trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Eg vil ønskja Gitmark lukke til med gruppemøtet i Høgre der Høgre skal koma fram med sitt alternative statsbudsjett. Ei av dei store overraskingane i fjor var at Høgre gjekk vekk frå den einigheita som har vore i Noreg om at me skal ha ei målsetjing om å bruka 1 pst. av BNI på bistandspolitikk. Og det er sjølvsagt slik at om me reduserer den delen som går til bistand, blir òg moglegheitene til å nå målsetjinga, som f.eks. å gje utdanning til folk, reduserte. For oss i Arbeidarpartiet er det viktig å ta inn over seg dei signala me får. Me er heile tida opne for å innretta bistanden slik at han blir mest mogleg målretta. Og det er ikkje tvil om at det å bidra til utdanning er eit av dei viktigaste tiltaka for å stimulera til vekst i dei landa som ligg lågast nede på skalaen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Først vil eg seia at det var eit prisverdig forslag Kristeleg Folkeparti fremma i vår, og det fekk òg tilslutning av ein samrøystes komite. Regjeringa gjer no det som skal gjerast for å følgja opp forslaget, og vil koma tilbake til Stortinget med det med det første. Litt av problemet til dei fattigaste landa er at dei ikkje har noko å eksportera, og dermed er dei heller ikkje hjelpne av nulltoll. Eg er heilt sikker på at dersom me skal greia å hjelpa desse landa til i større grad å stå på eigne bein, må me bidra til næringsutvikling. Derfor er det òg eit av dei områda som me må satsa mest på framover. På den måten trur eg at eg er heilt einig i det som representanten her tek opp i sitt spørsmål.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-10-04:
Jeg er helt enig med Akselsen i at overdreven bruk av penger er et problem for norsk økonomi. Problemet er bare om finansministeren ser det samme. Over til utenrikskomiteens leders hovedområde: Redd Barnas rapport «Sist i køen, sist på skolen» viser at land som er rammet av væpnet konflikt, mottar aller minst bistandsmidler til utdanning, det til tross for at FNs tusenårsmål forplikter til å sikre alle barn utdanning innen 2015. Redd Barna sier videre at de ønsker at Norge skal øke bistanden til utdanning og prioritere nettopp dette. Videre sier Redd Barnas generalsekretær at Norge må ta en lederrolle. Ønsker utenrikskomiteens leder å følge opp nettopp det, at Norge tar den lederrollen innen utdanning for dem som er rammet av væpnet konflikt?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-04:
Replikanten minner meg om min barndoms sosialdemokrater, som sa: Sett deg, Dørum, det er vi som har makta. Det er jo slik at nå har vi gått gjennom en valgkamp hvor vi har fått høre fra arbeiderpartifolk av alle avskygninger, inkludert statsministeren, at i hovedstaden er en stemme på Venstre en stemme på Fremskrittspartiet. Og så har vi i dag hørt fra Siv Jensen at en stemme på Venstre i grunnen er en stemme på Arbeiderpartiet. Det er fascinerende å være medlem av et slikt parti, men jeg synes man skal dømme partiet på det man gjør. Og det man gjør, er at Hafslund ikke er solgt i Oslo, men sammen med en borgerlig samarbeidsallianse, med en utmerket byrådsleder fra Høyre, Erling Lae, er det skapt en ambisiøs klimapolitisk plan som kan kopieres i de fleste norske kommuner. Det er gitt et løft på kollektivtransporten som gjør at trikken er blitt et rullende fortau, og har gått over fra å være en museumsgjenstand til å bli en samferdselspolitisk effektiv ting. Man har vedtatt en hovedstadspolitikk som vedkjenner seg sitt universitet og næringslivet som springer ut av universitetet, fordi man vet at når kunnskap møter næringsliv, skapes det ideer og virksomheter. Og man vedkjenner seg at i denne flotte byen er det gründeraktivitet så det suser etter. Men sosialdemokrater er hjertelig velkommen. De bor her de også, og de er hjertelig velkommen til å være med på dette flotte bygningsprosjektet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-04:
Siden jeg i en ikke for fjern fortid i mitt liv har vært eier av et stort statlig selskap, nemlig Telenor, skjønner jeg at man kan føre intelligent kommunikasjon med intelligente ledere og intelligente styrer om hvordan man kan opptre på en slik måte at industrielle lokomotiver også bidrar til forskningsinnsats. At Regjeringen vil finne den intelligente formen på det, er jeg helt sikker på. Men det Venstre er opptatt av, er at man også skal ta vare på den intelligensen og kreativiteten som fins hos de mange små. Vi beklager veldig dypt at man har strammet inn på SkatteFUNN-ordningen for det året som vi er inne i nå, for da tar man hele underskogen i det norske næringslivet, de mange små som ofte kan ha en idé, og som trenger ubyråkratiske ordninger. Igjen opplever man at man sitter og møter finanspolitikkens behov for ikke å ha poster som løper løpsk, som det heter. Men man hadde altså en ubyråkratisk ordning som man strammet inn. Venstre beklager dypt at den ble strammet inn, og vi vil følge nøye med når vi får lagt fram et budsjett, om man viser dette håndslaget også til de mange små i næringslivet, for dem kan man ikke overse. I mitt liv som Venstre-politiker har jeg ofte opplevd at venstresosialister og sosialdemokrater ikke har sans for det vi kan kalle aktive eiere. De liker ofte direktører best.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-04:
Det var ikke noe traume å sitte i en regjering. Du får en barndomsopplæring av harde sosialdemokrater som sier: Sett deg, vi har makta. Du blir dødsrealistisk når du vet hva du holder på med, så jeg vet forskjellen mellom reelle kroner og ikke-kroner. Men det som er problemet med Regjeringen, er at stortingsmeldingene kommer istedenfor erklært politikk som er lovet i Soria Moria-erklæringen. Opptrapping av prosentsatser på brutto nasjonalprodukt for å løfte forskning, opptrappingsforpliktelser på stipendiater, opptrappingsforpliktelser på vitenskapelig utstyr – det er når dette blir borte og erstattes av meldinger, at min kommentar er gyldig. Hvis man gjør alt det andre man sier, kan en stortingsmelding være livgivende fordi den skaper noe for framtiden. Hvis jeg skal få lov til å si det kort til representanten Klungland: Representanten Sponheim har vel på en kortfattet måte sagt at Venstre ønsker verken Jens eller Jensen i regjering i Norge. Venstre ønsker som borgerlig sentrumsparti en borgerlig løsning mellom sentrum og partiet Høyre. Det har vi sagt. Det har vi sagt ganske lenge, og det kan neppe vekke noen forbauselse at vi gjentar det. Vi sier med frimodighet at vi har lov til å stå for den posisjonen. Vi er ikke sosialister, men vi ønsker heller ikke å bli med på et blått-blått forsøk styrt av Fremskrittspartiets politikk.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Det nærmeste jeg skal komme forskning i det jeg nå skal si, er at jeg har gjort noen studier av partiet Venstre. Når Dørums partileder, Sponheim, ser politikken ovenfra, vil han helst ikke ta i Fremskrittspartiet med ildtang. Men Venstre vil bygge samfunnet «nedenfra», sa den samme Sponheim, da han i likhet med Dørum tidligere i dag var ganske ovenpå. Og der byggearbeid skal skje, er ildtanga flere steder byttet ut med fadderskap og ønske om lykke på ferden. Jeg tenker spesielt på Oslo, og jeg lurer jo på hvor oppbyggelig det er for Venstre å støtte et fremskrittsparti som da skal kunne styre med Marka-vern, grønne lunger, kollektivtrafikken og ikke minst innsatsen mot fattigdom, som vi vet Dørum er sterkt opptatt av. Er representanten Dørum bekymret for at det vil gå nedenom og hjem med Venstres hjertesaker når Venstre, som sitter med nøkkelen, åpner døra for Fremskrittspartiets svært viktige posisjon her i hovedstaden? Bidrar dette til å bygge Oslo-samfunnet opp eller ned?
Kirsti Saxi (Sosialistisk Venstreparti), 2007-10-04:
Regjeringen ønsker å øke den totale forskningsinnsatsen i landet og har derfor satt seg OECD-målet, 3 pst. av brutto nasjonalbudsjett. 2 pst. av finansieringen skal være bidrag fra næringslivet selv. De største selskapene er statlig eid, som StatoilHydro, Telenor, Yara, Statkraft m.fl. Men disse tar ikke sin del av finansieringen. Regjeringen har derfor sagt i eierskapsmeldingen at man skal bruke eierskapet til å styre de statlige selskapene til å delta med sin del for å få økt forskningsinnsatsen i bedriftene. Mitt spørsmål til representant Odd Einar Dørum er: Ser ikke Venstre behov for å gi styringssignaler til de statlige selskapene, slik at man får økt forskning og verdiskaping og samtidig også trygget framtidige arbeidsplasser her i landet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-10-04:
Til liks med representanten Sortevik er statsråden og Regjeringa opptekne av at me skal ha fart på vegutbygginga i dette landet. Det fortener folk og næringsliv. Det denne regjeringa har gjort, i motsetnad til den førre, som òg hadde eit utstrakt samarbeid med Framstegspartiet om budsjett i tre år, er at ho har auka løyvingane til samferdsle. Det er nok det aller viktigaste. Dernest har ho i staden for å setje i gang ei mengd nye prosjekt, slik førre regjering gjorde, halde trykk og framdrift på dei eksisterande prosjekta for å få størst mogleg samfunnsnytte og for å få ferdigstilt desse. Me har med andre ord lagt oss på ei anna linje enn det førre regjeringa gjorde i samferdslepolitikken på fleire område. Regjeringa ynskjer å fortsetje denne måten å drive samferdslepolitikk på. Det vil òg medføre at me kan få større anbod som går ut, og som vil vere meir interessante for utanlandske entreprenørar å leggje inn pris på.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-10-04:
Regjeringa satsar sterkare både på kollektivtrafikk og innanfor det tradisjonelle området på utbygging av veg og jernbane. Når det gjeld bemanning innanfor NSB, finst det no ein god plan for rekruttering, så det kjem til å verte ein betra situasjon. At me har ein arbeidsmarknad som er vanskeleg, gir seg utslag i sterk konkurranse om arbeidsfolk både innanfor jernbanedrift og innanfor utbygging av ulike samferdsleprosjekt. Det me har sett den siste månaden, er at det har vore færre tilbod, færre som legg inn anbod på dei ulike prosjekta, og at prisane dessverre har gått opp. Regjeringa vil leggje fram gode budsjett med gode rammer for samferdsleutbygging i åra som kjem. Ho skal og leggje fram ei evaluering av OPS og følgje ho opp vidare. Det kjem eg tilbake til.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-10-04:
Samferdsleministeren er seg medviten at me har ein nordområdestrategi. Det ministeren og Regjeringa gjer, er å vere den fyrste regjeringa som nettopp følgjer opp Nasjonal transportplan. Det kan sikkert drøftast om det handlingsprogrammet som ligg der, og som då er eit resultat av den førre regjeringa sitt arbeid med Nasjonal transportplan, godt nok varetek nordområda sine behov. Eg er òg i gang med utarbeiding av ein ny nasjonal transportplan, som Regjeringa skal drøfte og leggje fram for Stortinget i 2008. Nordområda sine behov vil heilt klart verte ein viktig del av det arbeidet, som då vil gje uttrykk for korleis denne regjeringa vil prioritere samferdslepolitikken både økonomisk og geografisk i åra som kjem.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-10-04:
Bedre veier gir god miljøeffekt. Da må vi bygge hurtigere, og vi må bygge billigere. Nå har vi tidligere i dag hørt statsministeren invitere store utenlandske entreprenører til oppdrag i Norge. Dessverre er det slik at vi steller oss slik at de ugjerne kommer. Vegdirektoratets egen etatsavis har i dag, 4. oktober, en leder hvor det heter: «Mange av oppgåvene med vegbygging her i landet er for små til at store europeiske selskap finn dei interessante.» Hva vil statsråden gjøre for at de nettopp skal finne norske veiprosjekt mer interessante, slik at vi får bygget billigere og får mer vei for pengene, og at vi faktisk setter i gang korridorutbygging over lengre distanser i stedet for å drive med den klattvise veiutbyggingen som vi gjør i Norge?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-10-04:
Med statsministeren i spissen presenterte den rød-grønne regjeringen sin nordområdestrategi i Tromsø ved å samle et større antall statsråder enn det noen gang før har vært på nordnorsk jord. Dette skulle markere at hele Regjeringen har et ansvar for å få til en kraftfull nordområdesatsing. Og her fikk vi også løfter om økt satsing på infrastruktur i nord. Da synes vi det er svært skuffende, sett fra Kristelig Folkepartis synspunkt, at det faktisk stort sett bare er utenriksministeren som har tatt konsekvensen av nordområdestrategien. Samferdselsministeren har levert gode budsjett, nesten i tråd med Nasjonal transportplan, og det har Kristelig Folkeparti applaudert. Men, dessverre, når det gjelder uttellingen for Nord-Norge, har den vært helt flat – delvis redusert. Og da er mitt spørsmål til samferdselsministeren: Når skal hun oppdage at hennes regjering faktisk har en nordområdesatsing på gang? Og når skal dette gi seg utslag i de årlige samferdselsbudsjetter?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-10-04:
Dette var litt vanskelig: Ine Marie Eriksen Søreide – det er noe presidenten kan øve på til neste gang.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-10-04:
Det er interessant å merke seg at det i en tid med riktignok økte overføringer til kommunene og økte skatteinntekter er slik at skolene ikke drar nytte av det. Det er fortsatt tomme basseng rundt omkring på skolene. Det er faktisk slik at etter at den rød-grønne regjeringa kom til makten, og etter at både skatteinntektene og inntektene til kommunene ellers har økt, øker gruppestørrelsen, det puttes altså enda flere elever inn i hvert klasserom enn det ble gjort tidligere. Det forteller meg at det altså ikke er økonomi som er det eneste som betyr noe for hvordan kommunene styrer og steller. Men det betyr også at det viktigste er å ha lokalpolitikere som faktisk er opptatt av innholdet i skolen. Jeg syns det er bra at Høyre har gjort et godt kommunevalg, som betyr at vi får mange ordførere rundt omkring som skal satse på skolen, akkurat på samme måte som Høyre har gjort både i regjering og i kommunestyrer i alle år.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-10-04:
Dette var en veldig interessant replikk. Representanten Heikki Holmås og jeg kommer jo fra samme fylke, og vi har hatt mye med hverandre å gjøre politisk opp gjennom årene. Da syns jeg det er ganske rart at representanten Heikki Holmås ikke har fått med seg noe helt grunnleggende i min argumentasjon rundt frihandel, som jeg regner med er det han egentlig snakker om. Jeg har alltid sagt, og jeg har alltid ment, at det er en viktig sak å kombinere handel og bistand. For det har vist seg opp gjennom alle år at det ikke holder å gi bistand til land som er fattige, og som er under utvikling. Vi må også sørge for at vi åpner våre markeder her i landet for det som fattige land faktisk kan selge og faktisk kan produsere. Uten en slik type frihandel er vi med på å gjøre det vanskeligere for utviklingslandene, og ikke minst sier vi nei til de aller, aller viktigste kravene fra utviklingslandene sjøl. Derfor har det vært veldig viktig for meg og for Høyre å si at skal vi klare å få til en god utvikling av fattige land i verden, er vi nødt til å kombinere handel og bistand. Jeg syns vi har kommet langt på vei i den jobben, mye takket være den innsatsen Høyre bidrog med da vi satt i regjering.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2007-10-04:
Jeg syns at trontaledebatten faktisk begynner å komme seg litt nå, den begynner å ta seg opp litt. Dette begynner å bli interessant. Det er et faktum at den regjeringa som Høyre var en del av, faktisk både klarte å gi skattelette – som var viktig for bedriftene rundt omkring, og som skapte arbeidsplasser og velferd – og samtidig klarte å ha et historisk høyt nivå på forskningsinnsats og innsatsen for høyere utdanning og utvikling av grunnopplæringa. Jeg syns derfor det er veldig morsomt å se at Arbeiderpartiets representant, som nå sitter i en regjering som strammer til skatteskruen, som gjør at bedrifter og privatpersoner ikke får bestemme over sine egne inntekter, samtidig klarer det kunststykket å kutte i forskning og kutte nesten 300 mill. kr i overføringer til universiteter og høyskoler. Det er ganske viktig å gi beskjed gjennom denne debatten om at de som nå er studenter, de som nå er ansatte og forskere ved universiteter og høyskoler landet rundt, ikke opplever en forbedring, de opplever dramatiske kutt som betyr dårligere forskningskvalitet, mindre tid til forskning og ansettelsesstopp på institusjonene.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Høgre har vore gjennom ein veldig tøff periode i det siste. Det er eit faktum at Høgre gjorde sitt nest dårlegaste kommuneval sidan 1971, det er på 36 år. Det einaste som står att av draumen om ei fleirtalsregjering er statsministerkandidatane. Regjeringsalternativet er knust. Ei trøyst må det likevel vera at ordføraropprøret iallfall er slutt, og at Høgre sine ordførarar kunne gå til val på at sveltefôring av kommunane var eit tilbakelagt stadium. Eg og Arbeidarpartiet erkjenner at ikkje alle oppgåver eller problem innan kommuneøkonomien er løyste. Men spørsmålet mitt til representanten Eriksen Søreide er: Erkjenner ho at det er skjedd ei viktig og riktig betring av kommuneøkonomien under den raud-grøne regjeringa?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2007-10-04:
For det første takker jeg for gratulasjonen som leder i næringskomiteen. Det er en oppgave som jeg selvsagt går til med stor respekt. Videre deler jeg ikke den virkelighetsforståelsen som Kielland Asmyhr legger til grunn, nemlig at vi ikke har vært synlige, og at vi ikke har fått gjennomslag for vår politikk. Når det gjelder landbruksministeren, mener jeg at man har snudd en grunnleggende negativ holdning i store deler av det norske landbruket og norske distrikt, der man nå er langt mer positive enn tidligere. Vi har hatt en samferdselsminister som har lagt til rette for utbygging av infrastruktur over hele landet, noe som er helt grunnleggende for at man skal ha vekst og utvikling i hele landet. Når det gjelder rederibeskatningen, vil jeg avslutte med å si omtrent det samme som parlamentarisk leder Brekk sa tidligere. Det er åpenbart at her er det tre partier som har gått inn i dette arbeidet med statsbudsjettet med forskjellige utgangspunkt og forskjellige ønsker. Det inngås kompromiss, og den løsningen som Regjeringen la fram, er noe som Senterpartiet har stilt seg bak.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2007-10-04:
Det er ikke første gang jeg diskuterer dette med Ivar Kristiansen. Det har skjedd veldig mye de to siste årene. Man skal huske på at for to år siden var vi på et absolutt nullpunkt når det gjaldt norsk energipolitikk. Det fantes ikke støtteordninger for fornybar energiproduksjon. Man var derimot i ferd med å radbrekke hjemfallsordningen. Det har vi ordnet opp i, sikret eierrettighetene der til beste for fellesskapet for all framtid. Det er etablert et energifond som skal opp på inntil 30 milliarder kr innen 2012. Vi iverksetter nå nye regler gjennom plan- og bygningsloven, som fører til at vannbåren varme blir påbudt. Det blir også påbudt med en grad av fornybar energiforsyning. I den delen av landet jeg kommer fra – Trondheim – åpnet man forrige torsdag en voldsom utvidelse av fjernvarmeanlegget. Det bygges også vindmøller, og vi vet at NVE sitter med et problem på saksbehandlingssiden, fordi det er så mange som ønsker å bygge ut småkraftverk. Så det å kalle energipolitikken til denne regjeringen en skandale er å trekke det altfor langt. Når det er sagt, vil jeg si at det selvsagt også vil være muligheter for å forbedre en allerede god politikk, og det regner jeg med at vi får muligheter til å gjøre gjennom bl.a. et bredt klimaforlik.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2007-10-04:
Selvsagt vil jeg kjempe for at både Senterpartiets og Regjeringens næringspolitikk skal legges så tett inn mot sentrum som overhodet mulig. Om det er definert som å stemme på de forslagene som Venstre til enhver tid fremmer, er jeg mer usikker på. Men jeg ber representanten legge merke til det som Regjeringen gjør i statsbudsjettet som blir fremmet i morgen, der man gir utvidet rett til fødselspenger, slik at man nå likestiller selvstendig næringsdrivende med dem som er ansatt på vanlig vis. Det er jo et stort løft som gjør det betydelig lettere å drive egen næringsvirksomhet, og som sidestiller viktige grupper i det norske samfunnet – altså et godt eksempel på god sentrumsorientert næringspolitikk som denne regjeringen fører.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-10-04:
La meg først benytte denne anledningen til å gratulere Ola Borten Moe med det nye vervet som leder av Stortingets næringskomite. Det er en viktig og utfordrende oppgave i et samfunn hvor det offentlige stadig tar mer rom på næringslivets bekostning. Senterpartiet har så langt i denne stortingsperioden ikke markert seg noe særlig innenfor næringspolitikken. Partiet har nå i to år sittet med en statsråd i Landbruks- og matdepartementet som heller ikke har markert seg noe særlig, og som heller ikke har levert særlig mange saker til Stortinget. Senterpartiet har i mange år vært en av de sterkeste talsmennene for viktigheten av å beholde en norsk skipsfart, at Norge skal være ledende innenfor skipsfarten. I går fremla Regjeringen en strategiplan for de maritime næringer som ble svært dårlig mottatt blant de aktørene det gjelder. I morgen vil Regjeringen fremlegge et forslag hvor man skal inndra det meste av egenkapitalen i norske rederier. Er dette en situasjon som Ola Borten Moe og Senterpartiet er fornøyd med?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-10-04:
Jeg vil også stille meg i rekken av gratulanter med gratulasjoner til den nye lederen av næringskomiteen, og jeg håper på et konstruktivt samarbeid i tiden som kommer. God sentrumspolitikk når det gjelder næring, er å legge til rette for et nyskapende næringsliv, og Venstre vil hele tiden ha søkelyset på en bedre politikk for småbedrifter og selvstendig næringsdrivende. Dessverre har de forslagene som vi har fremmet de siste årene, blitt nedstemt av regjeringspartiene, deriblant av Senterpartiet. Tidligere leder av næringskomiteen, Lars Peder Brekk, sa følgende om Regjeringens skatteopplegg, som rammet småbedrifter, i forbindelse med statsbudsjettet for 2006: «Det er særdeles ubehagelig, for å si det rett ut.» Vil representanten Ola Borten Moe arbeide for at Senterpartiet nærmer seg sentrum i næringspolitikken og stemme for de forslagene som blir fremmet bl.a. fra sentrumspartiet Venstre, slik at den nye lederen ikke får det «særdeles ubehagelig», men heller behagelig, i komiteen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-10-04:
Ja, dette var eit interessant spørsmål, som det er vanskeleg å svara på i løpet av eit minutt. Problemet er at både Kristeleg Folkeparti og opposisjonen elles nok har litt problem med å finna ut kva som er Regjeringa sin kurs i næringspolitikken. Me ser enkelte grep som me er positive til, medan me ikkje er positive til andre, m.a. den samfunnskontrakten som ikkje er oppfylt. I skattereformen – som rett nok vart innførd i førre periode – skulle det vera ei veksling mellom at næringslivet aksepterte utbytteskatt mot å få ein reduksjon i formuesskatten. Dette har Regjeringa slege ein strek over. Det er ganske alvorleg. Mitt tips er her – det er eit lite, venleg tips – å sjå nærmare på fritak for formuesskatt på arbeidande kapital, og innfri den samfunnskontrakten som trass alt er inngått.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-10-04:
Når det gjeld våre forslag om utsal, var dei rimeleg beskjedne om ein går tilbake til meldinga me behandla før sommaren. Men det er ein klår samanheng i vår politikk, for forsking og utdanning er kjempeviktig. Når det gjeld statlege selskap, eller selskap der staten er ein betydeleg eigar, er det viktig at desse går føre og viser veg. Men me kan ikkje stoppa der. Derfor er Kristeleg Folkeparti veldig oppteke av SkatteFUNN, som er ei god, treffsikker og ubyråkratisk ordning, som næringslivet sjølv set veldig pris på. Me vart skuffa i fjor då SkatteFUNN-ordninga vart stramma litt til. Me syntest at signala skulle gått i motsett retning. Så me kjem til å stå på for forsking, utvikling, SkatteFUNN og andre gode tiltak som skal lyfta vår kompetanse.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-10-04:
Landbrukspolitikken er kjempeviktig både når det gjeld busetnad rundt om i landet vårt, og når det gjeld å ta vare på kulturlandskapet. Det ser me mange praktiske eksempel på. Når eg seier at landbruksorganisasjonane ikkje er nøgde, refererer eg til det landbruksorganisasjonane sjølve seier. Det vart skapt veldig store forventningar om ein ny kurs. Landbruksorganisasjonane seier at dei førebels ikkje ser denne nye kursen. Når det gjeld Kristeleg Folkeparti si haldning, både i regjering og utanfor regjering, har me vore, er me og vil me vera frontkjemparar for ein aktiv landbrukspolitikk, for eit allsidig landbruk, slik at òg familiebruket skal ha ei framtid, og slik at det ut frå aktiv drift på gardane, levande gardar, kan vera busetnad i heile landet vårt. Aller sist vil eg berre streka under det eg sa innleiingsvis: Det å ta vare på kulturlandskapet vert ei større og større utfordring som vi er nøydde til å ta på alvor.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2007-10-04:
Flere representanter fra Kristelig Folkeparti har så langt i debatten berømt Arbeiderpartiet for Martin Kolbergs oppgjør med tradisjonell økonomisk vekst basert på økt materielt forbruk. Jeg har bl.a. merket meg at Høybråten skryter av Kolberg for at han setter denne debatten på dagsordenen, og det er skryt jeg mener er helt berettiget. Flere aktuelle saker viser også at våre to partier står hverandre nær på flere områder i næringspolitikken. Jeg har merket meg at representanten Sørfonn berømmer Regjeringen for å bidra til langsiktig stabilitet i eierskapet i Aker Kværner gjennom oppkjøp av aksjer og derved å sikre at selskapet fortsatt blir ledet i Norge. Vil representanten Sørfonn si at Regjeringen er på rett kurs i næringspolitikken? Og: Er det egentlig noen store skillelinjer mellom våre to partiers næringspolitikk?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Tusen takk til utenriksministeren. Det var mange interessante ting og detaljer som kom fram. Det jeg synes det ble hoppet litt bukk over, er om vi skal fortsette den tradisjonen vi har hatt relatert til invitasjon. Jeg tror det er på høy tid at vi begynner å behandle russere som et nabofolk. Er det i framtiden nødvendig at man skal ha andre krav enn at en person har økonomiske midler og rent rulleblad for å kunne få visum? Må man også dra med seg en invitasjonsbit? For den er selvpålagt. Om det i framtiden opprettes en pomorsone, som det heter, eller ikke, vil de fleste av de momenter som jeg har beskrevet som problematiske vedrørende grensepassering, være der uansett om man får denne sonen eller ikke. Det er også slik at Russland som sådan, relatert til vei, har investert utrolig mye mer enn hva vi har, selv om Norge også her har bidratt på russisk side. Men det jeg først og fremst tok for meg, var hva vi kunne gjøre på norsk side relatert til vei, for det at Norge har vært en viktig giver og har ytt bistand når det gjelder russiske veiprosjekt, er helt sant. Det har vi vært. Jeg vil også framheve hva jeg opplever som viktig; nettopp det at Norge står for en ensidig nedbygging. Skal vi fortsette den tradisjonen vi har hatt og si at vi ikke kan bygge ned nå på norsk side før man eventuelt har gjort det samme i Russland, tror jeg dette vil bli en veldig lang vei mot mål. Den eneste måten vi kan gå foran på og være et godt eksempel som et vestlig demokratisk land, er at vi tar et initiativ i saken.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Jeg vil svært gjerne takke for mange interessante innlegg og stort engasjement vedrørende interpellasjonen. Men noe forundrer meg litt: Man kan bruke lang tid på å prate om oljeomlasting i Sør-Varanger, om generalkonsulatets oppgaver og hvordan det fungerer i praksis, men det vi egentlig snakker om her – visum, grensepasseringer – er på mange måter praktiske øvelser, hva vi vil gjøre i praksis. Når situasjonen er slik i dag at Norge kan fjerne selvpålagte restriksjoner på utstedelse av visum uten at det kommer i konflikt med Schengen-avtaleverket, og uten at det svekker vårt samarbeid med Russland – det vil heller styrke det – og når man forholder seg til kulturarbeidere, til helsearbeidere eller til industriarbeidere, om man måtte ønske utveksling og samarbeid på det ene eller på det andre feltet, så er spørsmålet faktisk: Hvor skal vi starte for å få dette til? Etter min mening er det helt klart at vi må starte med regelverket. Og med hensyn til regelverket vil vi i den debatten komme i den samme situasjonen som når vi snakker om grensepasseringer i det øvrige Norden: Hver eneste liten bit vi skal fjerne, er en nedbygging av byråkratiet. Har man vilje nok til å gjennomføre dette? Det sitter nemlig mange uerstattelige i systemet som vil forsvare sin egen arbeidsplass. Det kommer vi aldri utenom. Derfor er følgende viktig: Skal man få en løsning på det vi står overfor her, må man ha vilje – og den må være stor nok – til å gjennomføre dette. Jeg vil spesielt rette en takk til utenriksministeren for en veldig god redegjørelse relatert til saken.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Jeg tror vi må ta med oss litt historie i forhold til hvorfor vi faktisk diskuterer denne saken i Stortinget i dag. Hele grunnen til at vi har en debatt om det, er nettopp at vi har hatt et tjenestetilbud som helt klart sviktet. Hvorfor diskuterer vi i dag en ombudsordning? Jo, det er nettopp på grunn av et tjenestetilbud som ikke har holdt mål, og det har vært et opprop blant pårørende til psykisk utviklingshemmede, som har forlangt å få en bedre hverdag. Det er tross alt de svakeste vi snakker om i denne saken. Selvfølgelig er det ikke slik at en ombudsordning alene vil ordne opp i alle problemer relatert til psykisk utviklingshemmede. Alle vet at det ikke er tilfellet, men vi vet også at dette ville kunne ha hjulpet et skritt eller to på veien. Jeg synes det blir litt meningsløst at man bruker individuell plan som en unnskyldning for dagens system, når man vet at i de årene som individuell plan har vært vedtatt som lov, har dette omtrent ikke fungert i en eneste kommune. Når man velger en kurs videre der ingen skal ha sanksjonsmuligheter når det helt klart blir begått brudd på tjenestetilbudet, sitter man med et verktøy som man ikke kan bruke. Når det er snakk om at en ombudsordning kan bli en sovepute for politikerne, så vil jeg heller velge å ordlegge meg motsatt: Det er dagens system som er blitt en sovepute, for dagens system fungerer ikke. Hadde dagens system fungert, hadde vi ikke hatt denne diskusjonen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-06:
La meg først bare gjenta at representanten Fredriksen i sitt innlegg tok opp en lang rekke forhold som jeg synes var verdifulle. Når jeg får det skriftlige utkastet av innleggene, ønsker jeg å gå gjennom alle punktene og se status på det. Jeg tror mitt innlegg dekket en del, men jeg vil se om det var ting det ikke dekket, og så vil jeg gjerne få komme tilbake til representanten med status for dem. Jeg setter pris på at det her i salen er så detaljert fokus på disse ordningene, for dette betyr mye for både enkeltpersoner og virksomheter. Jeg er helt enig i det representanten legger vekt på; at man behandler russere som et vanlig folk, og at det er det Norge vil stå for, det er det vi ønsker å vise over tid. Representanten nevnte dette med stabilitet og forutsigbarhet. Nettopp det ønsker vi skal være kjennetegn. Han har rett i at sone eller ikke så blir det utfordringer med å passere disse grensene, så vi er nødt til å fokusere på det. Jeg står ved at det skal være enklest mulig å komme over denne grensen. Det er ikke slik i Norge i dag – jeg sier i dag – at vi bruker grensepasseringene som en reguleringsmekanisme for å skape en tilstrekkelig høy terskel fordi vi ikke ønsker mer samkvem. Samtidig vil jeg likevel mane til en viss refleksjon rundt dette med ensidig nedbygging. Det er riktig, som representanten sier, at vi, fordi vi har et land av vår størrelse og med våre tette kontakter, har enklere for å gjøre tiltak fort, og at det på russisk side er mer krevende. Hvis vi nå får fjernet de sotede rutene – iallfall noen av dem – så er det et viktig signal. Å gjøre det hyggeligere å passere grensen er et viktig signal. Men jeg må si at det er jo ikke alltid en fest å reise andre veien – for å si det forsiktig – og det er viktig å engasjere russerne i mest mulig gjensidighet. Vi som står ved grensestasjonen andre veien, ser at det også skjer endringer på russisk side – det gjør det faktisk – men jeg tror det er en del av den gjensidigheten vi har mellom Norge og Russland som der har utslag. Jeg vil også legge vekt på at jeg tror det er viktig for Norges omdømme i Europa og som Schengen-medlem at vi håndterer dette grenseforholdet til Russland på en veldig skikkelig, forutsigbar og regelbasert måte. Men vi kan jo der også være et eksempel ved å vise at vi gjør lettelser fordi vi mener at grunnlaget nå er lagt for å gjøre lettelser. Fordi vi er omtrent det eneste landet – det er vi og Finland – som har den type grense med Russland, så er det viktig at vi viser dette som en del av den nordlige dimensjonen, og bl.a. har tett kontakt med Finland. I mitt møte med grenserepresentanter i Kirkenes i begynnelsen av januar ble jeg forsikret om at noen av de sotede glassene skulle bort. Samtidig ble det også argumentert for at det var en politifaglig begrunnelse for at man faktisk hadde muligheter til å se på folk på andre siden. Jeg er opptatt av å finne den riktige balansen, slik at vi også kan forsikre folk på norsk side om at dette skjer på en regulert og ordentlig måte. Men som sagt: Malen skal være at det er enklest mulig og mest mulig forutsigbart.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Jeg vil også, i likhet med utenrikskomiteens leder, understreke den politiske dimensjonen som ligger i dette, og det historiske i at Russland nå er integrert i Europa på en helt annen måte enn det man opplevde for noen år tilbake. Jeg vil også gi ros til interpellanten for å ta opp et viktig spørsmål. Selv om vi snakker om en grensestasjon, er det symbol på noe mye mer. Vi er fra vår side svært tilfreds med den måten utenriksministeren imøtekom dette på. Han peker på en rekke prosesser som er på gang, og en del som han vil ta tak i. Vi imøteser nå resultater av disse prosessene og ser fremover mot at mange av de spørsmålene som i dag ses på som problematiske utfordringer, finner sin løsning, og at man bidrar til en økende fleksibilitet og smidighet. Schengen og Schengen-regelverket har vært nevnt. Representanten Akselsen stilte noen viktige spørsmål i forhold til hvilken grad av fleksibilitet vi har. Men vi må også når vi sitter ved Schengen-bordet sammen med de andre Schengen-landene, ta aktivt del i utformingen av regelverket og spille inn de hensyn og de interesser vi har. Det kan f.eks. her nettopp gå på gebyrer, på visum og slike ting. Dette er spørsmål som ikke bare har blitt reist i forhold til Russland. Også f.eks. i forhold til både Ukraina og Hviterussland er dette viktige spørsmål. Ellers er jeg veldig glad for at utenriksministeren pekte på det handelsmessige, og at man når Russland forhåpentligvis nå ganske snarlig blir fullt medlem av WTO, vil ta opp tråden og forfølge en frihandelsavtale mellom EFTA og Russland, som jeg tror vil være svært gunstig og svært viktig for Norge.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-03-06:
Jeg synes faktisk dagens regjeringspartier har en nærmest arrogant tilnærming til disse spørsmålene. Det er ikke bare vår nasjons, men hele klodens største utfordring vi snakker om. Denne saken handler faktisk mest av alt om hvordan vi skal kunne ivareta våre klimautfordringer, å redusere CO2-utslipp. Så merket jeg meg representanten Holmås’ utsagn. Om det var hjelp eller assistanse til statsråden, vet jeg ikke, men han kaller opposisjonens forslag for «råpopulistisk». Jeg tror ikke det er noe godt utgangspunkt for å invitere Stortinget til en bred tilnærming til disse spørsmålene. Jeg forstår godt at man som en aggressiv forsvarsform gjerne kan anvende sterke adjektiv, men dette er ikke første gang vi har slike saker til behandling. Saksordføreren sier at hun ikke skjønner hvorfor opposisjonen har slik utålmodighet, for det er bare noen uker til Regjeringen kommer med løsningene. Vi får ta henne på ordet, og la oss nå håpe at det bare er noen uker til Regjeringen legger løsninger på bordet. Det må ikke være særlig overraskende at opposisjonen er nødt til å være mer ambisiøs og langt mer utålmodig i disse spørsmålene enn regjeringspartiene er i stand til. Vi så at man ikke fikk på plass den grønne sertifikat-ordningen med Sverige, som virkelig kunne ha stimulert til gigantinvesteringer i framtidige løsninger. Vi har sett hva som skjer med Regjeringens forslag når det gjelder fornybar energi, som jeg tror både elbransjen, andre aktører i denne bransjen og miljøorganisasjonene også har gitt sin karakter. Det er ikke særlig mange øyne på terningen som gis som karakter her. Vi har sett land etter land er kommet langt foran Norge i sine forslag og sine tilnærminger til løsninger. Derfor er ord som «råpopulistisk» fra opposisjonen ikke noe godt bidrag for å få en bred løsning, og i alle fall ikke til å nå de målene som jeg tror de fleste ønsker skal bli nådd i denne saken.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-03-06:
Saksordføreren har på en grundig måte gått inn i saken, og hele komiteen konkluderer med at ved den tilsagte gjennomgang og evaluering av energiloven vil spørsmålet om forsyningssikkerhet også bli berørt. Gjennom EØS-avtalen har vi forpliktet oss til å ha systemer som sikrer tilstrekkelig forsyningssikkerhet for det norske folk. Jeg er ikke så veldig sikker på om det er mangel på tydelighet når det gjelder ansvar, som er vårt hovedproblem i disse spørsmålene. Når vi har hatt situasjoner som har vært i grenseland til kriser, skyldes det nok flere forhold. Men ett forhold som vi i hvert fall ikke kan hoppe bukk over, er at vi innenlands fra 1990 og fram til i dag har hatt fire ganger så stor økning i konsum som i tilfang av ny produksjon – og sånn kan vi ikke fortsette. Det er et uomtvistelig faktum at markedet i for liten grad har stimulert til produksjon av ny fornybar energi. Vi har rett og slett hatt et system hvor vi har hatt en fri etterspørsel etter energi, men vi har ikke hatt et fritt tilbud i dette landet, og da har vi fått en såkalt mismatch. Ansvarsforholdet er definert. Vi har i nesten hundre prosent av tilfellene offentlig eierskap. Likevel har vi sett at vi er kommet i en sårbar situasjon ved enkelttilfeller. Den siste tids snøfall på Sørlandet, som ikke oppstod for første gang i historien, og Steigen kommune, som i seks døgn var uten strømforsyning og som også i tillegg mistet telekontakt, er eksempler på hvor sårbart et samfunn kan bli. I gjennomgangen som Regjeringen skal foreta, tror jeg det er nødvendig å ha et klarere skille mellom produksjon og distribusjon. Jeg tror det er nødvendig å se på om vi ikke har hatt en situasjon hvor vi har underinvestert i opprusting av energiverk, samtidig som vi også finner eksempler som kan tyde på at vi har hatt en underfinansiering av trasé- og linjevalg. Til slutt har jeg lyst til å utfordre statsråden, siden begrepet «forsyningssikkerhet» står på dagsordenen i dag. Vi har tre havkommuner i landet som regelmessig har vært i en situasjon hvor man kan si at forsyningssikkerhet i hvert fall ikke er det som kjennetegner den daglige drift. Det er Røst, Værøy og Træna, hvor vi har sett at etterspørselen etter energi og mangel på sikkerhet og mangel på kapasitet har gjort at disse kommunene i enkelttilfeller har vært svært så sårbare. Disse kommunene har et sterkt behov for å få rustet opp infrastruktur og linjenett, men samtidig har vi sett at de som har det definerte ansvaret for forsyning, ikke har maktet jobben med å levere i tilstrekkelig grad, med det resultat at disse havkommuners næringsliv tidvis ikke har kunnet utvikle seg i pakt med de utfordringene de har påtatt seg, og dermed også er blitt veldig sårbare. Mitt spørsmål er, hvis det passer for statsråden å komme inn på dette, om han er villig til å ta initiativ til å delta i et slags spleiselag som kan sikre disse tre nevnte kommunene en fremtidig stabil forsyningssikkerhet.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2007-03-06:
Jeg vil først takke for en veldig god meningsutveksling. Når vi oppsummerer, ser vi jo at de fleste tiltakene som er diskutert her, er det bred enighet om i Stortinget, kanskje med unntak av Fremskrittspartiet, som har tatt en del forbehold i debatten. Jeg er nødt til å kommentere innlegget fra representanten Ivar Kristiansen, som kanskje kunne gi inntrykk av at jeg syntes at debatten var unødvendig. Det er en åpenbar misforståelse. Debatten er ikke unødvendig i forhold til at saken er viktig, og bruken av biodiesel er viktig, men mitt poeng er fortsatt at debatten kan være en smule unødvendig, i og med at det er snakk om uker før Regjeringa legger fram sine løsninger. Vi har sett at statsråden har fått spørsmål, og at hun har måttet henvise til det som kommer. En konstruktiv debatt får vi altså ikke før realitetene ligger på bordet, og det har vært mitt poeng. Om opposisjonen misliker at jeg påpeker det, får nå det være. Når det gjelder Kristelig Folkeparti, synes jeg kanskje de kan tone det litt ned når de nesten beklager at man i denne saken ikke får Regjeringa med seg. Det er, som sagt, snakk om uker før det kommer en stortingsmelding om sektorvise handlingsplaner, og da har man Regjeringa med seg. Man har et samlet storting som synes dette er kjempeviktig. Avslutningsvis: Vi anser kanskje denne debatten som en oppvarming og kan ønske velkommen den reelle debatten, som vi vil få over ferien.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Som statsråden var inne på, har Regjeringen varslet et mulig omsetningspåbud når det gjelder biodrivstoff. Dette er for øvrig noe Fremskrittspartiet er imot. Når man altså har valgt ikke å bruke incentiver, men påbud, vil dette etter Fremskrittspartiets syn måtte få som konsekvens at det må være avgiftslettelser på biodrivstoff, slik at ikke biodrivstoff blir for dyrt i forhold til fossilt drivstoff. Er det slik at Regjeringen sterkt vurderer dette, slik at man når det gjelder påbudet, i det minste må kunne forlange å få til en innretning som medfører at vi ikke totalt sett får økte drivstoffavgifter i Norge?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Jeg tror jeg skal henlede oppmerksomheten på at i syv av de elleve siste årene har Norge vært helt avhengig av å ha en netto kraftimport fra først og fremst det nordiske kraftmarkedet, som vi har vært prisgitt. Norge er altså ikke på noen måte lenger selvforsynt med elektrisk energi, selv i det vi kaller et «normalår» for nedbør. Jeg vil gjerne at statsråden skal være klar på at strategien og målsettingen for norsk forsyningssikkerhet og kraftbalanse ikke skal være å legge tykkere kabler til Europa og til resten av det nordiske systemet, men det skal være basert på at vi skal ha en tilstrekkelig dimensjonert kraftproduksjon nasjonalt i Norge som gjør oss i stand til å takle f.eks. tørrår og år med veldig kaldt klima som krever stor energiforsyning i Norge.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Det ble litt patetisk å høre representanten fra Arbeiderpartiet, Terje Aasland, stå her og framstille det som om ikke landet balanserer på kanten av en kraftkrise. Det er faktisk det som har vært realiteten både før denne vinteren og en del år tidligere. I syv av de elleve siste årene tilsier kraftimport/eksportregnskapet at Norge har vært en netto importør av elektrisk energi fra våre naboland. Etter mitt syn har energiloven virket noenlunde positivt og riktig. Når det gjelder denne evalueringen, har jeg litt problemer med å se hvilke store endringer som måtte komme ut av den. For det som skyldes at energiloven ikke har fått virke etter intensjonene, slik man trodde og håpet da den ble vedtatt i 1990 og innført i 1991, er jo at en ikke har klart å framskaffe tilstrekkelig med nye prosjekter. Så vi kan si at den markedsmessige etterspørselssiden har fungert, men når det gjelder tilbudssiden, har politikerne – bl.a. i denne sal – skylden for at energiloven av 1990 ikke har fått fungere etter intensjonene. Det har vært vist til vannkraftprosjekter på innpå 4 TWh som er blitt stoppet eller redusert av storting og regjering. Når det gjelder politisk inngripen i energiloven, vil i alle fall vi fra Fremskrittspartiets side legge hoveddelen av skylden for at energiloven ikke har fungert etter hensikten, nettopp på at stortingsflertall og regjeringer ikke har fulgt opp intensjonene med energiloven. Jeg synes det er beklagelig. Jeg er også litt forundret over disse hatske eller harde utfallene mot Fremskrittspartiets energipolitikk. Jeg kan for min del si at i alle fall i de to årene jeg har vært med i energi- og miljøkomiteen, har Fremskrittspartiet fremmet en rekke forslag – som vi ikke har fått støtte for fra Arbeiderpartiet – nettopp for å bedre kraftbalansen i Norge og styrke forsyningssikkerheten for elektrisk energi i Norge. Det er bare å beklage at Fremskrittspartiet ikke har fått støtte for alle disse gode forslagene. På denne bakgrunn finner jeg det meget underlig at vi til de grader angripes av Arbeiderpartiet, som nettopp har vært med på å stemme ned en rekke forslag. Vi husker supplerende verneplan for et par år siden, der 7,5 TWh faktisk ble vernet – og det var Arbeiderpartiet med på – mot Fremskrittspartiets stemmer. Vi kan vise til mange vannkraftprosjekter som Arbeiderpartiet har vært imot, men som Fremskrittspartiet har vært for. Derfor er det underlig dette som nå kommer fra representanten Aasland.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-06:
Jeg vil først takke representantene Holten Hjemdal og Sahl for at de retter søkelyset mot et veldig viktig område innenfor klimapolitikken. Det er ingen tvil om at økt innsats for å utvikle og ta i bruk biodrivstoff er helt avgjørende for å få ned utslippene av klimagasser i transportsektoren. SV er derfor glad for at Regjeringen har store ambisjoner på dette området. Vi har allerede sørget for å fjerne avgiftene på E85, eller bioetanol. Dette har muliggjort åpningen av de to første etanolpumpene her i Oslo. Flere pumper vil bli åpnet framover. I løpet av året vil Regjeringen komme med flere tiltak for å øke omsetningen av biodrivstoff i Norge. Blant annet er det varslet et eget omsetningspåbud. Utslippene av klimagasser har økt kraftig i transportsektoren. Prognosene viser at uten tiltak vil veksten framover være stor. Det er ingen tvil om at det er nødvendig å øke bruken av utslippsfrie og klimanøytrale drivstoff. Samtidig er SV opptatt av å fokusere på tiltak for å redusere transportbehovet, gjennom satsing på kollektivtrafikk og effektiv arealplanlegging. I denne saken trenger vi ikke lure på om klimatiltakene virker. Sverige har de siste fem til sju årene vist at det er mulig å gjennomføre en rask reduksjon av biodrivstoff. Fra 2000 til 2004 økte omsetningen av etanol i Sverige fra 21 millioner til 260 millioner liter. Salget av fleksifuel-biler økte fra 717 i 2001 til 22 618 i 2005. Jeg vil framheve planene til Norsk Hydro og Norske Skog om storskalaproduksjon av biodrivstoff i Norge som et godt eksempel på at norske industribedrifter tar klimatrusselen på alvor, samtidig som de ser mulighetene for næringsutvikling som ligger i satsing på framtidsrettede løsninger. Jeg vil avslutte med å understreke hvor viktig det er at vi har denne form for klimadebatt i Stortinget. Den viser at det er forståelse for å gjennomføre klimatiltak nasjonalt og innenfor alle sektorer i samfunnet. Jeg ser fram til å videreføre debatten når Regjeringen legger fram sine forslag til sektorvise klimahandlingsplaner.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-03-06:
Det er godt at Regjeringen er opptatt av gode tiltak for å få ned utslippene fra veitrafikken, som statsråden avsluttet sitt innlegg med. Man vil bruke mulighetene, og man er bekymret over de klimautslippene som vi ser fra denne sektoren. Dette er bra. Min utfordring går litt på det som jeg utfordret statsråden på i mitt innlegg, om statsråden kan bekrefte at det i de sektorvise klimahandlingsplanene vil bli satt mål? På alle andre områder setter vi oss politiske mål. Så finner vi tiltak, og vi finner ut hvordan vi kan nå de målene som vi har satt oss, fordi vi mener det er viktig. Dessverre opplever vi litt for ofte på denne sektoren at det å sette seg måltall er viktig, og det gjentar seg også i brevet som statsråden skrev til komiteen. Min utfordring er: Kan statsråden nå bekrefte at de sektorvise klimahandlingsplanene vil inneholde konkrete mål, også innenfor trafikksektoren?