Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-04-27:
La meg begynne med å si at jeg er glad for at en enstemmig komité i dag sier at denne loven ikke inviterer til et forbud mot fang og slipp – «catch and release» er det vel mer kjent som. Dette har store deler av næringsutøverne i denne næringen, bl.a. i mitt hjemfylke, Sør-Trøndelag, og også i statsrådens hjemfylke, Nord-Trøndelag, fryktet. Jeg er glad for at næringskomiteen kommer med denne avklaringen. Det er veldig viktig for næringslivet i store deler av elvedalene bl.a. i Trøndelag. Men jeg deltar ikke i næringskomiteens debatt for å si at jeg er enig med flertallet i næringskomiteen. Jeg noterer meg at hver gang jeg og andre fra Fremskrittspartiet – for så vidt i samfunnsdebatten generelt – inviterer til en diskusjon om norsk rovdyrpolitikk, viser Senterpartiet, og for så vidt Arbeiderpartiet, med en gang til at rovdyrforliket ligger fast, Soria Moria-erklæringen, osv. Men slik jeg ser det, er det i dag ett parti som i hvert fall forsøker å forholde seg til rovdyrforliket. Fremskrittspartiet har aldri gjort det og har aldri tenkt å gjøre det – i alle fall ikke så lenge jeg kan påvirke saken. Men det eneste partiet i dag, slik jeg kan skjønne det, som står på rovdyrforliket, er Kristelig Folkeparti. Slik jeg kan se det, bryter man i dagens lov rovdyrforliket på tre punkter. Beitenekt er for så vidt ikke nevnt i rovdyrforliket, men slik det utformes, og med slike fullmakter man tildeler Mattilsynet i denne saken, mener jeg at dette sterkt undergraver – i store deler av landet – den tosidige målsettingen om en sameksistens mellom rovdyr og beitedyr. Vi vet at i store deler av landet, særlig langs svenskegrensen, er det vekst i bestandene. Enkelte vil si at bestandene i andre deler av landet er ute av kontroll, men det kommer til å bli betydelig mer rovdyr langs svenskegrensen, særlig i Nord-Trøndelag, i Sør-Trøndelag og i Hedmark. Da kommer denne tosidige målsettingen til å bli umuliggjort, så lenge man tildeler en svært vid forskriftsrett, slik man gjør i denne saken. Så snakker begge talerne fra Senterpartiet om de tiltakene man har gjort. Men størsteparten av pengene til Miljøverndepartementet går til gjerding. Da gjerder man jo inn sauen fra områder som den ifølge rovdyrforliket skulle ha tilgang til, basert på den tosidige målsettingen om sameksistens mellom rovdyr og beitedyr. Så tiltakene i seg selv er et brudd på rovdyrforliket. Så er det slik at man overfører ansvar for norsk rovdyrpolitikk fra den instansen som har ansvaret, nemlig Miljøverndepartementet, til det departementet som ikke burde ha ansvar for norsk rovdyrpolitikk, nemlig Landbruks- og matdepartementet. Så mener jeg at man også undergraver prinsippet om skadesløshet for utøvere av beitedyrnæringen. Men til det svarer Senterpartiet at rettstilstanden er uendret. For det første er det betydelig uenighet om hvorvidt rettstilstanden er uendret, ute i de juridiske fagmiljøene som jobber med dette. Men at det er uendret, betyr ikke at det nødvendigvis er bra. Man skulle tro at når man har en senterpartistatsråd og man skal lage en ny dyrevelferdslov – som er det jeg har skjønt at man holder på med – burde det ikke være tilfredsstillende i seg selv at loven er uendret, når den i utgangspunktet ikke var bra nok. Jeg har tiltro til at statsråd Lars Peder Brekk kommer til å gjøre hva han kan for å sørge for at så lenge han er statsråd, kan det hende at det finnes nok penger til å holde disse utøverne skadesløse. Men det man i dag sier nei til, er å sikre disse utøverne denne rettigheten gjennom en lovfesting av retten. Det velger Senterpartiet altså med åpne øyne å gå inn for. Så tenker jeg at med disse tre forholdene, hvis man holder det sammen med Osdalsflokken som yngler og koser seg langt utenfor forvaltningsområdet, og at Regjeringen har lagt inn en ny nødvergeparagraf uten å gjøre de endringene som man lovte i Soria Moria-erklæringen, burde det være muligheter for å snakke med Senterpartiet og Regjeringen om andre ting og andre endringer i rovdyrpolitikken, f.eks. reduserte bestandsmål.