Arve Kambe (Høyre), 2011-11-24:
Høyres styringsprinsipp i utarbeidelsen av vårt alternative budsjett for 2012 har vært «Trygghet gjennom kunnskap og konkurransekraft». Høyre er opptatt av å sikre arbeidsplassene i konkurranseutsatt sektor, og vi ønsker å prioritere innholdet i skolen og doble satsingen på etterutdanning av lærere. Vi satser hundrevis av millioner kroner for at folk skal få oppleve økt trygghet i sine lokalsamfunn ved at det blir flere politifolk i hele Norge. I budsjettet vil vi også i år prioritere å fjerne arveavgiften. Hus og hytter er ofte dyre å overta for veldig mange arvinger på grunn av at markedsverdien har blitt stor og likningsverdien har blitt stor. Det har igjen ført til at veldig mange må selge eiendommene framfor å overta dem. Småbedrifter og familieforetak har fått en større arveavgiftsregning av regjeringen. Man slipper også et byråkrati som for staten koster 50 mill. kr i året. Høyre fjerner i årets budsjett moms på e-bøker, rett og slett fordi kulturministeren ikke har klart å overbevise finansministeren om å likestille framtidens bøker med de gamle bøkene. Vi har kulturpolitiske og språkpolitiske argumenter for det, og internasjonal konkurranse viser at norske bøker faktisk må få momsfritak. Høyres budsjett viser også en retning fra et parti som vil noe, som har et politisk prosjekt, og som klarer å prioritere, som satser mindre på statlig byråkrati og klarer å legge fram kutt, i motsetning til regjeringen. Bård Vegar Solhjell sier til Aftenposten: «Vi later som om hver krone blir brukt helt perfekt.» Ingen vil kutte, alle passer på sine og på å bli populære i eget departement. Skal det være slik at politisk suksess måles i å unngå kutt i sitt departement? Regjeringen bærer dessverre preg av ingen nye ideer, verken i samferdsel eller styring av offentlig sektor, og man opplever økning i byråkratiet. Har man da styring over egne departementer? Lite tyder på det. Det er grunn til bekymring når embetsverket i en rapport fra Direktoratet for forvaltning og IKT varsler at de har mindre tid enn før til å gjøre den jobben de er ansatt til å gjøre, men i stedet brukes som en del av regjeringens ulike partipolitiske prosjekt. Vi har registrert en omfattende økning av skattebetalerfinansierte kommunikasjonsstillinger i departementene – og Stortinget, for øvrig – og det er derfor ikke akseptabelt at regjeringen bruker den ordinære bemanningen til ordinært informasjonsarbeid. Dette handler egentlig om god ledelse av departementene, og jeg har et bestemt inntrykk av at de rød-grønne statsrådene er mer opptatt av å øke sine budsjetter og antall stillinger rundt seg selv enn å disponere ressursene til beste for samfunnet som helhet. Jeg tror ikke de rød-grønne er så veldig opptatt av å drive mer effektivt. Nesten hver eneste statsråd møter enhver kritikk fra opposisjonen med at de har bevilget så og så mye mer enn den forrige regjeringen. Hvis vi går seks år tilbake i tid fra enhver regjering som har sittet, vil alle regjeringene, uansett partifarge, ha bevilget mer penger på nesten alle områder enn den regjeringen som satt seks år før. Det argumentet begynner å bli veldig gammelt. Jeg synes det er rett og slett avslørende og viser at man gjerne ikke har politiske ideer, men et brennende ønske om å øke alle budsjetter i alle retninger på en gang. Jeg skjønner at Solhjell ble frustrert, men han har ikke forsøkt å forbedre det verken før, underveis eller etterpå, som parlamentarisk leder i SV. Høyre mener dette skyldes manglende interesse og fokus. Derfor får departementer, direktorater og tilsyn øke antall stillinger basert på det de mener er helt nødvendig. For de rød-grønne har jo ikke engasjert seg i politikken for å si nei til noe, så derfor sier de ja til det meste og lar byråkratiet styre med sitt. Vi trenger derfor helhetstenkende politikere i alle partier som tåler å ta en fight når kuttene kommer, og jeg tror oppriktig at det er flere av disse på borgerlig side enn på rød-grønn side. Solhjell sier videre til Aftenposten at hvert kutt er en skandale som må nedkjempes, og at det er en rituell budsjettprosess, der finansministeren ber om kuttforslag, og der departementene kommer med de verste forslagene de kan finne på, slik at avisoppslagene skal bli så store og stygge at finansministeren sier ok da, på slutten. Når da finansministeren likevel viser at årets budsjett ikke blir så stramt som man har gitt inntrykk av, ser det ut som dette er noe av poenget – et stivnet embetsverk som blir en propp i systemet, politikere som ikke evner å skjære igjennom. Da utvikler det seg kanskje en kultur der de blir forsvarere av systemet og ikke evner å produsere nye og kreative løsninger. Det ironiske, som ofte er vanlig ellers rundt omkring i Europa, er at sosialister er blitt stokk konservative forsvarere av systemet, eller som Martin Kolberg kanskje ville sagt det: systemet, systemet, systemet. Makrotallene viser at det er blitt færre ansatte i privat sektor etter finanskrisen. De viser også at Norge sakker akterut når det gjelder produktivitet, altså det som gjør at Norge klarer å konkurrere med våre handelspartnere på verdensmarkedet til tross for at vi har gode lønninger, som vi fortsatt skal ha, og gode pensjonsordninger, som vi fortsatt skal ha. Finanskomiteens leder trodde ikke på Høyres tall i dag selv om finansministeren har skrevet det ganske krystallklart for ham. På side 107 i nasjonalbudsjettet står det: «Fra 2000 til 2005 var produktivitetsveksten høy i hele næringslivet samtidig som sysselsettingen var om lag stabil. Bruttoprodukt per timeverk økte med 2,9 pst. årlig i Fastlands-Norge. I industrien var produktivitetsveksten enda høyere. Et timeverk i 2005 ga en verdiskaping i industrien som var om lag en firedel høyere enn i 2000. Produktivitetsveksten var vesentlig høyere enn hos våre handelspartnere i denne perioden.» Dette var altså i Bondevik II-perioden. Så er det Stoltenberg II. «I perioden 2006–2009», skriver finansministeren ærlig og konsist, «falt produktivitetsveksten tilbake i en stor del av næringslivet.» Verdiskapingen av et timeverk i industrien var den samme i 2009 som i 2005. Og jeg understreker at det gjerne er i nedgangstider produktiviteten øker, for da blir en mer kreativ, og folk klarer fortsatt å selge i markedene sine. Videre står det: «I 2010 var produktivitetsveksten i fastlandsøkonomien på 1,5 pst. Dette er imidlertid fortsatt klart lavere enn gjennomsnittet for de siste 10 årene.» Uansett om man bruker tallene fra 2005 eller 2006, slutt i 2009 eller 2010. For neste år vet vi at en lav rente vil øke presset på kronekursen ytterligere. Regjeringen legger fram et statsbudsjett som viser en lønnsvekst på 4 pst., som er retningsgivende for alle kommunepolitikere og fylkespolitikere som nå lager sine budsjetter, og blåser opp forventningene om et meget godt lønnsoppgjør og meget lav rente. Det er bra for noen, men Høyre vet at det er konkurranseutsatt industri som taper. Vi vet også at når konkurranseutsatt industri taper, så taper hele samfunnet. Når vi da i tillegg har den særnorske formuesskatten, som må betales uavhengig av om bedriften går bra eller dårlig, viser i hvert fall det at denne regjeringen ikke gir noe gratis til norsk næringsliv for å bedre produktiviteten. Statsministeren hevdet i sitt innlegg – og det synes jeg var rimelig merkelig – at den dynamiske skattepolitikken er død. Det er knapt til å tro. Vi i Høyre er riktig nok svært forsiktige med å saldere våre budsjetter med økte inntekter fra skattelettelser, men dermed å si at den er død, er rett og slett misvisende. For: Skattelettelser i nedgangstider er dynamisk skattepolitikk. Skatteletter som motiverer til arbeid framfor å gjøre det mer lukrativt å være på trygd, har en dynamisk effekt. Skatteletter som gjør at innelåst kapital brukes til ny virksomhet og nye arbeidsplasser, har en dynamisk effekt. Statsministeren ser ut til å tro at vi i Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti eller Venstre, som gjerne har en viss tro på det, finansierer det med krone for krone. Finansministerens eget departement viser at for enkelte skatte- og avgiftslettelser kan inntil 25 pst. brukes, for andre lavere. Men det er ingen i Finansdepartementet som nå sier det samme som statsministeren sa, nemlig at den dynamiske skattepolitikken er død. For det er klare påviste effekter, og departementet skriver også at man i framtiden skal se på hvordan dynamiske effekter kan påvirke de skattemodellene departementet bruker. I Høyres skatte- og avgiftsopplegg har vi lettelser på over 12 mrd. kr. Vi har lagt inn 300 mill. kr i en dynamisk skatteeffekt av det. I tillegg til det, for å være ytterligere forsiktige, har vi ca. 250 mill. kr mindre i pengebruk enn regjeringen. Så dermed viser vi at vi faktisk ikke bruker pengene til andre formål, men vi signaliserer en retning og at departementet er nødt til å bruke bedre modeller. Jeg synes den debatten om budsjettet som har vært til nå, har vært rimelig grei. Jeg håper noen som skal ta replikk på meg, gjentar sine argumenter, så vi får en videre diskusjon om at Høyre liksom har snakket ned Norge i dette statsbudsjettet. Det gleder jeg meg til å få tilbakevist.