trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Først til påstanden om at vi sier noe nytt nå i forhold til hva vi sa før valget. Hvis det var tilfellet, måtte vi være det eneste partiet som kom med valgløfter etter valget og ikke før valget, og gjennomfører dem i budsjettforslaget vårt, mens vi altså ikke skulle ha sagt dette før valget. Nå er det ikke slik. Alle de viktige satsingene som ligger i vårt forslag til statsbudsjett, som f.eks. 1 milliard kr ekstra til barnehagene for å få billigere og flere barnehager, sa vi tydelig både i dokumenter til Stortinget i fjor vår og i det vi kalte «verdipapiret», som framhevet våre viktigste saker før valget. Der stod det også at vi skulle redusere egenandeler i helsevesenet og fjerne egenandeler på blå resept for eldre og uføre. Det er forslag som nå følges opp i vårt forslag til statsbudsjett. Tilsvarende stod det i de dokumenter vi lagde før valget, at vi ville ruste opp eldreomsorgen, bruke mer penger på helsevesenet; det følges nå opp. Og vi sa tydelig før valget at vi ville innføre en egen ordning for opprustning av skolebygg med 15 milliarder kr, det følges også nå opp i statsbudsjettet. Så de sakene som nå er framhevet som gode saker i arbeiderpartiregjeringens forslag til statsbudsjett, er saker som vi selvsagt annonserte klart og tydelig også før valget, det inkluderer bl.a. forslaget om ytterligere redusert beskatning av arbeidsinntekter. Så er det jo slik at det er tre år siden Arbeiderpartiet åpnet for mer forpliktende samarbeid med andre partier, også i forhold til regjering og som en del av et regjeringssamarbeid. Det ble ikke noe flertall for det, bl.a. fordi Senterpartiet – og det har jeg respekt for – valgte å stå som en del av sentrumsalternativet. Derfor ble dette avvist. Det er først nå etter valget at et sentrumsparti har vært åpent for et mer forpliktende samarbeid med Arbeiderpartiet, og det bidrar til å endre situasjonen. Så er det bare tiden som kan vise om det er politisk grunnlag for å utvikle et slikt samarbeid.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Jeg skulle veldig gjerne ha lagt fram et statsbudsjettforslag der vi fjernet investeringsavgiften 1. april; det jobbet vi lenge med å forsøke å finne finansiering til. Problemet var at i den avtalen som var inngått, var vi bare enige om hvordan vi skulle bruke mer penger, 5–6 milliarder kr på å fjerne investeringsavgift, det var ingen enighet om hvordan dette skulle finansieres. Og vi kom da til at de mulige finansieringsmåtene – enten ved ikke å gjennomføre reduksjon i skatt på arbeid, som vi også hadde forpliktet oss til, eller ved f.eks. å øke arbeidsgiveravgiften – var for norske bedrifter verre enn å ta reduksjonen av investeringsavgiften over to år, for da har man i år 2002 om lag 15 milliarder kr ekstra til disposisjon, og så har man ytterligere det samme beløpet til disposisjon for 2003. Det er lettere å ta en slik reduksjon over to år enn over ett år, og derfor foreslo vi å fjerne investeringsavgiften 1. oktober. Men vi har sagt tydelig i budsjettdokumentene at hvis man absolutt vil ha den fjernet 1. april, er den beste måten å gjøre det på å øke arbeidsgiveravgiften. Da kan man fjerne investeringsavgiften, men jeg mener at for norske bedrifter er det en dårlig løsning. Men Regjeringen kan selvsagt foreslå det, eller Regjeringen kan foreslå andre måter å finansiere en fjerning av investeringsavgiften på fra 1. april. Vi mener at det beste for norske bedrifter er at den fjernes 1. oktober. Da blir den fjernet, da må man i tilfelle gjeninnføre den, og man kan ta finansieringen over to år med det økte handlingsrom som ligger i økonomien ved å ta det over to år istedenfor over ett år. Når det så gjelder skatt, er det det å si at ser man på de laveste inntektsgruppene, er det lettelser for absolutt alle grupper når man ser skatt og avgift under ett. Når det er noen bare på skatt som kommer dårligere ut, skyldes det ikke økt skatt på lave inntekter, men det skyldes bl.a. nullskattytere som må betale for firmabilbeskatning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Jeg forstår i og for seg svært godt at spørsmålet om investeringsavgift blir tatt opp, og jeg gjentar at jeg veldig gjerne skulle ha greid å fjerne den 1. april. Jeg gjentar også at det er fullt mulig å fjerne den 1. april, men jeg mener at kostnadene ved det, ikke minst for norske bedrifter, er større enn å vente med å fjerne den til 1. oktober. Vi har redegjort for at det er mulig å fjerne den 1. april, men da ser ikke vi noen bedre måte å finansiere det på enn å øke arbeidsgiveravgiften. Det mener vi samlet sett er dårligere enn å ta det over to år – å fjerne den 1. oktober, og så gjennomføre fjerningen over to år i stedet for over ett år. Hvis Senterpartiet er enig med regjeringspartiene i at det er bedre å fjerne den 1. april og så heller finne 3 milliarder kr på en annen måte, er det flertall for det i Stortinget, men det er altså ikke vår anbefaling. Problemet er at man inngår avtaler der man bare er enig om å øke utgifter for å redusere en investeringsavgift og ikke er enige om inndekningen. Men loven om investeringsavgift er opphevet, og Arbeiderpartiet har stemt for det. Så vi har stått ved vår del av avtalen ved å oppheve den loven. Det eneste som nå justeres, er tidspunktet for opphevelsen, fra 1. april til 1. oktober, og det gjør at jeg mener at vi står ved hovedintensjonen i avtalen, nemlig å oppheve loven om investeringsavgift. Vi har stemt for at loven oppheves, det er iverksettelsestidspunktet som forskyves seks måneder. Jeg skulle helst ha unngått det, men mener at kostnadene ved det er for store, ikke minst for norske bedrifter. Og jeg gjentar at det er først når vi ser budsjettforslaget fra Bondevik-regjeringen, at vi vet hva vi faktisk forholder oss til. Jeg advarte jo mot at man vedtok en forsvarsstruktur i år som vi ikke var i stand til å finansiere. Det er bedre å vedta en forsvarsstruktur på 28 milliarder kr og komme med 28 milliarder kr enn å gjøre som flertallet gjorde, nemlig å vedta 31 milliarder kr og komme med 28 milliarder kr. Regjeringen mangler 3 milliarder kr og har sagt i regjeringserklæringen at man skal finne dette. Jeg sier: Lykke til!
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
I arbeiderpartiregjeringens forslag til statsbudsjett har vi funnet rom for økt satsing på skolen, mer til helsevesenet, mer til eldreomsorgen og mer til andre viktige formål. Det er også blitt økninger til Forsvaret, når vi ser på hva Forsvaret skal bruke i Norge – faktisk den sterkeste økningen på mange år. Og det har blitt en sterk økning til samferdselsformål. Jeg merker meg at Høyre for det første sier de skal støtte arbeiderpartiregjeringen når det gjelder satsing på eldreomsorg, helse og utdanning, og i tillegg ønsker de enda mer til veier, forsvar og forskning enn den opptrappingen arbeiderpartiregjeringen la opp til. Og på mange andre områder har Høyre både før og etter valget lovet svært mye til store velgergrupper. Jeg drev valgkamp på flere steder hvor man var opptatt av samferdsel, og Høyre hadde stort sett lovet en ekstra vei eller tunnel overalt hvor jeg kom. Og jeg var på steder hvor man var opptatt av Forsvaret, og hvor man var glad for at Høyre hadde fått vedtatt et forsvar som krevde om lag 3 milliarder ekstra pr. år. Det jeg da ser fram til å få vite, er: Hvor skal pengene hentes fra? Jeg ber ikke representanten Oddvard Nilsen om å komme med et alternativt statsbudsjett i sin svarreplikk på to minutter, men når vi snakker om et behov for å flytte på et stort antall milliarder kroner for å være i nærheten av å innfri det Høyre lovet når det gjelder lavere skatt, for å være i nærheten av å innfri det Regjeringen samlet har lovet når det gjelder økt innsats for Forsvaret, og å være i nærheten av det man har forespeilet velgere land og strand rundt når det gjelder samferdsel, så kunne det vært greit om representanten Oddvard Nilsen i hvert fall antydet noen hovedgrep om hvor man ville finne de første milliardene til å innfri de store løftene Høyre har kommet med. For jeg forutsetter jo at løftene skal innfris!
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Først vil jeg rette opp en alvorlig forglemmelse: Jeg vil også gjerne gratulere Oddvard Nilsen med valget som parlamentarisk leder i Høyres gruppe, og jeg ser fram til samarbeidet med ham. Dernest vil jeg si at jeg ikke er fornøyd med svaret jeg fikk i stad. Det var et valgkampinnlegg, ikke et svar. Det er helt riktig at det blir økt økonomisk rom knyttet til økonomisk vekst. Det er ikke Harry-penger, det er gode penger, og derfor er jeg for vekst. Det er riktig at oljepengene også gir oss noe økt økonomisk rom. I langtidsprogrammet har vi bl.a. illustrert hvordan vi kommer til å bruke de pengene: dels til en ansvarlig, forsiktig reduksjon i skatt på arbeid, men først og fremst til å finansiere økt satsing på offentlige velferdsgoder som alle partier i dette storting er for: opptrapping av eldreomsorgen, skole, forskning, helse og mange andre viktige områder – eller f.eks. barnehager, der også Høyre i valgkampen snakket om at den offentlige finansieringen av barnehager skal opp, de sa ikke til 80 pst., men til 70–80 pst. Det vil koste opp mot 5 milliarder kr i økte årlige utgifter. Så der er veldig mye av det økte rommet allerede brukt opp med oljepenger og økonomisk vekst. Da gjenstår én finansieringskilde som Høyre har brukt hele valgkampen på å snakke om, og det er det de kaller «omdisponering på budsjettet». Det er et penere uttrykk for kutt. Og det er helt riktig at Høyre har foreslått kutt. De har f.eks. foreslått 2,7 milliarder kr mindre til bistand. Men nå går Regjeringen inn for å øke bistanden. De har foreslått mindre til jernbane, mens Sem-erklæringen snakker om mer penger til jernbane. De har gått inn for å kutte arbeidsmarkedstiltak, mens Sem-erklæringen snakker om å hjelpe de aller fattigste. Det er ikke minst arbeidsmarkedstiltak. Jeg gjentar spørsmålet: Hvor skal det omdisponeres? For det er der man må hente mesteparten av pengene når man skal finne 3 milliarder kr ekstra til veier, 5 milliarder kr ekstra til barnehager og en god del ekstra milliarder til mange andre formål som Høyre har drevet valgkamp på, og fått velgerne til å støtte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
Først noen få ord om pensjoner. Jeg mener at det er svært viktig at grunnbeløpet reguleres i takt med lønnsveksten for øvrig i samfunnet. Det var ikke tilfellet under den forrige Bondevik-regjeringen. Det ble tilfellet under den avgåtte arbeiderpartiregjeringen. Vi oppnådde enighet med pensjonistorganisasjonene ved begge trygdeoppgjørene. Det skjedde ikke under Bondevik I-regjeringen, men jeg håper at det vil skje nå med Bondevik II. Så har jeg merket meg at både statsminister Bondevik og utenriksminister Jan Petersen har sagt klart at Fremskrittspartiet ikke er en del av det parlamentariske grunnlaget for den nye regjeringen. Nå oppfatter jeg det slik at Carl I. Hagen oppfatter seg selv og Fremskrittspartiet som en del av den parlamentariske basis for den nye regjeringen. For meg er det ikke helt åpenbart hva som er forskjellen mellom parlamentarisk basis og parlamentarisk grunnlag, men jeg kan uansett varsle at vi – Arbeiderpartiet – kommer til å stemme mot forslaget som Carl I. Hagen har fremmet. Vi er verken en del av det parlamentariske grunnlag eller en del av den parlamentariske basis for den nye regjeringen. Men jeg vil spørre representanten Hagen om han anser seg som en del av den parlamentariske basis for den nye regjeringen. Jeg oppfattet det i hvert fall slik at han sa noe i den retningen i sitt innlegg. Og så kunne det være nyttig senere i debatten å høre om Regjeringen oppfatter Hagen som en del av sin parlamentariske basis.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-10-25:
SV og Arbeiderpartiet er to ulike partier, med to ulike programmer og ulike standpunkter i mange saker. Samtidig har vi felles verdier og felles standpunkter i mange saker. Det gjelder viktige deler av fordelingspolitikken, og det gjelder ikke minst viktige deler av spørsmålet om å bygge ut våre felles velferdsordninger, enten det er flere barnehager, et bedre offentlig helsevesen, bedre eldreomsorg eller en bedre skole. Forskjellen er ofte at SV har noe mer penger raskere enn oss. Men i de senere årene har vi greid å fordoble antall barnehageplasser. Nå ønsker vi å fullføre arbeidet med å sørge for full barnehagedekning og få til billigere barnehager. Vi har gjennomført store skolereformer. Vi har utvidet undervisningstiden med et helt skoleår ved å gjennomføre Reform 97, og vi har gitt videregående skole til alle. Nå ønsker vi å gå videre med å ruste opp skolene. Der har vi mye felles med SV og ønsker gjerne å samarbeide med SV. Men det er vel kanskje to områder hvor det ofte har vært uenighet. Det ene gjelder synet på næringspolitikk og verdiskapning. Vi er opptatt av at vi skal føre en næringspolitikk som gjør det mulig å ha lønnsomme, gode bedrifter i Norge. Der føler vi ofte at vi ikke har hatt samme erkjennelse i samme grad i SV. Det andre, som jeg er mer usikker på, er spørsmålet om fornyelse av offentlig sektor. Jeg er for å bruke mer penger på våre offentlige felles velferdsgoder. Det trenger vi hvis vi skal ha en god skole og et godt offentlig helsevesen. Men jeg er like opptatt av å bruke pengene bedre. For det er slik at det ikke er noe land i hele verden som har høyere utgifter pr. elev enn Norge. Likevel har vi for dårlig skole. Det er ikke noe land i hele Europa som har flere leger og flere sykepleiere i forhold til antall innbyggere enn Norge. Likevel har vi legemangel, sykepleiermangel og et altfor dårlig helsevesen. Og det er knapt noe land som har hatt en sterkere vekst i antall offentlig ansatte – 37 nye ansatte pr. dag de siste ti årene – og derfor er vi opptatt av å fornye offentlig sektor for å få mer ut av det vi setter inn. Spørsmålet er: Vil SV være med på det?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-25:
Jeg vil fremme forslag om å gjeninnføre norsk grensekontroll mot Schengen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-25:
Nei, jeg kommer til å fremme det i et treminuttersinnlegg senere.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-25:
På spørsmålet om hvor vi hører hjemme i norsk politikk, synes jeg at jeg gav et klart signal om det i mitt hovedinnlegg. Vi har definert oss som et verdikonservativt sentrumsparti. Det betyr at vi er i sentrum av norsk politikk. Når det gjelder hvem vi sympatiserer med, kommer det an på hva slags saker som er på dagsordenen. Jeg leste opp en lang liste saker som vi er opptatt av, og i den grad vi får støtte fra SV eller vi kan få støtte fra Fremskrittspartiet, har vi ikke noe problem med å ta imot støtte fra begge de partiene. Og selvfølgelig, hvis Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, eller Arbeiderpartiet, skulle finne det opportunt å støtte oss, sier vi takk for det. Vi har ikke noen preferanse, verken til høyre eller til venstre. Det er altså snakk om støtte fra sak til sak, og det som er aktuelt, kan vi gjerne samarbeide med hvem som helst om.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-10-25:
Representanten Inge Ryan kan ikke ha fulgt med i innlegget mitt, for jeg gav jo klart uttrykk for hva jeg mente. Jeg vil minne ham på at i forbindelse med at jeg var med i et Holmgang-program i TV 2, kom det to kvinnfolk og bar meg på gullstol fram mot inngangen til TV 2s studio her på Karl Johan, og det vitner jo ikke akkurat om at jeg skulle være noe særlig kvinnefiendtlig! De hadde prøvd seg på flere av deltakerne, men det var kun jeg som sa ja – og det er jo ikke fordi jeg mener at kvinnfolk skal bære meg på hendene. Men jeg har absolutt ingenting mot kvinnfolk! Det er en åpenbar misforståelse og en feiltolking at jeg skulle være imot halvparten av Norges befolkning. Men det blir sånn når klare og konsise utsagn skal brukes og tolkes og vris og vrenges. Da må det gå over stokk og stein. Det jeg sa i forbindelse med spørsmålet om hvilken regjering vi ville støtte, var følgende: Vi vil ha problemer med å samarbeide med Fremskrittspartiet på grunn av deres distriktspolitikk. Vi vil ha problemer med å samarbeide med SV, for det er litt for mye kvinnesak og sosial tenkning. Hvis jeg hadde brukt ordene at det var for mye sosionomer, hadde det vært helt i orden, for da var det helt andre ord. Men det betyr jo det samme. Jeg etterspør SVs klare programformulering, i likhet med den formuleringen som vi har i vårt program. Det har ikke jeg sett. Så jeg tror vi i Kystpartiet i realiteten har en mye bedre kvinnepolitikk enn det SV har. Jeg vil forsikre både presidenten og forsamlingen om at det ikke finnes kvinnefiendtlige holdninger i Kystpartiet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-10-25:
Jeg tillater meg å sette frem forslag om tilpasninger i regelverket slik at godkjenning av konserndannelser i finansinstitusjoner også kan omfatte at et datterselskap har eksterne minoritetseiere som ikke er finansinstitusjoner.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-10-25:
Det er relativt underholdende å høre en slik belærende forelesning for en ny regjering etter at Arbeiderpartiet har gjort tidenes dårligste valg. Særlig er det interessant å høre den avgåtte statsministers påstander om at en ny politisk kurs vil bety mer til alle gode formål, mindre skatter og avgifter og at dette ikke går i hop, særlig etter at vi har sett trontalen lagt frem av den avgåtte regjering, hvor akkurat det samme blir lovet: Mer til alle gode formål og mindre skatter og avgifter. Spørsmålet til Jens Stoltenberg blir derfor: Hvordan kan det være slik at alle andre som ønsker en annen giv, en annen politisk kurs og en annen måte å styre norsk økonomi på, er uansvarlige, og at det bare er når Arbeiderpartiet gjør noe, det er ansvarlig bruk av penger? Når Arbeiderpartiet finner det opportunt å fremme skatte- og avgiftsreduksjoner, også med bruk av oljepenger, er det ansvarlig, men hvis andre mener det er mulig å gjøre dette, kanskje i større omfang og på annen måte, så er det uansvarlig. Så reagerte jeg på påstandene om at man i budsjettet fra den avgåtte regjering har tatt vare på pengene man har spart inn på reformer i Forsvaret og latt dem bli der. Hvordan har det seg da at det er et gap i forhold til det Forsvarsdepartementet selv har sagt, på mellom 3 og 4 milliarder kr for å finansiere det Stortinget har vedtatt? Og hvordan har det seg, hvis det er slik at Stoltenberg-regjeringen lot pengene bli i politiet etter at man gjennomførte en politireform, at alle organer i politiet selv hevder at politiet har vært underfinansiert gjennom mange år, og at gapet som skal tas igjen, er betydelig?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
La meg først få lov å takke for en ryddig oppførsel fra Arbeiderpartiets side ved regjeringsskiftet. La oss understreke det som Stoltenberg var inne på; vi setter også pris på at de vil være saklige i opposisjon. Det er positivt. Så antyder Stoltenberg at det muligens ligger noen løftebrudd i Sem-erklæringen. Da skal man lytte, for er det noen som har erfaring med løftebrudd i denne sal, så er det Arbeiderpartiet. Det er faktisk det eneste partiet som i valgkampen åpent annonserte sine egne løftebrudd i store annonser. Det var jo ærlig og oppriktig gjort, men poenget er at dette kan Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet gjorde et dårlig valg, og det gjorde de fordi velgerne reagerte på partiets politikk. De reagerte på at det fortsatt står 260 000 mennesker i sykehjemskø i Norge, at én av fem elever i barneskolen ikke kan lese og skrive, og at 15 pst. av norske rekrutter ikke kan fylle ut en permisjonssøknad. Det viser at mye av det Arbeiderpartiet har stått for de siste ti årene – det har styrt i sju av årene – har vært mislykket. 1990-årene er de tapte muligheters tiår på grunn av Arbeiderpartiet. Så har jeg et lite spørsmål – det kunne vært stilt mange spørsmål til representanten Stoltenberg, men jeg har ett. Han har i valgkampen stadig gått i debatt med Høyre om fordelingsvirkningen av Høyres skatte- og avgiftspolitikk. Kan da Stoltenberg forklare meg hvorfor det er slik at i hans egen proposisjon, som nå er fremlagt, vil de tre laveste inntektsgruppene, fra 69 000 kr til 129 000 kr, få økt skatt? Kan Jens Stoltenberg fortelle meg fordelingsvirkningen av dette?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
Representanten Stoltenberg vet jo utmerket godt at er det noe parti i dette huset som har saldert sine budsjetter skikkelig og ryddig opp gjennom årene, er det nettopp Høyre. Han vet også utmerket godt hvorledes Høyre har tenkt å finansiere bl.a. det som ligger i programmet, og det som ligger i Sem-erklæringen. Jeg understreker at det er det det er snakk om. Han vet det godt. Han vet at det er handlingsrommet for petroleumsfondet, han vet at det er veksten i økonomien, han vet at det er effektivisering av offentlig sektor, han vet at Statskonsult signaliserer hvor store ressurser det der er mulig å trekke inn, og han vet at vi også kan omdisponere innenfor budsjettet. Men det som er hovedpoenget, er nemlig at Arbeiderpartiet i posisjon har svekket grunnlaget for næringslivet i Norge – og der ligger den største utfordringen. Vi har faktisk tapt markedsandeler når det gjelder eksport helt siden 1996 – hele 16 pst. Og det står faktisk i Stoltenbergs egen proposisjon at dette vil fortsette, man vil fortsatt tape markedsandeler ute på eksportsiden. Det er grunnen til at Høyre ser at vi ikke har noe valg. Man er nødt til å sørge for at Norge har et skatteregime som er i stand til å gjøre det interessant å etablere seg i Norge og drive virksomhet fra Norge. Sannheten er at selv Sverige har redusert sine skatter dramatisk. Alle andre i Europa gjør det. Hvorfor? Jo, fordi det er en konkurranse der ute – en tøff konkurranse om arbeidsplasser og nyetableringer. Der ligger den største svikten fra Arbeiderpartiet.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
Man kunne kanskje forvente en slik replikk når man har vært leder i samferdselskomiteen. Når det gjelder budsjettet, får vi vente og se hva som kommer den 9. november. Men når det gjelder Sem-erklæringen, er jo den ganske klar på det området som Sandberg spør om. Det står at man skal gjøre et løft på samferdselssiden. Jeg har alltid sagt at det flotte med Norge er ikke at vi bor så spredt, men at dette landet har et spredt ressursgrunnlag som har gjort det mulig å ha en bosetting over hele landet. Det er ikke slik at noen bosatte seg på Grip en gang i tiden fordi det var så vakkert der. De bosatte seg der fordi det var noe å leve av. Og den dagen det ikke var noe å leve av, flyttet folk. Jeg tror det er en viktig faktor å holde tak i, nemlig at det er arbeidsplasser der ute som er avgjørende. Jeg har alltid sagt at for meg har samferdsel vært et viktig virkemiddel, ikke alene for å bygge vei og bro og tunnel, som byggeprosjekt, men ut fra hva dette gir tilbake til samfunnet. Og der mener jeg ærlig og oppriktig at Sem-erklæringen går langt. I tillegg gjøres det altså en historisk satsing på kollektivtransport – miljørettet kollektivtransport. Aldri før, tror jeg, har det vært sagt så mye positivt og også lovet såpass mye på den kollektive transportsiden. Og det er også et poeng, nemlig at de som går rundt i dette landet og antyder at man skal få en bedre kollektivtransport uten at det vil koste noe, uten at det vil føre til omlegging av systemet, de står ikke til troendes. Derfor er jeg glad for det som står i Sem-erklæringen, både på veisiden og på kollektivsiden. Jeg tror at vi skal oppdage at denne regjeringen vil føre en helt annen samferdselspolitikk enn det Arbeiderpartiet gjorde.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
Representanten Djupedal var inne på privat og offentlig eiendomsrett i Norge. Nei, det ville nok vært slik at hvis vi bare hadde fått sitte med makten litt lenger, så hadde det nok vært atskillig flere eiendommer på private hender i dette landet. Det er ikke noen løsning sett fra vår side at staten skal sitte med storparten av disse. Men la meg få ta en ting som det er viktig for meg å få sagt, fordi SV er det partiet som har penger til alt knyttet til budsjettet. Deres salderinger har av og til etter min mening vært nesten – unnskyld uttrykket – uforståelige. Men poenget er at samtidig har partiet sagt at de er opptatt av Velferds-Norge, og det er flott. Men til representanten Djupedal: Er det ikke slik at høyden på det sikkerhetsnettet som skal bære de svakeste i samfunnet, til syvende og sist er avhengig av at vi som samfunn makter å produsere et økonomisk overskudd? Jeg regner med at representanten Djupedal kjenner sin historie så godt at han vet hva som har skjedd i land som ikke har maktet å holde sitt regnskap og sørge for at det er overskudd i budsjettet. Han vet utmerket godt hvem det er av befolkningen i disse landene som har måttet lide. Det er bare å se på systemer som har falt sammen. Derfor er det et poeng i seg selv å sørge for at man har ryddig økonomi, sørge for at man har et overskudd i statens budsjett som gjør at man er i stand til å ha det sikkerhetsnettet som de aller svakeste i samfunnet er avhengig av. Det er det det dreier seg om. Og derfor er økonomisk politikk og politikk knyttet til næringsliv så viktig. Noen må skape det overskuddet som alle andre så gjerne vil bruke. Det er det som ligger i intensjonen og i de langsiktige målene i Sem-erklæringen. Og der er på mange måter hele poenget å sikre velferden for de svakeste.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
Representanten Kleppa var inne på en del forhold knyttet til kommuneøkonomien. Jeg regner med at Kleppa er oppmerksom på – det er hun sikkert – at de såkalte objektive kriteriene som ligger til grunn for kommuneøkonomien, på en måte har i seg det elementet at dersom problemene flyttes, så skal også pengene flyttes. Det betyr f.eks. at når mange mennesker med store rusproblemer flytter til byene, vil det på mange måter være naturlig at vi også lar ressursene følge etter. Det betyr ikke i og for seg at tilbudet i Distrikts-Norge blir dårligere, for det finnes mange håndgrep for dette. Senterpartiet er ett av de partiene som jeg og mange i denne sal mange ganger nettopp har ment kommer inn under den beskrivelsen som jeg kom med, om å «beskytte seg til fremgang». Jeg husker utmerket godt diskusjonene som jeg hadde med Senterpartiet her i 1995–1996 knyttet til liberalisering i telesektoren. Det var som å møte en helt fremmed verden, at man altså tenkte seg at telesektoren i Norge fortsatt skulle være monopolisert, mens resten av verden stormet fram, at vi ikke skulle ta del i verdens største og kanskje viktigste voksende industrivirksomhet. Det hadde nemlig blitt konsekvensene av Senterpartiets politikk. Å sørge for at man tok i bruk ny teknologi, sørge for at man fikk fram applikasjoner og programmer knyttet til den dynamiske utviklingen i denne næringen, ville faktisk ikke Senterpartiet være med på. Det var en selsom opplevelse. Vi opplevde faktisk at representanten Chaffey fra SV gikk opp på denne talerstolen og spurte hva i all verden Senterpartiet tenkte på. Så i så måte oppfordrer jeg Senterpartiet til å tenke nytt – tenke, lese gjennom og se om det ikke er slik som jeg sier, at det aldri har vært noe land i verden som noensinne har greid å beskytte seg til framgang.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-10-25:
Først og fremst takk for gratulasjonen. Jeg skal gjøre alt jeg kan for at samarbeidet blir så godt som mulig. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, anser jeg kanskje det for å være den viktigste oppgaven, både fordi vi har en mindretallsregjering der det er viktig å ha ryddige forhold, og ikke minst fordi vi har en internasjonal situasjon som er av en slik karakter at den kaller på alle krefter for å stå samlet rundt løsninger knyttet til dette. Valgkampretorikken som Stoltenberg sa at jeg hadde, kjente jeg også igjen i Stoltenbergs innlegg. Så i så måte står vi vel på like fot. Det jeg forsøkte å si, var at det foreligger bl.a. en Statskonsult-rapport knyttet til hvor store effektiviseringsmulighetene er i offentlig sektor. Jeg vet at nåværende stortingspresident har sagt noe om det, men la det ligge. Jeg mener at det er betydelige muligheter i offentlig sektor for å få gjort noe med effektiviseringen. Og det er også riktig at de to andre tingene er knyttet til handlingsrommet og til veksten i økonomien. Det er jo nettopp det siste som er hovedproblemet. I årets statsbudsjett, fremlagt av regjeringen Stoltenberg, står det at offentlig sektor også vil vokse i 2002. Det gis faktisk ingen signaler i virkeligheten, men prognosene tilsier at det fortsatt vil vokse. Samtidig vet vi at vi har full kapasitetsutnyttelse i norsk økonomi. Det betyr at den viktigste oppgaven for oss er å frigjøre hender. Skal vi øke den økonomiske verdiskapingen i Norge, må vi få flere i arbeid. Det kan vi gjøre ved økt innvandring til Norge, for den del, men vi må også sørge for at de kreftene som frigjøres, går til å skape økonomisk vekst som vi i fellesskap kan leve av. I så måte er den totale løsningen som ligger bak Sem-erklæringen, riktig. Den er godt fundamentert, den vil virke både nå og på lang sikt, men i høyeste grad vil den gi større muligheter for vekst enn det Arbeiderpartiet la opp til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Jeg har i den senere tid undret meg på om det finnes noen informasjonsproblemer i Arbeiderpartiet. Det var nemlig først etter at valget var over, at vi fikk noe som vi kunne kalle et valgkampbudsjett. Det var et budsjett med en klar politisk profil som vi på mange områder hilser velkommen, bl.a. en skikkelig satsing på barnehager som vi ikke har sett tidligere. Det er mye vi skulle ha gjort noe med, men retningen var langt bedre enn det Arbeiderpartiet drev med da de satt i regjering. Så leser jeg i Dagsavisen i dag klare invitasjoner til samarbeid med SV og Senterpartiet. Det kom også godt etter valget. Hvorfor i all verden kommer både en politisk kursendring og åpne samarbeidsinvitasjoner etter stortingsvalget som var den 10. september? Hvis dette hadde kommet før, kunne vi nemlig hatt en annen politisk situasjon i Norge. Vi har jo hatt et flertall i Stortinget i perioden som gikk, mellom Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som veldig sjelden ble utløst, og som veldig sjelden viste seg i denne salen. I mange sammenhenger tok SV initiativ til at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV skulle samarbeide i viktige spørsmål, men vi lyktes ikke, bare unntaksvis. Det kan hende at vi har tatt for dårlige initiativ, det kan hende at Senterpartiet var for mye klistret til sentrum, og det kan også hende at Arbeiderpartiet foretrakk å inngå avtaler til høyre for seg. Vi synes det er interessante signaler som kommer fra Arbeiderpartiet nå, men vi lurer på hva som ligger i det. Hvis man skal samarbeide med andre partier, må man være villig til å inngå i reelle politiske forhandlinger. Samarbeid betyr altså at man må diskutere politikk og ikke bare invitere andre til å være med på sin politikk. Er dette signaler om at Arbeiderpartiet er interessert i å inngå i reelle politiske forhandlinger med andre partier?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Ja, det er riktig som Jens Stoltenberg sier, at vi er to forskjellige partier, med ulik politikk og ulike prioriteringer. Og jeg ville vel kanskje lagt til et område til der det er ganske stor forskjell mellom Arbeiderpartiet og SV, og det er i miljøpolitikken og energipolitikken. Men hvis vi skal få til et samarbeid – SV har jo gjort den erkjennelsen for en stund siden at vi kan gjøre gode valg, men vi får neppe over 50 pst. – for å ha innflytelse i norsk politikk, må vi forhandle med andre partier. Vi syntes det var et klart framskritt da Arbeiderpartiet prioriterte barnehager framfor å avskaffe investeringsavgiften fra 1. april, f.eks. Da har man jo gjort klare valg som går i retning av våre politiske valg. Så selv om dere får kjeft fra andre for det, kan dere få litt ros fra SV for den prioriteringen. Hva er så den store utfordringen for Arbeiderpartiet, for SV, for venstresida, for å klare å skape et velferdssamfunn som har bred tilslutning fra folk flest? Det er å klare å lage kollektive løsninger for individualister. Og hvis vi skal klare å effektivisere offentlig sektor, er utgangspunktet for det at den offentlige sektors største verdier er de som jobber der. Derfor må man fornye offentlig sektor med dem på lag. I SV har vi diskutert dette ganske mye, og etter min og SVs overbevisning er den mest effektive måten å få til fornyelse i offentlig sektor på å delegere makt og myndighet. Det finnes mye kompetanse og mange kloke hoder rundt omkring – på den enkelte skole, i den enkelte barnehage, i den enkelte kommune. Det er der fornyelsen i praksis faktisk kommer til å skje. Det har vært en lang prosess hos oss. Jeg har vært verdensmester i øremerking, f.eks. Jeg tror mye mer av midlene må nedover og kunne behandles der. Det samme gjelder f.eks. skolesektoren. Man har et system nå i skolesektoren. Hvis man skal ha ut ekstra ressurser til en klasse, må man finne(presidenten klubber) elever i den klassen som trenger spesialundervisning, og milliarder av kroner går den veien. Det betyr at man(presidenten klubber igjen) må lete etter problemer for å få penger. Man kunne ha tenkt seg det omvendt: å innføre ulike(presidenten klubber igjen) former for bonus for dem som driver bra, slik som SV har foreslått. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen) (presidenten klubber igjen) Takk, president!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Det er et meget enkelt svar på dette spørsmålet. De som er valgt inn i SVs stortingsgruppe, er valgt inn på SVs program. Ferdig med det. Det har alle å forholde seg til. Sånn er det. Dere må gjerne spørre meg om hva som står i SVs program, jeg er villig til å svare når som helst, men for noe annet står ikke vi eller vår stortingsgruppe til ansvar. Så vil jeg gjerne si til representanten Sanner at det å ha litt sjarm ikke er noen ulempe, men det å bare være et sjarmerende innslag i politikken holder ikke hvis en skal få til noen resultater. Men vi har i praksis klart å fornye SV ganske betydelig i løpet av de siste årene. Vi har også klart å samle oss om en konsolidert politikk der vi ønsker å fornye Norge på mange områder, der vi også ønsker å gi veldig klar beskjed til våre velgere om at vi vil slåss for å få til mest mulig resultater, og samarbeide med andre partier om det. Så sånn sett er det helt riktig – vi har et forsprang til Arbeiderpartiet der som vi skal vite å utnytte. Det er en stor fordel å ha en stortingsgruppe som ikke bare har erfaring, men som også har fornyelse. Det er ikke sånn i denne verden at det er for mange som tenker nye og dristige tanker. Det er sånn at denne verden er preget av sult, fattigdom og miljøproblemer, og at mange burde sette seg som mål å forandre det, slik at ingen på en klode som egentlig har mer enn nok, skal lide nød og død på grunn av at fordelingen er urettferdig. Det er en stor styrke for oss hvis vi klarer nettopp det, å holde visjonene der – og det skal vi gjøre – og samtidig ha den praktiske politikken som faktisk kan føre til at verden forandres. Det er vårt politiske prosjekt, og det vil jeg gjerne diskutere med Høyre mange, mange ganger, men også utfordre både Kristelig Folkeparti, sentrumspartiene og Arbeiderpartiet på. Vi har så mange muligheter at Stortinget ikke trenger å drukne i kapitler og poster hver eneste dag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Det var bare ett skår i gleden i feiringen av SVs valgkampresultat, og det var at vi ikke klarte å bli Norges tredje største parti. Fremskrittspartiet slo oss knepent. Men det hjalp selvfølgelig litt at vi ble større enn Kristelig Folkeparti – sånn for sportens skyld. Men når det gjelder innholdet i Hagens replikk, er det et par ting om energisparing han kanskje burde lære. Jeg har drill og bruker den, men det er ikke det store energiforbruket ved å bruke en drill. Det som avgjør hvor mye energi husholdningene bruker, er hvor varmt man har det. Der er det veldig mye å hente for de aller fleste når det gjelder å spare energi, og det er mye man kunne gjøre for å oppmuntre nettopp til det. Så tror jeg det er veldig mange av Carl I. Hagens velgere som ikke har skjønt at hvis man setter ned elavgiften med like mange øre for alle, tjener kanskje minstepensjonist Hansen noen hundrelapper på det, men hyttebaronene på Hafjell tjener jo tusenlapper, og de har stort hus hjemme også – så dit går tusenlappene, mens de små kronene går til dem som har minst. Det er dårlig fordelingspolitikk. Hvis vi nå skulle klare å kombinere to ting, ville det nettopp være å ta hensyn til at i et kaldt land trenger alle å ha det litt varmt, men samtidig må vi gjøre det slik at det lønner seg for alle å spare. Den kombinasjonen har vi funnet når det gjelder et toprissystem for elavgiften. Da får man ikke de kakseutdelingene som Fremskrittspartiets politikk egentlig betyr. Men det er jo ikke rart at dette er fremmed mark for Carl I. Hagen, for Carl I. Hagen tror ikke at det finnes noen klimaproblemer. Carl I. Hagen og Fremskrittspartiet mener at det er depressive sosialister som har funnet ut at det finnes klimaproblemer i verden. Det er faktisk helt feil. Det er nå betydelige virkninger av menneskeskapte CO2-utslipp, som ikke kan fortsette. Det mener hele verden bortsett fra Carl I. Hagen, og da tror jeg at akkurat i denne saken har han ikke så mye å fare med.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Den Høyre-profilen eller Kristelig Folkeparti-profilen som denne Regjeringen måtte ha, ser vi vel egentlig når endringene til statsbudsjettet kommer, og kanskje særlig når forslag til statsbudsjett kommer til neste år. Da vil man se hvem som har vunnet de ulike dragkamper. Men SV kan jo lese, og i Sem-erklæringen er det rett og slett sånn at de konkrete løftene dreier seg om skatte- og avgiftspolitikken. Der er milliardene nevnt. På de andre områdene, som er nærmere Kristelig Folkepartis kjerneområder, er det mye mindre penger og mindre konkre løfter. Det som står om gen- og bioteknologi og føre var-prinsippet, har vi merket oss med interesse. Det er en av de tingene jeg raste litt fort over i mitt innlegg. Der ser jeg at hvis Regjeringen skal få gjennomslag for dette i Stortinget, er SV det nærmeste partiet å forhandle med. Men vi vil selvsagt diskutere hva som skal være innholdet, vi vil gå inn i den diskusjonen og fremme våre krav. Dette er et område hvor vi er interessert i å forhandle for å få til en ansvarlig politikk for framtiden. Men jeg har også lyst til å minne om at det foreligger et direktiv om patent på liv, hvor kanskje en utvidet etikkdebatt hører hjemme. Vi er skuffet over at Kristelig Folkeparti ikke har valgt en mer offensiv holdning i denne saken. Dette er en sak som Stortinget burde ha til behandling. Det har vi og Senterpartiet lagt inn forslag om i dag, så der står man fritt til å være med på en viktig og vesentlig etisk debatt, der Kristelig Folkeparti og SV har vært enige før.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-10-25:
Senterpartiet og SV og Magnhild Meltveit Kleppa og undertegnede burde kunne samarbeide enda mer enn det vi faktisk har gjort så langt. Jeg synes at de signalene som kommer fra Senterpartiet, er interessante, men jeg synes jo de kommer lovlig sent. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV hadde altså flertall i det stortinget som var, uten at man klarte å samarbeide på en sånn måte at vi kunne gjort noe med det som vi mente var viktigst. Kamp mot fattigdom var ikke noen valgkampsak for SV. Kamp mot fattigdom i Norge har vi slåss og herjet med i denne stortingssalen i årevis uten å få flertall. Vi er glad for at det engasjementet også fins i Senterpartiet, og vi samarbeider selvsagt gjerne for å få til noen resultater på det området. Det bildet som er tegnet, at Senterpartiet er det mest konsekvente distriktspartiet, kjenner jeg ikke igjen. Vi må egentlig klare mange ting for å opprettholde bosettingen i distriktene – først og fremst spennende arbeidsplasser slik at damene vil komme tilbake og være der. Men det gjelder også transport. Vi i SV mener at i de sentrale strøkene er transporten en skandale, f.eks. i Oslo. T-banen setter ned hastigheten til 30 km/t på to østlige baner. Det er over 30 år siden T-banen stod ferdig, ny og fjong og fin. Med masse oljekroner på bok har vi ikke råd til å vedlikeholde den, slik at moderne mennesker foretrekker T-banen framfor å ta bil på jobb! Men i distriktene nytter det jo ikke å bygge T-bane. I distriktene må man jo sørge for at man har en veistandard som er slik at næringslivet får varene sine fram, og at det drives rassikring, slik at barna har trygg skolevei. Så her må vi rett og slett samarbeide om ulik transportpolitikk, uansett. Men det som vil være viktigst, er at vi klarer å sikre en skikkelig kommuneøkonomi. Og da er jeg faktisk spent på å se hva slags prioriteringer Senterpartiet kommer til å gjøre. Odd Roger Enoksen var oppe her tidligere og sloss for at vedtaket om investeringsavgiften skulle gjennomføres fra 1. april. Er det viktigere for Senterpartiet enn å styrke kommuneøkonomien? Vi får vente og se. Kommuneøkonomien står ikke på oss – tvert imot.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-10-25:
Eg vil, til liks med representanten Oddvard Nilsen, takke for ryddigheit i regjeringsovergangen no, og likeins for måten ein har handtert den internasjonale situasjonen på i mellomperioden. Likeins vil eg gje ros for måten ein i eit innlegg beskreiv store delar av Sem-erklæringa og regjeringserklæringa til den nye regjeringa på. Retorikken under heile valkampen om det kalde samfunnet som skulle kome, og alle skrekkscenaria, var vekke. Det såg ein ikkje i det innlegget, og det synest eg var bra. Eg vil vidare òg takke for den utstrekte handa til samarbeid om saker ein er einig om, og at ein skal vere ryddig i opposisjon. Vår erfaring frå fire år tilbake er at vi ikkje opplevde det frå Arbeidarpartiet, difor takkar vi for det. Så til nokre realitetar. Stoltenberg svarte ikkje på spørsmålet frå Nilsen: Kjem dei tre lågaste skatteklassene betre ut enn i dag med Arbeidarpartiets opplegg, eller dårlegare? Eg vil ha eit konkret svar på spørsmålet: Kjem dei betre ut, eller dårlegare? Så til samarbeid – korleis kan ein stole på samarbeidsavtalar? Det vart inngått eit skriftleg forlik mellom sentrumspartia og Arbeidarpartiet om investeringsavgifta. Det vart ein liten korreksjon der på grunn av at ein endra nokre avskrivingsreglar. Men så hadde vi ein interessant tale frå dåverande statsminister Stoltenberg på NHOs årskonferanse. Der sa Stoltenberg: «Investeringsavgiften skal fjernes 1. april 2002. Dette er ingen aprilspøk.» Ettertida viser at det var ein aprilspøk. Kva er viktigast: det som ein skriv under på i ein avtale, og som vart sagt av ein statsminister, eller dei tinga ein kjem på seinare at ein gjerne vil ha med i budsjettet?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-10-25:
Lat meg starte med å takke representanten Carl I. Hagen og Framstegspartiet for støtta til eit regjeringsskifte. Vi er oss heilt bevisste at vi var heilt avhengige av den støtta for at den nye regjeringa skulle kunne verte danna. Vi vil òg love eit konstruktivt og ryddig samarbeid frå sak til sak. Eg oppfattar at det representanten Carl I. Hagen har sagt her i dag om Regjeringa sitt grunnlag, er det same som han tidlegare har sagt utanfor stortingssalen, og difor greitt. Og eg kan følgje den analogien som representanten Carl I. Hagen her bruker, i forhold til då Harlem Brundtland-regjeringa vart danna etter Syse-regjeringas fall. Det var rett nok ikkje etter eit val, det var etter at ei regjering fall på annan måte, men i forhold til realitetane var det det at Senterpartiet peika på Gro Harlem Brundtland, som gjorde at det kunne verte danna ei slik regjering. Difor oppfattar eg det som ei stadfesting av det han har sagt utanfor salen tidlegare. Vi er glad for tilslutninga til mykje av det som står i Sem-erklæringa – den glimrande Sem-erklæringa, vil eg føye til. Ut frå vårt menneskesyn har vi ein del klare haldningar når det gjeld abort, bioteknologi, forsking på celler osv. Eg går ut frå at Carl I. Hagen, som les politiske dokument grundig, òg har lest dette, og det har på ein del av desse områda tidlegare vore ein viss forskjell på det som står i Sem-erklæringa, og Framstegspartiets politikk. Eg skal ikkje gå inn på det her, men er det no håp om at vi òg der vil få følgje av Framstegspartiet?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-10-25:
Det er heilt rett det som representanten Frøiland peikar på, at vi har bevega oss. Det er jo ikkje alltid noko mål å stå stille. Det er slik at eit samarbeid sjølvsagt må byggje på at ein gjev og tek. Eg synest at ein leiarartikkel i VG om Bondeviks erklæring på ein god måte uttrykkjer dette. Der seier ein det slik:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-10-25:
Når det gjeld det siste punktet representanten Nesvik tok opp, er vi heilt samde. Ekteskapet er det grunn til å setje i ei særstilling, det er det grunn til å prioritere, og eg trur at det beste fundamentet for samfunnsbygging er eit forpliktande samliv mellom to menneske. Men når ein går til det konkrete, er det ikkje lenger slik at ein forfordeler sambuande kontra ektefolk. Det var det som var tilfellet tidlegare, at dersom ein var gift, fekk ein avkorting i pensjonen, men dersom ein var sambuande, fekk ein ikkje avkorting. I dag er det endra, og ein har behalde ei ordning som seier at det er rimeleg at ein som er einsleg, har ei større yting enn to som er gifte, ut frå at utgiftsgrunnlaget deira er heilt annleis. Om det er den brøken som er i dag, som er den rette, eller om den burde aukast noko, er det grunnlag for å arbeide vidare med. Men det er ei historisk grunngjeving for dette, ei klok grunngjeving. Det med at dersom ein var sambuande, så fekk ein behalde det heile, og at dersom ein var gift, vart ein trekt, vart skeivt. Det er retta opp, men sjølve brøken er vi opne for å diskutere.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-10-25:
Fyrst har eg lyst til å gjengjelde dei hyggelege orda som Rolf Reikvam starta med, og ynskje han til lykke som leiar av kyrkje-, utdannings- og forskingskomiteen. Der trur eg han kjem til å gjere ein utmerkt innsats, og eg håpar òg at det skal verte mogleg å få eit fornuftig samarbeid mellom Rolf Reikvam som leiar der og Regjeringa. Når det gjeld det siste som han spurde om, nemleg privatskulelova, er det mogleg at ho til ein viss grad er enkel i prinsippa, men ein skulle jo ikkje tru ho var enkel når ein ser korleis den førre regjeringa praktiserte ho. Då såg det ut til at det var den vanskelegaste lova av alle å praktisere. I alle fall står det noko om saksbehandlingstid og den delen der, og så står det noko om forenkling. Og ein av dei tinga som ein har lovt ein skal rette, er at òg husleige skal vere ein del av grunnlaget for berekning av tilskot. I dag er det ikkje 85 pst., det er i praksis 60 pst. tilskot ein får til ein privatskule. Det er heilt klart lovt. Så til det med prosenttal og det anslaget som representanten Carl I. Hagen hadde kome med. Representanten Reikvam påstod òg at eg hadde opptredd servilt. Eg kunne godt òg ha ramsa opp alle dei sakene vi er ueinige om, og eg sa jo ein god del om internasjonal politikk og om ein god del ting som Rolf Reikvam veit er heilt annleis når det gjeld det eg siterte frå regjeringserklæringa, og det Framstegspartiet står for, så ein har ikkje opptredd servilt, men ein kan jo vere høfleg, og det prøver eg òg å vere når det gjeld representanten Reikvam. Det med 80 pst. er eit tal som er brukt. Dersom det har seg slik at vi på grunnlag av dei langsiktige linjene i Sem-erklæringa får støtte frå Framstegspartiet i 80 pst. av tilfella, vil det vere bra dersom det er på grunnlag av Sem-erklæringa. Eg er ikkje i dag i stand til å fastslå det prosenttalet, men det er allereie nemnt ein del område i dag der eg håpar at det òg kan vere grunnlag for å få til eit omfattande samarbeid med både SV og andre parti i Stortinget.