Monica Mæland (Høyre), 2020-11-26:
Statsråden har sjåfør, president, og det tror jeg er like greit i disse dager! La meg først få understreke at retten til innsyn i forvaltningens saksdokumenter er et grunnleggende demokratisk prinsipp. Denne retten er en viktig del av informasjonsfriheten og en forutsetning for en informert samfunnsdebatt. Regjeringen er opptatt av å støtte opp om innsynsretten og ønsker ikke på noen måte å svekke den. Bakgrunnen for evalueringen av offentleglova var at Stortinget i forbindelse med vedtakelse av den nye offentleglova bad daværende regjering om å foreta en evaluering med hovedfokus på om man hadde oppnådd målet om økt innsyn. Evalueringen ble gjennomført fra november 2014 til januar 2016 av selskapet Oxford Research, som leverte sin endelige rapport i januar 2016. Evalueringsrapporten tar for seg store deler av offentleglova og andre momenter knyttet til innsynsretten. Oxford Research undersøkte bl.a. utviklingen av åpenhet i forvaltningen, rutiner for behandling av innsynskrav og journalføring, ressursbruk knyttet til praktisering av innsynretten, klageordninger etter offentleglova, og hvordan brukere oppfattet loven og praktiseringen av den. Evalueringsrapporten er omfattende, og den inneholder en rekke viktige funn. Jeg vil først påpeke at flere av funnene i evalueringsrapporten må anses som positive. Oxford Research konkluderte med at innføringen av den nye loven fra 2006 samlet sett har vært positiv. Det framgår at det trolig er blitt gitt mer innsyn under den gjeldende loven enn under den tidligere loven. Akkurat hva dette skyldes, er det vanskelig å si noe sikkert om, men det synes som om intensjonen om mer innsyn er oppnådd. Det har funnet sted en klar økning i antall innsynsbegjæringer etter innføringen av den gjeldende loven, og det er trolig også lettere å få innsyn. Det heter videre i rapporten at innføringen av loven har ført til økt oppmerksomhet og bedre kunnskap om offentlighet og innsyn i forvaltningen generelt, og at virksomheter som er omfattet av loven, har gjennomgått sine rutiner for journalføring og behandling av innsynsbegjæringer. Alt dette er klart positive funn som tilsier at innføringen av den nye loven har styrket innsynsretten. En effektiv innsynsrett er ikke bare avhengig av et godt regelverk, men også av løsninger som gjør det mulig for allmennheten å finne og å be om de offentlige saksdokumentene. I evalueringsrapporten trekkes det fram at bedre teknologiske løsninger, f.eks. Offentlig elektronisk postjournal, forkortet OEP, har gjort offentlige dokumenter langt lettere tilgjengelig for allmennheten. På dette området har det også skjedd en utvikling i tiden etter at evalueringsrapporten ble levert. I februar 2018 ble OEP erstattet av den nye innsynsløsningen eInnsyn. Den nye løsningen gir bedre og mer effektive funksjoner for innsyn, og den legger til rette for fulltekstpublisering av dokumenter for organer som ønsker det. EInnsyn er tilrettelagt slik at løsningen kan brukes av både statlige virksomheter og kommuner. Denne enkle tilgangen til elektroniske journaler gjør den offentlige forvaltningen åpen og tilgjengelig for innbyggerne, og det er en klar styrke for innsynsretten. Selv om det altså foreligger mange positive funn i evalueringsrapporten, viser rapporten samtidig flere utfordringer knyttet til den gjeldende offentleglova og til praktiseringen av loven. Jeg kan ikke gå inn på alle funnene her, men la meg nevne noen utfordringer knyttet til varierende kunnskap om regelverket, omgåelse av regler, mangler ved journalføringen og utfordringer knyttet til klageordningen. Disse og flere andre utfordringer ble også løftet fram da evalueringsrapporten var på høring. Rapporten ble sendt på høring i februar 2016. I tillegg til å kommentere evalueringsrapporten ble høringsinstansene invitert til å komme med innspill om behovet for konkrete lov- eller forskriftsendringer på området, uavhengig av om temaene var omtalt i rapporten. Departementet mottok en stor mengde høringssvar, og disse svarene dekket en rekke ulike temaer og bestemmelser i loven. Justis- og beredskapsdepartementet har arbeidet grundig med disse høringsinnspillene, og jeg nevner her noe av det som er funnet. Flere av de utfordringene som ble tydelige gjennom evalueringsrapporten og den etterfølgende høringen, er av en karantene, unnskyld, karakter – her begynner allerede vasken å virke, president – som ikke primært kan løses gjennom lovendringer. Et viktig funn i evalueringsrapporten var at kunnskapen om regelverket varierer mye, og hos enkelte virksomheter er den lav. Dette funnet i evalueringsrapporten må ses i sammenheng med at flere høringsinstanser har spilt inn at det er krevende å anvende regelverket. Særlig uttaler flere høringsinstanser at det er krevende å anvende bestemmelser i loven som inneholder skjønnspregede vilkår. Samtidig kan man neppe komme unna at slike vilkår ofte vil være nødvendige, og at mange avgjørelser etter loven vil være skjønnsmessige. For at loven skal virke etter sin hensikt, er det sentralt at de som praktiserer reglene, har den nødvendige kompetansen. Dette er en type utfordring som ikke primært kan løses gjennom lovendringer, man må benytte andre virkemidler. Det er behov for økt veiledning og kunnskapsoppbygging. Her har den enkelte virksomhet et ansvar for å sørge for at de ansatte har nødvendig kompetanse, samtidig som vi som har det overordnete ansvaret for regelverket, må gjøre det vi kan for å legge til rette for at de ansatte i forvaltningen kan praktisere reglene korrekt. Departementet har allerede utarbeidet en grundig og omfattende veileder til offentleglova. Veilederen gir svar på en rekke spørsmål og problemstillinger som kan oppstå når man anvender offentleglova, og den er tilgjengelig elektronisk for alle. Mitt klare inntrykk er at denne er velkjent og mye brukt i forvaltningen, og at den oppleves som et viktig hjelpemiddel. Justis- og beredskapsdepartementet arbeider også med å få utarbeidet en veileder om taushetsplikt og opplysningsplikt i forvaltningen. En utredning som utgjør et forslag til veileder, skal sendes på høring, og departementet er nå i sluttfasen av dette arbeidet. Evalueringsrapporten fra Oxford Research viser at unntaket for taushetsbelagte opplysninger er blant de mest brukte unntakshjemlene i loven. Samtidig har flere høringsinstanser spilt inn at dette unntaket er vanskelig å anvende. Den nye veilederen om taushetsplikt skal være praktisk anlagt, og den skal gjelde på tvers av ulike sektorer. Jeg håper og tror at denne vil være til god hjelp for saksbehandlere som anvender offentleglova og andre forvaltningsrettslige lover. Et sentralt poeng her er å få fram når man plikter å gi informasjon, og når man har anledning til å gjøre det. Veilederen vil dermed bidra til at det ikke gjøres unntak for mer enn det det er hjemmel for, samtidig som man sørger for at det ikke gis innsyn i taushetsbelagte opplysninger. Det arbeides også med ulike læringsopplegg knyttet til offentleglova, uten at jeg kan gå i detalj om dette her. Også andre utfordringer som er tatt opp i evalueringsrapporten og fra høringsrunden, må løses med andre virkemidler enn lovendring. Det gjelder bl.a. rapporter om omgåelse av loven. Det framgår i evalueringsrapporten at man har funnet eksempler på omgåelse av loven. Omfanget av dette har det ikke vært mulig å si noe sikkert om. Til dette vil jeg si at bevisst omgåelse av loven er uakseptabelt og skal ikke skje. Allmennhetens rett til innsyn er avhengig av ikke bare et godt regelverk, men også at reglene respekteres og praktiseres korrekt. Dette må man jobbe med kontinuerlig og på ulike måter, og det kan ikke oppnås gjennom lovendring alene. Også manglende journalføring er en stor utfordring. Evalueringsrapporten viser at det varierer nokså mye i hvilken grad ulike typer dokumenter journalføres. Mens brev og andre tradisjonelle dokumenter jevnt over gjøres journalverdige, gjelder dette i mindre grad e-poster og de mer utradisjonelle og nyere dokumenttypene. Også her mener jeg det er behov for økt bevisstgjøring og opplæring. Dette er trolig av større betydning enn eventuelle lovendringer. Regelendringer på dette spesifikke området bør skje i forbindelse med en større gjennomgang av arkivregelverket som nå pågår. Det ble levert en NOU med forslag til ny arkivlov i fjor, og denne følges nå opp av Kulturdepartementet. Offentlighet og innsyn er et område som skaper stort engasjement, og meningene spriker ganske mye. Blant høringsinstansene som foreslo lov- og forskriftsendringer, ønsket nokså mange nye eller utvidede unntakshjemler eller andre innskrenkinger av innsynsretten. En gjennomføring av alle disse forslagene ville derfor samlet sett innebære en svekkelse av innsynsretten, noe jeg vurderer som helt uaktuelt. Departementet har i den senere tid også fremmet andre lovendringsforslag som har nær sammenheng med innsynsretten. Et forslag om endring i reglene om adgang til deling av taushetsbelagte opplysninger med andre forvaltningsorganer er nå på høring, med høringsfrist 1. desember. Dette har vært et krevende arbeid, men jeg mener at man nå legger til rette for gode løsninger i praksis. Vi er opptatt av at evalueringen følges opp. Vi har altså gjennomført en rekke tiltak uten at vi har sendt lovendringer på høring. Så nevnte representanten en rekke spørsmål. Jeg skal prioritere å besvare to av dem. Det ene er forskriftshjemler for koronakommisjonen, som representanten sa at Stortinget ikke kjente til. Det regner jeg egentlig med at Stortinget gjør, for de har vært på høring, og de er selvsagt offentliggjort. Dette handler ikke om å begrense innsynsretten, det handler om en arbeidsfordeling med hensyn til hvem som behandler forespørslene. Her har vi ikke bygget opp et stort byråkrati rundt koronakommisjonen, så det organet som har avgitt dokumentet, behandler også innsynsforespørselen.