Svein Harberg (Høyre), 2010-12-09:
Om ikke Bjørnson har sagt det, kan jeg i hvert fall bekrefte at også gutter leser i smug. Hvem av oss har ikke brukt lommelykten under dynen – så det kan være det jevner seg ut! Budsjettet for 2011 må sies å være et budsjett som i stor grad viderefører. For noen er dette bra. For grunnskolen er det fortsatt store mangler. Det er ikke bra. For forskningen er dette det dårligste budsjettet på ti år. Det er tragisk. For høyere utdanning er det et budsjett for å fortsette som før, og det er slettes ikke bra. Tilbakemeldingene er at institusjonene greier å trø vannet, men ikke har mulighet for utvikling eller kvalitetsløft. Når en trør vannet, holder en seg flytende, men har ingen retning eller framdrift. De andre går fra deg. Det er ingen god situasjon for landet som ifølge statsministeren nærmest har som slagord: kunnskap trumfer. Ja, kunnskap trumfer, og derfor må kunnskap være satsingsområde. Vi i Høyre er opptatt av at budsjettet skal være med og peke ut retninger for framtiden. Vi vil klargjøre satsingsområdene, vi vil inspirere, og vi vil gi forutsigbarhet. Derfor er det ikke store forskjeller mellom Høyres alternative budsjett for 2010 og det som vi har lagt fram for 2011. Utdanning og forskning får også i denne runden klare signaler og en påplussing på langt over 1 mrd. kr. Jeg er bekymret. Ingen av de utfordringer som ligger foran oss innen høyere utdanning, har regjeringen grepet fatt i. Utfordringene er ingen bagatellmessige saker som kan løses på bakrommet eller ute i institusjonene. Det er derfor ledelsen ved universiteter og høyskoler, opposisjonspartiene og enkeltrepresentanter fra regjeringspartiene ber om å få en debatt som kan avklare en retning for sektoren. Hvordan vil vi at strukturen innenfor sektoren skal være framover? Midler til samarbeid og samordning deles ut uten mål og mening, og sektoren sitter litt forvirret og lurer på hvordan en skal utnytte midlene. Skal det være færre universitet? Eller skal det utvikles A- og B-universitet? Skal det etableres flere universitet – universitet av den typen som ikke på noen måte blir finansiert i forhold til de forventninger en har til dem, spesielt innenfor forskning? Skal en samle fagene på færre høyskoler? Eller skal en spre det mest mulig? Hvordan skal en sikre kvalitet og kompetanse på de mange og spredte fagmiljøene? Nå må statsråden ta initiativ til en politisk debatt som kan klargjøre og gi inspirasjon til utvikling av høyere utdanning, og som kan klargjøre hvordan ressursene skal kanaliseres. Den andre store utfordringen gjelder antall studieplasser. Gang på gang har vi etterlyst en plan for økning av antall studieplasser som kan ivareta den økning som regjeringen selv har påpekt i flere saker. Det finnes ingen plan. Gjennom budsjettvedtak økes tilskuddet med noen nye plasser, og det er bra, men det løser ikke utfordringen. Det gis ingen forutsigbarhet og mulighet for planlegging. Universitetene er overfylt fra før, og kvaliteten i undervisningen er truet. Dette gis det også klar beskjed om fra de ansvarlige ledere. Statsråden må se alvoret. Vi må få en plan. Regjeringen må ha en plan. Jeg har merket meg at statsråden stadig peker på det internasjonale perspektivet vi må ha innen høyere utdanning. Det er vi i Høyre enig i. Utfordringen er imidlertid at statsrådens ord og oppfordringer ikke følges opp med incentiver i budsjettet. Når statsråden oppfordrer flere til å søke studier i utlandet, også som en del av utfordringen med nok studieplasser, må hun samtidig høre på de klare signalene fra ANSA om at endringer i finansieringen vil gjøre det attraktivt for flere å reise ut. Opposisjonspartiene har gjennom en årrekke styrket disse postene i budsjettarbeidet. Som jeg sa innledningsvis, er det mulig for sektoren å trø vannet med det framlagte budsjett for 2011. Jeg ber statsråden innstendig om å sette de utfordringene jeg her har nevnt, på dagsordenen, slik at Stortinget kan si hvilken retning universitets- og høyskolesektoren skal ta når de skal gå videre. En slik forutsigbarhet vil gjøre det lettere å legge planer. Vi må sikre kvaliteten i høyere utdanning, sikre oppfølging av den enkelte student og sikre de neste generasjonene et kompetansegrunnlag som gjør at de kan tilføre oss den nødvendige kunnskap for å være i front i et nasjonalt og internasjonalt kunnskapssamfunn. Til slutt vil jeg bare knytte noen kommentarer til forslaget fra Trine Skei Grande og Venstre. Høyre har tidligere stemt imot slike forslag, men kommer i dag til å støtte det, rett og slett fordi vi har sett at av saker som har kommet til overflaten i det siste, er det høyst nødvendig å fokusere på dette og påpeke behovet for den akademiske frihet.