Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-02-19:
Arbeiderpartiet mener at flere og godt kvalifiserte lærere er en forutsetning for utviklingen av en god skole. Rekrutteringsbehovet er stort, og det kreves at vi setter i verk nye tiltak for å sikre tilgangen på kvalifiserte lærere for framtiden. Jeg vil derfor rose Venstre, som fremmer forslag til tiltak for å møte denne utfordringen. Den rød-grønne regjeringen satte i gang en rekke tiltak for å heve statusen og øke rekrutteringen til læreryrket. Et eksempel som allerede har vært nevnt, er GNIST-kampanjen. GNIST-kampanjen er en holdningsskapende kampanje, som synliggjør mulighetene og det gode ved å jobbe i skolen. Jeg har tro på slike kampanjer, og vi ser at de virker. Det er gledelig å se at søkningen til lærerutdanningene har økt siden bunnåret i 2008, og at den samlede økningen for lærerutdanningene har vært større enn den generelle søknadsveksten til høyere utdanning. Men selv om jeg har tro på slike kampanjer, er det ingen tvil om at vi trenger flere tiltak for å lykkes. Det viktigste er at den jobben som studentene skal ut i, er trygg, interessant og spennende. På tross av at læreryrket har alle disse elementene, etter min mening, ser vi at tallene fra bl.a. Statistisk sentralbyrå viser at det er et stort rekrutteringsbehov. Det er også mange lærere som slutter å jobbe etter få år i skolen. Når vi i tillegg supplerer dette med de lærerne som mangler formell lærerutdanning, men som allerede jobber i skolen, blir bildet ganske sammensatt. Dette var bakgrunnen for at vi stemte for et tidligere representantforslag fra Venstre om et særskilt kompetanseløft for lærere uten formell lærerkompetanse. Vi har også et stort behov for flere kvalifiserte yrkesfaglærere. Derfor prioriterte vi denne gruppen i vårt forslag til statsbudsjett for 2015, en gruppe som er totalt tilsidesatt i regjeringens såkalte lærerløft. Arbeiderpartiet vil også denne gang stemme for Venstres forslag, slik at vi får flere tiltak på bordet for å rekruttere flere lærere fra andre yrker, beholde lærere som er i skolen i dag, og rekruttere lærerutdannede som jobber utenfor skolen. Da trenger vi flere veier inn i skolen enn ut av skolen. Vi trenger også flere veier internt på skolen. Vi trenger tiltak som mentorordninger og økt bruk av veiledning, både for de nye lærerne og for de mer erfarne. Vi trenger gode skoleledere som ser potensialene og mulighetene i alle sine ansatte. Men det er noen overordnede faktorer som må være på plass, som trumfer det meste. Arbeiderpartiet mener at lærerne trenger tillit og mer tid. Det hjelper lite med mentorordninger hvis man ikke opplever å ha tid og tillit i jobben sin. Derfor er det en helt naturlig diskusjon i forlengelsen av det vi diskuterer i dag, også å diskutere innretningen på lærerjobben, herunder tidsbruk. Vi i Arbeiderpartiet er usikre på om prosentmålet Venstre har satt seg for reduksjon av skolebyråkrati, er den beste måten å angripe dette på. Hvor mye er egentlig 25 pst. – og av hva? Bedre bruk av lærernes tid handler vel om ganske mye mer enn byråkrati. Hva med f.eks. i større grad å ta i bruk andre yrkesgrupper, som kan avlaste lærerne? Det var bakgrunnen for at vi i vårt alternative statsbudsjett bl.a. ville øremerke satsingen på skolehelsetjenesten. Hva med å sørge for at vi får flere ansatte i skolen, som sammen gjør jobben – til beste for eleven? Visst skal vi ta bort noe, men vi må ikke glemme at vi også kan legge til noe: tid og ressurser. Vi vet etter hvert en del om lærernes tid. Vi har Tidsbrukutvalget fra 2009 og tidstyvrapporten, som ble overlevert KS og departementet før jul. Begge disse gir tydelige signal om at det bør bli færre krav til dokumentasjon og rapportering, slik at lærerne får mer tid til elevene. Arbeiderpartiet forventer at regjeringen følger opp disse anbefalingene. Det må ikke bli slik at dette bare blir en bevisstgjøringsrapport, som litt tilfeldig tas hånd om i en dialog mellom KS, kommunene og staten.