnetillegget og viste til den nylig fremlagte rapporten fra Brochmann-utvalget, som bl.a. dokumenterer hvordan enkelte familier tjener mer på trygd enn i jobb. Pollestad sa: «Debatten om uføreordningen er ikke avgjort til evig tid. Dette gjelder også spørsmålet om utforming av barnetilleggene.» Det er vanskelig å gjennomføre dette, og det er vanskelig å møte enkelteksemplene. Jeg skjønner godt at det er mange som føler usikkerhet både for det vi har vært enige om, for omleggingen(presidenten klubber) i uføretrygden og for de nye ordningene. (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg mener det viktigste vi gjør for å sikre at de som har vært asylsøkere og fått opphold, er å få raskere bosetting. Det jobber regjeringen mye med. Derfor bidro vi også med høyere tilskudd til kommunene i fjor – for å sikre at vi skulle få til mer bosetting, sånn at man kan starte livet sitt ute i en kommune. Det er det viktigste vi gjør, derfor prioriterer vi faktisk det arbeidet meget høyt. Når det f.eks. gjelder spørsmålet knyttet til færre plasser til enslige mindreårige, er det først og fremst en overslagsbevilgning. Kommer det enslige mindreårige, må man gi dem et tilbud, og da øker man tilbudet. Heldigvis har vi sett at det i forhold til tidligere har vært en nedgang i antallet som kommer. Da har man mindre behov for plasser. Vi kan ikke opprettholde et system der vi skal betale for plasser vi ikke har asylsøkere i, bare fordi vi forventer at det skal komme flere. Vi øker kapasiteten når det er behov for det, og vi reduserer kapasiteten når det er mindre behov.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Det er ingen tvil om at det er forskjell mellom Høyres, regjeringens og SVs forhold til arbeidslinjen. I nesten alle reformer – unntatt da SV satt i den rød-grønne regjeringen – der man har gjort endringer i ordninger med hensyn til arbeidslinjen, har SV vært imot. Det var de også den gang man gikk fra en overgangsstønad på ti år til en overgangsstønad på tre år. Det er en av de mest vellykkede reformene vi har gjort for arbeidslinjen og for å forhindre at barn blir fattige. Vi mener at ett års omstillingsprosess er nok i en sånn situasjon, med den muligheten vi har for dem som har særlig syke barn – akutt eller lenger – og med spesielle forhold som ligger i ordningen. Da er det å få en overgangsstønad ett år, sånn at man kan områ seg og komme videre, viktig. Og vi har altså andre ordninger, f.eks. lånekasseordninger hvor man kan søke om å delta i studier og annet. Vi mener at de ordningene er gode nok til at de som trenger det, kommer til å få hjelp. Men vi mener at dette er viktig, at man etter ett år har fått tid til å omstille livet sitt.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Dette er et forbrukerrettet tiltak, som gjør det enklere for mange av dem som ønsker å kjøpe fra utlandet. Noen gjør det i konkurranse med norsk næringsliv, andre gjør det fordi de kjøper varer fra utlandet som ikke er så lett tilgjengelige i Norge. Jeg hører at det er store tall som er beregnet. Jeg mener at det ikke er noen dokumentasjon på at disse tallene kommer til å stemme. Det er viktig å huske at det vi foreslår, er å øke med 50 kr, inklusive frakt og gebyr. I praksis betyr det at det er 125 kr i merverdiavgift for de fleste pakker som utgjør forskjellen – ut fra dagens gebyrregler. Det gjør at summen, med det vi inkluderer, blir mindre – når både frakt og gebyr er en del av dette. Jeg mener det er flott at det er flere partier enn regjeringspartiene som er opptatt av likebehandling av norske næringsdrivende. Jeg hadde håpet at diskusjonen vi hadde om f.eks. formuesskatt, hadde hatt det samme preget. Formuesskatt er en særnorsk straffeskatt på norskeide arbeidsplasser, som rammer den langsiktige private kapitalen i Norge, og som bidrar til betydelig mer usikkerhet for mange arbeidsplasser og betydelig mer fokusering på kortsiktige investeringer istedenfor på langsiktige investeringer. Dette er en avveining mellom forholdene for næringsdrivende, selvfølgelig, og forholdene for forbrukere. Jeg tror ikke at konsekvensene er så store som næringslivet sier. Det er mange forbrukere som synes at dette er bra. Dette er noe som mange partier har lovet. Vi som parti synes det er greit å gjennomføre det vi lover i et valg. Jeg synes også det er viktig med tanke på politikernes status: ikke bare å snu hver gang andre argumenter kommer på bordet.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Det som forandret seg, var spørsmålet om det vi – og mange andre partier i Stortinget – hadde vært med på, nemlig å si at vi skulle gå opp til 1 000 kr. Det gikk Høyre vekk fra før valget i 2013. Vi sa vi skulle heve grensen, men vi sa ikke at vi skulle gå opp til 1 000 kr, som tidligere. 1 000 kr ville vært et ganske høyt hopp. Det vi nå gjør, er å legge inn frakt og gebyr. Vi øker det til 500 kr totalt, som er en betydelig mer moderat endring enn det forslaget som Tore Vamraak kommenterte, og som Høyre ikke gikk til valg på. Vi mente da at det ville innebære for store endringer for norsk næringsliv. Det er en avveining mellom forbrukerhensyn og det å bidra til mer konkurranse, f.eks. når det gjelder varehandelen og detaljhandelen i Norge. Det er jo noen som mener at det er mye konsentrasjon rundt disse områdene – da kan det være behov for litt konkurranse.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg mener at en av de fine tingene med at vi har en mindretallsregjering – selv om en statsminister alltid vil ønske seg en flertallsregjering – er at de høringene som nå foregår i Stortinget, vil være helt reelle, det vil være mulig å legge frem alle sine synspunkter, og til slutt skal Stortinget fatte et vedtak om dette. Vi har som regjering foreslått det vi faktisk lovet velgerne – å øke denne grensen. Vi har gjort det, og inkludert frakt og gebyr, som jo gjør at det ikke er snakk om 500 kr, blir det sannsynligvis en økning på rundt 150 kr i forhold til dagens ordning. Vi gjør det fordi vi mener at det også er en forenkling, og vi tar hensyn til de sterke forbrukerinteressene og forbrukerønskene om å gjøre dette på en enklere måte. Noen ganger er det sånn at vi i vårt samfunn må veie hensyn til forbrukere og næringsliv mot hverandre, og da må forbrukerne av og til vinne. I denne saken har de vunnet.
Erna Solberg (Høyre), 2014-10-22:
Jeg mener at dette er en mindre endring som blir en forenkling, og som ikke kommer til å skufle arbeidsplasser ut av landet. Men jeg vet at hver gang vi kommer med forslag som gir tøffere konkurranse, så protesterer næringslivet. Jeg har vært lokalpolitiker, og jeg har opplevd hvordan næringslivet ikke liker et nytt kjøpesenter et annet sted fordi det innebærer konkurranse med egne butikker. Jeg har sett at når vi har forsøkt å gjøre oppmykninger innenfor områder som har vært detaljregulert tidligere, så har næringslivet ikke vært så begeistret for det. Det er jeg vant til. Når en sørger for at forbrukerhensyn av og til vinner i noen saker, så vil næringslivet være opptatt av å argumentere mot noen av de endringene. Selv om man ofte snakker om at mer konkurranse er bra, synes man ikke det er bra når den kommer på ens eget område. Hvis det er sånn at Arbeiderpartiet nå har lyst til å lytte til næringslivet, synes jeg de skal lytte til veldig mange av de andre ønskene som vi faktisk innfrir, f.eks. når det gjelder skatt, når det gjelder Brukerstyrt innovasjonsarena, BIA, når det gjelder SkatteFUNN, ja, på alle de områdene de ikke bidro til å skape nye arbeidsplasser da de satt i regjering.