Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-28:
Gjennom 1980- og 1990-tallet - kulminert for Norges vedkommende ved inngåelsen av EØS-avtalen - har vi fått en frigjøring av kapitalmarkedene. Målsettingen for det har vært å sørge for at det skulle bli billigst mulig å skaffe penger, låne penger og å få tilgang på kapital. Det har skjedd. Det er riktig at det har ført til at vi har fått billigere kapital. Spørsmålet er til hvilken pris, og hva kostnadene er ved dette. På finanskomiteens tur til USA, som jeg tror veldig mange her i salen var med på, der vi besøkte flere av institusjonene som har ansvaret for den internasjonale kapitalflyten og for deler av den amerikanske kontrollen, ble én ting klart - iallfall for meg, men min oppfatning er at dette også skjedde flere av medlemmene i finanskomiteen - nemlig at ved den sammenvevde kapitalflyten, sammenvevingen av de forskjellige kapitalmarkedene i verden og sammenvevingen av verdensøkonomien har vi den siden at man får billigere tilgang på kapital, men den siden har åpenbart også en annen side, at man øker risikoen i det internasjonale finanssystemet. Den runden som vi er inne i nå - som vi strengt tatt ikke vet hvor ender i forhold til den uroen som er på verdens kapitalmarkeder nå - viser oss veldig klart at vi kan ha verdens beste kredittilsyn, men så spiller det ingen rolle. For når kapitalmarkedene er så sammenvevde som de er, vil altså ett svakt kredittilsyn eller forhold som f.eks. subprime-lånene i USA, kunne ha avgjørende betydning for og innflytelse på hvordan våre kapitalmarkeder vil fungere. Kostnadene ved å låne internt mellom bankene gikk dramatisk opp på grunn av subprime-lånene som ble avdekket i løpet av fjorhøsten. Det har altså stor innflytelse på oss, selv om vi skulle kunne ha gjort alt rett. I tillegg er det to ting som har skjedd. Vi har sett at generelt i hele EU-området har vi fått lavere skatter, altså en nedgang i skattenivået i svært mange land. Åpenbare grunner til det er at i det øyeblikket man har fri flyt av kapital, vil kapitalen også søke til det landet der overskuddet beskattes lavest, noe som gjør at man får skattekonkurranse i en nedadgående spiral. I tillegg virker det som at vi parallelt med dette har fått en utvikling av forskjellene i avkastningen på arbeid og kapital, der en stadig større andel av verdiene som genereres, går til dem som hever inntekten sin fra kapitalen. Det er klart at dette vil føre til økte forskjeller. Ut fra en nyklassisk forståelse av økonomien kan vi si at det kan skape økt velferd. Men alle vet jo at hvis vi bare legger inn det lille premisset som innebærer en synkende verdi, en synkende nytte, av penger, vil en mer rettferdig fordeling av penger være til det gode for et samfunn. Vi vil tvert imot få en motsatt utvikling, når forskjellene øker. Samlet sett kan vi med andre ord si at selv om vi kan se at vi vil få billigere kapital av dette, vil vi samtidig få noen negative sidevirkninger. Jeg vil bare peke på to forhold som har blitt nevnt her. Det ene ble tatt opp av Høyre, som mener at økt konkurranse vil føre til forbedret internjustis mellom aktørene. Det er en påstand som det etter min oppfatning savnes et fornuftig belegg for. I det øyeblikket en har en rå konkurranse, der det lønner seg nettopp å tøye grensene for hva som er fornuftig å gjøre for å kunne nå igjennom med akkurat sine lån, vil internjustisen tvert imot bli lav: Det vil på en måte lønne seg å bevege seg helt på grensen av regelverket. Dermed kan en være med på å vinne konkurransen. Det er ikke sikkert at det å låne ut penger, det å kaste penger etter folk, er ulovlig, men det er ikke nødvendigvis lurt hvis de som tar opp lånene, i neste omgang risikerer å stå uten hus og hjem, slik vi nå ser. Jan Tore Sanner har vært en av dem som sterkest har sagt at det er et problem at vi ikke nå oppfordrer folk til å spare mer. Han burde kanskje være opptatt av at bankene og kredittinstitusjonene de siste årene har lånt ut utrolig mye mer penger - det har vært en enorm vekst - og det til noen som kanskje ikke er i stand til å betjene disse lånene. Jeg vil si - bare som en siste setning - at jeg synes det er bra at finansministeren varsler at det vil komme en gjennomgang av eller i hvert fall en diskusjon om dette i kredittmeldingen, og at jeg ser fram til det.