Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-28:
Det er mulig at dette svaret er 1 eller 2 minutter lenger enn det reglementet tilsier, men jeg håper på velvillig behandling. Finansdepartementet har gjennomført høring av et utkast til nye lovregler om finansinstitusjoners navnebruk, som representanten er inne på. Det er imidlertid ikke riktig at utkastet vil tvinge banker til å skifte navn, slik representanten Hansen legger til grunn for sitt spørsmål. Lovreglene som har vært på høring, vil derimot forby banker og andre finansinstitusjoner å bruke andre navn enn det formelle foretaksnavnet i sin virksomhet. Sekundære forretningskjennetegn skal bare kunne brukes som tillegg til, og ikke i stedet for, foretaksnavnet. Videre kan slike kjennetegn ikke innholde ordene «bank» og «forsikring». Dette er en forbrukerpolitisk sak av stor betydning. Bank- og finanstjenester er viktige for folks hverdag, og det er nødvendig å foreta en opprydding på dette området, slik at vi unngår en tilsløring av markedsforholdene og forvirring av bank- og forsikringskundene. Når man som kunde kjøper en finansiell tjeneste, er det viktig å vite hvem som faktisk er kontraktsmotpart. Dette er forhold som har stor betydning for kundens økonomi. Opplysninger om hvor en har plassert sitt bankinnskudd, og hvilken institusjon som påtar seg å utbetale framtidige pensjonsytelser, er essensiell informasjon for en kunde. Dagens navnepraksis hos finansinstitusjoner bidrar til forvirring om hvilken finansinstitusjon en faktisk er kunde i. For innskuddskunder i bank er dette viktig i forhold til hvilken innskuddsdekning som gjelder for innskuddet. Villedende navnebruk kan tilsløre det. For eksempel vil en kunde som har plassert 4 mill. kr, med 2 mill. kr i den delen av DnB NOR Bank som markedsføres som Postbanken, og 2 mill. kr i den delen som markedsføres som DnB NOR Bank, kun ha innskuddsdekning i Bankenes sikringsfond for 2 mill. kr, fordi begge innskuddene er i én og samme bank. Dersom utenlandske finansinstitusjoner bruker merkenavn i Norge som gir inntrykk av at de er en norsk institusjon, vil dette også gi uklarhet med hensyn til hvilken sikringsordning som gjelder. Formålet med lovforslaget er å motvirke misforståelser og hindre at navn på finansinstitusjoner som ikke lenger eksisterer, brukes som merkenavn. Forvirringen på dette området er veldig stor, til tross for den oppmerksomhet som har vært rundt saken etter at jeg sendte dette lovforslaget på høring. Selv innsiktsfulle næringslivsjournalister har store problemer med å beskrive det som er situasjonen, korrekt. Det virker f.eks. som om mange tror at henholdsvis Postbanken og Fokus Bank er selvstendige banker. Realiteten er imidlertid at disse bankene opphørte å eksistere henholdsvis i 1999 og i 2007. Postbanken ble i l999 kjøpt opp av, og fusjonert inn i, DnB. All virksomhet i Fokus Bank ble i 2007 overdratt til Danske Bank. Det eksisterer derfor ikke lenger noe i det norske bankvesen som heter Postbanken eller Fokus Bank. Høringen av departementets utkast til påbud om å bruke foretaksnavnet har vist at det er bred enighet om at nåværende merkevarebruk i mange tilfeller er uheldig, men en del høringsinstanser ønsker i stedet for et generelt forbud nye regler som legger til rette for at Kredittilsynet skal kontrollere og godkjenne den enkelte finansinstitusjons egne retningslinjer for navnebruk. Forbrukerrådet og Forbrukerombudet, som skal ivareta kundeinteressene, slutter seg imidlertid fullt ut til utkastet til nye lovregler. Forbrukerrådet viser til at det er en økende tendens til at finansinstitusjoner bruker særskilte merkenavn for deler av sin virksomhet. Jeg mener at det er behov for klare regler for å unngå at kundene villedes om hvilken finansinstitusjon de faktisk forholder seg til. Jeg vurderer nå høringsinnspillene, men ser ingen grunn til å skrinlegge en innstramming av finansinstitusjonenes navnebruk, basert på et klart regelverk. Til sist vil jeg påpeke at jeg med noe undring leste at representanten Hansen i Bergens Tidende 20. mai sammenliknet navnebruken i finansinstitusjoner med ølmerker. Det er nok i dag lettere å skaffe seg oversikt over utvalget i nærbutikken enn i bankmarkedet. Videre vil jeg understreke at forholdene til sikringsordningene og adgangen til å bruke personopplysninger er av særlig viktighet i vår vurdering og stiller finansnæringen i en annen situasjon enn nytelsesmiddelbransjen, eller ølbransjen.