Øyvind Halleraker (Høyre), 2007-06-14:
Feltene Gjøa og Vega ligger utenfor kysten av Vestlandet, rett nord for Trollfeltet, altså i det vi kaller modent område av norsk kontinentalsokkel. Det viser at selv om vi har gått inn i en såkalt moden fase av olje- og gassproduksjon, står vi fortsatt foran spennende og utfordrende prosjekter, også på en moden del av sokkelen. Selv om de store feltene som Oseberg, Troll og Statfjord er bygget ut, fins det fortsatt et betydelig potensial for petroleumsutvinning i mindre felt som Gjøa og Vega. En ting som gjør utbyggingen av Gjøa særlig spennende, er at mesteparten av den elektriske kraften plattformen på feltet vil forbruke, er planlagt dekket med strøm fra land. Sammenlignet med en løsning der all kraft blir produsert fra gassturbiner på plattformen, gir dette reduksjoner i årlige CO2- og NOx-utslipp tilsvarende henholdsvis 50 000–100 000 tonn CO2 og 50–100 tonn NOx. Petroleumsvirksomheten står for ca. en fjerdedel av de norske klimautslippene, og det er denne sektoren som har stått for den sterkeste økningen de senere årene. Elektrifisering av sokkelen er derfor et viktig klimatiltak. Vi i Høyre vil derfor gi Statoil honnør for at de har valgt å legge opp til å forsyne Gjøa-plattformen med elektrisk kraft fra land. Statoil foreslår i sin plan for utbygging og drift av Gjøa å forsyne plattformen med kraft fra Mongstad. Dette er én god løsning. Fra 2010 vil energiverk Mongstad være på plass med betydelig økt kraftproduksjon. På grunn av lokale flaskehalser i kraftnettet vil også kraftforsyningen til Gjøa gi en god utnyttelse av kraftsystemet rundt Mongstad. Men kraftforsyningen til Gjøa åpner også for et annet spennende prosjekt på land, nemlig Lutelandet i Sogn og Fjordane, der det er planlagt omfattende ny industri i et ellers næringsfattig område. Skal dette la seg realisere, er man avhengig av god kraftforsyning og gassforsyning til området. Jeg tror derfor det er klokt at NVE nå har bedt Statoil om å utrede tilknytning til Lutelandet som alternativ kraftforsyning. En forutsetning for dette bør uansett være at man velger en skånsom måte for kraftframføring, og unngår skjemmende kraftlinjer i vakker og sårbar vestlandsnatur. Jeg viser i denne sammenheng til merknad og forslag i saken, og syns i likhet med Solvik-Olsen at det er underlig at særlig SV og Senterpartiet i denne saken ikke står på sine landsmøtevedtak. Men SV er ikke lenger hva det var. Den proposisjonen vi behandler her i dag, kommer til å bli vedtatt enstemmig. Det har ikke alltid vært tilfellet i slike saker. Da jeg satt i energi- og miljøkomiteen i forrige periode, var det ganske vanlig at SV stemte imot proposisjoner om utbygging av olje- og gassfelt. Jeg husker godt hvordan SV argumenterte og kjempet mot både Snøhvit og Kristin, slik de i tidligere perioder hadde stemt imot Åsgard, Heidrun og Norne. Nå har SV blitt som fromme lam i petroleumspolitikken – dette til tross for at Gjøa også vil slippe ut produsert vann, som SV tidligere var så redd for. Nå har vi Kristin Halvorsen, som snakker om økonomisk ansvarlighet. Vi har en Hallgeir Langeland, som går inn for alle vegprosjekter, og vi har en Heidi Sørensen, som er for økt petroleumsutvinning. Hvem skulle trodd det i forrige periode? I opposisjon ville SV redusere tempoet i leting etter olje og utbygging av nye olje- og gassfelt, samtidig som de ville øke investeringene i fornybare energikilder og i forskning og utdanning spesielt. I regjering gjør de det motsatte. SV stemmer nå for forslag om utbygging av nye olje- og gassfelt, samtidig som de reduserer investeringene i nye fornybare energikilder og lar forskningen ta et hvileskjær. Ja, sannelig, tidene forandrer seg.