Trond Giske (Arbeiderpartiet), 1998-11-30:
Når man følger det som har skjedd i Stortinget i høst, kan man fort få inntrykk av at politikk bare handler om spillet mellom partiene, om tapere og vinnere, om kabinettspørsmål, strategi og svarteper, Hagen skryter av hvordan han regisserte Bondeviks kabinettsspørsmål i vår, og Bondevik skryter av at han har klart å sitte på stolen sin som statsminister lenger enn noen hadde trodd. Men det er ikke dette som er det viktige ved politikken – ikke spillet, ikke konkurransen om å skape tapere og vinnere. Det viktige i politikken er resultatene, de resultatene vi klarer å skape for folk flest i deres hverdagsliv. Har folk arbeid? Har barna en god skole? Får de eldre den hjelpen som de trenger og fortjener? Kan folk gå trygt ut på gatene? Det er det politikk må handle om – hva vi ønsker å gjøre for folk flest, og om vi klarer å gjennomføre det vi drømmer om. Ved valget i 1997 presenterte alle partiene sine visjoner for Norge de neste fire årene. Sentrumspartiene gjorde det klart at de ikke lenger ønsket Arbeiderpartiet ved roret. De ville ha en ny kurs. Mer til kommunene, var budskapet, en mer miljøvennlig politikk, et oppgjør med Forskjells-Norge ved å satse på eldre og helse. Og de ville ha et oppgjør med det de kalte høyredreiningen i det norske samfunnet, forskjellssamfunnet som var skapt. I høst fikk vi resultatet av den nye kursen i Regjeringens eget budsjett. Milliardbeløpene til kommunene kom ikke. Nå hører vi om hvordan skoler står i fare for å nedlegges, og at velferdstilbudet skjæres ned. Miljøambisjonene er glemt; miljøorganisasjonene savner Thorbjørn Berntsen. Eldresatsingen er redusert med et kutt på over 2 000 sykehjemsplasser neste år. Og tusenvis av unge i etableringsfasen – med store lån til bolig og til utdanning – merker nå etter den kraftige renteøkningen virkelig et Forskjells-Norge. Og oppgjøret med høyresiden har blitt til et fast samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet. Mye av dette kunne ha vært unngått hvis sentrumspartiene hadde kommet Arbeiderpartiet i møte. Vi var villig til å gå langt i å akseptere kontantstøtten for å finne kompromiss. Men vi kunne ikke godta hele kontantstøtten, slik som Regjeringen la den fram. Regjeringen tar fundamentalt feil dersom den tror at Arbeiderpartiet skulle være med på deres forslag om å ta sykepenger fra lavtlønte, ta sykehjemsplasser fra de eldre, rasere barnehageutbyggingen og ta ferie fra folk flest for å betale en kontantstøtte som Arbeiderpartiet er imot. Vi tar til etterretning at Senterpartiet kan være med på det og bryte alle sine løfter for å gjennomføre en reform de egentlig er imot, men Arbeiderpartiet vil ikke det. Vi blir da beskrevet som at vi er på sidelinjen i politikken, at vi er en av taperne i spillet. Men for oss er det ikke spillet som er det vesentlige. Jeg tror egentlig folk flest er luta lei av det spillet som foregår. For oss er det de politiske resultatene som er det avgjørende, folks hverdag. Bondevik må gjerne sole seg i glansen av at han har klart spillet så godt at han får fortsette å sitte på statsministerstolen sin. Men jeg tror at folk som ser at skolefritidsordningen blir dyrere, at barnehageutbyggingen stopper opp, og at velferdsordninger skjæres ned, ikke er så veldig opptatt av at Bondevik ble vinneren i et eller annet spill. Arbeiderpartiet vil fortsette å kjempe for at hverdagen til folk flest skal bli bedre, selv om vi ikke vant igjennom i høst. Vi vil arbeide for et samfunn hvor barna får en trygg oppvekst, hvor barnehageplassen er der når en trenger den og ikke er for dyr, hvor skolen gir barna den starten på livet de fortjener, og hvor skolefritidsordningen ikke bare er et tilbud til de barna som har foreldre som kan betale for den. Vi vil arbeide for at alle skal få en jobb til en anstendig lønn og med et godt arbeidsmiljø. Vi vil arbeide for å bygge ut eldreomsorgen for alle dem som har fortjent et bedre tilbud enn det vi i dag klarer å gi dem. Det er ikke sant når det blir sagt fra denne talerstolen at det er kommunene selv som ber om å få utsatt sykehjemsutbyggingen. Det er Regjeringen som nå skjærer ned på den planen. Mange eldre vil aldri rekke å få den sykehjemsplassen som sentrumspartiene var med på å love dem i valgkampen. Vi vil jobbe for at de fattigste i verden skal få mer hjelp av oss i det rike nord, og vi vil arbeide for at miljøet skal være overordnet i vår politikk. Egentlig er det et flertall her i salen for veldig mye av den politikken. Men det flertallet brukes ikke, for sentrum har villet det annerledes. Dessverre har det som skjedde i høst, ført oss enda lenger unna det samfunnet vi drømmer om.