Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Så er vi kommet til den siste runden angående vern og utvikling av villaksbestandene og skal nå vedta ferdigstillelsen av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder. Regjeringens framleggelse av proposisjonen like før jul skapte ikke de store medieoppslagene, og det tolker jeg slik at både miljøorganisasjonene og havbruksnæringene er godt fornøyd med innholdet i proposisjonen. Det er heller ikke stor uenighet i komiteen, noe som gjenspeiler seg i innstillingen. Så jeg takker komiteen for et godt samarbeid. Noen partier hadde ønsket en evaluering av den første runden før man gikk på sluttfasen, men signalene fra oppdrettsnæringen gikk ut på det motsatte. De ville bli ferdige med hele prosessen så fort som mulig. Tiden var allerede overmoden, og de ville ha forutsigbarhet i næringen. Norge ender nå opp med 52 laksevassdrag og 29 laksefjorder, noe som er om lag det antallet Villaksutvalget foreslo i sin NOU 1999:9 Til laks åt alle kan ingen gjera? St.prp. nr. 32 for 2006-2007 er en godt utarbeidet proposisjon der flere departement har vært involvert. Etter min mening er den godt balansert mellom miljøtiltak for å ta vare på de mest produktive bestandene av villaks og næringsvirksomhet, og da spesielt oppdrettsnæringen. Vi vet at situasjonen for villaksen er alvorlig i store deler av artens utbredelsesområde, og da er det viktig å sette inn ressurser og virkemidler for å stanse ytterligere tap av stammer. Blant annet skal beskyttelsesregimet sikre villlaksen særlig beskyttelse. Hele komiteen er enig i at det er viktig å ta vare på den atlantiske villaksen, der Norge har et stort internasjonalt ansvar for at vi i framtiden skal kunne drive turistnæringer i distriktene, drive rekreasjonsfiske og ha tilgang til genetisk materiale for oppdrettsnæringen. Fremskrittspartiet og Høyre har skrevet en motmerknad til det at flertallet mener at vernet av de nasjonale laksevassdrag og laksefjorder skal være permanent. Ingen ting varer evig, sier nå jeg. Dersom ny teknologi, ny kunnskap og nye generelle rammebetingelser tilsier endringer i regelverket for forvaltningen av vassdragene og fjordområdene, kan dette tilsi en ny gjennomgang. For øvrig skal hele ordningen evalueres senest i 2017. Mange forhold påvirker villaksens utvikling, og vi er nødt til å foreta noen tiltak. Det er bl.a. tiltak i oppdrettsnæringen, gyrobekjempelse, vassdragstiltak, kalking, forskning og overvåking. Rømning av oppdrettslaks er en av de største truslene for villaksen. Dessverre stiger rømningstallene fra år til år, slik at det nå rømmer like mange laks fra oppdrettsanlegg som det finnes villaks i norske elver. I fjor fikk Fiskeridirektoratet melding om at 790 000 laks og ørret hadde rømt. Her kan det i tillegg finnes store mørketall. Dette er det største miljøproblemet oppdrettsnæringen har, og derfor er det viktig at hele komiteen er klar på at her må det tiltak til både i form av forskning og også i form av å vurdere behov og muligheter knyttet til framtidig teknologi og produksjonsformer. DNA-sporing, som Havforskningsinstituttet har utarbeidet, kan være et gjennomslag for å spore tilbake til rømt oppdrettsfisk. Hittil har dette tiltaket vist gode resultater. Alle vet vi at for å treffe riktige beslutninger er det av avgjørende betydning å få tilgang til relevant kunnskap. Slik er det også i denne saken. Når det gjelder forvaltning av villaksressursene, er det mye kunnskap, men også kunnskapshull, og sjelden er det et entydig fasitsvar. Men alle kan lære, og det er det Kunnskapssenter for Laks og Vannmiljø i Namsos skal bidra med. Stiftelsen har som formål å bidra til økt kunnskap om laksebestandene som grunnlag for bærekraftig forvaltning og næringsmessig utnyttelse. De skal legge fram resultater som er uhildet, der ingen kan trekke deres objektivitet i tvil. Styret er bredt sammensatt av forskere, grunneiere og representanter fra havbruksnæringen i tillegg til de som har laksefiske som næring og hobby. Jeg er stolt over å kunne si at den rød-grønne regjeringen bevilger i dag, i revidert nasjonalbudsjett, 900 000 kr til denne stiftelsen. Dette kommer godt med i utviklingen av senteret. Alle kjenner vi problemene med Gyrodactylus salaris. I tillegg til rømt oppdrettslaks er denne parasitten en av de alvorligste truslene mot villaksen. Den kom til Norge i 1975 fra Sverige i vår myndighetsregi, og har siden vært påvist i hele 46 vassdrag. Etter et omfattende bekjempelsesarbeid er den nå i 20 vassdrag. Ingen regjering før har satset så mye på bekjempelsen av gyro som den sittende regjering. Villaksen skal beskyttes, og vassdragene skal gjøres rene for parasitten. I Steinkjærvassdraget er arbeidet i gang, og det neste store tiltaket er Vefsna i Nordland. Dette har denne regjeringen tatt på alvor, og bevilger i dag i revidert nasjonalbudsjett 20 mill. kr i tillegg til de 31 mill. kr som ble bevilget i budsjettet for i år. Nå skal jobben gjøres. Vefsna med sideelver skal renses slik at villaksen blir reetablert. Store naturopplevelser og næringsutvikling skal bli mulig i framtiden. Selv om Vefsna ble vernet mot vannkraftutbyggingen gjennom Soria Moria-erklæringen, så er ikke benevnelsen «laksevassdrag» noe hinder for vannkraftutbygging. Hele komiteen er fornøyd med at Regjeringen mener kraftutbygging som ikke har nevneverdig betydning for laksen, kan gjennomføres. Faktisk er det slik at enkelte vassdrag er blant de beste laksevassdragene, fordi det ved regulering er mulig å utjevne vannføringen slik at ingen deler av vassdraget blir tørrlagt, selv med lite nedbør. Vi får håpe at klimaforandringene ikke innebærer en tørrlegging av de vernede vassdragene i framtiden. Når det gjelder næringsutvikling i våre 29 laksefjorder, er det litt forskjellige meninger hos partiene i komiteen om hvor strenge reglene for dette skal være. Det er en kjensgjerning at de første laksefjordene ble opprettet kun for å beskytte villaksen mot oppdrett. Dette gjelder ennå, men en vil kunne drive med andre næringsaktiviteter i laksefjorder – samtidig som villaksen beskyttes. Så litt om de enkelte fjordene. Jeg er glad for at flertallet i komiteen er enige om å flytte Førdefjordens «yttergrense(…) tilbake til den tidligere midlertidige sikringssonen». Etter høringer med ulike aktører fra Sogn og Fjordane ble det nødvendig å få flyttet grensen, slik at Flokenes Fiskefarm – som fire familier eier og driver – vil ligge utenfor yttergrensen for laksefjorden og ha utviklingsmuligheter i framtiden, på lik linje med de andre oppdrettsanleggene i fjorden. Dette er god miljø- og distriktspolitikk. (…) I ettertid har komiteen fått en del henvendelser fra oppdrettere i Sandsfjorden. Når det gjelder denne fjorden, kan det se ut som om det gis gale opplysninger i proposisjonen. Dette vil nok statsråden si noe om. Forslag nr. 8 – i tolvte time – fra Fremskrittspartiet, om å flytte grensen i Sandsfjorden, vil de rød-grønne ikke støtte. Dette er en grense som ble foreslått av Direktoratet for naturforvaltning allerede i 2003. Den har aldri vært oppe til diskusjon, heller ikke i høringer. I proposisjonen presiseres det: «Stamfiskproduksjonen i Sandsfjorden skal sikres mulighet til nødvendig utvikling i tråd med endrede nasjonale rammebetingelser for stamfiskanlegg.» Jeg mener derfor at anleggene i Sandsfjorden fortsatt har utviklingsmuligheter. Tanafjorden i Finnmark skal i framtiden være en oppdrettsfri fjord. Det innebærer at Regjeringen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett vil gi Gamvik kommune 5 mill. kr i omstillingsmidler – som kompensasjon. Til slutt: I komiteens tilråding til vedtak står den opprinnelige grensen i Førdefjorden, satt av Regjeringen. Denne grensen utgår, jf. det som er innstilt under V. Fra nå av vil den gjeldende yttergrense for Førdefjorden som laksefjord være lik «den tidligere midlertidige sikringssonen i fjorden».