Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2020-05-12:
For venstresiden, og også for enkelte på høyresiden – ikke sistnevnte taler – er kampen mot Israel drivkraften i all politikk i Midtøsten. Det bekymrer meg. Det bekymrer meg at venstresiden overser hvordan palestinerne radikaliseres, indoktrineres og bruker religiøs fanatisme og fundamentalisme. Det bekymrer meg at sosialistene velger å rettferdiggjøre alt hatet som formidles av palestinske ledere og religiøse ledere, og all antisemittisme som formidles i palestinske lærebøker. La meg legge til: Tror virkelig venstresiden at Palestinas suksess som samfunn avhenger av at landterritoriet blir litt større? Er det det som er det avgjørende? Er det den historiske erfaringen, og som Israel har måttet leve med? Så til representantforslaget fra Sosialistisk Venstreparti. Fremskrittspartiet støtter intensjonen om at forbrukerne skal gjøres i stand til å ta informerte valg om varen eller tjenesten de vurderer å kjøpe. Forslaget fra SV er ikke et slikt forslag. Forslaget er en del av SV og Arbeiderpartiets utrettelige kamp mot Israel, og det føyer seg inn i rekken av ufordragelige forsøk på å gjøre Israel til jordklodens største banditt. Og SV og Arbeiderpartiet er ikke alene. LO har også på forunderlig vis funnet ut at kampen – ikke for noe, men mot noen, nemlig ved boikott av Israel – er noe som bør engasjere norske arbeidsfolk. Man kaller det internasjonal solidaritet. Men når ble internasjonal solidaritet synonymt med å lede arbeidstakere ut i arbeidsledighet? Israels lovgivende forsamling har nedfelt følgende ambisjoner: Fred, sameksistens, nærmere samarbeid mellom Israel og palestinere, flere arbeidsplasser og mindre fattigdom, et moderne samfunn som er økonomisk sammenvevd, og hvor alle har rettigheter. Ikke minst ønsker Israel å skape en atmosfære av tillit. SVs forslag vil oppnå det motsatt av dette. Handel har alltid vært en døråpner for samarbeid. Norge har sprøytet milliarder av kroner inn i det palestinske samfunnet, men vi har aldri klart å skape en eneste lønnsom privat arbeidsplass. Da må palestinerne ty til Israel, og det gjør de i tusentall. Israelske bedrifter på Vestbredden gjør hverdagen til titusenvis av palestinere bedre. Israelske investeringer sikrer palestinerne arbeid – arbeid som palestinske myndigheter ikke evner å gi dem. Dersom Stortinget skulle følge SV og Arbeiderpartiets linje om merking av varer, ville det potensielt gjøre tusenvis av palestinske arbeidstakere arbeidsløse. La meg vise til ett av flere eksempler: Bedriften SodaStream hadde tidligere sin produksjon på Vestbredden. Der sysselsatte bedriften flere hundre palestinere. På grunn av den internasjonale boikottaksjonen mot Israel, BDS, valgte bedriften å flytte virksomheten til Sør-Israel. I SodaStream, i likhet med ansatte i andre israelske bedrifter, ble palestinske arbeidstakere betalt tre til fem ganger så høy lønn som den lokale gjennomsnittslønnen. Palestinere som arbeider i israelske bedrifter i området, raser. Bedriftsleder i SodaStream, Nabil Basharat, uttaler: BDS har tatt fra meg sikkerheten og min inntekt. Totalt sysselsetter israelske bedrifter 35 000 palestinere. Alle disse, og deres familier, har fått et bedre liv på alle vis. Det er disse sosialistene ønsker å frata jobben på grunn av et prinsipp som de som omfattes, selv er imot – bortsett fra lederskapet. En økonomi som samhandler, blir gjensidig avhengig. Det skaper tillit. Det er den tilliten Europas sosialister forsøker å rive ned. La meg avslutningsvis minne om at i 2012 mottok Israel 81 pst. av all eksport fra palestinerne. Og importen fra Israel utgjorde 70 pst. av all import – altså 27 pst. av GDP. Jeg tror forslagsstillerne gjør best i å stemme mot sitt eget forslag. Hvis de ønsker palestinerne det beste – og nå snakker jeg ikke om de palestinske lederne, men om de som bor i området, og som jobber for sin lønn og skal brødfø sin familie – så vær så snill og stem ned eget forslag, eller ikke frem det. Det vil være det aller beste for både Israel, palestinerne og freden i Midtøsten.