Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-05-23:
Tidlig innsats nytter. Jo tidligere man setter inn tiltak for å legge til rette, korrigere og motivere, jo større er sjansene for at elevene lykkes i skolen og får en god vei ut i arbeidslivet. Jeg mener at barnehagen er kroneksempelet på tidlig innsats, og det har vært en formidabel utvikling på dette feltet de siste årene. I Norge går nå 97 pst. av alle femåringer i barnehage, og det gir unike muligheter til å se, oppdage og sette inn tiltak for barns utvikling. Vi vet f.eks. ganske mye om hvor mye barnehagen har å si for barns språkutvikling, understreket av Mari Rege på NHO-konferansen. Den som utvikler et godt språk som toåring, lærer enda mer som femåring. Jeg er stolt av den formidable innsatsen som er gjort for å bygge ut barnehagesektoren de siste åtte årene. Det er etter min mening et av de viktigste tiltakene når vi snakker om tidlig innsats. En seksåring begynner på skolen full av lærelyst og med en iver etter å komme seg videre, lære mer og kunne mer. Border tegnes, dikt læres, sanger synges, tall blir satt i system og alfabetet læres – A for apekatt, F for fiol – det er nå det gjelder! Men iveren etter å lære kan gå ganske fort over. Noen fikk ikke nok utfordringer, noen syntes det var altfor utfordrende, noen syntes det var litt mye å sitte stille i hele tre kvarter, noen ser dårlig, noen hører dårlig, og noen opplever at alt bare flyter i hverandre – et sammensatt og krevende bilde av en helt gjennomsnittlig gjeng med seksåringer. Det krever mye innsats av en skole å møte disse behovene. Elever i 1.–4.trinn trives på skolen. De er motiverte og har lyst til å lære. Det må utnyttes, og derfor økte vi timetallet i norsk, matte og engelsk mest på de laveste trinnene. I 2013 var det 1,8 millioner flere lærertimer i grunnskolen enn i 2005. Derfor innførte vi leksehjelp, styrket lærerkompetansen og endret lærerutdanningen, slik at den ble mer spesialisert på fag og trinn. Begynneropplæringen i norsk skole er etter min mening blitt veldig god – ja, jeg vil gå så langt som å si at det er noe av det beste norsk skole har å by på. Men selv om bevisstheten rundt og effekten av tidlig innsats er stor, og flere konkrete tiltak er satt i verk, er det – som flere har nevnt – særlig ett område hvor vi har utfordringer, hvor vi ikke har lyktes i å vri ressursene, og det er på spesialundervisning. 75 pst. av alle som får spesialundervisning, får det fra 5. til 10. trinn. 25 pst. får spesialundervisning i de årene da de faktisk skal lære seg å lese, skrive og regne grunnleggende. Dette er enorme ressurser, enorme mengder pedagogisk kompetanse, ressurser og kompetanse som må vris tidligere i skoleløpet, og her har vi ikke lyktes med å komme langt nok. Her vil det kreve en systemendring på skoleeiernivå og føringer fra statlig hold. Arbeiderpartiet erkjenner at det er behov for ytterligere innsats for å gi barna en god start. Derfor lanserte vi i fjor et lese-, skrive- og regneløft med ekstra intensivopplæring i grunnleggende ferdigheter for de elevene som ligger under forventet nivå – et system som skal være uten lange vedtaksprosesser og byråkrati, et system som spenner bein på vente og se-holdningen. Kunnskapsministeren og jeg kommer fra Porsgrunn, og da jeg var med på å vedta Kvalitetsplanen for skole og barnehage i Porsgrunn for noen år siden, sa vi faktisk at vårt mål er at alle barn skal kunne lese ved utgangen av 2. klasse. Noen var usikre på den formuleringen. «De kan jo ikke love dette, det vil jo være umulig å innfri», sa noen. Mulig det, men ærlig talt: Hvilke skolepolitikere er vi, om vi ikke har ambisjoner om at elevene våre skal knekke lesekoden tidligst mulig i skoleløpet? Så vet vi selvfølgelig at mennesker er forskjellige, men det skal ikke hindre oss i å ha mål og at vi skal gjøre det vi kan for å nå de målene. Takk til interpellanten for å sette dette temaet på dagsordenen. Arbeiderpartiet ser fram til oppfølgingen av debatten.