Thorhild Widvey (Høyre), 2014-02-25:
Takk for den viktige og nyttige påminnelsen denne interpellasjonen representerer – viktig fordi språket utvilsomt er vårt fremste kulturuttrykk og identitetsmerke, og nyttig fordi det er lett å overse språkpolitiske hensyn når vi behandler saker som primært dreier seg om noe annet enn språk. Slik jeg forstår det, var det nemlig et hovedpoeng i den nevnte meldingen at språkpolitikk må handle om språk og språkbruk innenfor alle samfunnssektorer. Dette utvider perspektivet sammenliknet med tradisjonell språkpolitikk, som i stor grad var en strid om rettskriving og om forholdet mellom målformene. Jeg har i den sammenheng merket meg at meldingen bl.a. satte et definitivt punktum for den gamle samnorskpolitikken. I et samfunn som stadig mer omfattes av globaliseringens virkninger, må norsk språks samlede rammebetingelser og utviklingsmuligheter være det viktigste språkpolitiske tema. Her er norsk språks stilling i forhold til engelsk det sentrale spørsmålet. Det overordnede målet som Stortinget sluttet seg til i 2009, var å sikre at norsk skal bestå som et fullverdig, samfunnsbærende språk i Norge. Det forutsetter at man på alle samfunnsområder tar språkpolitiske hensyn i betraktning når man utformer og gjennomfører sektorpolitiske tiltak. I praksis er dette krevende, for alle vil vi naturlig nok ha mesteparten av oppmerksomheten festet på egne kjerneoppgaver. I dette perspektivet har Språkrådet en viktig rolle å spille. En hovedoppgave for Språkrådet er å analysere språkpolitiske virkninger av tiltak på ulike samfunnsområder, og gjennom det bidra til større språkpolitisk bevissthet. I den sammenhengen har Språkrådet fått utvidet sitt arbeidsfelt, og skal bl.a. ivareta funksjonen som nasjonalt samordningsorgan for utvikling av norsk fagterminologi. Språkrådet har også fått i oppgave å arbeide med norsk tegnspråk og minoritetsspråk, og er nettopp omorganisert internt. Vår vurdering er at Språkrådet nå trenger arbeidsro slik at dette kan gå seg til. Jeg er imidlertid åpen for at det kan være hensiktsmessig å gjennomføre en evaluering senere i perioden. Utvidelsen av Språkrådets arbeidsområde er uttrykk for at språkpolitikken nå har et mer helhetlig perspektiv enn tidligere. Språkrådet har imidlertid begrensede virkemidler, og det fins også mange andre viktige språkpolitiske aktører, både organisasjoner og institusjoner. Regjeringen vil bidra til at alle disse får gode arbeidsbetingelser. Dette er viktig for å opprettholde en levende språkpolitisk debatt. Også andre statsråder enn kulturministeren forvalter saksområder som er viktige bestanddeler i en helhetlig språkpolitikk. Det gjelder selvfølgelig kunnskapsministeren, og også kommunal- og moderniseringsministeren med hans ansvar for samepolitikk og politikken for nasjonale minoriteter. Også i integreringspolitikken er språkspørsmål et viktig tema. Regjeringen vil legge til grunn det utvidede perspektivet på språkpolitikken jeg har referert til ovenfor. Utover dette vil vi følge de hovedlinjene som ble skissert i språkmeldingen, med det forbehold som ligger i de reservasjoner regjeringspartiene og til dels samarbeidspartiene tok under stortingsbehandlingen. Det ligger også enkelte korreksjoner og signaler i regjeringsplattformen. Jeg vil heller ikke føle meg forpliktet til å ta opp igjen hvert enkelt av de mange tiltakspunktene som den forrige regjeringen har unnlatt å følge opp. Noe vi ikke har tatt endelig stilling til, er de lovspørsmål som ble drøftet i meldingen. Det gjaldt bl.a. revisjon av lov om målbruk i offentlige tjenester og utarbeidelse av en allmenn språklov med overordnede bestemmelser om både norsk språk og andre språk i Norge, herunder lovforankring av norsk tegnspråk. Jeg har merket meg at en samlet komité i 2009 uttalte at den mente det var behov for en klar lovforankring av språk i Norge, og at den så fram til resultatet av departementets arbeid med en overordnet språklov. Jeg er også kjent med at representanten Skei Grande etterlyste dette arbeidet i et skriftlig spørsmål til forrige kulturminister i oktober i 2012. Departementet vil nå se på muligheten for å lage en mest mulig helhetlig språklov. I den sammenhengen vil vi også vurdere hvordan vi skal følge opp regjeringsplattformen. I plattformen framgår det at dagens regel om rett til svar i egen målform, skal erstattes av en rett for offentlig ansatte til å bruke sin egen målform. Plattformen understreker samtidig at regjeringen vil støtte opp under begge målformer. En ny regjering må gå igjennom alle lovspørsmålene på selvstendig grunnlag. Det er foreløpig for tidlig å si hvor lang tid vi vil trenge på en slik gjennomgang, men dette er et arbeid vi vil prioritere. Jeg regner også med at det underveis vil være naturlig å konsultere ikke minst samarbeidspartiene i Stortinget. Det språkpolitiske hovedmålet, som jeg tror det er bred enighet om, handler om språkets status og bruk på ulike samfunnsområder. Men en helhetlig språkpolitikk må også dreie seg om å dyrke selve språket, å drive språkrøkt, normering og språklig rådgivning, og å dokumentere språket og språkutviklingen. Her er det mange aktører på ulike plan i samfunnet som har et ansvar og en viktig rolle å spille, men det offentlige må kjenne et særlig ansvar for sin omgang med språket. Offentlig språkbruk må ikke framstå som et skrekkens eksempel, snarere som et eksempel til etterfølgelse. Uklart forvaltningsspråk kan være et velferds- og demokratiproblem. Derfor vil vi fortsette arbeidet for et bedre og mer forståelig offentlig språk. Skolen er selvsagt aller viktigst, for her skal grunnleggende språkferdigheter innøves og gode språkvaner dannes. Plattformen slår fast at regjeringen vil prioritere elevenes lese- og skriveferdigheter gjennom hele skoleløpet. Den varsler også en gjennomgang av hele norskfaget for å styrke det som språkfag og for å gjøre sidemålsundervisningen mer engasjerende for elevene. Regjeringsplattformen slår også fast at evnen til samfunnsdeltakelse er særlig knyttet til gode norskkunnskaper, og at norskopplæring også er en kulturpolitisk målsetting. Store deler av kultur- og mediepolitikken har også stor betydning for å styrke norsk språk, både bokmål og nynorsk. Litteratur- og bibliotekpolitikken utgjør et fundament i språkpolitikken. Innkjøpsordningene under Norsk kulturråd har vært et viktig litteratur- og språkpolitisk virkemiddel. Det er imidlertid viktig at det skjer tilpasninger og justeringer i takt med utviklingen. Jeg er derfor glad for at Kulturrådet har vedtatt at alle litteraturstøtteordningene skal gjennomgås for å innføre endringer før 2015, og at forfattere, oversettere, forlag og bibliotek skal høres i denne prosessen. Jeg forutsetter dessuten at Språkrådet skal høres, slik at vi er sikret at også de rent språkpolitiske sidene av saken blir grundig vurdert. Som formidlere av språklige og litterære uttrykksformer, er bibliotekene viktige virkemidler i en nasjonal språkpolitikk. Her vil jeg bl.a. vise til at regjeringen i budsjettet for 2014 la inn over 12 mill. kr til en satsing på folkebibliotekene som møteplass og debattarena. Fortsatt er trolig NRK en av de viktigste språkoppdragerne i landet. Det er derfor gledelig at NRK nylig har omorganisert sitt interne språkarbeid og både ansatt en språksjef og etablert en ordning med språkkontakter. Det vitner om at NRK er seg sitt språkansvar bevisst. I arbeidet for å forbedre språkbruken og høyne språkbevisstheten er ordbøker og lignende skriftkulturell infrastruktur av stor betydning. Dokumentasjon av den språklige tradisjonen og samtidsspråket i levende bruk har både språkpolitisk og kulturhistorisk verdi. Så langt budsjettrammene tillater det, vil derfor Kulturdepartementet også i årene framover gi finansiell støtte til ordboksarbeid. Ved kommende årsskifte foreligger et komplett ordboksverk i tolv bind, som dokumenterer ordtilfanget i nynorsk skriftspråk og norske dialekter. Vi må forvalte det store arbeidet og de store investeringene som her er gjort, slik at bruksverdien blir optimal. I årene framover vil vi legge større ressurser i arbeidet med et samlet ordboksverk for majoritetsmålformen. Her har vi et godt grunnlag å bygge videre på ved det arbeidet som er nedlagt gjennom Det Norske Akademis Store Ordbok. Avslutningsvis vil jeg erklære meg enig med interpellanten i at språkpolitikk er en særdeles viktig del av kulturpolitikken. Men den skiller seg også vesentlig ut ved at den involverer så mange samfunnssektorer og virksomhetsområder. Kulturdepartementet har et overordnet ansvar for en helhetlig språkpolitikk, og språkpolitiske saker vil komme til behandling i Stortinget i løpet av fireårsperioden. Jeg ser derfor fram til et fruktbart språkpolitisk samarbeid med både samarbeidspartiene spesielt og Stortinget generelt i årene framover.