Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-10:
Som jeg sa til Trond Helleland, er jeg veldig glad for dette forslaget. Jeg mener at vi fra posisjonspartiene, altså regjeringspartiene, har behandlet det på en veldig ordentlig måte, imøtekommet noen av forslagene og signalisert at vi er villige til å gå videre. Jeg mener at det er viktig å understreke at dette markerer et linjeskifte. Trond Helleland kaller det en «erkjennelse» – det er helt ok for meg – en erkjennelse av at verden har forandret seg. Men egentlig er det ikke verden som har forandret seg, men Høyres politikk som har forandret seg. Det synes jeg er bra, for det markerer en endring i klimaet i innvandringsdebatten. Fra min side er det i hvert fall et håp om at det markerer en endring i klimaet i innvandringsdebatten, og at det også betyr noe med tanke på at det ikke er sånn at en kan se alle deler av innvandringspolitikken og integreringspolitikken helt atskilt. Det handler tvert imot om at det er noen overlappende effekter som spiller en rolle for hverandre. Ta det helt enkle: I det øyeblikket du erkjenner at mennesker kan komme til å migrere fram og tilbake mellom et land og andre land, får det umiddelbart to implikasjoner. Bosettingstillatelsen, som vi har innført som en permanent bosettingstillatelse, får du i Norge etter tre år, mens du f.eks. i Canada får den umiddelbart i det øyeblikket du får oppholdstillatelse. Så erkjenner man … La meg gå tilbake i resonnementet: Hvis en erkjenner at folk flytter på seg, kan en ikke ha rigide bosettingstillatelsesregler som sier at en i løpet av en treårsperiode må ha oppholdt seg så og så lenge i Norge, ellers mister en bosettingstillatelsen og må starte kvernen på nytt igjen. Hvis en er interessert i å få inn arbeidsinnvandrere, betyr det kanskje at en må ha mer fleksible regler med lavere terskel. Tilsvarende gjelder for dobbelt statsborgerskap. Det var bare SV som forrige gang vi behandlet dette, gikk inn for dobbelt statsborgerskap i Norge. Vi må erkjenne at mennesker kan opparbeide seg flere identiteter. Tro meg: Som utflyttet bergenser til Oslo kan jeg noe om dette, forstår betydningen av Oslo og har Oslo i hele mitt hjerte, men jeg har også Bergen i hele mitt hjerte. Jeg skjønner at det er mulig å ha to identiteter. Når du i tillegg vet at statsborgerskap betyr mye for rettighetene i det landet du oppholder deg, har det noe å si – kanskje er vi nødt til å se på statsborgerskapsreglene på nytt. Vi kommer til å ha en prosess som går på statsborgerskap. Det er tatt opp som en del av Integreringsutvalgets innstilling, og vi må ha en diskusjon også om statsborgerskap. I Canada og i 90 andre land i verden er det mulig å ha dobbelt statsborgerskap. Det har du i alle de vestlige innvandringslandene av betydning, og som har erfaringer med dette. EU-kommisjonen har selv sagt at statsborgerskap har betydning for opparbeidelse av lojalitet til et land. Det er fryktelig viktig for å unngå ekstremisme, sammen med andre former for sivile rettigheter. Hvorfor er dette viktig når det gjelder spørsmålet om sirkulær migrasjon? Det perspektivet som jeg mener at Høyre ikke har tatt inn over seg ennå, er behovet for å tenke sosial dumping og utnyttelsesmuligheter i alle disse forholdene. Har du en arbeidstillatelse som skal fornyes hvert år, er det klart at arbeidsgiver står i en enormt sterk situasjon hvert eneste år når arbeidstillatelsen skal fornyes, hvis det er sånn at du risikerer å måtte dra tilbake til det landet du har migrert fra, dersom du ikke – skal vi si – føyer arbeidsgiver. Det er noe som må inn i diskusjonen. Det må Høyre også ta inn over seg, for ellers klarer vi ikke å finne fram til en felles god løsning på dette. I Sverige har man løst det ved to år pluss to år. I Canada har man løst det ved permanent bosettingstillatelse fra dag én. Hvordan skal vi løse det i Norge? Vi må i hvert fall ha en diskusjon. På et annet område, familiegjenforening, ligger det også forslag fra Høyre. Det har vært et enormt trykk på at det er fryktelig viktig å være streng når det gjelder familieinnvandringsfeltet. For tre år siden hadde vi store diskusjoner rundt dette. Vi endte opp med å lande på en politikk som så på fortidige arbeidsinntekter, og som satte kravet til fortidige arbeidsinntekter ganske høyt. Det ble mye mer byråkrati rundt disse reglene på det tidspunktet. Fra flertallets side er vi helt med på å se på hva vi kan gjøre. Det er ikke sikkert det gjelder regelverksiden. Det kan hende det gjelder andre områder. Men det er viktig å sørge for at dette behandles i fellesskap. Til slutt litt om språk, for jeg synes på en måte det er det fineste stedet der det har foregått en endring i Høyre. Det var Erna Solberg som, mot protester fra andre partier, avskaffet språkopplæringen. Nå vil Høyre rettighetsfeste den. Det synes jeg er bra. Men da må du tenke at det er noe vi må gjøre nettopp for å sikre integrering i arbeidslivet og for å se på hvordan Norge kan tilknytte seg mennesker så fort som mulig.