Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Jeg legger ikke skjul på at dette er en av de morsomste sakene jeg har fått lov til å legge fram for Stortinget, og en av dem som betyr mest for meg personlig. Det er alltid hyggelig å legge fram saker man synes er politisk viktige, men det er ekstra hyggelig når det er noe man har et sterkt personlig forhold til. Jeg har tilbrakt uker, måneder, kanskje år til sammen – jeg vet ikke, jeg har ikke lagt det sammen – i Lillomarka, Østmarka og Nordmarka og det er fantastisk flott å få lov til på vegne av Regjeringen å legge fram dette. La meg starte med å takke alle dem som har bidratt til at vi nå får en historisk lov. Jeg vil starte med de ildsjelene som har drevet dette fram. De fortjener å bli nevnt ved navn alle sammen. Noen av dem sitter der oppe på galleriet. Det er folk som Erik Sture Larre, som begynte å engasjere seg for Marka omtrent 20 år før jeg ble født. Han har brukt et helt liv på dette. Det er folk som Steinar Saghaug, som engasjerte seg for markaloven på et tidspunkt da jeg i alle fall bare var opptatt av å gå tur der og ikke drev politikk i forhold til det. Og det er en rekke andre ildsjeler. Uten folk som dem ville det aldri ha blitt noen lov. La meg også takke friluftslivets og idrettens organisasjoner, Turistforeningen, Skiforeningen, alle dem som bidrar til at folk kommer ut i Marka. Jeg er enig med alle som har sagt at det er gjennom bruk Marka vil bli vernet, men også ved disse organisasjonene, som har hatt et stort trykk oppe for å få Marka vernet. Jeg vil også takke det hardt arbeidende embetsverket i Miljøverndepartementet, som har stått i mange stormer og fått urettmessig kritikk, og som har bidratt til en god lov. La meg også takke Vegard Ulvang og Aslak Sira Myhre og andre som har bidratt til at vi har fått denne debatten om denne loven. Aftenposten skrev at det har vært mer debatt om markaloven enn om hĳab. De har fått flere leserinnlegg, og det viser noe om hvor sterkt dette står i folks bevissthet. Uten at de hadde kommet ut med en del urimelig og noe rimelig kritikk, ville vi heller ikke fått denne debatten. Så også de fortjener takk. La meg også takke Venstre og Kristelig Folkeparti for å ha vært med på fornuftige vedtak her, og som har kommet med innvendinger som er blitt tatt hensyn til – ikke alle, men noen av dem. Det har også bidratt til at loven er blitt bra. Aller mest vil jeg takke det rød-grønne flertallet, ikke minst Inga Marte Thorkildsen, Marianne Marthinsen, Erling Sande og også andre som fortjener ros og ære for å ha stått oppe i stormen rundt denne loven, og som har bidratt til at den nå har gått gjennom. En slags takk må det også være lov å gi til Høyre for å ha bidratt til denne loven. Jeg røper ingen statshemmelighet når jeg sier at jeg ikke er videre imponert over Høyres fotarbeid i denne saken. Man forsøker å tilfredsstille absolutt alle samtidig, både de mange Høyre-velgerne i Oslo som ønsker en slik lov, og alle dem som har kommet med enhver tenkelig innvending mot loven. Man forskrever seg og tilfredsstiller vel til sjuende og sist ingen. Høyre avviklet markaloven i 1980. De har hatt 30 år på seg til å legge fram en ny lov, og bør være glad for at vi gjorde det arbeidet som Høyre ikke har gjort. Men det er i alle fall bra at vi nå får også Høyre med på å stemme for loven. Når det gjelder Fremskrittspartiet, er det bare å sitere Gorbatsjov. Han sa til sine østeuropeiske venner en gang i 1988, tror jeg det var: Noen kommer for sent til historien. Det er Fremskrittspartiets lodd i livet når det skjer noe viktig: Fremskrittspartiet er for sent ute. Om ti år vil de sikkert si at dette var en riktig lov, akkurat som Fremskrittspartiet i dag selvsagt beklager at det ikke ble seksfelts motorvei rundt slottet. Det fantes en gang en plan for en seksfelts motorvei rundt slottet, og det fantes en plan for motorvei gjennom Frognerparken, og den tidens fremskrittspolitikere støttet slike planer. Så får vi se når den dag kommer, om Fremskrittspartiet også er glad for denne loven, som de kom for sent til. Det er en historisk lov. 1,2 millioner mennesker bor i østlandsområdet, fordelt på fem fylker og 19 kommuner. For dem vil denne loven få enorm betydning for friluftsliv, naturopplevelser, idrett, trivsel, folkehelse og på en rekke andre områder. Det er en lov som har vært diskutert i Oslo siden før den andre verdenskrig. Den største demonstrasjonen i Oslos historie – vi tror alle den var mot EU, eller kanskje noen tror den var for EU, men den handlet om Marka – var i 1946. Altså: Ett år etter krigen var titusener av Oslo-borgere ute i gatene for å demonstrere mot en kraftlinje gjennom Oslomarka. Det engasjementet har holdt seg oppe og er en del av grunnen til at vi i dag får en markalov. Den viktigste konsekvensen av loven er at markagrensen sikres. Derfor er det selvsagt viktig at det tas inn i lovteksten, og at vi demmer opp for utbyggingspresset mot bynære markaområder. La oss huske at alle trender i samtiden går i retning av en større befolkningskonsentrasjon i Oslo-området, og det vil selvfølgelig også over tid øke presset på Marka. Derfor er det så viktig at vi fastsetter grensene nå. Jeg understreker at det vil være kommunene som fortsatt behandler byggesaker. Markaloven innfører ingen nye søknadskrav for andre typer tiltak enn det som følger av ny plan- og bygningslov. Kommunene kan fortsatt bruke de ordinære planvirkemidlene etter plan- og bygningsloven til å gjennomføre vurderinger, og klargjøre hvilke utvidelser og andre bygge- og anleggstiltak som kan tillates i et bestemt område. Dette vil være av stor betydning for fastboende og hytteeiere. Planer skal fortsatt utarbeides i tråd med plan- og bygningsloven, men planene må også være i tråd med markalovens formål ved at det tas hensyn til friluftsliv og idrett. Kommunenes endelige vedtak om arealdel av kommuneplan eller reguleringsplan som vedrører Marka, må stadfestes av Miljøverndepartementet. Fylkesmannen i Oslo og Akershus vil bli klagemyndighet for alle de 19 kommunene. Selv om landbrukstiltak og skogsdrift ikke berøres av loven, skal Fylkesmannen i Oslo og Akershus også være klagemyndighet for kommunale vedtak i slike saker innenfor markagrensen. Jeg diskuterte også med fylkesmannen her om dagen om at en viktig oppgave når loven er vedtatt av Stortinget, vil være for fylkesmannsembetet og Miljøverndepartementet å gå opp detaljerte retningslinjer for hvordan man skal behandle enkeltsakene som vil komme opp. For å bidra til en helhetlig forvaltning gir loven også hjemmel til å opprette et markaråd – hvor representanter for friluftsliv, idrett, fastboende, hytteeiere, landbruk og andre vil bli representert – og et rådgivende utvalg som vil holde Markas interesser oppe i opinionen, og som selvfølgelig kan bidra til å gi råd og klargjøre viktige temaer. Noen har reagert negativt – igjen er det vel Høyre og Fremskrittspartiet – mot begrepet «eventyrskog», som har vært introdusert her. Det er vel ingen som mener at det har en vitenskapelig begrunnelse, men det må av og til være tillatt å bruke litt folkelig fornuft også og innføre et begrep som jeg tror folk i sin alminnelighet forstår hva betyr. Det betyr et skogsområde med særlige naturkvaliteter, som har stått i lang tid, og som ikke er velegnet for den type friluftsliv som er veldig sterkt fartspreget og idrettspreget, men velegnet for folk som ønsker den stille naturopplevelsen på det en kan kalle naturhistorisk grunn. Det må det også være rom for i Marka. Det vi skal ha i Marka, slik jeg ser det, er kombinasjonen av alle former for idrett og friluftsliv som hører hjemme i Marka: Den helt stille naturopplevelsen – sitte ved et fiskevann, du hører ingen andre, bare fugler og dyr rundt deg – Johs. Harvikens type skiløping som jeg husker fra min ungdom, som er stille og stilfull, men går med betydelig fart framover, sykling på skogsbilveier, men selvfølgelig også det mye mer fartspregede friluftslivet, enten det er snowboard, skihopping eller alpint, hva det måtte være. Menneskene er jo ikke slik at det er noen som bare vil ha det ene, og noen som bare vil ha det andre. De aller fleste av oss vil ha alle disse ulike formene for friluftsliv og idrett. Den ene dagen ønsker vi det ene, den andre dagen det andre, i én livsfase det ene, i en annen livsfase det andre, og vi skal tilrettelegge for alt. Hensynet til å fremme og tilrettelegge for idrett i Marka er helt sentralt. Loven gir rom for opprusting, oppbygging og videreutvikling av idrettsanlegg, i tillegg til etablering av nye idrettsanlegg så lenge disse kan innpasses innenfor lovens formål. Utendørs vintersportsanlegg, som f.eks. Tryvann Vinterpark – som både Syversen og komiteens leder var inne på – er en type anlegg som vil kunne falle inn under lovens formål, og dermed tillates etter markaloven. Men selvsagt må hver enkelt sak vurderes for seg selv. Det må foretas en vurdering hvor man ser hen til lovens øvrige formål. Det samme gjelder en ting som Skiforeningen har vært veldig opptatt av. Selvsagt kan ikke jeg på prikken si hvor mange kubikkmeter masse som skal flyttes før det går fra å være et lite inngrep til å være et stort inngrep. En statsråd kan ikke avklare det én gang for alle. Men alle forstår at mindre inngrep som gjør en løype mer hensiktsmessig, må være tillatt. Det gjør det jo bare lettere å få flere mennesker ut i naturen, og det vil gjøre det lettere å tilrettelegge for friluftsliv og idrett. Så er det store inngrep som vil kreve håndtering etter plan- og bygningsloven, som andre større naturinngrep. La meg så til slutt si: Aftenposten hadde en overskrift her om dagen som het: «Applaus og piping for ny markalov». Når man leste saken, var det en som pep og ti som jublet av de ulike samfunnsinstanser som var spurt. Jeg tror det er der vi nå er. Etter en bred debatt med god deltakelse og et flertall som består av alle sentrumspartiene, Arbeiderpartiet og SV, har vi nå fått en god lov. Jon Lilletun – en politiker jeg satte stor pris på – sa en gang om et budsjett i Stortinget at et godt budsjett er blitt enda bedre. La meg si om dette: En god lov er blitt enda bedre.