trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-08:
Det er jo trist at Høyre ikke tar Kristelig Folkepartis kulturpolitikk på alvor. Jeg finner jo det noe underlig, for man kan se seg rundt i kulturlivet i Norge i dag og se hva Fremskrittspartiet, sammen med ulike allianser, har greid å få til. Man trenger ikke å lese hele filmmeldingen og de vedtakene som ble gjort i den forbindelse, for å se det. Man trenger ikke å reise rundt i kommunene og se hva Den kulturelle skolesekken betyr for massevis av barn og unge som driver med kulturelle aktiviteter, og som dessuten får profesjonell kultur servert i skoletiden. Man trenger ikke å se på bokbransjeavtalen, slik den foreligger nå, og som Meyer helt utmerket greide å få til på en veldig ålreit måte. Men man kan se på den forskjellen som det åpenbart er mellom Høyre og Fremskrittspartiet, og hvor vi skiller lag totalt. Det gjelder definisjonen på hva som er god kultur. For oss er det viktig at kultur når flest mulig, at den er for folk flest, at det er bredde i den kulturen som vi gir folket. Til og med representanten Kristiansen sa at de frivillige ute i kommunene får mer ut av hver kulturkrone enn hovedstadskulturen gjør. Ja, det er riktig, det. Derfor sier også Fremskrittspartiet i sitt kulturprogram at vi ønsker å støtte de frivillige lag og organisasjoner til å drive breddekultur. Jeg synes det er trist – jeg synes det er veldig trist. Jeg synes også det er trist at ikke Høyre, som det skattelettepartiet det gir seg ut for å være, ikke engang kan være med oss i de ulike tiltakene som vi har foreslått innenfor kultursektoren, for å gi kultursektoren bedre rammevilkår, f.eks. ulike skatteincentiver og mulige fradragsmuligheter for private investorer. Ingenting av dette vil Høyre være med på. Da lurer jeg på hvem det er som skal ha troverdighet, og hvem Høyre gjerne vil ha troverdighet hos, om det er slik at de tror mer på finkultur for de få enn på breddekultur for de mange.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-08:
Først til Trøndelagsalternativet. Det er riktig, det. Det var ikke bare at vi støttet Trøndelagsalternativet, men vi fremmet det i budsjettet også som eget forslag for to år siden. Når har det seg slik at ABM-Utvikling har gjort en utredning, og den avviker fra Trøndelagsalternativet. Dermed synes vi det er viktig at denne saken får følge den normale prosessen og gå ut på høring til de berørte partene, og at Regjeringen legger fram en egen sak. Derfor avventer vi nå, fordi AMB-Utvikling har kommet med et alternativ. Så til representanten Sjøli. Det er riktig at jeg spurte om det var partier her i salen som ikke tok Fremskrittspartiets kulturpolitikk på alvor. Men jeg hadde vel kanskje ikke forventet at det var Høyre som svarte at de ikke gjorde det. Det går an å innrømme at vi er forskjellige, at vi har ulike oppfatninger av ting, og at vi prioriterer ulikt. Men derifra og til ikke å bli tatt på alvor er ganske frustrerende. Jeg synes jo at arbeidet med den meldingen som vi behandler i dag, Kultur og næring, og som jeg har vært saksordfører for, har vært veldig morsomt. Vi har hatt ulike oppfatninger av ting, men vi har hatt et veldig godt samarbeid også. Derfor synes jeg det var litt leit at jeg på en måte ikke blir tatt helt på alvor. Jeg skulle jo ønske at vi kan akseptere at det er forskjeller, at vi er forskjellige. Det er det som gjør at vi ikke har to partier her i landet, men mange. Men derifra og til ikke å bli tatt på alvor er faktisk et ganske langt skritt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Først en liten detalj. Dansemomsen er en meningsløs ordning. Hvis Turboneger spiller og folk står i ro, er det momsfritak. Hvis Turboneger spiller og folk beveger seg, er det en dansetilstelning, og det skal betales moms! Det må være helt unødvendig å vente på en eventuell full momsreform i forhold til hele kulturfeltet for å løse en slik sak, nemlig tolkning av en forskrift. Vi kunne gjort det da vi satt i regjering, men vi satt i tre måneder etter at momsreformen var innført, så vi fikk ikke sett på denne type endringer. Dette kunne statsråden ha fikset. Så til meldingen. Det er en utmerket melding. Problemet er bare at den kunne vært skrevet av Statistisk sentralbyrå! Det er en oppramsing, en kartlegging av kulturfeltet i forhold til næring, men fullstendig blottet for konkrete strategier, mål og ambisjoner for hvordan vi skal realisere det. Hvorfor skal vi ikke ha de samme ambisjonene for å utvikle næringslivet, sette konkrete mål på kulturområdet, som vi gjør når det gjelder forsvar, forskning, eldreomsorg og alle andre felt – konkrete mål vi kan strekke oss etter, konkrete strategier som vi ønsker å gjennomføre?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Det jeg har vanskelig for å forstå, er denne utrolige mangelen på ambisjoner på kulturlivets vegne. Vi snakker altså om en statsråd som for ett år siden sa nei takk til at 1 pst. av statsbudsjettet skulle gå til kulturformål. Det måtte ha vært fantastisk for en kulturminister å gå i budsjettkonferansene med et slikt mål! Akkurat den samme defensive holdningen gjør seg gjeldende i meldingen Kultur og næring, særlig på de to viktigste områdene hvor vi har potensial: musikk og film. Når det gjelder musikk, har vi 20 000 barn som står i kø i kulturskolene. Hvor mange er det ikke der som kunne være store talenter? Også i meldingen Den kulturelle skulesekken, hvor det er nesten 1/2 milliard kr til forskjellige kulturformål, kjempet statsråden imot med nebb og klør: Ingen utvidelse av Norgesnettet for spillesteder for band og artister, ingen satsing offensivt på Music Export Norway. Det samme er det når det gjelder film: Man kutter i Filmfondet, sier nei til skatteincentiver og kjemper mot opprydding i forhold til filmmomsen. Hvorfor skal vi ikke ha de samme ambisjonene på kulturfeltet som vi har på alle andre områder? Det er mitt spørsmål til kulturministeren.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Først registrerer jeg at kulturministeren fortsetter «å klippe, klippe» om åndsverkloven. På tross av at de ulike organisasjonene nå er trygge på at vederlagene består, legger kulturministeren en annen tolkning til grunn og sier at her vil man få millioner, for ikke å snakke om milliarder, i tap. Dette er en strategi som kanskje bringer lykke for regjeringspartiene i noen dager, men etter hvert som vederlagsorganisasjonene nå sier at dette ivaretar vederlagene, tror jeg det er ganske dødfødt. Vi burde kanskje ha svart på påstandene tidligere, slik at regjeringspartiene ikke hadde fått spredt dem så langt, men vi er fryktelig uvant med valgkamp basert på usannheter. Det er importert fra USA. Det kjenner vi det godt derfra. Vi får vel forholde oss til at det blir slik de neste månedene. Dette er sannsynligvis, eller i hvert fall kanskje, den siste store kulturdebatten Svarstad Haugland deltar i som kulturminister, hvis det går slik meningsmålingene viser. Vi har hatt en kulturminister som har vært svært aktiv og svært synlig på områder som gjelder spill og automater, hvor hun sågar har vært villig til å utfordre ESA og EØS. Det er nå hovedargumentet, forstår jeg, mot åndsverkloven, at den utfordrer ESA og EØS. Det er tydelig at det er ulik grad av villighet til å utfordre ESA ut fra politisk ståsted. Hun har også vært tydelig i mediepolitikken, bl.a. i saker som gjelder P4 og NRK. Dessverre har hun vært tilskuer og valgt en til dels bremseklossens rolle på det generelle kultur- og kunstfeltet. Filmbudsjettet har opplevd kutt. Musikken har opplevd manglende satsing. Litteraturpolitikken er i stor grad overlatt til konkurranseministeren, og pop/rock-feltet er også et område hvor det ikke har vært satset. Det er synd, for kulturministeren har handlingsvilje når hun vil, men har ikke brukt den på disse store feltene. Det er det vi savner – ikke beskrivelsene, ikke analysene, ikke potensialet som ligger der, men vi mangler en visjonær satsing fra Regjeringen på å utløse det potensialet som er der, og si som Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet sier, at vi vil ha 25 pst. av publikum på norske filmer, å si at vi vil øke norsk musikkeksport, få en større andel, som andre land har fått til, å si at vi vil sørge for at alle talentene blant ungdommen får en sjanse til å utvikle seg. Pop/rock, som kanskje er det viktigste musikkuttrykket for ungdommen, burde f.eks. fått en helt annen plass i kulturpolitikken vår. Vi har et forslag sammen med Senterpartiet som går ut på å bygge pop/rock-senter over hele landet, som både vil ta vare på kulturarven og gi spillesteder og stimulans til dagens musikere og artister. Det ville ha vært ett tiltak som Regjeringen kunne ha vært med på. Isteden velger man en passiv rolle og setter ikke de ambisjonene som man så tydelig har, ut i livet. Man målfester hvor mange milliarder man skal gi i skattelette. Man målfester hvor mange milliarder man skal gi til forskning, og man målfester forsvarssatsingen. På kulturområdet gjør man det ikke, og da vet vi resultatet: Det blir småpenger igjen – når de store går til andre formål.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Jeg synes det er synd at forslag nr. 5, fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, ikke blir vedtatt her i dag. Det ville gitt titalls millioner til en satsing på pop og rock over hele landet. Vi ville ha fått et nasjonalt opplevelsessenter. Vi ville ha fått et rockesenter på Schous i Oslo, med statlig støtte, noe som nødvendigvis ikke er vanlig ved slike prosjekter, og vi ville ha fått et nasjonalt kompetansesenter for støttefunksjoner rundt rock i Namsos. For ett år siden kunne man for så vidt med en viss rett si at her har man ikke utredet nok, her har ikke alle kommet til orde. Nå har AMB-Utvikling gjennomført en slik høring og lagt fram sin anbefaling. Da ser vi det som helt unødvendig å sende dette ut på nye runder. Det er kun en måte å unngå vedtak på. Det jeg ikke forstår med Fremskrittspartiet, er at Per Sandberg kunne si i media i går at grunnen til at man ikke kan stemme for det, er at det nå er tatt inn så mye annet, som disse sentrene rundt om i landet, osv. Man står fortsatt på Trondheim og Namsos. Derfor ber jeg om at når vi kommer til forslag nr. 5, stemmes det separat over punkt 1 og 4 før vi stemmer over resten av forslaget.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
I fjor disponerte Innovasjon Norge 18 mill. kr i øremerkede midler til musikere og andre som jobbet i kulturnæringene. Det kom inn 621 søknader på til sammen 315 mill. kr. Det sier noe om ønskene og behovene for denne type midler. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, forsvant disse midlene etter Regjeringens budsjettforlik med Fremskrittspartiet. Har statsråden tatt noen nye grep for å få inn eller for å styrke disse midlene, på budsjettene som kommer?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Representanten Kristiansen fra Høyre sa at det aldri var brukt mer penger på kultur i Norge. Jeg vil si at det skulle bare mangle – vi har aldri hatt mer penger heller. På den annen side er situasjonen den at kommunene, som er en vesentlig kulturaktør – mye av kulturaktiviteten skjer der – har en økonomi som gjør at f.eks. i min hjemby, Drammen, er to store bydelsbibliotek, som server over 20 000 mennesker, lagt ned. Det samme ser vi skjer i Oslo og andre steder. Jeg vil samtidig bruke anledningen til å minne Kristiansen på at den største satsingen i den perioden og den største veksten skyldtes, som Karin S. Woldseth nevnte, endringen av tippenøkkelen, som gjør at vi faktisk nå får 450 mill. kr mer i året både til kulturell skolesekk og til andre tiltak, mot Regjeringens stemmer. Representanten Grethe Fossli snakket varmt om sitt store engasjement for norsk film, og jeg synes det er hyggelig å se at Arbeiderpartiet er tilbake på sporet og vil norsk film det beste. Men jeg må minne representanten Fossli og Arbeiderpartiet om at det ikke er så lenge siden det var de som gav Regjeringen muligheter til å kunne selge og kvitte seg med filmstudioet på Jar. Jeg synes ikke det er noe særlig å være stolt av, verken for Arbeiderpartiet eller for Regjeringen. Samtidig som det ble snakket pent om hvor bra det går med norsk film, og det gode filmmiljøet, er vi villige til å ta sjansen på at noen kanskje vil kunne finne på å overta det eneste profesjonelle filmmiljøet i Norge. Jeg vet ikke om representanten Fossli angrer på det som Arbeiderpartiet ble med på den gangen. Jeg kunne også tenke meg å spørre Regjeringen om den synes at det er framsynt kulturpolitikk å konkurranseutsette – kan man nærmest si – det eneste norske profesjonelle filmstudioet.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
I forbindelse med debatten om kulturmeldingen hadde vi en runde om etablering av opplevelsessenter for rock/pop-musikk i Norge og plassering av arkiv. Et samlet storting vedtok i den forbindelse at saken skulle utredes og komme tilbake til Stortinget. Nå har vi hatt nok utredning, sier representanten Trond Giske, og foreslår at vi kan bryte nå midt i svevet og lande på kulen. Det ser ut som om det er OK å snike, bare man er trønder. Jeg finner det utrolig at Arbeiderpartiet én uke før høringsfristen med alle interesseorganisasjoner og dem det faktisk gjelder, går ut, ønsker å gjøre et vedtak, og det innebærer at hva organisasjonene faktisk mener om dette, ikke er interessant å høre på.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Representanten Grethe Fossli tok opp Innovasjon Norge i sitt innlegg. Jeg har lyst til å peke på SIVA, hvor jeg vet at man har tenkt en god del rundt det å styrke forbindelsen mellom kultur og næring. SIVAs inkubatorkonsept burde være et av flere tiltak nettopp for å øke kulturbedrifters overlevelses- og vekstevne. En inkubator kan sammenlignes med en slags «fødestue» for nye bedrifter. Jeg vil peke på at samlokaliseringen innenfor en sånn «fødestue» fører til stor kontakt og erfaringsutveksling mellom gründerpersonene med hensyn til forretningsdrift, nettverk og faglige impulser. Samlokaliseringen gir også et godt sosialt miljø. Inkubatorene stiller i tillegg lokaler og en del kontortjenester til rådighet. Videre blir bedriftene/gründerne fulgt opp av én eller flere kompetente personer. Erfaringene viser at disse inkubatorene bedrer bedriftenes overlevelses- og vekstevne. I dette miljøet synes man å ha tro på den betydning utviklingen av et kulturbasert næringsliv har for bosetting, innovasjon og verdiskaping i tillegg til forskningsbasert næringsliv og industri. Dette og andre tiltak må tas i bruk og må inn i den planen som etter hvert skal komme. Det er også gledelig å konstatere at mange, ikke minst lokalt, nå er svært opptatt av en tettere tilnærming mellom kultur og næring. Et eksempel på et spennende prosjekt i denne sammenheng fra mitt eget område av landet, nærmere bestemt Frøya kommune, er utviklings- og innovasjonsprosjektet «Frøya inn i framtida». En viktig del av formålet med prosjektet er å stimulere kulturaktiviteter i lokalmiljøet og koble disse opp mot de ulike næringsaktivitetene. Det er ikke tvil om at kultur er et virkemiddel for å holde på ungdommen i Utkant-Norge, og ikke minst få dem tilbake. Så også dette må brukes mer aktivt. Et annet eksempel fra samme fylke er et prosjekt som det også er lagt inn et forslag på i dag, kalt Birka i Rennebu, som jeg kjenner godt. Det er sprunget ut av en annerledes og særdeles vellykket bygdemartna, Rennebumartnan, som årlig samler kvalitets- og kunsthåndverkere fra hele Norge til en stor messe. Dette tiltaket har skapt interesse og fått ringvirkninger langt utover lokalsamfunnet, samtidig som det har bidratt sterkt til å skape ny giv i bygda. I 2004 hadde Rennebu for første gang på lang tid en liten økning i folketallet. Jeg tror ikke vi trenger å bruke så mange flere ord på dette. Nå trengs handling, derfor trengs det handlingsplan. Til slutt: Utenfor amfiet i Frøya kulturhus henger et flott «bilde» som illustrerer to hender i et håndtak. Det skal symbolisere «kultur og næring – hånd i hånd». Det hører med at det var gründeren av en kjent bedrift i kommunen som tok initiativet til bildet i kulturhuset, og som også finansierer det, et bilde som jeg tror kan stå som overskrift også over det vi ønsker skal være virkelighet for dette arbeidet framover.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Jeg merket meg at representanten Giske benyttet sitt siste innlegg til å gjøre opp status for kulturminister Svarstad Haugland. Jeg må tilstå at jeg reagerte litt på den formen for statusoppgjør som her ble prestert. Blant annet sier han at statsråden har vært passiv på flere områder, ikke minst på hovedfeltet kultur, noe som jeg vil sterkt tilbakevise og vise til at statsråden gjennom de fire årene hun har sittet som statsråd, har lagt fram kulturbudsjetter som, summert opp, langt overstiger det noen tidligere kulturminister i hvert fall på ti år har gjort. I tillegg har hun lagt fram en kulturmelding med perspektiver for hele kulturfeltet over ti år, som, hvis den blir realisert, vil utløse en økning i statlige midler omtrent på nivå med det store Kulturløftet, som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet viser til. Nå har hun lagt fram den første stortingsmelding om kultur og næring og har gjort et alvorlig forsøk på å få fart på dette. Jeg synes jammen det er drøyt å påstå at hun har vært passiv. Det har jeg lyst til å ta igjen for og bare minne om at i opposisjon er overbud det letteste av alt. Det kommer en dag da virkeligheten innhenter en.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2005-06-08:
Kulturmeldinga slo fast at staten si rolle først og fremst skal vere å leggje til rette for og stimulere utviklinga i kultursektoren. Eg trur at statsråden og eg er samde om at kultur er grunnføresetnaden for næringsutvikling, for kultur- og næringsområde – den meldinga som vi drøftar no. Eg meiner at vi kan jamne ut grunnføresetnadene for næringsutvikling ved å etablere levedyktige – det kan vere – kunstnariske eller kulturkunnskaplege klyngjer, t.d. rundt eksisterande institusjonar også i dei mindre sentra, med sikte på å auke potensialet for ei positiv utvikling. Slik det er i dag, er det atskilleg lettare å få løyvt 50 mill. kr, t.d., til 200 nye arbeidsplassar i denne sektoren – eg tenkjer då på operaen i Oslo, som vi elles er positive til – enn det er å få 200 nye arbeidsplassar på deling til resten av landet. Eg ønskjer statsråden sin kommentar til dette.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2005-06-08:
Senterpartiet meiner det er fleire ting ein kan gripe fatt i når det gjeld kulturbasert næring. Mellom anna er høgskuleutdanninga i ulike kunst- og kulturfag eit viktig satsingsområde, og det er framleis behov for auka satsing på formidlingskompetanse og på utdanning innan kulturelt entreprenørskap, administrasjon, marknadsføring og produksjon. Ei utbygging av utdanningstilbodet bør i stor grad leggjast til regionane, slik at det kan bli etablert og utvikla kulturelle og kunstnariske kompetansemiljø som vidare kan stimulere til kulturell nyskaping og entreprenørskap også utanom dei store byane. At Regjeringa gjekk inn for å fjerne det øyremerkte tilskottet til desentralisert høgskuleutdanning, har fått store negative konsekvensar for den positive utviklinga vi har hatt innanfor kulturområdet i Kristiansund og regionen der. Så har eg lyst til å minne statsråden om at åndsverklova vart debattert og vedteken i Odelstinget på laurdag. Eg vil likevel stille spørsmål om statsråden framleis er så oppteken av at Lagtinget i dag skal behandle åndsverklova, at det er vanskeleg å konsentrere seg når det gjeld replikkordskiftet. Senterpartiet meiner at kultur er ein grunnføresetnad, gjerne ein grunnpilar, for å få ei vidareutvikling innanfor kultur og næring. Skal det lykkast, må grunnføresetnaden, dvs. kulturen, bli styrkt i heile landet. Eit eksempel, som eg ønskjer ein kommentar frå statsråden på, er at ein kan vidareutvikle og styrkje eksisterande kulturinstitusjonar, gjerne gjennom å etablere kulturkunnskapsklyngjer rundt dei. Det vil etter Senterpartiet si meining kunne bidra til å auke det potensialet som ligg der, for å få ei positiv utvikling innanfor kulturbasert næringsutvikling. Så vil eg støtte det som representanten Røbekk Nørve seier i innlegget sitt om matfestivalen i Ålesund og andre ting som var relaterte til mat. Eg registrerer at representanten argumenterer for Den Norske Matfestivalen med dei same orda som Senterpartiet brukar i merknaden sin i budsjettinnstillinga. Elles vil eg minne representanten om at Senterpartiet ønskjer at matfestivalen skal ha føreseielege økonomiske rammer, noko som både representanten Røbekk Nørve og regjeringspartia elles stemte imot.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Nå ble jeg veldig sjokkert, at sistnevnte taler fra Kristelig Folkeparti var fornøyd med statsrådens kulturpolitikk. Det var rart å høre. Men det jeg egentlig tok ordet for, var for å stille Fremskrittspartiet et spørsmål. I fjor støttet Fremskrittspartiet Arbeiderpartiet når det gjaldt opprettelsen av et pop/rock-senter i Trondheim/Namsos, altså Trøndelagsalternativet, men i år er ikke Fremskrittspartiet med og støtter dette forslaget. Jeg lurer egentlig på: Hva mener Fremskrittspartiet om denne saken nå?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Eg synest òg det kan vera ein del meiningslause ting i momsreforma. Eg hugsar vi hadde lange og mange samtaler med Schjøtt-Pedersen, som var finansminister på den tida, for å få han til å strekkja seg både på den eine og andre kanten for å gjera ting litt betre i forhold til tenestemomsen som vart innført. Det er òg eit økonomisk spørsmål. Hadde ein gjort det der og då, hadde det ikkje vore eit økonomisk spørsmål, med trong for inndekning. Då hadde den innførte tenestemomsen fått forskrifter, og ein hadde ikkje fått denne litt løyene diskusjonen vi har no, om konsert og dans. No ligg det der, og då trengst det òg økonomi til å innføra det. Og så skal det prioriterast i samband med alle dei andre tinga som ein òg ynskjer å innføra. Eg ynskjer å venta på Finansdepartementet sin gjennomgang av moms og kultur, og så får vi koma tilbake når vi ser resultatet av det. Så vil eg òg seia at når det gjeld meldinga, hadde vi ikkje altfor lang tid på ho. Vi har gjort så godt vi kan. Vi har òg sett den merknaden som går på at vi skal komma tilbake med ein handlingsplan. Då har vi eit godt grunnarbeid for å gå vidare, slik at det kan bli meir handlingsretta.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Innlegget frå representanten Woldseth viser eigentleg at det skjer utruleg mykje på dette feltet utan at Stortinget har behandla noka stortingsmelding, utan at vi har laga noko, utan at vi har laga handlingsplan. Det skjer veldig mykje bra. Det er ting som både næringslivet og kulturlivet har nytte av, og dette vonar vi sjølvsagt skal bløme og vekse vidare. Samtidig veit vi at det òg finst smalare kulturuttrykk som er heilt avhengig av offentleg støtte, der det med næringslivet eigentleg blir heilt absurd. Eg ynskjer eit kulturliv som òg skal ha rom for desse kulturuttrykka, ikkje berre dei som går av seg sjølve gjennom støtte frå næringslivet, men dei som er smalare, og som er med på å berikja livet vårt. Då meiner eg at vi framleis skal gi støtte til kulturen. Næringslivet er aktivt på sine frontar. Dei er det faktisk også utan skatteinsentiv. Ein del av dei har for så vidt også skatteinsentiv som ligg der som dei tek i bruk, og det er bra. Det viser at vi får ei samhandling mellom kultur og næring som forhåpentleg er i vekst. Men å seia at vi skal ha mindre frå det offentlege til kulturen, det meiner eg vil gjera kulturen langt smalare.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Nei, eg har ikkje teke noko grep for å få tilbake desse øyremerkte midlane. Men det eg er veldig glad for, er at vi ser at Innovasjon Norge likevel brukar mellom 80 og 90 mill. kr på kultursektoren, utan at noko er øyremerkt. Det viser at dei sjølve vurderer mange av desse prosjekta som dei får søknad om, som så positive at dei bruker midlar frå Innovasjon Norge til kultursektoren utan at vi har øyremerkt midlar. Eg ser det ikkje som noka målsetjing i seg sjølv at midlane skal vere øyremerkte, men eg ser det som ei god målsetjing at Innovasjon Norge òg skal bli ein del av kulturlivet si satsing. Det er dei, trass i at midlane ikkje er øyremerkte til den sektoren.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Eg veit ikkje om eg heilt forstod spørsmålet. Men eg kan vere einig i at det kan vera enklare å løyva dei midlane som må til for å byggja ein opera, i forhold til mange småsøknader om løyving som kjem frå heile landet. Men noko av det eg opplever når eg reiser rundt, og eg reiser ein god del rundt, er at det skjer veldig mykje på denne sektoren: Gamle industrihallar blir til kulturhallar, og små og store grupper i lokalsamfunna går saman og lagar kulturoasar. Det er ikkje berre i dei store byane det skjer, det skjer òg i mindre byar og i mindre kommunar. Så eg har ei kjensle av at det skjer mykje meir på dette feltet enn vi kanskje er heilt klar over. No har vi hatt ein gjennomgang av meldinga. Eg har der peikt på mykje av det som skjer. Eg vonar det skal gro vidare, og at vi òg skal vera flinkare til å støtta opp om det økonomisk. Eg ser klart at det er absolutt nødvendig. Vi ser at når kommune, fylke og stat dreg saman, skjer det mykje spennande innafor denne sektoren.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2005-06-08:
Det er iallfall nokon her i salen som ikkje fornyar seg. Det er heilt klart. Berre for å seia litt om den eine prosenten som Kulturløftet legg til grunn for si kultursatsing: Den er brukt opp for lenge sidan, dersom ein skal kompensera for dei vedtaka som sannsynlegvis blir gjorde i Lagtinget i dag når det gjeld åndsverklova. Hadde de verkeleg meint den kultursatsinga som de snakkar om, hadde de hatt ei heilt anna innstilling til ei sak som har store verknader for forfattarar, for musikarar, for komponistar osv. Det er det som er sanninga når det gjeld den satsinga, og då er det lett å lova i hytt og vêr nokre kroner både her og der når ein er i opposisjon. Mykje av det som Trond Giske nemner, er jo ting som han gjekk imot då han sat i regjering. Han gjekk imot då han sat i regjering, og er plutseleg for når han er i opposisjon. Det er ikkje særleg truverdig, synest eg iallfall.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-08:
Det har vært interessant å følge debatten her i dag. Jeg synes den har synliggjort en bred enighet om hovedlinjene og de grunnleggende verdiene som vi legger til grunn for kulturpolitikken, og da spesielt i samspillet mellom kulturbasert næringssatsing og kultur. Det eneste partiet som skiller seg klart ut, er Fremskrittspartiet. Representanten Woldseth tok i sitt innlegg opp spørsmålet om det var noen her i salen som kunne ta Fremskrittspartiets kulturpolitikk på alvor. Jeg kan godt besvare det for egen del, og svaret er nei. Det er ingenting i det som ble presentert i behandlingen av kulturmeldingen, eller det som Fremskrittspartiet nå står alene om i denne saken, eller noe av det representanten Woldseth presenterte i sitt innlegg, som har overbevist meg – dessverre. Det går et klart skille mellom Fremskrittspartiet og de andre partiene i kulturpolitikken. Når vi diskuterer sammenhengene mellom kultur og næring, er det viktig at vi skiller det kulturpolitiske fra det næringspolitiske, der vi også må ta inn over oss kravene om lønnsomhet og spørsmålet om konkurranseforhold osv. Selvsagt er det slik at også de kulturpolitisk begrunnede offentlige bidrag som gjennom årene er blitt gitt, f.eks. gjennom Norsk kulturråd, betyr en vesentlig verdiskaping, men vi må ikke komme dit at disse midlene skal styres ut fra hensynet til eksempelvis sysselsettingseffekt eller lønnsomhet. Økt satsing innen kultur og næring vil etter vår oppfatning ikke bety mye for omfanget av den offentlige satsingen på kultur. Her skiller alle partiene lag med Fremskrittspartiet, som helt tydelig legger til grunn at større kommersiell produksjon minsker behovet for offentlig innsats på kulturområdet. Høyre har aldri hevdet at markedet er tilstrekkelig for at den kunst og kultur vi og vårt samfunn trenger, kan skapes av markedet alene – tvert imot. Behovet for og nødvendigheten av mangfold og kvalitet tilsier et sterkt offentlig engasjement uavhengig av de signalene som kommer fra markedet.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-08:
Det var faktisk representanten Woldseth selv som stilte spørsmålet om det i det hele tatt var noen i denne salen som kunne ta Fremskrittspartiets kulturpolitikk på alvor. Det var det jeg prøvde å besvare. Ut fra den debatten vi hadde om kulturmeldingen i fjor, og ut fra innstillingen og de merknadene som foreligger i denne saken, ser man at det går et klart skille mellom Fremskrittspartiet og de andre i den grunnleggende oppfatning av hva kultur er, og hva det offentliges bidrag skal være både for å skape god breddekultur og for å ivareta den smale kulturen som det også er viktig å ivareta, språk, tradisjon og i det hele tatt mye av den kulturhistoriske arven som vi har. Der går det et skille, og det var det som var mitt poeng.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Jeg har lyst til å starte med å gi honnør til statsråden for en all right melding, som gir en god oversikt. Jeg vil konsentrere meg litt om de tekniske og industrielle kulturminnene, som ligger mitt hjerte nær. I 1991 tok daværende miljøvernminister Thorbjørn Berntsen initiativet til å opprette en samarbeidsgruppe for bevaring av tekniske og industrielle kulturminner. Jeg var så heldig den gang at jeg fikk lov til å være med i den gruppen, som LOs representant. Både LO og NHO var med sammen med flere representanter for kulturen. Jeg fikk en god innsikt i hvordan Riksantikvaren jobbet, noe jeg senere har satt stor pris på. Jeg vil gi Riksantikvarens folk honnør for den jobben de gjør for å bevare kulturminnene våre. Ett av mandatene til denne gruppen var å gi råd om hvilke kulturminner som skulle fredes. Jeg ser med glede at i hvert fall 10 av de 31 som vi så på den gangen, står omtalt i meldingen. Jeg har for øvrig besøkt alle 10 og har dem friskt i minne ennå, selv om det er en tid tilbake. Vi hadde også et annet mandat. Vi skulle finne fram til finansiering utover det som bevilges over statsbudsjettet. Det var ikke lett. Det å finne private midler til den type kulturminner er ikke enkelt. Jeg er veldig glad for å registrere at i de strategier og tiltak som er omtalt i stortingsmeldingen, sier departementet at de «vil legge vekt på at denne type kulturminner skal kunne gi grunnlag for verdiskaping gjennom ny bruk». Vi kan se på disse kulturminnene i dag. Hvis vi går til Fetsund Lenser i Akershus, som jeg kjenner godt og har besøkt mange ganger, så er det også blitt et senter som driver med natur i tillegg til å vise fram et gammelt kulturminne som er verdt å bevare. Går vi til Sjølingstad, ser vi at de fremdeles produserer ting. Går vi til Klefoss, har de drevet med teater for å synliggjøre hvordan livet rundt fabrikken var i gamle dager. De er levende kulturminner, som ikke er hva man kaller «møllposebevaring». Dette er bra, og det er viktig for disse kulturminnene. Skal vi kunne vise fram hvordan norsk industri har utviklet seg gjennom mange år, er dette en måte å gjøre det på. Jeg håper at statsråden sammen med kulturministeren fortsetter å utvikle dette, og at man kan få flere tekniske kulturminner opp på listen. 10 er mange, og det er dyrt å bevare disse, men det er også viktig å få flere næringer inn på den listen.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
«Å snakke om kulturbasert næring uten å se til den kreative kapital er som å snakke om kraftkrevende industri uten å ha kraft.» Det skriv Geir Kragset i Bergens Tidende 18. mai i år. Og det er det det heile dreiar seg om. Skal kulturbaserte næringar kunna utvikla seg og blomstra i heile landet, må det leggjast til rette for at kunstnarar i større grad kan finna virke og utkomme også i Distrikts-Noreg. Offentlege støtteordningar er viktige, men det må leggjast til rette for å utvida marknaden for m.a. samtidskunst, slik at kunstnarar i større grad kan leva av eigne inntekter. Samstundes treng norske verksemder å auka innovasjonstakten sin. Eit tiltak som ville medverka i ei slik retning, er framlegget om at private verksemder skal få skriva av investeringar i kunst av nolevande kunstnarar, kjøpt i første ledd, altså hjå kunstnaren direkte eller hjå galleristen. Dei som ynskjer eit døme på korleis bruken av samtidskunst i ei verksemd kan ta seg ut og verka, kan ta seg ein tur til verksemda Signex her i Oslo. Produksjonslokala er spekka med samtidskunst og er med på å halda verksemda heilt i front kva gjeld nyskaping og innovasjon på deira område. Kunst som innsatsfaktor kan også brukast som marknadsføring, merkevarebygging og profilering elles, ikkje minst ved internasjonalisering. Der handverkstradisjonar står sterkt, ligg det svært godt til rette for at den kreative kapitalen kan innlemmast i sjølve produksjonsprosessen, noko som i sin tur bidreg til å stimulera utvikling av både nye produkt og produksjonsprosessar. Me har gode døme på verksemder som med hell har nytta kulturell kompetanse til å skapa nye produkt som kan gje kommersiell inntening. På Vestlandet har me mellom andre Oleana, Figgjo, Stokke og Bergen tomteselskap, som alle nyttar seg av kreativ formgjevande og kunstnarleg kompetanse for å skapa meirverdi i sine produkt. Framover kjem det til å handla om politisk vilje til å ta kulturbasert næring på alvor. Når rundt 70 pst. av dei skapande kunstnarane held til i hovudstadsområdet, har ikkje regionane noko konkurransefortrinn når det gjeld kulturbasert næring. Då må det satsast meir på å leggja til rette for at dei ulike regionane skal kunna halda på eller trekkja til seg slik kapital. Eit døme som eg vil nemna, er Sparebanken Vest, som har etablert stipend for skapande kunstnarar, nettopp for å stimulera verdiskapinga på Vestlandet. Det gjer ein næringslivsaktør, men det trengst to for tango, og då må kulturlivet sine eigne vera med og ha eit eige ynske om å vera ein ettertrakta, kreativ kapital. Til slutt vil eg slutta meg til dei som har ivra for at det må leggjast til rette for at fleire filmskaparar skal velja Noreg som innspelingsstad. Det vil få store ringverknader. Eg vil òg slutta meg til dei som har nemnt Innovasjon Norge som ein viktig aktør.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2005-06-08:
Jeg er svært glad for at dagens behandling av stortingsmeldingen faktisk synliggjør ganske godt hvordan kultur skaper vekst, økonomisk vekst, og utvikling. Selv om ikke alle som deltar i dagens debatt, evner å glede seg like mye over det faktum at det aldri har vært brukt mer penger på kultur i Norge enn i dag, at det aldri har vært flere kulturarbeidere i sving, profesjonelle sådanne, enn i dag, det får så være. Men jeg tror også dagens debatt viser at hvis et samfunn, et lokalsamfunn, skal lykkes og gjøre seg attraktivt, skaffe utvikling fremover, så må begrepet kultur og næring gå hånd i hånd. Kultur bidrar til å gjøre et samfunn attraktivt, og vi har mange eksempler rundt om i Norge som kan fremstå som dokumentasjon på dette: Se på Senja, se på Finnmarksvidda, se på Lofoten, f.eks., hvordan man gjennom kulturen klarer å få én krone til å bli til fire kroner bare ved å få profesjonalisert begrepet og få satt utviklingen i system. Og de som snakker om nøytralitet, næringsnøytralitet osv., kan neppe ha tatt seg bryderiet med å lese meldingen. Vi stimulerer næringslivet for å skape vekst og utvikling. På samme måte skal vi selvfølgelig stimulere kulturen for å skape utvikling derigjennom. Det har i debatten vært vist til Sparebanken Nord-Norges kulturbarometer. Faktum er at det er den sektoren i den nordlige landsdel som for tiden har størst vekst, en vekst som kommer av økonomisk utvikling, økt kjøpekraft, økt fritid og at folk flest anvender stadig mer av sin disponible inntekt til kultur. Man viser gjennom kulturbarometeret at man har en omsetning rundt kulturbegrepet i den nordlige landsdelen på omkring 7,5 milliarder kr og et potensial som er ganske mye større. Det viser tilbøyeligheten til å satse på kultursektoren, som igjen gir de nevnte og positive ringvirkningene. Derfor er det viktig at vi får denne debatten i dag, derfor er meldingen viktig, og derfor er det viktig at vi også gjennom virkemiddelapparatet får enda bedre frem hvor viktig det er å satse på kulturen som en bærekraft for å utvikle næringsliv og for å gjøre samfunn enda mer attraktive enn de er i dag. Så dette handler om en vinn-vinn-situasjon, hvor vi stadig får flere eksempler på at satsing på kultur gir et utbytte som nesten ikke kan sammenlignes med noe annet i dette landet når det gjelder verdiskaping, økt vekst og sysselsetting, og er et bidrag til å gjøre lokalsamfunn enda mer attraktive.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2005-06-08:
Økt fokusering på sammenhengen mellom kultur, næring og økonomisk utvikling er lik samfunnsbygging og er svært viktig for Distrikts-Norge. Det viser seg at mat og matkultur blir stadig viktigere for den enkelte når vi skal velge hvilket land vi ønsker å feriere i. Mat og matkultur blir i økende grad sett i sammenheng med reiselivet og utviklingen av opplevelser basert på lokal kultur, natur og kulturarv. Det er derfor positivt at mat og matkultur har blitt et viktig element i markedsføringen av Norge i utlandet. Over hele landet vokser det i dag fram stadig flere og nye tilbud der mat- og måltidsopplevelser og lokale kultur- og naturopplevelser er viktige faktorer. Matens betydning er viktig i et kulturhistorisk perspektiv som satsingsområde og profilbærer både nasjonalt og internasjonalt. Den Norske Matfestivalen i Ålesund har gjennom 20 år bekreftet sin rolle som møteplass for fiskeri, landbruk, næringsmiddelindustri, dagligvarebransje, storhusholdning og ikke minst reiseliv. Matfestivalen fremmer produksjon, foredling og forbruk av norsk mat med basis i norske råvarer fra jordbruk og fiske og er derfor en unik arena for å løfte kunnskap, engasjement og interesse for norsk matkultur langt utover landets grenser. I Norge har vi i dag flere høyt profilerte kokker, flere med gode resultater i internasjonale konkurranser. Matfestivalene bidrar til å sette framtiden for norsk matproduksjon på agendaen, og vil komme til å spille en stadig viktigere rolle i sammenhengen mellom kultur og næring. Jeg er derfor glad for at Den Norske Matfestivalen i Ålesund har fått en fortjent plass i meldingen. Den Norske Matfestivalen bidrar til økt kompetanse, interesse og engasjement for norskprodusert mat, og sentralt i festivalen står norgesmesterskapet i kokkekunst. Matfestivalen bidrar også til å utvikle og skape nye, viktige arbeidsplasser, i en region med stort utviklingspotensial innen bl.a. fiskeri og fiskeforedling. Norge er ledende i produksjon av sjømat. Vi har i Norge lange tradisjoner og god kompetanse, som er viktig å ivareta som en del av den norske kystkulturen og matkulturen. I videreutviklingen av denne og andre viktige næringer innen mat og matkultur vil Den Norske Matfestivalen i Ålesund spille en svært viktig rolle også i framtiden.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2005-06-08:
Jeg vil knytte noen merknader til Birka, som er under etablering som et kompetansesenter i Rennebu, med støtte fra bl.a. Innovasjon Norge. Initiativet kommer fra den svært suksessrike Rennebumartnan, som mange her er kjent med, og som nå har eksistert i et par tiår, med stadig større interesse og oppslutning fra kunstnere innen håndverk og husflid. Publikumsinteressen har også økt betydelig. De siste fem årene har over 20 000 mennesker i løpet av tre dager besøkt Rennebumartnan. Rennebumartnan og kunstnere som deltar der, er viden kjent for sin gode kvalitet, og derfor trekker martnan til seg så mange mennesker. Det er dette miljøet og dette nettverket som er bygd opp over år, som ønsker at det skal utvikles et kompetansesenter. Som det er blitt sagt før her i dag, yter disse menneskene viktige bidrag til å holde ved like vår kulturarv og videreutvikle den. Det er ingen motsetning, slik jeg ser det, mellom å ta vare på denne kulturarven og å utvikle lønnsomme bedrifter. Men det dreier seg i de aller fleste tilfellene om små foretak, gjerne enkeltmannsforetak, eller små selskap, selskap som kan ha et stort potensial for å nå et marked og utvikle mange arbeidsplasser. Der mener jeg vi må ha virkemidler som gjør det mulig å støtte opp under en videreutvikling av disse fagene og kunstartene. Jeg er derfor veldig glad for at komiteen så klart har gitt uttrykk for at staten må ta et overordnet ansvar. Hvis en tenker på ulike andre næringer, er det ofte ganske store beløp som går med til å støtte dem. Her snakker vi ikke om så veldig store beløp, men mer om en infrastruktur som gjør det mulig å gi den nødvendige støtte og kompetanseheving for disse utøverne. Statsråden kjenner til prosjektet. Det har kanskje vært ganske mye konsentrert om et nytt bygg. Jeg vil ta til orde for at det aller viktigste er å bygge opp innholdet i kompetansesenteret, og jeg håper at Kulturdepartementet vil utvise en konstruktiv holdning til det.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Da startet debatten om pop- og rockesentre igjen. Jeg må bare innlede med å si at selv ivrer jeg veldig for kombinasjonen Pop Dunker Bora og Rock City Namsos, men jeg mener det vil være et stort feilgrep å vedta det i dag. Vi har en utredning som nylig har blitt ferdig fra AMB-Utvikling, og som er ute på høring. Det er 42 organisasjoner som ennå ikke har blitt hørt, og som har en høringsfrist til 20. juni. Jeg vil si at det hadde vært direkte uansvarlig å vedta dette over bordet i stedet for å vente til de blir hørt. Et viktig poeng her er at det Trondheimsalternativet og det Namsosalternativet som vi har i dag, har blitt utviklet over tid. Det er ikke slik at det er det samme som vi hadde for et år tilbake. Nettopp derfor er det utrolig viktig at vi venter på høringen, slik at vi får en ordentlig prosess, og ikke vedtar noe i dag. Det har kommet fram ganske mange forskjellige argumenter i denne saken, og enkelte av dem er nokså underlige. Jeg registrerer at enkelte mener at det må vedtas nå, for det er veldig usikkert hva som vil skje hvis vi venter til over valget. Da vil jeg minne dem som snakker om det, om at i dag er det slik at Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV – hvis nå SV ender opp med å støtte Trøndelagsalternativet, noe jeg håper – til sammen har en oppslutning på gallupen på om lag 70 pst. Det er snakk om å vedta dette i Stortinget. Vi skal ikke grunnlovfeste det. Vi har altså to tredjedels oppslutning, og det er mer enn nok til å kunne grunnlovfeste det. Så jeg vil oppfordre salen til å stemme imot forslaget fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet om dette, slik at vi kan få en skikkelig prosess, gjøre ferdig høringene og få et best mulig pop- og rockesenter etter valget.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Jeg merket meg at representanten Meling i svaret til representanten Fossum sa at når man sitter i opposisjon, er det lettere å bruke penger. Nå har jeg merket meg at regjeringspartiene har vært ganske gode til å love ut penger også i posisjon, nærmere bestemt til skatteletter. Vanvittig mange milliarder skal pøses ut i skatteletter. Det står i meldingen at «for hver krone det offentlige investerer i vedlikehold og rehabilitering av kulturhistorisk verdifulle miljøer, kommer ti kroner tilbake til samfunnet». Videre står det at «rehabilitering av historiske bygg skaper 26 prosent flere arbeidsplasser enn motorvegbygging». Med tanke på at det er 100 000 arbeidsløse i Norge, kunne det vært interessant å spørre representanten Meling om sysselsetting er viktig for regjeringspartiene, eller om man heller prioriterer skattelette til landets rikeste. Her har man en gyllen mulighet til å få økt sysselsetting gjennom å satse på kulturminner.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Jeg er meget godt fornøyd med Fremskrittspartiets støtte til mange offensive og gode forslag i forbindelse med behandlingen av denne meldingen. Samtidig registrerer jeg at Fremskrittspartiet i en del saker kanskje er litt tvetydig, for ikke å si vinglete. På den ene siden er Fremskrittspartiet offensive i forhold til fartøyvern – og veldig gode der. På den andre siden står det på side 7 i komiteinnstillingen: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, opplever det som dramatisk når meldinga sier at vesentlige deler av landets viktigste kulturarv vil gå til grunne dersom en ikke handler raskt.» Så Fremskrittspartiet synes altså ikke det er dramatisk at man i meldingen sier at «vesentlige deler av landets viktigste kulturarv vil gå til grunne dersom en ikke handler raskt». Hva er det som gjør at fartøyvern og vern av annen kulturarv er så forskjellig? Hva er det som er så negativt hvis et fartøy går til grunne, men ikke hvis en bygning går til grunne?
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Politikk er ikke bare å ville, som representanten Grethe Fossum sa, politikk er også å prioritere, og nettopp prioritering vil være avgjørende for hvorvidt vi klarer å nå disse målene. Jeg vil minne om at da de opprinnelige målene ble fastslått i år 2000, var det en tidshorisont på fire, på åtte og på ti år for å oppnå dem. Nå ønsker man seg en tidshorisont på 15 år for å oppnå alle tre målene. Det er en kraftig nedjustering av ambisjonene. Vi tror at det vil være helt mulig å oppnå dette innen 2014, bare det satses kraftig på det. Med tanke på høstens valg og det forhåpentligvis nye, rød-grønne alternativets seier vil det sannsynligvis være Arbeiderpartiet det kommer an på om det vil være mulig å oppnå disse målene innen 2014. Men jeg håper at vi skal klare det.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Jeg vil jo først bemerke at SV ikke har monopolpenger f.eks. til skattelette til de rikeste, som en del andre partier i denne salen har. SV tror fortsatt at det vil være mulig å oppnå dette innen 2014, bare det prioriteres, bare det satses kraftig nok. Jeg vil gjenta det som jeg sa i stad, at da man vedtok målene i 2000, hadde man en langt kortere tidshorisont. Det må jo bety at man da hadde gjort et utrolig dårlig forarbeid når et samlet storting vedtok de målene i 2000 som hadde en kortere tidshorisont. Vi er overbevist om at dette vil være mulig. Bare vi prioriterer kraftig nok, vil vi få til en kjempesatsing og en flott 200-årspresang til det norske folk i forbindelse med jubileet for Grunnloven i 2014.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
La oss dvele litt videre ved det reviderte budsjettet. Jeg forstår godt at representanten Ljones ikke kan forskuttere hva Regjeringen vil gå inn på av forskjellige forslag. Men det jeg derimot forventer, er at han kan forsvare Regjeringens budsjettframlegg, som har kommet. Der legges det opp til 200 mill. kr ekstra til Kulturminnefondet, hvilket selvfølgelig er veldig heldig, men det har altså ingen budsjettkonsekvens før i 2006, det er først da utbetalingene vil komme. Det som også har skjedd i forbindelse med revidert budsjett, er at Regjeringen har lagt fram et forslag om å kutte 120 000 kr i driften til Riksantikvaren. Hvordan henger dette sammen med forslaget om en opptrapping på 175 mill. kr over fire år? Er det slik Regjeringen skal følge opp denne ambisiøse opptrappingsplanen, gjennom å kutte i driften til Riksantikvaren?
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-08:
Jeg merket meg at statsråden sa at kulturminner er uerstattelige kilder, og at man fant at situasjonen for kulturminnene var alarmerende da man gjennomførte en behovsanalyse. Målene for kulturminneområdet ble vedtatt i år 2000, og den sittende regjeringen har altså hatt snart fire år på seg til å følge dem opp. Hvorfor har det ikke skjedd noe før? Hvorfor har man latt kulturminner forfalle? Har man bevisst valgt å se bort fra miljømålene? Hvorfor har man ikke kommet til Stortinget med at man ikke er i stand til å oppfylle målene, og hvorfor har man rett og slett ikke tatt et større ansvar for dette? For nå ser man at det er et kraftig etterslep som vi i løpet av de neste årene må dekke, mens det nok kunne ha vært gjort noe med det tidligere, for Regjeringen har tross alt sittet i fire år.