trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Deltakerloven slår fast viktige prinsipper som sikrer at det er en god sammenheng mellom det å delta i fiske og det å eie redskap og båter i fiske. Det er hovedprinsipper som det er all mulig grunn til å kjempe for og slå ring om. Disse hovedprinsippene er det bred enighet om i Stortinget, og Kristelig Folkeparti vil også melde seg på og kjempe for dem. Men det er ikke dette som står på dagsordenen nå. Når enkelte partier blåser i trompeter og basuner for å få i gang en debatt om dette, så vil jeg minne om at det er å flytte fokus fra viktige sider ved deltakerloven som nå Odelstinget innbys til å gjøre endringer i, og som fiskeriministeren har gjort rede for. Det går selvfølgelig an å være uenige om endringen når det gjelder meldeplikten, § 9, om det innebærer en forenkling og en ressursbesparelse. Men det er langt derifra; å vurdere det noe ulikt, og til å slå til lyd for en debatt som går på selve hovedprinsippene i deltakerloven. Det er det overhodet ikke noe grunnlag for. Etter Kristelig Folkepartis mening er dette en forenkling som vil tjene næringen, og som vil sørge for at fiskerne, de aktive deltakerne, kan gjennomføre enkle forretningsmessige transaksjoner uten forsinkende og byråkratiske prosesser.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Jeg vil vise til Fremskrittspartiets, saksordførerens, forslag – som faktisk har blitt en enstemmig komites – nederst på side 17 i innstillingen, der det står: «I særlige tilfeller kan rett og plikt til deltakelse inntre fra det tidspunktet krav om opplæring settes fram. Departementet kan i forskrift gi utfyllende regler om hva som her skal være å anse som særlige tilfeller.» Jeg regner med at også Regjeringen er innforstått med at særlig en rekke kvinner er i en situasjon der de kan bli satt utenfor denne type opplæring. Jeg skal villig innrømme at 300 timer ikke er tilstrekkelig for å kunne lære seg norsk grundig nok, og heller ikke for å få nok kunnskap om det norske samfunn. Men vi må også legge noe ansvar på den enkelte selv – og i så henseende selvfølgelig også herboende ektefelle. Det kan ikke være slik at staten helt og fullt skal ha alt ansvar. En samlet komite påpeker at det påligger det enkelte individ et ansvar – også i denne type saker.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Slett ikke! Når vi snakker om den typen finansiering, som vi liker å kalle stykkprisfinansiering, er det viktig å prøve å ha to tanker i hodet samtidig. Selv om man har en stykkpris, går det selvfølgelig an å differensiere stykkprisen ut fra behovet det enkelte individ har, bl.a. i forhold til opplæring. Vi er veldig opptatt av – det er for øvrig også SV i innstillingen, har jeg registrert – at ikke disse midlene skal komme i konkurranse med andre oppgaver som kommunene har, bl.a. innenfor eldreomsorg, skole osv. Vi er enige om at det ikke skal være i rammen, men jeg forstår det slik at øremerking skal være bedre. Men vi ser at der vi har øremerkede midler i kommunesektoren, kommer disse automatisk i konkurranse med andre oppgaver som kommunene primært har og skal løse, som eldreomsorg, skole, helse osv. Derfor er det viktig for oss å få stykkpris og en solid øremerking av disse midlene, slik at de når fram til individet som skal ha norskopplæring og samfunnsopplæring, og ikke kommer i konkurranse med andre oppgaver. Da slipper vi i hvert fall den debatten i kommunesektoren.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Jeg skjønner godt at representanten Holmås har vanskeligheter med å forstå denne typen finansiering, rett og slett fordi den prinsipielt er langt fra det som SV ønsker seg. SV ønsker jo i større grad å styre midlene, ut fra å være politiker, uten å tenke på hvilke behov som måtte være ute i kommunene. Det er klart at en stykkprisfinansiering vil kunne differensieres ut fra det behovet som eksisterer ute i kommunene, og ut fra hvor mange som måtte ha behov for dette tilbudet. En annen ting: Hvis man har lik stykkpris, vil den sannsynligvis bli for høy for enkelte som kanskje ikke har så store behov, og så vil den kanskje bli for lav for andre som har større behov. Så snittprisen vil kanskje være riktig uansett, hvis en velger det. Men man står fritt til å velge hvilken differensiering en ønsker på den stykkprisen. Det er det som er Per Sandbergs modell, som Heikki Holmås viser til, at vi i større grad differensierer ut fra hvilket behov det enkelte individ har. Da treffer du også innertieren hver eneste gang, i stedet for å pøse ut midler i det vide og det brede uten at behovet blir dekt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Det er jo litt morsomt å lytte til Arbeiderpartiet nå. Gjennom mange år har Fremskrittspartiet blitt kritisert for å ha fokusert på å kreve norskopplæring av innvandrere og å kreve samfunnsopplæring av innvandrere. Og nå har vi i løpet av to–tre år fått det slik. Fremskrittspartiet har fått gjennomslag, og så blir vi nå kritisert for at vi ikke går langt nok med hensyn til at staten skal kreve mer av innvandrerne. Det er – på en måte – å stigmatisere en gruppe. Det er som å si at de ikke har noe ansvar; dette ansvaret tar staten, så bare ta det helt rolig! Og når det gjelder sanksjoner eller gulrøtter, kan en si hva en vil om det, men Arbeiderpartiet etterlyser Fremskrittspartiets krav i denne sammenhengen, og i innstillingen ligger en hel masse sanksjoner – og gulrøtter. Men på det store området, der en faktisk krever en test for å få norsk statsborgerskap, der svikter Arbeiderpartiet. Og det burde jo vært av stor interesse for Arbeiderpartiet å følge Fremskrittspartiet på det forslaget, hvis det var slik at en mente noe med at den enkelte innvandrer har plikt til å lære seg norsk og lære om norske samfunnsforhold.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Høyre og Kristelig Folkeparti står sammen med Fremskrittspartiet når det gjelder å legge noen føringer i forhold til en ny finansieringsordning: stykkpris. Vi har allerede i løpet av debatten hørt at noen stiller seg kritisk til det, og man frykter at kommunesektoren kan komme i skvis med den type finansieringsordning. Jeg vil gjerne utfordre representanten Holmberg i forhold til dette. Som jeg sa i en tidligere replikkrunde her, er det fullt mulig å differensiere og garantere fullfinansiering av disse ordningene gjennom en stykkpris. Det er viktig for Fremskrittspartiet at kommunene ikke skal rammes økonomisk av en finansieringsordning, men at Stortinget fullt ut sørger for en ordning som er fullfinansierende for kommunesektoren. Min utfordring til representanten Holmberg er: Når vi står sammen her, er det også muligheter for at vi skal finne en løsning der vi garanterer 100 pst. for at kommunesektoren skal få finansiert de oppdrag de får fra Stortinget?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Jeg må si at det er nesten morsomt å lytte til representanten Holmås fra SV. Han sier noe slikt som at det er fundamentalt viktig at mennesker lærer seg norsk for å fungere i det norske samfunnet. Videre sier representanten Holmås at det er meget viktig at det innføres en plikt for disse menneskene til å lære seg norsk. Enn om SV kunne ha hatt den samme innstillingen i 1996, 1993, 1987 og 1982, da SV faktisk var den største opponenten og motstanderen av den type plikt til å lære seg norsk, og var fundamentalt uenig i at mennesker måtte lære seg norsk for å fungere i det norske samfunnet. Så mitt spørsmål til SV er: Hva er det i de siste fem–seks årene som har endret SVs oppfatning i disse spørsmålene, og som gjør at SV nå nesten ordrett gjentar det Fremskrittspartiet har sagt i atskillige debatter tidligere i forhold til å få innført obligatorisk norsk og samfunnstrening for innvandrere i Norge?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
La meg først få lov til å kommentere representanten Øye, som påstår at Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Høyre legger alt ansvaret på den enkelte innvandreren. Det er som å tolke det som står i innstillingen, som en viss mann leser Bibelen. Det vi sier, er at i første rekke er det innvandreren som har ansvaret for å lære seg norsk. Så til representanten Apelthun Sæle. Jeg lyttet til innlegget hennes, og jeg forstod det slik at representanten Apelthun Sæle forstod Fremskrittspartiets motiver og intensjonen med forslag nr. 6. Men så sier representanten Apelthun Sæle at Kristelig Folkeparti ikke kan stemme for det, for det vil ekskludere noen fra å få norsk statsborgerskap. Min utfordring til representanten Apelthun Sæle er: Hvor i merknadene eller i forslaget står det at noen skal ekskluderes, selv om en skal opp til en særskilt test i norsk eller skal dokumentere tilstrekkelige kunnskaper i norsk? Slike tester kan være differensierte og basert på enkeltindividets kompetanse i det øyeblikket en går opp til en test.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-11-23:
Jeg må først få lov til å si meg helt enig med statsråden i at det har skjedd et vesentlig klimaskifte i det politiske miljøet vedrørende synet på krav og plikt når det gjelder integrering av innvandrere i Norge. Det er Fremskrittspartiet meget fornøyd med, og vi håper selvfølgelig at det klimaskiftet som nå skjer på integreringssiden, sprer seg, slik at vi får tilslutning til vår politikk på andre områder som gjelder innvandring. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på en vesentlig ting, og det er Fremskrittspartiets forslag, nr. 6, der vi i større grad enn resten av partiene ønsker større krav og flere tester i forhold til å få norsk statsborgerskap. Statsråden og flertallet i Stortinget stiller jo faktisk større krav til den enkelte i forhold til å få oppholdstillatelse enn til å få statsborgerskap. For meg er det en liten logisk brist, så jeg håper at statsråden har en logisk forklaring på det.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Det var bra at representanten Sandberg sa at han skulle støtte vårt forslag, for jeg hadde tenkt å be om replikk til det. Men jeg skal da ta replikk til noe annet. En av målsettingene for denne reformen er at kvinner skal få en selvstendig rett og plikt til norskopplæring. Samtidig vet vi at noen kvinner nektes av sine menn å delta i språkundervisning. Av bl.a. denne grunn mener Arbeiderpartiet at det er riktig å ha 500 timer – og ikke 300 – obligatorisk undervisning. Hvis ikke kan resultatet bli at kvinner kun gjennomfører de 300 obligatoriske timene og deretter tas ut av undervisningen av sine familiemedlemmer. Fremskrittspartiet påpeker selv at 300 timer ikke er tilstrekkelig til å lære seg norsk. Hvordan har Fremskrittspartiet tenkt å sikre at disse kvinnene får nødvendig undervisning?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Det er slik at dette kravet til innvandrerne må være et både – og. Det er veldig viktig at storsamfunnet legger til rette for at innvandrerne kan lære seg norsk. Derfor mener Arbeiderpartiet at det ikke er et spørsmål om først og fremst, men om at innvandrerne også skal ha et klart ansvar. Det mener jeg også vi gjennom hele innstillingen legger opp til, bl.a. når det gjelder strengere sanksjoner enn Regjeringen legger opp til, og med hensyn til at også dette skal skje i form av et øremerket tilskudd ute i kommunene, slik at ikke kommunene kan ha noen grunn til å kutte i det tilbudet som innvandrerne nå skal få, på grunn av veldig dårlig kommuneøkonomi. Så det er ikke et spørsmål om først og fremst, men det er et spørsmål om både – og, og innvandrerne selv har selvfølgelig et stort ansvar for at de lærer seg norsk.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Fremskrittspartiet er litt store i kjeften av og til. Det har de vært også i forhold til at de har gått veldig høyt på banen når det gjelder norskopplæring for innvandrere. Men dette koster penger, og når man kommer til budsjettbehandling og skal bevilge penger, er ikke viljen like stor lenger. Derfor mener jeg at Fremskrittspartiet i denne innstillingen ikke har gjort det de har lovet gjennom ganske mange år. Når det gjelder test for å få statsborgerskap, er det jo slik at Norge tar imot veldig mange innvandrere som også kommer fra u-land, der de ikke har gått på skole i det hele tatt. Derfor er det ikke enkelt å få gjennomført norskopplæring, slik at man kan få tatt en test. Det ville bety – med Fremskrittspartiets forslag – at noen ikke fikk lov til å være her i landet.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Arbeiderpartiet har sagt ja til arbeidsinnvandring, nei til sosial dumping. Men det betyr ikke at vi har sagt at arbeidsinnvandrere fra EØS-området skal ha gratis norskopplæring. Vi må også kunne kreve noe fra de arbeidsgiverne som skal ansette disse arbeidstakerne. Vi mener at den oppgaven må tilligge de arbeidsgiverne som har behov for disse arbeidstakerne. Derfor går vi imot at de skal ha de samme rettene til gratis norskopplæring som folk utenfor EØS-området.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Representanten Apelthun Sæle sa at integrering er en toveisprosess. Det er Arbeiderpartiet helt enig i. Vi mener selvfølgelig at vi skal stille krav til innvandrerne selv, men vi mener også at det norske samfunnet har et ansvar for å tilrettelegge slik at integrering faktisk er mulig. Derfor blir det med forundring at Arbeiderpartiet registrerer at Kristelig Folkeparti i denne saken ser ut til å nærme seg Fremskrittspartiets prinsipielle utgangspunkt, hvor alt ansvaret skyves over på den enkelte innvandrer. Blant annet har Kristelig Folkeparti sluttet seg til en merknad om at «norsk integreringspolitikk har vært mangelfull pga. manglende krav til flyktninger». Mitt spørsmål til representanten Sæle blir: Hvorfor mener Kristelig Folkeparti at flyktningen selv må bære hele ansvaret for at norsk integreringspolitikk har vært mangelfull?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Alle høringsinstanser har påpekt at norsk språk er meget komplekst å lære. I forhold til dagens undervisningsmetoder samt krav til ferdighetsnivå vet man at bare særlig talentfulle studenter vil klare et tilfredsstillende nivå innenfor 300 timer. Likevel foreslår Regjeringen rett og plikt til kun 300 timer norskopplæring. Arbeiderpartiet mener resultatet kan bli at denne reformen bidrar til at innvandrerne får mindre opplæring, ikke mer. Det mente faktisk også Høyre for noen år siden, da de gikk inn for et høyere antall timer. Men nå har det endret seg, og da vil jeg spørre statsråden: Hvordan vil statsråden sikre at så ikke skjer?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
I innstillingen slutter Fremskrittspartiet opp om forslaget fra Regjeringen om å gjøre tilskuddet til norskopplæring, riktignok etter en overgangsperiode, om til en per capita-basert støtte, med andre ord støtte pr. person som får norskopplæring. Ser ikke Fremskrittspartiet at dette kommer til å føre til at kommuner vil vegre seg mot å ta imot språksvake mennesker som flyktninger til kommunene, rett og slett på grunn av at kommunen vil få akkurat like mye betalt enten de får et menneske som kan rimelig godt norsk, eller et menneske som kan svært dårlig norsk, og som kanskje i utgangspunktet er analfabet? Ser ikke Fremskrittspartiet at vi nå er i ferd med å tre nok en reform, som kommer til å være underfinansiert, ned over hodet på kommunene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Med all respekt handler stykkprisfinansieringssystemer først og fremst om å prøve å finne ut hvor mange penger som skal følge ett menneske. Dagens system går ut på at kommunene får penger så lenge det er behov for å gi opplæring til disse menneskene, mens kommunene med Per Sandbergs system får en viss sum penger. Og, hvis det er riktig som Per Sandberg sier, nemlig at disse tingene ikke skal komme i konkurranse med andre behov, risikerer man å måtte avslutte norskopplæringen av mennesker før de har kommet opp på det nivået som hele Stortinget ønsker at de skal komme opp på. Ser ikke Per Sandberg at det er en inkonsekvens i det systemet han legger opp til?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet stod sammen om en rekke tiltak i forbindelse med utvidelsen av EØS-området den 1. mai i år. En av de viktigste grunnene til dette var at vi var opptatt av å bekjempe sosial dumping. Spesielt SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet så en rekke behov for at fagbevegelsen måtte gå sterkere inn og organisere arbeidstakere fra de nye EØS-landene. Det er omtrent 20 000 mennesker som i år kommer til å søke om en EØS-oppholdstillatelse – de fleste riktignok sesongarbeidere, men la oss si at mellom 5 000 og 7 000 mennesker vil søke om EØS-oppholdstillatelse. Det betyr at de kan bo her, men de får ikke norskopplæring. Hvis de skal organiseres av fagbevegelsen, er den beste måten å sørge for å unngå sosial dumping på å gi dem muligheten til å lære seg norsk. Hvorfor vil ikke Signe Øye og Arbeiderpartiet gi gratis norskopplæring til disse arbeidstakerne, slik at de kan være med i kampen mot sosial dumping?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Jeg tror aldri at representanter fra regjeringspartiene har gjort noe annet enn å stå her og si at man har en målsetting om at kommunene skal få dekket sine utgifter, hver gang vi har gjennomført reformer. Faktum er at veldig ofte er det jo ikke det som skjer. Dette har vært solgt som en svær reform for å styrke og løfte norskopplæringen rundt omkring i kommunene. Det er klart at det å gi en rett er en av de tingene som faktisk bidrar til det. Men hvis en ser litt bak tallene, er det altså slik at vi svekker utgangspunktet på 850 timer, som er det man kan få i dag. Nå får man rett til 300 timer, samtidig som man endrer hele finansieringssystemet ved å omlegge fra et system der man gir kommunene for den tiden de gir undervisning, til isteden bare å gi en sum pr. hode. Jeg vil anta at Kari Lise Holmberg som tidligere ordfører er veldig opptatt av å sørge for å få systemer som gjør at man faktisk får dekket de utgiftene man har. Ser ikke Kari Lise Holmberg at dette kan føre til at det vil være gulrøtter for kommunene å gi mindre opplæring, og at mange innvandrere dermed kommer dårligere ut?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Jeg synes kanskje ikke at representanten Sandberg må holde meg ansvarlig for det SV mente i 1982. Det blir litt for voldsomt. Men jeg tror det er riktig å si at fra 1999, den siste gangen vi behandlet dette, da det var et enstemmig storting som gikk inn for at man skulle innføre en rett og en plikt til norskopplæring, har dette vært noe hele Stortinget har vært med på. Det er riktig at Fremskrittspartiet sa dette så langt tilbake som i 1982. Fremskrittspartiet sa også mye annet tilbake i 1982. Men i forhold til denne saken er vi alle sammen enige i dag. Det er på en måte bare å erkjenne at slik er det.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Nå er det vel ikke akkurat slik at SV har brent etter å gjennomføre konkurranseutsetting av opplæring og så har LO plutselig begynt å diskutere dette med oss. Det grunnleggende er at dette gjelder grunnutdanning. Det er også slik at den enkelte kommune vil ha et behov for å opprettholde og tilfredsstille den plikten som ligger der til å gi opplæring utover et visst nivå. Vi mener da at grunnleggende tjenester i den enkelte kommune, slik som grunnopplæring og helse- og pleietjenester, er ting som det offentlige har et så dypt ansvar for, og som henger så godt sammen med de grunnleggende oppgaver man gir på alle mulige andre områder, at det er nødvendig at dette foregår som en offentlig tjeneste. Det er også vårt utgangspunkt i forhold til norskopplæringen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Samtidig er det å si til Anita Apelthun Sæle at det tilsvarende gjelder andre veien. Hvis en innvandrer kommer og sier: Jeg vil integreres! Jeg vil delta! Jeg vil lære norsk! – og det ikke er noe som helst lagt til rette for dette, er det helt umulig å gjennomføre. Det er derfor det brede flertallet i komiteen sier at dette helt klart er et ansvar som må være delt, og som er det helt naturlig. Så over til en av de tingene som jeg aldri har skjønt med Kristelig Folkepartis politikk etter at de havnet i regjering, og det er at de mener – det ble sågar sagt av siste taler her nå – at man ikke skal gi norskopplæring til mennesker som har veldig liten sjanse for å få opphold i Norge og for å få bosette seg i Norge. Da snakker vi om asylsøkere som sitter i mottak. Etter den endringen som hele Stortinget var enig i, som gikk ut på at man innførte en egen prosedyre for de menneskene som man antok ikke hadde begrunnede søknader, har andelen av dem som får opphold, gått opp. Det var ønsket, og det var villet. Når da andelen går opp, hvorfor vil ikke Anita Apelthun Sæle innføre norskopplæring, slik at folk er godt på vei ut i samfunnet når de får opphold?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Det er bare én ting i denne saken vi og Senterpartiet er uenige om, og det er akkurat synet på om EØS-borgere skal få norskopplæring eller ikke. Da er spørsmålet mitt til Magnhild Meltveit Kleppa rett og slett: I forhold til EØS-borgere, er det slik at vi kan forvente at Senterpartiet kommer til å gå inn for norskopplæring for EØS-borgere? Det er jo ellers slik at Senterpartiet er veldig opptatt av å ivareta norsk kultur, og språket er en viktig del av kulturen. Norge er et lite land med et lite språk, og med mye penger. Hvorfor er det slik at Senterpartiet ikke stormer til torgs og kjemper for at også de menneskene som ønsker å bosette seg her fra andre EØS-land, skal få lov til å lære norsk hvis de har lyst til det?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Statsråden sier at dette ikke er noen svekking av norskopplæringen. Det er bra at statsråden mener at det skal være slik. Det jeg imidlertid er veldig usikker på, er hvorfor ikke Regjeringen støtter opp om forslaget fra flertallet i komiteen om at man i hovedsak må fokusere på å sørge for å gi folk en rett opp til et visst nivå. Da hadde man hatt mulighet til å fokusere på det som er det viktige, nemlig at man lærer norsk så bra som man ønsker. Så kan man sette plikten til å delta på 300 timer eller 500 timer. Men det man gjør nå, sammen med det økonomiske opplegget som statsråden legger opp til, er at man sier at vedkommende har rett til 300 timer, og deretter har kommunene plikt til å gi dem opplæring opp til det nivået som vi her fastsetter nærmere. Men hvis man virkelig ønsker å styrke denne retten for innvandrerne, fordi de skal ha rett til å lære seg norsk i tråd med det man ønsker, hvorfor vil ikke statsråden støtte vårt forslag om rett opp til et visst nivå?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-23:
Jeg vil bare si litt rundt det jeg opplever som hovedproblemet i en diskusjon som denne, som jeg av og til blir litt matt av. Det er ikke sånn at hovedutfordringen for nyankomne innvandrere er at det er altfor lite plikt i samfunnet. Hovedutfordringen for veldig mange er at de ikke har jobb, men de vil ha jobb. Poenget er at mange av dem ønsker å lære norsk. Det er ikke mange årene siden det var flere hundre mennesker som stod i kø på Rosenhoff for å få den opplæringen de ønsket. De seneste undersøkelsene på boligmarkedet viser helt klart – det er det ingen tvil om – at mange føler seg diskriminert, og det er mange mennesker som ikke har den boligstandarden som vi mener er nødvendig. Derfor er det å innføre retten til norskopplæring viktig – både denne retten og det å få på plass rettigheter med hensyn til de grunnleggende velferdsgodene som vi mener er selvsagte, sånn som arbeid. Du skal ut i arbeid, du skal ut i arbeid, sier vi hele tiden til folk. Men vi klarer altså ikke å sørge for at arbeidsløsheten blant minoriteter og blant innvandrere går drastisk ned. Derfor synes jeg det er viktig å si i denne diskusjonen at det er ikke det at vi nå endelig har revolusjonert hele opplegget ved å innføre tvang. Hele greia er at vi nå får på plass noen rettigheter, og da er vi på vei framover mot å skape bedre integrering. Det er en ting som er viktig å understreke, og det er at tvang fungerer kun hvis det er et godt tilbud – kun. Det sier alle de Fafo-rapportene hvor man har jobbet med disse tingene: kun hvis det er et godt tilbud. Derfor er det så viktig, som Karin Andersen tok opp i innlegget rett før meg nå, å sørge for at det er et tilbud som er tilgjengelig. Når jeg snakker med folk fra minoritetsmiljøet i partiet mitt og utenfor, er det ingen tvil om at veldig mange synes det uttrykkes en enorm dobbelthet i den holdningen som møter dem. Den ene tingen er at vi sier hele tiden at dere må lære norsk, dere må lære norsk, og så sitter folk på asylmottak og har lyst til å lære norsk for å starte integreringen, men sitter i snitt ett år før de kommer ut og får et positivt vedtak. I løpet av den perioden kunne de vært med og bidratt selv. I tillegg er det sånn at vi sier at det er veldig flott at unger går i barnehage, slik at de kan delta og lære seg norsk, men så betaler vi altså folk for å være hjemme med kontantstøtte istedenfor. Hele denne dobbeltheten som finnes her, er noe som mennesker med minoritetsbakgrunn, og innvandrerne spesielt, føler – de som ikke har noe særlig penger, ikke får delta i introduksjonsprogram, de som er familiegjenforente og, som SV ønsket, ikke får delta på disse tingene. Men samtidig får de et knallhardt pålegg om å bli integrert så fort som mulig. Denne dobbeltheten er en kjempeutfordring for å møte denne debatten på en god måte.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-11-23:
Det å kunne språket og kunne bruke språket er helt grunnleggende for integrering. Det offentlige har ansvar, men Høyre mener at det først og fremst faktisk er innvandreren selv som har et personlig og individuelt ansvar for at dette skjer. Her er det en nyanse ute og går som jeg stusser litt over. Arbeiderpartiet sier i sin merknad at de mener at «innvandrerne selv også har et ansvar for integrering og deltaking». Da spør jeg: Hvorfor denne unnfallenheten i forhold til å markere at det nettopp er enkeltmennesket som har et stort personlig ansvar?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-11-23:
Høyre har tillit til enkeltmenneskene, men vi gir også enkeltmennesker stort ansvar. Det er også derfor vi sier helt klart i denne saken at det største ansvaret for norskopplæring ligger hos enkeltmennesket selv. Vi ser ikke at det er nødvendig med de økonomiske sanksjonene som opposisjonen ønsker. Dette går ut over svakere grupper. Arbeiderpartiet har jo også et forslag om at timetallet skal utvides til 500. Dette forverrer også den økonomiske situasjonen for dem som må betale norskopplæringen selv, og da tenker jeg på arbeidsinnvandrerne. Dette har Arbeiderpartiet ikke tatt hensyn til når det gjelder denne gruppen. Vi refererer også til sosialtjenesteloven. Det har opposisjonen overhodet ikke tatt med i sin betraktning. Kommunen har i dag full mulighet til å gå inn i sosialtjenesteloven og foreta reguleringer i forhold til den enkelte person.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-11-23:
Det må være en målsetting at kommunene skal få refundert sine utgifter etter de vedtak som Stortinget gjør. Vi har altfor ofte sett at Stortinget vedtar reformer som ikke er fullfinansiert. Det må være en helt klar målsetting. Når det gjelder den nye finansieringsordningen, kommer vi tilbake til den i forbindelse med revidert, og da får vi ta et endelig standpunkt. Så langt jeg kan se, er stykkpris en ordning som også Regjeringen foreslår. Vi får ta debatten når vi kommer til revidert, men jeg er ganske sikker på at vi har nokså felles oppfatning av finansieringsordningen.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg deler ikke SVs iver etter statlig å detaljstyre kommunene fordi de ikke har tillit til at kommunene har intensjoner om å gjøre det beste ut fra både retten og plikten til norskopplæring. Så stor tiltro har jeg til kommunene. Men jeg er enig i at det vi her pålegger fra statens side, det skal vi gjennomføre på en god måte, slik at også finansene står i forhold til det. Den ordningen som nå legges fram, med 300 timer pluss individuelle behov opp til 3 000 timer, det må være en meget god ordning. Og med den målrettingen og med det systemet som vi nå innfører i forhold til å følge opp på kommunenivå, er jeg ganske sikker på at dette må være et godt grunnlag for kommunene til nå å kunne skape en fin plattform i forhold til integrering.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg registrerer at SV også sier i denne saken at det ikke skal være konkurranseutsetting av norskopplæringen. Vi vet jo at det også er andre enn det tradisjonelle skoleverket som ønsker å komme inn på dette feltet. Vi vet også at det er behov for større fleksibilitet og andre rammer i forhold til å gi muligheter for norskopplæring for innvandrere. Blant annet har dataprogram vært svært så vellykket. Jeg er jo vant til at Arbeiderpartiet forholder seg til det LO sier. Er det nå også blitt slik at SV følger fagforeningene og derfor ikke tør åpne for noen konkurranseutsetting på dette feltet?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
I motsetning til Arbeidarpartiet foreslår Høgre ingen direkte økonomiske sanksjonar overfor personar som ikkje følgjer opp si plikt til å delta i opplæringa. Arbeidarpartiet meiner altså at me skal ta i bruk økonomiske sanksjonar i tillegg. Høgres forslag til sanksjonar ligg langt fram i tid, og vil ikkje nødvendigvis ha den ønskte effekten på kort sikt. Det må vere rimeleg at òg ektefellar som bur her, må ta sin del av ansvaret dersom ektefellen kjem gjennom familiegjenforeining. Kan representanten Holmberg utdjupe korleis dei har tenkt å handtere dei tilfella der vedkomande har ei openberr interesse i å hindre at ektefellen får busetjingsløyve, og dermed nektar vedkomande i å delta på språkopplæring?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-11-23:
Det er kjent at det er mange innvandrarkvinner som trass i lang butid i Noreg ikkje har tilstrekkelege norskkunnskapar. Den gamle ordninga er foreslått avvikla over fem år. Arbeidarpartiet er bekymra for at det kan bety at det vil finnast enkelte kvinner som på grunn av store omsorgsoppgåver eller andre forhold ikkje vil få anledning til å ta ut norskopplæringstimane innanfor ramma på fem år. Samtidig veit me at fleire av kvinnene har ei nøkkelrolle i forhold til sine barns moglegheiter for ein god skulekvardag. Eg kan forstå at ei tidsramme på fem år kan motivere til at lengebuande innvandrarar utan norskkunnskapar no tek ut timane. Men me meiner likevel at det bør gjerast unntak for kvinner med store omsorgsoppgåver. Spørsmålet mitt blir: Meiner statsråden at det vil innebere store negative konsekvensar å gje slike unntak?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Eg er glad for at Arbeidarpartiet no er med på å understreka både rettar og plikter. Det er heilt misforstått dersom nokon i denne salen skulle tru at vi vil leggja heile ansvaret på innvandraren. Tvert om, det er gratis tilbod på 300 timar til den enkelte frå samfunnet. Det er eit godt tilbod, og vi stiller krav om at det skal vera eit godt og tilpassa tilbod til den enkelte. Det er klart at det vil vera med på å gje innvandrarane moglegheit til å fullføra sine plikter. Eg begrip ikkje at det skulle vera forstått som om vi legg alt ansvaret på den enkelte. Men så må eg seia at vi har inga moglegheit til å integrera nokon som ikkje vil integrerast. Derfor er hovudansvaret på den enkelte. Samfunnet kan ikkje seia: Du skal integrerast! – og så tru at vi lykkast på den måten.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Når ein innvandrar seier: Eg vil integrerast! – ja, då har han verkeleg sjansen til å lykkast. Ikkje minst i det norske samfunnet har han verkeleg sjansen til å lykkast. Eg trur faktisk at dei fleste som går på med den holdninga, vil lykkast. Og vi skal jo leggja til rette! Eg oppfattar denne saka som akkurat det at samfunnet skal leggja til rette, ikkje minst for dei som seier at dei vil lykkast. Så har vi nokre sanksjonar eller nokre krav overfor dei som kanskje ikkje er så ivrige, og dette er då nytt og betre enn det som har vore før. Så til dei asylsøkjarane som sit i mottak, og som ikkje får norskopplæring. Det er klart at dette har vore ei vanskeleg sak for Kristeleg Folkeparti og ei vanskeleg sak for Regjeringa. Samtidig er norsk eit veldig lite språkområde. At asylsøkjarane må aktiviserast når dei sit i mottak, er klart. At dei bør sitja kort tid i mottak utan ei avklaring, er også klart, og den tida har vi søkt å få ned. Om ein person sit i mottak for lenge og ikkje får norskopplæring, men likevel skal vera i det norske samfunnet, er det klart at vi har gjort ein feil i forhold til den enkeltpersonen.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-11-23:
Ja, det er greitt at ein understrekar det som eg har sagt. Og på eitt punkt var vi jo einige. Jo, vi forstår intensjonen, for vi forstår at det kan vera folk som misbrukar sine rettar, der ein kunne trenga nokre sanksjonar. Vi forstår også at ein kan stilla krav om at dei fleste bør kunna eit visst minimum når dei har gjennomført 300 timar norskopplæring, og ikkje minst om dei har fått 3 000 timar. Samtidig vil eg seia: Eg lærer ikkje andre språk like fort no som eg gjorde då eg var heilt ung. Og det finst folk som kanskje ikkje har evna til å fylla krava, som må vera på eit visst nivå dersom ein skal gå ut til alle med dei. Om ein i tillegg skal differensiera krava, skjønnar ikkje eg vitsen med det. Konklusjonen er at vi står fast på det vi har meint.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-11-23:
Det er vel fem år sidan utjamningsmeldinga vart lagd fram frå Bondevik I, der fokus bl.a. vart sett på den overrepresentasjonen av arbeidsløyse som er blant ikkje-vestlege innvandrarar, og der fokus vart sett på behovet for ei styrkt integrering. Det vart varsla eit utval som skulle vurdera ein eigen introduksjonsstønad, og det vart òg varsla ei supplerande stønadsordning for personar som hadde budd for kort tid i Noreg til at dei hadde tent opp fulle rettar etter folketrygdlova. Når vi no i dag gjer vedtak om introduksjonslova, og når vi etter jul gjer vedtak om ei supplerande stønadsordning, er dette med og fortel at ting tek tid. Når det gjeld introduksjonsprogram, har det rett nok allereie vore visse førebuande vedtak frå Stortinget si side. Eg trur alle som har vore borte i saker som har med feltet integrering å gjera, er samde om at språkopplæring, norskopplæring, er ein viktig bit, ja faktisk ein viktig føresetnad for raskare inkludering og integrering. Frå Senterpartiet si side er vi difor overraska over at Regjeringa vel å redusera timetalet i forhold til det som regjeringspartia tidlegare har stått for. Vi er òg overraska over at regjeringspartia vel å ekskludera nokon som til no har hatt norskopplæring. Då Stortinget vedtok introduksjonslova i 2003, vart det lagt vekt på at alle som fekk familiesameining med ein som hadde fått opphald på humanitært grunnlag, skulle inkluderast i det obligatoriske introduksjonsprogrammet. Frå Senterpartiet si side må eg berre seia at det er komplett uforståeleg for oss kvifor ein her skal sortera folk som har fått asyl, som har fått opphald på grunn av behov for vern, og personar som har fått opphald på humanitært grunnlag – med mindre ein ynskjer å spara pengar. Vi trur at dette er ei investering til innsparing på andre område. For det andre er vi djupt ueinige i den innstramminga som Regjeringa har føreteke når det gjeld norskopplæring i asylmottak. Med den, vil eg seia, prisverdige innsatsen som Regjeringa har føreteke i høve til folk med openbert grunnlause asylsøknader, skulle ein tru at dei som no held til i mottak, har større grunn til å håpa på opphald her i landet. Desto viktigare er det at dei kjem i gang med norskopplæring. Uansett er norsk viktig både som ein aktivitet og som eit felles kommunikasjonsmiddel på tvers av ulike morsmål. Så har eg lyst til å gjera merksam på den heimelen som blir føreslått i § 17 sjette ledd, som understrekar at departementet kan gi forskrift om utfyllande reglar om kva som skal vera å sjå på som særlege tilfelle, altså der ein gjer unntak frå hovudregelen når det gjeld alder og andre forhold. I Senterpartiet har vi sans for det prinsippet som dei har i Sverige når det gjeld svenskopplæring, at så lenge ein person viser progresjon og er motivert, skal han få opplæring. Vi trur at det er ei god investering å sikra breiare deltaking, jf. side 10 i innstillinga, i forhold til det som Regjeringa føreslår.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-11-23:
Eg er litt overraska over framstillinga. Det høyrest ut som om Senterpartiet her vil nekta folk frå andre EØS-land som kjem og buset seg i Noreg, høve til norskopplæring. Det er på ingen måte tilfellet. Det er tvert imot slik at vi står bak ei utviding av retten til gratis norskopplæring i forhold til det Regjeringa føreslår. Så er det i tillegg slik at vi sjølvsagt gjerne ser at så mange som mogleg deltek i norskundervisning. Vi fører ein argumentasjon for dét, men vi synest ikkje det er urimeleg når folk kjem her for å søkja seg arbeid – til og med folk som kommunane av og til engasjerer seg for å få hit – at dei sjølve, arbeidsgivarane, kommunane eller alle tre i fellesskap, sørgjer for økonomien i slike opplegg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-11-23:
Eg vil spørja statsråden om ho synest at det er eit problem at det pr. dato er ueinigheit mellom Regjeringa og KS om kostnadene med introduksjonsprogrammet. Eg synest det er særleg aktuelt sidan det er vel kjent at mange kommunar elles har svært stramme rammer å halda seg til neste år. Eg vil òg spørja om statsråden kan gå nærare inn i det forholdet at det er nokre deltakarar som vil ha spesielle utgifter til barnetilsyn og til skyss. Kan statsråden sjå nærare på statleg medverknad til dekking av slike utgifter? Så har nokre kommunar ei heilt spesiell utfordring, nemleg å sikra betre nynorskmateriell enn tilfellet er no. Kan statsråden engasjera seg på det feltet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-11-23:
Når eg høyrer statsråden sitt svar på spørsmålet mitt om barnetilsyn, må eg i grunnen undra meg over at ho i det heile har forståing for at det er nødvendig med barnehagar i dette landet. Heldigvis har ho det. Kanskje er det òg slik at ho uttrykte seg vel sterkt i høve til det ho eigentleg meiner – eg vil håpa det. Eg vil minna ho om at det faktisk er veldig stor forskjell på folk som er vel etablerte, anten det er i eit tillitsverv eller i eit yrkesforhold, stor forskjell på slike grupper og enkeltpersonar og ein som kjem til Noreg, er nyleg kommen eller har vore her ei lita stund, som kan vera motivert for norskopplæring, men har praktiske problem fordi ein ektefelle er på arbeid parallelt med at undervisninga føregår, eller attpåtil er åleine, ein har ingen som kan passa dette barnet. Då kan det vera eit ekstra dilemma, og då synest eg det er for lettvint å skuva dette over på den enkelte og på kommunane. Eg vil innstendig oppfordra statsråden om å følgja med på korleis dette går, og eventuelt komma tilbake i høve til ei statleg medverking. Så er det altså eit faktum at det er nokre kommunar som etterspør betre materiell, dei ynskjer at deira eigne innbyggjarar skal bli meir integrerte. Dei har noko nynorsk materiell å halda seg til, men for lite, og det gjeld ein del kommunar som tek på alvor det å ta godt imot dei som nyleg er komne. Mitt enkle spørsmål er berre: Kan ho tenkja seg å følgja det opp overfor det departementet som eigentleg har ansvaret for opplæring?
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Norsk språk er komplisert. De fleste andre lands språk er komplisert. Og det er individuelt hvor komplisert det er å lære et annet språk, avhengig av hvor man kommer fra. Derfor er vi opptatt av at det skal være individtilpasset, og derfor har vi altså 850 timer og 3 000 timer i et A- og et B-løp. Det er det som ligger i bunnen her – ikke 300 timer. Det er 850 timer og 3 000 timer som ligger i bunnen, men den obligatoriske plikten som alle skal ha, med mindre man kan vise til et tilsvarende kunnskapsnivå, den er på 300 timer. Jeg håper at de 300 timene bidrar til at når man først har fått personer ut av hjemmene, f.eks. når det gjelder en del innvandrerkvinner, og inn på skolebenken, så vil det gi mersmak til å fortsette med videreutdanning. Det viktigste med denne ordningen er faktisk å få fatt i dem som i dag ikke møter opp og deltar i det hele tatt. Nå har de altså den muligheten at de må delta på dette, og så vil de få smaken på det og få lyst til å lære mer for å fungere på en bedre måte. Jeg har tro på enkeltindividets lyst til å lære norsk, hvis de bare får lov å begynne.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Det er ikke slik at man stiller svakere krav til statsborgerskap enn til permanent bosettingstillatelse, man stiller det samme kravet til permanent bosettingstillatelse som til statsborgerskap. Så er jeg enig i at tester er viktig, men jeg tror ikke at en test for et statsborgerskap nå vil være bra, for jeg tror faktisk at vi ville måtte lage så store unntak for grupper som ikke vil være i stand til å lære seg norsk – det kan f.eks. være statsløse, det kan være personer over 55 år, som altså ikke er målgruppe for dette, og en rekke andre – at det vil virke uthulende på selve ordningen. Men derimot er jeg veldig for tester. Derfor kommer vi til å legge inn tester i ulike deler av denne planen, tester som kan dokumentere at dette kan man. Det er tester som kan brukes i arbeidslivet, tester som altså er på ulike nivåer, og som gjør at man får progresjon, at man har et mål å nå. Blant annet må vi innføre en test for dem som ikke deltar på obligatorisk norskopplæring, altså har rett og plikt til norskopplæring, men som har skaffet seg gode nok kunnskaper på egen hånd, for å kunne dokumentere det.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg tror at hvis Heikki Holmås leser innlegget sitt etterpå og ser hva han sier, vil han oppdage at han egentlig har svart på spørsmålet. Vi gir altså kommunene en plikt til å yte opp til 850 og 3 000 timer til dem som har progresjon og nytte av undervisningen videre. Det ligger altså i systemet. Det er spørsmål om marginer når det gjelder å ha en individuell rett. Det som er viktig for oss, er at det er progresjon. Det er god dokumentasjon på at norskopplæringskursene brukes uten at det blir progresjon. Det innebærer at hvis det f.eks. er en person som det brukes penger på å gi et tilbud til, etter 300 timer bare har kommet halvparten av gangene, kan man si: Du har ikke nok progresjon. Vi har ikke tenkt å investere mer i deg hvis ikke du investerer mer i å være til stede og faktisk bruker dette. Dermed har vi egentlig svart på spørsmålet. Kommunene har en plikt til å gi et tilbud så lenge det er progresjon i utviklingen, og så lenge man er til stede. Men man har ikke en rett til å kunne gå inn og ut og bruke det som et sykurs, eller komme igjen om tre år.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg tror det er viktig å skille mellom introduksjonsprogrammet, altså introduksjonsordningen og introduksjonsstønaden, og rett og plikt til norskopplæring, selv om det er hjemlet i samme loven. Den ene delen har vi ikke til behandling her. Den kommer i budsjettet. På ett minutt konsentrerer jeg meg om å svare på det andre spørsmålet, nemlig det om barnetilsyn. Hoveddelen av dem som kommer til å delta i forbindelse med rett og plikt til norskopplæring, er familiegjenforente i Norge. Det betyr at de har familie her. Jeg mener rett og slett at det ikke er det offentliges oppgave alltid å stille opp med barnetilsyn. Nå er det faktisk slik at mannen, om det er en innvandrermann, kan passe sine egne barn. Det er faktisk slik at den svigermoren som allerede er i landet, kan passe barna slik at den nye svigerdatteren kan delta. Det er faktisk slik at vi har et nærmiljø som kan gjøre det, på samme måte som alle vil forvente at jeg, hvis det er kveldsmøte i Stortinget, ordner med barnetilsyn til mine barn fordi Stortinget ikke dekker noen barnetilsynsordning, verken for stortingsrepresentanter eller for statsråder. Dette er en rett og en plikt, men vi må samtidig sørge for at innvandrere lærer seg de samme arbeidsformene som resten av oss må. Da får vi ordne litt barnetilsyn selv av og til.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Jeg er enig i at det er god grunn til å være bekymret for dem som har vært lenge i landet, en av grunnene til at vi altså har lansert et program som heter «Ny sjanse». Det ligger 10 mill. kr inne i budsjettet særlig øremerket innvandrerkvinner som har vært her lenge, for å få dem mer ut i samfunnet. Jeg er veldig opptatt av at vi nå må ha et konsistent og klart press for at man skal delta og ta ut sine norskopplæringstimer. Jeg mener at det er et av de klare kravene vi må sette, og de signalene vi er nødt til å sende ut til innvandrermiljøene. Det er nå man må gå inn og ta det. Hvis det bare skal utsettes og utsettes, kommer disse kvinnene på norskopplæring etter at barna er ferdig på skolen. Hvis de skal vente til de er ferdige med omsorgsoppgavene sine, innebærer det at barna er blitt tenåringer. Da er kanskje et av hovedformålene, nemlig at mødrene skal kunne delta i skolearbeidet og stimulere barnas språkutvikling, forsvunnet, fordi de får muligheten til å vente til barna er blitt for store.
Erna Solberg (Høyre), 2004-11-23:
Introduksjonsordningen er basert på at man ikke skal venne innvandrere til å gå på sosialhjelp. Den er basert på at man skal betale skatt, man skal delta i det norske samfunnet og under de samme betingelsene som nordmenn, for å bli kjent med det norske samfunnet slik som det er. Selvfølgelig skal enslige mødre som ikke har noen andre, få hjelp av en kommune. Det får man på individuelt grunnlag, slik som enslige norske mødre får barnetilsyn for å kunne gjøre ting. Det finnes egne ordninger for barnetilsyn for enslige mødre. Men jeg mener faktisk at man skal være under de samme ordningene som andre er. Så er det et håp om at vi klarer å få til fleksible løsninger på norskopplæring som kanskje gjør at en noen ganger kan ta det på ettermiddagen, noe som innebærer at mannen kanskje kan være hjemme fra jobb. Jeg gjør dette til et poeng, fordi jeg synes på en måte vi bidrar til å si at de skal være annerledes enn oss. Nei, de er ikke annerledes enn oss, de skal leve i dette samfunnet, og da må det ikke være en nødvendighet at man skal stille opp med særskilte tilbud fordi de er innvandrere. Mange av dem kommer til å klare å organisere dette helt fint, fordi de kommer faktisk til store familier hvor det er mulig å finne gode organisasjonsløsninger på dette. Men skaper vi en forventning om at det skal være et offentlig barnetilsyn til stede for at de skal delta, skaper vi også feil forventninger om hvordan det norske samfunnet er bygd opp. Derfor bruker jeg tid på å understreke det, og jeg er glad for at flertallet, tror jeg, er enig i min holdning til dette. Vi bør altså forsøke å gjøre det mest mulig likt det som gjelder for andre. Så er det slik at de fleste kommuner organiserer nå i forbindelse med norskopplæringen en barnetilsynsordning, fordi hovedtyngden av dem som går på dette, vil være personer som går på den ordinære fulltidsintroduksjonsordningen, hvor man altså vil legge inn barnetilsyn eller barnehagetilbud som en hjelp, og vi bygger ut flere åpne barnehager i tilknytning til dette. Men de som faktisk er best til å se hvilket behov som eksisterer, er altså kommunene, som har ansvar for å arbeide med enslige forsørgere, som har ansvar for å arbeide med tilbud knyttet til personer på sosialhjelp, og som har muligheten til å følge opp barn som er i faresonen. Her er det også naturlig at de gjør den individuelle vurderingen, om det trengs barnetilsyn til enkelte for at de kan bidra og komme inn i samfunnet vårt på en bedre måte. Men jeg synes at Heikki Holmås, som vanligvis står på barrikadene for menns rettigheter og plikter i det norske samfunnet – og noen ganger går lenger enn jeg mener man burde gå når det gjelder valgfrihet for enkeltfamilier – faktisk burde ment at vi skulle stille de samme krav til deltakelse fra innvandrermenn som vi altså skal gjøre overfor norske menn i denne debatten. Så til spørsmålet om læremiddelutforming: Ja, vi ser på spørsmålet om hvordan vi skal bidra til mer læremiddelutforming. Det er et behov for å lage bedre og fleksible løsninger, og nynorsk bør vi ta med i det.