Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Arbeiderpartiet vil i sitt arbeid med budsjettet og de forslag vi stiller i Stortinget, legge til grunn en politikk for sosial og økonomisk utjevning, bekjempelse av arbeidsledighet og fattigdom og utvikling av grunnleggende velferdsgoder for alle. Derfor vil vi ha et helsevesen som gir folk trygghet både når det gjelder helsetilbudet i kommunene og tilbudet i sykehusene våre. Vi vil ha en verdig eldreomsorg basert på at tjenestene skal være det offentliges ansvar. Vi vil ha en rusomsorg der de rusavhengige ikke blir kasteballer mellom ulike nivåer. Vi vil at våre funksjonshemmede skal kunne delta i arbeids- og samfunnsliv ut fra sine ønsker og muligheter. Arbeiderpartiet setter disse fellesoppgavene langt høyere enn fortsatte skattelettelser til høyinntektsgruppene. Å gi folk trygghet for helsetilbud er en av velferdsstatens kjerneoppgaver. Derfor foreslo Arbeiderpartiet en fastlegereform som bl.a. har gitt en langt jevnere og bedre legedekning i hele landet. Nå står svært få legestillinger ledige i Distrikts-Norge, mens vi bare for få år siden hadde 600 ubesatte legestillinger. Da Arbeiderpartiet i 2001 så det som helt nødvendig å foreslå en omfattende helsereform for sykehusene og spesialisthelsetjenesten, var situasjonen den i Norge at vi var av de land i Europa som brukte aller mest på helsetjenester pr. innbygger, mens vi likevel hadde uakseptabelt lange ventelister, lange køer og korridorpasienter. Resultatene viser at disse uverdige forhold er betydelig redusert. Dette er flott og viser en ny epoke og en ny giv i sykehusene. Det har skjedd uten at det er foretatt strukturelle grep og nedlegginger av helsetilbud. Men vi ser likevel en voksende uro i befolkningen fordi noen av helseforetakene planlegger forandring både i akuttjenester og fødetilbud. Både jeg og Arbeiderpartiet er bekymret for at helsetjenestene er underfinansiert, som igjen kan drive fram omstruktureringer og nedlegginger, som ikke gir bedre helsetjenester. Arbeiderpartiet påpekte dette i vår under behandlingen av revidert nasjonalbudsjett og foreslo mer penger til sykehusene. Problemet er også at Regjeringen ikke har gitt Stortinget nødvendig informasjon om den faktiske økonomiske stillingen i helseforetakene. Arbeiderpartiet er enig i og innforstått med at enkeltbeslutninger i helseforetakene ikke bringes direkte inn i Stortinget. Men Arbeiderpartiet bad i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i vår om at Stortinget skal få mulighet til en gjennomgang av vedtatte strukturomlegginger før endringer iverksettes. Det gjelder bl.a. ambulanse, fødetilbud og akuttberedskap. Dette opptar mange lokalsamfunn, og det opptar Arbeiderpartiet. Regjeringspartienes talsmenn og -kvinner har i denne debatten så langt vært tause om hvordan vi skal få til en verdig eldreomsorg. Er dette et uttrykk for at Regjeringen ikke har en felles politikk, i forhold til at særlig Høyre-representanter har oppfordret kommuner til å konkurranseutsette og privatisere eldreomsorgen? Sporene fra slik politikk både i vårt eget land og utlandet skremmer. Jeg ser også at Høyre-folk vil ha kontantstøtte, slik at eldre kan kjøpe omsorgstjenester. Dette ligner på Fremskrittspartiets medisin, slik det også kommer fram gjennom fremskrittspartiforslag i salen i dag, om at staten gjennom folketrygden skal skrive ut sjekker slik at bestemor skal dra ut på shoppingtur etter omsorg. Slike systemer medfører at den omsorgen du får, også er avhengig av egen lommebok. De som kan betale mest, får kanskje den beste omsorgen. Dette undergraver offentlige omsorgs- og fellesskapsløsninger. Et slikt system bekymrer meg. Vi vil ikke ha kommersialisering av eldreomsorgen. Kommersialisering betyr at eierne skal tjene penger bl.a. gjennom det å ha færre ansatte. Det eldre ofte trenger, er flere varme hender, flere på natt, flere på helg, flere sykepleiere og hjelpepleiere, flere aktivitører, ergo- og fysioterapeuter. Vi tror også at vi trenger vaktbikkjer. Derfor har Arbeiderpartiet tatt til orde for å opprette eldreombud i hver kommune som kan veilede pasienter, pårørende, ansatte og andre om deres rettigheter og bistå med å rapportere om uakseptable eller mangelfulle forhold.