trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Det er ganske oppsiktsvekkende: Jeg er fullt klar over hva som står i regjeringsplattformen – og det var også derfor jeg fikk hakeslepp – for der er det skrevet inn å begrense «bruken av streknings-ATK» – begrense ut fra hva? Det må jo være begrenset ut fra den praksisen som gjelder i dag, og den praksisen som gjelder i dag, er fastslått av Stortinget skal brukes på sterkt ulykkeutsatte strekninger og i lange tunneler. Det er det som står, og når en skriver at det skal begrenses, må jo det bety at en endrer den praksisen. Det er ganske oppsiktsvekkende at det egentlig er det man sier. Dette er jo ikke noe nytt fra statsråden, for det var dette han ville også i forrige periode, men ble instruert av denne salen til å ha en annen politikk. Så har han tatt omkamp om dette i forbindelse med regjeringsplattformen og dessverre fått flertall med støtte fra Høyre og Venstre. Man kan ikke komme unna at dette er et virkningsfullt virkemiddel, som er støttet av både politi og vegvesen. Vi har statistikker for det. Betyr det at vi skal videreføre den praksisen vi har i dag, eller skal en stramme inn enda mer?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Først vil jeg gratulere Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet med samarbeidet og plattformen. Tre høyrepartier har funnet sammen, og det bærer politikken preg av. Det blir ikke mindre blå-blå politikk, nei, det blir mer privatisering, et mer utrygt arbeidsliv, økte forskjeller, og ikke minst tar man ikke tilstrekkelig tak i de store utfordringene vi står overfor. Plattformen bærer preg av at tre høyrepartier har blitt enige om en samfunnsutvikling i retning av fortsatt store skattekutt, mer konkurranse og privatisering på flere velferdsområder og svekkede rettigheter for arbeidstakerne. Dette mener Arbeiderpartiet er feil retning, som vil gi et mer urettferdig Norge. Trøsten får være at disse tre partiene ikke har flertall. Det er fortsatt mulighet for denne salen å få flertall for en annen kurs. Litt av det vil vi se i kveld når vi skal votere. Plattformen inneholder heller ingen ny, stor næringspolitikksatsing. Statsministeren snakket i går varmt om satsingen i Nord-Norge, men det er det de private som står for. Det er lite målrettet satsing på havnæringen fra regjeringen, legger jeg merke til, og det er litt merkelig. Høyre og Fremskrittspartiets tidligere kritikk av Arbeiderpartiets kompromiss i Lofoten, Vesterålen og Senja kommer i et meget underlig perspektiv når vi nå ser at regjeringen på nytt får en utsettelse i fire år. Det er heller ingen forpliktelser i plattformen til å styrke kommuneøkonomien, slik at kommunepolitikerne kan prioritere barnehage, skole og eldreomsorg, som vi ønsker fra denne salen. Tvert imot. Mange kommuner må kutte i tjenestetilbudet til innbyggerne, det må strammes inn, som nå, når det strammes inn i eiendomsskatten. Det legges opp til betydelig mer privatisering og konkurranse om velferdstjenestene, og plattformen legger opp til en videreføring av velferdsprofitt og sugerør inn i det offentlige. Jeg er skuffet over at regjeringen heller ikke snakker mer om den hjemmebaserte omsorgen, for de fleste av oss vil ha omsorg hjemme så lenge som mulig. Nei, regjeringens tilnærming er mer privatisering og konkurranseutsetting. Til slutt: regjeringens manglende bredbåndsatsing. Jeg la merke til at statsministeren sa i går at de skal bidra med tilskudd der det ikke er et marked. Men slik er ikke virkeligheten. I dag er det slik at utenfor tettbygde strøk har bare 40 pst. tilgang til høyhastighetsbredbånd, mot 97 pst. innenfor. Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen har kuttet i potten i hele fireårsperioden vi har vært inne i, og de har startet med 69 mill. kr i sitt forslag. Arbeiderpartiet har foreslått 500 mill. kr, eller 12 mrd. kr i den NTP-perioden vi skal inn i. Det holder ikke med en slik satsing.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-01-31:
Statsråden med bompengerekord sier det skal bli billigere å bruke veiene. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har dannet flertall for budsjettene sine sammen med Venstre i flere år, og økt drivstoffavgift har vært Venstres seier i flere av budsjettene. Nå ser vi i regjeringserklæringen at Venstre nok en gang har fått flertall for å øke denne avgiften. Kan statsråden si hvor høye drivstoffavgifter vi kan forvente i årene framover, med Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre i regjering?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-01-31:
Jeg spurte om drivstoffavgiftene, og grunnen til at jeg spurte om det, er at jeg tenker på dem som er nødt til å bruke bil, de som ikke har trikken utenfor stuedøren. Det er de som virkelig får den store avgiftsøkningen og må ta smellen for en regjering som er blitt ganske Oslo-dominert. Men bompenger, bompengerekorder, drivstoffavgifter – det er liksom ingen som vil ta det fullstendige ansvaret for den politikken som føres. Statsråden sier at nei, det er ikke vår politikk. Venstre har i hvert fall ikke tillit i nord, der har de ingen representanter, der er det ikke denne politikken vi ønsker.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Bygging av firefelts motorveier er på mange måter hjørnesteinen i regjeringens samferdselspolitikk. Statsråden uttalte i fjor at han ble lykkelig av å få flere firefelts motorveier og 110 km/t. I den talen refererte han videre til at firefelts motorveier ikke akkurat skaper fred i Midtøsten, men fred i hjemmene ved at folk kommer tidligere hjem enn de ellers ville gjort. Det er hyggelig at statsråden blir lykkeligere av bredere veier, men forskningen viser at bredere veier ikke gir mindre kø, og dermed heller ikke mer lykke i hjemmet. Forskningslederen ved Transportøkonomisk institutt har uttalt at forskning siden 1960-tallet på dette feltet viser at bredere veier betyr at flere kjører bil heller enn kollektivt, og at det blir akkurat like mye kø som før veiene ble utvidet, også på litt lengre sikt. Er statsråden enig i at forskningen i all hovedsak viser at økt veikapasitet på allerede trafikkerte veier gir mer trafikk og like mye kø, og at økt veikapasitet rundt de store byene dermed bidrar til å bryte nullveksten vår, som Stortinget har vedtatt?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Grønt skifte, grønn omstilling, grønn vekst, grønt næringsliv, grønn innovasjon, bærekraftig vekst – alle bruker disse ordene, men nesten alle legger forskjellige ting i dem. Og dessuten: Hvor mye er tale og retorikk for å framstå som ansvarlig og miljøbevisst? Det som teller, er selvfølgelig handling, det er initiativ, det er vedtak og det er penger på budsjettene. Ellers fortsetter alt som før. Ingenting tyder på at noe endres med ny plattform og ny erklæring fra statsministeren. Det er spesielt ett felt som SV har vært opptatt av i høst, nemlig elektrifisering av kysten og utvikling og innfasing av nullutslippsteknologi på båter og i maritim industri. Om vi setter strenge krav i anbud, og om vi stimulerer og setter av midler til landstrøm, til forskning og utvikling i verft osv., så står Norge i første rekke – ikke bare til å få ned egne klimagassutslipp, men til å eksportere teknologi og kunnskap. Vi har alle forutsetninger for å lykkes i dette landet. To eksempler der jeg mener regjeringen har sviktet totalt: For det første gjelder det kystruteanbudet, som vi behandlet her for ikke lenge siden, der en gyllen mulighet til å sette strenge utslippskrav, glapp – for 10 år. Det var bare bitte lite grann innstramming. For det andre: Høsten 2015 ba Stortinget regjeringen iverksette tiltak som sikrer at alle fylkeskommunale og kommunale ferger og hurtigbåter benytter lav- eller nullutslippsteknologi ved nye anbud og på ruter i egen regi. Til tross for dette vedtaket unnlot regjeringen å ta dette kravet inn da man reviderte lov om offentlige anskaffelser. Noen fylkeskommuner, som f.eks. Hordaland, er flinke – på egen hånd – og gir anbudene til nullutslippsferger. Men det er altså ikke krav fra regjeringen. På grunn av regjeringens trenering tok derfor SV opp saken på nytt våren 2017 og fikk flertall – mot regjeringspartienes stemmer – for følgende: «Stortinget ber regjeringen utarbeide krav i forskrift til lov om offentlige anskaffelser om at alle nye ferger og rutebåter benytter lav- eller nullutslippsteknologi når situasjonen tilsier at det er mulig.» Fremdeles har ikke regjeringen levert. Regjeringen svikter, den følger ikke opp og gir ikke uttrykket «grønn omstilling» noe innhold, lavere utslipp og norsk næringsliv utviklingsmuligheter. Jeg håper selvfølgelig at jeg tar feil av den regjeringen som nå er etablert, og at de tar opp hansken og ser mulighetene i grønn skipsfart, i grønn maritim næring, framover.
Kristian Torve (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
I VG i forgårs uttalte statsråd Skei Grande at hun anser det som trist at idretten ikke åpner opp for å ta imot penger fra utenlandske spillselskap. En rapport utarbeidet av Rambøll på vegne av idretten slår fast at en liberalisering av pengespillpolitikken drastisk vil redusere inntektene til frivilligheten, kulturen og kulturlivet. To av tre partier i den nye regjeringen, blant dem statsrådens eget parti, går inn for en lisensordning i pengespillpolitikken. Samtidig står det å lese i Jeløya-plattformen at man vil videreføre enerettsmodellen, men også evaluere norsk spillpolitikk. Og skal man evaluere noe, er det som regel fordi man ikke liker dagens ordninger. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilken spillpolitikk vil kulturministeren legge opp til framover?
Kristian Torve (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg er glad for at statsråden sier det. I fjor ble over 4 mrd. kr fordelt til gode formål innen idrett, kultur og frivillighet fra det spilloverskuddet som ble skapt. I 2015 signerte i alt 16 frivillige organisasjoner med til sammen flere millioner medlemmer et opprop som tok til orde for fortsatt å ha en ansvarlig spillpolitikk, og det ber jeg statsråden om å merke seg. Spørsmålet mitt er: Den forrige kulturministeren satte ned et eget strategiutvalg som konkluderte med at den norske enerettsmodellen må bevares, og jeg vil ha det veldig tydelig om den nye kulturministeren enig i det.
Kristian Torve (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Den nye regjeringen skriver i plattformen sin at de vil føre en pengespillpolitikk som vektlegger behovet for endring som følge av teknologisk utvikling. Det er vel og bra, for det er viktig at vi har en spillpolitikk som tilhører tiden vi lever i. Men en pengespillpolitikk for framtiden kan fremdeles bygge på de prinsippene de aller fleste er enige om fungerer godt i dag, en enerettsmodell hvor overskuddet av omsetningen kommer kulturen, frivilligheten og idretten til gode. Til og med den blå-blå regjeringens eget strategiutvalg slo fast som sin fremste anbefaling at vi må hegne om enerettsmodellen framfor å åpne for flere lisenser. Av de tre partiene som har funnet sammen nå, er to av dem for en lisensordning framfor enerettsmodellen, som vi har i dag. Og med statsråd Skei Grandes uttalelser i VG i forgårs kan man merke seg at hun ikke har rukket å sette seg inn i hvilke konsekvenser en slik liberalisering vil kunne medføre. I 2017 er det fordelt over 4 mrd. kr fra spilloverskuddet til en rekke gode formål, ikke bare til nye fotballbaner eller friluftslivstiltak, men også f.eks. til ny belysning i Nidarosdomen. I tillegg har aktørene som opererer innenfor det norske spillmonopolet, tatt i bruk en god del verktøy som forhindrer spillavhengighet, som f.eks. en maksgrense for tap. De kommersielle gamblingselskapene har verken lov til å tilby eller markedsføre spillene sine her i Norge. Likevel anvender disse selskapene en aggressiv, segmentert markedsføring gjennom en rekke kanaler rettet mot ulike grupper. Jeg har selv blitt oppringt av bettingselskaper med forlokkende tilbud, uten at jeg noen gang har brukt en krone på disse selskapene. For å oppsummere så betyr en liberalisering av spillpolitikken i klartekst at man vil øke antall lisenser og utvide omsetningsgrenser. Det truer enerettsmodellen. Dette sier Arbeiderpartiet klart og tydelig nei til. I forrige uke fremmet representanten Trettebergstuen, på vegne av Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, et Dokument 8-forslag med til sammen åtte punkter som vil begrense kanaliseringen av penger til de utenlandske spill- og bettingselskapene som opererer ulovlig i Norge. Blant annet foreslår vi å IP-blokkere adressene og mobil-appene som selskapene anvender. Dessverre for frivilligheten så registrerer jeg at kulturministeren ikke er en tilhenger av våre forslag. Kampen mot utenlandske spillselskaper som vil legge igjen en brøkdel til kulturen, frivilligheten og idretten og stikke av med resten i form av profitt, er en kamp vi kjemper sammen med flere andre. I 2015 signerte 16 organisasjoner, som til sammen har flere millioner nordmenn som medlemmer, et opprop som tar til orde for å bevare enerettsmodellen, og det ber jeg statsråden merke seg når hun nå blir varm i trøya.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Representanten fra Arbeiderpartiet kan ta det helt med ro. Enerettsmodellen står fast i Jeløya-erklæringen. Men jeg synes det er viktig å ha mest mulig fakta på bordet når det gjelder utenlandske spillselskap, og hvor mye av norske penger som går ut via disse selskapene. Jeg tror det er viktig å regulere spill. Det er viktig å sørge for at folk ikke blir spilleavhengig. Det er viktig å sørge for at vi har sikre midler for å følge opp dem som trenger det. Det har vanligvis i Norge ført til at vi regulerer markedet, som vi gjør innenfor alkohol og andre områder, som kan gi både gleder og store sorger. Jeg er opptatt av at dette er markeder som bør reguleres, og så er jeg redd for at vi mister for mye penger til frivilligheten med måten vi gjør det på i dag, men det skal vi se på. Enerettsmodellen kommer til å være fast i denne perioden, det har vi slått fast i erklæringen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Ja, vi er fortsatt for enerettsmodellen, som det står i Jeløya-erklæringen. Vi er fortsatt for en ansvarlig spillpolitikk, og det tror jeg alle i denne salen kommer til å være for. Så er vi litt uenig i hvordan vi skal gjøre det, men jeg tror at Arbeiderpartiet også kommer til å være enig i alle de prinsippene som ligger i bunnen. Jeg tror vi alle har en indre drivkraft om å ønske å regulere spill i Norge. Vi ønsker også å sørge for at frivilligheten får mest mulig penger.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Nå skal jeg love presidenten at jeg holder på å øve meg på at jeg er statsråd for ett felt, og ikke skal bevege meg inn på andres felt. Men jeg er også partileder i Venstre, så jeg har lov til å komme med hvilke verdimeldinger som er viktige for oss. Og for oss har matjorda og det å ta vare på matjord alltid vært viktig. Jeg kjenner ikke vedtaket som er gjort her, men jeg vet at det er gjort mange tiltak for å styrke matjorda, også noen tiltak som vi var sammen om i forrige periode. Dette enkelte vedtaket kan jeg ikke gå inn i, og heller ikke i innstillinga som jeg ikke kjenner.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Det er nok dessverre ikke sånn i et demokrati, selv om det virker bekvemt her, at hvis et flertall er imot at noe skal diskuteres, får det ikke diskuteres. Dette er sendt på høring. Vi kommer til å gjennomføre den høringen. Så tar vi med oss det vedtaket som kommer, med hensyn til hva vi kan fremme og tro vi får flertall for i Stortinget. Men vi kan ikke stoppe den offentlige debatten, vi kan ikke nekte folk å ha meninger i et offentlig ordskifte. Det er lagt ned mye ressurser og mye arbeid bak den utredningen som kommer. Det er fair å la folk si sin mening, og så får det være opp til regjeringa å vurdere hva vi kan fremme og eventuelt få flertall for her. Så tror jeg det er viktig å ta med seg at den næringen vi her snakker om, er en næring i stor endring, som har store utfordringer akkurat nå, f.eks. knyttet til netthandel. Det er ikke sikkert at handlegatene våre ser likeens ut om ti–femten år som det de gjør i dag. Vi kan få helt andre handlerutiner, og det må også påvirke politikken vi har overfor den næringen – så jeg håper det også blir en del av den offentlige debatten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Først: Tusen takk for hilsen – og så syns jeg faktisk det er stas at noen har forventninger til meg. Det er mye bedre enn det motsatte. Når det gjelder bibliotek, har vi klare formuleringer i Jeløya-erklæringen. Jeg ser at noen tolker det som privatisering. Det er det ikke. Tankegangen er nettopp det som representanten viser til, at vi trenger å utvikle nye måter å jobbe på innenfor bibliotek. Jeg må si at jeg er veldig inspirert av den siste bibliotekmeldinga. I denne byen f.eks. tenker man annerledes om bibliotek, både med hensyn til å utvikle egne barne- og ungdomsbibliotek, åpenhet, at vi har døgnåpne bibliotek, at vi har bibliotek på kjøpesenter, og at vi har mye mer åpenhet knyttet til det å formidle litteratur. Det tror jeg er bra, det er en bra tankegang. Bare se på tallene for Oslo over hvor mange som besøker biblioteket på julaften – det sier noe om hvordan folk bruker biblioteket, og hvilken plass det har i hjertet. Når det gjelder åndsverkloven, håper jeg å ha en god dialog med komiteen framover og at vi får til gode løsninger. Det tror jeg vi skal klare. Det er ikke så store uenigheter det handler om.
Trine Skei Grande (Venstre), 2018-01-31:
Dette er en kritikk av erklæringen som jeg syns har vært litt pussig, for jeg oppfatter at veldig mange av de verdiene som Kristelig Folkeparti er opptatt av – om det er bistandspolitikk, fattigdomsbekjempelse, og alt det – løfter vi videre inn. Det står også at Den norske kirke har en spesiell rolle i Norge og hvor viktig den er for norsk kulturarv. Det står ingen forslag her om å endre verken formålsparagrafer eller grunnlov. Grunnloven ville det også være litt underlig om en regjering hadde meninger om, da det er makt som ligger i denne sal. Det jeg syns er viktig, er at vi har en stat som er rettferdig, og som behandler alle likt, uansett tro, og som har respekt for ulike trosuttrykk. Men det er klart at i Norge har Den norske kirke hatt en spesiell rolle, og den er også framhevet i erklæringen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-01-31:
I førre periode var Venstre ein del av ein større allianse som jobba for å ta betre vare på matjorda vår. I går gav næringskomiteen si innstilling i ei sak om å forsterka jordvernet. Det var naudsynt fordi ein ikkje hadde nådd dei måla som var sette, ein var ikkje i rute med det. I denne saka er altså Venstre ein del av eit mindretal saman med Høgre og Framstegspartiet, som seier at det ikkje er behov for nye tiltak innanfor jordvern. Då er mitt spørsmål: Har Venstre ofra sitt engasjement for dyrka mark for å koma i regjering?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-01-31:
Eg tok meg den fridomen, når statsråden med ansvar for kultur snakka om pelsdyr, å tenkja at då kunne det vera på sin plass med eit spørsmål om jordvern. Men eg skal stilla eit oppfølgingsspørsmål om ei sak som ligg under kulturministeren sitt ansvarsområde, nemleg søndagsopne butikkar. Der er det jo sendt på høyring eit forslag. Samtidig vil det sannsynlegvis verta gjort eit vedtak i Stortinget i dag som gjev ei klar melding til regjeringa om kva syn stortingsfleirtalet har. I diskusjonen om avbyråkratisering kan det jo òg vera ein god idé ikkje å bruka ressursar på å sysselsetja bedrifter og offentlige etatar med å gje høyringsfråsegner om ting som ikkje vert noko av. Då er spørsmålet mitt: Korleis vil statsråden følgja opp det forslaget som no ligg på bordet, dersom det vert vedteke i dag?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Først: Gratulerer med ny jobb! Så vil jeg si at for Arbeiderpartiet er flere lærere med tid til elevene det viktigste. Vi ønsker oss en lærernorm som sikrer at pengene som blir bevilget, brukes på økt lærertetthet. Høyre og Fremskrittspartiet, som er sterkt imot en slik norm, skal nå utrede og innføre den. Arbeiderpartiet kommer til å presse på for at det blir en god løsning for elevene. Regjeringen har ansvar for at vi raskt får på plass en ordning som fungerer. Så vil jeg si: Kan statsråden nå – nå er det litt usikkerhet rundt dette – garantere at lærernormen blir fullfinansiert, og at ikke landets ordførere blir sittende med regningen for en norm som Høyre egentlig er imot?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Lærernormen er ifølge Kristelig Folkeparti det viktigste skolepolitiske vedtaket i dette årtusenet. Likevel nevnes ikke denne normen i Jeløya-plattformen, og Høyre og Fremskrittspartiet har vært imot den hele veien. Det er også urovekkende at regjeringserklæringen verken omtaler den økende lærermangelen eller har konkrete tiltak for å rekruttere flere lærere. Det må til, med mindre man med viten og vilje styrer mot en lærerkrise. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan han garantere at mangel på lærere eller manglende finansiering ikke vil bli en unnskyldning for ikke å iverksette lærernormen?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Arbeiderpartiet står for en utdanningspolitikk som gir enkeltmennesker og det norske samfunnet kunnskapen og kompetansen de trenger for framtiden. Som utdanningspolitiker blir jeg bekymret når ikke kunnskap er nevnt blant de seks store utfordringene som den utvidede regjeringen skal løse med sin plattform. Jeg blir bekymret når regjeringen ikke svarer på hvordan uløste utfordringer i barnehage, grunnskole og høyere utdanning skal møtes. Det kommer til å gå verst ut over de som trenger oss voksne mest når det gjelder de yngste, men det får selvsagt uheldige konsekvenser for alle som skal ruste seg for framtiden. Det er mye vagt og uforpliktende om høyere utdanning og forskning i regjeringserklæringen, men lite håndfast politikk. Et eksempel fra høyere utdanning: Regjeringen vil øke «antall studieplasser i tråd med arbeidslivets behov og studentenes ønsker», men de sier ingenting om hvor mange det er snakk om, eller hvilke fagområder. Hvis studentenes ønsker skal dimensjonere tilbudet, kommer det til å være en utfordrende måte å styre en hel sektor på. Et annet eksempel: Her er ingenting om et nødvendig løft for bygg og infrastruktur, som Solberg I-regjeringen også nedprioriterte. Et tredje: Regjeringen vil bygge flere studentboliger, men sier ingenting om antallet eller målsettingen. På forskning er det noen bra punkter, men det er lite om å styrke forskningen på de store samfunnsutfordringene vi står overfor, å øke innsatsen på velferdsstatens yrker og profesjoner, og det er lite på IKT og teknologi. Alt i alt ser vi ulne mål for en sektor som fortjener tydelig retning fra myndighetene. Arbeiderpartiet står for mer klare ambisjoner, og vi legger pengene på bordet for å nå dem. Vi har løsninger på alle de punktene som jeg nå trakk fram. Vi budsjetterer f.eks. med 3 000 nye studieplasser, slik at flere får muligheten, og for at de som er utenfor arbeidslivet, kan få kompetanse til å komme seg inn. Studieplasser er en investering i framtidens næringer, teknologiutvikling og velferdsstatens profesjoner. Vi satser på nye forskningsprogrammer for IKT og datasikkerhet, profesjonsforskning og samfunnssikkerhet og beredskap, for å nevne et annet konkret eksempel, og vi sier at vi vil bygge 3 000 studentboliger. Vi har også en plan for investering i bygg og infrastruktur i universitets- og høgskolesektoren. Så oppsummeringsvis: Arbeiderpartiet investerer i alles kunnskap. Vi har en offensiv satsing i hele kunnskapskjeden, fra barnehage til høyere utdanning og forskning.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Det har vært en debatt hvor vi som representerer opposisjonspartiene, har forventet å få konkretisert en regjeringserklæring som best kan beskrives som ullen. Men konkretiseringene har uteblitt. Ettersom statsråd etter statsråd og talsperson etter talsperson fra regjeringspartiene Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre har tatt ordet, har de store prosjektene latt vente på seg. Seks hovedområder og et mangfold av løsninger var det en representant fra regjeringspartiene som sa fra talerstolen med mot i brystet. Selv merket jeg meg at den nyslåtte eldreministeren, da hun fikk spørsmål om å beskrive sin portefølje og sitt konstitusjonelle ansvar overfor Stortinget, valgte ikke å svare på det. Vel, Fremskrittspartiet vil jo ha statlig finansering av eldreomsorgen, Høyre vil ikke ha det. Det noe utskjelte forsøket om statlig finansiering av eldreomsorgen i seks kommuner er foreløpig evaluert, og fra evalueringsrapporten kan man lese: «Det man kan si så langt er at verken gjennomgangen av statistisk materiale eller kvalitative observasjoner i kommunene gir et klart bilde av hvordan forsøket har påvirket kommunenes tjenestetilbud. De endringene vi observerer kan like gjerne tilskrives endringer i demografi og tilfeldige variasjoner. Noen kommuner trekker fram at de har etablert(…) lavterskeltiltak. Det er(…) vanskelig å hevde at dette er effekter av forsøket, ettersom tilsvarende satsinger også finner sted i kontrollgruppen bestående av kommuner som ikke er med i forsøket.» (…) (…) Ingen regjering kan love at man skal fikse eldreomsorgen med et knips. Det som duger, er at mange gode tiltak får virke sammen, at politikken rammer inn tydelige kvalitetskrav, at finanseringen understøtter målene, og at stat og kommune spiller på lag. Fremskrittspartiets metode har vært dårlig begrunnede direktiver fra et skrivebord i Oslo. De beste omsorgstjenestene vet vi blir utviklet i kommunene av dyktige fagfolk som kjenner sin befolknings behov, og der folk lever sine liv. Heldigvis har opposisjonen dannet flertall for en bedring av eldreomsorgen med fleksible virkemidler for kommunene, en kraftfull finansiering av dagtilbud for demente og nye boformer for å motta tjenester. Med vedtakene i dag får i det minste den nye eldreministeren flere konkrete prosjekter å jobbe med servert fra opposisjonen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Takk for hyggelig hilsen, og jeg vil gjerne replisere tilbake: Gratulerer med sete i en viktig komité. Jeg ser fram til et godt samarbeid. Ja, vi planlegger flere reformer. Det kanskje mest umiddelbare nå er å få fullført den pensjonsreformen som ikke ble ferdigstilt under Stoltenberg II-regjeringen. Vi sitter nå og forhandler med partene, og jeg håper vi kommer i mål, slik at pensjonsreformen også vil gjelde for ansatte i offentlig sektor. Men det må vi komme tilbake til når vi forhåpentligvis har et sluttresultat der. Vi har sagt veldig tydelig i regjeringsplattformen at vi nå ønsker en inkluderingsdugnad for å sørge for at enda flere av dem som står på utsiden av arbeidslivet, kommer på innsiden. Vi ønsker et stort integreringsløft fordi vi ser at altfor mange av dem som har kommet til Norge som flyktninger, ikke er integrert i det norske samfunnet. For få er bl.a. i jobb, og dette er noe vi skal vi jobbe enda mer med, og særlig på mitt område. Og så er det reformer innenfor de andre sektorene som andre statsråder kan gjøre rede for. Men de jeg nevnte, er blant de viktigste innenfor sosialsektoren.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
I Meld. St. 29 for 2010–2011, fremmet av den forrige regjeringen den 26. august 2011, anerkjente den regjeringen også det uorganiserte arbeidslivet og den friheten man har til å organisere seg hvor man vil, og om man vil. Den eneste forskjellen på formuleringen i den stortingsmeldingen og i regjeringserklæringen er at det står på nynorsk i stortingsmeldingen. Ellers er det ingen forskjell i realiteten i dette. Så er jeg opptatt av at vi også skal ha et organisert arbeidsliv. Fra myndighetenes side gjelder det særlig å legge til rette for gode arenaer for trepartssamarbeid og å involvere partene i saker og spørsmål som er av særlig betydning for dem. Regjeringen har en rekke arenaer hvor vi nettopp involverer partene: regjeringens kontaktutvalg, som er ledet av statsministeren, Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd, som er ledet av undertegnede, og en rekke andre arenaer som vi involverer partene i. Så er det viktig at vi framover nå klarer å skape flere jobber, klarer å trygge jobber, klarer å omstille Norge for den tiden vi nå står i, slik at vi får flere bein å stå på, og det vil også bidra til økt sysselsetting framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Uavhengig av hvilken blokk som har flertall i denne forsamling, tyder mye på at kontantstøtten kommer til å bestå i en eller annen variant. Slik er det nok, og så kan representanten Knutsen og jeg arbeide på hver vår front overfor de respektive partier for eventuelt å endre de standpunktene. Når det gjelder organisasjonsgrad, er det viktig, som jeg sa, at regjeringen og myndighetene legger til rette for godt samarbeid med organisasjonene, og at de kan bidra inn på saker som er viktige for dem. Men det er også viktig å huske på at organisasjonene må være med og gjøre seg selv relevante overfor nye medlemmer. Her har organisasjonene en viktig oppgave. Jeg merket meg at Agenda hadde en artikkel hvor de også til dels kritiserte en del organisasjoners måte å møte nye medlemmer på. Det er viktig at for å få opp organisasjonsgraden skal myndighetene bidra, men også organisasjonene selv må passe på at de er relevante i møtene sine med nye medlemmer, slik at man ser verdien av å melde seg inn. For det er viktig for Norge at man har en høy organisasjonsgrad.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Jeg er enig med representanten Lundteigen i at faste ansettelser skal være hovedregelen, og det er også hovedregelen. De aller fleste er fast ansatt, og sånn skal det også være. Så har man ut fra arbeidsmiljøloven i dag ulike muligheter til å ansette midlertidig, og det er ulike vilkår for å kunne ansette midlertidig. Nå ser vi at antallet midlertidige ansettelser faktisk går ned, ifølge AKU-tallene. Vi ser at antall heltidsansettelser går opp. Regjeringen tok et viktig grep i forrige periode da vi strammet inn i lov om statens ansatte, hvor vi begrenser statens mulighet til å ansette midlertidig. Det er dessverre i stor grad i offentlig sektor at en del av disse ansettelsesformene er utbredt. Som representanten Lundteigen kjenner til, har vi sendt ut på høring flere forslag for å begrense innleiebruken. Dette vil vi komme tilbake til Stortinget med, forhåpentligvis i løpet av kort tid, i form av en proposisjon, for å legge begrensninger der.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
I utgangspunktet leier man inn enten hvis det er reelle vikariater, eller hvis det er topper og sesongvariasjoner, som man bl.a. ser i primærnæringene og bygg og anlegg. Ellers er det den generelle ordningen, som gjør at man kan leie inn midlertidig også – det som er relativt det siste. I utgangspunktet skal man bruke innleie som unntaksbestemmelser, ikke for å erstatte faste ansettelser. Regjeringen har nå strammet inn statens mulighet til å kunne ansette midlertidig. Vi vil også fremme forslag for å begrense bruken av innleie, som vi har sett en del av, kanskje primært i bygg- og anleggsbransjen i Oslo. Men der har vi ikke konkludert ennå, så det må vi komme tilbake til. Men hovedregelen skal være faste ansettelser, det er også faste ansettelser, og vi ser at bruken av midlertidige ansettelser faktisk går ned, og heltidsansettelsene går opp.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Jeg må be om forståelse for at jeg ikke kan redegjøre for hvilke hjemler som er brukt i helseforetakene. Jeg må nesten forutsette at helseforetakene bruker hjemlene på korrekt måte. Lovverket åpner for at man kan ansette midlertidig på ulike typer vilkår. Vi har de siste årene sett en del tilfeller hvor dette prøves rettslig, og hvor det viser seg at noen har brukt det i strid med loven. Det er noe av bakgrunnen for at vi i de forslagene vi sendte på høring før sommeren, har tatt inn over oss en del av den rettspraksis som etter hvert har kommet på dette området – for å presisere bl.a. fast ansettelse, fordi vi ser at noen bruker dette helt feilaktig. Vi ønsker å tydeliggjøre det mer i loven. Vi mener at det må være mulig å leie inn ved behov, men vi ønsker ikke at man skal ha det omfanget vi har sett i enkelte bransjer, særlig i Oslo. Det er det vi gjennom høringsforslagene har forsøkt å legge noen begrensninger på.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Jeg tror vi må bekjempe deltidskulturen på flere fronter. Det er dessverre litt for mange som jobber deltid helt frivillig. Det å redusere all form for deltid mener jeg er viktig. Det er selvfølgelig viktig for bærekraften i samfunnet. Det er også viktig for den enkelte arbeidstaker fordi man vil stå mye svakere senere i livet hvis man har basert seg på deltidsstillinger. Man vil bl.a. få betydelig lavere pensjon hvis man har jobbet lite i forhold til hvis man jobber mer. Alle arbeidsgivere har et ansvar, ikke minst i offentlig sektor, hvor mange av deltidsstillingene er, særlig i helse- og sosialsektoren. Der er kommunene også viktige. Det som regjeringen bl.a. gjorde før sommeren i fjor, var å sende ut på høring forslag for å få til flere heltidsstillinger, bl.a. ved å gi deltidsansatte fortrinnsrett til en høyere stillingsbrøk når arbeidsgiver lyser ut stilling. Man hadde det slik tidligere også, man så viste det seg at Høyesterett ikke var enig med oss, så da foreslår vi å endre loven, slik at man kan få adgang til det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-01-31:
Bekjempelse av arbeidskriminalitet er et arbeid som må gjøres langs mange fronter. Det vi får tilbakemelding fra etatene om, er at gjennom de samordnete sentrene mot arbeidskriminalitet klarer man nå å ta flere enn man ellers ville ha gjort, for når etatene putter sine respektive verktøy i felles verktøykasse, blir de mer slagkraftige. I tillegg lærer de mye av hverandre, det ligger betydelig med metodeutvikling i dette. Det de også har lært, er at hvis man skal klare å få til domfellelser, er politiet avhengig av at sakene er godt dokumentert. Der er også de andre etatene blitt flinkere i sitt arbeid med å dokumentere kriminaliteten, slik at saken går lettere gjennom også i retten. Om et par uker får vi årsrapporten for 2017 fra de samordnete sentrene. Jeg er spent på å se på utviklingen der. Det jeg får høre, er at arbeidet går i riktig retning, men det er krevende, det krever penger, hjemler, kompetanse og internasjonalt samarbeid. Vi jobber langs alle disse aksene.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg vil begynne med å gratulere statsråden med fornyet tillit som arbeids- og sosialminister og ja, meg selv som nytt medlem av arbeids- og sosialkomiteen. For vårt arbeidsområde er det viktigste for å skape det bærekraftige velferdssamfunnet vi alle ønsker. Det er gjennom flere i arbeid og færre på trygd at vi oppnår et godt samfunn, både for den enkelte som får benyttet sine muligheter, og for samfunnet, som er avhengig av at flest mulig er i arbeid. Jeg bet meg merke i at Høyres parlamentariske leder i et replikkordskifte ved møtets start hevdet at mitt parti er imot det som gjør velferdssamfunnet bærekraftig. Det er en historiefortelling på linje med ren fantasi. Ta bare pensjonsreformen: Allerede i år sparer vi 30 mrd. kr over statsbudsjettet. Hovedårsaken er at flere eldre står lenger i arbeid. Siden Høyre angriper Arbeiderpartiet på dette, er jeg veldig spent på å høre statsrådens planer for reformer som i de neste ti årene kan ha i nærheten av samme effekt for arbeidsmarkedet som pensjonsreformen har.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Ja, jeg hørte løft og dugnad og fine ord, men få konkrete reformer og planer for å styrke sysselsettingen og redusere forskjellene. Tvert imot, i regjeringsplattformen står det svart på hvitt at det også i de kommende fire årene skal være dyrere å være organisert arbeidstaker. Fallende organisasjonsgrad er en langvarig trend som dagens regjering åpenbart ikke bærer hele ansvaret for, men det betyr likevel ikke at det er en god idé gjennom politiske vedtak å forsterke trenden med et uorganisert arbeidsliv. Dagens regjering skriver til og med i sin plattform at de anerkjenner det å være uorganisert. Regjeringen har mange fine ord og formuleringer om et trygt arbeidsliv og økt sysselsetting. Men disse ordene er ikke verdt papiret de er skrevet på, så lenge statsråden år etter år fremmer det uorganiserte arbeidslivet, både i sin plattform og i sine budsjetter. Derfor lurer jeg på: Har statsråden noen konkrete planer om å fremme det organiserte arbeidslivet, som kanskje kan veie litt opp for regjeringsplattformens styrking av det uorganiserte arbeidslivet?
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret og håper også at vi kan få flertall for samarbeid om forslag som faktisk styrker organisasjonsgraden, ikke bare styrker samarbeidet med organisasjonene, som åpenbart også er svært viktig. Opposisjonen har det siste halvåret fremmet en rekke forslag som har fått flertall, mot regjeringspartienes stemmer, og som den pragmatikeren jeg er, skal jeg likevel tipse statsråden om en sak som kan få flertall med oss, Arbeiderpartiet, som vil bedre likestillingen og få flere i arbeid. Kontantstøtten har i løpet av året 20-årsjubileum. Den er ikke nevnt i regjeringsplattformen, og med det har Stortinget og regjeringen en unik mulighet til å samarbeide om en sak som vil få flere i arbeid, gi bedre integrering, og – ja – et mer bærekraftig velferdssamfunn. Mitt spørsmål til slutt i dag er: Er statsråden villig til å arbeide for på sikt å fase ut kontantstøtten, slik at arbeidslinjen blir ivaretatt og styrket?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-31:
I arbeidsmiljøloven § 14-9 heter det: «Arbeidstaker skal ansettes fast.» Det er ingen tilfeldighet, fordi fast ansettelse gir arbeidsplikt, og dermed gir det lønnsplikt, og det gir trygghet for inntekt. Det er en viktig forutsetning for trygghet i familielivet. Det er en grunnleggende sammenheng. Det vi opplever nå, er at ansettelse i bemanningsbyråer, med utrygge ansettelseskontrakter og ingen trygghet for inntekt, brer seg i stadig flere bransjer – bygg og anlegg, transport, varehandel og helse. I Aftenposten 22. januar heter det: «Sykehusene leier inn vikarer for 900 millioner i året. Forbundsleder Eli Gunhild By i Norsk Sykepleierforbund mener tallene viser at adgangen til innleie av personell misbrukes. – Innleie er etter loven ment å være en midlertidig løsning, sier hun.» Senterpartiet er helt enig. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i at innleie etter arbeidsmiljøloven er ment å være en midlertidig løsning og skal dekke opp bedriftenes behov for vikarer?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-31:
Jeg fikk ikke noe svar på spørsmålet. Jeg er enig i at det er ulike muligheter for å bruke midlertidig ansettelse, og det er ulike muligheter for å bruke vikarer i dag. Midlertidige ansettelser er det arbeidsmiljøloven § 14-9 som regulerer. Men mitt spørsmål handlet om bemanningsbyråene, som Eli Gunhild By sier blir misbrukt fordi innleie etter loven var ment å være en midlertidig løsning. Er statsråden enig i at innleie etter loven er ment å være en midlertidig løsning, eller skal det erstatte faste ansettelser?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-31:
Jeg takker for svaret. Det som statsråden sier, er at innleie skal dekke topper. Det er vi i Senterpartiet enig i. Topper er midlertidighet, og det er i henhold til arbeidsmiljøloven § 14-9. Når det gjelder bemanningsselskaper, er referansen § 14-12(1)(2) (1) (2)
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-01-31:
Vi har fått en utvidet blå regjering, med tre partier som ideologisk er tuftet på økonomisk liberalisme, der folkevalgte i minst mulig grad skal korrigere markedskreftene. EØS-avtalen, som bygger på markedskreftenes fire friheter – fri bevegelse av arbeidsfolk, kapital, varer og tjenester – er derfor som en grunnmur for disse blå partiene. Norske folkevalgte får mindre makt, men partienes kandidater lover likevel mye i valgkampene. Sammen med denne ideologiske basisen er regjeringserklæringen smykket med en rekke hyggelige formuleringer, uten at den blå regjeringa har en konkret fortelling om hva en vil med Norge. Regjeringa sier ikke at den legger til rette for å sentralisere bosetting og arbeidsplasser – det blir bare sånn. Regjeringa sier ikke at fornybare naturressurser, som f.eks. vannkraft og tømmer, skal eksporteres som råstoff – det blir bare sånn. Når EU får myndighet over norsk regelverk, og blind næringsnøytralitet gir for dårlig lønnsomhet til å lage lange verdikjeder for norsk gran, er det det motsatte av grønt skifte. Folk i primærnæringene har forstått dette for lenge siden og får derfor større og større mistillit til abstrakte ord som «grønt skifte». Regjeringa gir inntrykk av at den offentlige administrasjonen som trengs for å lede folk, altså fagfolk som gjør jobben, skal reduseres. Resultatet blir bare motsatt i politiet, i kommunene og i Nav – sentralisering av offentlig virksomhet gir byråkratisering. Folk ser det. Når regjeringa fortsatt satser på New Public Management, med mål- og resultatstyring og rapportering som knapt leses, blir det kostbart for det offentlige. Isteden trengs tillitsbasert ledelse, der resultatet av jobben er poenget, og der derfor folk i førstelinja – lærere, sjukepleiere og politi, ja, alle fagfolk – gis mer ansvar og myndighet fordi ledelsen har skapt en felles virkelighetsforståelse av oppdraget hos alle i flokken. «Tenk sjøl! Ta ansvar!», står sentralt i Senterpartiets ledelseserfaring. Regjeringa sier at de vil beholde fast ansettelse som hovedregel i arbeidsmiljøloven. Det gir inntrykk av at arbeidsmiljølovens vern om faste ansettelser står fast, i motsetning til midlertidige og ansettelser via bemanningsbyrå. Vi som er i arbeids- og sosialkomiteen, vet at det er det motsatte som skjer. Det som er sentralt med arbeidslivet, er at faste ansettelser gir trygghet – trygghet for inntekt og dermed grunnlag for et trygt familieliv. Fast inntekt gir grunnlag for å stifte familie og for egen bolig. Dette er verdikonservative standpunkt. Det krever i dag en nyskapende, radikal politikk i forhold til regjeringas linje, og Senterpartiet skal bidra. Det som er sentralt, er at hele Senterpartiets politikk, som historisk har stått i sterk motsetning til økonomisk liberalisme, har basert seg på at folkevalgte skal og kan korrigere markedskreftene ved flertallsvedtak i Stortinget. Det er derfor en hovedoppgave i denne stortingsperioden å medvirke til en sånn økonomisk politikk. Kristelig Folkepartis Nils Lavik fra Eksingedalen sto også for denne økonomiske politikken.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Det står i regjeringsplattforma at regjeringa vil jobba for ein heiltidskultur i arbeidslivet. Det høyrest veldig bra ut i mine øyre, men eg er veldig nysgjerrig på korleis statsråden tenkjer om dette sjølv. Kan statsråden nemna noko som ho trur kan vera gode tiltak på dette området, utan å forklara seg vekk i utgreiingar og undersøkingar? Betyr dette at ein vil gje tydelege pålegg til helseføretaka om å fiksa opp i dette, eller kan det bety betra rettar i arbeidsmiljølova? Eg tenkjer at statsråden har nokre personlege tankar om kva som kan vera gode tiltak på dette området.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-31:
Regjeringa har i fire og eit halvt år sørgd for ei rekkje usosiale kutt, som f.eks. reduksjon i barnetillegget til uføre, kutt i støtte til multihandikappede, skatt på sluttvederlag og kutt i bilstøtteordninga – alt dette og meir mens me har ein aukande fattigdom blant barnefamiliar. Statsministeren seier at arbeidslinja må styrkast, med påfølgjande utsegn: Det må løna seg å jobba framfor å gå på trygd. Dette skremmer meg, for det høyrest mistenkjeleg mykje ut som kutt i trygda til folk. Korleis skal regjeringa elles auka forskjellen mellom inntekt frå løna arbeid og trygdesatsane? Det er jo partane i arbeidslivet som forhandlar løna, og det lønar seg jo allereie i dag å jobba. Vidare seier dei at det er eit konkurransefortrinn for Noreg at me har eit velfungerande trepartssamarbeid og høg organisasjonsgrad, men det står ingenting i regjeringsplattforma om at regjeringa vil gjera tiltak for å auka organisasjonsgraden eller for å behalda den organisasjonsgraden som er i dag. Tvert imot seier dei at dei «anerkjenner» dei som vel å vera uorganiserte. Dette står for meg å vera i sterk motsetnad til å byggja vidare på eit organisert arbeidsliv. Det er nemleg det organiserte arbeidslivet som i stor grad har bygd den velferdsstaten som me alle er produkt av. Det er det organiserte arbeidslivet som har sørgd for dyktige fagarbeidarar og høg produktivitet. Regjeringa innrømmer at høg organisasjonsgrad er eit vern mot aktørar i arbeidslivet som ikkje er seriøse, men dei vil ikkje styrkja dette forholdet ved å bidra til auka organisasjonsgrad. Me ser i dag eit sterkt brutalisert arbeidsliv, med ein høg del innleidd arbeidskraft, sterkare kriminelle nettverk i arbeidslivet og ein stor bruk av mellombels tilsetjing. Dagens ungdom er den første generasjonen unge arbeidstakarar som møter eit hardare og meir brutalisert arbeidsliv enn generasjonen før dei. Me går altså feil veg, og det er denne regjeringa ansvarleg for.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Det viktigste for meg og regjeringen er først og fremst å ha en sammenheng i omsorgsbiten for de eldre. Det er viktig å se de eldre i et større perspektiv, noe regjeringen også er veldig opptatt av. Når det gjelder porteføljen innenfor folkehelse, har det vært et område som ikke har kommet så tydelig fram før, og det at regjeringen nå satser på å legge den biten som har å gjøre med folkehelse fra vugge til grav, inn under mitt ansvarsområde, er veldig viktig. Vi ser at forebyggingsbiten som folkehelsen betyr, vil få konsekvenser, vil få uttelling for andre departementer, men den røde tråden når det gjelder å løfte ulike områder, vil også gi helhet i samfunnet – om det er barns kosthold i skole eller hjem, aktivitet, eldreomsorg osv. Alt vil komme inn under folkehelseposten.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg mener at det viktige med den evalueringsrapporten som vi nå har fått, er at den viser at det var riktig å starte opp med denne forsøksordningen. Dette er veien å gå, og vi ønsker som sagt å utvide ordningen, både med antall kommuner og i tid. Vi ser at det er forskjeller mellom fattige og rike kommuner ute i Kommune-Norge i dag. Det at man bruker dette området som salderingspost i kommunebudsjettene, viser for oss at vi bør ha en lovpålagt oppgave à la det vi har i skolen. Det er ingen som setter spørsmålstegn ved at det finnes statlige midler som er øremerket sektoren – vi stiller ingen spørsmål om det er forskjell mellom et barn i en førsteklasse i min kommune, Mandal, og i Stjørdal. Men plutselig skal det være vanskelig å se for seg at kommunene på området eldreomsorg ikke skal levere samme tjeneste. Det viktige er her å tørre å forsøke å tenke nytt. Det betyr ikke at det vi har, er dårlig, men vi skal tørre å tenke nytt.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Nå har ikke jeg tatt stilling til innhold eller hvordan vi skal finansiere dette. Det kommer vi tilbake til i neste budsjett. Men det er ikke tvil om at den nye reformen, som heter «Leve hele livet», vil være en viktig bit i den statlige forsøksordningen vi har. For dette er å se helhet. Det er det vi ofte har manglet i kommunepolitikken på dette området – det å se helhet. Én ting er at kommunene selv kan ta noen valg, men de viktige linjene i kommunen for dette området med statlige midler – om det blir en øremerking, om det blir en utvidelse av pott – skal jeg komme tilbake til. At de skal få lov til å forme videre på dette, er viktig for oss.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Først vil jeg si at vi vil videreføre hovedlinjene i dagens alkoholpolitikk. Dem viderefører vi. Når det gjelder de enkelte institusjonene og det som skjer ute i kommunene på enkelte områder, ligger det under min gode kollega som sitter her i salen, som kanskje har mulighet til å svare på det senere når han skal holde innlegg. Ellers er det klart for meg innenfor folkehelseområdet at det å være i forebyggingsaspektet betyr å gi informasjon og kunnskap – til barn, til unge, til voksne – om konsekvenser på de ulike områdene. Men det er opp til den enkelte å kunne ta sine valg. Det er viktig at enkeltindividet faktisk er informert og har god kunnskap om folkehelse og kan ta de rette valgene, og det er jeg nokså overbevist om at representanten Toppe og jeg er enige om.