Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Dette er altså et forslag fra Fremskrittspartiet om å undersøke grunnlaget for valget av nye kampfly og be Riksrevisjonen foreta en særskilt undersøkelse av anskaffelsesprosessen. En del av de synspunktene som komiteens leder nå kom med, finner jeg ganske oppsiktsvekkende. Han trekker hele anskaffelsesprosessen i tvil, og valget av flytype trekker han også i tvil. Det er oppsiktsvekkende også fordi det er et enstemmig storting som i kveld kommer til å vedta at Norge skal kjøpe 52 nye kampfly av typen F-35, eller Joint Strike Fighter. Det har vært enstemmighet om dette gjennom nesten hele prosessen, som startet tidlig i det forrige tiåret, altså rundt 2001–2002. Det er, som det også kom fram tidligere i dag, den største enkeltsaken i den langtidsplanen som har vært til drøfting, og nye kampfly – det har vi hørt begrunnelsen for før i dag – er et av de mest sentrale strukturelementene i det framtidige forsvaret. Gjennom den justerte anskaffelsesplanen for JSF balanseres hensynet til å sikre en kontinuerlig nasjonal kampflyevne med utjevning av den budsjettmessige belastningen i anskaffelsesårene. Det var ingen uenighet om dette tidligere i dag. Det var altså en lang prosess forut for valget av nye kampfly, og det er vel også hovedgrunnen til at vi ikke går inn for at Riksrevisjonen skal foreta en forhåndsrevisjon. Først sto dette valget mellom Joint Strike Fighter og Eurofighter, så fikk man JAS Gripen og franske Rafale på banen, og i sluttinnspurten sto det mellom Joint Strike Fighter, som vi vet, og JAS Gripen. Det var viktig å sikre reell konkurranse. Det ble gjort et godt stykke arbeid for å få det til. Våren 2007 etablerte Forsvarsdepartementet et eget utredningsprosjekt for å utarbeide beslutningsgrunnlaget for valg av nytt kampfly. I evalueringsprosessen ble det også trukket på ekstern ekspertise. JSF pekte seg ut som det beste flyet for Norge, først og fremst på grunn av de egenskapene flyet har når det gjelder kapasitet til overvåking og tilstedeværelse i nordområdene, og over vårt øvrige territorium. Vi har jurisdiksjon over et havområde som er sju ganger større enn vårt landterritorium. Da er det viktig å være til stede og følge med på hva som foregår. Norge har sannsynligvis gjennomført en av de beste totalanalyser av kampflykjøpet som er foretatt. Prosessen er i tillegg, som jeg sa, overvåket og evaluert av ekstern og uavhengig analyseekspertise. Grunnen til at jeg bruker så vidt lang tid på dette, er vår hovedbegrunnelse for at vi ikke skal legge denne saken til Riksrevisjonen til forhåndsrevisjon. I langtidsplanen og i Prop. 73 S for 2011–2012 vises det til at kampflyanskaffelsen vil legge beslag på betydelige deler av det økonomiske handlingsrommet i statsbudsjettet i kommende år. Jeg har merket meg at regjeringen er opptatt av at den videre prosessen blir lagt opp på en slik måte at den ikke i utilbørlig grad låser det økonomiske handlingsrommet i statsbudsjettet i årene som kommer. For kampflyanskaffelsen vil være krevende. Regjeringen sier i langtidsplanen at den tar sikte på en tett og jevnlig involvering av Stortinget, og la meg understreke særskilt: Kontroll- og konstitusjonskomiteen forutsetter også i innstillingen at Stortinget holdes orientert om eventuelle endringer i prosjektet. Flertallet i komiteen er også opptatt av at den videre prosessen må være preget av mer åpenhet for å sikre en bred og tverrpolitisk forankring av den store investeringen. La meg også legge til det som også saksordføreren sa – at Riksrevisjonen ikke har praksis for å gjøre forhåndsrevisjoner, at det også er et argument imot Fremskrittspartiets forslag.