Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1998-11-30:
Arbeiderpartiet mener at tillit til og orden i norsk økonomi er det beste grunnlaget for å sikre velferdsordningene våre, arbeidsplassene, tryggheten i hverdagen og økonomien for folk flest. Arbeiderpartiet har gjennom sitt budsjettalternativ tilbudt samarbeid for å skape trygghet og stabilitet. Og innholdet er ingen nye påfunn, men en gjentakelse av våre hovedsaker gjennom flere år. Utgangspunktet er arbeid til alle og innsats for eldre, helse og utdanning, og det er gjort mulig ved å gjenreise solidaritetsalternativet og samarbeidet med partene i arbeidslivet om en lav pris- og kostnadsvekst. Og her var det skatteforslag som kunne motvirke forskjellssamfunnet. Utviklingen i norsk økonomi under Bondevik-regjeringen – med Høyre og Fremskrittspartiet som medansvarlige – har bidratt til usikkerhet, og mange tusen har følt renteøkningene på kroppen. Vi ser faresignaler om økning i arbeidsledigheten framover. Det er dette som er hovedutfordringen. Det er å håpe at budsjettavtalen mellom de borgerlige partiene kan gi muligheter for rentenedgang. Jeg har inntrykk av etter debatten at Regjeringen også mer håper enn tror. Det kreves nå at de borgerlige partiene faktisk tar ansvar for innholdet av budsjettet og utviklingen i norsk økonomi. Hittil har jeg hatt inntrykk av at en del partier har vært mer opptatt av å legge ansvar på andre. Budsjettavtalen bekrefter sentrumspartienes samarbeid til høyre fra i fjor høst og i revidert nasjonalbudsjett – ingen overraskelse så lenge avtalen om å binde opp store utgifter for framtida gjennom kontantstøtteordningen var det eneste som ikke skulle endres. Jeg skjønner Kristelig Folkepartis opptatthet av sin flaggsak. Men at Senterpartiet har latt Regjeringen bli underlagt et veto på en enkelt sak fra Høyre og Fremskrittspartiet er uforståelig, et veto som hindret Regjeringen i et samarbeid til venstre. Sentrum og Senterpartiet skal nå lene seg mot Fremskrittspartiet, som de selv for kort tid siden anså som den største trusselen mot sine verdier og mål. Og vi har fått dokumentert at kontantstøtteordningen koster, med nedskjæringer på andre områder. Regjeringens blokkuavhengighet er et tilbakelagt stadium. Det hevdes nå at det ikke er så viktig hvem en samarbeider med, men hva innholdet av samarbeidet består i. Det bekymrer meg faktisk mer, når jeg ser på innholdet av budsjettavtalen: et lavere ambisjonsnivå i sysselsettingspolitikken når utfordringene øker, nedskjæring av innsatsen overfor barn og unge, og eldresatsingen utsettes, noe som betyr færre plasser med pleie og omsorg. Steensnæs får ha meg unnskyldt, men kommunene får dårligere muligheter til å opprettholde sine velferdstilbud. Dette er ikke svartmaling, men en påpeking av konsekvenser. Det kan karakteriseres som sentrumsprofil med høyrevri, skjønt jeg aner fremdeles ikke helt hva profilen til sentrum innebærer. Eller som noen kommentatorer har skrevet: Sentrum beholder regjeringen, men ikke politikken. Trygghet og rettssikkerhet er grunnleggende forutsetninger for at et velferdssamfunn skal fungere, ja for at det i det hele tatt skal være et velferdssamfunn Den enkeltes behov for trygghet, lov og orden må tas alvorlig. Arbeidet for et tryggere samfunn og mot kriminalitet er derfor viktig for Arbeiderpartiet. De nye tendensene til ungdomskriminalitet og tilfeller av grov voldsbruk uroer oss. Målsettingen om å få bukt med dette kan alle fort enes om. Men årsaker og virkemidler er kompliserte og krever av oss politikere at vi beveger oss under overskriften og symbolpolitikken. Det finnes ingen enkle løsninger. Vi skal slå ned på kriminalitet, stille den enkelte til ansvar, men også motvirke og forebygge ulovlige handlinger. Kampen mot kriminalitet kan ikke alene føres innenfor rammene justissektoren råder over. Vi må ha en innsats på «bred basis», som statsministeren sa tidligere i kveld. Vi må ikke isolere dette til bare et spørsmål om politi og strengere straffer. Her trenger vi en innsats og samarbeid fra hjem, skole, frivillige, barnevern, politi og andre offentlige etater. Alle er enige om at barn og unges oppvekstmiljø er viktig og forebyggende arbeid nødvendig for å hindre en kriminell løpebane. Men her også trengs ressurser. Arbeiderpartiet er for at politiet skal sikres midler i kampen mot kriminalitet. Men når dette betyr at det forebyggende arbeidet, som skolefritidsordningen, samtidig skal kuttes med over 100 mill. kr, mener jeg at den helhetlige politikken i kampen mot kriminalitet er tapt av syne i avtalen mellom sentrum, Høyre og Fremskrittspartiet. Da er jeg tilbake til grunnlaget for at vi i det hele tatt kan øke innsatsen både på justissektoren og andre områder, nemlig at vi holder orden i norsk økonomi. Her er det også helheten og ikke symbolene som teller.