Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
Den løpende europapolitikken skal være et «lagarbeid», sa statsråden i sin redegjørelse for Stortinget. Det er en intensjon jeg støtter. Jeg håper at den følges opp på en skikkelig måte fra regjeringens side. På dette laget bør også vi stortingsrepresentanter være. Vi kan, etter mitt syn – og uavhengig av synet på EU – bare bli mer aktive og kanskje også mer interessert i det som foregår i EU. Som flere har sagt, når EU og EØS har så stor betydning for vår hverdag, er debatter om EU og EØS like mye innenriksdebatter som utenriksdebatter. Det handler om vår hverdag. Bredden i debatten så langt dokumenterer det. Vårt engasjement kan gjøre en forskjell. Selv har jeg erfaring fra prosessen for noen år siden rundt forbrukerdirektivet, der norske interesser – deriblant vi parlamentarikere – på mange områder fikk forankret norske synspunkter i det endelige vedtaket i EU. Jeg likte derfor initiativet fra den forrige regjeringen om å sende de første stortingsrepresentantene til Brussel for å få fokusert mer på relevante EØS-prosesser og aktuelle EU/EØS-saker. Statsrådens redegjørelse inneholdt mange interessante politiske utfordringer i forholdet Norge/EU/EØS. I den forbindelse har jeg lyst til å gi honnør til Stortingets faggruppe for EU/EØS-informasjon, som har laget en informasjonspakke til denne debatten, og hvor de bidrar med utfyllende kunnskap på mange viktige områder. Det aller første som møter oss i bakgrunnsnotatet, er at de siterer jusprofessor Mads Andenæs og førsteamanuensis Halvard Haukeland Fredriksen, som i en kronikk i Dagens Næringsliv 18. november – under den utfordrende tittelen «Tilsynsfloke truer EØS-avtalen» – skriver: «I norske mediers dekning av Norges forhold til EU dominerer enkeltsaker om ost, post og makrell, men på europaminister Helgesens bord bør tilsynsfloken ligge øverst i bunken.» Leser vi videre i kronikken, ser vi at det inviteres til en debatt om hvorvidt vi – regjering og storting – er mer opptatt av enkeltspørsmål enn av utfordringene med framveksten av uavhengige EU-byråer med myndighet til å treffe bindende beslutninger og de konsekvenser det kan få for Norge. Grunnloven begrenser adgangen til å overføre myndighet til EU-byråene. Utviklingen i EU tyder vel heller på at byråene vil få større myndighet. Mange mener at vi i tiden framover vil møte denne utfordringen på stadig flere områder, f.eks. innenfor finanssektoren, der EUs nye kapitalregler for banker kan bli et møtepunkt i en slik debatt. Selv om jeg har et annet syn på EU enn det representanten Navarsete har, er jeg enig med henne i at dette må diskuteres. Vi registrerer at denne debatten er høyst levende i Danmark, der bl.a. den danske statsministeren har varslet en folkeavstemning om dansk deltakelse i EUs patentdomstol. Jeg er derfor fornøyd med at statsråden i sin redegjørelse hadde en bekymring om at Norges deltakelse i byråer eller tilsyn kan reise en del prinsipielle spørsmål når det gjelder Grunnlovens rammer for overføring av kompetanse til internasjonale organer. Den økonomiske situasjonen i EU/EØS har vært svært utfordrende over lang tid. At det har vært utfordrende, ser vi når en vekst på 0,3 pst. i 2. kvartal 2013 gjør at kommisjonspresident Barroso antyder en forsiktig optimisme for resten av året. Med dette perspektivet blir det voldsomme kontraster når talsmenn for statsrådens eget parti bruker mye energi på å beskrive et Norge i økonomisk krise, når vi vitterlig har en vekst i økonomien på over 2 pst., og dessuten har hatt en produktivitetsøkning gjennom mange år. Bare nå i morges har millioner av mennesker rundt omkring i Europa våknet i fortvilelse fordi de ikke vet hvordan de skal møte dagen og morgendagen. Å tegne et bilde av et Norge i økonomisk krise – ut fra dette perspektivet – blir bare pinlig. Effektivitet, forsvarsevne og forsvarsindustri vil være tema på et møte i Det europeiske råd senere i år, interesseområder som er svært viktige for Norge. Mange har gitt uttrykk for at det er på høy tid at europeiske ledere gir Forsvaret større oppmerksomhet, et synspunkt som jeg deler. Samtidig hevdes det fra flere hold at det fremdeles er en del uklarheter om hva som er målet med en felles forsvarsstrategi for EU. Av den grunn er debatten om europeisk forsvar viktig for både EU og Norge. Norge har et tett utenriks- og sikkerhetspolitisk samarbeid med EU, og vi deler mange felles interesser på dette området. En dokumentasjon på dette er at forsvarsdirektivet vil tre i kraft i Norge 1. januar 2014. Til slutt: Jeg håper på videre debatt på det viktige området som sikkerhets- og forsvarspolitikken er for vårt land, og der både mulighetene og utfordringene i et slikt samarbeid vil bli et tema.