trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2017-05-29:
Jeg har oppfattet denne proposisjonen slik at en ønsker å styrke lokaldemokratiet, det lokale selvstyret. Jeg har i alle fall forstått det slik at en ønsker å gi kommunene mer makt overfor staten og andre instanser. Jeg synes det er rart hvis statsråden ikke ser at det inntektsgrunnlaget kommunene har, og hvordan de økonomiske rammebetingelsene til kommunene er, har betydning for tjenestetilbudet – for det er nettopp både tjenestetilbud og selvstyre en er opptatt av i denne proposisjonen. Jeg må allikevel spørre om igjen – eller på en annen måte: Mener ikke statsråden at de økonomiske rammebetingelsene kanskje er det aller viktigste for at kommunene klarer å levere de tjenestene de skal levere til sine innbyggere? Jeg oppfatter det slik at ordførere fra Høyre i Østfold mener at det er det viktigste av alt for å klare å levere et godt tjenestetilbud.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-05-29:
Dette blir på direkte oppfordring fra representanten Løvaas, som har bemerket mitt innlegg. Det jeg har påpekt, er Arbeiderpartiets argumentasjon i spørsmålet om hvor vidt man skal la det frie skjønnet til kommunene og til lokale folkevalgte være. Når Arbeiderpartiet argumenterer mot å la det skjønnet få større vekt og hever terskelen for å overprøve det skjønnet med å si at kommunene ikke har nok penger til å utøve et fornuftig skjønn fordi man åpenbart er presset, da synes jeg man undervurderer norske kommuner og norske lokalpolitikere. Arbeiderpartiet, og for så vidt SV hører vi også, prøver å gjøre diskusjonen om hvorvidt en skal tillegge det lokale skjønnet og den lokale skjønnsutøvelsen større vekt, til et spørsmål om skiftende kommuneøkonomi. Hvis Arbeiderpartiet likevel gikk med på et slikt forslag, noe man antyder, med en betydelig styrket kommuneøkonomi, ville man åpenbart gå inn for å innskrenke det lokale skjønnet hvis kommuneøkonomien skulle svekkes. Det er en lite prinsipiell tilnærming, som jeg synes passer Arbeiderpartiet dårlig. Jeg står for det jeg sa i mitt innlegg om at Arbeiderpartiet gjennom dette viser liten tillit til de beslutningene som våre lokale folkevalgte og kommunene fatter. Løvaas sier også at hvis en kommune får et statlig vedtak mot seg, er det mye bedre å argumentere politisk enn å møte staten i retten. Vel, veldig mange i dette landet kan faktisk trekke staten for retten hvis man mener at et statlig vedtak er feil og begrunnet med feil lovtolkning, men norske kommuner kan ikke det. Jeg synes det gjenstår for Arbeiderpartiet å begrunne hvorfor norske kommuner skal være avskåret fra muligheten til en slik tvisteløsning for å avklare riktig lovtolkning med staten, og må gå til Stortinget for å be om, og på en måte håpe på, det riktige. Det er ikke sikkert staten har rett i hver eneste lovtolkning. Det kan faktisk være greit å få brakt rettspraksis på plass, og så får eventuelt staten justere lovverket hvis den blir dømt i en sak. Jeg synes ikke Arbeiderpartiet på noen av disse punktene har godtgjort hvorfor de mener at det lokale selvstyret med deres politikk vil bli sterkere. Tvert imot, det er nå vi vedtar politikk for å styrke det lokale selvstyret, og Arbeiderpartiet stemmer mot. Det hjelper ikke at Løvaas hisser seg opp, det skriver jeg mer på kontoen for, som man sier, at når man har svake argumenter, heves stemmen.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-05-29:
Dette er en sak med flere lovendringsforslag som for oss i Kristelig Folkeparti harmoniserer godt med vårt prinsipp og vår ideologiske tenkning. Vi har et fint ord for det: subsidiaritetsprinsippet, som forenklet sagt betyr at avgjørelser bør tas på lavest mulig hensiktsmessig nivå. Det er greit å ha et ideologisk kompass som retningsviser. I denne saken ser vi at det selvsagt er motargumenter til de endringene som regjeringen kommer med, men Kristelig Folkeparti har gått grundig inn i dette, og vi velger å la nærhetsprinsippet og mer makt til lokaldemokrati trumfe de innvendingene. På den bakgrunnen støtter Kristelig Folkeparti de foreliggende forslagene fra regjeringen i denne saken. Regjeringen har foreslått at kommunene skal kunne bringe vedtak fattet av statlige myndigheter inn for rettslig prøving i domstolene i saker der den statlige avgjørelsen får følger for kommunene i egenskap av å være offentlig myndighet. Dette er en viktig demokratisk sikkerhetsventil, slik vi ser det, og den harmoniserer logisk med det at det kommunale selvstyret ble grunnlovsfestet i fjor. Dette skal likevel ikke gjelde i grunnleggende tilfeller av statlig overprøving av fundamentale velferdsrettigheter til innbyggerne. Det er også logisk at departementet eller annen statlig klageinstans skal legge stor vekt på hensynet til det kommunale selvstyret når de behandler klagesaker. Vi ser at regelen må være fleksibel og tilpasses ulike saksområder, men at hensynet til det kommunale selvstyret uansett vil vektes tyngre enn i dag, altså en viss maktforskyvning over til folkevalgt nivå. Samtidig er det viktig for Kristelig Folkeparti å understreke at det på flere områder er viktig at kommunene følger opp nasjonal politikk, og det vil vi følge nøye med på. Jeg kan ikke ta hele listen, men det gjelder f.eks. rettighetsfestede velferdstiltak, forvaltning av naturressurser og ikke minst jordvern. Derfor er vi i denne saken med på å flytte mer makt til et lavere nivå, mer makt til de folkevalgte i kommunene. Det innebærer også mer ansvar til våre folkevalgte, og Kristelig Folkeparti har tillit til at administrasjonen i kommunene og de folkevalgte er i stand til å ta det ansvaret. Kristelig Folkeparti er tilfreds med denne saken så langt og vil følge endringene nøye.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-05-29:
Det var representanten fra SV som fikk meg til å ta ordet, for det ble sagt at de savnet noe om innbyggerne i denne saken. Da har jeg lyst til å presisere at vi kanskje har ulike erfaringer, men etter å ha deltatt aktivt i kommunepolitikken i 20–30 år og gjennomført mange hundre befaringer og behandlet tusenvis av saker i hovedutvalget for tekniske saker, som har med innbyggere å gjøre overalt, opplever jeg at innbyggerne lettere aksepterer det som blir sagt av oss lokalpolitikere. Det blir sinne, man får kjeft, det kommer en utblåsning, eller man kan få ros. Det tåler vi, og det aksepteres. Det som skaper motløshet, sinne og avstand til avgjørelser, er ofte det som kommer fra sentralt hold – fra staten og slikt. Da står ofte vi lokalpolitikere og blir svar skyldige, og den som blir skadelidende, er demokratiet. Jeg synes dette lovforslaget er i tråd med den oppfatningen jeg registrerer ute blant folk. De har lyst til å ha med lokalpolitikere å gjøre. Dersom en sak får et feil utfall, er det helt sikkert et parti som tar saken opp igjen. Slik fungerer det i alle fall på Karmøy, og jeg tror dette lovforslaget vil styrke nettopp innbyggerne.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-05-29:
En god og representativ medvirkning fra innbyggerne i kommunale og fylkeskommunale beslutningsprosesser er veldig viktig for demokratiet vårt og for å kvalitetssikre at alle relevante hensyn kommer på bordet. Vi støtter derfor forslaget om å hjemle eldreråd og råd for personer med funksjonshemninger i kommuneloven og gjennom forskrifter til denne. Mitt parti er også av den oppfatning at det skal være separate råd og er ikke med på å åpne for at det i gitte tilfeller kan være ett råd. Dette er mennesker med helt forskjellige utfordringer og i helt forskjellige livsfaser. Kristelig Folkeparti mener, som vi gjorde sist da denne saken var oppe, at en ny bestemmelse i kommuneloven også må inneholde en lovfestet rett til medvirkning for ungdom. Det kan være gjennom ungdomsråd eller på en annen måte, f.eks. gjennom ungdommens kommunestyre, som ivaretar lovfestede og forskriftsfestede roller og funksjoner. Ungdoms medvirkning og deltakelse i beslutninger er viktig. De har skoene på, de lever i dagens samfunn på sin måte, de har sin virkelighet og sin oppfatning, og derfor vil et slikt råd også ha en viktig funksjon som demokratitrening. Rundt om i landet finnes det allerede mange velfungerende ungdomsråd organisert på litt ulik måte. Selv om det fungerer bra i mange kommuner i dag, er det viktig at det formaliseres både for autoriteten og for å sikre at alle kommuner har en slik arena der ungdommens stemme blir hørt i alle relevante saker. Eldre og voksne funksjonshemmede er valgbare i det ordinære demokratiske systemet. Ungdom under 18 år er ikke det, så for å sette det litt på spissen kan vi si at behovet faktisk er større for en medvirkningsarena for unge. Men Kristelig Folkeparti følger ikke Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Venstre i at kommunene kan gå så langt i å gi rådene en utvidet rolle at de får fast møte- og talerett i fylkesting og kommunestyrer. Det mener vi uthuler og svekker den rollen de valgte representantene har, som nettopp er valgt for å representere hele befolkningen. Og som representanten Jenssen antydet i sitt innlegg, kan det komme flere andre grupper som vil hevde samme rett. At disse rådene, som jeg allerede har nevnt, har talerett i saker som er særlig relevante for dem, er Kristelig Folkeparti for. Med dette tar jeg opp det forslaget som Kristelig Folkeparti er en del av.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-05-29:
Jeg avsluttet mitt forrige innlegg med å snakke om urbanisering. Det er nok bred enighet blant alle partier om at vi ønsker å finne gode virkemidler mot uønsket sentralisering, men jeg vil peke på at når det gjelder urbaniseringstendensen, er det elementer i den som gjør at vi f.eks. i et klima- og miljøperspektiv kan drive fortetting rundt kollektivknutepunkter, som er ganske fornuftig, og som kan ivareta jordvern. Så det er også viktig at vi bruker de fortrinnene vi kan finne i forbindelse med urbanisering. Byvekstavtaler er noe vi må utrede, tror jeg, til også å gjelde flere og mindre byer, for mange av oss som kommer fra distriktene, ser at såkalte bygdebyer kan motvirke fraflytting til større byer. Det er viktig i kommuner og områder der den demografiske utviklingen er uheldig, dersom en kan samle seg om bygdebyer og slik lage attraktive bo- og arbeidsregioner. Så er jeg veldig glad for at statsråden påpeker FNs bærekraftsmål fra 2015. Jeg har et studieopphold i ryggen i høst – jeg fikk være i FN og gå igjennom dette, og ser at dette vil bli beslutninger som kommer til å gripe inn i alle samfunnsområder. Jeg er glad for at det blir nevnt, og at det blir tatt høyde for det. De 17 målene har betydning for det som skjer i eget land og i andre deler av verden. Det er klart at jeg er glad for at komiteen nå har samlet seg om det grønne skiftet, at det skal og må gi en positiv utvikling i Distrikts-Norge. Norge har naturressurser, kompetanse og økonomisk handlefrihet som med de rette beslutninger kan gi oss en ledende rolle i det grønne skiftet. En annen sannhet som vi må minne hverandre om, er tilgangen på risikovillig kapital. Selvsagt er det viktig alle steder, men i Distrikts-Norge i særdeleshet. Derfor må vi få fram ordninger som fremmer innovasjon og satsing på nye næringer. Det må vi videreføre og styrke. Jeg vil til slutt også nevne det som er det menneskelig drivende i distriktspolitikken, det at folk finner attraktive plasser å bo, og at de kan komme med hele familien, nemlig fundamentale velferdstjenester og et levende frivillig arbeid. Jeg vil derfor oppfordre alle til å legge til rette for frivillighet og ideelle organisasjoner. Helt til slutt vil jeg takke dem som har deltatt i debatten i en viktig sak for landet.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Departementet sier i proposisjonen at det bare skal være den kommunen som det statlige vedtaket «direkte rettar seg mot», som skal gis søksmålskompetanse, det å kunne få en rettslig prøving av uenighet mellom stat og kommunesektor. Mitt spørsmål er knyttet til hva som legges i begrepet «direkte rettar seg mot». Innenfor viktige kommunale områder, som vann og avløp, renovasjon, revisjon osv., er det et ustrakt interkommunalt samarbeid. Det er ikke naturlig at IKS-et selv skal gis søksmålskompetanse, det er jeg enig i. Men når kommunene bak samarbeidet gjør vedtak om å bruke sin mulighet til rettslig prøving av det de ser som en urimelig statlig inngripen, går jeg ut fra at formuleringen jeg nevnte, ikke er til hinder for at de kan få prøvd denne saken. Kan statsråden bekrefte det?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Komitéflertallet foreslår at medvirkningsorgan for ungdom skal lovfestes, og dette har bred tilslutning fra ungdommens egne interesseorganisasjoner. Samtidig understrekes det at forskriftene som skal utarbeides, ikke må bli for innskrenkende når det gjelder kommunenes og fylkeskommunenes frihet til å organisere medvirkningsorganene. Departementet skriver selv i proposisjonen: «For departementet er det viktig at kommunane og fylkeskommunane kan velje den ordninga som passar best ut frå lokale forhold, og det er ønskjeleg å føre vidare den fleksibiliteten dei har i dag.» Slik det er i dag, er det mange kommuner som har valgt å la ungdomsråd eller ungdommens kommunestyre få anledning til å møte i kommunestyre/fylkesting, de har tale- og forslagsrett, ansvar for fordeling av budsjettmidler, osv. Vil statsråden bidra til at forskriftsutformingen gir rom for lokale tilpassinger, slik at forskriften ikke blir til hinder for at slik praksis kan videreføres?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Komiteens flertall støtter ikke departementets forslag om å innføre en avslagshjemmel mot næringsseksjonering av turistanlegg i plan- og bygningsloven. Forslaget støttes derimot av Senterpartiet og SV, som har registrert ønske om en slik hjemmel, særlig fra store turistkommuner i distriktet. Flertallet viser til innvendinger under høringen fra eiendomsnæringen og mener at en gjennom dagens regler i plan- og bygningsloven har tilstrekkelige hjemler til å styre graden av seksjonering av turistanlegg. Kommunene og eiendomsbransjen har altså helt ulike meninger. Kan statsråden utdype hvorfor departementet ser det som ønskelig å innføre en ny avslagshjemmel som gir kommunene mulighet til å forby seksjonering av turistanlegg?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Statsråden sier i sitt brev til kommunal- og forvaltningskomiteen at kompetansearbeidsplassutvalgets innstilling fra 2011 vurderte betydningen av offentlige og private kompetansearbeidsplasser, og at det derfor ikke er behov for en utredning av hvordan fordeling av statlige arbeidsplasser påvirker regionale ulikheter. Kompetansearbeidsplassutvalget hadde som mandat å fremme forslag til tiltak for å sikre at kompetansearbeidsplasser og nye statlige arbeidsplasser ble spredt i hele landet. Det er et viktig arbeid, men ikke svar på vårt spørsmål. Kompetansearbeidsplassutvalget hadde ikke som mandat – og svarer følgelig ikke på – hvordan fordelingen av statlige arbeidsplasser påvirker regionale ulikheter. Skal vi få svar på det, må det ivaretas gjennom et utredningsarbeid. Hvorfor er statsråden uenig med oss i dette? Mener statsråden at dette ikke er en relevant problemstilling, eller mener statsråden at vi kan skaffe oss denne kunnskapen på andre måter enn gjennom en offentlig utredning?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Samtidig som det er flyttet ut noen arbeidsplasser i denne perioden, anslås det at det er opprettet ca. 4 000 nye statlige arbeidsplasser i Oslo, og det er tydelig statistikk på at andelen statlige arbeidsplasser i Oslo har økt i denne perioden i forhold til andelen i hele Norge. Mener ikke statsråden at dette er relevant for utviklingen også for regioner utenfor Oslo, når deres andel av statlige arbeidsplasser samlet sett har sunket i denne perioden?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
I Senterpartiets representantforslag, Dokument 8:44, ber vi om at regjeringen igangsetter en utredning om hvordan fordelingen av statlige arbeidsplasser påvirker regionale ulikheter. Det er allment akseptert at regionale ulikheter i helse, levekår og sysselsetting har bakenforliggende årsaker knyttet til variasjoner i arbeidslivet. Det er derfor viktig å utvikle et variert arbeidsliv i alle deler av landet. Mye kan tyde på at utviklingen går i gal retning. Statlige kompetansearbeidsplasser trekkes ut av mange kommuner. Vi beklager at det ikke er bredere støtte i komiteen for å følge opp Senterpartiets forslag. En offentlig utredning om hvordan statlige arbeidsplasser påvirker regionale ulikheter, ville vært viktig for den videre utformingen av distriktspolitikken. Komitéflertallet har valgt å lytte til statsråden, som i sin avvisning av forslaget viser til kompetansearbeidsplassutvalgets innstilling fra 2011. Dette utvalget hadde som mandat å fremme forslag til tiltak for å sikre at kompetansearbeidsplasser og nye statlige arbeidsplasser ble spredt i hele landet. Det er et viktig arbeid, men de hadde ikke som mandat og svarte ikke på hvordan fordelingen av statlige arbeidsplasser påvirker regionale ulikheter. Skal vi få svar på det, må Stortinget støtte vår anmodning til regjeringen om å starte opp et utredningsarbeid. Dagens regjering er mye bedre på utflytting av statlige arbeidsplasser enn den rød-grønne var – det har vi hørt mange ganger nå i debatten her. Det er en sannhet med store modifikasjoner ispedd en god del kreativ matematikk. Regjeringens plan for lokalisering av statlige arbeidsplasser er vedlagt Meld. St. nr. 18. Den har støtte fra Venstre, og vi er svært tilfredse med utflyttingsplanene som ble lagt fram. Ved nærmere ettersyn viser det seg at det ikke er så mye å skryte av. I Aftenposten i februar var tallene brutt ned. Det var reelt sett 236 arbeidsplasser som skulle flyttes ut – altså som ikke var nyetableringer. Av dem var det 96 som skulle flyttes ut til distriktet. De resterende 60 pst. skulle til Bergen, Trondheim og Stavanger. Det kan ikke kalles et løft for Distrikts-Norge. Det er godt med nye arbeidsplasser i disse byene, men vi er nødt til å spre statlige arbeidsplasser utover hele landet hvis vi skal klare å få gjort noe med spredningen av bosettingen. Så sier statsråden at flytting til Ås ikke kan telle med – det er for nært Oslo. Men flytting til Drammen kan telles med. Flyttingen til Tynset, som ble vedtatt under den rød-grønne regjeringen, kan ikke telle med, men den reduserte flyttingen som de blå-blå endelig har gjennomført, den skal telle med. Samtidig har det blitt 4 000 nye arbeidsplasser i Oslo. Jeg er veldig glad for utflytting av arbeidsplasser, om det er til Trondheim eller til mindre kommuner, men enda bedre hadde det vært om vi hadde latt være å øke antallet statlige arbeidsplasser i Oslo så sterkt.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-05-29:
Jeg er fornøyd med hovedtrekkene i forslagene til endring av eierseksjonsloven, som regjeringen nå har lagt fram. Jeg er også betrygget av at vi gjennom en grundig komitébehandling har kunnet styrke forslagene ytterligere. Jeg vil ikke minst gi all ros til saksordføreren, som har ført en grundig prosess rundt denne saken. I forbindelse med komitébehandlingen har flertallet i komiteen påpekt viktigheten av å gjøre lovendringer som tar høyde for henholdsvis økt bruk av korttidsutleie gjennom tjenester som Airbnb, men også tiltak som kan sette sameier i stand til å håndtere hyblifisering, der det skulle oppstå. I løpet av høringen har vi hørt flere organisasjoner ta til orde for en tidsavgrensning for korttidsutleie av egen leilighet i sameie. Venstre mener at en slik tidsavgrensning er et viktig tiltak for å motvirke at fellesskapet i sameier smuldrer opp, og at stadig nye leieboere skaper et lite trygt fellesskap, hvor en ikke lenger vet hvem som bor i naboleiligheten. En tidsavgrensning vil motvirke dette. I flere av landets storbyer har hyblifisering vist seg å være en stor utfordring. Dette er imidlertid ikke en nasjonal utfordring, og som sådan hadde det ikke vært rett å lage nasjonale lover for å motvirke hyblifisering. Venstre har vært opptatt av å gi sameiene selv verktøy til å stoppe hyblifisering i egne sameier hvis en skulle se på dette som en utfordring. Vi ønsker å gi dem mulighet til å legge begrensninger på antallet leietagere i hver eierseksjon, bruk av eierseksjoner utover opprinnelig formål og sette tak på antall eierseksjoner til utleie. Dette er en ubyråkratisk løsning som styrker selvbestemmelsesretten i et sameie, uten at det går ut over de sameiene hvor beboerne selv legger opp til en hyblifisering. Jeg mener at dette er viktige steg for å motvirke de ulempene som hyblifisering og korttidsutleie medfører, men jeg innser at det må forankres gjennom et helhetlig lovforslag som ser på både plan- og bygningsloven og eierseksjonsloven. Derfor er jeg glad for at komitéflertallet har sluttet seg til et anmodningsvedtak som ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med nettopp et slikt forslag. Eierseksjonsloven skal oppdateres og styrkes, men ikke byråkratiseres. Derfor har det vært viktig for oss å legge opp til en løsning som flytter makt ned og ut, samtidig som en legger til rette for sterke virkemidler der det skulle være nødvendig. Behandlingen av eierseksjonsloven har nok en gang vist at Venstre leverer god og framtidsrettet politikk, tuftet på samarbeid med regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti. Resultatet blir en bedre eierseksjonslov, med sameier som i større grad enn før blir herre over egen hverdag. Ved en inkurie ser det ut som om Venstre skal stemme imot § 62 nytt fjerde ledd. Vi vil stemme for det.
André N. Skjelstad (Venstre), 2017-05-29:
Noen ganger i løpet av denne debatten, som har vært svært springende, har jeg lurt på om vi er i det samme landet. Det kan i hvert fall ikke være så mye tvil om hva Arbeiderpartiet har fremmet av forslag i denne komiteen i løpet av denne perioden, hvor de har vært enig i å flytte ut nye statlige arbeidsplasser, men hvor de har vært imot å flytte ut eksisterende statlige arbeidsplasser. Senterpartiet har ikke den holdningen, men jeg synes det er en litt merkelig form for debatteknikk som utføres her. Vi bør i hvert fall stå for det vi har stått for i løpet av perioden. Jeg la merke til at det ble en stor debatt nå om bredbånd. For Venstre har det vært viktig hele tiden. Vi har også fått gjort påplussinger, som en del av et stortingsflertall, som nevnt, for bredbånd er viktig. Det er også viktig å ha den blandingsmodellen som vi har i mange fylker. Men det er ikke til å komme ifra at skatt, formuesskatt, rammevilkår og ikke minst EØS-avtalen – særlig for Kyst-Norge – er svært viktig, også for sjømatnæringen. Med et veldig stort Senterparti – per i dag – er det spennende å se framover og se hvordan det vil arte seg for kysten hvis en skal si opp det som på mange måter er bolverket, og som kanskje er det som gjør at vi har de mulighetene på kysten som vi har. Å gå inn for å si opp EØS-avtalen vil være en meget spesiell og krevende sak for kystnæringene. Ja, det skjer en digitalisering, og vi mener det er en nødvendighet. Men det er også nødvendig – som en del i debatten unnlater å nevne – å ha noen strukturer som peker framover. Da er det også en nødvendighet med tanke på hvordan en rigger et samfunn videre. Jeg skjønner at det er mange som ikke ønsker å ta den debatten. Det som er mest overraskende, er at Arbeiderpartiet på mange måter melder seg ut av det. Senterpartiets holdning overrasker meg ikke – den er velkjent og har vært kjent lenge. Men at Arbeiderpartiet går for dette og på mange måter ønsker å være en «light-utgave» av Senterpartiet, overrasker meg. For øvrig kommer Venstre til å stemme imot IV i innstillingen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Det har vel strengt tatt ikke noe med denne saken å gjøre. Dette er en lovproposisjon om å innføre en tvisteløsningsmekanisme. Hva Fremskrittspartiet måtte skrive i sitt program, er noe Fremskrittspartiets landsmøte vedtar, på samme måte som Arbeiderpartiet vedtar hva som skal stå i Arbeiderpartiets program. Når det er sagt, vil jeg gjerne legge til at kommunene har i denne perioden fått en sterkere vekst i sine frie inntekter enn det de fikk da de rød-grønne satt ved makten. Det betyr at kommunene også har fått et økt handlingsrom, økt rom til å gjøre sine prioriteringer, gjennom de økonomiske bevilgningene. Denne saken dreier seg verken om Fremskrittspartiets programforslag om eiendomsskatt eller om hva ordføreren i Eidsberg måtte mene om innføring av eiendomsskatt i egen kommune.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
God og forutsigbar kommuneøkonomi er først og fremst viktig for at kommunene skal kunne gi innbyggerne gode og tilpassede tjenester. Det har vår regjering sammen med våre samarbeidspartier fått til i denne perioden, og det har vært en sterkere vekst enn det det var under rød-grønt styre. Jeg må også si at jeg er litt overrasket over at Arbeiderpartiet, som ikke har ønsket å ta stilling til denne saken nå, stiller spørsmål om hva Fremskrittspartiet skriver i sitt programutkast om eiendomsskatt, istedenfor å gå inn i denne saken, som er så viktig for kommunal sektor, og som har fått så sterk støtte i kommunene. Jeg er glad for at dette blir vedtatt, og at vi gjennom dette nå styrker det lokale selvstyret.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
La meg starte med å gi honnør til Senterpartiet. Jeg er glad for at Senterpartiet i hovedsak støtter det forslaget som er lagt på bordet. Det viser at Senterpartiet er opptatt av det lokale selvstyret. Vi har også funnet felles formuleringer i Stortinget som understreker viktigheten av jordvern, som er en viktig sak for Senterpartiet. Representanten går nå veldig inn i finjussen – jeg må eventuelt komme tilbake til finjussen i dette. Jeg anbefaler at representanten sender meg et skriftlig spørsmål om det, slik at hun får et helt presist svar. Det som er innenfor denne loven, knytter seg til interkommunalt samarbeid, som bygger på vertskommuneprinsippet, som er forankret i kommuneloven. Da vil det være mulig å gå til sak. Men jeg anbefaler, som sagt, et skriftlig spørsmål. Så skal vi få oppklart finjussen i dette.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Igjen tilbake til kommuneøkonomien: Vi ser nå av resultatene for kommunenes økonomi at man må tilbake til 1990-tallet for å finne tilsvarende driftsoverskudd to år på rad. Vi ser også at antall ROBEK-kommuner har gått ned til det laveste antallet noensinne. Dette viser at det gjennomgående er god økonomistyring i kommunene, og at kommunene har fått gode og forutsigbare rammer. Når det gjelder spørsmålet, er det slik at en privatperson ikke vil kunne trekkes inn i et søksmål mot sin vilje. I saker med omgjøringsforbud på velferdsområdet er det ikke behov for at en privat part trer inn i søksmålet. Det knytter seg rett og slett til at det er et omgjøringsforbud. Den som har fått en rettighet, skal beholde sin rettighet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Representanten Karin Andersen er bekymret for kommuneøkonomien i Åsnes. La meg da bare vise til at realveksten per innbygger i Åsnes var på 1,8 pst. fra 2013 til 2016, mens den var på kun 0,9 pst. da SV satt i regjering. Så også Åsnes har hatt en sterkere vekst i sin kommuneøkonomi med det borgerlige samarbeidet. Representanten Karin Andersen tar også opp spørsmålet om kontroll av lovligheten og kontroll av det frie skjønnet og viser i innstillingen til NOU 2004:18 Helhet og plan i sosial- og helsetjenestene, altså Bernt-utvalget. Den NOU-en ble fulgt opp av den rød-grønne regjeringen i 2010/2011 gjennom behandlingen av Prop. 91 L for 2010–2011, om ny helse- og omsorgstjenestelov. Der var det en omfattende vurdering av klage- og tilsynsordninger. Det ble grundig utredet. Så de spørsmålene som representanten fra SV har vært særlig opptatt av, mener vi ble godt utredet og vurdert da SV satt i regjering. La meg også, helt til slutt, si at for oss er det viktig å balansere hensynet til individuelle rettigheter med hensynet til det lokale selvstyret. Jeg mener vi har funnet en god balanse i dette ved at vi nå gir kommunene mulighet til å gå til sak mot staten, ved at vi sier at det skal legges stor vekt på det lokale selvstyret, men hvor vi samtidig gjør det klart at private som er tildelt en tjeneste eller en ytelse etter de sentrale velferdslovene, ikke skal berøres av forslaget. Det betyr også at selv om domstolen mener at statens vedtak er ugyldig, skal tjenesten ikke kunne tas fra private av den grunn. Gjennom den avveiningen har vi ivaretatt det lokale selvstyret samtidig som de individuelle rettighetene ikke berøres.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg redegjorde for det i mitt innlegg, hvor jeg bl.a. understreket at et viktig formål med denne proposisjonen er å forenkle og klargjøre regelverket for medvirkningsordninger. Da kan man ikke samtidig vedta forskrifter som uthuler det som er hovedformålet, nemlig at man skal klargjøre og forenkle regelverket. Men som jeg også viste til, ligger det i kommuneloven § 39 at kommunestyre og fylkesting skal lage et reglement for rådene, og det gir en viss fleksibilitet i dette. Når det gjelder spørsmålet om tale- og forslagsrett, vil jeg understreke at vi i Norge har et representativt demokrati, og da er det de folkevalgte som har møte- og forslagsrett. Men det er selvsagt opp til det enkelte kommunestyret om man ønsker å invitere grupper eller enkeltpersoner for å belyse konkrete saker, og det mener jeg nok er en ordning som flere kommunestyrer bør kunne benytte seg av.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg mener at vi gjør det gjennom den lovproposisjonen som behandles i dag, men der SV og regjeringen åpenbart er uenige, er om dette må gjøres gjennom lov. I dag har om lag 90 pst. av kommunene og fylkestingene en medvirkningsordning, og gjennom den loven vi nå får på plass, gjør vi det enkelt og oversiktlig for de kommunene som ønsker å nedsette et slikt utvalg, noe vi også anbefaler, for det er viktig å inkludere ungdom. Men vi ser altså ikke noen grunn til å gå via et lovpålegg for kommunene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg mener at det er et viktig hensyn at råd for både funksjonshemmede og eldre er innarbeidet over lang tid, og da er spørsmålet om man skal pålegge kommunene enda et råd. Gjennom den loven vi nå får på plass, reguleres ungdomsråd, råd for eldre og for funksjonshemmede på samme måte, men forskjellen er at vi ikke pålegger kommunene å ha et ungdomsråd. Jeg har tillit til at lokalpolitikere – fra både SV og Høyre – ser verdien av å ha ungdommens kommunestyre eller et ungdomsråd og ha en medvirkning, som gjør at ungdom blir hørt i saker som er viktige for dem.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Vi representerer ulike partier, og det er antageligvis litt av årsaken til at vi heller ikke blir enige om denne saken. Det finnes nesten ikke et område som ikke SV mener er grunnlag for å regulere eller på annen måte styre. Vi mener at på dette området skal vi ha tillit til kommunene og fylkestingene, og vi ser at 90 pst. av dem har en form for medvirkning. Det mener jeg er bra, og med dette lovforslaget gjør vi det enklere for de siste ti prosentene å gjøre dette, ut fra et genuint engasjement for å lytte til ungdom.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg vil først få takke komiteen for et grundig og godt arbeid. Jeg er glad for at det er stor enighet i komiteen om de fleste av forslagene i denne lovproposisjonen. Jeg registrerer samtidig at lovforslaget på noen punkter har skapt debatt, og at det er delte oppfatninger i komiteen. Det er ikke overraskende, eierseksjonsloven er en viktig lov, som engasjerer og berører svært mange mennesker. De fleste reglene i dagens eierseksjonslov videreføres uendret. Vi foreslår samtidig å fornye og forbedre loven, slik at det blir enklere å finne ut hvilke rettigheter og plikter man har når man bor i et eierseksjonssameie. Dette bidrar til gode og trygge bomiljøer. Vi har lagt vekt på at den nye eierseksjonsloven skal ha et klart språk, slik at loven blir lett å finne frem i og forstå, både for jurister og for oss andre. Regjeringens forslag innebærer samlet sett mange lovforenklinger, til fordel for både privatpersoner, byggenæringen og kommunene. Et problem som tidvis oppstår, er at boligseksjoner som er seksjonert på lovlig vis etter eierseksjonsloven, ikke er tillatt å bo i etter plan- og bygningsloven. Det kan f.eks. være fordi reguleringsplanen for eiendommen bare tillater to boenheter, mens det ikke er hjemmel i eierseksjonsloven for å nekte å seksjonere eiendommen i tre boligseksjoner. For en vanlig forbruker er dette paradokset vanskelig å forstå. Jeg er derfor glad for at vi i den nye loven får en helt ny regel, som sikrer at ingen kan seksjonere en boligseksjon dersom den ikke er en lovlig boenhet etter plan- og bygningsloven. Med den nye regelen håper jeg å forhindre at godtroende forbrukere kjøper katta i sekken – og i verste fall risikerer å måtte flytte fra sin bolig. Jeg mener det er en stor fordel at de nye reglene fordeler vedlikeholdsplikten mellom sameiet og seksjonseierne på en tydeligere måte enn med dagens lov. Reglene er bygget opp som en punktliste. Dette gjør at lovens leser lett kan slå opp i og tilegne seg kunnskap som han eller hun har plikt til å vedlikeholde. Dagens lov mangler regler om erstatningsansvar for seksjonseiere og sameiere som bryter vedlikeholdsplikten. Slike regler har lenge vært etterspurt. Denne mangelen retter vi nå opp i. Spørsmålet om det som kalles hyblifisering, har skapt stor debatt. Jeg er enig i at dette er en problemstilling som vi må se nærmere på. Samtidig mener vi at det er uheldig hvis det skal lages spesialregler i eierseksjonsloven. Den problemstillingen som flere er opptatt av, gjør seg også gjeldende i borettslagsleiligheter og i selveide hus. Vi mener derfor at plan- og bygningsloven er den rette overbygningen for å få til en tydeligere plattform for regulering av de forholdene som man er opptatt av. Jeg mener imidlertid at de reglene som komiteen har foreslått for å imøtekomme problemet, er lite gjennomarbeidede og derfor kan bli vanskelig å anvende i praksis. For eksempel kan det være vanskelig å bevise at omfattende utleie fører til økte kostnader for sameiet. Jeg synes derfor det er bra at det ser ut til å være flertall i Stortinget for at vi i stedet lar regjeringen få tid til å utrede gode regler, og ikke skaper konflikter og tolkningsproblemer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Nå er disse endringene i all hovedsak basert på den offentlige utredningen, slik at de fleste problemstillingene er grundig vurdert før departementet tok tak i arbeidet. Vi har svært dyktige jurister i Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og det har også vært omfattende dialog med ulike aktører i arbeidet med den lovproposisjonen som ble oversendt Stortinget. Så jeg mener at de ulike problemstillingene er grundig vurdert, jeg vil faktisk si gjennomvurdert. Komiteen har i arbeidet ytterligere tatt opp noen problemstillinger, og det er der mitt svar er at ja, vi ser gjerne på spørsmål både om antall seksjoner man kan eie, og om det som kalles hyblifisering, men også de spørsmålene må da vurderes grundig, og vi mener det er andre steder enn eierseksjonsloven som er det riktige stedet for å håndtere bl.a. spørsmålene om såkalt hyblifisering.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Statsråden vil selvsagt forholde seg til det som blir vedtatt i Stortinget, og jeg er enig i at dette er spørsmål som vi må ta grundigere tak i. Det vi har advart mot, er at man lager lover som både kan gi tolkningsproblemer og skape nye konflikter, og det er bakgrunnen for at vi ønsker å bruke mer tid på å få en grundig vurdering av hvordan dette bør gjøres. Og da mener vi at plan- og bygningsloven, som er en sektorovergripende lov, er det rette stedet for å se på denne problemstillingen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Den problemstillingen berører også et annet grunnleggende og mer prinsipielt spørsmål, nemlig spørsmålet om eiendomsrett, og det er grunn til også å stille spørsmål ved den begrensningen som ligger i dagens lovgivning. Når vi har ønsket å videreføre den, er det fordi vi har et sterkt press på prisene i byen, derfor mener vi at det er fornuftig. Men det er helt riktig, som både komiteen har påpekt, og som vi også har gjort i loven, at dagens eierbegrensning er mulig å unngå – slik at hvis man ønsker å ha en effektiv begrensning, er det også nødvendig å se nærmere på lovverket. Men her er det prinsipielle spørsmål som også reiser seg, nemlig om eiendomsrett.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Det er utdypet i lovproposisjonen. Vi mente at det var et grunnlag for å gi turistkommunene denne muligheten. Jeg registrerer at flertallet i komiteen har kommet til en annen konklusjon, og jeg ser også at det er mulig å argumentere for det synet. Men statsråden stiller seg selvsagt bak det forslaget som i utgangspunktet forelå fra regjeringen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg har nå i svar på flere spørsmål sagt at en eventuell ytterligere regulering for å begrense eller forhindre såkalt hyblifisering mener vi må gjøres i plan- og bygningsloven. Når vi ikke har fremmet forslag om det, er det fordi departementet har hatt andre prioriterte oppgaver som har gått foran, og at vi ville avvente Stortingets behandling av denne saken. Men jeg synes det ikke er noe godt svar at man fra komiteens side foreslår en lovbegrensning, som vi mener både er uklar, kan føre til tolkningsproblemer og skape nye konflikter. Derfor vil det være klokt å la regjeringen og departementet jobbe videre med denne problemstillingen og komme tilbake til det ved eventuelle endringer av plan- og bygningsloven. Når det gjelder spørsmål knyttet til Airbnb, var det vårt utgangspunkt at vi måtte avvente NOU 2017:4, om delingsøkonomien. Der er det ikke kommet tilstrekkelig forslag, men vi vil jobbe videre med det spørsmålet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Dette er det man kan kalle en åpenbar misforståelse. Jeg har gitt uttrykk for at jeg har stor forståelse for de problemstillinger som er tatt opp, knyttet til hyblifisering. Jeg har også tidligere gitt ros til representanten Bøhler for det engasjementet han har. Spørsmålet er bare hvordan vi håndterer denne problemstillingen. Der har jeg pekt på – i denne debatten og tidligere – at eierseksjonsloven ikke er rett sted. Det er hva denne diskusjonen handler om. Så har komiteen svart med å lage en lovformulering som vi mener kan åpne for tolkningsuenighet og mer konflikt. Derfor anbefaler vi ikke den, men jeg er svært komfortabel med det som det kan se ut til å bli et flertall for i Stortinget, om at regjeringen skal komme tilbake til denne problemstillingen og se på muligheten for en ytterligere regulering gjennom plan- og bygningsloven. Det er rett sted, og det er vi selvsagt innstilt på å prioritere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Jeg håper det er bred enighet om at det primært er et ansvar for markedet, samtidig som det også er bred enighet om at det er behov for tilskuddsmidler. I løpet av denne perioden er det noen fylker som har fått noe mindre. Andre har fått mer. De som har fått mer, er Hedmark, Oppland, Sogn og Fjordane og Nord-Trøndelag, som har fått betydelig mer i løpet av disse fire årene. Vi kan alltid diskutere enkelte tilskuddsordninger, men det er viktig å understreke at bredbånd primært er et ansvar for markedet, og det trodde jeg også Arbeiderpartiet var enig i.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Representanten kan ikke ha hørt hva jeg svarte i mitt innlegg. Jeg sa at dette primært er et ansvar for markedet, og det overrasker meg veldig hvis Arbeiderpartiet er uenig i det. Men jeg understreket at det også er behov for noe statlig tilskudd, og jeg viste til fire fylker, bl.a. Sogn og Fjordane og Nord-Trøndelag, som har fått betydelig mer i løpet av disse årene. Det er også slik at dette handler om mer enn tilskudd. Det handler bl.a. om gravekostnadene, som utgjør 70–80 pst. av total utbyggingskostnad. Der jobber vi nå aktivt med kommuner og andre aktører for å få gode rammevilkår, som gjør at man kan bruke minst mulig av skattebetalernes penger på denne delen. Vi jobber også med andre endringer i ulikt regelverk for å legge bedre til rette for koordinert gravearbeid og mer kostnadseffektiv utbygging av bredbånd. Dette er også viktige problemstillinger når vi skal bidra til at hele landet skal få tilgang til bredbånd, noe jeg er en sterk pådriver for, for dette er viktig både for små og store næringsdrivende og for privathusholdninger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Det er alltid greit å si at man skal ha én utredning til, men på dette området mener ikke vi det er behov for utredning, men det er behov for en regjering som viser handlekraft, og det gjør denne regjeringen. Det viser vi gjennom at vi har flyttet ut mer enn det den forrige regjeringen fikk til, og vi har lagt planer for ytterligere utflytting. Og det gjør vi fordi det er viktig at vi har kompetansearbeidsplasser ulike steder i Norge. Det kan bidra til å styrke arbeidsmarkedene, og det kan bidra til at vi får sterkere regionale sentra ulike steder i Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
La meg først si at innenfor mange statlige arbeidsplasser kommer det til å være en vekst i årene som kommer. Det gikk også denne regjeringen til valg på. Vi ønsker flere politifolk, vi ønsker flere ansatte ved universiteter og høyskoler, vi ønsker raskere utbygging av vei og jernbane. Da trenger vi flere ansatte i staten. Det som har vært vårt klare mål, er at vi skal iverksette tiltak som gjør at vi kan redusere veksten i byråkratiet og ta den ned på sentrale områder. Og det har vi gjort bl.a. ved at det er færre ansatte i departementene nå enn det var før. Ser vi på andelen statsansatte i Oslo, var den i 2005 på 28,6 pst., den vokste til 28,8 pst. i 2013 og til 28,9 pst. i 2016. Så både under den rød-grønne og denne regjeringen har det vært en ganske begrenset vekst i andelen i Oslo.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-05-29:
Nå spør representanten meg om hvorfor Høyres og Fremskrittspartiets medlemmer i Stortinget ikke har vært med på merknader fra SV. Da synes jeg kanskje at representanten Andersen bør spørre representantene i komiteen. Men det er klart at regjeringen redegjør for det vi skal, til Stortinget, og det er fullt mulig å både sende skriftlige spørsmål og stille spørsmål i spørretimen, og da vil selvsagt statsråden svare på de spørsmålene som blir stilt.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-05-29:
Det hevdes her at Arbeiderpartiet ikke stoler på lokale representanter, og at vi ikke stoler på kommunestyrenes og fylkestingsmedlemmenes utøvelse av skjønn. Det er rett og slett en uredelig og feil påstand. Jeg håper representanten Frank J. Jenssen, som framsatte påstanden, trykker på knappen, kommer opp og trekker den tilbake. Regjeringspartiene er svært inkonsekvente i sin tilnærming til lokaldemokratiet, for å si det mildt, og til avveiningene mellom den politikken Stortinget vedtar, og lokaldemokratiet. Det kan være krevende avveininger – velferd, skole, miljø og arealforvaltning. Vi politikere må ha og ta det ansvaret som følger med det å være folkevalgt, og sikre at disse avveiningene faktisk ligger hos oss politikere. Her vil regjeringen gå i stikk motsatt retning. Den flytter vanskelige politiske vurderinger over til domstolene. Det er ikke mer makt til lokaldemokratiet. Det er mer makt til rettsapparatet og intet annet. Man må ikke forsøke å gjøre saken til noe annet. Som folkevalgt setter jeg pris på å diskutere med andre folkevalgte, i enighet og uenighet, og søke å få saken ordnet mellom folkevalgte – ikke å møte i rettsalen og stå og diskutere med en dommer eller flere. Vi hører at vi er situasjonsbetingede. Ja, takk for det! Når det gjelder hvem som stoler på det lokale skjønn, stiller i hvert fall ikke Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre først i køen. Vi kan bare vise til regionreformen og kommunereformen som lysende eksempler på at man ikke ser og lytter til andre enn seg selv. Man lytter i hvert fall ikke til kommunestyrene og fylkestingene, som har ment noe annet enn regjeringen. Det er tydeligvis greit. Kort til replikkordskiftet: Det står på trykk at uten å innføre eiendomsskatt i Eidsberg hadde det blitt stillstand og ingen utvikling, og at det er en svært krevende økonomisk situasjon. Det sier ordføreren i Eidsberg. Men jeg registrerer at kommunalministeren, Høyre og Fremskrittspartiet ikke lytter, og de mister det de hadde igjen av troverdighet også der.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-05-29:
Jeg registrerer at representanten Jenssen fortsetter å snakke om Arbeiderpartiets prinsipielle tilnærming. Det er interessant, siden eksemplet lyser sterkt, hvor lite prinsipiell representanten Jenssen og hans parti selv er når det kommer til det å lytte til eller å avvise det lokale skjønnet. Det kan ikke være noen særlig tvil om at det ikke er særlig tung troverdighet igjen hos regjeringen når det kommer til dette. Det finnes det en del eksempler på. Jeg hisser meg egentlig ikke opp, men det må være tillatt og mulig å påpeke representanten Jenssens grove feilframstilling i saken. Dette handler om demokrati, det handler om lokaldemokrati. Jeg har den største respekt for domstolene i Norge, men de har mye å gjøre fra før av. Det har vi hørt fra regjeringspartiene ved tidligere anledninger – da var det en veldig belastning når det gjaldt statsborgerskap. Da var det ikke måte på hvor tung belastning domstolene hadde. Nå, noen uker etterpå, er det ikke et problem. Ting endrer seg tydeligvis. Jeg vil heller at en statsråd fra Høyre eller Fremskrittspartiet – det gjorde litt vondt å si det – skal avgjøre konflikter mellom stat og kommune innenfor de rammene som Stortinget har gitt, enn at en tingrettsdommer skal gjøre det. Så får heller Stortinget eller – til syvende og sist – velgerne ta affære om de er uenige i beslutninger og veivalg som blir gjort. Første mulighet kommer i september.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2017-05-29:
Jeg tar ordet fordi Arbeiderpartiet ved en inkurie er med på følgende merknad: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Venstre, mener at eldreråd og råd for personer med funksjonsnedsettelse fortrinnsvis bør etableres som separate råd. Utfordringene og tiltak for eldre og personer med funksjonsnedsettelse bør ikke behandles som to sider av samme sak, men som ulike gruppers behov for medvirkning og myndighetskontakt. Det bør, slik departementet foreslår, likevel åpnes for unntak slik at det kan etableres felles råd der brukergruppene og kommunene ønsker dette.» Vi er enig i det prinsipielle. Vi er uenig i at kommunene her skal kunne gjøre unntak, nettopp med utgangspunkt i den begrunnelsen som framføres her. Vi mener altså ikke det som står i den merknaden som vi ved en inkurie er med på. Vi vil i stedet støtte forslag nr. 2, fra Kristelig Folkeparti og SV, der man «ber regjeringen fremme forslag om å lovfeste at eldreråd og råd for personer med funksjonsnedsettelse ikke kan slås sammen». Når det gjelder ungdomsråd, viser jeg til det forslaget Arbeiderpartiet har vært med på å fremme tidligere, og som har vært behandlet i denne saken. Vi mener at også ungdomsråd skal lovfestes i kommunene og fylkeskommunene. Det er litt rart å notere seg den veldig prinsipielle motstanden fra Høyre og Fremskrittspartiet mot nettopp ungdomsråd, samtidig som regjeringen i en annen sak vi har til behandling her i Stortinget nå i vår, foreslår å lovpålegge fylkeskommunene regionalt planforum. Regionale planfora er viktige organ, men det er likevel rart at det skal veie tyngre enn å involvere ungdom i politisk arbeid.