Sylvi Graham (Høyre), 2015-05-28:
Vi ser med bekymring at utviklingen i Midtøsten preges av krig, ekstremistisk vold, politisk oppløsning og grunnleggende brudd på internasjonal og humanitær rett. Fra både israelsk og palestinsk side brukes uakseptable virkemidler, som hemmer muligheten for en fredelig løsning. Utvidelsen av bosettingene på israelsk side undergraver respekten for internasjonal rett og virker hemmende for fredsprosessen. Det gjør også bruken av vold og terror på palestinsk side. Vi ser stadig grelle eksempler fra begge sider. Det israelske forslaget om å nekte palestinere å kjøre buss på Vestbredden satte heldigvis Netanyahu ned foten for. Rakettangrepene mot Israel fortsetter, samtidig som israelske jagerfly går til angrep mot Hamas. En Amnesty-rapport som nettopp ble kjent, viser at Hamas torturerte og drepte flere palestinere under den israelske militæroffensiven mot Gazastripen i fjor. Amnesty mener islamistgruppen brukte konflikten til å kvitte seg med politiske motstandere. Dette er en konflikt med mange fasetter. Høyre mener at en politisk løsning av konflikten er viktigere enn noen gang. Mangelen på fremgang i de siste års fredsforhandlinger mellom Israel og Palestina er urovekkende. Både FN og Den internasjonale domstolen i Haag har slått fast at områdene som Israel tok kontroll over i krigen i 1967, er okkupert område, og at bosettingspolitikken dermed er i strid med folkeretten. Det er et faktum at presset på Israel og Palestina er økende for å gå tilbake til forhandlingsbordet. Det internasjonale samfunnet, inkludert Norge, er utålmodig og ønsker at Israel og Palestina virkelig skal begynne å forhandle om en tostatsløsning. 135 av FNs 193 medlemsland har anerkjent Palestina som selvstendig stat, men kun åtte av dem er EU-land. Sverige er det eneste vesteuropeiske landet som har anerkjent Palestina som egen stat. De formelle fredssamtalene mellom partene endte sist i april i fjor. Siden har det ikke vært noen offisielle kontakter mellom lederne på toppnivå. Det er i den sammenheng nesten pussig å tenke på at det mellom hjemmene til Netanyahu og Abbas er bare 14 km. Den politiske avstanden tør jeg nesten ikke å tenke på. Norge har et sterkt engasjement i Midtøsten. Etter partenes eget ønske skal vi fortsatt lede koordineringen av bistanden til Palestina i giverlandsgruppen, AHLC. Som leder for giverlandsgruppen vil Norge måtte legge stor vekt på å formidle den økende utålmodigheten fra det internasjonale samfunn. En ensidig norsk anerkjennelse nå kan svekke Norges lederrolle i AHLC og giverlandssamarbeidet for Palestina. Det kan også gjøre forhandlingssporet mer krevende og dermed svekke arbeidet for en gjenopptakelse av forhandlingene om en tostatsløsning. Vår utenriksminister var den første utenlandske lederen som besøkte Israel etter valget nå sist. Deretter kom EUs Frederica Mogherini, og til henne har Netanyahu, ifølge The Guardian den 21. mai, sagt: «I support the vision of two states for two peoples(…) (…) Jeg synes det er viktig å understreke her i denne debatten at det er tverrpolitisk enighet i Norge om at det palestinske folket har rett til selvbestemmelse. Derfor synes jeg også det er klokt at flertallet i komiteen i forbindelse med dette Dokument 8-forslaget ikke instruerer regjeringen i enkeltspørsmål i utenrikspolitikken, og at man dermed ikke foreslår å innføre ny politikk på dette området – som komitelederen også sier til avisen Vårt Land den 20. mai: «Det tilligger regjeringen å utforme utenrikspolitikken.» Og som min ærede medrepresentant og saksordfører Marit Nybakk også sier i samme avis: «Det er ingen norsk tradisjon at Stortinget instruerer norsk utenrikspolitikk.» Det er svært bekymringsfullt hvordan situasjonen for befolkningen på Gaza er – ikke minst at gjenoppbyggingen av det palestinske området går så tregt. Over 100 000 mennesker er fortsatt hjemløse. Det internasjonale samfunnet innfrir ikke raskt nok sine løfter om bistand. Hjelp og varige løsninger haster. Vår utenriksminister gjør kloke vurderinger i hvordan Norge best kan gå fram, skritt for skritt, og for hvordan Norge kan bidra i prosessen for å nå målet om en tostatsløsning. Han har også hørt utålmodigheten i denne sal. Jeg deler vurderingen om at det ikke er hensiktsmessig å anerkjenne Palestina som en egen stat nå. Norge har bedre muligheter til påvirkning og dialog med både Israel og Palestina som leder for giverlandsgruppen. Norge skal bruke den posisjonen til å legge trykk på partene slik at de kommer i gang med fredssamtaler igjen. Det styrende for norsk politikk må være hvordan vi best kan bidra til reelle forhandlinger om en tostatsløsning som står seg over tid. Til slutt vil jeg takke saksordføreren for et godt samarbeid i denne saken.