trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-21:
Det siste vet representanten Solvik-Olsen veldig godt at det ikke er utover det målet som har ligget opp mot 2010. Stortinget ville sjølsagt blitt meddelt det hvis det var satt et nytt mål, og Stortinget ville blitt invitert til å diskutere det. Målet om økt produksjon av vindkraft, og sånn sett målet om 3 TWh, står ved lag, i den forstand at Enova jobber videre med å realisere gode vindkraftprosjekter og kommer i 2010 til å bruke mer penger på vindkraftprosjekter enn nesten noen gang før. Vi får fra 2012 et markedsbasert støttesystem gjennom grønne sertifikater. Så må vi når det gjelder 2011, se på responsen i markedet i 2010, og også gjøre oss opp en mening om interessen i vindkraftbransjen for å gå inn på Enovas støttebaserte ordninger kontra å komme inn noe seinere i et markedsbasert støttesystem basert på grønne sertifikater.
Henning Warloe (Høyre), 2010-04-21:
«Regjeringen har foreslått å redusere tillatt skjenketid med én time, til kl. 02.00. Forslaget vil ramme lønnsomheten i hotell- og restaurantnæringen, men også en rekke kulturaktører som klubber, scener og festivaler, som alle er avhengig av alkoholomsetning for å klare seg. Kulturaktører over hele landet mobiliserer nå til kampanje for å stoppe Regjeringens forslag, og også kulturministeren har møtt representanter for disse. Hva vil statsråden nå gjøre for å hindre at forslaget gjennomføres og rammer kulturlivet?»
Henning Warloe (Høyre), 2010-04-21:
Jeg takker for svaret, og jeg tolker statsråden dit hen at hun er oppmerksom på kulturlivets synspunkter i denne saken og vil bringe dem videre inn til den endelige diskusjonen i Regjeringen – det var i alle fall min fortolkning av den delen av svaret. Nå er det jo mye som kan sies om forslaget fra Regjeringen. Det innskrenker lokalpolitikernes handlingsrom. Mange kommunestyrer har på eget initiativ selv vedtatt strammere skjenkeregler enn det som har vært de nasjonale reglene, men den handlefriheten blir nå innsnevret. I tillegg er det også det næringspolitiske aspektet ved dette, det rammer en bransje som fra før sliter med virkningene av finanskrisen. Men nå er det jo kulturministeren jeg har stilt spørsmålet til, så jeg vil gjerne ha bekreftet at kulturministeren vil bringe disse synspunktene og hensynet til kulturlivet inn i diskusjonen i Regjeringen.
Henning Warloe (Høyre), 2010-04-21:
Jeg er fornøyd med svaret.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Forslaget om å innskrenke alkohollovens maksimaltid for skjenking med én time, fra kl. 03.00 til kl. 02.00, har vært ute på en bred høring. Et flertall av høringsinstansene støtter forslaget, men forslaget er ennå ikke ferdigbehandlet. Forslaget er begrunnet i at alkohol er det rusmiddelet som forårsaker mest sosiale og helsemessige skader i Norge. Det er også dokumentert at sene skjenketider er årsak til mye vold og bråk, særlig på nattetid, natt til lørdag og søndag. Ifølge Statens institutt for rusmiddelforskning viser flere studier at en betydelig andel av voldssituasjonene oppstår på eller ved skjenkesteder. Forskning fra Sverige har vist at sammenhengen mellom alkoholkonsum og vold er sterkere ved alkohol konsumert på skjenkesteder enn ved alkohol konsumert i andre sammenhenger. En norsk studie viser at jo hyppigere man er på skjenkesteder, jo større er sannsynligheten for å bli involvert i alkoholrelatert vold. En oppsummering av internasjonal forskning viser at endringer i skjenketider følges av endringer i voldsomfang. Når skjenketidene reduseres, får man altså mindre vold. Jeg er kjent med at forslaget også kan ha økonomiske konsekvenser for hotell- og restaurantnæringen – og kanskje også for klubber, scener og festivaler som har alkohol som en viktig inntektskilde. Jeg har forståelse for at det gjør seg gjeldende en uro ved tap av slike inntekter, som er grunnlaget for ulike typer kulturaktiviteter. Regjeringen har imidlertid ikke fattet endelig vedtak i saken, og dette er elementer som må med i den videre diskusjonen. Dersom vi allikevel får endringer i skjenketidene, håper og tror jeg at kulturlivet vil kunne tilpasse seg også et nytt regelverk. På den måten vil vi fortsatt kunne nyte et levende kulturliv, samtidig som det kanskje er nødvendig å redusere skjenketidene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Jeg har møtt en del aktører som arbeider ved ulike scener, som har brakt disse elementene inn i diskusjonen, og dette vil jeg selvsagt ta med meg videre. Det er også sagt til aktører i Bergen – aktører som har vært i kontakt med meg om dette som sikkert også representanten har vært i kontakt med.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
For å få stønad til bil må inngangsvilkårene i folketrygdloven kapittel 10 og forskrift om stønad til motorkjøretøy være oppfylt. Disse er i hovedsak knyttet til funksjonsevne og transportbehov. Videre kan det bare gis stønad dersom bruker har et transportbehov som ikke kan dekkes tilfredsstillende uten egen bil. I 2003 gjorde den forrige regjering en endring i bilforskriften som innebar at det ble innført et skille mellom såkalte gruppe 1-biler, vanlige personbiler, og gruppe 2-biler, spesialtilpassede kassebiler. Et av vilkårene for å ha rett til bil i gruppe 2 er at man ikke er i stand til å komme seg inn og ut av bilen på egen hånd uten å bruke heis eller rampe. Forskriften gir den enkelte saksbehandler lite rom for å utøve faglig skjønn. Dette gjelder særlig de strenge vilkår for tildeling av spesialtilpassede kassebiler. Man kan få stønad til tilhenger dersom man har behov for å frakte med seg større hjelpemidler, som f.eks. en rullestol. Hovedbegrunnelsen for omleggingen i 2003 var å få økte ressurser til oppfølging av de brukerne som har de tyngste funksjonsnedsettelsene og det største behovet for spesialtilpasning av bilene sine. Omleggingen medfører også mer fleksibilitet for den brukergruppen som har behov for vanlige personbiler. Denne typen avgrensninger i regelverket vil ofte føre til at det oppstår grensetilfeller som kan oppleves som urimelige for den enkelte. En eventuell endring av regelverket på dette punktet vil imidlertid være en budsjettsak, og må også vurderes opp mot andre nødvendige tiltak. Departementet har ingen konkrete planer om å foreta endringer i dette regelverket. Jeg vil likevel vise til at Hjelpemiddelutvalget skal avlevere sin innstilling om kort tid. Avhengig av utvalgets forslag kan det som ledd i oppfølgingen av denne bli aktuelt å vurdere eventuelle endringer også i dette regelverket.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Vi brukte i 2009 ca. 1,5 milliarder kr på reiser til funksjonshemmede, slik at dette er et område hvor det brukes mye penger. Det den forrige regjeringen gjorde i 2003, var nettopp å se på hvordan man kunne sørge for at man fikk det beste tilbudet til dem som hadde størst behov. Det er bakgrunnen for disse forskriftene. Det jeg har sagt, er ikke at jeg ikke vil vurdere dette hvis ikke det kommer et innspill fra Hjelpemiddelutvalget, men dette må ses som en helhet, for det dreier seg altså om en ressursramme hvor man må fordele midlene på en best mulig måte til dem som trenger det mest. Når det gjelder denne konkrete saken, håper jeg representanten skjønner at den har jeg ikke anledning til å gå nærmere inn på.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Som jeg sa innledningsvis, er det altså klare regler for hva som faller inn under det ene eller det andre og ikke skjønnet til den enkelte saksbehandler. Men det er klart at det alltid vil være en vurdering, og det vil, som jeg sa, også for noen kunne slå ut slik at det oppleves som urimelig. Som jeg sa, kan jeg ikke gå inn i denne saken. Jeg forutsetter at Nav vurderer dette på en ordentlig måte. Og så gjentar jeg det jeg sa: Når vi får utvalgets innstilling, skal man se på helheten i dette.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Det kan ha skjedd på flere måter. For det første ser ikke jeg bort fra at det er noen som forsøker seg på ren juks. Det slås det hardt ned på uansett. Det er derfor man har den gjennomgangen av merkeregisteret årlig. Det er relativt enkelt å se forskjell på rene fritidsfartøy og rene fiskefartøy. Jeg reiser veldig mye på kysten, og jeg ser at det faktisk er båter man kan kalle kombinasjonsfartøy – altså fartøy som blir brukt til fiske, men som også er ganske ok å dra på tur med. Det er ikke forbudt. Det at fiskerne har båter som det er ok å bo i – her er det snakk at man bor om bord i båtene – og at båtene er innredet på en slik måte at det går an å bo der, har jeg ikke problemer med. Det jeg har problemer med, er det som er rene omgåelser av regelverket. Nå gjør vi alt vi kan både for å tette smutthullene for å komme inn og ikke minst for å rydde opp i det som er.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-04-21:
Der er representanten Andersen Eide og jeg helt enige. Rene fritidsfartøy har ingenting i dette registeret å gjøre. Derfor rydder vi nå ut dem som er der, i tillegg til at vi varsler skatte- og avgiftsmyndighetene, slik at det faktisk får konsekvenser å prøve å lure seg inn her. Det er nytt. Videre innskjerper vi inngangen, slik at det blir enda vanskeligere å prøve å jukse, nettopp ved å se regelverket fra Sjøfartsdirektoratet knyttet til fiskefartøy opp mot dette registeret.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-04-21:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «Etter innføring av ny statsborgerskapslov har et relativt stort antall mennesker bosatt i Norge, med permanent oppholdstillatelse, fått avslag på sin søknad om norsk statsborgerskap, begrunnet med at det foreligger tvil om deres identitet. Departementet sendte i fjor sommer ut forslag på høring om å endre statsborgerskapsloven/forskriften med høringsfrist oktober 2009. Hvor langt har Regjeringen kommet med arbeidet, når vil et nytt lovforslag komme til Stortinget, og vil statsråden prioritere dette arbeidet?»
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tror kanskje det viktigste signalet som kunne gis i dag, var nettopp det siste statsråden sa, at han er opptatt av dette, og at han vil prioritere dette arbeidet. Dette er en gruppe mennesker som har ventet lenge. Det er jo et tankekors at vi i Norge har en liten gruppe som vokser opp, som på en måte har arvet foreldrenes synd. Her snakker vi altså om en slags arvesynd, ikke sant, som går i generasjoner. I verste fall kan dette også ramme neste generasjon, altså barnebarn. Dette er barn som vokser opp uten de samme rettigheter som barn med norsk statsborgerskap har: rett til å kunne stemme, rett til å kunne gjøre karriere i politiet eller i det militære. De kan ikke engang velge å ta utdannelse i utlandet. De venter på et svar. Jeg håper at ikke departementet blir nødt til å bruke veldig lang tid, men at de kan prioritere dette, slik at det kommer raskt på plass.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-04-21:
Jeg har stor forståelse for at man må bruke tid, og at statsråden føler behov for å komme til Stortinget med en sak som det kan være bred enighet om. Det er jeg helt enig i. Som sagt, statsråden har i dag gitt et viktig signal til denne gruppen – som både han og jeg har møtt – nemlig at han vil prioritere dette arbeidet. Det synes jeg er flott, og det tror jeg vil bli tatt imot på en positiv måte også der. Som vi også har nevnt, er dette folk som har fått permanent oppholdstillatelse, men likevel går de rundt og føler seg halvveis velkommen. De er i arbeid, de bidrar til fellesskapet, og de betaler skatt, men de føler seg altså bare halvveis velkommen. Særlig ille blir det jo når det rammer neste generasjon. Så jeg ønsker statsråden lykke til med å ha et trykk på denne saken og ser fram til at vi får en sak i Stortinget, så vi kan få løst dette for en ikke ubetydelig gruppe mennesker.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Departementet sendte, som representanten er inne på, forslag til en rekke endringer i statsborgerloven og statsborgerforskriften på høring 25. juni 2009. Noen av forskriftsendringene er allerede gjort, og endringene har trådt i kraft. Ett av forslagene i høringsbrevet gjaldt det som representanten er opptatt av, nemlig innføringen av særregler knyttet til identitetsvilkåret i statsborgerloven for barn. Det gjelder altså barn som har vært avskåret fra muligheten til å erverve norsk statsborgerskap på grunn av at foreldrene ikke har klarlagt sin identitet. Departementet ba videre høringsinstansene om innspill på om det bør innføres en særregel for søkere av norsk statsborgerskap over 18 år med lang botid og ikke klarlagt identitet. Departementet ba om innspill på hensyn for og imot innføring av en slik regelverksendring, og hvordan en slik bestemmelse eventuelt burde utformes. Denne høringsrunden har vist at når det gjelder barn som ikke anses å ha klarlagt identitet, er det relativt bred enighet om at det er nødvendig med regelverksendringer. Når det gjelder øvrige spørsmål, har tilbakemeldingene i høringsrunden vært delte. Det er en rekke høringsinstanser som har vært positive til å innføre en særregel for personer over 18 år. Andre høringsinstanser har vært negative til innføring av en slik særregel. Betenkelighetene kommer bl.a. fram i høringsuttalelser fra Justis- og politidepartementet, fra Politiets sikkerhetstjeneste og fra Politidirektoratet. Jeg er nå opptatt av å finne en løsning som på den ene siden både ivaretar samfunnets behov for å kjenne personers identitet, som jeg tror det er bred politisk enighet om at er viktig, og samfunnets behov for sikkerhet og kriminalitetsforebygging. På den andre siden er det viktig, som representanten er inne på, at samfunnet inkluderer personer som har permanent oppholdstillatelse, ved å gi disse borgerne en mulighet til å bli norske statsborgere. Jeg er i dialog med justis- og politiministeren om disse spørsmålene på bakgrunn av høringsrunden. Det er selvfølgelig på det nåværende tidspunkt for tidlig å si noe om konklusjoner når det gjelder dette, og også om når lovforslaget om endringer i statsborgerloven kan fremmes for Stortinget. Men det jeg kan forsikre representanten om, er at dette arbeidet er prioritert hos meg og mitt departement, og at jeg er enig i representantens understreking av hvor viktige disse spørsmålene er.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Det er et hensyn som jeg naturlig nok også er opptatt av. Det er viktig å kunne skape trygghet rundt hvilke bestemmelser som gjelder for disse menneskene. Samtidig er jeg sikker på at representanten også vil være enig med meg i at når vi nå legger fram noe, er det viktig at det er noe som er bærekraftig over tid, og som nettopp sikrer en slik trygghet. Derfor er jeg på den ene siden opptatt av å drive fram dette så raskt som mulig, men på den andre siden er jeg også opptatt av å legge fram noe som både får støtte i denne salen, og som kan stå over tid. Og jeg vil bruke den tiden som trengs for å få det til. Dette er en problemstilling som rammer en god del mennesker i Norge. I 2007 ble 287 søknader om norsk statsborgerskap avslått fordi kravet til klarlagt identitet ikke var oppfylt. I 2008 var tallet 857, og i fjor var tallet 774 – så det er et ikke ubetydelig antall mennesker som er i denne situasjonen. Så er jeg enig i at det er to litt forskjellige vurderinger når det gjelder gruppen over 18 år og barn. Vi skal gå inn i begge to med full tyngde, men det er noen særskilte hensyn vi må ta til barn.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Det er mitt håp at vi skal klare å komme fram til noe som kan både bedre rettighetene og imøtekomme behovene til denne gruppen, samtidig som vi selvfølgelig også må ta dette på alvor. Det gjelder ikke minst de av oss som er opptatt av at vi skal kunne ha en raus og rimelig asyl- og innvandringspolitikk, men jeg vet at både representanten og jeg er opptatt av at vi må være veldig klare på det som handler om juks med identitet. Det er selvfølgelig også et viktig hensyn for meg at vi ikke skal undergrave det arbeidet vi gjør når det gjelder å bekjempe tilbakeholdelse av identitet. Når det gjelder gruppen som har vært lenge i Norge, er jeg som sagt helt enig i at det trengs avklaringer. Vi har sendt ut forslag i høringsrunden som vi nå går veldig nøye gjennom, og det er en prioritert sak for meg å bære dette videre fram til Stortinget.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Det er bekymringsfullt at flere fosterbarn mangler tilsynsfører. I henhold til barnevernloven har alle barn i fosterhjem krav på å få oppnevnt en tilsynsfører. Kommunen har ansvaret for å rekruttere og oppnevne tilsynsfører for barn i fosterhjem, og statlig regionalt barnevern har ansvaret for å bistå kommunene med å gi opplæring til tilsynsførerne. Jeg er kjent med rapporten fra Norsk Fosterhjemsforening og Landsforeningen for barnevernsbarn, som representanten Håbrekke viser til. Jeg deler representantens bekymring for at noen barn ikke får oppnevnt tilsynsfører. Dette er utsatte og sårbare barn med et spesielt behov for oppfølging og tilsyn, som dermed også gir oss et spesielt ansvar for å sørge for at de får det. Kommunene oppgir at de pr. 31. desember 2008 til sammen hadde tilsynsansvar for 6 799 barn. Rapporteringer fra kommunene viser at 89 pst. av disse fosterbarna hadde tilsynsfører. En forklaring på at vi ikke har 100 pst. dekning av tilsynsførere, er at en del fosterhjemsplasseringer er helt nye, og kommunen har derfor ennå ikke klart å skaffe tilsynsfører. Kommunen har også ansvaret for akuttplassering av barn i beredskapshjem, og disse barna har også krav på å få oppnevnt tilsynsfører. Slike akutte plasseringer er ofte så kortvarige at det ikke opprettes en tilsynsfører. Men dette gir ikke en fullgod forklaring på hvorfor ikke alle barn i fosterhjem har fått oppnevnt tilsynsfører. Når rapporteringene i tillegg viser at 30 pst. av barna som hadde tilsynsfører, ikke fikk tilsyn i samsvar med lovens krav, så er det etter min mening svært alvorlig. Mange fylkesmannsembeter har gjennom sitt tilsyn lagt vekt på om kommunen har oppnevnt tilstrekkelig antall tilsynsførere. Fylkesmannen kommer til å ha fokus på dette framover også. Gjennom den samarbeidsavtalen som vi har med KS om barnevernet, er departementet nå i kontinuerlig dialog om fosterhjem og tilsynsførerordningen. Jeg kommer til å fortsette med å be KS om å bruke de virkemidlene de har, til å få kommunene til å prioritere arbeidet med rekruttering av tilsynsførere. Jeg kommer til å sende et brev til landets kommuner for å orientere om rapporten fra Norsk Fosterhjemsforening og Landsforeningen for barnevernsbarn. I det brevet kommer jeg til å understreke barnevernlovens krav om at alle barn skal få oppnevnt tilsynsfører, og at tilsynsførere skal føre tilsyn med barnet så ofte som nødvendig, og minimum fire ganger i året. Fylkesmannsembetene kommer også til å kunne bruke dette i det tilsynet de har med kommunene for å føre tilsyn med om de oppfyller sine lovpålagte plikter på dette området.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Det er i løpet av de siste månedene skjedd betydelige ting både når det gjelder tilsynet, med det overordnede ansvaret som Statens helsetilsyn har fått, og de klare føringene man har fått for hvordan tilsynet skal utøves når det gjelder hyppighet og det å legge mer vekt på hva barna sier selv. Så jobbes det nå kontinuerlig med rekruttering av tilsynsførere, og det er en utfordring ute i kommunene. Så er det slik på dette området at veldig mange av virkemidlene ligger på kommunal side. Hvor stor grad av statlig styring vi trenger på barnevernsområdet, er en egen diskusjon. Det er en diskusjon som jeg og representanten har hatt før. Jeg har vært veldig tydelig på at hvis vi nå ikke klarer å få til de resultater vi skal ha gjennom den dialogen vi har med kommunene om alt fra bemanning i barnevernet til antall tilsynsførere, må vi gå gjennom virkemidlene og se om vi kan skaffe oss sterkere virkemidler fra statlig hold.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Jeg synes det er defensivt å operere med planer for hvor vi skal være om fem eller ti år, for jeg er opptatt av at vi ikke aksepterer disse forholdene her og nå. Derfor tar jeg kontakt med kommunene for å si at jeg forventer at det ryddes opp i dette – ikke i morgen, men nå. Det viktigste vi kan gjøre nå, er å stille kommunene til ansvar. Det er et ansvar de veldig tydelig har i henhold til loven, både når det gjelder å skaffe tilsynsførere og å sørge for at tilsynet fungerer. Så er vi også nødt til å ha en diskusjon om hvordan vi sørger for faglig kvalitet i tilsynet. Det er også et spørsmål som rapporten omhandler, og som er en diskusjon som jeg ser fram til å gå inn i. Departementet har bl.a. utgitt en veileder der tilsynsførers rolle og ansvar blir klarlagt. Vi har klare føringer overfor kommunene når det gjelder det ansvaret de har for opplæring av tilsynsførere. Så har vi en utfordring knyttet til rekruttering som vi er nødt til å gå inn og se på. Vi må se på både hvilke virkemidler vi kan legge til rette for, og hva slags jobb kommunene faktisk gjør. Der er det stor variasjon. Det vi kan gjøre som er mest effektivt på kort sikt, er å få kommunene til å følge bedre opp det ansvaret de faktisk har for å gjøre noe med situasjonen – ikke i morgen, men i dag.
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Jeg vil da stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Den 1. januar 2010 ble rentekompensasjonsordningen for skoler utvidet til også å gjelde privat drevne skoler. Retningslinjer for tildeling er ikke kommet på plass. Husbanken bruker «forslag til retningslinjer» i svar på søknader, og disse synes å være formet slik at det er tilnærmet umulig for en ny godkjent privat drevet skole å komme inn under ordningen. Hvem har laget føringene for de krav som skal stilles til private drivere, og føler statsråden forslaget til retningslinjer ivaretar de skolene ordningen skal gjelde for?»
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Jeg takker for svaret. Det samsvarer for så vidt med det jeg antydet i mitt spørsmål. Bakgrunnen for mitt spørsmål er den urimeligheten jeg synes det ligger i at det stilles helt andre krav til de private enn til de kommunale. En kommune eller en fylkeskommune kan altså leie lokaler hos hvem de vil og få del i rentekompensasjonsordningen. En privat skole kan ikke det, for da gjelder det helt andre regler. Det som blir utfordringen, er når noen får godkjent en ny skole, setter i gang, og denne skolen utvikler seg, og de vil gå videre. Da blir det urimelig å forvente at de skal eie lokalene selv eller binde seg til en 20 års leieavtale med gjenkjøpsplikt for at de skal få hjelp til å få gode lokaler. Hvor viktig mener egentlig statsråden at eier eller eierform av bygget er for læringsutbyttet for elevene?
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Det siste var for så vidt et av oppfølgingsspørsmålene mine – om når vi kan vente at retningslinjene er på plass. Da håper vi de snart er på plass. Jeg synes dette blir underlig. Jeg er enig i at statstilskudd ikke skal være med på å bygge opp privat kapital. Det skal en søke å unngå. Det som blir urimelig her, er at dette ikke griper inn i privat kapital, det griper inn i lokaliteter og læringsarenaer for elever som går i en godkjent skole. Jeg hadde håpet at statsråden så det urimelige i at når en skole er blitt godkjent, og dermed har undervisning som er godkjent, så begrenses mulighetene fordi den eies og drives av private, og ikke har en offentlig eier. Dette er urimelig og feil, og jeg håper derfor at statsråden vil se på det. Men jeg oppfatter at det er det ikke vilje til fordi det kan få den konsekvensen at noen kunne tjene penger på det.
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Jeg stiller følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Flere organisasjoner tilbyr skoleklasser såkalte fredsreiser. På grunn av gratisprinsippet arrangeres slike reiser av foreldregrupper. Verdien av turene blir betydelig økt dersom klassene på forhånd kan arbeide med problematikken. Mange lærere vegrer seg for dette. De viser til rundskriv fra departementet, og redselen for å bli beskyldt for press på elevene. Gjentatte debatter har aktualisert holdningsskapende arbeid overfor unge. Vil statsråden gi lærerne støtte for å gjennomføre slik forberedelse i skolen?»
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Det er riktig, som statsråden sier, at det også kan arrangeres i skolen. Nå er vel det kanskje en del av en annen debatt, om hvor mye frie midler man har til å arrangere slike turer. Derfor har resultatet ofte blitt slik som statsråden sier, at foreldregrupper arrangerer, og det gjør de i feriene. Det er nettopp den balansegangen som vi føler ofte faller ned på feil side. Lærerne vegrer seg fordi de ikke skal bli beskyldt for å utøve press. Dermed bruker de et tidligere rundskriv fra departementet til å si: Dette skal ikke vi blande oss inn i. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden er nettopp på bakgrunn av en del av de problemstillingene som har vært framme i mediebildet om antisemittisme osv. Er det naturlig at statsråden sender et rundskriv og presiserer de mulighetene man har, og at det er viktig å utnytte dem på en god måte?
Svein Harberg (Høyre), 2010-04-21:
Jeg tror statsråden på at hun ikke har fått henvendelser, og at hun tror på at balansen er der. Våre tilbakemeldinger er annerledes. Jeg har gått rundt og sjekket på en del skoler og hos en del skolesjefer, og det er åpenbart en problemstilling. Så er det nok kanskje litt landsdelsfokusert. Vi har jo pr. i dag et par større aktører som arrangerer slike reiser. Mye skjer nok i tilknytning til de regionene, selv om de har god spredning. Siste oppfølgingsspørsmål går på litt av det som statsråden var innom, debatten om antisemittisme. Statsråden nevnte at hun ville opprette en gruppe for å se på konkrete tiltak som kunne settes inn. Spørsmålet er da: Vil statsråden vurdere å ta arrangørene av disse reisene, som innehar en stor kompetanse og erfaring på å snakke om disse sakene, inn i en slik gruppe for å se på tiltak som kan involvere dem?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
I statsbudsjettet for 2010 redegjorde Regjeringen for Stortinget om at det ville bli gjort endringer i regelverket for rentekompensasjonsordningen til kommuner og fylkeskommuner. Som representanten var inne på, innebærer endringen at kommuner og fylkeskommuner kan søke Husbanken om rentekompensasjon til rehabilitering av skolebygg, på vegne av private skoler med rett til statstilskudd, trossamfunn eller ideelle organisasjoner som leier ut lokaler til private skoler med rett til statstilskudd. Det er altså kommunen eller fylkeskommunen som skal søke på vegne av en privatskole og også prioritere om en privatskole skal kunne være med. Ordningen legger ikke til rette for at private skoler som leier lokaler fra kommersielle aktører, skal kunne søke om rentekompensasjon. Årsaken til dette er primært at ansvaret for å vedlikeholde og rehabilitere påligger bygningseier. Det kan ikke søkes om rentekompensasjon for investering i nybygg eller svømmeanlegg for private skoler. Med denne endringen har Regjeringen kommet privatskolene i møte, slik at noen kan få hjelp til å rehabilitere skolebygningene sine. Husbanken ligger under Kommunal- og regionaldepartementets ansvarsområde. Utvidelsen av rentekompensasjonsordningen til også å gjelde for private skoler er fulgt opp av Kommunal- og regionaldepartementet i tildelingsbrev for 2010 til Husbanken datert 15. februar 2010. Videre er dette fulgt opp gjennom en forskrift gitt av Kommunal- og regionaldepartementet av 17. desember 2009 om kompensasjon for utgifter til renter til investeringer i skole- og svømmeanlegg fra Husbanken, hvor det er gitt utfyllende bestemmelser for de private skolene. I henhold til forskriften kan Husbanken gi nærmere retningslinjer for gjennomføringen av rentekompensasjonsordningen. Arbeidet med dette er i gang, men retningslinjene er ennå ikke vedtatt. Det må understrekes at føringene for ordningen ligger i forskriften og at retningslinjene kun skal utfylle denne. Etter det jeg er kjent med, har Husbanken kun fått én henvendelse hvor en privat driver av en skole ba om veiledning om rentekompensasjonsordningen. Husbanken orienterte om ordningens innretning, og opplyste om at retningslinjene ikke var vedtatt ennå. Det er for øvrig ikke grunnlag for å tro at omfanget av private skoler innenfor ordningen vil bli særlig stort. Jeg vil imidlertid presisere at selv om private skoler er inkludert i ordningen, er ikke de økonomiske rammene for ordningen endret. Dette innebærer at det er den enkelte kommune eller fylkeskommune som selv må avgjøre om de ønsker å prioritere rehabiliteringsprosjekter ved private skoler innenfor sin tildelte investeringsramme. Det ligger ingen føringer fra statens side om at private skoler skal prioriteres, og derfor må vi akseptere at kommuner og fylkeskommuner kan velge å prioritere rehabilitering av egne skoleanlegg framfor prosjekter ved private skoler.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Her har man gjort et forsøk på å gå en rimelig balansegang som skulle gi enkelte privatskoler mulighet til å drive rehabilitering innenfor denne ordningen, men samtidig ta hensyn til at det man gir av statstilskudd, ikke skal være med på å bygge opp private formuer. Det er en viktig balansegang å gå for å få gode ordninger, og dette er en god og veldig populær ordning i kommunene. Jeg mener at vi har klart å finne et rimelig balansepunkt. Hvis det er sånn at representanten mener at man bør ha ordninger med statstilskudd, eller låneordninger som bidrar til betydelig oppbygging av verdier som er på private hender, så er jeg uenig. Den balansegangen man har funnet her, er en rimelig balansegang for å sikre at også private skoler skal kunne ha akseptable skolebygg. Nå kan jeg for øvrig opplyse at vi regner med å få disse retningslinjene ferdig om ikke fryktelig lenge, og det er ikke en veldig lang kø av private skoler som har vært i tvil om hva som gjelder. Jeg tror at vi skal komme med klare signaler i løpet av et par måneder nå.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Det er viktig at vi passer på det som er fellesskapets penger og ikke deler dem rundhåndet ut. Det er gått en balansegang her nettopp for å se hva man kan gjøre med vedlikeholdsbehovet i private skoler, men på en sånn måte at man samtidig passer på at de offentlige midlene man har, deler man ikke ut rundhåndet til det som er private eiere. Nå vil private eiere også ha nytte av denne ordningen, selv om den ikke er like sjenerøs som representanten ønsker seg. De retningslinjene som kommer, utfyller de prinsippene som allerede ligger for ordningen, så de vil jo selvfølgelig ikke endre det som er hovedprinsippene her, men de vil klargjøre hva som er innretningen på det. Så jeg håper at vi i løpet av rimelig kort tid skal kunne få større klarhet i hva som gjelder, og så får heller diskusjonen om hvordan det skal innrettes, gå videre mellom Høyre og Regjeringen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Statens bidrag til videreutdanning av lærere skjer gjennom strategien «Kompetanse for kvalitet». Den strategien tar sikte på å gi et varig system for videreutdanning av lærere. Den er utarbeidet i samarbeid med KS, lærerorganisasjonene og Universitets- og høyskolerådet. Partene stiller seg bak og bidrar aktivt til gjennomføringen av denne strategien. Jeg er skuffet over antall påmeldte vi har fått fra høsten av. Tallet på 1 600 påmeldte lærere, som det refereres til, er det knyttet usikkerhet til, selvfølgelig, men jeg er ikke fornøyd med at vi ikke allerede har fylt 2 500 plasser. Nå må jeg ile til og si at det er 1 000 inne i ordningen fra før, så det vi snakker om, er jo dem som kommer på toppen. Det er flott med dem som nå tar steget ut og søker seg til videreutdanning, men våre ambisjoner var større enn som så. Vi har derfor allerede satt i gang tiltak for å øke deltakelsen innenfor de rammene vi har, og i forståelse med partene er det enighet om at alle skal følge opp det ansvaret de selv har pålagt seg gjennom strategidokumentet. Blant annet skal det settes i gang et intensivert informasjonsarbeid gjennom de kanalene som partene rår over, for å få flere skoleeiere til å melde på lærere til videreutdanning. Videre er det opprettet et restetorg som skoleeiere kan gis utvidet mulighet til å søke på. Det er skoleeierne som er ansvarlig for å velge ut og søke om deltakelse. Jeg er kjent med at en del skoleeiere mener det er for dyrt å delta i det varige systemet. Da er det viktig å huske på at videreutdanning av høy kvalitet og av ett års omfang koster mer enn kortvarig etterutdanning. Dessuten er det nødvendig å dekke en del av vikarutgiftene for at de lærerne som deltar, skal kunne gjøre det, og at også de som ikke har økonomisk mulighet til å kunne ta seg et friår, eller som ikke har arbeidskapasitet til å studere i fritiden, kan gjøre det. Nå er kostnadene for kommunene ikke så urimelige som det kan virke som. Videreutdanning med 60 studiepoeng for en lærer i matematikk på ungdomstrinnet koster en kommune ca. 225 000 kr. Hvis læreren er 40 år og kanskje jobber i 25 år til i skolen, vil den videreutdanningen koste 450 kr pr. elev gjennom hele ungdomstrinnet. 450 kr pr. elev er en lav pris å betale hvis det betyr at man får en bedre kvalifisert lærer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Jeg tror egentlig utfordringen ikke ligger på lærernes ønske om å benytte seg av disse tilbudene, som representanten Aspaker er inne på, men mer på at kommuner holder igjen. Noen fylker er veldig ivrige etter å benytte seg av tilbudet, og har kommuner som stiller opp og betaler vikarutgiftene. Andre steder vet vi at det er et argument for ikke å benytte seg av ordningen. Kommunen skal dekke 40 pst. av disse vikarutgiftene, og jeg har jo selvfølgelig også vært inne på tanken om vi skulle lage en annen fordeling på det. Men jeg mener det er klokt at kommunen som arbeidsgiver ser at kompetanseheving er en veldig viktig del av å være en ansvarlig arbeidsgiver. Det bør være et spleiselag hvor både staten, den enkelte og kommunen bidrar. Men nå går vi nye runder for å se hvordan vi kan sørge for at de plassene vi allerede har, og som står til disposisjon, kan utnyttes, og så får vi gjøre opp status når vi ser hvordan det endelige resultatet blir, og se om det er enkelte ting ved denne ordningen som bør …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Svaret på det første spørsmålet er iallfall ja, for restetorg betyr nettopp at kommuner som har hatt et ønske om å få flere plasser, har mulighet til å benytte seg av de plassene som ligger der. Så er spørsmålet hvordan vi fordeler de plassene vi har året deretter igjen. Det får jeg komme tilbake til da. Men jeg regner med at jeg har såpass god oversikt over dette at det går an å gi en oversikt til Stortinget i forbindelse med budsjettet for 2011. Der får man se hvordan man går videre med dette, for videreutdanning og kompetanseheving er en ekstremt viktig del av Kunnskapsløftet, og vi vet at gode og kompetente lærere er nøkkelen til å lykkes i alle de målene vi nå har satt oss i norsk skole.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Jeg vil først understreke at gratisprinsippet ikke betyr at man ikke skal kunne arrangere skoleturer i regi av skolen. Skoleledere, lærere, foreldre og elever har i dag et vidt spillerom for å organisere og ta frivillig initiativ som kan bidra til skoleturer som medvirker til økt motivasjon og læring. Jeg vet at mange elever, foreldre og lærere rundt omkring i Norge nedlegger mange timer frivillig innsats for å få til dette, og turene kan være en verdifull del av opplæringen. Det er viktig at alle får muligheten til å delta, uavhengig av hvor god råd foreldrene har. Spørsmålet viser til at enkelte foreldregrupper velger å gå sammen om å arrangere felles turer for sine barn i ferier. Det dreier seg f.eks. om fredsreiser, der tematikk som holocaust, antidiskriminering og menneskerettigheter står sentralt. Det er helt opplagt at det er en del av det som skal inn i opplæringen, bl.a. i historie og samfunnsfag. Det er selvfølgelig ingenting i veien for at opplæringen i disse fagene kan bli benyttet som en del av forhåndsarbeidet før en slik tur. Men samtidig er det viktig å legge opp til at opplæringen legges til rette slik at elever som ikke skal delta på turen, også får et godt utbytte av opplæringen i disse emnene, for måten å organisere disse turene på er at man skal komme rundt spørsmålet om gratisprinsippet. Vi kan ikke ha en offentlig skole som målretter undervisningen overfor de deler av elevene i en klasse som har råd til å være med på en tur i ferien, mens de som ikke har råd, ikke får være med. Dermed blir spørsmålet som den enkelte lærer og skole må ta stilling til: Hvordan balanserer man det? Men jeg tipper at det finnes såpass mye vett og forstand rundt omkring i Skole-Norge at man finner gode balanser som gjør at man ikke driver en rent turforberedende opplæring, men at temaene kan være en del av opplæringen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Jeg tror ikke det er temaene lærerne vegrer seg for, for de er ekstremt viktige, særlig når vi får eksempler på antisemittiske holdninger hos noen enkeltelever. Det er en sak jeg følger opp på annet vis også. Men det er situasjonen. Du sitter overfor en klasse og vet at noen i sin ferie skal delta på en ganske dyr reise, mens andre elever i samme klasse ikke har råd til å delta. Hvordan forholder man seg da til et tema og en klassetur? Den balansegangen er litt krevende å gå, men jeg er helt sikker på at man stort sett lykkes med å få til det. Jeg lover ikke noe nytt rundskriv her og nå. Jeg tror at det stort sett løses med fornuft og klokskap rundt omkring i Skole-Norge. Selv har jeg ikke fått noen direkte henvendelser, så vidt jeg kan huske, om akkurat denne problemstillingen. Men la meg holde et litt våkent blikk på det. Balansegangen tror jeg at de stort sett klarer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Vi holder akkurat nå på å diskutere mandat og sammensetning av en arbeidsgruppe som kan komme godt i gang med å gi konkrete råd til Skole-Norge om hvordan man skal håndtere dette. Kommersielle aktører som arrangerer en slik type reise, har jeg ikke vurdert som medlemmer av en slik gruppe. Men det betyr jo ikke at det ikke er interessant å følge opp og ha kontakt med dem, for de har veldig mange som har meldt seg til tjeneste, og det er veldig, veldig positivt. Det er altfor mange til at det er mulig å sette dem i en arbeidsgruppe. Så jeg ser uansett for meg at arbeidsgruppen må ha kontakt med miljøer utenfor seg selv, men vi må også gi dem litt handlefrihet for hvordan det er fornuftig å arbeide i et forholdsvis kort tidsløp, for vi må jo få råd ganske kjapt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Tidsbrukutvalgets rapport ble mottatt av meg den 15. desember 2009. Det var et viktig arbeid som ble gjort, som har vært etterlyst fra Skole-Norge når det gjelder å komme med klare anbefalinger om hvordan man kan rydde i det som er den viktigste ressursen i skolen, nemlig lærernes tidsbruk – det er jo det vi snakker om. Det kom en rekke tiltak, 90 tiltak, noen rettet mot statlig nivå, mye rettet mot skoleeier, og mye rettet mot selve skolenivået, og rapporten viser at det er en unison enighet i Skole-Norge om at vi må prøve å få rydde sånn at lærerne kan bruke tiden på det som er deres kjerneoppgave, nemlig å forberede til læring, jobbe med læring, vurdere læring og gi gode tilbakemeldinger. Derfor har jeg bestemt meg for å legge fram ikke den mest omfangsrike stortingsmeldingen Stortinget har fått, men dog en stortingsmelding om Tidsbrukutvalgets innstilling. Den kommer før sommeren. Den går igjennom de rådene som Tidsbrukutvalget kommer med til oss som driver med kunnskapspolitikk på riksplan, men også de som gis til skoleeier og på skolenivå, fordi jeg ønsker at vi, regjering og storting, skal være oss bevisst tidsbruken og forslag som vi kommer med, for det er ofte sånn at vi kan komme på gode ideer og ikke er klar over hvor mye tid de kan ta lokalt, at den samme oppfordringen går til skoleeiere og til skoler. Sånn ønsker jeg at vi skal følge systematisk opp de anbefalingene som kommer. Men siden det er 90 forslag, vil jeg gjerne komme tilbake til denne lille, effektive, men viktige meldingen for rett og slett å utkvittere noe av det som er etterspurt intenst fra både lærere, skoleeiere og rektorer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Den holder seg egentlig ganske strengt til det som er utkvittering av anbefalinger fra Tidsbrukutvalget, og det er veldig fristende å dra inn flere typer problemstillinger. For én ting er jo hva som er foreldrenes ansvar, en annen ting er at det er klart at skolen, fordi den er en arena som samler alle barn, er fristende å bruke som en postkasse for alle gode intensjoner i et samfunn, og det finnes jo ikke noen handlingsplan på noe område som ikke er viktig. Men en tilnærming til det, som Tidsbrukutvalget også tar opp, er at man la oss si på et helseområde, eller det dreier seg om kosthold eller råd på andre områder – som det er viktig at skolebarn får, men man skal ikke legge det som en oppgave på toppen av alle de oppgavene lærerne har fra før – godt kan tenke seg å se om ikke andre typer yrkesgrupper, helsesøsterfunksjon f.eks., andre typer yrkesgrupper i tillegg til det som er foreldreansvaret, kan komme inn og gjøre noe av den typen arbeid. Så mitt håp er jo at vi kan klare å få en rimelig bred enighet i Stortinget om dette, for det kommer aldri initiativer til handlingsplaner som ikke er viktige, og derfor kommer det til å kreve en felles holdning også til å si nei til noen handlingsplaner. Det håper jeg kan komme ut av det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-21:
Jo, og det er ingen grunn til å vente på en stortingsmelding heller, eller at Stortinget skal behandle det. Det ligger veldig mange gode forslag i Tidsbrukutvalget som man bare kan sette i gang med med en eneste gang, og det vet jeg er gjort også. Når det gjelder de tingene som dreier seg om ledelse, har vi jo f.eks. satt mye mer i fokus hva vi kan gjøre for å ruste opp rektorer og gi tilbud om opplæring til dem. Klasseledelse er en annen del av det. Det starter med ny lærerutdanning til høsten. Så min intensjon med å legge fram en sånn stortingsmelding er egentlig at Stortinget og vi sentralt også skal være opptatt av tidsbruken i skolen og bakke på den måten vi kan gjøre. Jeg har innført en tidstest i forhold til forslag som vi ønsker å komme med for å bevisstgjøre oss på det som er den viktigste ressursen i skolen, lærerens tid. Mange ting er i gang allerede, og kommer til å komme i gang kjapt, så jeg ser egentlig fram til at Stortinget skal, hva skal en si, gi ryggdekning for prioriteringer i skolen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
«Ifølge Aftenposten 28. mars har 1 600 lærere søkt på 2 500 ledige plasser til videreutdanning i matematikk og språk. Heving av lærernes kompetanse i sentrale fag er vesentlig for å kunne bedre elevenes læringsutbytte og nå målene i Kunnskapsløftet. Hva vil statsråden gjøre for å bidra til at flere lærere kan benytte seg av de videreutdanningstilbudene som universiteter og høyskoler har tilrettelagt etter ønske fra sentrale utdanningsmyndigheter?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Kunnskapsløftet skulle jo også være et løft for norske lærere. Det er absolutt kortsiktig personalpolitikk dersom vi nå med den nye reformen ikke får til dette med Kunnskapsløftet, som man har lagt til grunn også skal komme lærerne til del. Vi ser at tilbudet er der, markedet er der, for sju av ti lærere svarer jo at de mener at de har behov for faglig påfyll for å kunne gjøre en best mulig jobb. Det er klart at da kan vi ikke leve med en situasjon hvor bortimot en tredjedel av plassene kanskje blir stående tomme. Da får vi ikke den takten i etter- og videreutdanningen som er helt nødvendig hvis vi skal løfte kvaliteten i norsk skole, og hvis vi skal motivere norske lærere til å gjøre en enda bedre jobb. Jeg hører hva statsråden sier, men vi vet at det er særlig kritisk når det gjelder kompetansen i realfag. Har man fra statens side vurdert stipendordninger eller andre tiltak for å kunne fylle plassene?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
Det høres bra ut at statsråden sier at man går nye runder med KS, men tiden går, og det er ikke mange måneder til disse lærerne eventuelt skal sitte på skolebenken. Når kan man da forvente å få vite om det er mulig å fylle opp disse plassene, og vil statsråden på noen slags måte da bidra til at plasser refordeles? Jeg hører at det på en måte er det hun kanskje sier – kan plasser da refordeles, slik at kommuner som eventuelt i år ikke har midler til å fylle de plassene de kanskje var tiltenkt, får en mulighet til å rette opp det på neste års budsjett, og kanskje da kan få flere plasser i det studieåret som starter i 2011? Så spørsmålet er om man nå har et system som er så fleksibelt at kommuner som har råd til det, kan få flere plasser i år, og at kommuner som i år ikke greier det, kan få dobbelt opp, eller bedre uttelling, til neste år?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
Spørsmålet mitt går til kunnskapsministeren: «15. desember i fjor fremla Tidsbrukutvalget sin rapport med en serie anbefalinger om tiltak som kan bidra til at skolen og lærerne kan bruke mer av sin tid på sin hovedoppgave – kunnskapsoppdraget. Kunnskapsministeren lovet den gang å gjennomgå forslagene og komme tilbake med tiltak for å bedre tidsbruken i skolen. Hvilke endringer kan norske lærere og skoleledere forvente seg fra kommende skoleår som kan bidra til at mer tid kan brukes sammen med elevene og til undervisning?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
Det er unektelig slik at mange mener at skolen skal være i det godes tjeneste, og Tidsbrukutvalget pekte jo på alle disse handlingsplanene. Jeg tror jeg må være så ærlig å si at jeg kanskje også har bidratt til noen av de handlingsplanene, og at summen av dem er slik at skolen er i ferd med å knekke ryggen i forhold til sitt egentlige oppdrag. Så her blir det viktig å rydde bort det som skolen ikke skal ta seg av, men ikke på en slik måte at det ikke er viktig at disse tingene debatteres i samfunnet. Jeg tror imidlertid også at foreldrene her er veldig viktig i forhold til alt det gode skolen skal gjøre, men som jeg tror at fritiden og familien også må være en del av. Så jeg synes det er positivt at statsråden nå sier at hun vil komme til Stortinget med en stortingsmelding, men jeg har følgende oppfølgingsspørsmål: Er det også en drøfting der av hva familien og samfunnet utenfor skal bidra med i forhold til alle de oppgavene som skolen er lesset på i dag?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-04-21:
Jeg hører hva statsråden sier, men jeg tror det er viktig at vi får en stortingsmelding som også sier noe om hvordan man skal ivareta de oppgavene som skolen ikke skal ha, for hvis ikke er jeg redd for at denne sal på nytt kommer til å mene at oppgavene er så viktige at man på nytt kommer til å si at skolen må allikevel prøve å få løst også disse tingene. Men ledelse på alle nivåer er jo et av de sentrale spørsmålene knyttet til Tidsbrukutvalget. Ledelse, ledelse, ledelse var vel overskriften i svært mange aviser etter at Kolle Grøndahl hadde presentert utvalgsutstillingen, og jeg blir jo litt bekymret hvis det skal komme en stortingsmelding til sommeren som kanskje skal bli behandlet i Stortinget til høsten, og så går det på en måte et nytt skoleår. Er det ingen av tiltakene fra Tidsbrukutvalget som er av en slik karakter at en kan si at det setter vi simpelthen i gang med, for det er så bred enighet om viktigheten av det at man trenger ikke å sløse bort et nytt skoleår på å avklare det som Stortinget nærmest mener er en selvfølge?