trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Det har lenge vært kjent at Regjeringen ville anbefale en deltakelse i kapitalforhøyelsen for DnB NOR ASA som var varslet 25. september. Jeg er derfor glad for at komiteen – jeg har lyst til å understreke det aller først – har vist vilje til å få behandlet denne saken raskt. Og det er en samlet komité som står bak hovedprinsippene i innstillingen. Kapitalforhøyelsen som DnB NOR ASA nå skal gjennomføre, skal foregå gjennom en garantert fortrinnsrettsemisjon, hvor aksjekapitalen i selskapet utvides med om lag 14 milliarder kr. Statens andel begrenses oppad til 5 milliarder kr, men slik at statens eierandel forblir uendret på 34 pst. Jeg ser det som viktig, og ikke minst riktig, at DnB NOR har hatt en god mulighet – ja, en særdeles god mulighet, slik situasjonen har vært – for å hente investeringer i det internasjonale kapitalmarkedet. Gjennom kapitalforhøyelsen legges det til rette for å opprettholde og utvikle tilgangen til det internasjonale kapitalmarkedet, med den betydningen det har. Ikke minst vil selskapets rating nå kunne forbli god, og dette forholdet er av stor betydning akkurat i denne sammenheng. Et solid finansselskap er av stor betydning. Komiteen har særlig lagt vekt på betydningen av å ha et stort norskbasert finansselskap som skal være en god og tilgjengelig partner for næringslivet. Jeg tror det er grunnlag for å understreke nettopp betydningen av det forholdet. En sterk norsk finansaktør som DnB er, og vil være, er helt nødvendig også for norsk næringsliv i en globalisert økonomi og i internasjonale markeder, spesielt i en situasjon der dønningene etter finanskrisen fremdeles preger næringslivets adgang til det de definerer som normale finansieringsordninger for næringslivet. Jeg vil også gi uttrykk for at jeg håper at den kapitalforhøyelsen som nå blir gjennomført, kan gi selskapet en kapitalstyrke som gjør at det i framtiden vil hevde seg godt i internasjonale sammenligninger og samtidig ligge over framtidige krav til kapitaldekning, som er under diskusjon i disse dager. Til slutt: Dette er en stor og viktig sak for et stort norsk finansselskap, men det er også verdt å understreke at selskapet er eid av mange aksjonærer. Mange av disse er småaksjonærer, og det påhviler selskapet et særdeles stort ansvar nettopp overfor småaksjonærene. Jeg har lyst til å understreke det i denne saken. Det er en samlet komité som står bak forslaget til vedtak i denne saken, og derfor ser jeg det ikke nødvendig å trekke argumentasjonen for saken ytterligere.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Jeg tok ordet for å presisere det som ligger i flertallets merknad, og det som er opposisjonens forslag. Det er ingen tvil om at jeg føler at både statsråden og regjeringsflertallet er opptatt av den fleksibiliteten som kan utmåles når det gjelder Innovasjon Norge og den praksisen og det regelverket som er gjeldende. Jeg tror faktisk ikke det er noen tvil om det, og det er det grunn til å understreke. Jeg opplever at opposisjonen i denne saken prøver å trekke det noe lenger enn det som faktisk er den reelle situasjonen, for statsråden er i sitt svar til komiteen på spørsmål fra Høyre veldig tydelig på og presiserer veldig klart at en skal utøve ordningen etter skjønn og fleksibilitet og vurdere den enkelte bedrift. Det er det ingen tvil om, men jeg opplever at en både i spørsmålsrunder og i debatten prøver å så tvil om det. Så må jeg innrømme at jeg er noe undrende til det opposisjonen faktisk foreslår, spesielt når representanten Svein Flåtten sier at han ønsker klarere prinsipper for utlånsregelverket samtidig som han ønsker at en skal ha enda større fleksibilitet i utlånsregelverket knyttet til denne saken. Det blir en dobbeltkommunikasjon her, og jeg mener at hovedhensikten faktisk er rettet inn mot – skal vi si – spillet mot næringen. Jeg tror det er viktig å slå fast det som står i svarbrevet fra statsråden om at fleksibilitet, skjønn, ned på den enkelte bedrift, skal utøves sånn at det er tilpasset den enkelte bedrift og innenfor gjeldende regelverk, slik at en ikke kommer i en situasjon hvor en bryter internasjonale regler og sånn sett setter fiskerinæringen i et dårlig lys. Jeg hadde bare lyst til å understreke det fra denne talerstol, slik at det ikke blir mer spekulasjoner enn nødvendig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Jeg kan i all hovedsak slutte meg til det som saksordføreren har sagt i denne saken. Det er jo også en enstemmig innstilling som ligger til behandling i dag. Også jeg vil få lov til å knytte en kommentar til at det har vært en svært rask behandling i komiteen av denne saken. Vi snakker her faktisk om en bevilgning på 5 milliarder kr, som har blitt ekspedert i hurtigtogstempo gjennom komiteen. Men det er selvfølgelig sakens innhold, og ikke minst situasjonen som DnB NOR er i, som gjør at man kan slutte seg til det. Jeg er i hvert fall svært glad for at man har fått inn en merknad knyttet til ikke bare at småaksjonærene skal holdes informert og gis god informasjon, men at det faktisk er en enstemmig komité, og det ber jeg om at man merker seg svært tydelig, som «vil påpeke behovet for at småaksjonærenes interesser blir ivaretatt av selskapet på en god måte i forbindelse med kapitalforhøyelsen». Det er en betydelig innstramming utover det som opprinnelig lå i innstillingen – at her skal man også ivareta interessene, ikke bare gi informasjon. Det er viktig. Til slutt vil jeg bare påpeke én liten ting, og det framkommer for så vidt også av proposisjonen: Staten har jo 34 pst. andel i denne banken. Da er det viktig at vi også er engasjert i den mulighet for tapsportefølje som vi bl.a. kan se mot Baltikum og det engasjementet som er der. Jeg håper at man viderebringer det inn i de styrende organer, og at man har stort fokus på dette, slik at man kan begrense mulige tap fra den siden, som er svært usikker i bankens portefølje.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Undertegnede sa i sitt innlegg at man ikke bare kan skylde på finanskrisen når det gjelder den situasjonen vi nå står oppe i. Hvis det hadde vært tilfellet, ville man fått akkurat den samme virkningen knyttet til omsetningen av både klippfisk, pelagisk fisk og laks, for i hvert fall på klippfisksiden og laksesiden er det en relativt høy kostnad knyttet til produktene, og dermed kan man ikke konkludere så entydig. En del av problemstillingen er nok linket opp mot måten vi prisfastsetter torsken og mottaket for torsken, da særlig i nord. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Vil statsråden ta et initiativ til å samle partene – da snakker jeg om oppkjøperne, fiskerne, myndighetene, finansinstitusjonene og Råfisklaget – for å se på muligheten for å finne andre mekanismer å fastsette prisen på, slik at man kan få en bedre fordeling og mer samsvar mellom det fiskeren får, og det markedet er villig til å betale?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Jeg er veldig takknemlig og glad for at statsråden her tydelig sier fra at man ikke vil gå inn og gjøre fiskerinæringen til en subsidienæring, men at man har fokus på dette, for vi vil være svært avhengige av at vi har en konkurransedyktig næring i framtiden. Men da må vi også akseptere at det skjer en del omstillingstiltak for å tilpasse oss det markedet er villig til å ta imot av kvantum og ikke minst type produkt. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Vil statsråden i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller på annen måte sørge for å redegjøre overfor Stortinget, hvis man nå ser at denne ordningen ikke treffer slik den skal, og at bedrifter som har behov for likviditetslåneordningen ikke får fatt i disse pengene fordi systemet er for rigid? Vil statsråden da sørge for å komme tilbake til Stortinget med nye tiltak så næringen kan fortsette sin virksomhet?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-17:
Bare noen små bemerkninger til en sak som komiteen er forbilledlig enig om. De foregående talerne har påpekt tempoet i saksgangen, men det er ikke noe spesielt i forbindelse med de sakene som har vært under finanskrisen og i kjølvannet av finanskrisen. Jeg tenker på tiltakspakkene i februar, bytteordningen, Statens finansfond osv. Det er bra at Stortinget kan reagere raskt på den typen saker. Så er det også bra at DnB NOR nå ikke har funnet det nødvendig å bruke noen av de statlige ordningene, men har kunnet gå ut i det private markedet for å få tak i denne kapitalen. Det viser at finanskrisen i hvert fall innenfor bankvesenet på mange vis er overstått. Men den er ikke overstått når vi kommer ut i realøkonomien. Det ser vi selv av meldinger fra verftsindustri, leverandørindustri osv., som også snakker om låneadgangen. Håpet er jo at tidene blir bedre også der, og at et sterkt DnB NOR er en av de kildene som kan bidra til dette. Bare et par ord om det som har vært påpekt om at DNB NOR bør ta hensyn til småaksjonærene i banken. Det er jeg helt enig i, og det har komiteen påpekt. Men la meg også – selv om ikke Høyre har skrevet det i noen merknad – si det herfra at staten som en stor eier også i sin eierstyring bør ta hensyn til at det finnes en rekke ikke bare småaksjonærer, men også større aksjonærer. Det er et område som Stortinget og det politiske samfunnet i Norge ved veldig mange korsveier har diskutert. Jeg synes det er grunn til å nevne det, siden vi er så enige om å ta hensyn til småaksjonærene. La oss også, så langt vi kan, være enige om at eierstyringen fra statens side – som en 34 pst.-eier – bør være rettferdig, følge eierstyringsprinsippene og ikke favorisere noen.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-17:
Jeg hadde tegnet meg på talerlisten, men jeg tar heller en replikk på statsråden. Representanten fra SV sier i sitt innlegg at man har tydelige forventninger til DnB NOR om at de bærer sin rimelige del av ansvaret for å sørge for at man kommer ut av krisen. Det står ingenting i merknadene fra regjeringspartiene om dette. Det står bare det vi er enige om alle sammen, at banken blir godt i stand til å betjene norsk næringsliv på vanlig bankfaglig og bankmessig måte. Deler statsråden den oppfatning at man har andre forventninger enn det som ligger i merknadene her, altså at banken skal gjøre mer med hensyn til krisen i realøkonomien enn det som følger av vanlig bankvirksomhet?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-17:
Regjeringspartiene skriver i merknadene at de forventer at Innovasjon Norge gjør slik og slik i forhold til denne saken. Men problemet er jo at stortingsflertallet ikke kan instruere Innovasjon Norge, det kan bare Fiskeridepartementet og Regjeringen gjøre. Mener ikke da statsråden at det ville vært bedre som styring for departementet å ha klare prinsipper – og endrede prinsipper – for hvordan Innovasjon Norge skal håndtere disse sakene, slik som mindretallet har foreslått? Ville ikke det vært en ryddigere, klarere og enklere ordning, og mye bedre for næringen?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-17:
Det er ingen spekulasjoner rundt dette. I proposisjonen er prinsippene for hvordan Innovasjon Norge skal behandle denne likviditetslåneordningen, slått ganske klart fast, og det er sagt at slik vil departementet gå frem. Vi syntes ikke at det var tilstrekkelig. Vi har stilt en del spørsmål og fått svar. Så har jeg forstått at heller ikke opposisjonen syntes det var tilstrekkelig. Det er ingen uklarhet i vårt forslag. Det vi ber om, er kort og godt en melding tilbake til Regjeringen om at de skal se nærmere på de prinsippene som er fastslått i proposisjonen og i merknaden vår, som henger sammen med forslaget. Så sier vi noe om på hvilke områder en skal gjøre det. Jeg synes at det er et godt forslag. Det vil kunne gjøre situasjonen bedre for bedriftene. Det har med sikkerheten å gjøre, og det kan ha med avdragstiden å gjøre. Det er slett ikke slik at vi ønsker at det skal være fritt fram for å ta mer risiko, bare at mulighetene skal være større. For det er ingen tvil om at de meldingene som jeg tror alle partier på Stortinget får inn fra bransjen i denne sammenhengen, er ganske alarmerende. Det er bakgrunnen for vårt forslag.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-17:
Finanskrisa er ikkje over, og vi ser stadig at det er aktivt statleg engasjement som må til for å rydde opp etter ukontrollerte marknadskrefter. Dei som prøver å avblåse finanskrisa, har lita innsikt i dei problema næringslivet slit med, internasjonalt og nasjonalt. Norsk næringsliv står stadig overfor store utfordringar i form av dramatiske, industrielle etterdønningar av finanskrisa. Det er nok å minne om dei vanskane vi har i fiskeindustrien og i verftsindustrien: Finanskrisa truar arbeidsplassar og heile bransjar. Dessutan har norsk næringsliv eit stort omstillingsbehov. Dei neste tiåra må vi over frå ein oljeøkonomi til ein økonomi som i større grad er bygd på fornybar energi og miljøteknologi. I denne situasjonen er det viktig å ha ei velfungerande banknæring, som er i stand til å ta rimeleg og nødvendig risiko, og som kan vere med på å bere fram nye, viktige, store industriprosjekt. Regjeringa forventar dessutan at det kjem i stand krav til eigenkapital frå Basel-komiteen for banktilsyn. Vi har derfor forståing for at styret i DnB NOR ønskjer å styrkje eigenkapitalen. Det er viktig at staten sikrar sin posisjon i banken og held oppe eigardelen på 34 pst., slik at staten kan vareta sine finansielle og strategiske interesser med sin eigarskap i ein viktig norsk industribank. Men når staten skyt inn middel og aukar eigenkapitalen, er det rimeleg og viktig å ha tydelege forventningar til banken. Vi må ha forventningar til at banken tek sin rimelege del av ansvaret for å utvikle norsk næringsliv. Det er grunn til å minne om at bankvesenet generelt – og DnB NOR spesielt – har eit stort ansvar for å sikre at vi kjem gjennom krisa og sikrar framtidige arbeidsplassar. Den banknæringa som var med på å skape krisa, må ta sitt ansvar for at industrien kjem gjennom krisa, og at vi kan tryggje arbeidsplassane. Så min hovudbodskap er: Vi er avhengige av å gi DnB NOR rammevilkår, og difor vil vi – og forventar vi – at banken, som ein stor industribank, tek sitt ansvar for å utvikle norsk næringsliv.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-17:
Finanskrisa har ramma fiskerinæringa med stor tyngd. Vi ser med bekymring på den situasjonen som delar av næringa har komme opp i. Mange bedrifter har komme i skvis mellom fastsett minstepris og sviktande eksportprisar. Eksportvanskar og lageroppbygging har skapt likviditetsproblem som har ført til at mange bedrifter er i ein svært vanskeleg situasjon. Den tradisjonelle saltfisk- og tørrfiskindustrien i Lofoten, Vesterålen og delar av Troms er spesielt hardt ramma. Situasjonen er bekymringsfull fordi den truar strukturen i fiskeindustrien. Det kan føre til sterk og uønskt sentralisering i fiskerinæringa, og resultatet kan bli avfolking av utsette kystsamfunn. Vi har fått mange bekymringsmeldingar frå næringa om nettopp dette. Det er signal som det er stor grunn til å ta på alvor. Manglande lokal mottakskapasitet i torskesesongen 2010 kan få alvorlege konsekvensar både for fiskarane og for kystsamfunna. SV er oppteke av å sikre sysselsetjinga og busetjinga langs kysten og å ta vare på lokalt basert fiskeindustri. Derfor har SV både lokalt og nasjonalt engasjert seg sterkt i denne saka. Regjeringa har i 2009 sett i verk fleire tiltak for å hjelpe fiskerinæringa, og vi ser no behovet for ytterlegare innsats i form av ei ny likviditetslåneordning, som her er foreslått. Gjennom arbeidet i komiteen har vi fått klargjort premissane for låneordninga på ein måte som tar omsyn til mange av dei innspela SV og Regjeringa har fått frå næringa og frå partikameratar i nord. Det gjeld ikkje minst premissane om at Innovasjon Norge skal bruke eit så fleksibelt skjøn som mogeleg for å avhjelpe den vanskelege situasjonen vi står oppe i. Det gjeld bl.a. ønsket om at avdragsutsetjing og renteutsetjing skal vere med som ein del av det romslege skjønet. Mange av dei innspela eg har fått frå næringa, går nettopp på desse forholda. Eg er glad for at det blei brei semje i komiteen om nettopp desse tinga. Men vi slepp ikkje saka med dette. Regjeringa og komiteen vil framleis ha god dialog med næringa, og komiteen ber Regjeringa komme tilbake til saka i revidert nasjonalbudsjett for 2010. Då vil regjering og storting få eit nytt høve til å vurdere situasjonen og sjå på kva som eventuelt må gjerast vidare.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2009-11-17:
Internasjonale bank- og finansregulatorer arbeider nå med nye og bedre reguleringer for finanssektoren. Kristelig Folkeparti ønsker dette velkommen. En av lærdommene fra finanskrisen er at banker må ha bedre kapitaldekning for å unngå nye bankkriser i framtiden. Kristelig Folkeparti er tilhenger av et profesjonelt statlig eierskap som virkemiddel bl.a. for å sikre at verdiskaping ved utnytting av ikke-fornybare ressurser kommer hele befolkningen til gode, og for at viktige ledelses- og strategifunksjoner i bedrifter skal bevares i Norge. Kristelig Folkeparti støtter derfor Regjeringens vurdering av at staten bør delta i emisjonen for å opprettholde statens aksjepost på 34 pst., i tråd med Stortingets innstilling til eierskapsmeldingen. Målet med det statlige eierskapet i DnB NOR er, slik Kristelig Folkeparti ser det, å sikre at konsernet beholder hovedkontor og viktige kompetansearbeidsplasser her i Norge. Kristelig Folkeparti vil også til slutt kommentere forholdet til de mindre aksjonærene, for aksjonærporteføljen til DnB NOR er omfattende og inneholder en rekke mindre aksjonærer. Kristelig Folkeparti vil be Nærings- og handelsdepartementet som største eier å forsikre seg om at DnB NOR legger til rette for at øvrige aksjonærer er tilstrekkelig informert av selskapet om de mulighetene som ligger i kapitalforhøyelsen ved aktiv bruk av tegningsrett eller salg av denne. Det er viktig at småaksjonærenes interesser blir ivaretatt av selskapet på en god måte i forbindelse med kapitalforhøyelsen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Dette er jo en sak det er bred enighet om, og det er ikke så mye å tilføye til saksordførerens innlegg og innleggene fra komiteen, bortsett fra for det første å berømme komiteen for raskt arbeid. Det er jo riktig, som jeg tror både Flåtten og Nesvik påpekte, at det i forbindelse med finanskrisen har vært nødvendig at Stortinget har handlet raskt. Også i denne saken har man gjort det. Jeg tror det også hører litt med til det offentliges rolle som eier at vi må kunne snu oss raskt når det er nødvendig. Det handler om profesjonelt eierskap at vi er i stand til å samarbeide godt mellom departement, regjering og storting i slike felles saker. Vi skal selvsagt også ta med oss de innspillene som kommer. Vi har tenkt å ha en eierskapslinje hvor vi samarbeider godt med andre aksjonærer der vi eier sammen med andre, og inngå i det aksjonærfellesskapet på en god måte.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Som eier har vi en forventning til DnB NOR. Det er at det skal være et profesjonelt eierskap som handler om kommersielle vilkår. De forventningene baserer seg på at DnB NORs styre og ledelse gjør kloke vurderinger som ivaretar aksjonærfellesskapets interesser. Men så har vi vel også noen politiske forventninger til DnB NOR og alle andre banker om at vi nå når også, som jeg ser, sjefen i DnB NOR, Rune Bjerke, friskmelder norsk økonomi, dog med visse nyanser, kommer tilbake til en finansieringssituasjon hvor banker og andre finansinstitusjoner begynner å stille normale sikkerhetskrav, begynner å låne ut på normal måte, slik at norsk næringsliv, gründere og andre får tilgang på den risikokapitalen og langsiktige kapitalen som vi trenger. Det er vår forventning. Vi har gjort mye fra det offentlige for å motvirke finanskrisen, både med bankgarantipakke og med tiltakspakke, og det håper vi nå gir resultater. Men som eier har vi den vanlige kommersielle forventningen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2009-11-17:
Dette er, som tidligere sagt, for små lokalsamfunn en veldig viktig sak, som det haster med å få en god løsning på. Det er også viktig at vi i denne salen vedtar en løsning som virker, som gjør det vi har ment den skal gjøre. Saken kompliseres også av at det har tatt veldig lang tid å komme fram til en løsning. Allerede i februar stilte Høyres leder Erna Solberg spørsmål til daværende fiskeristatsråd om hva man hadde tenkt å gjøre med den vanskelige situasjonen. Man stod da overfor lofotsesongen 2009, og man merket allerede da at det var omsetningsproblemer. Nå står vi snart overfor lofotsesong 2010, og problemene er ikke blitt mindre. Daglig leser vi om en fiskeflåte som sliter med å få lønnsomhet i et fiske der råstoffprisen har sunket med over 30 pst. på kort tid. Problemer med å få levert fisken kommer på toppen. Eksemplene på fiskeindustri som ikke klarer forpliktelsene etter å ha tatt store tap i et fallende marked, er også mange. Det er ikke slik at vi bare kan frykte konkurser – konkurser er en realitet allerede i enkelte bedrifter. Spørsmålet om hva man har tenkt å gjøre er altså like aktuelt, og det er det man har jobbet med i denne saken. Den internasjonale finanskrisen gjør at markedet ikke er villig til å betale så mye for råstoffet som før. Dette gjør også at konkurrerende land som Island og Russland selger store mengder råstoff til de samme markedene til en mye lavere pris enn tidligere. I Norge er omsetningsregimet innrettet slik at vi har problemer med å tilpasse oss endringer i markedet raskt nok. Det er altså problematisk å henge med i svingene. Dette er problemstillinger vi ikke får gjort så mye med på kort sikt, men er ting vi må ha med oss og gjøre noe med på lengre sikt. For den aktuelle sakens del og for Norges del er det et poeng at de krisepakkene vi har benyttet oss av for å stimulere den nasjonale økonomien, ikke gir eksportrettet næring bedre vilkår. Høyere offentlig forbruk har styrket kronen og er i ferd med å gi oss en høyere rente. Begge disse momentene gjør situasjonen vanskeligere for eksportrettet næring. Posisjonen har kommet oss noe i møte under behandlingen i komiteen, men vi mener den løsningen som foreligger fra flertallet, ikke er god nok. For å komme industrien til hjelp raskt nok er det betenkelig at man legger inn krav om at de private bankene skal vike pant. Vi frykter at dette fører til lengre saksbehandlingstid og et strammere finansregime, noe som igjen vil få uønskede konsekvenser for næringen. Derfor fremmer Høyre, sammen med Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, et forslag som vi mener gir virkemiddelapparatet den fleksibiliteten som situasjonen krever.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-17:
Deler av norsk fiskerinæring har blitt hardt rammet av finanskrisen. Salt- og tørrfisknæringa har vært spesielt utsatt, og torskefisket står i fare. Likviditetslåneordningene har ikke virket etter hensikten, da betingelsene for å få tilgang på denne ordninga for fiskerinæringa har vært basert på sikkerhet i egenkapital eller sikkerhet hos bankene. Når vi vet at fiskeriindustribedrifter har solgt unna salt fisk fra lager og realisert tap, fører dette til en redusert egenkapital og reduksjon av driftskreditt, og økt risiko for bankene. I en slik situasjon er bankene tilbakeholdne med ytterligere driftskreditt, og man er ikke i stand til å benytte seg av likviditetslåneordningene, noe Regjeringa sjøl innrømmer. Det er essensielt at fiskeindustrien fungerer, spesielt for små distrikter. Arbeidsplasser står i fare, og kystflåten står i fare for å miste steder å levere fisken sin. For Venstre er det åpenbart at tar du vekk ett ledd i kjeden, vil absolutt alle tape. Å sikre at fiskeindustrien er i stand til å kjøpe fisk er essensielt. Nå må vi sikre at fiskeindustribedrifter er i stand til å kjøpe fisk, sånn at de kan mette markedet og fiskerne får tatt opp sine kvoter. Venstre er enig i at Innovasjon Norge bør utvise mer skjønn når de skal behandle søknader om å få tilgang til låneordninger, og at det bør gjøres mer fleksibelt enn det som framgår av proposisjonen. Vi mener det er åpenbart. Derfor kommer Venstre til å stemme for mindretallets forslag, og støtter ellers komiteens tilråding.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Representanten Nesvik har helt rett i at årsaksforholdene er mange og sammensatte. Han kommer inn på ett område, prisfastsettelsen. Det er også et bilde som kan nyanseres, i hvert fall hva gjelder sist vinter. Det som også er kjent, er at vi har hatt en prøveordning med mekling innenfor prisfastsettelsen. Den er til evaluering, og i den forbindelse vil jeg selvsagt i etterkant av den evalueringen diskutere måter å håndtere dette på framover.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Prinsippene er veldig klare, og det viktigste – som jeg sa i mitt innlegg – må være å stille krav i forhold til risiko. Vi kan ikke risikere en situasjon der vi blir tatt for subsidiering, det har norsk fiskerinæring erfaring med fra laks – det er viktig at det blir lagt til grunn en reell risikovurdering. Det er også viktig, som flere har sagt i sine innlegg i dag, at det er et midlertidig tiltak. Innenfor rammeverket har Innovasjon Norge stor fleksibilitet. Det må stilles krav til sikkerhet, og det kan diskuteres løpetid i forhold til avdragstid og rentefastsettelse, men innenfor det ytre rammeverket. Jeg føler meg veldig trygg på at med de prinsippene som er lagt til grunn og det mandatet som Innovasjon Norge har, imøtekommer vi også opposisjonens melding om krav og ønsker til ordningen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-11-17:
Jeg vil absolutt følge denne ordningen nøye og detaljert. Jeg har tett og god kontakt både med Innovasjon Norge – jeg hadde senest møte med dem i går – og partene i dette, både fiskerne og industrien i det hele tatt, og vil selvsagt komme tilbake til Stortinget hvis vi ser at dette ikke treffer. Men, som jeg sier, vi må i hvert fall forsikre oss om at det som er målet med ordningen, er å få aktivitet framover. Tidligere tap kan vi ikke dekke, det er vi alle enige om. Ut ifra det vil det ta en tid utover vinteren før vi vet om denne ordingen, sammen med de andre – vi må huske at vi har flere ordninger – ivaretar dette. Men det er helt åpenbart at jeg kommer til Stortinget når Stortinget ønsker og jeg har noe å melde i denne saken.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-11-17:
Det er en utfordring i Norge at vi i framtiden kommer til å få flere som blir pensjonister, og færre som jobber. Fordi man så denne store demografiske utfordringen, gikk et stort flertall på Stortinget inn i to brede pensjonsforlik i henholdsvis 2005 og 2007. Det var pensjonsforlik hvor man innførte nye opptjeningsregler, levealdersjustering, fleksibelt uttak – kort sagt var det pensjonsforlik som skulle sikre at vi hadde et bærekraftig og robust pensjonssystem for framtiden. Og som sagt ble det bredt forankret i Stortinget. Saken vi skal behandle i dag, er rett og slett en lovmessig oppfølging av pensjonsforlikene. Saken skal sikre at andre lover og folketrygdens øvrige regelverk er tilpasset det som ble avgjort i pensjonsforlikene. Det er et bredt flertall i komiteen som står bak saken. Flertallet består av alle partier, med unntak av Fremskrittspartiet, og det er jo veldig gledelig å notere seg at flertallet er så bredt. Å si mer enn det om saken er vel overflødig.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-11-17:
Det er riktig, som saksordføreren nettopp gjorde rede for, at Fremskrittspartiet er det eneste partiet som ikke står bak de to pensjonsforlikene. Derfor vil jeg anbefale fremskrittspartirepresentantene å stemme imot de foreslåtte lovendringene. Så vil jeg bare kort få kommentere at det er synd at man med de nye lovendringene fortsatt legger opp til nåværende praktisering av samordningsloven, noe som gjør at en god del etterlatte fortsatt vil tape hele eller deler av opptjent statspensjon/kommunepensjon på grunn av opptjening av tilleggspensjon i folketrygden, såkalt negativ effekt. Dette videreføres i den nye loven. Det synes jeg er synd, og Fremskrittspartiet vil, som sagt, stemme imot.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-03-16:
Det har ikke vært noen høylytt debatt om dette lovforslaget, som omhandler forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer og røykeutstyr. Vi tror det har en ganske enkel forklaring – rett og slett at tiden har arbeidet for det. Røykeloven er et faktum. Den har nå virket i flere år, og de færreste vil ha røyken tilbake i kafeene, restaurantene eller møterommene, selv om man var motstander av loven. For de fleste vil endringene i tobakksskadeloven være en naturlig oppfølging og en videreføring for å hindre helseskader av tobakk. Noe av bakgrunnen for forslaget er Regjeringens nasjonale strategi for det tobakksforebyggende arbeidet 2006–2010. Der er målet å halvere antall unge som røyker innen fem år, og at økningen av snusbruk stopper opp. Disse intensjonene må det være vanskelig å være motstander av. Det er da heller ikke flertallet. Komiteens flertall er av den oppfatning at vi skal bruke alle virkemidler for å hindre at folk blir syke av tobakk. Med denne lovendringen mener flertallet at vi også følger opp de internasjonale trendene, der søkelyset er på tobakk og helse. Dette lovendringsforslaget hindrer ikke voksne folk i å kjøpe tobakk. Antall utsalgssteder og utvalget av tobakksvarer blir uendret. Det er ganske vanlig nå at man i alle fall i dagligvarebutikker kjøper tobakkskort og henter sin tobakk i automaten. Dette er en enkel måte som er akseptert av de aller fleste. Denne type automater blir heller ikke berørt av lovendringen. Høringssvarene viser bred oppslutning om å forebygge helseskader av tobakksvarer. Høringsinstansene er derimot delt når det gjelder realitetene i forslaget, nemlig å forby synlig oppstilling av tobakksvarer og utstyr. Det er enkelt å forstå at de som er motstandere av lovforslaget, i hovedsak er høringsinstanser fra tobakksindustrien og handelsnæringen. Flertallet mener likevel at det ikke er riktig å ivareta disse hensynene framfor å forebygge skader og hindre røykestart og hjelpe dem som har røykestopp. Vi tror, i likhet med departementet, at synlig oppstilling av tobakk utgjør en ikke ubetydelig kjøpepåvirkning. Det er vel sånn med tobakk som det er med mange andre ting vi fristes til å kjøpe. Flertallet støtter departementets vurdering, at lovendringen ikke trenger å påføre utsalgsstedene store kostnader. Det er uenighet i komiteen i denne saken. Uenigheten vil nok komme til uttrykk fra de ulike partiers representanter.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-03-16:
Det er en samlet komité som støtter Helse- og omsorgsdepartementets forslag om endringer i abortloven. Komiteen støtter forslaget om at avslag på søknad om svangerskapsavbrudd etter abortloven § 7 – dvs. der inngrepet foretas etter utgangen av tolvte svangerskapsuke – skal behandles av en sentral klagenemnd. Den skal erstatte de fem regionale nemndene vi har i dag. Komiteen viser i sin innstilling til Helsetilsynets «Oppsummeringsrapport fra tilsyn med abortnemnder i 2004». Konklusjonen der var at det verken i primærnemndene eller i de regionale klagenemndene ble avdekket avvik fra gjeldende regelverk. Imidlertid var det funn som tydet på forskjellsbehandling nemndene imellom som kunne svekke den abortsøkendes rettssikkerhet. Det er avgjørende viktig for komiteen at kvinnenes rettssikkerhet ivaretas på en best mulig måte i disse krevende sakene, og at det skjer en likebehandling av abortbegjæringen. Helsetilsynets rapport tilsier at det er grunnlag for tiltak og endringer i dagens lovverk. Komiteen er tilfreds med at departementet legger fram forslag til endring og slutter seg til at en sentral klagenemnd vil være bedre egnet til å ivareta kravet om likebehandling og sikkerhet. Dette vil etter komiteens oppfatning på en bedre måte ivareta menneskeverdet for de kvinnene som befinner seg i en ytterst vanskelig situasjon i livet.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-03-16:
Jeg har to kommentarer til statsråden. Den ene er: Både på Island og i Saskatchewan i Canada har man hatt et forbud mot å framstille tobakksvarer i butikkene i flere år. Alle undersøkelser fra disse to landene tilsier at den utviklingen man har hatt knyttet til salget, ikke følger opp det forbudet man har innført. Tvert imot følger det den globale trenden for hvor mye befolkningen røyker, dvs. at de er på linje med oss. Det er jo derfor man hevder at man ikke faglig kan dokumentere dette. Den andre gjelder New Zealand, hvor man har vedtatt det motsatte av det vi kommer fram til her i dag. Der har man analysert det faglige, som er dokumentert, og kommet fram til at det å forby en oppstilling av varer ikke vil redusere salget av tobakksvarer merkbart. Hvilke kommentarer har statsråden til dette?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-03-16:
Grunnen til at jeg bad om ordet, er Ballos innlegg i denne saken. Det var noen tilskuere på galleriet, og så begynte han å prate om Fremskrittspartiets klimapolitikk og troen på klimaendringer når vi diskuterer om man skal ha et forbud mot oppstilling av tobakksvarer i butikkene. Jeg synes det blir en grell form for avsporing av debatten. Vi kjenner alle til skadevirkningene av tobakk, tobakksvarer og røyking. Men spørsmålet er: Klarer vi å regulere oss bort fra at deler av befolkningen røyker i dag og vil røyke i framtiden? Jeg tror globale trender er det som til syvende og sist vil være utslagsgivende for hvor mange som røyker i Norge. Da kommer man til et valg. Hva slags type samfunn ønsker man å ha? Ønsker man å ha et overformynderi som skal gjemme vekk lovlige varer som er til salgs for en befolkning som er over 18 år? Er det det vi ønsker? Er det rette veien å gå? Vi skal forby fyrverkeri. Vi skal stenge skjenkesteder tidligere. Og nå skal vi altså forby det å ha synlige tobakksvarer i en butikk som allikevel skal kunne ha lov til å selge dem. Representanten Dåvøy sier at vårt forslag om å tillate ubetjente røykerom er et tilbakeskritt. Vi har et ønske om å være inkluderende overfor andre mennesker, et ønske om å ivareta mennesker som er i en situasjon der de faktisk ikke er til skade for andre enn seg selv. Vi lever i et land der vi store deler av året har mange minusgrader. Mener man at det er en god behandling av nesten 25 pst. av befolkningen å stenge dem ute av samtlige hus og si: Siden du er så dum at du røyker, kan du få lov til å stå ute i 25 minusgrader? Hvis man mener at det er helsepolitikk, tror jeg man tar feil. Det er faktisk slik at mange mennesker har et avhengighetsforhold til røyk og nikotin. Hvis man skal ta dem på alvor, må man også inkludere dem på en annen måte enn hva man gjør i dag.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-03-16:
Jeg vet ikke om representanten Ballo har fått med seg at vi faktisk støtter røykeloven slik den er i dag, før dette vedtaket. Så å holde på med en argumentasjon om hva vi måtte ha gjort i 1973 eller 1977 eller 1987 for den saks skyld, er ikke så veldig relevant i saken. Det eneste vi ønsker en forandring på, er å gi tillatelse til et ubetjent røykerom. Hvis representanten Ballo mener at dette er å være veldig konservativ eller at man ikke følger med i timen, skal han få lov til det. Men som sagt, dette dreier seg også om et valg: Hvor mye overformynderi skal vi ha? Og der må jeg si at SV og Fremskrittspartiet står meget langt fra hverandre. Vi ønsker faktisk at voksne mennesker skal være i stand til å kunne ta egne beslutninger for eget liv.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-03-16:
Fra Høyres side støtter vi intensjonene i forslaget om å redusere helseskader som er knyttet til tobakksbruk. Det er ingen tvil om at dette representerer en betydelig helserisiko og er en betydelig årsak til sykdom og tidlig død. Dette var også begrunnelsen for at Samarbeidsregjeringen fremmet forslag om forbud mot røyking på serveringssteder, som fikk Stortingets tilslutning. Vi registrerer at dette har vært blant de aller mest effektive tiltakene for å redusere helseskader relatert til røyking, og at forbudet har fått stor oppslutning i befolkningen. Det er også gledelig å registrere at færre enn tidligere begynner å røyke. Når vi skal innføre reguleringer og restriksjoner, må det imidlertid være på det rene at disse gir en effekt som oppveier ulempene med en slik regulering. I motsatt fall kan helsetiltak framstå mer som symbolpolitikk og moralisering, noe som neppe styrker oppslutningen om politikken. Fra Høyres side kan vi ikke se at det er tilstrekkelig godtgjort at forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer vil være effektivt for å redusere røyking. Vi har også merket oss at land som New Zealand ikke går inn for dette tiltaket, nettopp med henvisning til manglende dokumentasjon av effekten av dette. Det er allerede innført et totalforbud mot reklame for tobakksvarer som skal sikre at helseskadelige tobakksprodukter ikke markedsføres. Samtidig vil et forbud mot synlig oppstilling innebære omkostninger og utgifter for handelsnæringen. Det framstår ikke som rimelig å påføre næringslivet slike ulemper så lenge det er uklart om dette gir helsemessige gevinster. På bakgrunn av dette vil Høyres medlemmer stemme imot de forslag til endringer i tobakksskadeloven § 5, som innebærer forbud mot synlig oppstilling av tobakk og røykeutstyr.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-16:
Det er for så vidt ikke nødvendig å forlenge denne debatten så veldig mye, fordi regjeringspartiene står helt sammen her. Jeg synes det er interessant med de betraktningene fra Fremskrittspartiet og Jan-Henrik Fredriksen. Her støtter man altså loven som den har vært, men ikke som den skal bli, mens man da man behandlet loven sist, var helt imot den. Fremskrittspartiet har jo vært notorisk imot røykeloven. Når man ser at man tidligere har hatt en lov helt tilbake til 1973 om vern mot tobakksskader, da det ble forbudt med reklame som sådan, har det jo vært mange skritt på veien til dit vi er kommet i dag, og for hvert eneste skritt har Fremskrittspartiet gått imot, for så i ettertid å støtte seg på det som var, men ikke på det som kommer. Fredriksen etterlyser resultater før han vil kunne støtte dette forslaget, på samme måte som Fremskrittspartiet sier at man ikke har klart å bevise at klimaendringene skjer, og derfor heller ikke kan forsvare tiltak mot dem før det er endelig bevist. Det er naturligvis en holdning som vil føre til det helt katastrofale når det gjelder klimaendringene, men som også på dette området har store ringvirkninger for folks helse generelt, fordi tegnene er så helt klare på at tilgangen til reklame i ulike land påvirker salget av produktene. På samme måte når det fungerer som reklame med utstillinger i butikker, fremmer det også salget av produktene. Det har vært en svært gledelig utvikling gjennom flere år at røykingen i befolkningen har gått tilbake. Det har vært en betydelig tilbakegang, ikke minst blant ungdom. Men det har altså ikke skjedd på grunn av, men på tross av Fremskrittspartiets holdninger til det vitenskapsfolk har sagt, og de rådene de har gitt oss politikere for å bedre folkehelsen og redusere røykingen i befolkningen.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-16:
Det siste som Jan-Henrik Fredriksen sa, er jeg helt enig med ham i. Selvfølgelig skal man behandle røykere med respekt. Det vil være svært uheldig hvis man får en samfunnsutvikling der man forsøker å stigmatisere enkeltpersoner på grunn av røyking. Det man derimot må ta på alvor, er de skadevirkningene som røyking gir, ikke bare for den som røyker, men også for andre. Mitt poeng til Jan-Henrik Fredriksen er at jeg gjennom alle år har hørt argumentene fra Fremskrittspartiet mot å innføre restriksjoner knyttet til røyking. Det gjaldt reklameforbudet, som ble vedtatt i 1973. Senere fikk man på slutten av 1980-tallet etablering av egne røykerom og røykfrie soner i restauranter, som Fremskrittspartiet også var imot. Flyselskapene tok selv initiativ til at flyene skulle være røykfrie. Det er jo utrolig å tenke tilbake på at man satt i en kabin med barn som kunne være astmatikere, og så ble det røyka over en lav sko. Jeg håper jo ikke at Fremskrittspartiet ønsker seg tilbake til den situasjonen. Men jeg kjenner argumentene igjen – de samme argumentene som brukes i dag, nemlig at det er jo ikke bevist at det har noen effekt. Dem har Fremskrittspartiet brukt ved enhver korsvei. Det skal ikke veldig mye fantasi til, Fredriksen, for å forstå parallellen til klimadebatten, der Fremskrittspartiet argumenterer på akkurat samme måte. Dette sier jeg ikke for å åpne for en klimadebatt her i dag, men jeg sier bare at hvis man skal skape en utvikling i verden basert på den filosofien som Fremskrittspartiet har, betyr det at de verste skadevirkningene må være så åpenbare at man ikke lenger trenger forskere for å se dem, før man i det i hele tatt får igangsatt tiltak. Det betyr at mens ca. 6 500 dør på grunn av skadevirkningene av røyking i dag, ville tallet, med Fremskrittspartiets tilnærming til dette, være ekstremt mye større. For det har jo ikke gått sånn som Fremskrittspartiet sa, nemlig at tiltakene ikke har hatt effekt. De har hatt betydelig effekt. Fremskrittspartiet tok feil – her, som de gjør når det gjelder klimapolitikken – feil, feil, feil! Det er det som er problemet for Fremskrittspartiet.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-03-16:
Når vi kjenner de alvorlige skadevirkningene tobakk har, er det nødvendig å se på tiltak som kan redusere forbruket. Ifølge Verdens helseorganisasjon ligger røyking på andreplass på listen over verdens vanligste dødsårsaker. Kristelig Folkeparti er derfor glad for forslaget fra Regjeringen om å forby synlig oppstilling av tobakksvarer. Det er tilsvarende skuffende å se mottakelsen forslaget har fått i de andre opposisjonspartiene. Forslaget til Fremskrittspartiet om å åpne for bruk av ubetjente røykerom er sågar et tilbakeskritt i det tobakksforebyggende arbeidet. Her er det ikke bare snakk om å bremse, men attpåtil om å sette i revers. Det ble i innstillingen til statsbudsjettet for 2009 flertall for å innføre helseadvarsler på røykepakker med bruk av bilder, slik det gjøres i en rekke land i verden, bl.a. i Canada. Studier dokumenterer at jo mer iøynefallende helsemerking på røykepakker er, jo mer effektivt påvirker det atferden til røykerne, som å vurdere å slutte å røyke, tenke på helserisikoen ved røyking og rett og slett å la være å ta en røyk. Jeg håper og regner med at helseministeren er i full gang med å følge opp denne flertallsmerknaden fra komiteen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-03-16:
Forslaget til endringer i lov om svangerskapsavbrudd om å sentralisere klagebehandlingen for å sikre større likebehandling av søknader og bedre rettssikkerhet får støtte fra Kristelig Folkeparti. Jeg vil likevel presisere at retten til liv er den mest grunnleggende av alle menneskeretter, og at Kristelig Folkeparti i sin tid gikk imot gjeldende abortlov og fortsatt mener at loven ikke ivaretar det ufødte barnets rett til liv. Opprettelse av én nemnd må sånn sett ikke medføre en liberalisering av praksisen knyttet til innvilgelse av abort. Dette har Kristelig Folkeparti påpekt i en egen merknad i innstillingen. Jeg tror vi alle er enige om at det å velge å ta abort er et svært vanskelig valg for enhver kvinne og mann. Det er derfor viktig med god informasjon i forkant av en slik beslutning. For temmelig nøyaktig ett år siden behandlet Stortinget et representantforslag fra Kristelig Folkeparti om bl.a. bedre tilgang på informasjon, mer veiledning og bedre økonomiske støtteordninger for vanskeligstilte gravide. Dessverre støttet ikke regjeringspartiene forslagene fra Kristelig Folkeparti, heller ikke forslaget om bedre rådgivning og informasjon, til tross for enighet om viktigheten av dette. Nyere forskning har spesielt vist at mange kvinner får store psykiske problemer etter et abortinngrep. Dette er ny kunnskap, som etter min mening krever nye tiltak. Statsråd Sylvia Brustad viste den gangen til et møte hun skulle avholde med Legeforeningen og Sykepleierforbundet om hvordan vi kan styrke tilbudet til kvinner som får psykiske reaksjoner etter en abort. Dessuten viste hun til gjeldende handlingsplan. Helt på tampen: Jeg er ikke kjent med om Regjeringen har iverksatt nye tiltak etter møtet, som jeg regner med er avholdt, men jeg antar at statsråden ved en annen anledning kanskje kan gi en oppdatering av dette.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-03-16:
Eg prøvde å gjere eit lite poeng av nokre formuleringar i innstillinga, kor det står at ein vil bruke «alle mulige midler» i kampen mot sjukdommar. Eg stiller da spørsmålet: Kva er «alle mulige midler»? No veit eg ikkje om statsråden kan gjerast ansvarleg for det som står i innstillinga i og for seg, men når eg høyrer omgrepet «alle mulige midler», blir eg nesten slått til jorda. Kva tyder det? Skal vi kriminaliserast fullstendig på slike måtar, eller kan «alle mulige midler» forsvarast i denne kampen – for å seie det slik. Kva tenkjer statsråden om dette?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-16:
Formålet med forslaget om å innføre forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer er å redusere andelen røykere og snusbrukere i befolkningen generelt, og blant barn og unge spesielt. Per i dag er all markedsføring av tobakksvarer forbudt, med unntak av synlig oppstilling av varen. Det foreslåtte forbudet vil fylle dette siste hullet i tobakksreklameforbudet. Tobakk selges hovedsakelig i dagligvareforretninger, kiosker og bensinstasjoner, og varene er som regel utstilt godt synlig ved kassene. Oppstillingen kan virke som en oppfordring til å kjøpe og bruke tobakk. Regjeringen mener derfor at et forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer er et egnet virkemiddel for å redusere forbruket av tobakk. Forbudet forventes å ha en positiv effekt på impulskjøp og nyrekruttering av tobakksbrukere. Et forbud mot synlig oppstilling vil også kunne bidra til å hindre tilbakefall blant tidligere tobakksbrukere. Regjeringen har, så langt det lar seg gjøre, også tatt hensyn til utsalgsstedene. For utsalgsstedene vil forslaget medføre at de må oppbevare de aktuelle varene slik at de ikke er synlige for kundene. Men forslaget inneholder ingen detaljregulering av hvordan dette skal skje. Hvert utsalgssted står fritt til å velge hensiktsmessige løsninger, f.eks. plassering under disk, i lukkede skap, skuffer, beholdere o.l. I tillegg kan det gis opplysninger om vareutvalg og priser på stedet. Spesialforretninger for tobakk er foreslått unntatt fra forbudet, fordi salg av tobakksvarer er kjerneområdet i slike virksomheter. Videre er kundegruppen annerledes enn ved andre utsalgssteder. Det er som regel snakk om voksne kunder som oppsøker forretningen nettopp for å kjøpe tobakksvarer eller for å få informasjon om slike varer. Kjøpsoppfordringen som ligger i den synlige oppstillingen av tobakksvarene, vil være av mindre betydning. Så kan man selvfølgelig spørre seg: Er nå dette så viktig? Er kampen mot tobakken noe å være så opptatt av at man fortsetter å bruke lovverket for å få forbruket ned? Er det ikke nå slik at vi må slutte å være så opptatt av dette? Til det er det å si at de siste årene har andelen f.eks. av snusbrukere økt kraftig, særlig blant unge menn, og selv om andelen røykere i Norge går ned, er det fortsatt over en million mennesker som røyker daglig eller av og til. Det medfører 6 700 røykerelaterte dødsfall pr. år. I aldersgruppen 40–70 år er røyking årsaken til 26 pst. av dødsfallene blant kvinner og 40 pst. av dødsfallene blant menn. Røykevaner er også en livsstilsfaktor med klare sosiale ulikheter. Jeg er spesielt opptatt av å gjøre noe med de sosiale helseforskjellene dette medfører, og det er derfor viktig å styrke den forebyggende innsatsen på tobakksområdet. Regjeringen har på denne bakgrunn foreslått et forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-16:
Jeg tror at representanten har helt rett i at det alltid vil være vanskelig å vurdere eksakt effekten av ulike tiltak, for det vil hele tiden være summen av alle tiltak som sier noe. Når vi innfører dette forbudet, vil man fortsatt ha effekt av det røykeforbudet vi fikk, f.eks. på restauranter, for noen år siden. Så hva som virker i forhold til hva, tror jeg det vil være vanskelig å være helt konkret på. Men jeg er helt overbevist om at summen av alle tiltak – dette inkludert – bidrar i riktig retning. Så er det ikke sikkert at dette bidrar veldig mye, men hvis det bidrar til noe – det er klart at helseproblemene knyttet til røyking er store – sier jeg ja takk. Bidrar det til noe, ja takk, da prøver vi det.