Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-04:
SV støtter og er glad for de endringene som kommer nå for å styrke arbeidsmiljøet for sjåfører i transportnæringen og trafikksikkerheten langs norske veier. Det er nødvendig, for vi vet alle at trafikken øker voldsomt, og vi hører historier om sjåfører som presses utover det som er forsvarlig. Inntil vi har greid å få mer av denne godstrafikkveksten over på jernbane, er vi nødt til å ha regler som sikrer at trafikksikkerheten blir ivaretatt, og at også arbeidsmiljøet er forsvarlig. Det er mange hensyn som skal forenes når en skal ha regelverk på disse områdene. Dette er jo et EU-regelverk som innføres hos oss, og det kan være problemer i forhold til nasjonale forhold - som forrige taler sa - som man må forsøke å tilpasse det til, slik at det blir brukelig. Det har komiteen vært enig om. I tillegg til det må vi se på hvordan konkurranseregimene, visse typer regler, arbeidsmiljøpolitikk og også politikk på andre områder vil virke sammen og fungere godt. Også en del av drosjenæringen er regulert av dette. Før var grensen for antall seter 15, i det nye reglementet er grensen 9. Det betyr at en del av det som kalles maksitaxinæringen, blir berørt av dette. Maksitaxiene transporterer mennesker som har bevegelseshemning. Spesielt for dem som har behov for rullestol, er det helt nødvendig med en maksitaxi - enten for at de skal kunne benytte seg av TT-tjenesten, eller for at de skal kunne ta en vanlig drosjetur, slik vi andre gjør. Fra veldig mange steder i landet meldes det nå om at det blir færre og færre maksitaxier. Det er ikke fordi løyvene ikke finnes, men fordi det ikke søkes om dem. Og det er fordi det er mange regler som nå virker inn samtidig, og som gjør det mindre og mindre lønnsomt for taxinæringen å velge å kjøpe en maksitaxi istedenfor en liten bil. Da blir det jo store problemer. Det blir lang ventetid og til dels mangel på tilbud for dem som har behov for en maksitaxi for å kunne forflytte seg og ikke kan gjøre seg nytte av en vanlig drosjebil. Det regelverket som vi nå har fått, virker sammen med en del av det andre regelverket som regulerer drosjenæringen, både når det gjelder løyver, betalte offentlige transporter, samordnede transporter og bruk av anbud. Mange av disse tingene virker sammen, og mye av det har jo den hensikt at man skal spare offentlige penger. Men problemet er at alle disse reglene på en måte gjør at man ender opp med en drosjenæring som nesten ikke har de store bilene som mennesker med funksjonsnedsettelse må ha for å kunne bli transportert. I f.eks. Hedmark er det nå flere slike løyver ledige, og det meldes fra fylkeskommunen, som har ansvaret for dette, at de ikke får noen til å søke om dem. Det betyr at man må se på hvordan alle disse reglene virker sammen. Forhåpentligvis om ikke særlig lang tid legger Regjeringen fram en ny lov mot diskriminering og for tilgjengelighet for mennesker med funksjonsnedsettelser, der det skal settes krav på ulike områder, og der man skal ha mulighet for transport, sjøl om man har ulike problemer på det området. Derfor vil jeg spørre statsråden om Regjeringen vil se på dette området og de problemene som oppstår, bl.a. for å sikre at vi har nok biler som er tilpasset rullestolbrukere. Jeg er helt overbevist om at det må tas noen nye grep for at vi ikke skal risikere en situasjon der alle reglene og de ulike markedsordningene virker sammen - for å si det slik. I dag er jo det å søke om drosjeløyve noe man gjør frivillig. Det er det vanskelig å pålegge noen. Men noen må sikre at dette viktige transporttilbudet til mennesker som har bevegelseshemning og har behov for en stor bil, fortsatt vil være til stede.