Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1999-06-10:
Stortinget har til behandling St.meld. nr. 17 for 1998-99 om Verdiskaping og miljø – muligheter i skogsektoren. Næringskomiteen sier seg i innstillingen svært tilfreds med at det er lagt fram en egen stortingsmelding om norsk skogpolitikk. Også når det gjelder innholdet, er komiteen positiv og godt samlet om hovedtrekkene i skogpolitikken framover. Mange positive krefter har vært med i arbeidet med saken. Skogpolitikken er svært viktig for næringsutvikling, forvaltning av natur og miljøverdier og for distriktspolitikken. Innstillingen understreker behovet for en aktiv politikk på dette området for å utløse økt verdiskaping og ta vare på miljøhensynene. Disse tingene henger sammen. I et internasjonalt marked er det helt avgjørende at norsk skognæring kan vise til høye miljøstandarder. Skogbruk er en meget langsiktig næring, og god skogskjøtsel er også svært viktig for biologisk mangfold og i klima- og energisammenheng. Det er nødvendig at skogbruket får bedre rammebetingelser for å sikre økt verdiskaping og bedre ressursutnyttelse, da innenfor prinsippet om bærekraftig forvaltning. Det er viktig at den reduserte aktivitet vi har sett, blir snudd til sterkere innsats. Komiteen er tydelig med hensyn til at det er behov for økte investeringer i skogbruket. Det er full enighet i komiteen om å bygge videre på tidligere vedtatte prinsipper om skogforvaltningen. Ansvaret tilligger i stor grad skogeierne og skognæringen selv, men staten skal legge til rette for og medvirke til en sterkere satsing. Komiteen anbefaler å bygge videre på prinsippet om ansvar under frihet, og på Levende Skog-standardene. Mindretallet, Høyre og Fremskrittspartiet, gir i sine merknader uttrykk for at denne meldingen vil gi mer detaljstyring av næringen, og derigjennom hemme aktivitet og lønnsomhet. Som representant for flertallet vil jeg si meg uenig i en slik vurdering. Meldingen og innstillingen viser en balansert politikk, der staten bidrar til nødvendig tilrettelegging, mens næringen selv har hovedansvaret for aktiviteten. Næringen har etter mitt og flertallets syn klar interesse av at samfunnet bidrar med sitt for denne næringsutviklingen. Dette er positiv tilrettelegging og stimulans, det motsatte av å hemme virksomheten. Skognæringens langsiktighet er en viktig grunn til at det er en bevisst overordnet politikk på dette området. Komiteen understreker også nødvendigheten av en helhetlig politikk, at den har et internasjonalt perspektiv og en sterk miljøforankring. Alt dette må myndighetene ta et hovedansvar for. Også når det gjelder økt verdiskaping, herunder skogkultur, forskning, utdanning og investeringer, må staten bidra for å sikre en god og bærekraftig ressursutnyttelse. Også mindretallet, Høyre og Fremskrittspartiet, gir uttrykk for bekymring over det lave investeringsnivået, men svekker etter mitt syn mulighetene til å gjøre noe med dette ved å nedvurdere betydningen av myndighetenes bidrag. Regjeringens verdiskapingsprogram er meget positivt og får samlet tilslutning i komiteen. Det er en viktig målsetting å få til en høyere foredlingsgrad, økt forbruk av trevirke, bedre samsvar mellom produksjon/foredling og marked. Jeg vil understreke betydningen av å utnytte muligheter og kvalitet i ulike tresorter. Det er f.eks. meningsløst at møbelindustrien skal måtte importere trevirke fra Sverige i så stor grad som det gjøres nå. Ikke minst kan lauvskogavvirkningen økes for å gi bedre ressursutnytting og verdiskaping. Kjøretøybestemmelser og skogsveibygging er andre områder der myndighetene må legge til rette, hvor det må planlegges ordentlig og tas helhetlige hensyn. Miljøet generelt og friluftsliv og allemannsretten spesielt er viktige hensyn som det offentlige må sikre i denne sammenheng. Miljøhensyn er helt grunnleggende i en næring som baseres på fornybare ressurser. Skogen har stor betydning for klimaet, for bevaring av biologisk mangfold, for naturvern og naturglede. Slike hensyn kan tape dersom beslutninger er for kortsiktig basert. Miljøkravene innebærer selvsagt enkelte begrensninger på den uhemmede frihet i skogbruket. Men disse kravene tjener næringen som helhet både på kort og lang sikt. Det er samsvar mellom det som er Norges internasjonale forpliktelser og det som tjener næringen. Det er meningsløst hvis reduserte eller uklare miljøstandarder blir et problem for norsk eksport av produkter fra skogen. Det dreier seg ikke om mer byråkrati, men om en ansvarlig miljøpolitikk, en mer framtidsrettet næringspolitikk og en bedre markedsadgang. Stortinget skal også få til behandling et forslag til ny skogbrukslov. Komiteen understreker at dette skal være en næringsrettet lov. Alt i alt er det bred enighet om hovedprinsippene i norsk skogpolitikk, og Stortinget bør derfor kunne gi sin tilslutning til den politikk som Regjeringen med skogmeldingen har fremmet forslag om.