Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-06-14:
Jeg skal gi saksordføreren rett i én ting, i alle fall, og det er at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er opptatt av jernbaneforbindelsen mellom Oslo og Stockholm. Derfor ønsket vi også å få se nærmere både på det opplegget som er presentert av Oslo–Stockholm 2.55, og på andre initiativer. Men Venstre sørget jo effektivt for at forslaget vi hadde om å få en utredning av det, og gå dypere inn i det, ble nedstemt. Så står vi her igjen. Nok en gang diskuterer vi den såkalte jernbanereformen. Jeg vil si, som saksordføreren også sa: Opposisjonen har ikke vært kritiske bare til deler av jernbanereformen, vi er motstandere av den såkalte jernbanereformen. Jeg sier «såkalte», for begrepet «reform» i det norske språket rommer jo en forståelse av at vi gjør noe for å gjøre noe bedre. Det er høyst usikkert om jernbanereformen medfører noe bedre jernbanetilbud i Norge, men er det noe som er helt sikkert, er det at den medfører en rekke nye selskaper, enheter og foretak til å administrere jernbanen vår. En annen ting som er helt sikkert, er at det går utover lønns-, arbeids- og pensjonsforholdene til de ansatte i jernbanen. Vi får nå et jernbaneopplegg der rutetilbudet fastsettes av myndighetene – og det skulle bare mangle – billettsystemet fastsettes av myndighetene, og hvilket materiell de ulike selskapene som vinner anbud, skal bruke, er også fastlagt. Da er dette ganske enkelt: Det de vinnende selskapene, som vinner anbud på bekostning av NSB, har å konkurrere om, er lønns-, arbeids- og pensjonsforhold for de ansatte – så enkelt og så vanskelig er dette. Så langt i diskusjonen om den såkalte jernbanereformen har vi fått forsikring om at det kun er trafikken som skal legges ut på anbud. Infrastrukturen skal staten ha ansvaret for. Men nå ser vi at det er Bane NOR og infrastrukturen som står for hugg – nå er det driften av infrastruktur. Staten skal selvsagt eie skinnegangen, det skulle bare mangle – det er vel ingen som er så gale at de ville foreslått noe annet, det tror jeg ikke engang denne regjeringen ville foreslått. Men driften av infrastrukturen er det vi snakker om, nå skal den også konkurranseutsettes. Østfoldbanen er det man i første omgang legger opp til som et prøveprosjekt – og hvem går det ut over? Jo, det er selvsagt de ansatte i Bane NOR, som nå er svært skeptiske til det som er i ferd med å skje, hvis styret i Bane NOR går videre med forsøksordningen for Østfoldbanen. Så vidt jeg skjønner, skal det avgjøres i september. Det ble tidligere sagt at jernbanereformen ikke skulle gå ut over de ansattes lønns- og arbeidsvilkår. Jeg har stått ute på Løvebakken sammen med kollegaer fra transportkomiteen i forrige periode. Abid Raja, f.eks., hvor er han nå? Det er tyst. Han lovte de ansatte på jernbanen at det ikke skulle gå ut over deres arbeidsforhold. Andre fra regjeringspartiene og de som har stått bak den såkalte jernbanereformen, har sagt det samme. Det skulle altså ikke gå ut over de ansatte. Nå ser vi at det er akkurat det som skjer. Den såkalte Trafikkpakke 1 Sør – jernbanetrafikken på Sørlands-, Arendals- og Jærbanen – er først ute. Den har regjeringen allerede utlyst, og søknadsfristen for tilbydere har gått ut. Jeg skjønner at det er mer komplisert enn forventet, og at det drøyer noe før regjeringen bestemmer seg for hvem som skal vinne anbudet. Der er regelverket slik at kjørende personell, altså konduktører, lokførere o.l., får såkalt virksomhetsoverdragelse dersom et nytt selskap vinner, dvs. at de ansatte begynner å jobbe i det nye selskapet. Men det gjelder ikke for de ansatte innen renhold og vedlikehold – de er ikke sikret virksomhetsoverdragelse, slik kjørende personell er. Det må vi virkelig få en oppklaring av i dag fra samferdselsministeren og regjeringspartienes og flertallets representanter: Hvorfor kan en ikke også sørge for rettighetene og arbeidsforholdene til dem som jobber innenfor renhold og vedlikehold? Til slutt vil jeg ta opp forslag nr. 1, 2 og 3 i sak 10 og forslag nr. 1 i sak 11.