Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-06-05:
Det norske oljefondet er verdens største fond av sitt slag. Fondets størrelse utgjør utrolige mer enn 1 mill. kr per innbygger i Norge. Ideen om et norsk oljefond oppsto på 1960-tallet da den norske regjeringen den gang erklærte suverenitet over oljeressursene. Oljeindustrien og forvaltningen av oljeformuen har gjennom hele vår historie som oljenasjon vært underlagt sterk statlig styring. På lille julaften 1969 ble det funnet olje i Nordsjøen. Siden den gangen har oljen og oljeindustrien hatt en avgjørende betydning for at det norske samfunnet har kunnet utvikle seg til å bli det samfunnet det er i dag. De første årene etter at vi fant oljen, ble inntektene brukt til å videreutvikle industrien og til å bygge videre på velferdssamfunnet. Da det ble klart at oljeinntektene ville bli vesentlig større enn først antatt, ble oljefondet – Statens pensjonsfond utland – opprettet. Siden 1996 har oljefondet vært et av de viktigste nasjonale styringsverktøyene vi har. Formålet med fondet har vært å sørge for god og stabil avkastning fra oljeinntektene, og investeringene i fondet er fordelt på aksjer, rentepapirer og eiendom. Fondets investeringer i aksjer er spredt over ulike markeder og i ulike bransjer for å spre risiko og sikre god avkastning. Hoveddelen av investeringene er i Europa og Nord-Amerika, og vi er eiere i over 10 000 selskaper rundt omkring i hele verden. I takt med at størrelsen på fondet har vokst, har de etiske retningslinjene for fondet utviklet seg gjennom vedtak i denne salen. Tanken bak å sette etiske retningslinjer for fondet har vært at folkets fond skal forvaltes i tråd med folkets syn på hva som er etisk forsvarlig. Derfor har Stortinget steg for steg trukket opp yttergrensene for hva fondet skal investere i. I 2001 ble det fattet beslutning om at oljefondets investeringer ikke skal være i strid med Norges folkerettslige forpliktelser. I 2010 ble tobakksselskaper utelukket fra fondets investeringsportefølje, og i dag går en samlet finanskomité inn for å trekke oljefondet ut av selskaper som får mer enn 30 pst. av sine inntekter fra kull, eller har mer enn 30 pst. av sin virksomhet i kull. I spørsmålet om å trekke oljefondet ut av kullselskaper har stortingsflertallet endret syn i løpet av de siste to årene. Vi har diskutert dette spørsmålet i flere omganger siden 2013, både i forbindelse med representantforslag og i forbindelse med melding til Stortinget om Statens pensjonsfond utland. Jeg mener det er fornuftig at Stortinget har tatt seg tid til en grundig debatt i denne saken, og er glad for at vi til slutt ender med en løsning som alle partiene står bak. Senterpartiet ønsker utvikling av etiske retningslinjer for fondet velkommen. Vi ser tydelig verdien av at folkets fond skal forvaltes i tråd med folkets verdier. Oljefondet er en viktig normsetter i internasjonale investeringsmiljøer, og holdningene som Stortinget signaliserer gjennom oljefondet, har derfor betydning utover de konkrete investeringene som oljefondet gjør. Norge er ingen internasjonal stormakt, men gjennom oljefondet kan Norge være med på å sette standarder for investeringer på det internasjonale markedet. Derfor mener Senterpartiet at beslutningen om ikke å tillate investeringer i strid med våre folkerettslige prinsipper, var svært viktig. Likeledes har vi vært positive til de øvrige etiske retningslinjene som har blitt dratt opp i de senere årene. Samtidig er det viktig for meg å understreke at fondet skal være uavhengig, og at beslutninger om hvilke selskaper som fondet skal investere i, skal tas av fondets forvaltere – ikke av Stortinget. Verken fondet eller Stortinget er tjent med at fondet detaljstyres av oss folkevalgte. Fondets fremste oppgave står fast: å forvalte oljeformuen på vegne av det norske folk på en økonomisk og etisk bærekraftig måte som skaper verdier som både nålevende og framtidige generasjoner kan nyte godt av.