trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2021-06-11:
Først vil jeg gi en takk til saksordføreren for en god gjennomgang av saken. Gjennomføringen av EUs bankpakke har bl.a. som formål å redusere risikoen for kriser i det finansielle systemet og redusere negative konsekvenser dersom en finansiell krise likevel skulle oppstå. EU-reglene bygger på anbefalinger fra Baselkomiteen for banktilsyn og fra Financial Stability Board. Forarbeidet til proposisjonen er gjort av en arbeidsgruppe som er oppnevnt av Finansdepartementet, og som har vært ledet av Finanstilsynet. Finans Norge og en rekke norske banker har vært referansegruppe for arbeidet. Bankpakken består av endringer i eksisterende kapitalkravs- og krisehåndteringsregelverk som allerede er gjennomført i norsk rett, og innebærer i hovedsak noen justeringer av det eksisterende regelverket. Gjennomføringen av bankpakken krever – som saksordføreren sa – endringer i finansforetaksloven, verdipapirhandelloven og finanstilsynsloven og omfatter lovregler som er basert på forventet EU-rett. Hensikten med å vedta deler av pakken, forordningene, på dette tidspunktet, altså ved forhåndssamtykke og en førtidig gjennomføring av forventede EØS-regler, er at reglene i bankpakken skal kunne tre i kraft i Norge raskest mulig etter ikrafttredelse i EU. Dette er viktig både for finansnæringen og for norske myndigheter. Det er viktig for å sikre likest mulig regler for norske og utenlandske finansforetak. Med en gjennomføring av bankpakken vil såkalte mindre og ikke-komplekse banker – det er jo i realiteten et flertall av norske banker – få lettelser i rapportering og krav til offentliggjøring av informasjon. De vil også kunne forholde seg til en enklere versjon av det nye kravet til stabil finansiering. Samlet kan dette gi lettelser for mange sparebanker. Endringene i krav til myndighetsrapportering og offentliggjøring av informasjon er noe som er viktig også for tilsynsmyndighetene. Den utvidede SMB-rabatten er én av lettelsene som følger av bankpakken og reglene som ble satt i kraft i EU i fjor sommer. Alle SMB-lån omfattes av den utvidede rabatten, mens rabatten nå er noe lavere for lån over 25 mill. kr. Norske banker vil ikke kunne bruke den utvidede SMB-rabatten før EØS-komiteens beslutning er satt i kraft. Derfor er det så viktig for Norge raskt å få satt i kraft endringene i kapitalregelverket i EØS-avtalen. Her er vi altså avhengige av framdriften i de øvrige EØS-/EFTA-statene, så det er viktig og veldig bra at finansministeren er i dialog med de andre EØS-partnerne våre om behovet for en snarlig ikrafttredelse.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2021-06-11:
Formålet med forslagene i denne proposisjonen, altså endringene på verdipapirfondområdet, er å bidra til et velfungerende fondsmarked med sikkerhet for både investorer og markedet, og ikke minst å forenkle og sikre tilgangen til kapital for små og mellomstore bedrifter på tvers av landegrensene i EØS. Verdipapirmarkedet, i dette tilfellet såkalte venturefond og fond for sosialt entreprenørskap, er viktige supplement til ordinære banklån for å sikre næringslivet tilgang til kapital både til oppstartsprosjekter, infrastruktur, forskning og omstillingsprosesser i bedriftene. Det er utarbeidet krav som styrer hvilke typer investeringer som kvalifiserer for å komme inn under de tre ulike typer fond. På veien ut av koronakrisen vil den typen finansieringskilder være et særlig viktig verktøy for å skape flere nye jobber i privat sektor. Forordningene gjennomføres i norsk rett som sådan, altså uten at de er omformulert, men de er tilgjengelige i en offisiell norsk oversettelse. Fordelen med det er at alle som omfattes av forordningene i EØS-området, forholder seg til eksakt samme rettskilde. Når det gjelder pengemarkedsfondforordningene, er formålet å bidra til finansiell stabilitet, altså å unngå at Norge blir en frihavn for etablering av fond som kan utgjøre en risiko for finansmarkedene. Det er ikke ventet, som saksordføreren sa, at de nye reglene vil få særlige konsekvenser for norske pengemarkedsfond. Finanstilsynet vil få flere virkemidler ved overtredelse av lovverket. Hensikten er å øke tilliten generelt til verdipapirfondmarkedet, og et av forslagene er at egnethet og vandel kan kreves dokumentert ved framleggelse av politiattest.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-11:
Bare noen bemerkninger angående det Gjelsvik tar opp, om at tingene bør være gjennom EØS-komiteen før vi implementerer dem: I dette tilfellet er det, som statsråden sa, gjort et grundig forarbeid med det regelverket, og det er vel også rimelig avklart i EU. Det er en av de mange forsinkelsene vi har på implementering. Når det gjelder behandling i EØS-komiteen som krav før vi kan gjøre noe i Stortinget, har Senterpartiet også hatt litt varierende praksis. Vi har nå fått forslag fra regjeringen om å forhåndsakseptere at regjeringen kan slutte seg til elleve av programmene i EU. Noen av dem har Senterpartiet stemt imot, altså stemt for å sende dem tilbake til regjeringen, selv om det ville medført at vi ikke kunne være med fra starten av, og altså mister muligheten til å påvirke den praktiske utformingen av dem. Men når det gjaldt romprogrammet tidligere denne uken, stemte man for etter at forslaget om å sende det tilbake ble nedstemt. Og når det gjaldt Erasmus og Horisont, var det ingen uenighet. Der stemte både Senterpartiet og SV for å gi regjeringen fullmakt. Tidligere har det også vært eksempler på direktiver som ikke har vært i EØS-komiteen som har avfødt lovendringer i Norge. Et eksempel er en lov som trådte i kraft 3. juli i år, da en rekke engangsprodukter i plast ble forbudt å bruke i Norge. Lovendringen skjedde i 2018 og har sitt utspring i et EU-direktiv som ennå ikke er tatt inn i EØS-avtalen. Det er altså ingen ny praksis som her introduseres, selv om det selvsagt må være rimelig avklart hva det er vi skal ta stilling til, slik representanten Gjelsvik pekte på.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-11:
Saken dreier seg om å gjennomføre flere EØS-relevante forordninger på verdipapirfondområdet i norsk rett, styrke Finanstilsynets sanksjons- og reaksjonsmuligheter ved overtredelser av verdipapirfondloven og AIF-loven samt godkjenne at forordningene tas inn i EØS-avtalen. Selv om konsekvensene av disse endringene trolig vil være små i det norske kapitalmarkedet, vil det representere positive tillegg til finansieringsmulighetene for næringslivet, bl.a. for små og mellomstore bedrifter i oppstartsfasen. Jeg minner om det som ble sagt i høringen om finansmarkedsmeldingen, nemlig viktigheten av god tilgang på kapital til næringslivet. Forordningene regulerer tre ulike fondstyper: et venturekapitalfond, et fond for sosialt entreprenørskap og et langsiktig europeisk investeringsfond. Venturekapitalfondet er innrettet for å fremme vekst og nyskaping i små og mellomstore bedrifter, mens fondet for sosialt entreprenørskap skal øke framveksten av foretak med et sosialt formål, altså kapital til virksomheter som skaper målbare og positive sosiale virkninger, og som leverer tjenester og varer som gir et positivt sosialt utbytte og realiserer det sosiale formålet til foretaket. Det langsiktige europeiske investeringsfondet skal investere i prosjekter av mer langsiktig karakter, som infrastruktur og forskning og utvikling. Regelverket setter krav til hvilke investeringer fond kan gjøre for å kunne kalle seg henholdsvis venturefond, sosialt entreprenørfond eller langsiktig investeringsfond. Fond som oppfyller kravene i forordningene grensekryssende i EØS-området etter en notifikasjonsordning, kan markedsføres som slike typer fond. Notifikasjonsordningen er en forenkling sammenlignet med dagens regler om grensekryssende distribusjon av fond. Forordningene gjennomføres i norsk rett ved inkorporasjon, dvs. etter sin ordlyd med tilpasninger som følge av EØS-komiteens beslutning. Flertallet i komiteen støtter dette. I proposisjonen fremmes også forslag til nye regler om Finanstilsynets virkemidler ved overtredelser av verdipapirfondloven og AIF-loven. Mer effektive virkemidler kan styrke etterlevelsen av regelverket og dermed også øke tilliten til verdipapirfondmarkedet generelt. Endringene er i tråd med utviklingen i EØS-retten og med annet regelverk på finansmarkedsområdet. Lovforslaget inneholder også en hjemmel for Finanstilsynet til å innhente eller be om framleggelse av politiattest i forbindelse med kontroll av egnethets- og vandelskrav. Jeg registrerer at Senterpartiet og SV mener måten regelverket implementeres på, er feil, men de foreslår heller ikke alternative måter å gjøre det på. Jeg forutsetter at de selv redegjør for det i debatten.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-11:
Mellom 2003 og 2019 steg boligprisene i Norge med 163 pst. – det dobbelte av lønnsveksten i samme periode. Vi har fått et alvorlig sosialt skille i Norge mellom dem som har råd til egen bolig, og dem som ikke har det. Unge mennesker har i dag mindre mulighet til å komme seg inn på boligmarkedet enn tidligere, med mindre de har foreldre som kan stille opp for dem. Det å ha en fast jobb og en fast inntekt gir heller ikke noen sikkerhet for at en har råd til å kjøpe seg en egen bolig. Eiendom Norges sykepleierindeks viser at i Trondheim har en sykepleier råd til mindre enn hver tredje bolig som legges ut for salg. I Oslo er det verre. Der har en sykepleier kun råd til 2,5 pst. av boligene. Det er ikke tilfeldig hvem som står utenfor boligmarkedet. Det er de som tjener minst, som også har minst. Skillet mellom å eie og leie egen bolig er i ferd med å bli en av de største ulikhetsfaktorene i samfunnet. I stadig større grad ser vi at skattesystemet legger opp til at hus og leilighet blir spekulasjonsobjekter, i stedet for et trygt hjem for folk flest. Det private leiemarkedet gir også utfordringer for mange. Det er både dyrt og preget av midlertidighet. Derfor mener vi i SV at vi bør legge til rette for gode alternativer. Vi må tenke nytt i boligpolitikken. Vi trenger noe i tillegg til det markedsstyrte, private leiemarkedet. Her vil vi i SV ha en satsing på rimelige utleieboliger, som også kan bidra til å sikre et mangfold i de ulike delene av byene. I Trondheim har SV fått gjennomslag for en satsing på en tredje boligsektor. Her vil man få leid ut til dem som ikke kvalifiserer til å leie en kommunal bolig, men som av andre grunner har problemer med å komme inn på det private boligmarkedet. Ved hjelp av en sånn ordning vil vi kunne redusere de sosiale ulikhetene i landet. Det hadde vært å ønske at stortingsflertallet også tok opp denne hansken og sørget for en sånn utvikling i landet som helhet.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-06-11:
Boligprisene drives opp av folks investeringsstrategier heller enn av hva som skal være et godt sted å bo. Det må ikke bli slik at det er mer lønnsomt å investere i bolig enn å jobbe. En bekjent oppsummerte det treffende med at han hadde tjent mer per time han hadde sovet i leiligheten på Grünerløkka, enn han tjente per time på jobb. Nå må vi ta ansvar. Vi har ikke en bærekraftig utvikling av boligpolitikken. Nå er tiden inne for å løfte boligpolitikken som generasjonsansvar og som et nødvendig solidaritetsprosjekt. Det holder ikke at vi hver for oss hjelper våre egne barn. Ikke alle har en foreldrebank som kan stille opp. Derfor fremmet vi i Arbeiderpartiet 30 boligpolitiske forslag i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2021. Vi ønsker en ny, offensiv boligpolitikk. Vi må bygge flere boliger, og vi må utvikle modeller for nye veier inn i boligmarkedet, som f.eks. leie-til-eie. Arbeiderpartiet vil styrke kommuneøkonomien og dermed gi kommunene større muskler til å realisere egen bolig for flere. Dette gir kommunene mulighet til å styrke byggesaksbehandlingen både når det gjelder ressurser og kompetanse, styrke boligkontorene, slik at flere som bor i kommunal bolig, kan få mulighet til å eie egen bolig og mulighet til å prøve ut ulike prosjekter som kan gi nettopp nye veier inn i boligmarkedet. Arbeiderpartiet vil også bruke Husbanken mer aktivt. Vi vil gi flere mulighet til å komme inn i boligmarkedet og motvirke ulikhet i boligmarkedet ved å styrke Husbankens utlånsramme kraftig, ved å etablere prøveordninger for å hjelpe folk inn i boligmarkedet og ved å prioritere midler til utarbeidelse av en metodikk for leie-til-eie. Arbeiderpartiet vil gjøre mer for å støtte kommunene i å styre boligmarkedet og by- og stedsutviklingen lokalt. Da må verktøykassa fram, og vi må aktivt bidra til en plan- og bygningslov som åpner for å gi kommunene rett til å regulere disposisjonsform i boligprosjektene. Områdesatsingen i ulike storbyer i Norge skal bidra til å løfte nærmiljøer og redusere utenforskap, som barnefattigdom og arbeidsledighet innebærer. Et godt samarbeid mellom stat og kommune, der innsatsen for å få flere ut i jobb og gode utdanningsforløp for ungdom og nærmiljøtiltak, må styrkes. Det vil føre til mindre forskjeller og færre utsatte nabolag der dårlige levekår går i arv. Å fornye boligpolitikken er avgjørende for at flere skal kunne eie egen bolig, og for at flere skal kunne bo trygt og forutsigbart.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-06-11:
Vi må legge til rette for nye jobber i nye næringer, slik at flere kan få en trygg jobb å gå til. Derfor bør vårt klare mål være Norge som det beste landet i Europa for å starte og drive bedrift. Nettopp derfor er dette representantforslaget et positivt bidrag for å løfte en viktig debatt om hvordan Norge kan gjøres mer attraktivt for investeringer. La meg trekke fram tre av mange viktige tiltak. Helt siden finanskrisen har det vært utfordringer med å mobilisere nok privat kapital til en del norske vekstbedrifter. Derfor må vi for det første gjøre det mer lønnsomt å investere i norske gründerbedrifter. Regjeringen har innført Kapitalfunn, hvor vanlige folk kan få skattefradrag for investeringer i norske oppstartsselskaper. Det er et viktig verktøy for å gi oppstartsbedrifter bedre tilgang på kapital, og det er en ordning som blir stadig mer brukt. I tillegg til å gjøre det mer lønnsomt å investere i norske bedrifter må vi for det andre gjøre det enklere å utvikle dem. Derfor styrker vi SkatteFUNN, som gjør at bedriftene får igjen noen av kostnadene når de utvikler nye produkter. Det er et effektivt verktøy for omstilling og innovasjon. I tillegg til å gjøre det mer attraktivt å investere i og utvikle norske gründerbedrifter må vi for det tredje gjøre det mer attraktivt å jobbe der. Derfor innførte vi opsjonsskatt, hvor de ansatte kan bli belønnet for innsatsen med eierandeler i selskaper. Derfor styrker vi nå ordningen igjen, slik at den når ut til flere vekstbedrifter, og slik at skattleggingen blir bedre. Det skal bli enklere for gründerbedriftene å konkurrere om de skarpeste hodene i konkurranse med de store, etablerte. Vi skal gjøre det mer attraktivt å investere i, utvikle og jobbe i norske gründer- og vekstbedrifter. Med Høyre i regjering er vi nå i ferd med å ta viktige skritt på veien mot å bli Europas beste land for å starte og drive bedrift.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-06-11:
Da representanten Gjelsvik hadde ordet, kunne jeg nesten ikke tro mine egne ører og hva jeg hørte. Det ble sagt at et nytt flertall vil være mer investeringsvennlig. Vel, jeg tror de fleste jobbskaperne tvert imot vil være enig i at representanten glemte en «u» – at et nytt flertall vil være mer investeringsuvennlig. En kan ikke for alvor si at en rød-grønn miks, med Rødt og MDG på vippen, vil være bedre for å skape flere jobber i norsk næringsliv. Det er et flertall som vi i komiteen ser vil øke skattene med mange titalls milliarder kroner fra et år til et annet. Det er en samling med partier som foreslår høyere skatt på norsk eierskap enn for de utenlandske eierskapene. Og det er en samling med partier som går mot de grepene vi nå tar for å gjøre det mer attraktivt å investere i norske gründerbedrifter, og bl.a. foreslår å skrote hele opsjonsskatten, som gjør det mer attraktivt å jobbe i norske gründerbedrifter. Det bør norsk næringsliv merke seg. Vi har altså et parti i Senterpartiet som vil melde Norge ut av EØS-avtalen, som vil bety dårligere markedsadgang og dårligere eksporttilgang for norsk næringsliv. En kan til og med bli avhengig av et parti som Rødt, som i komiteen ikke engang vil dele målsettingen om å gjøre Norge til Europas beste land for å starte og drive bedrift. Å kalle det et næringsvennlig flertall faller på sin egen urimelighet, og derfor skal i hvert fall jeg jobbe for at det forblir et næringsuvennlig mindretall. For det siste norsk næringsliv trenger nå, er økte skatter og reversering av de grepene vi nå tar nettopp for å få fart ut av koronakrisen og få mer gründerskap i Norge.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Norge trenger flere lønnsomme arbeidsplasser i privat sektor. Vi trenger gründere, vi trenger investorer, og vi trenger folk som er villige til å satse risikokapital. Nettopp derfor fremmer Fremskrittspartiet nå et representantforslag om et investeringsvennlig Norge. Og nettopp derfor følger vi i dag opp med å foreslå en eierbeskatningsreform og enkelte andre grep som kan gjøre Norge til et mer investeringsvennlig land. Det er et problem for Norge at norske bedrifter eid fra utlandet slipper skatt på arbeidende kapital, mens norske arbeidsplasser eid fra Norge må punge ut i dyre dommer. Konsekvensen er at norskeide bedrifter tappes for kapital og taper i konkurransen med utenlandskeide bedrifter, og at norske bedrifter eid fra utlandet kan ha lavere avkastningskrav og utbytte. Det er trist å lese den relativt ferske rapporten fra NHHS Consulting, som slår fast at 63 pst. av personer med stor næringsformue i høy grad vil vurdere utflytting fra Norge hvis Arbeiderpartiet får flertall for økt skatt på arbeidende kapital. Det er også trist å lese at allerede dagens nivå på skatten på arbeidende kapital gjør at mange vurderer å forlate Norge. Dette gjør at norske arbeidsplasser går glipp av kapital som kunne gitt Norge nye og sårt tiltrengte arbeidsplasser. Fremskrittspartiet fremmer i dag derfor et forslag om å få ned summen av formuesskatt, utbytteskatt og selskapsskatt til et konkurransedyktig nivå, slik at Norge kan bli et land som tiltrekker seg investorer i stedet for å skremme dem bort. Dette handler i bunn og grunn om sunn fornuft. Innstillingen i denne saken avdekker nok en gang at venstresiden har skuffende svak økonomiforståelse og ikke engang ser at det er en sammenheng mellom Norges handelsbalanse og at Norge, i motsetning til andre land, har et oljefond. Jeg er likevel i denne saken særlig skuffet over at Senterpartiet ser ut til å støtte en politikk som svekker norske investorer og åpner for at stadig flere norske arbeidsplasser blir solgt ut til USA, Europa og Kina. Det hjelper ikke å stemme for forslaget om et investeringsvennlig Norge uten å støtte de viktige elementene en slik strategi er nødt til å inneholde. I media sier Senterpartiet at de setter norske interesser først, mens de i realiteten ser ut til å omfavne partier som vil kjeppjage norske gründere ut av landet. Vi har nå et budsjettforlik knyttet til revidert nasjonalbudsjett for 2022. I dette forliket har Fremskrittspartiet fått gjennomslag for en viktig merknad om at regjeringen i sitt forslag til statsbudsjett for 2022 skal legge fram en vurdering av om den norske eierbeskatningen er konkurransedyktig med eierbeskatningen i andre OECD-land og de største økonomiene utenfor OECD. Dette er et skritt i riktig retning. Det er et lite skritt, men denne enigheten gjør samtidig at det framstår som pussig at regjeringspartiene ikke kan stemme for forslagene vi fremmer i dag. Jeg vil anta at dette skyldes en glipp fra regjeringspartienes side. Jeg vil til slutt ta opp forslagene Fremskrittspartiet står bak, alene og sammen med Senterpartiet.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Fremskrittspartiet har fremmet noen gode konkrete forslag i denne saken. Det er kjent at Høyre er en av våre gode samarbeidspartnere i hvert fall når det gjelder å ha en mening om formuesskatten. Høyre har også, i hvert fall teoretisk, gått i bresjen for å redusere og fjerne formuesskatten. Mitt spørsmål er ganske enkelt: Hvorfor kan ikke Høyre støtte vårt forslag om formuesskatt i denne saken?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-06-11:
Kraftmarkedet ble deregulert tidlig på 1990-tallet. Det norske kraftmarkedet er tett integrert med det nordiske, og etter hvert har vi også fått en del tilknytning til det europeiske kontinentet. EU har utviklet sine energimarkedspakker, og dette angår den tredje energimarkedspakken, som er tilbake fra 2009, men disse lovvedtakene ble gjennomført i 2015 til 2017. Kraftsystemet er i endring, og det er behov for modernisering av systemdriften. Disse forordningene sikrer framdrift i utredninger og beslutninger som er relevante for Norge, og særlig fordi vi er en del av et nordisk og europeisk marked. Det pågår et tett samarbeid mellom de systemansvarlige, som i Norge er Statnett, og reguleringsmyndighetene om videre utvikling av markedene og driften av det nordiske kraftsystemet, og det er viktig at Norge fortsetter å delta i dette samarbeidet. De aktuelle forordningene er vedtatt i perioden 2015–2017, og det indre markedet i EU baserer seg på et felles regelverk som praktiseres likt av medlemsstatene. En forutsetning for EØS- og EFTA-statenes rettigheter i EUs indre marked er at regelverket som er EØS-relevant, fortløpende tas inn i EØS-avtalen. Det er også behov for å gjøre små tilpasninger i Grunnloven. Med det vil jeg anbefale komiteens tilråding.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-06-11:
I dag vil altså ACER-kameratene Høyre og Arbeiderpartiet med støttepartier sørge for å innlemme fire EU-forordninger i norsk lov, som del av tredje energimarkedspakke. Nok en gang sørger man for uforbeholdent å vedta tettere integrering mot EU fordi man, som man skriver i merknadene, forventer bedre forsyningssikkerhet, bedre integrering av fornybar energi i kraftsystemet, mer velfungerende markeder og effektiv nettvirksomhet. Det kunne ha vært fristende å spørre Arbeiderpartiet om hva som ligger i dette, særlig det siste, og hvorfor det er nødvendig med enda tettere integrering. I praksis har Norge tilpasset seg alle EUs regler allerede. Mener man at nettvirksomheten i dag er ineffektiv? Og hva er det med markedet i dag som ikke er velfungerende nok? Regjeringen skriver at «formålet med forordningene er å legge til rette for mer effektiv krafthandel over landegrensene». Etter Senterpartiets syn er det vanskelig å se formålet med disse forordningene, og nok en gang utsettes Stortinget for en hastebehandling av en sak der det er utfordrende å overskue konsekvensene for det norske kraftmarkedet. Disse fire forordningene utvider også informasjonsplikten til ESA, og de utvider dermed ESAs rett til å bøtelegge utover det som ble vedtatt da Stortinget i 2018 vedtok innføringen av EUs tredje energimarkedspakke, også kalt ACER-saken. Forordningene vi i dag skal vedta, er omfattende og regulerer en lang rekke forhold knyttet til driften av kraftnettet og kraftmarkedets funksjon. I praksis gjør det informasjonsplikten svært omfattende. ESA kan i prinsippet kreve informasjon om de fleste spørsmål av betydning for kraftmarkedet av de fleste aktørene i markedet. Etter Senterpartiets syn er dette ikke tilfredsstillende – det bør vel kanskje heller ikke overraske salen – og det er nok et eksempel på at man svekker det norske selvstyret til fordel for anonyme byråkrater plassert i Brussel, altså vekk fra folkevalgte og vekk fra velgernes mulighet til å stille noen til ansvar. Dessverre er dette typisk for den norske EU-debatten. Vi kommer til å stemme mot, men vi kommer til å støtte Rødts løse forslag.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-06-11:
Jeg har forståelse hvis statsråden ikke kjenner saken like godt som fagstatsråden ville ha gjort, men vi prøver allikevel. Flere høringsinstanser har vært skeptiske til innføringen av disse fire forordningene, bl.a. av frykt for høyere strøm- og kraftpris for industrien. Regjeringen skriver at den ønsker innføring av disse for mer effektiv krafthandel over landegrensene. Er det høyere strøm- og kraftpris som er regjeringens svar på en mer effektiv krafthandel over landegrensene? Eller hva er det med markedet i dag som ikke er velfungerende nok for regjeringen, sånn at man må innføre disse fire forordningene?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-06-11:
Statsråden sa i sitt innlegg at dette ikke reduserer norsk innflytelse over energipolitikken, og at det ikke er en svekkelse av norsk selvstyre i så måte. Statsråden sa også at målet var en harmonisering mot det europeiske markedet, fordi det nordiske var så tett knyttet til det. Er statsråden enig i at disse fire forordningene utvider informasjonsplikten overfor ESA og dermed ESAs rett til å bøtelegge utover det som ble vedtatt da Stortinget i 2018 vedtok innføringen av tredje energimarkedspakke?
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Fremskrittspartiet skal også stemme imot.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-06-11:
Fremskrittspartiet skal stemme imot i denne saken også.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-05-06:
Då vil eg seia litt om Senterpartiets syn. Senterpartiet ville hatt ein større gjennomgang når det fyrst vart sett ned eit utval. Me ville ha sett på statlege leiarløningar i det same utvalet, men vart røysta ned då dette vart sett ned. Mandatet var heller ikkje at ein skulle sjå på nivå for politikarløningane. Så var det ein del som tok opp dette med samla godtgjersle for fylkes- og kommunepolitikarar. Men det er jo denne salen som har vedteke ei kommunelov som seier tydeleg at det er lokalt sjølvstyre til å fastsetja godtgjersle. Difor meiner eg det me gjer her i dag, er ein god ting. Me gjev ei oppfordring til stortingspolitikarar med slike verv – og eg trur det er eit viktig signal i arbeidet som kommunar og fylke gjennom KS skal gjera for å sjå på godtgjersla til politikarane elles. Det har vore ein diskusjon om me skulle seia noko om utviklinga framover, men presidentskapet har valt å ta det prinsipielle her i plassen for å seia eksplisitt kva ein gjer med det som ein fraus for 2020. Men det er ikkje tvil om at for Senterpartiet – og fleire har sagt det same her i dag – er det det me vil gå for: at ein frys for 2020, og så regulerer ein vidare etter dei prinsippa som ligg her. Det kjem me altså tilbake til når godtgjerslekommisjonen er sett ned, og ein får dette tilbake. Lat det vera heilt klart: Me meiner framleis ein må sjå på statlege leiarløner, for det er ikkje naturleg når dei dreg så av garde. Då trur eg ikkje løysinga er som Tetzschner seier, at ein då skal auka stortingsløningane meir. Nei, då må ein sjå på dei løningane, og då må me her prøva å leggja eit prinsipp for godtgjersle til stortingspolitikarar som faktisk skal fylgja folk flest.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-05-06:
Eg ser ikkje den store utfordringa med Senterpartiets syn her. Det er berre ei utdjuping, og det ligg godt innanfor det som presidentskapet i fellesskap har løyst. Me ville ha eit anna mandat for utvalet som har arbeidd, men det har altså fleirtalet stemt ned, og då må me ta utgangspunkt i det utvalet som har arbeidd, innanfor dei rammene dei har hatt. Så merkar eg meg at representanten Tetzschner vil styra godtgjersla i kommune og fylke, men då lyt ein altså gjera endringar i dei lovvedtaka som Stortinget har gjort, der me har slått fast kommunalt sjølvstyre på desse punkta. Innanfor dagens lov ligg det ikkje rom for det. Så kan me godt diskutera kva me vil gjera i framtida.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Jeg stiller meg helt uforstående til at det skal ha vært noe foraktfullt i mitt innlegg, slik representanten Tetzschner antydet. Tvert imot var mitt innlegg preget av noe annet, nemlig et alvor, fordi vi mener det er et alvorlig spørsmål. Dette er et av de spørsmålene som styrer tilliten til politikerne. Som representanten Wold var inne på, har det jo vært en lang historie, heldigvis, med avvikling av ulike særordninger – eller politikerprivilegier, som det vel går an å kalle det. Men det har jo heller ikke vært sånn at prosessene med å avvikle dem har vært helt ukompliserte. Det har vært avhengig av at noen har gått foran, og opp gjennom årene har det veldig ofte vært SVs rolle å gjøre det. Det har ikke alltid vært så veldig populært først, men så har det blitt enighet om det fordi en har sett at ordningene ikke er bærekraftige. Jeg tror det samme gjelder systemet for fastsettelse av godtgjørelse. Dagens system holder ikke mål. Det er også feil å si at i dag diskuterer vi system, prinsipp, og derfor ikke nivå. De tingene henger jo selvfølgelig sammen, og det flertallet gjør her i dag, er å legge fram et system som det er veldig vanskelig å se for seg vil ha noen annen effekt, noe annet resultat, enn at politikernes godtgjørelser fortsetter å utvikle seg på en slik måte at en drar ifra. Så vi diskuterer nivå, og det er derfor SV har lagt fram et forslag til et prinsipp om hvordan vi regulerer nivået. Har vi det, trenger vi heller ikke noe godtgjørelsesutvalg. Da vil det heller ikke være vanskelig for presidentskapet å legge fram forslaget, for da trenger man ikke noe mer enn de oppdaterte og pålitelige tallene som man får fra Statistisk sentralbyrå og Teknisk beregningsutvalg hvert år, og så vil det av de tallene følge hva presidentskapet skal foreslå – et kronetillegg på linje med en gjennomsnittlig lønnstaker og et tak som gjør at en ikke kommer innenfor det som kalles 91-persentilen, altså innenfor de 10 pst. best betalte. En stemmeforklaring til slutt: SV kommer til å stemme for forslagene nr. 7 og 8 fra Rødt, men ikke forslag nr. 6, og det er rett og slett fordi vi mener at den reguleringen av grunnbeløpet vil gjenskape mange av de problemene som vi har i dagens modell, fordi grunnbeløpet reguleres med prosent. Da får vi altså en prosentvis vekst som vil gjøre at Rødts forslag over tid vil føre til en betydelig høyere økning i godtgjørelsen enn det SVs forslag vil gjøre.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-06:
Det er ingen tvil om at lønnskommisjonen har gitt et slags skinn av objektiv faglighet til det at Stortinget hvert år vedtar å øke sin egen lønn. Den fagligheten som man etterlyser, som Arbeiderpartiet må ha en egen kommisjon til for å kunne sitte og vedta lønnen sin i Stortinget etterpå, er ikke verre enn at det er mulig å hente inn bakgrunnsmateriale fra Stortingets utredningsseksjon, fra SSB og Teknisk beregningsutvalg. Det er dette som er den enorme fagligheten som lønnskommisjonen bedriver. Faktum er jo at til syvende og sist er det folk i denne sal som sitter og vedtar sin egen lønnsøkning. La oss ikke late som noe som helst annet enn det. Det er ingen sak for et oppegående presidentskap å innhente disse fakta fra SSB og TBU hvis det er vilje til det. Så lurer jeg på hva Arbeiderpartiet egentlig vil, for lønnsfrysen de snakker om, har de jo pekt på henger sammen med arbeidet i kommisjonen. Nå har vi hatt en kommisjon som har levert sin rapport. I Klassekampen 8. januar ville Arbeiderpartiet «stagge politikerlønna» og «rydde opp i offentlige lønnseliter». Men prinsippene de stiller seg bak i salen i dag, er jo fortsatt vekst i politikerlønningene, for det står i innstillingen. Den fastslår, som Arbeiderpartiet står bak, at stortingslønnen er rimelig «i forhold til det generelle lønsnivået og den generelle lønsutviklinga». Vel, i dag er lønnen altså på 987 997 kr i året. Masud Gharahkhani sa også til Klassekampen: «Om vi skal sikre et samfunn basert på tillit kan det ikke være sånn at vanlige arbeidere sitter med følelsen av at en elite stikker ifra, mens de selv står igjen. Det er det som skjer når lønningene til politikere og topplederne i staten bare fortsetter å øke.» Den naturlige konsekvensen av disse fagre ord i Klassekampen er jo å støtte prinsippforslaget fra Rødt om å få ned disse forskjellene. Det er til slutt bare befriende, vil jeg si, å høre Høyre, fordi de er noe mer rett fram enn Arbeiderpartiet når de forklarer hvorfor det er riktig at vi på Stortinget skal være høyt hevet over vanlige arbeidsfolk som har valgt oss inn på Stortinget, og ha lønninger, altså godtgjørelser, skyhøyt over det folk flest har. Kanskje burde Arbeiderpartiet lære litt mer av Høyres ærlighet. Enten får de skifte standpunkt og støtte Rødt, eller kanskje argumentere mer i tråd med Tetzschner og Schou.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-06:
Senterpartiet ble spurt av VG om de ikke burde gå inn for å stramme inn vår lønn, siden de også er for å fryse lederlønningene i staten. Bjørke svarte at da må man se på alle på en gang: Jeg tror ikke det er bra hvis bare stortingspolitikere blir stående i ro og ikke samfunnet ellers. Vel, mange har jo hatt en stor reallønnsnedgang i år, det har vært et ras i inntektene for hundretusener av mennesker. Det er underlig om Senterpartiets syn er at så lenge de høytlønte fortsatt får mer, må stortingsrepresentanters lønninger også vokse. Det er ellers for så vidt helt naturlig og logisk at Fremskrittspartiet og Høyre i dag går inn for fortsatt vekst i lønningene og er fornøyd med nivået. Det er i tråd med deres øvrige politikk for økte forskjeller – for milliardærer og for dem som har millioner, men ikke for folk flest. Hvis Fremskrittspartiet vil gjøre noe med politikerforakten, ville det vært lurt, tror jeg, å starte med å kutte lønningene framfor å gå inn for fortsatt vekst i disse.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-06:
Bare 5 pst. av trålerflåten og den havgående lineflåtens kvoter ble i 2018 landet fersk. Kystfiskeflåten, alle båtene under 28 meter, leverte 99 pst. av fangsten sin fersk på land samme år. Havet har gjennom alle år sørget for arbeidsplasser og «lys i husan» langs kysten av Norge, men de siste tiårene har skiftende regjeringer dessverre utarmet kysten ved å la trålerne ta over kvotene fra kystfiskeflåten for så å selge fisken direkte ut av landet istedenfor til land. Det nyeste her er at oppdrettsnæringen har begynt med det samme, representert ved slaktebåten «Norwegian Gannet», som tar opp fisk langs kysten på Vestlandet og leverer den ferdig slaktet på land i Danmark. At mindre og mindre fisk landes i Norge, er et ran av fellesskapets ressurser. Fisken må tilbakeføres til fellesskapet, som kan sikre og skape aktivitet langs hele kysten og komme folket til gode, også i framtiden. Rødt vil sikre at fisk landes i Norge og på den måten skape arbeidsplasser i fiskeindustrien langs kysten vår. Når bare 5 pst. av trålerflåten og den havgående lineflåtens kvoter blir landet fersk, mister vi arbeidsplasser. Vi vil ta tilbake noen av de 20 000 arbeidsplassene som norsk fisk i dag skaper i Europa istedenfor på land i Norge. Derfor foreslår vi at det skal innføres en lovhjemlet ordning med kvotetrekk etter modell fra Island, som gjør at de som selger fisken rett ut av landet uten at den bearbeides på land, får en redusert kvote, og at det skal innføres en liknende ordning for oppdrettsfisk. Dette forslaget blir naturligvis bagatellisert av regjeringspartiene. Kanskje ikke så rart – de får jo valgkampstøtte av en av de største eierne bak «Norwegian Gannet», Bård Sekkingstad. Men mer overraskende er kanskje at Arbeiderpartiet ser ut til å sove litt i timen. Nå kan Sekkingstad og de andre eierne utvikle og perfeksjonere modeller for å støvsuge kysten for fisk og arbeidsplasser. Fisken bearbeides på båt, ute av syne, ute av kontroll fra fagforeninger og Arbeidstilsynet. Denne båten representerer en stor trussel mot norske arbeidsplasser og også mot den norske arbeidslivsmodellen, og det bør hele rød-grønn side ta inn over seg, mener Rødt. Vi konstaterer at regjeringspartienes argumentasjon er som snytt ut av nesa på tråler- og lakselobbyen. Ingen overraskelse der, men kanskje mer overraskende er det at Fremskrittspartiet og til dels også Arbeiderpartiet er på samme galeien, men det er ingen skam å snu. Jeg tar med det opp våre forslag i saken.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-06:
Slaktebåten «Norwegian Gannet» får nå hente fisk direkte i merdene på oppdrettsanlegg i Norge og går så rett til Hirtshals. Regjeringen har gitt eierne ti års dispensasjon fra fiskekvalitetsforskriften, og med dette kan båteierne – som også er valgkampbidragsyter til Høyre – utvikle og perfeksjonere modeller for å støvsuge kysten for fisk og arbeidsplasser. Denne båten representerer en trussel mot norske arbeidsplasser og den norske arbeidslivsmodellen. Mener statsråden at den produksjonsfiskregelen som «Norwegian Gannet» har fått unntak fra, er et tilstrekkelig vern mot å rasere fiskeforedlingsindustrien, eller vil han gjøre tiltak for å sikre at norsk fisk ilandføres i Norge på annet vis?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-06:
Det er bra at Arbeiderpartiet støtter forslaget fra SV og Senterpartiet. Det er et skritt i riktig retning etter at de gikk i spissen for – det må sies – å la Kjell Inge Røkke få robbe hele kysten for fisk og slippe til kvotebaronene. Det var Arbeiderpartiets verk – det er alle her i salen sannsynligvis veldig klar over. Men så er det å sove i timen å ikke ville gjøre noe med «Norwegian Gannet». Forslaget ligger der. Det handler om fiskeindustriens framtid. Det er bare å stemme for det hvis Arbeiderpartiet ønsker å våkne på det punktet. Når det så gjelder forslaget, inspirert fra Island, påstås det at det ikke er en sånn ordning der, og at rederiene heller ikke kan pålegges kvotetrekk for fisk som industrien selger uforedlet ut av landet. Men den hjemmelen tilligger den islandske fiskeriministeren som en fullmakt og som et ris bak speilet. Og det har virket! For å unngå å tape kvoter har de islandske rederiene investert i foredlingsvirksomhet. Derfor er det korrekt, som en del bruker som argument mot vårt forslag, at ingen islandske rederier eksporterer ombordfrosset, uforedlet fisk til industrien i Polen og Kina, sånn som det skjer i Norge. Loven har virket. Det er det som er målet med loven, ikke å straffe folk, men å få den til å virke og få ønsket effekt. I tillegg kan det ikke være riktig at administrasjonen av denne typen eksportrestriksjoner skal være så utrolig vanskelig å få til. Fiske er ikke underlagt EØS-avtalen. Dermed kan myndighetene knytte betingelser til tildeling av det den økonomiske verdien som en gratis fiskekvote representerer, f.eks. krav om at de som selger fisk til kjøpere som eksporterer den rundfrosset eller fersk i bulk til utenlandsk industri, får et ekstra kvotetrekk på f.eks. 20 pst. Det blir så en del av den kjøpskontrakten som fiskesalgslagene må inngå og kontrollere. Da må kjøperen, om det er rederiets eget salgsselskap eller en annen kjøper, kunne dokumentere anvendelsen av den kjøpte fangsten før avregning i kvoteregisteret. Det er ikke komplisert. Den typen konkurranseregulerende kontrakter er helt vanlige i næringslivet. For eksempel ser vi at supermarkedkjeder stiller krav til underleverandører om at de ikke produserer det samme produktet til konkurrentene. Det som er kjernen her, er at man har tildelt kvoter, som er en eksklusiv rett til å høste av fellesskapets ressurser – gratis i utgangspunktet. Man kan stille betingelser til bruken av disse kvotene, og det kan ikke rederiene løpe fra.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-05-06:
Jeg er knapt så begeistret som enkelte av dem som støtter innstillingen, har gitt uttrykk for, men mine ankepunkter vil ikke helt følge samme spor som de av de to talerne som grunnleggende sett heller ikke har uttrykt særlig forståelse for at Stortinget, samtidig som det skal reflektere vanlige mennesker og den virkeligheten som omgir oss, heller ikke er en hvilken som helst arbeidsplass. Der kommer mitt ankepunkt inn, fordi jeg synes lønnskommisjonen eller denne rapporten – for øvrig er det en utmerket idé å kalle det godtgjørelsesutvalget fremover – har kommet til at det er noen av de hensyn som den forrige lønnskommisjonen kunne legge vekt på, som de ikke lenger skal legge vekt på. Det gjelder relasjonene til andre lederstillinger i staten. Jeg kan ikke se noe sted at man har reflektert over hva det kan føre til av manglende rekruttering til og konkurranse om vervene til Stortinget. De som er her i dag, kan av forskjellige grunner ha slått seg til ro med den godtgjørelsen som er. Men jeg må allikevel si at den foraktfullheten man omtaler Stortinget og kolleger med i to av innleggene her i dag, vil jeg ta avstand fra. Man har ikke forstått at det også har noe å gjøre med hvilke signalvirkninger det gir om hvordan man anser Stortingets plass i forvaltningen og i styringssystemet. Det er ikke berørt i det hele tatt, og da fratar man også godtgjørelsesutvalget et vurderingskriterium som de tidligere har hatt, slik at man går veldig langt i retning av å si at det bare skal være et prosentpåslag fremover. Men så er det andre problemstillinger som jeg synes man skulle gått nærmere inn på, for jeg kan ikke se at det er noe prinsipp for lønnsfastsettelse til politikere på alle forvaltningsnivåer. At godtgjørelsen skal være god nok, er med respekt å melde ikke noe prinsipp. Det jeg synes man skal gå mer i retning av, er å tenke gjennom: Ønsker vi den fremveksten av en underskog av heltidspolitikere i lokaldemokratiet? Det er et større problem enn hva hver enkelt av dem måtte heve i lønn. Nettopp fordi de da er blitt heltidspolitikere, skal de av en eller annen grunn også «serviceres» av andre heltidsrådgivere som også driver politikk, men uten mandat. Jeg må si at hvis denne kommisjonen virkelig hadde gått iherdig inn og løst oppgaven, hadde de sett på om vi ønsker å ha så mange fulltidsansatte politikere på lavere forvaltningsnivåer som fortrenger vanlige hverdagsmennesker som er fritidspolitikere. Det er et stort demokratisk problem, og det går i siste instans ut over rekrutteringen også til Stortinget.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-05-06:
Jeg synes representanten Bjørkes innlegg var tankevekkende på mange måter, for det viser seg jo at hans gruppe har tenkt noe annerledes. Det er veldig synd at ikke det reflekteres i innstillingen, som da formelt sett er en kvelende enighet, for i det hadde det jo også ligget litt veiledning og kanskje også litt utfordring om å tenke utenom innstillingen, hvis man så at det også har vært andre stemmer. Så er vi nok ikke helt enige om at det store problemet er lønnsutviklingen blant ledere i staten, for når det gjelder å forvalte store organisasjoner og milliarder av skattebetalernes midler, må vi jo også ha kompetent ledelse, og da er man i et annet konkurransemarked, med en flate mot privat næringsliv. Det er også en realitet. Jeg vil gjenta at det man omtaler som prinsipper, er ikke prinsipper i egentlig forstand, når man henger opp som fremtidig prinsipp for godtgjørelse til politikere at den skal være god nok. Ja, i forhold til hva? Da må det også noen andre vurderingskriterier inn. Jeg finner det også underlig at man er så fornøyd med den forrige lønnskommisjonen. Det man har gjort, er å underminere dens resultater fordi man ikke selv har ønsket å følge innstillingen, hvilket var forutsetningen da den ble satt til verden. Så synes jeg man bør gå litt videre og ikke bare si at det er opp til lokalpolitikerne å bestemme sin egen lønn. I våre naboland er det ved lov bestemt hvor store ordførergodtgjørelsene kan være, og det normeres ut fra hvor stor befolkning de har ansvaret for. Det er ingen som klager over at det er noe inngrep i lokalt selvstyre. Det er også en måte å bringe lønnsutviklingen og godtgjørelsesutviklingen under kontroll på. Så er jeg av den oppfatning – og det kan jo kanskje være litt imøtekommende for dem som er redd for at det skal bygge seg opp clustre av innflytelse ved at folk på tvers av forvaltningsnivåer har tillitsverv – at hvis man har flere offentlige ombud og har fått stortingsombudet, må man velge det høyeste ombudet og gi de andre fra seg. Da blir det ledige plasser nedover i systemet – eller bortover i systemet, det er noen av oss som også akter lokaldemokratiet veldig høyt og bruker tid på det. Det hadde kanskje også skaffet litt luft og litt rekruttering, istedenfor at man akkumulerer makten hos noen som har et livsløp som fulltidspolitiker.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-05-06:
Det jeg egentlig tar ordet til, er påstanden om at vi bagatelliserer dette forslaget. Det har vi langt fra gjort. Vi har gått seriøst inn i forslaget. Vi har undersøkt om dette forslaget er gjennomført noe annet sted. Det er det ikke. Vi har undersøkt hvorvidt påstandene i bakgrunnsinformasjonen er riktige, medfører riktighet. Det gjør de ikke. Likevel blir det påstått at vi bagatelliserer. Vi bagatelliserer ikke, vi har tatt dette seriøst, vi har funnet at dette forslaget ikke vil ha den virkningen som man ønsker, fordi baker rettes for smed. Samtidig vil jeg si at dersom det hadde vært vilje til det, for å sitere en representant i salen, kunne man sjekket disse faktaene. Det er tilgjengelig informasjon. Det er ganske lett tilgjengelig informasjon om dette. Men det har man valgt å ikke gjøre. Isteden har man valgt å gjenta noen av disse åpenbart uriktige påstandene fra talerstolen her, i tillegg til ganske mange påstander om sine kolleger. I den forbindelse vil jeg si at da får man etter hvert begynne å vise hvilke fisk som er overført til trålerne fra kystfiskeriene. Man må da vise landingene, som ikke går ned, de går opp. Dette trenger vi etter hvert å få ryddet i, for det er ikke riktig i en debatt at det fra denne talerstolen stadig kommer påstander som ikke medfører riktighet. Det er en bekymring. Det er en bekymring vi bør ha alle sammen. Det som kommer fra denne talerstolen, bør være, i hvert fall der det er mulig, relativt greit faktasjekket. Så er det noen som har påstått at det å faktasjekke er en forflatning av debatten, men jeg tenker at i dette tilfellet kan det være en fordel. Det foregår ingen bagatellisering, dette tas høyst seriøst. Men dette er et dårlig forslag.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Intensjonene om å sikre mer bearbeiding tror jeg vi alle deler, og det er ikke minst veldig viktig for Arbeiderpartiet. Men vi kan uansett ikke støtte dette forslaget, og den begrunnelsen vi har gitt i våre merknader, vil jeg si er god. For litt over et år siden kom Riksrevisjonen med veldig alvorlig kritikk, og et av kritikkpunktene handler om konsekvensutredning av det vi vedtar her. Det å komme med en politikk som er stykkevis og delt, gir ikke forutsigbarhet og trygghet til denne næringen. Det er ikke det denne næringen trenger mer av. Derfor kan vi heller ikke støtte denne typen forslag. Arbeiderpartiet har jo opptil flere ganger tatt til orde for en oppdatert kvotemelding. Det mener vi fremdeles at trengs. Det trengs for å sikre trygge og sterke fiskerisamfunn langs hele kysten. Det trengs for å sikre forutsigbarhet til næringen med hensyn til rammebetingelser. Når det gjelder oppdrett, ønsker vi å sikre en bærekraftig vekst som gir lokale ringvirkninger, arbeidsplasser og aktivitet langs hele kysten. Nå er det et arbeid med en strategi på det området. Arbeiderpartiet skulle gjerne sett at den strategien kom til Stortinget, men de punktene jeg nettopp har nevnt, kommer til å bli viktige punkter enten den kommer hit eller ikke. Det er vårt ansvar å følge opp det vi har sagt. Også opposisjonen har samlet sett vært veldig opptatt av Riksrevisjonens rapport, og da må vi leve opp til det selv. Vi kan ikke drive og fremme forslag som skaper mer usikkerhet, og komme med forslag vi ikke vet konsekvensene av. Arbeiderpartiet ønsker å være det vi er kjent for, nemlig ansvarlig og til å stole på. En ny kvotemelding må bidra til å samle kysten, ikke fortsette å splitte den. En ny kvotemelding må handle om å avklare helt sentrale rammebetingelser – for å gi fiskerne svar, for å sikre forutsigbarhet for næringen og for å sikre at vi kan bygge kystsamfunn. Bærekraft må også være en viktig del av det. Det var det ikke i den meldingen vi har behandlet. Arbeiderpartiet støtter det forslaget som ligger på bordet fra Senterpartiet og SV. Jeg mener at det også ivaretar det jeg nå har sagt.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Det er mange gode ord om å sikre bearbeiding. Men som vi har diskutert tidligere, er det tiltakene for å få det til som er viktige. I forrige diskusjon i denne salen om fiskeripolitikk uttrykte fiskeriministeren begeistring for Arbeiderpartiets nye program. Der er det bl.a. et forslag om at man ønsker å gjeninnføre kravet om lærlinger, videreforedling og forskning og utvikling for de største aktørene innenfor havbruk. Er det et forslag som ministeren kunne tenke seg å støtte?