Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 1999-05-11:
Et flertall i kulturkomiteen og på Stortinget går imot Regjeringens forslag til hvem som skal fordele de nye tippemidlene til de frivillige organisasjonene. Det er ikke noe nytt og revolusjonerende i at de frivillige organisasjonene fordeler statlige bevilgninger til sine lokale ledd. Det har disse organisasjonene tradisjon for og stor kompetanse til å klare på en utmerket måte, uten at de øker utgiftene til administrasjon. Det er dessverre en tendens til at enkelte kommuner kutter i sine budsjetter på grunn av disse «friske» pengene til de frivillige organisasjonene. Det siste eksemplet var skolekorpsene i Bergen, som vurderte å boikotte 17. mai fordi Bergens ordfører hadde foreslått å kutte i tilskuddene fra kommunen til korpsene. Enkelte kommuner vil også få problemer. På grunn av få ansatte i kulturetatene blir jobben med å sortere og prioritere de statlige midlene kanskje for stor – de har rett og slett ikke kapasitet til å utføre en slik jobb for staten. Regjeringen går her inn for en svært byråkratisk fordelingsmodell, som antakeligvis en del små kommuner ikke har mulighet til å gjennomføre uten å øke bemanningen. Den er i mange små kommuner sterkt rasjonalisert. Regjeringspartiene, særlig Venstre, har høyt og tydelig sagt at de ønsker å redusere byråkratiet, skjemaveldet, rapportering og kontroll i statsforvaltningen. Resultatene er små, eller kanskje helt fraværende, så langt. Det står i avisen Varden 16. april i år: «Mange foreldre vil engasjere seg i idretten, men ikke med å sitte og fylle ut skjemaer.» Fordelingen av Flax-midlene kan lett føre til en ytterligere byråkratisering hvis denne skal skje via fylkeskommuner, kommuner og lag/foreninger og samme lange, tungvinte vei tilbake via rapportskriving, kontrollrutiner og ettersyn av alle ledd i tildelingen av midlene. Dette betyr selvsagt økt byråkrati, økt kontroll og større kostnader på bekostning av de frivillige organisasjonenes frie stilling i Norge. Vi må stole på at de frivillige organisasjonene selv kan styre denne fordelingen av statlige midler via sitt nett av medlemsregistre og sine oversikter over lokale organisasjoner. De landsomfattende frivillige organisasjonene nyter stor respekt ellers i landet når det gjelder fordeling av statlige midler ut til lokale lag og foreninger, og de gjør det på en rettferdig måte. Det blir antydet at de frivillige organisasjonene kun ønsker å øke sin egen makt, og det blir sådd mistanker om deres demokratiske holdninger. Denne holdningen er heldigvis ikke generell for de ulike politiske partiene. Norske barne- og ungdomsorganisasjoner er demokratiske og absolutt i stand til å fordele disse ekstra statlige midlene på en god måte, uten å bruke for mye til administrasjon. Forslaget fra Regjeringen om at både stat, fylker og kommuner skal administrere, kontrollere, rapportere og fordele disse midlene, ville sannsynligvis resultere i at færre kroner kom fram til de lokale foreningene. Det var ikke intensjonen i omleggingen, og staten bør heller ikke overstyre de frivillige organisasjonene. Lokallagene kontrollerer selv sine paraplyorganisasjoner via årsmøter og landsmøter, og slik bør det fortsette å være. De frivillige organisasjonene beholder den tilliten de har i dag, når det gjelder å fordele statlige midler til sine lokale lag og foreninger.