Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Skattelette til de rike er på en måte blitt gjengangeren til den nye blokkdannelsen og kanskje den framtidige nye samarbeidsregjeringen, Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet. De har altså ikke registrert at Fremskrittspartiet har fått inn 1 milliard kr i skattelette til alle som tjener under 190 000 kr i året. Etter min mening bør noen og hver, både fra SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, slutte seg til og juble for den milliarden. Den vil nå dem som har minst. Jeg registrerer også at den samme blokken ikke er så veldig opptatt av at Fremskrittspartiet har fått til mer penger til sykebehandling i forliket med regjeringspartiene. Jeg registrerer også at de samme partiene ikke er opptatt av at Fremskrittspartiet har fått fjernet at syke mennesker ikke skal få medisin på blå resept. Vi nådde ikke helt fram, men vi kom et godt stykke på vei. De som har minstepensjon, får gratis medisin, på blå resept. Jeg registerer også at de samme partiene ikke er opptatt av at Fremskrittspartiet fikk fjernet heving av egenandelene. Jeg registrerer også at de samme partiene ikke er opptatt av at Fremskrittspartiet fikk inn 1 milliard kr til opprusting av skolebygninger. Jeg registrerer også at de samme partiene ikke er opptatt av at Fremskrittspartiet fikk stoppet at lønnsplikten til arbeidsgivere ble utvidet, slik at vi unngikk masseoppsigelser, slik at vi unngikk å få enda flere over på arbeidsledighetstrygd og dagpenger. Jeg registrerer også at de samme partiene overhodet ikke er interessert i å se at Fremskrittspartiet også fikk gjort noe med fradraget på maskiner, som sannsynligvis var med på å styrke og bevare en hel masse arbeidsplasser. Men jeg hadde ikke forventet det heller, for disse tre partiene har nå drevet med så mye svartmaling og – unnskyld uttrykket – så mye jamring at jeg er stygt redd for at det utover vinteren vil skape store depresjoner i det ganske land. Jeg leste nettopp at mørketiden slo inn på folks humør. Men du store verden – den jamringen som vi har hørt nå i en måneds tid fra de tre partiene, tror jeg vil slå inn på utgiftene på et helsebudsjett. For blir ikke folk syke av å lytte på den type jamring, forstår ikke jeg det. Fremskrittspartiet er vågalt også i kommunepolitikken. Men jeg er oppriktig litt lei meg for at ikke andre partier prøver å se på andre vinklinger og andre løsninger også på kommunesektoren. Jeg registrerer at alle er opptatt av at oppgavene skal løses bedre, at vi skal ha bedre tjenesteproduksjon. Jeg er for så vidt også enig i at mange kommuner har det veldig dårlig. Men som det er sagt her, skyldes det ikke inntektene. Det skyldes stort sett utgiftene. Jeg er også enig i at enkelte statlige reformer har påført kommunene ekstrautgifter som de ikke har fått betalt for. Men da er det forunderlig at ikke de samme partiene faktisk vil være med på å gi kommunene de pengene som de nødvendigvis må ha til å drive helse-, omsorgs- og skolesektoren. Det innebærer at vi er nødt til å ha et finansieringssystem hvor staten finansierer dette 100 pst., slik at vi unngår dårlig tjenesteproduksjon i kommunene, slik at det blir et jevnt, rettferdig tjenestetilbud i hele landet, uavhengig hvor man bor – ikke som i dag, der tjenestetilbudet i enkelte kommuner er helt elendig, mens det i andre er veldig godt. Men jeg er sterk i trua, og jeg er sikker på at Fremskrittspartiet også på dette området går foran og brøyter vei, og at det før eller senere vil gå et lys opp for noen andre partier om at det blir nødvendig å foreta en justering på dette området. Det er helt riktig at Fremskrittspartiet kutter 3 milliarder kr – ikke 3 000 milliarder, som representanten Øye sa i sitt innlegg, det får da være måte på hvor mye penger kommunene har også! Men det er riktig – vi kutter 3 milliarder. Men da synes jeg også at det i rettferdighetens navn skal fokuseres litt på de områdene hvor vi gir penger til kommunene. Vi overfører umiddelbart 1,2 milliarder kr tilbake til helse- og sosialbudsjettet. Samtidig følger vi opp. Og vi tror faktisk på alle de rapportene som har kommet de siste årene, også fra Stoltenberg-regjeringen i sin tid, om at det finnes muligheter for effektivisering i kommunene. Vi tror på det, vi, i motsetning til resten av denne salen. Jeg har håp om at begge de statsrådene som er til stede her i dag, i større grad vil fokusere på det å hente ut de gevinstene som måtte finnes innenfor offentlig sektor. For det kan ikke være slik det er i dag! Når kommunene har 225 milliarder kr, kan vi gjøre oss et forsiktig og beskjedent anslag. Det er lett å se at det kanskje kan finnes effektiviseringspotensial på la oss si 4 pst., selv om rapportene tilsier at det kanskje kan være så mye som 20 pst. Med 4 pst. har Senterpartiet også fått oppfylt sitt ønske om 6 milliarder kr disponibelt til tjenesteproduksjon i kommunene – enkelt og greit. Men hva når disse tankene ikke går igjennom, og alle sammen, og i særdeleshet Arbeiderpartiet, som vi ser, nå har blitt museumsvoktere? Unnskyld meg, men jeg tror faktisk ikke på den agendaen som Arbeiderpartiet har. Jeg har vanskelig for å forstå at Arbeiderpartiet er opptatt av bedre tjenesteproduksjon. Men jeg forstår det når representanten Øye er veldig opptatt av å ta med seg de ansatte i omorganiseringen. Man skal være det, det er jeg helt enig i. Men poenget er at Arbeiderpartiet har en avtale med de ansatte om at det ikke skal moderniseres, at det ikke skal konkurranseutsettes. Det er de ansatte som skal bestemme det, og da blir det vanskelig å få det til. Jeg skal være litt tilbakeholden på slutten her, men jeg har lyst til å gi ros også. Jeg synes det skal være lov til å gi ros i slike debatter. Faren er vel kanskje overhengende for at prosessen vil stoppe opp, men jeg tar likevel sjansen. Jeg vil gi juleros til statsråd Solberg når hun nå bit for bit effektuerer Fremskrittspartiets innvandringspolitikk. Jeg er fornøyd med at statsråd Solberg har dratt inn momenter som forsørgerkrav i forbindelse med familiegjenforening, fornøyd med at det nå er et flertall i Stortinget for målsettingen om at behandlingstiden for søknader skal ned til 48 timer, at vi har fått merknader om alternativ utsending av asylsøkere, at vi nå får innstramming i norskundervisning til asylsøkere som tross alt skal sendes ut av landet, at vi får krav til minimumsopplæring i norsk for å få fast oppholdstillatelse eller statsborgerskap, at vi nå også skal sjekke hvorvidt unge, enslige asylsøkere er de de gir seg ut for, at også statsråden gir uttrykk for at nå skal bistand brukes i forhold til bistandslandene for å få ut asylsøkere. Det skal statsråden ha ros for. Men fortsatt er det store oppgaver igjen for å demme opp for den naive liberaliseringen som Bondevik har stått for siden 1997. Det er 600 pst. økning i asyltilstrømmingen siden 1997! Jeg skal ikke blande meg opp i den debatten som foregår når det gjelder enkelte asylsøknadsbehandlinger, men undersøkelser viser nå at folk blir mer og mer skeptiske, og nå må flere enn Fremskrittspartiet innse at dette kan gå riktig galt. Og nå har vi altså fått med oss KS; nå reiser Kommune-Norge seg og står sammen med Fremskrittspartiet om at må det gjøres endringer. Jeg vil også prøve meg med noen anmodninger. Jeg vil gjerne følge opp representanten Hogsnes i forhold til de 14 kommunene som er blitt lovt kompensasjon for økt arbeidsgiveravgift. Jeg anmoder statsråden om å prøve å finne muligheter for å følge opp det. Jeg vil også rette en liten anmodning til statsråden. I avtalen i kommunalkomiteen har vi fått på plass 1,1 mill. kr til organisasjonen Human Rights Service. Som kjent er den organisasjonen under sterkt press, og det har kommet fram påstander. Fremskrittspartiet vil gjerne avvente den saken i og med at den er til behandling også i kontroll- og konstitusjonskomiteen, og anmoder statsråden om å vente med eventuelle utbetalinger, i hvert fall inntil saken er avklart i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg fremmer de forslag som ligger i innstillingen.