Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-05-11:
Jeg vil oppholde meg litt ved statlig lokaliseringspolitikk. Tidligere statsråd Odd Roger Enoksen behandlet i sin distrikts- og regionalpolitiske redegjørelse 20. april 1999 den statlige lokaliseringspolitikken på en grundig og bred måte. Det ble pekt på to hovedspørsmål. For det første arbeidet med at statlige oppgaver som dekker et nasjonalt marked, i økende grad skulle bli lokalisert utenfor Oslo. Vi har så langt i debatten vært innom mange eksempler på at f.eks. direktorater godt kan plasseres utenfor Oslo, enten det nå er i Stavanger, Bergen, Trondheim eller Tønsberg. Vi har også andre eksempler på utplassering, som Brønnøysundregistrene, Innkrevingssentralen, Nasjonalbiblioteket i Mo og bidragssenteret i Kirkenes. Regjeringen Bondevik knesatte prinsippet om at nye statlige oppgaver som hovedregel skal plasseres utenfor Oslo, og at lokalisering til hovedstaden må ha en helt spesiell begrunnelse. Det andre hovedspørsmålet er hvordan vi skal håndtere de kommende omorganiserings- og effektiviseringstiltakene i landsomfattende statlige etater som har sin virksomhet lokalt og regionalt. Det ble stilt flere konkrete krav til statlige tjenester i distriktskommuner som berøres av disse landsomfattende strukturendringene. Stikkordsmessig: Brukervennlighet og tilgjengelighet, omplassering av oppgaver til steder som har ledig kapasitet, servicekontorer, samarbeid med de kommunene som berøres, om alternative arbeidsplasser. Det var derfor med spenning jeg ventet på hva statsråd Brustad skulle si om statlig lokalisering. Kommunal- og regionalminister Sylvia Brustad var sørgelig lite konkret da hun 4. mai omtalte statlig lokaliseringspolitikk i sin distrikts- og regionalpolitiske redegjørelse. Statsråden sa at det er behov for en statlig lokaliseringspolitikk, og: «Regjeringen vil iverksette tiltak for å motvirke store omstillingsproblemer som følge av nedlegging av offentlig virksomhet. Vi skal følge nøye med om omstillingsprosessene slår spesielt uheldig ut for distriktene.» Dette stod i statsrådens mauskript, men ble ikke fremført fra Stortingets talerstol. Dette blir for defensivt. Regjeringen Bondevik har allerede, med bakgrunn i Voksenåserklæringen, fått fram en rapport om desentralisering av statlige oppgaver, bl.a. ved hjelp av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Rapporten peker på flere mulige funksjoner som med fordel kan desentraliseres. Konkret nevnes ny domstolsadministrasjon, fengselsdirektorat, sivilrettsdirektorat, lotteritilsyn, utskilling av universitets- og høyskolesaker, idrettsforvaltning og Kystverkets produksjonsenhet. I tillegg til den gjennomgangen av departementene som har skjedd, bør også direktoratene levere fra seg oppgaver på dette området. Det er også nødvendig å ta en debatt om utflytting av institusjoner. Vi har flere gode eksempler på at utflytting kan gi nytt løft til institusjoner, nødvendig omstilling og besparelse på offentlige budsjetter. Kommunal- og regionaldepartementet sendte 9. mai ut en pressemelding hvor de pekte på hvor de statlige investeringene gikk. I 1998 gikk hele 69 pst. til sentrale områder. Det er nødvendig at staten i sin politikk fordeler presset på en helt annen måte enn det som har skjedd tidligere. Jeg vil avslutningsvis få si at jeg er glad for at statsråd Brustad i sin redegjørelse sa at Nord-Norge-satsingen skal fortsette. Jeg håper at det betyr at kommuner som sliter med å få fart på sin fiskerivirksomhet, kanskje kan få den tiltrengte moloen. Jeg tenker ikke minst på kommunen Kvænangen, som jeg har referert til i tidligere debatter.