Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
«Dere, Norge, har en spesiell plass i våre hjerter». Dette sa Nelson Mandela den gangen han ble sluppet ut av fengselet. Han fortsatte: «Dere hjalp oss da andre land så en annen vei». Dette var hans ord om hvordan han så på Norges innsats mot raseskillepolitikken i Sør-Afrika. Vi bidro med bistandspenger til frigjøringsbevegelsen. Dette ble sterkt kritisert, det er viktig å huske på det. Det var ikke alle som mente at det var riktig å blande seg inn, og var det egentlig så effektiv bistand, ble det spurt om. Men det er klart at det å støtte ANC var viktig i arbeidet mot raseskillepolitikken. Jeg mener at norsk utviklingspolitikk ikke bare handler om godhet. Det handler om at Norge skal ha en sterk stemme internasjonalt. Når vi engasjerer oss for internasjonale klimaavtaler og vaksinering av alle verdens barn, og når vi bidrar til å redusere konfliktnivået i Midtøsten, er det i tråd med norske egeninteresser. Klimatrusselen stopper heller ikke ved landegrensene. Allerede nå kjenner vi konsekvensene av dramatisk vær. Vi har klart å utrydde veldig mange sykdommer, nesten polio gjennom massevaksinering, men det er fortsatt behov for vaksiner som kan redde barns liv, og som hindrer spredning av farlige sykdommer. Så dette skillet mellom realisme i utenrikspolitikken, hvor vi liksom skulle ta vare på Norges egeninteresser, og tro at idealisme står på den andre siden, det skillet er veldig gammelt. I dagens samfunn, i en globalisert verden, har vi stor egeninteresse av norsk engasjement i utenrikspolitikken. Jeg mener også det er viktig at vi som verdens rikeste land står fast ved målet om 1 pst. til bistand. Men dette politiske teateret skal kanskje fortsette de neste årene. Kanskje synes Venstre og Kristelig Folkeparti at det er greit – jeg vet ikke – at regjeringa foreslår kutt de neste årene, så kan de få æren for å opprettholde énprosentmålet. Så kan de telle innflytelse i milliarder, få æren for å flytte på noen ekstra milliarder som alle vet vil komme på plass, for det er flertall i denne sal for målet om 1 pst. til bistand. Men det er jo ikke noe annet enn politisk teater, og ikke minst svekker det Norges rolle når vi i internasjonale sammenhenger skal argumentere for at andre land skal øke sine bistandsbudsjetter. Det er et viktig mål for Norge. I stedet burde vi gjøre som svenskene, få tverrpolitisk enighet om énprosentmålet. Signalet om at regjeringa ikke står fast ved dette, mener jeg er helt feil. Handel er viktigere, sier regjeringa. Men de konkrete initiativene for økt handel med sør har vi ikke sett. Man kan ha ulike meninger her i denne salen om ostetollen, men at det er det sterkeste kravet fra de fattigste landene i verden, er det vel neppe. På Bali ble det en avtale – det er bra – men de viktigste skrittene, de viktigste grepene, i Doha-runden gjenstår. Jeg beklager også kutt i støtte til norsk kultur i utlandet. Når forfattere drar på internasjonale bokmesser, norske scenekunstnere samarbeider med scenekunstnere i land uten demokrati, betyr det noe. Dette området mener jeg burde vært styrket og ikke kuttet. Metalbandet Enslaved omtalte kuttet på følgende sarkastiske måte: «Vi har egentlig ikke bruk for norske kulturambassadører. For med så mye oppmerksomhet som Fremskrittspartiet har fått i utenlandsk presse, markedsfører bandet seg selv», spøkte de. Men kuttet i reisestøtte for kulturlivet gir oss mindre mulighet til å vise fram Norge som kulturnasjon, sier dette bandet og veldig mange andre musikere. Jeg er også uenig i kuttet i FNs matvareprogram og signalene om kutt i antall flyktninger fra Syria. Det mener jeg vitner om helt feil prioritering. Når nabolandene til Syria tar imot millioner av flyktninger og folk åpner sine hus og sine skoler, vil regjeringa her hjemme knipe inn. Det handler ikke om mange mennesker, men det forteller mye om de prioriteringene som Høyre og Fremskrittspartiet her gjør. Vi er fornøyd med forsvarsbudsjettet. Styrkingen av Kystvakten og Heimevernet har vi også støttet. Men budsjettet står ikke i forhold til den kritikken de to regjeringspartiene gikk til valg på. I fire år har de ropt opp om underfinansiering. En milliard for lite, sa Fremskrittspartiet. 500 millioner for lite, sa forsvarsministeren selv for ett år siden. I stedet ble det nå et budsjett på nivå med det som var vår regjerings budsjett, med oppfølging av langtidsplanen. Det er viktig, og i årene som kommer, står vi foran store investeringer. Nordområdene følges også opp. Det er viktig med penger, men også med politisk fokus. Mer handel, mer kulturutveksling og miljøsamarbeid er viktig. Så langt er vi fornøyd med utenriksministerens oppfølging av nordområdesatsinga, men det krever gjennomføringskraft og oppfølging i tida som kommer. Nordområdene er en viktig del av norsk europapolitikk.