trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Da jeg presenterte proposisjonen om villaksen for nøyaktig fem måneder siden, uttalte jeg at villaksen ikke har noen uvenner – bare mer eller mindre gode venner. Innstillingen i denne saken viser helt klart at et samlet politisk miljø vil være med på et løft for villaksen, selv om det naturligvis er noe ulike meninger om valg og bruk av virkemidler. Jeg konstaterer derfor med glede at alle partiene i denne salen er gode venner av villaksen, og at det er bred oppslutning om en styrket politikk for vern av denne arten, som Norge har et særlig ansvar for. Det kan virke som et paradoks at villaksen – til tross for alle sine gode venner – likevel er truet, men jeg tror altså at mye av forklaringen er at det er krevende å forvalte denne arten. Villaksen er en vandrer som støter på trusler og hindringer både i vassdragene, i kystområdene og i havet. Summen av menneskelige aktiviteter blir rett og slett for mye for svært mange av laksebestandene våre. Vi har gjennom svært mange år gjort mye for å snu denne negative utviklingen, men vi må altså gjøre mer. Villaksen betyr mye for Norge. Den er en av våre viktigste naturverdier og har i århundrer også vært en viktig del av vår kulturtradisjon, vårt næringsgrunnlag og vår livskvalitet. Mange distrikter har også betydelige inntekter fra turisme og annen aktivitet knyttet til laksefisket. De mulighetene villaksen gir for sportsfiske, rekreasjon og naturopplevelse er viktig for svært mange mennesker i landene rundt Nord-Atlanteren. I tillegg er de ville laksebestandene en viktig genetisk ressurs for lakseopprettsnæringen. Jeg er svært fornøyd med komiteens forslag til vedtak om ferdigstilling av ordningen med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder. Hele tre fjerdedeler av den norske villaksressursen vil dermed få en særlig beskyttelse i vassdrag og fjordområder. Jeg setter også stor pris på den brede oppslutningen om andre tiltak for vern og utvikling av laksebestandene, bl.a. styrket bekjempelse av lakseparasitten Gyrodactylus salarisstyrkede tiltak mot lakselus og rømning av oppdrettslaksfortsatt kalking av laksevassdragenebevaring og istandsetting av laksens leveområderstrengere reguleringer i laksefisket Nå har vi lagt de viktigste utredningene bak oss. Tiden er inne for å styrke innsatsen, og som flere allerede har nevnt, er en del av dette en konsekvens av at Regjeringen i dag har foreslått å øke årets bevilgning til bekjempelse av gyro med 20 mill. kr. Det betyr altså at den samlede bevilgningen kommer opp i 51 mill. kr, og at dette vil sikre en vesentlig bedre framdrift i bekjempelsesarbeidet. I første rekke vil vi få det til i Vefsn-regionen og i Steinkjer. Til slutt har jeg lyst til å si at om tre uker blir det årlige møtet i den nordatlantiske organisasjonen for vern av villlaksen, NASCO, avholdt i USA. Den norske delegasjonen til møtet vil da orientere de øvrige villaksnasjonene om Norges forsterkede politikk for vern av villaksen. Jeg vet at de vil gjøre dette vel vitende om at Norge, som verdens viktigste villaksland, er i front i dette viktige arbeidet.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Jeg tror nok at når det gjelder den prosessen og dette arbeidet som har pågått i lang tid, også under den forrige Bondevik-regjeringen, er det ikke så veldig stor uro i oppdrettsnæringen i disse spørsmålene. Det har vært et nært samarbeid, og en har jobbet nært også i forståelse for nødvendigheten av å verne villaksen. Det er ca. 1 600 lokaliteter knyttet til oppdrett i Norge. Det forslaget vi i dag snakker om, berører 10 lokaliteter for oppdrett av laksefisk, slik at det har nokså begrensede konsekvenser. Det vi har sagt, er, selvfølgelig, at det som eksisterer av oppdrett allerede, kan fortsette, men da med noen strengere krav til tiltak mot rømning, lakselus, osv. Jeg kan berolige med at det er ingen stor grunn til uro.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Det er riktig at det er et permanent vern. Det er viktig fordi villaksen er en så sterkt truet art. Villaksen er en viktig ressurs for Norge ut fra både naturhensyn og genetiske hensyn, men også ut fra næringsinteresser. Vi setter i gang et overvåkingsprogram og en evaluering som skal gå over ti år. Overvåkingsprogrammet vil bli satt i gang i løpet av året, og da vil en selvfølgelig skaffe seg viktig kunnskap som vil ha betydning for videre vurderinger av eventuelle nye tiltak som må settes i gang.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Jeg har lagt merke til forslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Jeg ser positivt på det og vil ta det opp med fiskeriministeren.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Utgangspunktet for denne proposisjonen og for det arbeidet som vi har gjort nå i flere år, er selvfølgelig at det ikke skal øke risikoen for villaksen. Alle de endringene og de tiltakene som settes i verk, må ikke øke risikoen for villaksen, slik at den får økte belastninger. Så er det selvfølgelig slik at den virksomheten som ikke øker risikoen for villaksen, kan eksistere rundt om i de ulike fjordene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-15:
I stortingsmeldingen sier Regjeringen at de vil vurdere innføring av en avgift eller et forbud mot bruk av kobber i treimpregnering. I dag finnes det ikke fullgode alternativ til denne kobberbruken, noe som utstrakt forskning i både Norge og Europa tilsier, og som SFT har bekreftet. En avgift vil da kun medføre at man får økte produksjonskostnader, uten at man får noen særlig miljøeffekt, for man har ikke noe alternativ til kobberet. Energi- og miljøkomiteen sier i sin innstilling at man vil åpne for at Regjeringen vurderer andre virkemidler enn forbud og avgift. Hvilke virkemidler ser statsråden for seg som mulige i denne sammenheng?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-05-15:
Ordningen med vern av laksefjorder er permanent, slås det tydelig fast i proposisjonen, og det understrekes sågar fra bl.a. de rød-grønne partiene i merknadene i innstillingen. Burde man ikke ha startet i en helt annen ende, når man gir det signalet om å båndlegge svært store kystareal som mange har håp om kan gi fremtidig næringsvirksomhet, balansert, bærekraftig næringsvirksomhet, og tatt stilling til begrepet «permanent vern» den dagen man var i stand til å legge frem dokumentasjon på at oppdrettsvirksomhet er den største direkte trusselen mot villaksstammen? Man kunne da tatt stilling til om de fjordene som vernes nå, skal vernes permantent, av den gode grunn at ingen slik dokumentasjon legges frem i proposisjonen vi har til behandling.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Dette er en meget viktig sak for både miljø og næringsliv i store deler av landet vårt, spesielt for Distrikts-Norge. På den ene siden skal vi sikre vern og utvikling av laksebestandene og på den andre siden skal vi utvikle den viktige oppdrettsnæringen videre. Jeg synes både departementet og komiteen denne gangen har gjort en god og ryddig jobb med å se på alle sider av saken, og på mulighetene for å kombinere hensynet til naturen og hensynet til en viktig næring. Jeg mener at det er viktig å innrette seg slik at disse to interessene kan leve side om side. Med den store verdiskapingen oppdrettsnæringen gir, er denne næringen kommet for å bli, og diskusjonen går ikke lenger på dette. Jeg har et sterkt inntrykk av at også oppdretterne er gode lagspillere for å finne løsninger som gjør det enda tryggere å drive oppdrett uten å ødelegge villaksen. Dette er jo helt naturlig, for det vil ikke være liv laga for oppdrettsnæringen uten at villaksstammene er i god hevd. Villaksen utgjør en avgjørende viktig genetisk ressurs for oppdrettsnæringen. Dette tror jeg ikke det hersker noen tvil om, og dette var også saksordføreren og statsråden inne på i sine innlegg. Villaksens eksistens er viktig også i mange andre sammenhenger, ikke minst for verdiskaping og aktivitet i Bygde-Norge, som statsråden også var inne på. Jeg er mest av alt opptatt av hvordan vi kan gjøre tiltak for å hindre rømning fra oppdrettsanlegg. Dette er bekymringsfullt av flere grunner. Her er det viktig at myndighetene og næringen spiller på lag for å finne gode tekniske løsninger som forhindrer rømning. Her sitter næringen selv på kunnskap som må kunne benyttes for å oppnå optimale resultater. Her må det samarbeides, og her må man snarest se klare forbedringer. Skulle uhellet være ute, må næringen påta seg det avgjørende ansvaret de har for umiddelbar varsling. Teknologi for sporing av rømt laks må benyttes så langt dette er utviklet, og det må utvikles videre. Alle har vi et ansvar for å sikre villaksen og for å sikre en godt fungerende oppdrettsnæring. Dette ansvaret tar vi i dag, og dette må følges opp.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Regjeringa foreslår i dag ei rekkje gode tiltak for å styrkja innsatsen for å bevara villaksen, og det er viktig og riktig. I tillegg til nye nasjonale laksevassdrag og laksefjordar, vert det lagt opp til ein brei innsats som bl.a. omfattar forsterka tiltak mot rømming av oppdrettslaks, betre bevaring av laksen sine leveområde og strengare reguleringar i laksefisket. Det er eit faktum at den atlantiske villlaksen er nede på eit historisk lågt nivå, og at ei rekkje truslar skapar stor usikkerheit om framtida til laksebestanden. Denne utviklinga må vi snu, og dagens innstilling om nasjonale laksefjordar er eit viktig bidrag i så måte. Så vil eg seia litt om tilhøva i mitt eige fylke, Sogn og Fjordane. Primærstandpunktet mitt, og Arbeidarpartiet i Sogn og Fjordane sitt, har, som alle sikkert veit, heile tida vore at med tre store fjordområde som allereie er verna, hadde vi ikkje så veldig lyst til å verna den siste store fjorden vår, og vi følte vel at det var ei urimeleg belastning for eit fylke der oppdrettsnæringa er ein viktig del av næringsgrunnlaget for fleire distriktskommunar. I tillegg representerer eg det fylket som har størst nedgang i folketalet for tida, og det er absolutt behov for framtidsretta arbeidsplassar for å snu denne trenden. Men når eg no likevel står her i dag og står 100 pst. bak den gode innstillinga som har kome, er dette fordi ein har kome fram til ein veldig god balanse mellom føre var-prinsippet og verning og næringsinteressene. Når vi flyttar grensa i Førdefjorden til mellombels sone, slik ho har vore dei siste 18 åra, ja, då vil både det lokale næringslivet og verneinteressene leva vidare side om side, nett som før. Det har òg vore viktig for oss lokalt ikkje å leggja for sterke band på Engebøfjellet og utvinninga av rutil der. Her kan det også verta nye, framtidsretta arbeidsplassar. Eit av hovudargumenta på miljøsida når det gjeld Førdefjorden, har vore å bevara den gode og flotte lakseelva Nausta, som bl.a. Venstre gjekk i bresjen for å verna. Ein er sjølvsagt redd for at rømd oppdrettsfisk skal blanda seg med villaksen. Eg vil derfor trøsta alle her med at Nausta har ein oppgangshindrande foss, dvs. at oppdrettslaksen med si butte og runde form faktisk ikkje kjem opp i elva for å gyta, mens villaksen med si lange, smekre form fint greier å forsera fossen. Avslutningsvis vil eg takka heile komiteen for godt og konstruktivt samarbeid heilt til siste slutt. Eg meiner at alle – med ministeren i høgsetet – har grunn til å føla seg som ein glad laks i dag.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Norge er en pionernasjon i utviklingen av moderne akvakultur. Havbruk er blitt en av våre største næringer. I fjor nådde eksporten av norsk sjømat sitt rekordnivå. Eksportverdien løp opp i over 35 milliarder kr. Oppdrettsfisken utgjorde mer enn halvparten. Oppdrett er en av våre viktigste framtidsnæringer. Oppdrettsnæringens suksess er paradoksalt nok bakgrunnen for at vi i dag drøfter villaksens situasjon og opprettelsen av nye laksefjorder og laksevassdrag. For det står ikke til å nekte at forurensning og rømning fra oppdrettsanleggene er en trussel mot bestanden av villaks, og at det derfor er nødvendig å skjerme bestandene i viktige vassdrag mot innblanding av oppdrettsfisk. Jeg konstaterer at den godt balanserte løsningen som nå er funnet, legger begrensninger på oppdrettsnæringen, men ikke slik at det i vesentlig grad hindrer oppdrettsnæringens utviklingsmuligheter. Jeg nærer et visst håp om, og har tillit til, at Regjeringen og Stortinget er villig til å se noe annerledes på dagens permanente beslutninger i det øyeblikk oppdrettsnæringen er rømningsfri og avfallsstoffene fra oppdrettsanleggene er tatt vel vare på. Ny teknologi er nemlig under utvikling og under utprøving. Lykkes man med det, og næringen tar den nye teknologien i bruk, vil dagens restriksjoner måtte ses i et ganske annet lys. For oppdrettsnæringen er det nå viktig at det er konsistens i det forvaltningsregimet som det legges opp til, dvs. at det er samsvar mellom tiltakene i laksevassdrag og laksefjorder. Næringen frykter at det blir stilt strengere og mer absolutte krav til aktiviteten i fjordene, mens forvaltningen i vassdragene blir tøyelig og skjønnsmessig. Næringen er også opptatt av at Regjeringen sørger for at forvaltningen nå forholder seg til de vedtak Stortinget gjør, og ikke går lenger når det gjelder restriksjonsnivået, enn det Stortinget legger opp til. Det samme gjelder for de grensene som Stortinget har satt for de nasjonale laksefjordene. Oppdrettsnæringen har nå sett skriften på veggen. Betydelig arbeid og ressurser legges ned i å hindre rømning. Fortsatt rømmer altfor mye fisk fra oppdrettsanleggene. Men i dette mørket kan det være et lyspunkt når Direktoratet for naturforvaltning i en rapport fra 2006 sier at beregnet antall rømt oppdrettslaks i fangstene de tre siste årene har vært på sitt laveste nivå siden 1980-tallet.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Da Stortinget behandlet finnmarksloven, bad man Regjeringen om å utrede samers og andres rett til å fiske i Finnmark. Det utvalget er satt ned, og ledes av Carsten Smith. Fremskrittspartiet foreslår i denne innstillingen å avvikle krokgarnfiske, og de vil legge inn strenge restriksjoner på kilenotfiske. Fremskrittspartiet viser her en utålmodighet etter å gjøre endringer før utvalgets innstilling foreligger. Stortinget har bedt om denne utredningen, og da er det også naturlig at Stortinget ikke foretar større endringer før den innstillingen foreligger. Fremskrittspartiets utålmodighet i denne saken er for meg uforståelig. Når det gjelder rømning, må vi ha to tanker i hodet samtidig. Den ene er å hindre rømning, og den andre gjelder gjenfangsten av den allerede rømte laksen. Begge deler krever kunnskap og forskning. Det pågår mange spennende prosjekter innenfor begge områdene. Jeg vil her særlig vise til komiteinnstillingen, hvor det står: «Nødvendige FoU-midler bør stilles til rådighet for å utvikle spesialtilpassede fangstredskap for fanging av rømt oppdrettslaks.» Målet med dette er å verne villaksen. Det er ikke å hindre næringsutøvelse – tvert imot. Laks er ikke synonymt med vern og vanskelige hindringer. Nasjonale laksefjorder og laksevassdrag er ikke et nei til næringsaktivitet. Jeg gjentar: Målet er å verne villaksen, ikke å hindre næringsutøvelse. I komiteen sier man: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Høyre, vil understreke at hensynet til villaksen alltid skal veie tyngst i laksefjordene, men at ulike næringsaktiviteter som ikke er til hinder for villaksens utvikling, må kunne foregå i nasjonale laksefjorder.» Eksisterende oppdrettsnæring har utviklingsmuligheter i nasjonale laksefjorder. Flertallet i komiteen slår fast at allerede etablerte slakterier skal ha mulighet til å flytte innad i fjorden, og de skal ha mulighet for utvidet slaktevolum så lenge det medfører en redusert risiko for villaksen. Norsk laks er en viktig merkevare for Norge. Villaksen gir oss assosiasjoner til rene og rike naturopplevelser, og oppdrettslaksen genererer betydelige inntekter og arbeidsplasser. Regjeringspartiene viser at det er plass til begge i Norge.
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-05-15:
Regelverket for barnebidrag er eit utfordrande område, som skapar sterkt engasjement. Senterpartiet sitt inntrykk er at alle i denne sal, uavhengig av politisk farge, har vore opptekne av å samle seg om eit rettferdig regelverk som varetek både bidragsmottakar og bidragsytar, men fyrst og fremst det barnet som står i fokus. I alt vedkjem dette regelverket 400 000 born, mødrer og fedrar, og årleg blir om lag 3 milliardar kr overførte via dette regelverket. Ikkje minst på bakgrunn av dei tala er det viktig og gledeleg at dei ulike partia i så stor grad har greidd å samle seg om det regelverket og dei endringane vi her i dag handsamar. Erfaringane vi har med det regelverket som blei vedteke i 2001, har for det meste vore positive. Vi opplever noko auke i samværet, og sjølv om dette kanskje ikkje kan takast til inntekt for dei nye reglane, er det i alle fall eit teikn på at ting går i riktig retning. Det er lågare konfliktnivå, og det er ein tydeleg auke i private avtalar, frå 15 pst. til 40 pst. Det er vidare gledeleg at det er ein auka trend, om enn langsam, i retning av at det er vanlegare å bu hos far. Det er eit mål at vi skal nærme oss ein situasjon der foreldre i størst mogleg grad samarbeider om omsorga for felles born. Det er likevel trong for justeringar i regelverket for å rette opp skeivheiter som er dokumenterte i saka. Etter Senterpartiet sitt syn har vi gjort tilpassingar som går i retning av ein betre sosial profil og eit meir rettferdig regelverk: Samværsfrådraget for dei som har vanleg samvær og meir, blir auka ut frå at ein må anta at desse har auka buutgifter som følgje av samværet.Høvet til å søkje tilleggsbidrag der inntekta er over 675 000 kr, blir fjerna. Det er bra, for dette har ofte ramma urettferdig, særleg i dei tilfelle der bidragspliktig er i nytt forhold med nye born.Inndelinga i sjettedelar blir oppheva, slik at bidraga betre kan tilpassast endra økonomi.Begge partane kan søkje om gjensidig særbidrag til å halde konfirmasjon.Konfliktløysing i samband med refusjon av reisekostnader blir betra.Dei som vender seg til trygdekontoret for hjelp til privat avtale, skal få betre rettleiing. Det er etter Senterpartiet sitt syn viktig at resten av endringane i lov og forskrift skjer raskt, slik at dei som allereie har venta lenge på justeringane, slepp å vente unødvendig mykje lenger. Senterpartiet meiner dei endringane det no blir lagt opp til å gjennomføre, kjem i møte det som er målet med det nye lovverket, nemleg at borna sitt forsørgingsbehov skal delast mellom foreldra etter økonomisk evne og så rett og rimeleg som mogleg, at regelverket skal oppmuntre til omsorg frå begge foreldre, og at ein i størst mogleg grad skal leggje til rette for private avtalar om bidrag. For Senterpartiet er det i denne som i mange andre saker bornas beste som er det viktige. Vi håpar at vi med desse justeringane i lovverket vil gjere det betre for borna og foreldra som kjem innunder desse reglane.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg synes det er meget interessant at det er Fremskrittspartiet som nå tar opp støynivået som et problem i norsk fiskerinæring. For er det noen som i løpet av de siste årene faktisk har bidratt til å heve støynivået i den fiskeripolitiske debatten, er det nettopp Fremskrittspartiet. Jeg synes det er meget interessant at Fremskrittspartiet ved denne anledning demonstrerer en snuoperasjon uten sidestykke i fiskeripolitikken. For dersom man går tilbake og ser på hvilke standpunkter dette partiet hadde senest for to år siden, ser man at årsaken til uroen ikke er den omleggingen som nå finner sted, men den snuoperasjonen som fant sted i 2005 og i 2003, da man nær sagt med et pennestrøk innførte evigvarende kvoter i fiskerinæringen.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Ja, jeg synes det er fornuftig at Regjeringen har tatt seg tid til å ha en strukturpause, at Regjeringen har fått nedsatt et strukturutvalg, som har utredet strukturordningene i næringen, og at Stortinget igjen har fått anledning til å drøfte strukturpolitikken. Forholdet er jo at den avgåtte regjeringen faktisk endret vilkårene for strukturordningene over natta i 2005 for havfiskeflåtens vedkommende, uten at man i det hele tatt fant grunn til å konsultere Stortinget. Denne regjeringen har gjort det, og har brukt tid på det. Jeg synes det er viktig at politikken faktisk forankres i denne salen. Ellers synes jeg at det er bemerkelsesverdig at høyrepartiene i innstillingen skriver side opp og side ned om endringer i fiskeripolitikken som de faktisk bare kaller en justering.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Strukturmeldingen har kommet til ved en relativt lang og bred prosess, som representanten Sørfonn er meget vel kjent med. Under prosessen har det vært nødvendig å inngå kompromisser, det har vært nødvendig å foreta justeringer, inntil Regjeringen la fram sin melding. Det er med beklagelse jeg registrerer at det ikke har vært mulig for andre partier å slutte seg til den utstrakte hånd som Regjeringen gav ved framleggelsen av strukturmeldingen, som på vesentlige punkter skiller seg fra den innstillingen som Strukturutvalget la fram. Det hadde vært interessant å høre om den prinsipielle forskjellen som ligger i synet på tidsavgrensede og evigvarende kvoter, slik de framgår av innstillingen, også er gjenstand for diskusjon. Men det kan representanten Sørfonn ta opp i et senere innlegg.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg synes det er svært interessant å høre at representanten Korsberg er såpass pessimistisk på vegne av en næring som nå går så det griner, som det han nettopp gav uttrykk for. Vi har opplevd at Fremskrittspartiet etter hvert har endret syn på fiskeripolitikken. Det er i og for seg gledelig at partiet erkjenner behovet for reguleringer av fiskerinæringen – det har jo ikke alltid vært tilfellet – og at de nå støtter seg på tidligere fiskeriminister Ludvigsens politikk, fra forrige periode. Jeg synes det var interessant å høre at Fremskrittspartiet nå krever en konsekvensutredning av struktureringen for gruppen av fartøy med hjemmelslengde mellom 11 og 15 meter. Det høres gud hjelpe meg ut som om Fremskrittspartiet er som et hvilket som helst annet parti – Venstre, f.eks. – på dette området. Egentlig er jo dette å slå seg selv på munnen. Jeg må spørre representanten Korsberg: Kan han minnes at det forelå slike konsekvensutredninger i 2003 – for ikke å si i 2005, da ordningen med evigvarende kvoter ble innført?
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Representanten Gjerde er på forståelig vis opptatt av skillet mellom tidsavgrensede og evigvarende kvoter. Men forstår jeg det nå slik at representanten Gjerde egentlig ikke har noen prinsipiell holdning til dette spørsmålet? Er det slik å forstå at det faktisk og ganske utelukkende er den foreslåtte strukturperiodens lengde som Venstre i realiteten er imot? Og da blir neste spørsmål: I så fall, hva synes representanten Gjerde det etterlyste kompromiss egentlig burde inneholde?
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
I likhet med presidenten vil jeg advare mot at man fra denne talerstolen deler ut diagnoser fra psykiatrien rettet mot statsråder eller medrepresentanter. Det er slike innlegg som kunne friste også andre til å dele ut lignende diagnoser. Innstillingen viser etter min oppfatning en uoverstigelig uenighet om strukturpolitikken knyttet til spørsmålet om evigvarende og tidsavgrensede kvoter. Det har vi også fått bekreftet gjennom replikkordskiftene her i dag. Det er også en betydelig uenighet som viser at Ludvigsens strukturpolitikk ville ha sementert strukturen i fiskerinæringen for evig og alltid, alt etter utøvernes kapitalmakt. Det er en prinsipiell og ideologisk uenighet som eksisterer i denne salen som det ikke nytter å overse. Høyrepartiene forsøker nå å tilnærme seg fiskernæringen ved å si at det er de som har støtte. Det er Ludvigsens fiskeripolitikk som har støtte fra næringen. Da er mitt spørsmål: Hvor har de vært i løpet av de siste årene? Var de med i valgkampen i 2005? Eller er det bare slik at høyrepartiene hører det de vil høre, og ser det de vil se? Har de ikke registrert Fiskarlagets og Kystfiskarlagets reaksjoner på komiteinnstillingen? Har de ikke registrert at det har pågått en debatt? For å få til en debatt trengs det som kjent flere meninger. Nå erkjenner jeg glatt at det kan være vanskelig å orientere seg i denne debatten, for det er jo sånn som min gode stortingskollega Bendiks H. Arnesen gjerne sier, at der to fiskere møtes, er det minst tre meninger. Min komitekollega Aud Herbjørg Kvalvik sa at strukturmeldingen har avfødt en storm. Nå skal jeg ikke debattere styrken i vindkastene med henne, men det er viktig å vite hvor vinden kommer fra til enhver tid. Jeg har registrert at den mest høylytte kritikken kommer fra Fiskebåtredernes Forbund på den ene siden og grupperinger med tilhold nær partiet Rødt på den andre. Mellom disse ytterpunktene har debatten etter min oppfatning vært både variert og balansert. Og som jeg sa i mitt hovedinnlegg: Debatten har påvirket resultatet. Det kalles gjerne en demokratisk prosess.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg har merket meg at representanten Kielland Asmyhr tidligere i denne debatten hadde anfektelser med hensyn til Regjeringens næringspolitikk. Samtidig som han ikke er spesielt imponert over aktiviteten på dette området, beklager han seg over den aktiviteten som er. Nå trenger jeg neppe å opplyse denne sal om at jeg er sterkt uenig i Kielland Asmyhrs forelesning om en aktiv næringspolitikk. Vi har diametralt motsatt syn på akkurat det. Men det er interessant at et parti som som oftest praktiserer den ideologiske holdningsløshet, faktisk også er blitt opptatt av ideologi. Men når man ser på ideologi som et fremmedord, er det ikke så rart om man ikke oppdager de ideologiske skillene som eksisterer i denne saken. Det går et ideologisk skille i synet på tidsavgrensede versus evigvarende kvoter i denne salen. Det går et ideologisk skille mellom det som er en sementering av en eierstruktur, alt etter kapitalmakt, på den ene siden og en refordeling etter et visst antall år på den andre siden. Så mener jeg at jeg viste til innstillingen da jeg for litt siden påstod at det var en uoverstigelig uenighet i strukturpolitikken. I hvert fall går det fram av mine egne notater at det var det jeg gjorde. Om representanten Torbjørn Hansen synes at det ikke er et uoverstigelig skille mellom først og fremst Høyre og Fremskrittspartiet på den ene siden og regjeringspartiene på den andre siden, er det da utelukkende et praktisk skille som nå avspeiler seg i synet på tidsuavgrenset, evigvarende kvote?
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg anklager ikke Fremskrittspartiet for at de hører etter. Det burde Fremskrittspartiet gjøre i de fleste sammenhenger. Men når de hører etter i en slik grad at de hele tida inntar standpunkter som de tror er de framtredende i opinionen, kalles det gjerne opportunisme. I dette tilfellet tror jeg vi står overfor et tilfelle der Fremskrittspartiet faktisk har hørt feil.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg synes representanten Sandberg bør være veldig forsiktig med å komme inn på slutten av debatter. Hadde han vært til stede tidligere i debatten i dag, ville han ha oppdaget at det er påvist at Fremskrittspartiet har foretatt en snuoperasjon, fra det øyeblikk da Regjeringen framla sin strukturmelding, og til komiteen avgav sin innstilling i sakens anledning. Først anklaget Fremskrittspartiet Regjeringen for ikke å ha gått langt nok i struktureringen for gruppen under 15 meter. I dag advarer man mot at man gjør det.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-05:
Jeg ber egentlig om ordet for å rette opp en åpenbar misforståelse. Inntil nå har jeg ment og trodd at også Fremskrittspartiets pressemeldinger uttrykte en oppfatning. Det er åpenbart feil, og jeg beklager at jeg har tatt feil.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Før denne regjeringen tiltrådte, skulle det bli en helt annen næringspolitikk. Det skulle bli mer forutsigbarhet i næringspolitikken. Representanten Gullvåg hadde rett da han i sitt innlegg sa at fiskeripolitikken har skiftet retning etter regjeringsskiftet. Men i stedet for å få en forutsigbar politikk, har vi fått en uforutsigbar politikk, som er mer preget av politisk ideologi enn av realiteter – så også i denne saken. Flere av Regjeringens forslag har skapt betydelig støy i næringen og langs kysten. Er representanten Steinar Gullvåg villig til å ta noe selvkritikk for denne støyen som han, regjeringspartiene og Regjeringen har bidratt til i denne saken, eller går denne kritikken hus forbi?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Jeg kunne ikke unnlate å høre at representanten Steinar Gullvåg avla meg en visitt i sitt innlegg. Hvis jeg hørte riktig, oppfatter representanten Gullvåg Fremskrittspartiet som et parti som ser på «ideologi» som et fremmedord. Det synes jeg er forholdsvis oppsiktsvekkende. Jeg vet samtidig at Gullvåg er en representant som har fulgt godt med i den politiske debatten i dette landet i de senere år, og da synes jeg det er rart hvis han har den oppfatningen at Fremskrittspartiet er et parti som ikke har noen ideologi. Da er det rart at Fremskrittspartiets synspunkter skaper så sterke reaksjoner og en så sterk debatt, bl.a. som det de har gjort i dag – dersom vi ikke følger en ideologisk ledetråd. Det jeg stilte spørsmål ved i mitt innlegg med hensyn til ideologi, er hva som er Regjeringens aktive næringspolitikk. Det er ikke samsvar mellom hva regjeringspartiene tidligere har gått ut og sagt er en aktiv næringspolitikk, og hva de gjør i konkrete saker, også i denne saken. Det er derfor ikke Fremskrittspartiet som har snudd. Det er regjeringspartiene, og spesielt regjeringspartiet Arbeiderpartiet, som har gått vekk fra sine lovnader om å føre en aktiv næringspolitikk. Så har Fremskrittspartiet fått kritikk for at partiet lytter til næringer – og til denne næringen. Det må være et paradoks for Arbeiderpartiet at det nettopp er Fremskrittspartiet som lytter til folk ute i landet og i de forskjellige næringene. Antakeligvis er det der løsningen på den berømmelige FrP-koden ligger.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Dette skulle være snuoperasjonen i norsk fiskeripolitikk. Fiskeriressursene skulle tilbake til fellesskapet. Det skulle bli slutt på den såkalte privatiseringen av fiskekvoter. Oppgjøret ender i dag opp som en justering av strukturordninger, riktignok med noen grove brudd på prinsippene om vedtak med tilbakevirkende kraft, og Regjeringen utvider til og med noen av strukturkvoteordningene for mindre fartøy. Regjeringen har nå kranglet internt i nesten to år. Muligheten for en bred forankring i Stortinget forsvant. Dermed har vi to år med strukturstopp og kanskje bare to år med forutsigbarhet for dagens vedtak, ved at et ideologisk korstog endte i et solid mageplask og en meget frustrert fiskerinæring. Representanten Gullvåg sa at de tidsbegrensede kvotene går tilbake til fellesskapet. Det er jo feil. Kvotene går tilbake til de andre kvoteeierne i den samme gruppen. Dermed går ikke en fisk tilbake til fellesskapet, og kvotene blir verken mer eller mindre private enn hva de har vært hele tiden. Jeg vil spørre representanten Gullvåg om han mener at denne prosessen var verdt prisen med de kostnadene den har hatt for fiskerinæringen.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Jeg vil først si at den forrige regjeringens fiskeripolitikk hadde god forankring i Stortinget og i fiskerinæringen. Denne regjeringens fiskeripolitikk har forankring i et marginalt flertall i Stortinget, men ikke i fiskerinæringen. Når det gjelder tidsuavgrensede kvoter, som representanten Eldegard spør om, synes jeg det er en veldig underlig argumentasjon når det er slik at med en gang en kvote blir tidsbegrenset til 20 år eller til 25 år, er den plutselig en del av fellesskapets eie, mens hvis den er tidsuavgrenset, så er det en privatisert kvote. Realiteten er at alle fartøyskvotene som er i norsk fiskerinæring i dag, i utgangspunktet er tidsuavgrenset. De som nå blir tidsavgrenset, blir fordelt tilbake igjen til en gruppe bestående av andre kvoteeiere. Disse kvotene er altså aldri innom fellesskapet. Det å gjøre en stor ideologisk sak ut av dette i forhold til regjeringspartienes motvilje mot privatisering oppfatter jeg må være basert på en misforståelse.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Det er viktig med rekruttering til fiskeryrket, selv om det åpenbart er blitt ganske kapitalkrevende å starte opp fra grunnen av. Dette er Høyre opptatt av, og vi har i innstillingen understreket behovet for f.eks. å få på plass rekrutteringskvoter, som vi registrerer at regjeringspartiene så langt ikke har vært villig til å ta fatt i. Når det gjelder en ordning med samfiske, mener vi at det er fullt ut forenlig med en ny rekrutteringspolitikk, og ser ikke at det vil være et hinder for rekrutteringen til fiskeryrket.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Som jeg sa i mitt innlegg, har Høyre vært veldig opptatt av å sikre et bredt parlamentarisk grunnlag i denne saken, ikke fordi vi er spesielt enige med regjeringspartiene, men fordi vi ser det er viktig for fiskerinæringen. Høyre har derfor bl.a. sendt brev til fiskeriministeren hvor vi har tilbudt oss å forhandle for å komme fram til et parlamentarisk forlik, og vi har også hatt kontakt underveis i behandlingen for å se om det var grunnlag for slike forhandlinger. Jeg registrerer med betydelig skuffelse at det ikke på noe tidspunkt har vært tilløp til prosesser for å finne fram til et slikt parlamentarisk grunnlag. Det gjør at forutsigbarheten i det vi vedtar i dag, har en potensiell datostempling til 2009. Når det gjelder spørsmålet om privatisering av kvoter, tidsuavgrensethet og tidsbegrensethet, vil jeg si at det er ganske underlig at representanten Brekk mener at tidsuavgrensede kvoter er privatisering, mens tidsbegrensede kvoter til 25 år som går tilbake til de samme fiskerne, ikke er privatisering. Jeg har store problemer med å se den prinsipielle og ideologiske forskjellen på det. Vi har også tilbudt oss å diskutere ulike ordninger som har en tidsavgrenset virkning, for å komme fram til et forlik.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Fiskerinæringen har nå bak seg to år med strukturfrys. Vi behandler i dag rammevilkår som blir endret med tilbakevirkende kraft. Vi har opplevd innføring av en unødvendig belastende NOx -avgift, vi har en distriktskvoteordning som ikke virker, vi har en debatt om rigide leveringsbetingelser, vi har en fiskerinæring som diskrimineres i enda større grad gjennom nettolønnsordning til konkurrerende skipsfart, og i revidert har vi forslag hvor Regjeringen skal beslaglegge halvparten av den avgiften som fiskerinæringen på frivillig basis betaler inn til et forskningsfond, etter påtrykk fra Bondelaget. Strukturmeldingen vedtas i dag uten et bredt parlamentarisk grunnlag, til tross for at opposisjonen har strukket ut en hånd for å få til en politisk enighet rundt rammevilkårene for fiskerinæringen. Ser ikke statsråden at fiskerinæringen trenger forutsigbare rammevilkår? Og hvorfor har ikke regjeringspartiene noen som helst vilje til å oppnå en parlamentarisk enighet om rammevilkårene for fiskerinæringen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-05:
Jeg vil gjerne ha en liten merknad til Arbeiderpartiets fiskeripolitiske talsmann, som nettopp sa at det var en uoverstigelig uenighet om tidsavgrensning av fiskekvoter som var årsaken til at man ikke fikk et forlik om fiskeripolitikken. Jeg vil i den sammenheng vise til et brev fra Høyres stortingsgruppe datert den 8. februar i år, til daværende fiskeri- og kystminister Dag Terje Andersen, hvor vi skriver at vi ønsker et bredt forlik om en videre strukturering av fiskeflåten, og at vi vil finne en løsning som gir et bredt forlik nærmere fiskerinæringens interesser. Vi foreslår konkret at perioden for strukturering må være lengre enn 15 år, og vi foreslår et annet tidsrom for strukturerte kvoter. Det viser at Høyre har strakt ut en åpen hånd for å finne en løsning som ikke innebar at man skulle ha tidsuavgrensede kvoter. Det tror jeg faktisk at også Arbeiderpartiets fiskeripolitiske talsmann har fått med seg. Det blir fra flere her nå sagt at man ved å tidsavgrense kvotene hindrer privatisering av kvoter. Altså: Fiskeressursene tilhører fellesskapet, men kvotene er det private fiskebåteiere som disponerer. Selv om kvoter blir gitt med tilbakevirkende kraft, vil de fortsatt gå tilbake til de fiskerne som er i den gruppen, og som eier disse privat. La meg beskrive det på en enkel måte: La oss si at man har ti fartøy som struktureres til fem fartøy med to kvoter pr. fartøy. Etter 20 år går kvotene tilbake til gruppen og fordeles på de fem gjenværende fartøy, og er fortsatt i privat eie på de fem gjenværende fartøyene i den gruppen. Det betyr at man har nøyaktig den samme private eierskapsordningen i forhold til disse kvotene som vi har hatt hele tiden, og det er et viktig prinsipp for Høyre. Men jeg synes det er veldig underlig at man lager en debatt om at dette prinsippet nå er blitt endret, og at det er stor politisk uenighet om det, for det er faktisk ikke tilfellet i denne saken.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
Fiskerinæringa er ei svært viktig næring, som fortener både stabile og føreseielege forhold. For å få det til er det viktig med eit breitt forlik. Det burde ha vore eit breitt forlik. Innleiingsvis var òg saksordføraren tydeleg veldig innstilt på dette. Han gjekk ut offentleg på ulike måtar og inviterte til eit breitt forlik. Men etter kvart som saka skreid fram i komiteen, vart dette vanskelegare og vanskelegare. Frå Kristeleg Folkeparti si side har vi vore villige til å strekkja oss veldig langt for å få til eit kompromiss som kunne gje stabile og føreseielege forhold. Spørsmålet mitt vert: Kan saksordførar Gullvåg gje ei kort orientering om kva det eigentleg var som endra seg undervegs, sidan denne saka utvikla seg til at den einaste moglegheita til eit kompromiss, eller eit breitt forlik, var at alle, på alle punkt, slutta seg til det som kom frå Regjeringa?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
Her må det liggja føre ei misforståing, for Bondevik-regjeringa foreslo aldri strukturering for fartøy frå 11 til 15 meter. Det er rett at me innførte struktureringsordningar for havgåande fiskeflåte. Vår argumentasjon for det var det nokså brei semje om. Me treng strukturering både for å ta vare på ressursane og for å skaffa nødvendig inntening i fiskeria. Så sa me, og me seier det framleis, at strukturering er eit viktig og sikkert nyttig verkemiddel, men samstundes kan det vera greitt å få evaluert verknaden av strukturering før ein går vidare til andre flåtegrupper. Når det gjeld fartøy frå 11 til 15 meter, så ber ein om at driftsordningane vert vidareførde. Det er jo akkurat det same som Bondevik II gjekk inn for, men me har skjerpa det inn, slik at ein får vekk det som kan kallast misbruk av desse driftsordningane.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
Det er to ting å svara til dette. For det første: Det at ein har gått inn for tidsuavgrensa kvotar, betyr ikkje at det er ei privatisering av fiskeressursane. Kristeleg Folkepartis utgangspunkt er at fiskeressursane skal forvaltast av fellesskapet til fellesskapet sitt beste. Nyansane med omsyn til kor lenge desse kvotane skal vara, er ei heilt anna sak. Men når det er sagt, så sa eg i innlegget mitt – og det vedstår eg meg gjerne – at me gjorde fleire forsøk undervegs på å finna fram til kompromissløysingar som kunne gje andre resultat enn det me ser i dag. Når det som av representanten Gullvåg vart kalla «den utstrakte hånd», men som av oss andre vart oppfatta som ein knyttneve, var til stades, fann me ut at det ikkje var mogleg å få til eit kompromiss. Derfor står me no på det som Bondevik II gjekk inn for, og me synest det er det mest ryddige.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
Statsråden og Kristeleg Folkeparti er nok einige om iallfall to forhold, for det første at ressursfordelinga mellom fartøygruppene skal liggja fast, og for det andre at den viktige fiskerinæringa fortener langsiktigheit og føreseielege rammevilkår. Ein føresetnad for å få til det siste er eit breitt forlik i Stortinget. Ut frå det har eg lyst til å spørja statsråden om ho undervegs i prosessen har kviskra regjeringspartia sine medlemer på Stortinget nokre gode råd i øyra, nettopp for å bidra til eit breitt forlik i Stortinget – noko som det dessverre ikkje vart.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
Det har vore interessant å lytta til denne debatten i dag. Samtidig må eg seia at eg er verkeleg skuffa. Eg er skuffa over at me i Stortinget i dag ikkje er i stand til å gje den viktige fiskerinæringa meir stabile og føreseielege rammevilkår enn det som vil verta vedteke i dag. Når eg lyttar til posisjonspartia, fortonar det seg slik: Argumenta er svake, hev stemma! Ein brukar uttrykk som uoverstigeleg ueinighet, slik at ein ikkje fekk til eit kompromiss. Det er ikkje korrekt. Ein veit at det var vilje til, og at det vart gjort forsøk på, å finna kompromiss. Store ideologiske forskjellar, vert det sagt. Ja, kanskje det, men eg greier ikkje å få auga på dei. For meg verkar det meir som forsøk på å skapa nokre ideologiske forskjellar, men det fortonar seg som vifting med bitte små kakeflagg. Realiteten er at kompromisset mellom dei tre regjeringspartia er så skjørt at det ikkje var mogleg å flytta på så mykje som eit komma. Det synest eg er trist.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Det er litt trist at saksordføreren ikke har fått med seg de massive innspillene som gjelder strukturering for flåtegruppen 11–15 meter. Under omtrent hele høringen – i mange timer – ble vi advart mot den struktureringen som Regjeringen legger opp til. Det har tydeligvis gått representanten Gullvåg hus forbi. I etterkant har vi daglig fått mailer, brev og telefoner – henvendelser der det advares mot denne struktureringen, og der man ber om at den i det minste blir konsekvensutredet. Derfor fremmer vi et forslag om å få den konsekvensutredet. Som jeg sa i hovedinnlegget mitt: Vi snakker med folket, ikke til folket. Den struktureringen som ble foretatt i forrige periode, var næringen positiv til – for å få fjernet overkapasiteten og for å få lønnsomhet i hele flåteleddet, rett og slett.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Hvis det er som representanten Brekk sier – at man hadde hatt færre fartøy hvis den minste kystflåten hadde blitt strukturert i 2005 – vil jo det bety at det Regjeringen gjør i dag, er en strukturering for å få færre fartøy. Så her bør representanten Brekk kanskje tenke seg om. Da vi støttet Bondevik II-regjeringen i 2005, var det ut fra behovet for å få ned overkapasiteten. I realiteten var også en samlet næring enig om at man måtte gjøre noen grep for å få lønnsomhet – og for å minske den overkapasiteten som var den gangen. Dette var vi også positive til da Regjeringen la fram sin strukturmelding i vår. Men når vi får så mange innspill – så mange advarsler – som gjelder strukturering for fartøy under 15 meter, synes vi, som politikere i Fremskrittspartiet, at det er viktig å lytte til dem som kommer med den type argumentasjon. Vi tar hensyn til dem ved å be om mer tid før vi konkluderer, og ved å få dette spørsmålet konsekvensutredet.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Det vi er mest bekymret for, er de mange tusen arbeidsplassene som vil bli satt i fare, enten de er på sjøen eller på anleggene på land. Disse arbeidsplassene skal finansieres: Noen skal finansiere dem. Da vi behandlet struktursaken, fikk vi i høringen klare advarsler mot den politikken Regjeringen fører, både med hensyn til tilbakevirkende kraft og med hensyn til strukturlengde på de kvotene som kommer til å bli tildelt. For det er altså noen som skal finansiere dem. Og hvis det ikke er noen som finansierer det som skjer innenfor fiskerinæringen, har man i realiteten ikke en fiskerinæring. Da ville man tape hundrevis – kanskje tusenvis – av arbeidsplasser. Det er arbeidsplassene langs kysten som bekymrer oss først og fremst. Og når så sentrale aktører, som skal finansiere dette, kommer med så klare advarsler, synes vi det er all grunn til å lytte til akkurat dem.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Jeg skal starte med å lese fra SVs partiprogram: «SV vil jobbe for at regionale folkevalgte organer skal få økt innflytelse over utviklinga av fiskeriene.» Vider står det at SV mener at: «(…) fabrikktrålflåten skal utfases over en tiårsperiode og at ressursene overføres til kystflåten.» (…) Det står videre: «SV vil overføre ressurser fra den havgående til den kystnære flåten i første omgang ved at 75 prosent av kvitfisken skal fanges av kystflåten.» Videre står det: «SV går inn for rekrutteringskvoter til ungdom. Kjøp og salg av fiskekvoter fører til at fiskeriene blir mindre lønnsomme.» Det står også: «SV vil ha forbud mot salg av kvoter.» Da er mitt spørsmål, siden SV er i regjering: Hva er igjen av SVs fiskeripolitikk?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Jeg hadde den glede å lese i Senterpartiets partiprogram, og jeg vil referer litt av det som står der. «Senterpartiet er prinsipiell motstander av omsettelige kvoter og rettigheter i fiskeflåten. Strukturutviklingen både i kystflåten og i havfiskeflåten har nå gått så langt at det er en fare for viktige fiskerimiljøer langs hele kysten. Senterpartiet ønsker å stoppe denne utviklingen, og vil arbeide for å avvikle mulighetene for kjøp og salg av kvoter og rettigheter.» Det står også at Senterpartiet vil avvikle muligheten for salg av kvoter og rettigheter for å unngå ukontrollert nedbygging av fiskeflåten. Det er jo fristende å spørre hvor stort gjennomslag Senterpartiet har fått i forbindelse med strukturmeldingen. Mener Senterpartiet det samme nå som de mente da de vedtok sitt partiprogram?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-06-05:
Forskning vil være viktig for fiskerinæringen i framtiden. Bondevik I-regjeringen behandlet innføring av en FoU-avgift i 1998, og forslag om etablering av en slik ordning ble fremmet av Stoltenberg-regjeringen i 2000. Et samlet storting sluttet seg til forslaget fra regjeringen. Stortinget satte som vilkår at næringen selv skulle ha full dispensasjonsrett over disse midlene, og at disse midlene ikke skulle komme som erstatning for ordinære offentlige bevilgninger til forskning og utvikling. Stortinget la avgjørende vekt på at næringen selv ønsket å innføre en FoU-avgift, og at det var enighet med næringen om rammene for ordningen. Nå har dette blitt endret i revidert budsjett. Kan statsråden bare forsikre om at den endringen som er gjort i revidert, ikke bryter med de forutsetninger som Stortinget la for Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond?