trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
Jeg vil få lov til å takke for en veldig god debatt. Til tross for at de ulike partiene og representantene har noen nyanser i forhold til hvilke tiltak man egentlig kunne ønske lå i avtalen, viser debatten at IA-avtalen har stor oppslutning i Stortinget. Det er helt nødvendig for måloppnåelsen at det forblir slik, for IA-arbeidet er først og fremst et langsiktig, viktig arbeid. Representanten Andersen har helt rett i at når vi diskuterer sykefravær, er det viktig å tenke større, tenke samfunnsstrukturer, tenke årsak og forebygging. Vi vet mye om hvem som fyller opp sykmeldingsstatistikken. Vi vet at det er mange kvinner i helse og omsorg. Vi vet mye om hvilke diagnoser som øker, og vi vet at enkelte andre yrkesgrupper også er sterkt representert. Det er helt grunnleggende når vi skal diskutere sykefravær at vi starter med å sørge for et anstendig, trygt og skikkelig arbeidsliv, med godt HMS-arbeid, med skikkelige arbeidstidsordninger som gjør at folk kan stå i jobb, og at færre blir utstøtt gjennom langtidssykefravær. Selv om IA-avtalen har legitimitet i denne salen, er det store bildet av et anstendig arbeidsliv eller et mer brutalt arbeidsliv definitivt et politikkområde hvor de ulike partiene skiller lag. Representanten Røe Isaksen fra Høyre var opptatt av det gamle forslaget om normerte sykmeldinger, som vi skrinla i prosessen med arbeidet om den nye IA-avtalen. Det er fortsatt en dårlig idé. Funksjons- og jobbmulighetene styres ikke av diagnose, folk er ikke A4. Personer med diagnosen sosial angst vil f.eks. ha relativt ulike muligheter for å gå på jobb – om personen jobber som arkivar eller i innsjekkingen på Gardermoen. Svenskenes erfaringer med dette systemet viser også dårlige resultater. Det er riktig, som representanten Eriksson fra Fremskrittspartiet sa, at det er mye vi ikke vet helt sikkert om fungerer. Vi må snu på det og se på det vi allerede vet fungerer, ser har effekt, og det er ganske mye. Bortsett fra det å sørge for det strukturelt overordnede, altså god kvalitet i arbeidslivet som holder folk i jobb, vet vi fra den gamle avtalen at graderte sykmeldinger fungerer, at tidligere oppfølging, komme inn tidligere, slår positivt ut. Og når legene har fokus på kvalitativt god oppfølging, synker fraværet. IA-avtalen har nå fått virke i et knapt halvår. Det blir spennende å følge med utviklingen videre. Så langt ser det bra ut. Det var nettopp uroen som ble skapt før jul, som gjorde at jeg ønsket å reise debatten her i dag. Til slutt: Jeg er enig med representanten Ropstad som sier at vi også må diskutere IA-avtalens to andre og vel så viktige delmål i denne sal. Det gleder jeg meg til at vi skal komme tilbake til allerede i neste debatt.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
Jeg er glad for det klare signalet som kommer om at Stortinget vil følge opp og følge med på det arbeidet som gjøres når det gjelder IA. Jeg mener selv at vi har fått veldig mange gode tiltak på plass. Vi hører og ser i debatten at det blir anført at det ikke er gitt at de virkemidlene om tett og nær oppfølging er de riktige, og at vi har laget et for byråkratisk system som ikke vil virke. Jeg vil bare understreke at det vi nå har lagt til grunn, er det vi har fått anbefalt av den ekspertgruppen som i sin tid ble sammensatt av bl.a. leger og andre med annen kunnskap, å ta inn i den nye IA-avtalen. Jeg har hele tiden vært opptatt av at vi må se hva vi skal gjøre for å gjøre ting bedre. Jeg har også nå planlagt å ha et forskerseminar hvor vi skal gå gjennom virkemidlene. Det andre som jeg var inne på, og som jeg også er veldig opptatt av, er at vi ikke må skape negativitet tidlig i prosessen på grunn av startproblemer ved noe som faktisk er et nybrottsarbeid: Det å bringe legene tettere inn i hele sykefraværsarbeidet, og det å få arbeidsgivere til å følge tettere opp fra starten av er nybrottsarbeid. Selv om vi har gjort det før, vil de få flere nå når vi flytter fram tidspunktet for dialogmøtene. Derfor har jeg vært veldig opptatt av at vi må få gode rutiner på plass for innkalling til disse dialogmøtene, slik at tid ikke går tapt. Jeg er veldig opptatt av at vi må ha gode retningslinjer for hvilke sykmeldte man skal ha dialogmøter med. Jeg har hørt en del eksempler fra arbeidsgivere som sier at de avholder dialogmøter, eller føler de skal gjøre det, med personer det er helt klart ikke skal tilbake til arbeidslivet på en god stund. Det ordner vi nå opp i. Ingen skal føle at de bruker tid på ting det er irrasjonelt å bruke tiden sin på. Jeg mener selv at vi nå er på god vei og ser fram til et godt samarbeid, også med den oppfølgingen som nå varsles fra Stortinget. Det er helt riktig at det å snakke om sykefravær faktisk også virker slik at sykefraværet går ned.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
Takk for denne viktige debatten, som vi altså må oppsummere med at sykefraværet faktisk går ned, at vi allerede har spart store beløp på den nedgangen, og ikke minst at vi har fått verdifull arbeidskraft som vi ellers ikke ville hatt. Én av fem, som jeg sa, er i dag på gradert sykmelding. Så reises det spørsmål om hvorvidt vi vet at det vi gjør, fungerer. Det var jeg bl.a. inne på i innledningen min. Men poenget er at vi vet at vi i 2004–2005 fikk sykefraværet ned. Da brukte vi mye av det samme som vi gjør i dag, og vi gjorde mer bruk av aktiv sykmelding, som nå på mange måter erstattes av gradert sykmelding. Så vises det til at personer fra Frischsenteret sier at vi ikke har dokumentasjon for det vi gjør. Til det må jeg igjen vise til at vi hadde et ekspertutvalg før vi gjorde de endringene vi gjorde i IA-avtalen. Der var det også tung representasjon fra Frischsenteret som nettopp mente at dette var veien å gå. Så registrerer jeg at det alltid kan være uenighet knyttet til hva som er de riktige virkemidlene med hensyn til et så komplekst og vanskelig tema. Den debatten skal vi alltid ta. Men jeg tror det er veldig viktig at vi nå samler oss i hvert fall for et år av gangen – for å si det på den måten. Det er et halvt år siden vi faktisk vedtok disse reglene. Vi må samle oss om dem, se på effekten av dem, før vi på en måte begynner å snakke om at vi skal endre disse reglene. Da tror jeg vi skaper null forutsigbarhet og null støtte rundt selve avtalen, som vi er helt avhengig av å ha. Så registrerer jeg at opposisjonen med jevne mellomrom kommer tilbake til arbeidsgiverbetalingen og IKT-systemet. Ja, det er helt riktig – jeg har sagt det her – at vi den gangen hadde valget mellom å lage et arbeidsgiverfinansiert system, som man kunne diskutere innretningen på – innretningen burde etter statens syn vært bedre – og å gjøre noe som ganske sikkert ville skapt store problemer for Nav. Da valgte jeg, og det mener jeg er riktig, å sørge for at Nav ikke fikk utfordringen med en omlegging av finansieringsordningen, som vi ikke visste nok om effekten av. Men jeg visste veldig godt effekten av å legge den byrden på Nav. Nå er vi i gang. Det er bl.a. bevilget 220 mill. kr bl.a. i 2012 til IKT-modernisering av Nav over en seksårsperiode. Det første vi vil ta fatt i, er IKT-systemet, nettopp for å få denne uførereformen på plass til 2015. Så til byråkratisering: Skal man ha tidlig oppfølging, må noen innkalles til tidlig oppfølging, så enkelt er det, men mer byråkratisk er det ikke. Jeg registrerer at arbeidsgiver og leger ikke liker å bli fortalt at disse tingene skal gjøres, men hvis vi står sammen og jobber aktivt med dette, tror jeg ikke vi kan kalle dette unødvendig byråkrati. Det unødvendige byråkratiet skal vi bli kvitt. Når det gjelder legene, har jeg ikke skuslet bort noe tillit. Jeg er nå i gang med å jobbe med legene for å gå gjennom denne ulikheten når det gjelder sykmeldingspraksis, for den må vi gjøre noe med.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
La meg bare understreke at sammenligningen med EU – og det er for så vidt også interpellanten inne på – ikke alltid blir helt god, for de driver i en helt annen liga enn oss. De driver med seniorpolitikk fra 55 år, og de jobber for å øke yrkesdeltakelsen fra 55 år og oppover. Vi er et helt annet sted. Noe av bakgrunnen i EU er også at de har hatt en solidaritetspolitikk, hvor eldre har trukket seg tilbake fra arbeidslivet for at yngre skal få plass i arbeidslivet. Vi har ikke trengt det, vi har klart å holde både unge og gamle i arbeidslivet, og det skal vi være veldig stolt av. Når det er sagt, er jeg helt enig i at aldersgrenser har betydning. Jeg tror ikke vi skal overvurdere betydningen, for de aller fleste går faktisk av før de når aldersgrensetaket, bortsett fra når det gjelder særaldersgrenser, som jeg skal komme tilbake til. Det viktigste vi kan gjøre, er systematisk å jobbe for at man står lenger i arbeid. Det er langt fram til at vi når taket for de fleste som går av. Men jeg er enig med representanten i at det taket sender noen signaler. Derfor er jeg opptatt av å jobbe med det. Jeg tror – og hører – at vi langt på vei har veldig mange av de samme vurderingene av situasjonen, at det er ingen enkle svar. Ta f.eks. 70-årsgrensen i folketrygden: Mye kan tale for at den bør oppheves, veldig mye kan, etter mitt syn, tale for at den ikke bør det. Dette handler også om å kunne gå av med verdighet. Det handler om å vite at når du er 70 år, må du ikke vente på at noen eventuelt ber deg om å gå av eller ikke, da er det en regel. Det er veldig vanskelige problemstillinger. Jeg tror noe av det viktigste framover blir å følge med på hvordan pensjonsreformen virker i forhold til fleksibiliteten fra 62 år. Jeg tror noe av det viktigste for å få utnyttet eldre som arbeidskraft, er å følge med på den fleksibiliteten som veldig mange ønsker når de blir eldre. Det å få økt deltakelsen fra 65 til 67 år for de fleste arbeidstakere i Norge, ved at man kan delta på noe mer fleksible vilkår, tror jeg virkelig er veien å gå og et veldig spennende scenario, som jeg vet at også Senter for seniorpolitikk tenker på og ser på. Så ble jeg utfordret på at jeg ikke har nok fart når det gjelder særaldersgrenser. Jeg er også opptatt av at vi skal bevege oss rimelig raskt her, men det er veldig viktig å se at dette henger litt sammen, og at det å få en god dialog med partene når det gjelder særaldersgrenser, krever en forståelse av helheten i den problematikken som dreier seg om opptjente pensjonsrettigheter. Jeg tror at vi helst nå skal starte med de bedriftsinterne aldersgrensene. Men jeg kommer tilbake til Stortinget – og det har jeg vært helt tydelig på – med en samlet sak om hvordan vi skal gripe dette an.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
Igjen – takk for en viktig interpellasjon. Her har det vært mange diskusjoner om hvor unge vi egentlig er. Mine venninner og jeg pleier alltid å si at vi er jo mye yngre enn våre mødre var. Jeg er ikke sikker på om døtrene våre mener helt det samme – det har litt å gjøre med hvordan man ser på det. Vi vet i hvert fall at befolkningen blir eldre, og derfor er dette et veldig viktig tema. Jeg forstår at det er en utålmodighet knyttet til disse problemstillingene. Jeg understreker igjen at det er veldig ulike problemstillinger vi snakker om, og at vi må ha med oss utgangspunktet: at vi har en veldig høy yrkesdeltakelse blant eldre i Norge, at det gjør at det er vanskeligere, og at det i det store og hele ikke er taket i folketrygden som er utfordringen. Men jeg hører veldig tydelig en stor bekymring, som jeg for så vidt deler og er opptatt av, knyttet til særaldersgrensene. Det jeg ikke kan dele helt, er et inntrykk av at her har regjeringen sittet og sovet jevnt og trutt i seks år. Man har altså fått en pensjonsreform som trådte i kraft for ikke veldig lenge siden, etterfulgt av en helt nødvendig uførereform og alderspensjon til uføre som vi vedtok før jul. Dette er et stort arbeid. Det er veldig naturlig at disse tingene må på plass før man forholder seg til særaldersgrensene, som jeg tydelig har sagt at jeg vil komme tilbake til i Stortinget, i egnet form – hvordan vi følger opp den delen. Det dreier seg om mye mer, og det vet representantene. Vi er enige om at det er mye mer enn bare å endre på regelverket. Så mener jeg at det er en vesensforskjell mellom Gjensidigedom-problematikken og folketrygdproblematikken. Jeg ser veldig tydelig at det at man internt i bedriften – og jeg tror jusen er rimelig grei her – kan gjøre slike endringer, for veldig mange oppleves å være i strid med intensjonene. Men Banklovkommisjonen er viktig, for det handler om å ha et pensjonssystem som kan brukes i en fleksibel ordning i privat sektor. 70-årsgrensen skal vi sikkert få rikelig anledning til å diskutere. Der tror jeg det er veldig ulike meninger på tvers av partier og på tvers av alder – det er egentlig en morsom debatt. Det jeg personlig er veldig opptatt av, er at alle eldre skal kunne gå av med æren i behold. Det gjør at jeg mener at det å oppheve 70-årsgrensen kan ha noen sider som vi må se veldig nøye på.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-01-30:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det var et godt og gjennomarbeidet svar, og jeg opplevde at hun på nesten alle områder bekreftet mange av de forhold som jeg selv tok opp fra denne talerstolen, ikke bare i forhold til den positive utviklingen som tross alt har vært i arbeidslivet, men også de delmålene som vi har i IA-avtalen. Det er mange hensyn å ta i spørsmål om arbeidslivet. Det er ingen avveininger som er enkle – langt derifra. Hensynet til arbeidsgiverne må selvfølgelig veies opp mot hensynet til arbeidstakerne, og hensynet til partene i arbeidslivet må veies opp mot samfunnsøkonomiske hensyn. Hadde jeg hatt alle svarene, hadde jeg i dag kommet med et Dokument 8-forslag, heller enn å be arbeidsministeren redegjøre for spørsmålet i en interpellasjon. Men det jeg fortsatt etterlyser hos statsråden, er nok kanskje en mer offensiv holdning. Vi har vært inne på Senter for seniorpolitikk, og vi har vært inne på at 2012 er året for «aktiv aldring og solidaritet mellom generasjoner», som det heter. Det har Norge sluttet seg til gjennom sitt EØS-medlemskap. Hovedbegrunnelsen for det året og det initiativet som er tatt fra EU, er nettopp den demografiske utviklingen i Europa. Fra 2012 vil andelen yrkesaktive i befolkningen synke, mens andelen over 60 år vil øke med 2 millioner for hvert år for Europa som helhet. EU har definert tre hovedutfordringer, hvorav den første er å styrke yrkesaktiviteten i Europa blant seniorene mellom 55 og 64 år. Selv om vi hørte statsråden fortelle at vi ligger litt bedre an enn de landene vi sammenligner oss med, er det viktig å ha klart for seg at det også her hos oss er en utfordring. Jeg vil også vise til brevet fra statsråden i saken da vi behandlet Dokument 8:142 L for 2009–2010, der statsråden sier – allerede den gangen: «Etter min oppfatning er aldersgrenser i arbeidslivet et sammensatt tema som bør gjennomgås i samråd med partene i arbeidslivet og andre interesseorganisasjoner før det eventuelt gjøres endringer i gjeldende regelverk.» På det grunnlag at statsråden allerede i lang tid altså har ment at dette «bør» gjøres – det er fra debatten vi hadde i 2010 – mener jeg det må være riktig å etterlyse en litt mer offensiv holdning. Det fins mange ting man kan ta tak i for å gi eldre mulighet til å fortsette i arbeidslivet utover vanlig pensjonsalder.
Sylvi Graham (Høyre), 2012-01-30:
Aller først: Tusen takk til stortingsrepresentantene, som har vært med på debatten og på flere måter har utdypet den utålmodigheten jeg selv har satt ord på i dag. Først vil jeg få lov til å si at når statsråden sier at hun vil komme tilbake til Stortinget med egen sak, setter jeg selvfølgelig pris på det – jeg deler de andre representantenes utålmodighet i denne sammenhengen. Banklovkommisjonens innstilling var en ting man skulle vente på. Den tar for seg noen av de relevante problemstillingene rundt eldre i arbeidslivet, men langt fra alle. Det hadde f.eks. vært naturlig å følge opp pensjonsforliket med en gjennomgang av lovverket og tariffavtaler for å identifisere hvilke flaskehalser som finnes i arbeidslivet, og som i praksis forhindrer eldre fra å fortsette i arbeid. Jeg har pekt spesielt på én av disse flaskehalsene i dag, nemlig lovbestemt aldersgrense for visse yrkesgrupper, men det finnes også mange andre. Jeg har min pult full av eksempler på nordmenn som stanger hodet i aldersgrensetaket. Vi husker alle politimannen Finn Abrahamsen, som sa i avisen for noen få år siden at han ville ha sagt ja tvert dersom han hadde fått spørsmål om å stå i jobb utover 60 år. Vi vet at en bedrift som Aker Solutions er et godt eksempel på et selskap som jobber aktivt for å tilrettelegge for medarbeidere som ønsker å jobbe utover ordinær pensjonsalder. Vi er kjent med innbyggerinitiativet i Bærum kommune. Der må en av bygdas fastleger nå forlate avtalen med kommunen, men pasientene ønsker at han skal kunne fortsette, og det ønsker han egentlig også selv. Jeg har også brev fra fysioterapeuter som stanger i akkurat det samme taket. Vi husker også domorganisten i Bergen, Mangersnes, som heller ikke gjerne ville forlate arbeidsplassen sin. Før nyttår ble jeg kontaktet av bl.a. en fortvilet arbeidsgiver i en liten bedrift som hadde en ansatt over 67 år. Da denne ble langtidssykmeldt, betalte folketrygden sykepenger for bare to måneder, mens tariffavtalen sa at han hadde rett til sykepenger i tolv måneder. Bedriften satt derfor igjen med en regning for ti måneder i lønnsutgifter. Konklusjonen fra arbeidsgiveren var at de aldri igjen ville kunne ta sjansen på å ta noen over 67 år inn i bedriften. Da må jeg spørre statsråden: Hvordan stemmer dette overens med målene for pensjonsforliket? Denne saken vi har diskutert, er bare et eksempel på hvordan det er vanskelig for eldre å stå i arbeidslivet så lenge som de ønsker. Det offentlige – stat og kommune – er i alle fall en stor arbeidsgiver og burde gå foran og se på mulighetene til å lempe på noe av dette og brøyte rydning. Jeg siterer statsråd Aasrud fra debatten vi hadde i oktober 2010: «En del arbeidstakere kan(…) oppleve 70-års aldersgrense som diskriminerende, fordi den kan være til hinder for videre deltakelse i arbeidslivet.» (…) Dette ønsker vi ikke.
Trond Helleland (Høyre), 2012-09-28:
På vegne av representantene Per-Willy Amundsen, Bent Høie, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om tillegg i Grunnloven § 49 om grunnlovfesting av lokaldemokratiet.
Trond Helleland (Høyre), 2012-09-28:
På vegne av representantene André Oktay Dahl, Michael Tetzschner, Siri A. Meling og meg selv vil jeg framsette forslag om tiltak for bedre brannvern i boliger.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2012-09-28:
På vegne av representantene Svein Flåtten, Anders B. Werp, Olemic Thommessen og meg selv vil jeg framsette et forslag om endringer i Grunnloven § 107.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-09-28:
På vegne av representantene Else-May Botten, Marianne Aasen og meg selv vil jeg framsette et forslag om endringer i Grunnloven § 93.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-09-28:
På vegne av representantene Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland, Anders Anundsen, Ulf Erik Knudsen og meg sjøl vil jeg fremme et forslag om endringer i Grunnloven § 100 om ytringsfrihet og religion. På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg framsette forslag om endringer i Grunnloven §§ 4 og 16 om forholdet mellom stat og kirke. På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg framsette forslag om endringer i Grunnloven § 7 om odels- og åsetesretten. På vegne av representanten Hallgeir H. Langeland og meg sjøl vil jeg framsette forslag om å legge inn en egen passus i Grunnloven om retten til asyl.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-09-28:
Det har vore ein del kritikk mot forslaget frå SV om republikk, så no har vi forbetra det. No er det håp om republikk i Noreg. På vegner av representantane Truls Wickholm, Eirin Sund, Marianne Marthinsen, Jette F. Christensen, Snorre Serigstad Valen og meg sjølv vil eg setja fram eit forslag om endringar i Grunnlova § 1 om innføring av republikk som styreform i Noreg. På vegner av representantane Akhtar Chaudhry, Marit Nybakk, Jette F. Christensen og meg sjølv vil eg setja fram eit grunnlovsforslag om forbod mot produksjon, introduksjon, utplassering og bruk av atomvåpen i Noreg. På vegner av representanten Rannveig Kvifte Andresen og meg sjølv vil eg setja fram eit forslag om endringar i Grunnlova §§ 2, 4 og 16 om endeleg avskaffing av statskyrkja. På vegner av representantane Jette F. Christensen, Marit Nybakk og meg sjølv vil eg setja fram eit grunnlovsforslag om at Stortinget skal ha kortere ferie – altså skal tre saman tidlegare. På vegner av meg sjølv vil eg setja fram eit grunnlovsforslag om utviding av tidsfristen for å foreslå endringar av Grunnlova. Så er det to grunnlovsforslag, og no er vi så heldige at vi får Grunnlova på bokmål og nynorsk. Eg vil setja fram eit grunnlovsforslag om 16-års stemmerett og eit grunnlovsforslag om meir openheit om norsk deltaking i krig i utlandet. På vegner av representantane Per-Kristian Foss, Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Per Olaf Lundteigen og meg sjølv vil eg setja fram eit forslag om endringar i Grunnlova § 97 om unntak frå tilbakeverkingsforbodet for handlingar som var straffbare etter folkeretten.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-09-28:
På vegner av representantane Snorre Serigstad Valen, Eirin Sund, Truls Wickholm, Marianne Marthinsen, Jette F. Christensen og meg sjølv vil eg setja fram forslag om å greia ut republikk som styreform i Noreg.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2012-09-28:
Det vil være meg en glede på vegne av representantene Gerd Janne Kristoffersen, Steinar Gullvåg og meg sjøl å framsette forslag om endring i Grunnloven § 106 om forvaltning av geistlighetens benefiserte gods – Opplysningsvesenets fond.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-09-28:
På vegne av representantene Line Henriette Hjemdal, Øyvind Håbrekke og meg selv har jeg gleden av å fremme et grunnlovsforslag om ny § 93 eller ny § 95 a om vern av liv fra unnfangelse til naturlig død.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-09-28:
Det er en ære og glede å kunne fremsette et grunnlovsforslag fra Finn-Erik Vinje, Carl I. Hagen, representantene Per-Kristian Foss, Michael Tetzschner og meg selv, vedtatt til fremsettelse av Per-Kristian Foss, Michael Tetzschner og meg selv, om språklig fornyelse av Grunnloven. På vegne av representanten Per-Kristian Foss og meg selv vil jeg fremsette et grunnlovsforslag om en nynorsk versjon av Grunnloven. På vegne av representantene Ulf Erik Knudsen, Øyvind Vaksdal og meg selv vil jeg fremsette et grunnlovsforslag om endringer i Grunnloven § 57 om valgordningen. På vegne av representantene Ulf Erik Knudsen, Øyvind Vaksdal, Ib Thomsen og meg selv vil jeg fremsette et grunnlovsforslag om endring i Grunnloven § 49 om lokalt selvstyre og lokaldemokrati. På vegne av representantene Ulf Erik Knudsen, Øyvind Vaksdal, Torgeir Trældal og meg selv vil jeg fremsette et grunnlovsforslag om opphevelse av Grunnloven § 107. Til sist vil jeg fremsette et grunnlovsforslag fra Aanund Hylland og Finn-Erik Vinje, vedtatt til fremsettelse av meg selv, om endring i Grunnloven § 80 om retting av en språklig feil.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-09-28:
På vegne av representantene Lars Peder Brekk, Dag Ole Teigen, Hallgeir H. Langeland, Per-Kristian Foss, Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Anders Anundsen, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande, Jenny Klinge og meg sjøl vil jeg fremme forslag om ny § 33 i Grunnloven, grunnlovsfesting av Norges Bank. Så vil jeg på vegne av Lars Peder Brekk, Jenny Klinge, Hallgeir H. Langeland, Aksel Hagen og meg sjøl fremme forslag om endring av § 49 og § 75 i Grunnloven, grunnlovsfesting av det kommunale sjølstyret. Videre vil jeg på vegne av representantene Lars Peder Brekk, Jenny Klinge og meg sjøl fremme forslag om endring av § 57 i Grunnloven, at bare norske borgere skal regnes med ved mandatfordelinga. Til slutt vil jeg på vegne av Lars Peder Brekk, Jenny Klinge, Hallgeir H. Langeland, Jette F. Christensen og meg sjøl fremme forslag om ny § 38 i Grunnloven, grunnlovsfesting av kroner og øre som norsk pengeenhet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-09-28:
Under henvisning til grunnlovsforslag nr. 2 for 2011–2012, fra Anne Tingelstad Wøien, Erling Sande, Hallgeir H. Langeland og meg selv, om endring av Grunnloven § 110 b, vern om matjordressursene, fremmes herved det samme forslaget på tidsmessig bokmål og nynorsk, dvs. i moderne språkdrakt.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2012-09-28:
Jeg har gleden av å legge frem grunnlovsforslag fra stortingsrepresentantene Øyvind Vaksdal, Torgeir Trældal og meg selv om endring av Grunnloven § 75, stabile rammebetingelser for næringslivet.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-09-28:
Jeg har den store glede å fremme et grunnlovsforslag på vegne av representantene Martin Kolberg, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland, Per Olaf Lundteigen og meg selv om vedtak av Grunnloven på tidsmessig bokmål og nynorsk. Det er da det forslaget som er basert på Graver-utvalget. Videre vil jeg fremme forslag på vegne av representantene Martin Kolberg, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland, Trine Skei Grande og meg selv om ny § 103, altså rett til å stifte familie mv.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2012-09-28:
På vegne av representantene Dag Terje Andersen, Øyvind Korsberg, Marit Nybakk, Dagfinn Høybråten, Lars Peder Brekk, Trine Skei Grande og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om endring i Grunnloven § 14 med sikte på å utelukke at stortingsrepresentanter kan beskikkes som statssekretærer. Dette forslaget er fremsatt tidligere, men fremmes nå igjen for å få inn forslaget i nye språkversjoner. Så har jeg gleden av å fremsette grunnlovsforslag på vegne av representantene Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Anders Anundsen, Hallgeir H. Langeland, Per Olaf Lundteigen, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande og meg selv, grunnlovsforslag nr. 30, om grunnlovsfesting av sivile og politiske menneskerettigheter. Jeg sier forslag nr. 30 fordi neste forslag er nr. 31. Bak det står de samme forslagsstillerne, men innholdet er litt ulikt. Altså: På vegne av representantene Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland, Per Olaf Lundteigen, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande og meg selv fremmes forslag om grunnlovsfesting av økonomiske, sosiale og kulturelle menneskerettigheter. Så fremmer jeg grunnlovsforslag nr. 32, fra representantene Anders Anundsen, Per Olaf Lundteigen og meg selv om endring av Grunnloven § 93, om rett til liv og forbud mot dødsstraff, tortur og slaveri. Dernest vil jeg fremme grunnlovsforslag på vegne av representantene Anders Anundsen, Per Olaf Lundteigen, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv om ny § 103 i Grunnloven, om rett til å stifte familie mv. Til slutt vil jeg fremme forslag på vegne av representantene Martin Kolberg, Marit Nybakk, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland, Per Olaf Lundteigen og meg selv om endring i Grunnloven § 97, unntak fra tilbakevirkningsforbudet for handlinger som er straffbare etter folkeretten.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2012-09-28:
Eg har gleda av å setje fram grunnlovsforslag frå representantane Martin Kolberg, Marit Nybakk, Hallgeir H. Langeland, Trine Skei Grande og meg sjølv om ny § 93 i Grunnlova, om rett til liv og forbod mot dødsstraff, tortur og slaveri.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-09-28:
På vegne av Carl I. Hagen ønsker jeg å fremsette et grunnlovsforslag om endringer i Grunnloven §§ 70 og 71, om å muliggjøre fritak for å møte på Stortinget.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-09-28:
Jeg foreslår Lars Peder Brekk.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Kristeleg Folkeparti er bekymra for naudnettet, og det går på dei faglege kvalitetane og på korleis naudnettet blir opplevd i dag. Me ser at det ikkje er dekning innanfor heilt sentrale delar av naudnettet. Ja, sjølv inne på naudstasjonar opplever me at naudnettet ikkje har god dekning. Derfor har me sagt at me meiner det er heilt nødvendig med ein gjennomgang. Kristeleg Folkeparti har vore med og støtta opp om naudnettet. Me var sjølve i regjering da naudnettet blei løfta fram. Men det er klart at med dei faglege tilbakemeldingane me har fått nå, er det alvorleg bekymring frå Kristeleg Folkepartis side. Me er derfor med på eit forslag, saman med Høgre, Venstre og Framstegspartiet, for nettopp å ta opp den problemstillinga. Eg har òg lyst til å vise til kva som skjedde i revidert nasjonalbudsjett. Da gjorde regjeringa akkurat det same som Kristeleg Folkeparti gjer nå – betydelege kutt i løyvingane til Naudnett.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Eg vil seie det er heilt riktig – det er eit indignert både Kristeleg Folkeparti og Høgre me opplever på side 92 i budsjettinnstillinga. Det er fordi me opplever at Framstegspartiet går saman med regjeringspartia og viser ei manglande forståing av OPS-prosjekt. Ein kan ha OPS-prosjekt med 100 pst. bompengefinansiering. Ein kan òg ha OPS-prosjekt med 50 pst. bompengefinansiering. OPS-prosjekta i seg sjølve avheng ikkje av kor stor del som er bompengefinansiert. Det er ein eigen metodikk som ein kan bruke på veldig mange måtar, og som me meiner, til liks med Vegdirektoratet, har vore med på å skape ei positiv fornying. Dei bompengeprosjekta me har hatt i Noreg, og dei OPS-prosjekta me har hatt innanfor helsesektoren, viser at dette ikkje nødvendigvis heng saman med finansieringa – metodikken er det som er viktig for Kristeleg Folkeparti.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Eg har lyst til å seie til representanten Langeland at verda ikkje alltid blir sånn som ein forventa. Eg hadde forventa – da SV gjekk inn i regjering, hadde eg trudd – at toga skulle gå fortare i Noreg. Men me vakna altså opp i dag til nyheita om at toga går saktare og at planane er at dei skal gå endå saktare enn stortingsfleirtalet har lagt opp til. Me har sete i ulike regjeringar tidlegare. Me har alltid prioritert verdas fattige. Det ser me òg at den konservative regjeringa i Storbritannia gjer, og me har erfaringar som viser at me kjem til å prioritere det òg, om me får moglegheit til å sitje i regjering. Når det gjeld vårt område – transport – ser eg at det er eit område der me kan få til ei betydeleg fornying. Men me er heilt nøydde til å følgje opp dei opptrappingane som har vore dei siste åra, med løyvingar på dette området. Eg trur at det vil ei ny regjering ha veldig gode moglegheiter til å gjere.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Representanten Halleraker stilte eit spørsmål: Kvar er dokumentasjonen frå regjeringspartia og Framstegspartiet? Representanten Bjørnflaten fekk 1 minutt til nettopp å dokumentere kvar dei har funne denne dokumentasjonen. Det kom ingen svar. Eg ønskjer at representanten Bjørnflaten skal få eit nytt minutt til å leggje fram den dokumentasjonen. Mitt spørsmål er veldig enkelt: Kvar har regjeringspartia dokumentasjon på det som kjem fram i merknaden på side 93, nettopp at Høgre, som det står her, legg opp til at «prosjektene i sin helhet må finansieres av bompenger»? Eg har ikkje sett noko dokumentasjon på at så er tilfellet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Det har vore interessant å følgje jernbanepartiet Framstegspartiet. Dersom me går åtte år tilbake i tid, ser me at Framstegspartiet skreiv i budsjettinnstillinga at dei vurderte å leggje ned jernbanestrekningar, og – seinare – at «jernbanen er lite egnet som en effektiv transportform» i eit land som Noreg. Går me fram til i dag, 2012, skriv Framstegspartiet i innstillinga at dei har «en mer offensiv jernbanesatsing» enn nokon av dei andre partia. Kristeleg Folkeparti har ikkje noko imot omvending,(munterheit i salen) men mitt spørsmål er: Har det skjedd geologiske endringar i Noreg dei siste åtte åra, eller er det så enkelt som at Framstegspartiet tok dundrande feil? (munterheit i salen)
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Eg synest det var oppløftande å høyre representanten Langeland snakke om fornying, og ikkje minst det han sa om fornying av finansieringa av jernbanen. Eg deler analysen. Avinor har fått eit system som gjer at dei kan handtere investeringar på ein god måte. Eg meiner òg at Vegvesenet og Vegdirektoratet på grunn av bompengane har fått ein fleksibilitet, og eg er veldig einig i at nettopp jernbanen no treng den same moglegheita til å tenkje langsiktig og ha ein større fleksibilitet. Sidan vi no er i adventstida, er det slik at representanten Langeland kan love Elisabeth Enger, som òg sit i salen her, at ho no kan opne ei luke i adventskalenderen som gir moglegheit for større fleksibilitet, større langsiktigheit på finansieringa, når vi kjem til regjeringa sitt forslag til NTP seinare i vinter?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Da NTP for 2010–2013 blei vedtatt for tre og eit halvt år sidan, var brukarorganisasjonane veldig fornøgde med dei satsingane me skulle ha på universell utforming. Så ser me fasiten etter tre og eit halvt år. Me er på etterskott på dette området. Eg har òg lyst til å seie at det er eit krevjande område, eit vanskeleg område. Men i høyringane her peikte brukarorganisasjonane på at no treng me ein statusrapport. Kristeleg Folkeparti har derfor fremma eit forslag der vi ber regjeringa å leggje fram ein statusrapport for Stortinget om universell utforming på alle transportområde. Me opplever at me ikkje veit kva statusen er i dag, og me meiner at det er ein dokumentasjon me treng Det er ingen parti som har støtta Kristeleg Folkeparti her. Senterpartiet har jo nettopp vore opptatt av universell utforming. Kva er grunngivinga for at dei ikkje støttar å få ein statusrapport?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Eg vil utfordre samferdselsministeren på noko som statsministeren har sagt. Han sa i denne salen: «Det er jo slik at hvis Norge begynner å lånefinansiere veiprosjekter, har vi innrettet oss veldig dumt. Vårt problem er ikke at vi har for lite penger, …» Og: «Vi behøver ikke å kjøpe veier på avbetaling, vi kan bevilge til dem kontant.» Vi veit at vi har valt – Kristeleg Folkeparti har vore med på det – å ha eit anslag for 2013 når det gjeld bompengar, på opp mot 9,3 mrd. kr, men det er jo, med respekt å melde, bl.a. lånefinansierte prosjekt. Eg har problem med å forstå retorikken til statsministeren når han seier at vi ikkje skal lånefinansiere vegprosjekt, for det er nettopp det vi vel å gjere ved at vi aukar bompengane. Eg støttar det, men eg har problem med at statsministeren ikkje forstår kva han sjølv gjer.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Eg er einig med statsråden i at ein må kjempe for 20 mill. kr. Det kom eg i tankar om då eg såg kven som var president i dag. Eg synest at innstillinga frå i fjor sa noko veldig viktig. Det var eit fleirtal i komiteen som sa at regjeringa må samarbeide med vareeigarar, transportbedrifter, reiarar og hamneorganisasjonar for å få til eit breitt samarbeid om å få meir last over til sjø. Eg har lyst til å seie at tilbakemeldingane frå nettopp skipsfarten er at den dialogen som regjeringa har sett i gang, fungerer veldig godt, og at det er store forventningar til dette. Når det gjeld varestraumsanalysen, har eg desse spørsmåla: Blir det her ei betydeleg kartlegging av potensialet? Kjem føresetnadene som må på plass for å få til ein auke i transporten, fram i analysen? Og vil me nå NTP med det arbeidet?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Det har blitt stilt mange spørsmål knytte til nødnettet. Statsråden svarte godt på fleire av dei, men det er heilt klart at kvaliteten på dette nye nødnettet er heilt avgjerande. Ingelin Killengreen sa bl.a. at ho valde den billigaste løysinga for nasjonal varsling. Det såg me i etterkant at ikkje var heldig. Me bør fokusere på kvaliteten, og det har vore viktig for Kristeleg Folkeparti. Et synest for så vidt at mange av problemstillingane har blitt tatt godt opp av tidlegare replikantar her no. Eg har lyst til å utfordre statsråden på følgjande: Me veit at det er ein del frivillige organisasjonar som deltar aktivt i beredskapsarbeid. Dei er òg avhengige av tilgang til eit godt kommunikasjonsnettverk. Det nye nødnettet er ei utfordring for dei. Er det ei problemstilling som regjeringa no ser på; korleis ein kan inkludere dei frivillige organisasjonane i nødnettet?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-12-06:
Det har vore ein spennande debatt, og det er særleg i nokre ting eg synest me ser ein bevegelse. I innlegget mitt tok eg opp behovet for fornying, og eg opplever at både statsråd Arnstad og representanten Langeland peiker på noko av det same. Og da tenkjer eg på at me har fått ei fornying av Avinor som me er godt fornøgde med. Gjennom bompengebruken har Statens vegvesen og Vegdirektoratet i realiteten fått ein større fleksibilitet. Dei har kunna tenkje prosjekt over lengre tid og fått eit nødvendig handlingsrom. Det som fleire i dag peiker på, er situasjonen for Jernbaneverket. Det gjeld finansiering, og eg meiner òg at det gjeld organisering. Men eg synest det er spennande signal som statsråd Arnstad gir her. Så diskuterer me tre bokstavar: OPS. For meg er det viktig å få fram at OPS er meir enn finansiering. Det er ein tenkjemåte, men det er òg ein tenkjemåte som ein kan få inn via andre verkemiddel. Det viktige for Kristeleg Folkeparti er at me skal få større langsiktigheit i korleis me byggjer prosjekt. Og der er OPS i alle fall eit verkemiddel, som har gjort at me har fått hurtigare bygging, sjølv om resultata viser at me ikkje har fått billigare bygging. Men i dei prosjekta som har vore gjennomførte i Noreg, har me fått ei raskare bygging. Det som eg synest er eit problem når me diskuterer OPS, er at det er veldig spesielt at statsministeren vår svarer tilbake at me ikkje kan kjøpe veg på avbetaling – eit system som me bruker innanfor andre delar av samferdselssektoren. Eg synest ikkje det svaret heng saman med det som regjeringa – med støtte frå Kristeleg Folkeparti – gjer på andre område. Det er eit område eg har sakna i dag, og det er utfordringane rundt våre store byar. Det er ei av dei største utfordringane me har. Me ser at det har skjedd mykje positivt. Oslopakkane har vore positive. Det at me fekk fleire verkemiddel samtidig, både med betre tilkomst, lågare prisar på kollektivtilbod, restriksjonar og bompengar, har gitt resultat. Trondheimspakka – miljøpakka der – er òg ei sak som eg meiner peiker i ei positiv retning, men me må ha langt større ambisjonar for å kunne løyse dei utfordringane me ser der. Så har eg òg tidlegare peikt på at eg er skuffa over at ikkje fleire i denne salen kan bli med på å få ein statusrapport for universell utforming på alle transportområde. Det hadde eg ønskt, det er eit ønske frå brukarorganisasjonane, og eg hadde gjerne sett at Kristeleg Folkeparti ikkje sto aleine her.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Kristelig Folkeparti har mange bekymringer knyttet til Nødnett. De er bekymret for framdriften i prosjektet, for forsinkelser og for budsjettoverskridelser, for å nevne noen. Men allikevel er det det eneste partiet som ikke slutter seg til hele forslaget til bevilgning for 2013. Full utbygging av nødnettet i hele landet er nå i gang, og ifølge framdriftsplanen skal dette arbeidet være ferdig i 2015. I dag er det ingenting som skulle tilsi at man ikke kan oppfylle den framdriftsplanen som foreligger. Det er inngått kontrakt med Motorola, og det er i dag ca. 500 norske arbeidsplasser knyttet til prosjektet. Bekymrer det ikke representanten Hareide at Kristelig Folkepartis forslag i denne saken vil kunne bety et kontraktsbrudd uten grunn, som igjen vil bety økte kostnader – at full utbygging av Nødnett igjen vil bli utsatt, at det vil bli ny usikkerhet om prosjektet og at man kan miste god, norsk fagkompetanse som er knyttet til nødnettet?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Forventningene og ønskene om veiutbygging, rassikring, tunneler, bruer, gang- og sykkelstier, dobbeltspor, flyplasser, havner, farleier osv. er nærmest ubegrenset. Bompenger har dermed oppstått som en supplerende finansieringsform. Mange steder er det et stort lokalt engasjement for å være med på dette, og det gjør det mulig med en forsert utbygging av en rekke prosjekter. Poenget med bompenger er altså ikke å plage bilistene, men å kunne bygge. De fleste bilistene ser fordelene med dette, selv om de kan synes det er litt irriterende og ideelt sett ville ha kjørt gratis. Fjerning av alle bomstasjoner står høyest på Fremskrittspartiets prioriteringsliste i veipolitikken. Førsteprioritet er altså noe som ikke gagner trafikksikkerheten, som ikke bidrar til utvikling av distrikts- og lokalsamfunn, som ikke står øverst på næringslivets ønskeliste, som definitivt ikke kan sies å være ekstra oljepengebruk for investering i framtidig verdiskaping, men som utelukkende gjør at norske bilister kan bruke noen kroner mer på annet privat forbruk, og kanskje irritere seg litt mindre. Det er tydelig at det er der Fremskrittspartiet mener vår største samfunnsutfordring ligger. Dette bildet forsterker seg ytterligere med hensyn til bilistenes privatøkonomi når de skal redusere bensin- og dieselavgiften, engangsavgiften osv. Vi snakker altså om flere titalls milliarder kroner til sammen, og det er penger som skal brukes før vi har bygd en eneste meter med ny vei. Til debatten om byråkrati: Hvis representanten Fredriksen hadde hørt etter da jeg holdt mitt forrige innlegg, ville han ha hørt at jeg sa det var enighet om at forvaltningen skulle være effektiv, ha fokus på gode tjenester og få mest mulig ut av pengene, noe jeg er sikker på at de også gjør. Så snakket jeg om kuttene som Fremskrittspartiet nå vil gjøre i bl.a. Samferdselsdepartementet og i Kystverket. Så drar representanten Fredriksen en sammenligning med offentlig ansatte innenfor sektoren i Norden – at det er så mange færre der. Kanskje Fredriksen da også kan fortelle oss hvor stor bruken er av konsulenter – som er mye dyrere å bruke enn fast ansatte – hvor forskjellig de har organisert det i landene, privatisert, AS-ifisert osv. Til Danmark: Det blir ganske søkt å sammenligne behovet for f.eks. et planregime for samferdsel i Norge med et land som er på størrelse med Finnmark. Representanten Schou likte tydeligvis dårlig at jeg koblet Høyre og Fremskrittspartiet tett til hverandre, og så mente hun at ordet «forlovelse» er et fremmedord for ungdommen. Det er mulig at det er det i hennes miljø, men det er faktisk ganske mange som forlover seg i dag, og jeg tror nok de fleste ungdommer ser den forlovelsen som er på gang mellom Fremskrittspartiet og Høyre. Til representanten Iversen, som forteller oss at regjeringspartiene nå kveler Nord-Norge: Ja, da bør representanten se til Fremskrittspartiet i deres forslag til budsjett. Da kan man begynne å snakke om hvem det i så fall er som vil kvele Nord-Norge.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2012-12-06:
Finansiering av planlagt utbygging av fv. 33 på strekningen Skreifjella–Totenvika i Østre Toten kommune er en viktig sak for Oppland. Veien har stor betydning for industrien, næringslivet og befolkningen i Gjøvik- og Toten-regionen og er den viktigste forbindelse mellom Oslo og Gardermoen for denne delen av fylket. Den fungerer også som avlastningsvei for E6 og rv. 4. Dagens vei er smal og svingete, og på deler av strekningen er anbefalt hastighet nede i 30 km/t. Den har mange avkjørsler og bebyggelse som ligger tett inntil veien med direkte adkomst, og det mangler gang- og sykkelvei. Gjennomsnittlig årsdøgntrafikk i 2011 var på ca. 1 200 kjøretøy og ca. 14 pst. av dette var tungtrafikk. Med en gjennomsnittlig bompengesats på 30 kr per passering er det regnet med at årsdøgntrafikken vil øke til ca.1 490 kjøretøy i 2015. På deler av denne strekningen er det stor fare for ras, og derfor skal Falkentunnelen på 930 meter bygges – i hovedsak med statlige midler. Beboerne langs denne veien kan nå se fram imot bedre forhold for dem som sykler og går, med ny gang- og sykkelvei fra Fjellhaug til Totenvika kirke, en strekning på ca. 5,4 km. Det skal gjennomføres støyskjermingstiltak for om lag 60 boliger, og jeg vil understreke at man tar sikte på å bygge en terrengtilpasset vei formet i forhold til det kulturlandskapet som veien går gjennom. Oppland fylkeskommune og Østre Toten kommune har kommet fram til enighet om et opplegg for delvis bompengefinansiering for utbedring av denne veistrekningen. Av de omliggende kommuner støtter Gjøvik kommune dette. Vestre Toten har tatt saken til etterretning, mens Eidsvoll kommune ikke slutter seg til forslaget. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti mener allikevel at det er tilstrekkelig lokalpolitisk tilslutning til prosjektet, og vil tilrå Stortinget å samtykke i at bompengeselskapet får tillatelse til å ta opp lån og kreve inn bompenger for finansiering av denne utbyggingen, og at Samferdselsdepartementet får fullmakt til å inngå avtale med bompengeselskapet for å fastsette nærmere regler for finansieringsordningen. Fremskrittspartiet støtter ikke dette og har et eget forslag i saken. De har også lagt inn sine faste merknader som de har i denne type saker, og vil sikkert redegjøre for dette. Utbyggingen av fv. 33 mellom Skreifjella og Totenvika betyr tryggere trafikk, mer rassikker vei, økt framkommelighet, mindre støy for beboerne, bedre forhold for myke trafikanter, og det har en positiv effekt på miljøet. Jeg mener at dette er en bra dag for dem som bor i dette området, for næringslivet og for alle som ferdes på denne veien. Jeg legger med dette fram flertallets innstilling i saken.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
På side 92 i innstillingen opplever jeg representanten Hareide som meget indignert når Fremskrittspartiet og regjeringspartiene påpeker at OPS-prosjekter uten noen statlig finansiering ser ut til å innebære at prosjektene i sin helhet må finansieres av bompenger. Det er vanskelig å forstå Hareides indignasjon all den tid han ved enhver anledning i denne sal forsvarer bompengefinansiering og snakker varmt for det. Kan Hareide forklare oss hvor Kristelig Folkeparti henter sin finansiering fra? Vi vet også at Hareide, som Fremskrittspartiet, ønsker å opprette et selskap for veiutbygging. Men hvor er pengene? Skal dette også finansieres av bompenger?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-12-06:
Det enkleste man kan gjøre som politiker, er å fordele ansvaret på en sådan måte at ingen har ansvaret, og det er det denne regjeringen har gjort med hensyn til over 17 000 km med vei. På godt norsk heter det å toe sine hender, men det blir jo ikke noe mer eller bedre vei av den grunn. Det er ingen tvil om at OPS er en meget fornuftig måte å organisere både vei- og baneutbygging på. OPS gir entreprenører bedre forutsetninger for både prosjektering, utbygging og vedlikehold – ikke minst kan større og sammenhengende parseller bidra til lavere kostnader og høyere effektivitet. Men OPS finansierer altså ikke veiutbyggingen. Jeg ser i dag at både Høyre og Kristelig Folkeparti bruser veldig med fjærene, men jeg må si at det er en heller mager hane som bruser. Så til representanten Sønsterud, som ikke klarer å forstå at Fremskrittspartiet og Høyre ønsker å effektivisere innen offentlig sektor; hun skjønner ikke at dette er mulig. Jeg vil da vise til en rapport fra 2011 som viser at Norge har 13 960 ansatte til å forvalte transportinfrastrukturen, Sverige, med dobbelt så mange mennesker og langt mer vei og bane, har 13 200 ansatte, Finland har 4 300 og Danmark har 4 400. Er det vanskelig å forstå at det går an å få på plass en mer effektiv organisering, eller er det slik at man ikke ser skogen for bare trær? Representanten Langeland skjønte ikke hvorfor svensk ungdom tok seg arbeid i Norge. Vel, det gjorde de på 1970-tallet, det gjorde de på 1980-tallet, og det gjorde de på 1990-tallet og på 2000-tallet, under ulike regjeringer og ulike regimer. Det er vel heller slik at Norge har store mengder med olje og gass og har store økonomiske muskler, slik at vi faktisk er i stand til å stå for en progressivitet i vårt samfunn. Sverige har ikke olje og gass. Så vanskelig er det.