Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2014-05-22:
La meg starte mitt innlegg med å slå fast at mangfold er Norges styrke. Vi har i mange uker feiret Grunnloven, men en av de mørke skyggene som ligger over Grunnloven, er at eidsvollsmennene fryktet det ukjente og fryktet det ytre. Vi har heldigvis tatt mange steg som samfunn, og i dag har Norge en stor tiltrekningskraft på mennesker fra hele verden. Det er en enorm styrke. Det bekreftes også av verdens fremste demograf, Richard Florida, som sier at de regionene i verden som klarer å tiltrekke seg den kreative klasse og et mangfold, er de regionene som vil lykkes i kampen om arbeidsplassene og verdiskapingen i framtiden. Man får også mye mer igjen for hver enkelt innvandrer kontra om man bare flytter på sin egen befolkning internt mellom regionene. Man får kultur, man får tradisjoner, man får andre måter å se ting på. Man får i det hele tatt mye større mangfold, som blir en drivkraft i seg selv, og som tiltrekker seg nye deler av den kreative klassen, for de ønsker å jobbe i et mangfoldig samfunn. La meg være litt lokalpolitiker og nevne et lysende eksempel på hva dette handler om. Det er fra Ytterøy, min hjemplass, en øy med 400 innbyggere. Der ble et kyllingslakteri for få år siden nedlagt, men gründere på øya slo seg sammen og startet på nytt. De har spesialisert seg på halalslakting av kylling og er ganske unik på det norske markedet, og har sånn sett en stor hærskare av mennesker som ønsker å kjøpe deres produkter. I tillegg er det stort innslag av litauere som jobber på denne bedriften. Det har ført til en enorm befolkningsvekst på denne øya – ca. 70–80 nye personer har flyttet til en øy som fra før av hadde 400. Det er formidabelt. Det fører ikke bare til at du får en hjørnesteinsbedrift som lykkes, takket være arbeidsinnvandring og takket være at vi har et mer mangfoldig forbruksmønster. Men det fører også til at barnehagen, som tidligere kanskje måtte nedlegges, nå har blitt pusset opp og bygd ut – nå er det kø. Det har ført til at skolen, som tidligere var nedleggingstruet, også står for tur til å pusses opp. Og det har ført til at mennesker som tidligere bodde alene, har fått seg ny partner, og sågar fått barn med folk som har flyttet fra Litauen. Dette er en suksesshistorie av dimensjoner som viser noe av hva dette betyr for oss som samfunn. Så er det selvfølgelig ikke sånn at alt er rosenrødt. Det er en del utfordringer knyttet til det mangfoldige samfunn. Det skyldes på mange måter det at vi tidligere ikke hadde noen klar plan for å investere i mennesker som kom hit. Mange av dem som kom på 1970- og 1980-tallet, ble sett på som gjestearbeidere, og planen var egentlig at de etter en viss tid skulle ut igjen. Det var dårlig investering i disse menneskene, og mange av dem sliter med ettervirkningene både av dårlig integrering og av dårlig tilknytning til arbeidslivet, for de slet seg rett og slett ut på måten de jobbet på. Det er heller ikke noe unikt. Det samme så vi f.eks. da Aker Verdal startet opp i sin tid, da mange, mange fra hele landet flyttet inn til Verdal-samfunnet og det ikke var noen plan for hvordan man skulle integrere dem i Verdal-samfunnet. Mange sosiale problemer, rusproblemer og selvmordsproblemer har kommet i tilknytning til dette, fordi man ikke har hatt en plan for hvordan nye innbyggere skal integreres og absorberes i samfunnet. Hva er det som virker for innvandrerbefolkningen? Jo, det er det samme som virker for den norske befolkningen. Det er å investere i hvert enkelt menneske. Det er å satse på språk – da er barnehage helt essensielt, både for barnet og for barnets mor. Det er å satse på utdanning, så hver enkelt kan tilegne seg kunnskap om samfunnet og stå på egne bein. Det er å satse på aktivitet, og noen har pekt på problemene knyttet til at for få fortsetter i arbeid etter introprogrammet – ja, det er også for dårlig oppfølging av hver enkelt etter avsluttet introprogram, så mange av de kvinnene som har gått der, går tilbake til hjemmet. Det er å satse på deltakelse. Fremdeles er både organisasjonslivet, kulturlivet og idretten for lite mangfoldig. Der har vi en stor oppgave med å knytte til oss flere. Og så er selvfølgelig arbeid helt essensielt. Kontantstøtten slår i hjel alt dette. Det er derfor regjeringens satsing på integrering blir nullet ut, fordi de heller satser på kontantstøtte, som holder mødrene og barna hjemme.