Abid Raja (Venstre), 2015-05-28:
Situasjonen i Midtøsten har vært preget av vond død, uskyldige sivile på begge sider og kaos og konflikt i fryktelig mange år. Det er en ytterst krevende situasjon – en helt uholdbar situasjon. Situasjonen i Syria har ikke akkurat gjort nabolandene tryggere og har gjort situasjonen i Midtøsten ekstra krevende. Her er det et skrikende behov for fredelig utvikling, en rask fredelig utvikling, og behovet for å nærme seg dette har blitt større enn noen gang. Det må skapes en dynamikk, en utvikling i retning av en tostatsløsning. Statsminister Netanyahu vant valget på at han ville ha én stat, og rett etter valget snakket han om en tostatsløsning. Knesset består av 120 representanter, hvor et stort flertall, rundt 80, ikke ønsker forhandlinger, mens et stort mindretall, på 40, mener at en palestinsk stat vil være en fordel både for israelere og palestinere. Denne delen av medlemmene i Knesset er svært opptatt av et internasjonalt engasjement for å finne en løsning, og her må også Norge ta sin del. Med den israelske regjeringens velsignelse fortsetter allikevel bosetting på okkupert område, og denne prosessen kan ikke fortsette. Internasjonalt har 133 av FNs 193 land anerkjent Palestina som egen stat. Det er et sterkt signal. I Norge er de fleste enige om at en tostatsløsning er et mål. Det har man vært enige om lenge. Resultatet lar imidlertid vente på seg. Vi ser også at i Israel ser mange på anerkjennelse av Palestina som en viktig vei å gå for at forhandlingene skal komme på sporet igjen. Vi er alle kjent med et opprop som har blitt sendt til oss, signert av mange prominente mennesker på israelsk side. For Venstre er det viktig at forhandlingene kommer i gang igjen, og at fred kan oppnås. Da ser vi at å anerkjenne Palestina kan være det som skal til for at disse forhandlingene faktisk kommer videre. Det er viktig å la ord og handling henge sammen. Da oljefondet gikk ut av Elbit, ble det lagt merke til. Dette er en måte å sette handling bak kravene på. Hvor landet skal være, og hvordan vi skal finne en levedyktig løsning, henger sammen. Slik situasjonen er på Vestbredden i dag, snakker stadig flere om et apartheidregime, et land hvor mange mangler grunnleggende rettigheter. Uansett hvilke begrep man bruker om situasjonen, er det åpenbart at det mangler en levedyktig løsning. Utvidelsen av bosettingene på israelsk side og bruk av vold og terror på begge sider som politiske virkemidler undergraver respekten for internasjonal rett, og det virker hemmende på fredsprosessen. Vi må videre. I det ligger det også at grensene for Palestina må tegnes, og de må respekteres. Hva gjelder regjeringer, har flere parlamenter i andre land i senere tid uttrykt støtte. Vi her på Stortinget kan gi uttrykk for hva dette parlamentet mener, men det er regjeringen som anerkjenner. Venstre vil at dagens regjering skal ta et slikt initiativ, og regjeringen kan føle seg trygg på Venstres støtte til et slikt initiativ. Partene må også tilbake til forhandlingsbordet. Venstre vil ikke kreve at det skal foreligge et omforent forhandlingsresultat før anerkjennelse av Palestina, men har et krav om at man faktisk starter forhandlinger. Om storting og regjering vil ha norsk anerkjennelse av en palestinsk stat, er det ikke ensbetydende med at det faktisk etableres en stat. Men det kan bety en dynamikk som gjør at man kommer videre i en avgjørende viktig fredsprosess, som i dag ikke er noen prosess. Derfor mener Venstre at den norske regjeringen bør bidra til at partene setter seg ned ved forhandlingsbordet igjen, og anerkjenner Palestina som en egen stat.