trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Denne saken er krevende, og Arbeiderpartiet er glad for at vi løftet den i Stortinget. Det har vært et sterkt engasjement fra lokalbefolkningen i Røldal, naturorganisasjoner, Hydro og Lyse, men ikke minst fra ordførerne i Suldal og Ullensvang. Vi vet at de ønsket en fornyet konsesjon, og at de ikke er fornøyd med resultatet. Jeg kan forsikre om at Arbeiderpartiet har jobbet knallhardt innenfor det som er mulig for Stortinget. For oss har det vært veldig viktig å sikre flertall med føringer som kommer lokalbefolkningen og industrien til gode. Vi kan heller ikke se at vi ville klart å få et bedre resultat med et annet flertall i denne saken. Statsråden har bekreftet at revisjonssaken vil bli åpnet så snart søknaden fra Lyse Kraft er behandlet. Det er nå flertall for at denne vilkårsrevisjonen skal prioriteres. Det er i dag over 40 revisjonssaker i kø for behandling. Vi mener omfanget av naturinngrep og tidsaspektet forsvarer at Røldal-Suldal får prioritet. Lovendringen fra 2008 gir private mulighet til å inngå samarbeid med offentlig eid selskap, slik at konsesjonen blir tidsubegrenset. Hydro har benyttet seg av denne muligheten. Det er derfor ikke grunnlag for å behandle Røldal-Suldal som en fornyet konsesjon, men om det foreligger helt spesielle hensyn, kan det åpnes for næringsfond, slik Ullensvang og Suldal ønsker. Flertallet har vist til denne muligheten og omtalt næringsfond i vedtaket, og har bedt statsråden sørge for at dette blir grundig vurdert. Vi opplever at kommunenes argumenter er gode i denne saken. Vi har også innstendig oppfordret Lyse om, på eget initiativ, å komme Ullensvang og Suldal i møte om dette næringsfondet. Anlegget har medført store naturinngrep, med tørrlagt foss, neddemming av 18 støler i Valldal og reguleringsmagasin tett på bebyggelsen, med de ulemper det medfører. Tilkomsten til fjellet er også sterkt framhevet av lokalbefolkningen og ordføreren i Ullensvang. Det er store verdier som nå overføres til det nye selskapet. Det har vært litt overraskende å se at det var lite oppmerksomhet rundt dette da loven ble vedtatt i 2008. Det var en viktig lovendring som sikret offentlig eierskap til vannkraften. Tilgang på fornybar kraft er helt avgjørende for vår konkurransekraft og overgangen til mindre klimautslipp. Hydro har nå sikret seg kraft til både Karmøy og Husnes. Men skal vi lykkes med å få mer fornybar kraft, må også de som bærer kostnadene med ulempene ved kraftanleggene, bli kompensert. Vi har sett hvilken motstand vindkraft har skapt på land. Derfor forventer vi at kraftbransjen bidrar til gode omforente løsninger som lokalbefolkningen i Røldal ser seg tjent med, men som også bidrar til å utvikle flere framtidsrettede industriarbeidsplasser med lavt klimaavtrykk.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Takk til statsråden for innlegget. Det er veldig mange fra Røldal som sitter og lytter til oss nå, og veldig mange av spørsmålene har handlet om nettopp en bekreftelse av at revisjonen blir åpnet, men også om hva en slik vilkårsrevisjon innebærer. Kan statsråden gjengi det som gjelder miljøelementer? For slik jeg har oppfattet det, er det veldig mange i lokalbefolkningen som viser til de erfaringene de har hatt i dialog med Hydro så langt. – Det ville jeg sette pris på.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Det andre spørsmålet – som også statsråden var inne på i sitt innlegg, men som det er greit å få en ytterligere presisering av, og som har vært viktig i dette flertallsvedtaket – går ut på om statsråden vil sørge for en grundig faglig vurdering av nettopp prinsippet om spesielle hensyn. Vi opplever at iallfall de to vertskommunene har argumentert veldig sterkt for at omfanget av inngrepet og det at det har tatt så lang tid – 60 år, osv. – skulle tilsi det, uten at vi skal dra slutningen her. Kan statsråden forsikre Stortinget om at en vil gå grundig inn og sørge for at det blir en god faglig vurdering?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
Flott!
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2021-02-18:
I sommer – det var en vakker dag – var jeg sammen med ganske mange stortingsrepresentanter fra Hordaland, og en fra utenom Hordaland. Vi var til stede i Røldal og fikk se hvordan de opplever dette, og vi fikk veldig god innsikt i hva som har skjedd gjennom de seksti årene. Men derfor har Arbeiderpartiet også vært med på å fremme forslaget, og vi har gått grundig inn i saken. Når vi går tilbake til 2008, som flere har vært inne på, har det faktisk overrasket meg – og flere andre – at man i så liten grad drøftet den utfordringen som det var at private kunne inngå eierskap sammen med offentlige, inntil en tredjedel. Og den eneste av dem som er her i dag som var til stede da det ble vedtatt, er representanten Lundteigen. Arbeiderpartiet har vært opptatt av å finne den beste løsningen for framtiden i Røldal, og vi opplever, noe vi også fikk bekreftet gjennom utspørringen her, at vilkårsrevisjonen skal prioriteres, og at statsråden vil gå grundig inn i å vurdere det med spesielle hensyn. Så har vi i tillegg, i dialogen som vi har hatt med Lyse, vært veldig tydelige på at vi mener at de – på eget initiativ – burde komme de to vertskommunene i møte med å fylle på det næringsfondet som allerede er der, for de har jo faktisk hatt et lite næringsfond helt fra starten av Hydros anlegg. Arbeiderpartiet er iallfall veldig tilfreds med at vi har klart å få så tydelige signaler og funnet en så god løsning. Og jeg gjentar: Jeg vet at det var større forventninger lokalt, fra både ordfører og de lokale, og jeg har hatt veldig mange utvekslinger på e-post for å prøve å forklare hvordan ting henger sammen, og jeg forstår at det for lokalbefolkningen kan være litt komplisert med alle de ulike begrepene. Men jeg håper at de nå framover ser at dette vil gå igjennom. Når det har gått igjennom, vil det åpnes for en vilkårsrevisjon, og da vil miljøhensyn få fokus, men også det med næringsfond vil være en del av debatten. Men utenom det kan Lyse også gjøre noe på eget initiativ.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er en litt tom sal her i dag, men det går jo an å trøste seg med at mange kanskje følger med på nett-tv. Samtidig tror jeg kanskje vi konkurrerer med en pressekonferanse også, så jeg vet ikke. Men vi kan ha debatt, i hvert fall, og det er bra. Saken vi i dag behandler, er godt opplyst, kan man si. Ikke mindre enn tre representantforslag om samme tema ble grundig behandlet så sent som i fjor, og ingen av forslagene fikk da flertall i Stortinget. I slutten av mars i fjor orienterte jeg eierne av den planlagte kabelen NorthConnect om at det ikke foreligger tilstrekkelig grunnlag etter energiloven for å fatte vedtak i konsesjonssaken. Grunnen til dette er at det norske og nordiske kraftsystemet gjennomgår store endringer, og disse endringene skjer raskt. Det bygges nå ut mye uregulerbar vindkraft i Norge, Norden og Europa, mens regulerbar fossilkraftproduksjon og kjernekraft fases ut. Før jul ble den nye kabelen til Tyskland, NordLink, satt i drift, og senere i år skal kabelen til Storbritannia idriftsettes. Disse endringene vil samlet sett gi store virkninger på det norske kraftsystemet, samtidig som det også skjer andre endringer i det norske kraftsystemet og i systemene som vi er knyttet til. I denne situasjonen er det vanskelig å vurdere om fordelene ved enda en kabel til utlandet, altså NorthConnect, vil oppveie ulempene. For det er først når det er høstet erfaringer fra virkningene på kraftsystemet av de nye forbindelsene til Tyskland og Storbritannia, at det vil foreligge et grunnlag for å fatte et vedtak i den konsesjonssaken. I Norge har vi handlet kraft med nabolandene våre i mange tiår, og vi er en del av et tett integrert nordisk kraftsystem. Dette har vært til stor nytte for både norske produsenter og strømforbrukere. Kablene har bidratt til økte inntekter til både kraftprodusenter, kommuner og stat, og de har lagt til rette for import av kraft i perioder med lite tilsig i det norske vannkraftsystemet. I den kalde perioden som vi er inne i akkurat nå, erfarer vi at kraftprisene holdes lavere enn de ellers ville vært, som følge av import av strøm fra kontinentet. Jeg er opptatt av fastlandsindustrien og dens vilkår. Vi må ta kraften i bruk i større omfang samtidig som vi sikrer at grunnlaget for investeringer i kraftforsyningen ikke blir svekket. Norsk kraftproduksjon er i all hovedsak eid av norske kommuner, fylkeskommuner og staten. Med andre ord: Krafthandel gir også penger i kassa til Kommune-Norge, og særlig distriktene. En god balanse mellom ny kraftproduksjon i Norge og nye overføringsforbindelser til utlandet gir oss et kraftsystem som på en god måte legger til rette for verdiskaping og sysselsetting i hele landet – og lavere strømpriser enn i de fleste andre land.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Norge deltar i EUs arbeid for å skape et mer velfungerende energimarked fordi det tjener oss. Men alle konsesjoner til produksjonsanlegg, strømnett eller utenlandskabler gis av norske energimyndigheter. ACER påvirker ikke det. Vi er suverene der, og det mener jeg også vi har fått opplyst alle de utallige gangene vi har hatt denne debatten. Det er heller ikke slik at målet er at Norge skal få høyere kraftpriser, men målet med arbeidet som skjer i EU, er at alle skal få rimeligere kraftpriser. Det er et gode for strømforbrukerne i EU, og jeg forstår at de har det målet. Men det er ikke slik at vi har den linjen i norsk politikk at vi skal søke å få de samme strømprisene som andre land i Europa har, som jevnt over er høyere enn hos oss. Tvert om kommer det aldri til å være samfunnsøkonomisk lønnsomt å bygge kabler som vil gi en slik effekt. Så det frykter jeg ikke.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er et godt mål at EU forsøker å få et velfungerende kraftmarked, som egentlig ligner på det vi har i Norden. Det er det som er dette arbeidet i EU. De forsøker å få det systemet som vi har i Norden, som vi har hatt i mange år. Det er et godt system som har tjent Norge godt, og de andre nordiske landene. At de har det som mål, synes jeg ikke er noe overraskende, men det er ikke noe likhetstegn mellom det og at det skal føre til høyere strømpriser i Norge. Det er der jeg mener denne debatten sporer av. Det lages en kobling som jeg mener det ikke er grunnlag for å hevde at eksisterer – ref. også det jeg svarte i stad, at det vil aldri være samfunnsøkonomisk lønnsomt for Norge å bygge kabler som vil føre til at vi får en likere strømpris med Europa, hvis den er høyere enn den vi har i Norge.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Jeg kan for det første ikke gå god for den beskrivelsen som representanten Moxnes her gir av hva som er Arbeiderpartiets syn, men jeg antar at det kan Arbeiderpartiet svare helt fint på selv, og det mener jeg også Arbeiderpartiet har gjort mange ganger i denne salen i mange runder tidligere når vi har hatt denne debatten. Jeg har også sagt mange ganger tidligere – og dette mistenker jeg at representanten Moxnes vet – at den søknaden er stilt i bero. Det er ikke vanlig at lovendringer får tilbakevirkende kraft. Jeg har derfor sagt at det er naturlig dersom-når-om-at-hvis man tar opp den konsesjonsbehandlingen igjen, at den får behandling etter den gamle energiloven. Men dersom NorthConnect skal få konsesjon med dagens eiere, kan det gis for en begrenset tid. Det er uansett noe som må avgjøres i konsesjonsbehandlingen, og det er ingen planer om å gjenoppta den nå. Slik sett synes jeg kanskje at den betegnelsen som ble brukt fra en annen representant her tidligere i dag, om at dette er litt å se spøkelser på høylys dag, er ganske treffende.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Nå mener jeg at vi er ganske langt inne i hypotetiske problemstillinger som jeg synes det er noe vanskelig å ta stilling til, gitt at denne konsesjonssøknaden er stilt i bero. Men jeg er jo enig i at det som eventuelt påvirker strømprisene eller kraftsystemet i Norge, er kablene, ikke hvem som eier dem.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er riktig som representanten viser til, at NVE anslo at strømprisen ville gå noe opp dersom man skulle bygge NorthConnect, men den ville fortsatt vært på et lavere nivå fordi fremskrivningen viser at strømprisene skal være lavere over tid. De ville ikke vært like lave som de ellers ville vært, men de ville fortsatt vært lavere. Resten av representantens spørsmål synes jeg det er noe vanskelig å svare på, også fordi dette er et veldig innfløkt og komplisert system. Kraftflyten mellom de nordiske landene og til kontinentet vil variere over tid, og det er ganske vanskelig å kunne komme med noen konkrete anslag om akkurat hvordan noe vil se ut. Derfor mener jeg at det ville være umulig å kunne gi nå. Man måtte gjort nye analyser når man eventuelt skulle bygge ut NorthConnect, for å kunne vite hvordan det vil påvirke, gitt hvordan kraftsystemet da ser ut. Dette er jo i hyppig endring. Men jeg synes det er interessant at i den tiden nå hvor det har vært veldig høye strømpriser, har den største delen av vår eksport gått til Sverige, mens vi har importert fra Tyskland.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er søkt om at vilkårene om tidsbegrensning og hjemfall i konsesjonene for Røldal-Suldal kraftanlegg blir omgjort. Søknaden bygger på at anleggene overtas av et nytt offentlig selskap, hvor det kommunalt eide Lyse eier 74 pst. Olje- og energidepartementet har nå denne saken til behandling. La meg først få presisere at endringer i eierskap av kraftselskapet og revisjon av konsesjonsvilkår er to ulike saker. Mitt departement behandler nå søknaden knyttet til endringer i eierskapet. Det følger av vassdragslovgivningen at dersom det foreligger et offentlig eierskap, skal søknaden om omgjøring innvilges. Denne bestemmelsen kom inn i loven i 2008 som en del av konsolideringsmodellen. Ved en fornyelse av konsesjonen vil det nye kraftselskapet innenfor prinsippet om offentlig eierskap gis langsiktig tilgang på kraft. Dette vil styrke verdiskaping og sikre industriarbeidsplasser i området. At dette har en stor verdi, var også noe en enstemmig energi- og miljøkomité sluttet seg til i mai 2016, da regjeringen la frem den såkalte ANS/DA-modellen. Da uttalte komiteen at den ser det som viktig «at lovendringen bidrar til å gi kraftforedlende industri stabil tilgang til kraft på kommersielle vilkår og innenfor rammene av offentlig eierskap og kontroll med kraftressursene». Uten denne modellen ville dette altså ikke vært mulig. Flere har vist til at anleggene som ble bygd på 1960-tallet, utgjør store inngrep i naturen, noe som har medført varige endringer. Det er det ingen tvil om, og lokalsamfunnet har også betalt en pris for det. Dette er jo dessverre naturlige og uunngåelige konsekvenser av vannkraftutbygging. Miljøvilkår vil være tema i den kommende saken om revisjon av vilkårene i konsesjonen. Her er NVE ansvarlig myndighet, og revisjonssaken skal gjennomføres på en grundig og forsvarlig måte. Det er tatt opp spørsmål om økonomiske vilkår, og dette vil vurderes i revisjonssaken. Noen har hevdet at revisjonen ikke kan skje før om 30 år. Det må bero på en misforståelse. Revisjonen vil påbegynnes umiddelbart etter at omgjøringssaken er behandlet. Her vil jeg også nevne at departementet i tildelingsbrevene de siste årene har bedt NVE om å prioritere arbeidet med revisjon av eldre reguleringskonsesjoner. Hovedformålet med en revisjon er miljøforbedringer, men i prinsippet kan alle vilkårene for en konsesjon endres. Dette gjelder også økonomiske vilkår som næringsfond, selv om praksis for dette er restriktiv. Det vil uansett ikke være riktig å forskuttere en slik vurdering nå, allerede før departementet har behandlet eierskapssaken, og før en vilkårsrevisjon i det hele tatt er påbegynt.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Som jeg sa i mitt innlegg, vil det bli satt vilkår om revisjon når vi behandler denne saken, og det vil åpnes revisjonssak når saken er ferdigbehandlet i departementet. Da er det selvfølgelig først og fremst miljøforbedringer man ser på. Hydro har også pekt på noen ting. De har vært i dialog med kommunene, og jeg mener det er positivt. Man skal sørge for en god likebehandling i disse sakene. Jeg har veldig tiltro til at NVE vil gjøre en god jobb med det, også i dialog med de berørte kommunene og grunneierne, for jeg har veldig stor forståelse for at det er ønskelig å se på hva man kan få til. Det er også hele poenget med en revisjon av en så gammel sak, fordi dette ble bygd ut på en tid da det nærmest ikke var krav i det hele tatt. Det klare formålet er jo å få til miljøforbedringer, til beste for oss og dem som bor i området.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det kan jeg selvfølgelig svare et kort og konsist ja på at jeg vil gjøre.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er litt vanskelig å svare på akkurat hvor lang tid det vil ta å gjennomføre selve revisjonen. Det handler om at man nettopp skal kunne ha den faglig gode vurderingen og gjøre den jobben på en god måte, så det er litt vanskelig for meg å svare på. Men som jeg sa i innlegget mitt i stad, vil det bli satt vilkår i denne omgjøringssaken om adgang til revisjon. Jeg legger opp til at NVE vil åpne den revisjonen umiddelbart etter at den omgjøringssaken er ferdig behandlet i departementet.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Først vil jeg kraftig tilbakevise at jeg har kommet med noen karakteristikker av et lokalsamfunn. Det har jeg på ingen måte gjort. Jeg har redegjort for komiteen i brev for hvordan inntektene fra disse kraftanleggene fordeler seg i de ulike kommunene. Jeg registrerer at kommunene har vært uenige i måten jeg har presentert de tallene på. Jeg mener fortsatt at de er riktige. Jeg mener ikke det er rimelig at man f.eks. skal holde unna naturressursskatt fordi det utjevnes gjennom inntektssystemet til kommunene, at man ikke skal regne med eiendomsskatt fordi den ikke betegnes som en energiskatt, eller at man ikke skal regne inn konsesjonskraft fordi den ytelsen innebærer en kompensasjon. Jeg mener man må se på det, men det er riktig at det ikke er nettotall. Det har jeg også skrevet til komiteen at jeg kunne opplyst om, men jeg mener vi må se helheten. Det kan ikke være noen tvil om at kraftkommuner i Norge generelt kommer bedre ut av det enn mange kommuner som ikke er kraftkommuner, noe som er helt naturlig, gitt at de faktisk avstår naturområder for vårt felles gode gjennom å produsere kraft.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Det er riktig at det er en åpning for også å se på økonomiske forhold i en revisjonssak, men dette er ikke en revisjonssak jeg har til behandling i departementet nå, dette er en omgjøringssak knyttet til eierskap. Der er det ikke adgang til å sette sånne typer vilkår. Jeg syns det er fascinerende å se et parti snu så ryggen til det ens eget parti er arkitektene bak. Jeg må tilstrebe likebehandling når jeg behandler disse sakene. Jeg må da støtte meg til og se på hva man har gjort, og hva loven sier om hvordan man skal behandle disse sakene. Retningslinjene for revisjon, som peker på at det er svært restriktiv praksis på å pålegge næringsfond eller andre økonomiske vilkår i revisjonssaker, kommer fra Ola Borten Moe, da han var statsråd. Han skrev de retningslinjene for revisjon. Det andre er at det var Terje Riis-Johansen som la frem endringene i 2008 som sier at det ikke ble forutsatt at det skulle gis noen kompensasjon i slike saker, og derfor skjedde heller ikke det i Elkem-sakene. Det er fascinerende å snu ryggen så til det.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Jeg føler litt behov for å rydde litt i denne debatten, for jeg føler at den debatten som Senterpartiet nå har hatt i flere innlegg her, er en debatt som kommer til å komme senere, i forbindelse med revisjonen av dette anlegget. Vi er ikke der nå, så det å skape et inntrykk av at her er det ingen vilkår som bør bli stilt, her vil man ikke ha en grundig gjennomgang, er feil. Så føler jeg også et behov for å minne Senterpartiet på – når de kommer med alle disse bekymringene og mener at dette skulle skjedd annerledes, og sånn skulle det ikke vært – at de må ta ansvar for at de selv utformet denne loven, og at de selv utformet disse retningslinjene for revisjon, som er det jeg forholder meg til. Det må jeg gjøre. Det ville vært veldig oppsiktsvekkende om jeg ikke skulle forholdt meg til det. Når det gjelder dette spørsmålet om hjemfall, skapes det et inntrykk av at her ville det skjedd et hjemfall til staten hvis ikke denne løsningen hadde kommet på bordet. Jeg tror ikke det. Jeg føler meg rimelig sikker på at det aldri ville blitt hjemfall i denne saken, og det er på grunn av konsolideringsmodellen, som Senterpartiet la frem da de styrte sist. Der var Senterpartiet fullstendig klar over at dette kom til å være utfallet, for de skrev: «Det ligger åpning for betydelige verdioverføringer i omgjøring, siden staten på denne måten i realiteten vil frafalle verdier som ellers ville ha hjemfalt til staten i fremtiden. Det oppstår også et tap for vertskommunene som ikke vil få tilgang på inntil 1/3 av de hjemfalte verdier slik industrikonsesjonsloven bestemmer. Hjemfall er på den annen side intet mål i seg selv. Det avgjørende er at offentlig eierskap gjennomføres innenfor de rammer som følger av konsolideringsmodellen.» Så dette var Senterpartiet fullstendig klar over ville være en konsekvens. I retningslinjene for revisjon av konsesjonsvilkår, skrevet av Ola Borten Moe, står det: «Økonomiske krav omfattes normalt heller ikke av revisjon. Det må foreligge helt spesielle hensyn før det kan være aktuelt å pålegge næringsfond og andre økonomiske vilkår i revisjonssaker. Dette gjelder også økonomisk kompensasjon for miljøulemper.» Men dette må man se på i revisjonssaken. Jeg står ikke her i dag og verken forskutterer eller avviser noe som helst. Det ville være helt prematurt og på helt feil tidspunkt. Vi behandler nå saken om omgjøring i departementet. Hvis Senterpartiet var så bekymret og så redd for dette, kunne de ha skrevet andre retningslinjer. Det har jeg heller ikke registrert at de har foreslått, men det kunne de ha gjort, eller de kunne tatt høyde for dette da de la frem konsolideringsmodellen, og skissert opp en løsning for å kompensere kommunene generelt, nå som hjemfall med den nye modellen ikke lenger var en realitet. Men det har de altså ikke gjort. Så må jeg som et apropos si at jeg deler engasjementet for miljøverdiene. Jeg deler engasjementet for de ulempene som store kraftutbygginger for flere år siden har medført, men det hadde vært fint å se Senterpartiet vise den samme omsorgen for de vernede vassdragene vi faktisk har i dag. Men det har de altså ikke, for der foreslår de å bygge ut.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Jeg har lyst til å være tydelig på at jeg ikke kritiserer det vedtaket som ble gjort i 2008. Det jeg har kritisert fra talerstolen her i dag, er den totale mangelen på å ta ansvar for det Senterpartiet selv mente, skrev og gjorde da de la saken frem for Stortinget i 2008. Sånn sett er det ganske forfriskende å høre representanten Lundteigen faktisk stå her og si at det vi gjorde, var feil. Men det som gjør det litt pussig, er at hadde det engang vært sånn at dette var en utilsiktet konsekvens eller noe man ikke var klar over ville skje, kan jeg forstå at man i ettertid vil si at dette var feil, her gjorde vi noe galt, dette bør vi rette opp i. Og det står selvfølgelig Senterpartiet fritt til å gjøre, men de skrev altså i proposisjonen til Stortinget om konsolideringsmodellen: «Kraftverkene som vil kunne omfattes av omgjøring eies i dag i hovedsak av Elkem og Hydro. Det første kraftverket av noe størrelse hjemfaller i 2021.» – Altså saken vi nå diskuterer. Og som jeg sa i stad: Man var klar over at det ville oppstå et tap for vertskommunene, «som ikke vil få tilgang på inntil 1/3 av de hjemfalte verdier(…) (…) Da Elkem-sakene i 2010 var til behandling, ble det ikke gitt noe næringsfond, og da viste daværende statsråd Terje Riis-Johansen til følgende, at det «av forarbeidene fremgår at lovgiver» – altså Senterpartiet den gangen, med Stortinget og flertallet – «var klar over at det ville oppstå et tap for vertskommunene som følge av bortfall av hjemfalte verdier, men det ble ikke tillagt avgjørende vekt. Det ble forutsatt at det ikke skulle gis noen kompensasjon som følge av bortfall av inntekter». Departementet kan derfor ikke se at det er grunnlag for å gi kommunen noen kompensasjon som følge av bortfall av inntekter ved hjemfall. Senterpartiet kunne eventuelt rettet opp da, i 2010, hvis de mente at det som skjedde i 2008, var feil. Men det gjorde man altså ikke fordi – og det er min påstand – man var fullstendig klar over det. Da må man også kunne ta ansvar for det. Vi skal selvfølgelig vurdere, når revisjonen er i gang, om det er spesielle hensyn å ta, slik retningslinjene også sier at man skal gjøre. Den vurderingen vil jeg gjøre. Men man må ta ansvar for det man har skrevet. Det er heller ikke rettferdig mot lokalbefolkningen i Suldal å skape et inntrykk av at dette er noe Senterpartiet ikke mener, for Senterpartiet skrev denne loven. Dette føyer seg bare inn i rekken av hvordan Senterpartiet har oppført seg det siste året. Man så det også i vindkraftsaken, hvor de later som de ikke var med på å innføre grønne subsidier for å bygge mer vindkraft, eller ikke ha et konsesjonsbehandlingssystem på vindkraft som gjorde at det gikk fortere, og som er det vi ser resultatet av i dag, og som har skapt masse konflikt og misnøye. Man må ta ansvar for sine politiske handlinger. Det er alt jeg ber om.
Tina Bru (Høyre), 2021-02-18:
Jeg hører hva representanten Lundteigen sier, men jeg hørte ikke helt hva det er som har forandret seg på de 10–15 årene som tilsier at man ikke burde sett at dette var en utfordring da man vedtok loven. Det er jo ikke riktig, slik som representanten Lundteigen sier, at man ikke var klar over de store verdiene. For det jeg ikke leste opp i stad, men som er fortsettelsen på det jeg startet på, er, som man skrev i proposisjonen: «Nåverdien av at staten på denne måten frafaller sitt fremtidige krav på hjemfall er anslått i størrelsesorden 10–15 milliarder kroner, dersom samtlige private konsederte kraftverk selges til det offentlige på slike vilkår. Verdiene antas i stor grad å tilfalle selskapene selv, avhengig av hvilke vilkår de oppnår med de aktuelle offentlige kjøperne.» Man visste at dette var store verdier.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Statsråd Bru beskyldte meg nylig i et debattinnlegg i Nationen for å rygge inn i framtiden, som svar på min skepsis til EUs fjerde energimarkedspakke. Jeg kan berolige statsråden med at jeg står opp hver dag med blikket stivt festet på framtiden. Men den som ikke tar lærdom av historien, er også dårlig til å planlegge for framtiden. Noen snakker her om at Senterpartiet ser spøkelser på høylys dag – ja, men vi som har vært med i EU-kampen siden tidlig på 1990-tallet og tolket Maastricht-avtalen som forvarselet om en EU-union, vi som leste EØS-avtalen og prøvde å fortelle denne salen om hvordan EØS kom til å gripe inn i det norske samfunnssystemet på nær sagt alle plan, og ble latterliggjort for det, vi har lært litt av det. Vi leser også hva ACER framstiller seg selv som, nemlig som en organisasjon som skal bidra til et marked for energiutveksling i Europa. Senterpartiet er klare på at NorthConnect ikke bør bygges, av hensyn til norsk industri og norske forbrukere. Da Senterpartiet var i regjering, gjorde vi det ulovlig å bygge private eksportkabler for norsk strøm, men da Fremskrittspartiet og Høyre overtok ansvaret, gjorde Fremskrittspartiets olje- og energiminister Tord Lien det til et poeng at norske strømpriser burde bli høyere. Et middel for å få til det var nettopp å endre loven og åpne for de private kablene. Dermed ble det også mulig å søke om konsesjon for å bygge NorthConnect . Det er imidlertid ikke bare Fremskrittspartiet og Høyre som ønsker denne kabelen. EU har bevilget 10 mill. euro til dette prosjektet. Samtidig står denne kabelen øverst blant EUs prioriterte prosjekter. Da Senterpartiet satt i regjering, krevde vi at kabelen skulle fjernes fra listen, mens nåværende regjering, med Høyre og Fremskrittspartiet, har godtatt at kabelen står på EUs ønskeliste. En ny kabel gir ikke mer strøm å eksportere, men vil bare bidra ytterligere til eksport av norsk strøm, som igjen gir norske forbrukere, norske familier og norsk industri høyere nettleie. NorthConnect er ikke nødvendig for å sikre norsk forsyningssikkerhet. Vi har i dag og i overskuelig framtid mer enn nok utvekslingskapasitet. De nye kablene til Tyskland, som nylig var ferdige, og de til England til neste år, har alene kapasitet til å eksportere 50–60 pst. av norsk energiproduksjon. Normalt har Norge heldigvis et overskudd i strømmarkedet på rundt 10–15 pst. av total produksjon per år. Det er om lag 12–20 TWh. Det stemmer at vi enkelte år har hatt kraftunderskudd, f.eks. i 2010, da vi hadde et underskudd på ca. 11 TWh, men med den kabelkapasiteten vi nå har, betyr det at det kan flyte langt mer strøm gjennom kablene enn det som trengs for å dekke landets behov og trygge leveringssikkerheten. NorthConnect vil kun bidra til et ytterligere integrert elmarked. I et marked er det som kjent markedskreftene som rår, og kraften vil flyte dit behovet er størst og prisene høyest.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Det er alltid spennende å få utfordringer av Stefan Heggelund. Denne gangen så han i hvert fall at jeg satt der borte og ikke hadde gjemt meg bak stolpen – og det er jo et framskritt. Når det gjelder ACER, var det faktisk regjeringspartiene og Arbeiderpartiet som dro ACER og NorthConnect sammen i en avtale og blandet sakene sammen. Og som jeg sa innledningsvis: ACERs mål er altså et mer integrert kraftmarked i Europa. For å få et mer integrert kraftmarked i Europa er man avhengig av kabler som henger sammen, og som sørger for at kraften flyter fritt. Sånn sett er også bygging av utenlandskabler en del av den totale diskusjonen om et integrert kraftmarked. Så prøver Stefan Heggelund å dra opp historier rundt Nord Pool. Senterpartiet er for det. Senterpartiet har aldri vært prinsipielt imot kraftutveksling. Vi har sett behovet for det, og det har fungert godt sånn som det har vært til nå. Men problemet er, som jeg illustrerte på talerstolen i stad, at kapasiteten på disse kablene, de som nå akkurat er ferdig bygd, og de som er under bygging, vil representere nær 60 pst. av norsk kraftbehov. Vi skal også diskutere en klimamelding, hvor mange av løsningene handler om elektrifisering. Vi vet at vi kommer til å ha bruk for mange flere titalls terrawattimer i året her i landet i framtiden. Og det å da legge opp til ytterligere eksport ut av landet gjennom en kabel som bare har til hensikt å importere europeiske strømpriser med 3 øre per kWh, er etter Senterpartiets syn ikke god politikk og vil føre til industrilekkasje. For hva skjer da med Saugbrugs i Halden, som vil få høyere kraftpriser? Hva skjer med aluminiumsverkene, som vil få høyere kraftpriser? Jo, de vil flytte ut. Og hvor vil de flytte? Jo, de vil flytte til markeder hvor kraften er mye mer møkkete enn den er i Norge – f.eks. til Kina, hvor store deler av energien kommer fra kullkraft. La meg se her – jeg må bare få svart Heggelund på alt. Det var ACER, Nord Pool, og jeg har vært innom kraftutveksling. Da regner jeg med at vi har gått over i en dialogfase framfor monologfasen.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Jeg skal ikke bruke mye tid på det, men Senterpartiets politikk henger sammen, og jeg lurer på hvorfor Høyre er så interessert i å importere europeiske kraftpriser til det norske markedet. Det er fortsatt et spørsmål. Så er det noe med at selv om man er en del av det nordiske elmarkedet, er det ikke dermed sagt at man skal utvide det markedet. Vi som forbrukere er jo ikke til stede på alle markedsplasser til enhver tid. En må også kunne gjøre noen prioriteringer om hvilke markeder en ønsker å være en del av, og Senterpartiet mener at Norge ikke vil være tjent med å være en fullt integrert del av det felles europeiske energimarkedet. Det vil føre til høyere kraftpriser i Norge på bekostning av norsk industri, norske arbeidsplasser og norske forbrukere.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Saken vi behandler i dag, er en sår historie. Historien om Røldal-Suldal kraftanlegg er historien om storsamfunnet som overkjørte lokalbefolkningen i sin iver etter å bygge ut ny kraft. Tilbake har man etterlatt seg dype sår – menneskelige og i naturen. Norsk industrireising på norske vannkraftressurser er ofte, også av oss i Senterpartiet, framstilt som en suksesshistorie. Men historien har baksider. Energiproduksjon kommer sjelden eller aldri uten konflikt. Noe av det som har gjort det lettere å bære, har vært den særnorske hjemfallsretten og premisset om at det er lokalsamfunnet som bærer kostnadene ved de omfattende naturinngrepene, og som skal belønnes for det gjennom gunstige økonomiske ordninger. Som en følge av EØS-avtalen tapte Norge den såkalte hjemfallssaken i EFTA-domstolen i 2007, og det har da gjort det mulig for Hydro og Lyse å danne Lyse Kraft og overta Røldal-Suldal kraftanlegg. Det vil bli et meget lønnsomt selskap, med en kraftproduksjon på rundt 3,2 TWh i året. Det vil årlig gi en verdiskaping på rundt 1 mrd. kr. Denne verdiskapingen illustrerer hvilke verdier lokalsamfunnet stiller til rådighet overfor storsamfunnet. Skulle Røldal-Suldal-anlegget blitt bygd i dag, ville det sett annerledes ut. Det ville på en helt annen måte blitt tatt hensyn til natur, klima, geografi, næringsliv, lokal kultur og lokalsamfunn. Det er vanskelig å reversere dette. Lokalsamfunnet vil også i framtiden sitte igjen med store sår og inngrep. Når lokalsamfunn og kommuner har krevd miljørevisjon, har det blitt henvist til at slik revisjon må vente til konsesjonen skal fornyes i 2022. Nå står vi altså i den situasjonen at Lyse Kraft får konsesjon for anleggene til evig tid, såkalt tidsubegrenset konsesjon. I konsesjonssøknaden ber Lyse Kraft om at «konsesjonen ellers videreføres på uendrede vilkår». En ny konsesjon som omsøkt vil innebære at en modernisering av konsesjonsvilkårene kan bli utsatt fra 2022 til 2051, i verste fall. Røldal-Suldal-anleggene vil da være drevet på grunnlag av de samme konsesjonsvilkårene i 90 år. Det vil etter Senterpartiets syn være en forsterkning av den uretten mange i Røldal føler på. Sårene vil forbli dype, og det er avgjørende at man i forbindelse med konsesjonsbehandlingen også åpner en revisjon av konsesjonsvilkårene, slik at lokalsamfunnet kan få en rettferdig gjennomgang og mulighet til å rette opp i noen av de sårene som er skapt gjennom beslag av store områder, manglende krav til minstevannføring og frostrøyk, for å nevne noe. Røldal lever 60 år etter at anleggene ble satt i drift, med konsekvensene av betydelige naturinngrep. Kommunenes krav om næringsfond er etter Senterpartiets syn rett og rimelig, sett i lys av de verdiene kraftanlegget årlig representerer for sine eiere. Jeg tar med det opp forslagene Senterpartiet er en del av.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Jeg vil takke statsråden for innlegget og svarene også i foregående spørsmål. Dette er en sak som har skapt dype sår, som vi har vært inne på, sår som på ingen måte har grodd, og som kanskje ikke vil kunne gro skikkelig. Målet her kan ikke være å rette opp all skade, det må være å søke en lindring og en kompensasjon og rettferdighet for lokalsamfunnet og åpne for tiltak som kan bidra til f.eks. endrede betingelser for vannføring og framkommelighet, og at isskodde dempes. Nå gikk statsråden, sånn jeg forsto det, langt i å si at en vilkårsrevisjon vil bli åpnet umiddelbart etter at eierkonsesjon er gitt. Kan statsråden si noe om hvor lang tid det tar for NVE å gjennomføre en vilkårsrevisjon?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Takk for svaret fra statsråden. Jeg vil spørre litt om næringsfond, for statsråden går i sitt brev til komiteen langt i å avvise mulighetene for næringsfond, og hun skrev i Haugesunds Avis 4. februar at berørte distrikter kommer svært godt ut av det. Kommunene bestrider for øvrig den inntektsberegningen som statsråden i sitt brev til Stortinget legger til grunn, og viser bl.a. til at naturressursskatten utjevnes i inntektssystemet. Statsråden hevder videre at saken er nær identisk med den såkalte Elkem-saken, hvor kravet om næringsfond ikke ble tatt til følge. Det er feil sånn jeg ser det, for både hendelsesforløp og det konsesjonsrettslige var annerledes i Elkem-saken enn det er i denne saken. I så fall vil næringsfond være relevant, da det i vassdragsreguleringslova ikke er begrensninger knyttet til hvilke vilkår som kan revideres. Vil statsråden beklage karakteristikken av kommunene og distriktene, og vil hun sørge for at kravet om næringsfond også behandles på en skikkelig måte?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-02-18:
Jeg vil gjenta det om Elkem-saken, som statsråden hevder er nær sagt identisk. Både hendelsesforløp og det konsesjonsrettslige var annerledes i den saken. Spørsmålet er da nok en gang om statsråden vil sørge for en skikkelig og objektiv behandling av kravet om næringsfond.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-02-18:
Det er mye historie i denne saken: om vannkraften og den betydningen den har hatt både for Norge som nasjon og for lokalsamfunn, og om inngrep som hadde flere sider. Vi har nok lett for å se kraftproduksjonen, verdiskapingen og arbeidsplassene vannkraften har gitt oss, men vi må vel også si at Røldal-Suldal Kraft viser at det ikke er bare positivt, alt som har skjedd. Da tenker jeg ikke bare på etableringen, naturinngrepet og byggingen av kraftverket, men også gjennomføringen av eksisterende konsesjonsavtale og hvordan den er blitt overholdt. Jeg forstår den skuffelsen berørte opplever når en ser at hjemfall ikke vil skje, at omgjøringen fra 2008 fører til at store verdioverføringer til staten og vertskommunen bortfaller. Men det er viktig å ta med seg at debatten i dag ikke handler om lovendringen fra 2008, men er en konsekvens av den lovendringen som ble gjort under Jens Stoltenberg og Lars Peder Brekk i den rød-grønne regjeringen. Så hva dreier saken seg om, og hva er det vi kan gjøre på Stortinget? Hydros kraftselskap har søkt departementet om eierskifte. Et sånt eierskifte, om kravene til offentlig eierskap innfris, vil innebære en konsesjon som blir omgjort til tidsubegrenset konsesjon. Det er etter dagens lovverk en rettighet. Mange har tatt kontakt med meg og vil at Stortinget skal stanse denne saken, reversere saken, sette i gang et nytt arbeid med fornyelse av konsesjonen på anlegget. Men det er nå engang slik at Stortinget må ta hensyn til tidligere vedtak. Om det er noen som vil utfordre lovendringen fra 2008, er det sikkert full anledning til det, men denne saken er ikke rette plassen. Jeg har ingen problemer med å forstå den frustrasjonen som enkelte føler. Enkeltpersoner har betalt en høy pris, men det ser også flertallet bak innstillingen i dag, og vi ønsker med vårt vedtak at anlegget ikke skal havne i den ordinære køen for revisjon, men bli prioritert. For det er ingen tvil om at det er områder som er mer enn modne for en revisjon. Flertallet har vært tydelig i sine merknader, og vi forventer at gjennomgangen av vilkårene medfører at de forskjellige synspunktene blir ivaretatt. Det skal prioriteres lokal næringsutvikling i Røldal, og Lyse Kraft har selv trukket fram manglende veier, vinterferdsel, vannføring i Novlefoss og reguleringshøyden i både Røldalsvatn og Valldalsvatn. Til slutt har jeg lyst til å gjenta det jeg har sagt flere ganger: at jeg har tro på Lyse Kraft som ny eier av anlegget, og at de legger til rette for et godt samarbeid med lokale og berørte parter.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-18:
Eg vil starta med å visa til det glimrande innlegget frå Ole André Myhrvold. Utbygginga i Røldal har vore dramatisk for bygda, ho har skapt varige sår. Det er ikkje tvil om at på 1960-talet var merksemda retta mot auka kraftproduksjon og industrireising. Industrien eigde faktisk krafta, og det var kopling mellom kraft, produksjon og det å kunna utvikla industri. I dag vert krafta seld på den opne marknaden og er ikkje lenger kopla opp mot industrien på same måten. Når vilkåra for Røldal-Suldal kraftanlegg går frå heimfall til evigvarande konsesjon, bør det vera opplagt med nye konsesjonsvilkår. Det er snakk om svært store verdiar, oppimot 1 mrd. kr i årlege inntekter. Vilkåra då det vart bygt ut først på 1960-talet, var slik at bygda vart overkøyrd – eller som Hydro sjølv skriv i boka si om utbygging: Det var eit veldig skeivt styrkeforhold mellom lokalsamfunnet og Hydro, som på den tida var sjølve føredømet for industribygging. Utbygginga har ført til store inngrep i Røldal. Valldalen var ein aktiv dal med både fastbuande og store areal som sikra gardsbruka i Røldal nok areal til aktiv drift. Særs høg reguleringshøgd gjev store utfordringar med tilkomst til areala som ikkje er demde ned – òg i Røldalsvatnet med 17 meter reguleringshøgd midt i sentrum, noko som gjev store utfordringar for bygda. Korleis ein ser på naturinngrep, har endra seg mykje på 60 år. Når det skal verta evigvarande konsesjon, bør det vera opplagt at verkemidla må tilpassast dagens krav med omsyn til natur og ikkje minst omsyn til lokalbefolkninga. Det må vera eit minstekrav at ein får sikker tilkomst på begge sider av Valldals-magasinet heile året, naturleg vasstand i Røldalsvatnet om sommaren og minstevassføring i Novlefossen om sommaren. Det er grunnlag for næringsfond her. Det er særlege grunnar, og eg kan ikkje sjå at ein ser andre saker som kan samanliknast når det er snakk om likebehandling. Det har lenge vore ynske lokalt om miljørevisjon, som har vorte utsett ved å visa til heimfall. Det har gjeve store forventningar lokalt – og ser no ut til ikkje å verta gjennomført. Det vert her vist til 2008, at det var då desse endringane vart gjorde. Ja, eg vil no minna om at det var Hydro som pressa fram endringane med å reisa sak for ESA. Hadde forslaget frå Høgre og Framstegspartiet gått gjennom i 2008, hadde det i alle fall ikkje eingong vore noko snakk om offentleg eigarskap.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-18:
Fyrst må eg minna ministeren på at me faktisk ikkje har sagt at me skal byggja ut eit einaste verna vassdrag. Det me har sagt, er at me vil sjå på om det kan vera moglegheit for enkelte plassar å byggja ut i samband med flomsenking og andre ting. Det er greitt å høyra etter kva me seier. Eg vil litt tilbake til Framstegspartiet, som hadde tru på at dei nye eigarane vart gode eigarar og ville ta omsyn til lokalsamfunnet. Dessverre er erfaringa frå dei eigarane som har vore der, og dei 60 åra som har vore, at det har vore svært vanskeleg for lokalsamfunnet å få til eit godt samarbeid med eigarane. Det var vanskeleg å få til enkle ordningar som skulle gjera det enklare for dei å få tilgang til dalen. Me kunne gjerne ha diskutert denne saka ved eit seinare høve, men det er dessverre ikkje Stortinget som skal behandla revisjonen, og difor er det viktig at me gjev klare og tydelege signal i dag om kva ein forventar av det som skal skje. Ein kan alltid diskutera om det var lurt å gå inn for dei nye reglane, men det var faktisk for å sikra norsk eigarskap til krafta i Noreg at ein var nøydde til å gjera det. Og det er slik, som ministeren òg sa, at det er spesielle tilfelle, og viss det ikkje er spesielle tilfelle i denne saka, då veit ikkje eg kva kraftutbyggingssak og kva konsesjonsvilkår som skal behandlast, som er ei liknande sak. Det er heilt klart spesielle tilhøve i denne saka, og då er det faktisk grunnlag for eit næringsfond innanfor dagens regelverk.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2021-02-18:
Ein kan godt gå tilbake og sjå, og det kan godt hende at det er noko ein ikkje burde ha gjort. Hadde ein ikkje inngått EØS-avtalen, hadde ein heller ikkje gjort endringar i heimfallsretten, men spørsmålet er kor langt tilbake ein skal gå for å ta den diskusjonen. Den siste endringa vart jo faktisk gjort i 2016, då det vart endra i industrikonsesjonslova om privat minoritetseigarskap i vasskraftselskap. Men poenget er at ein kan faktisk vera tydeleg på dette innanfor dagens regelverk, fordi det regelverket opnar opp for det. Det opnar opp for det ved spesielle tilfelle, og eg har endå ikkje høyrt nokon her som har sagt at dette ikkje er heilt spesielle tilfelle. Eg trur ingen som har vore i Valldalen, kan seia at dette ikkje er heilt spesielle tilfelle. Då burde òg eit fleirtal vera einig i at dette er heilt spesielle tilfelle, i staden for å prøva å gøyma seg bak paragrafar når ein ikkje vil gje forpliktande utsegner.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-01-21:
På vegne av stortingsrepresentantene Peter Frølich, Lene Vågslid, Jenny Klinge, Petter Eide, Geir Sigbjørn Toskedal, Solveig Schytz og meg selv fremmer jeg et representantforslag om endring i straffelovens regler om tvangsinngåelse av religiøst ekteskap.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2021-01-21:
Jeg har den oppriktige glede å framsette et representantforslag på vegne av Erlend Wiborg, Hanne Dyveke Søttar og meg selv om bedre tilrettelegging for at unge mennesker i større grad skal unngå å bli uføre, med henvisning til samhandlingsmodellen i Saltdal.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-01-21:
På vegner av representantane Sandra Borch, Bengt Fasteraune, Willfred Nordlund, Emilie Enger Mehl, Geir Adelsten Iversen og meg sjølv har eg gleda av å leggje fram eit representantforslag om å sikre Hæren helikopterstøtte på Bardufoss.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-01-21:
På vegne av stortingsrepresentantene Torgeir Knag Fylkesnes, Karin Andersen og meg sjøl har jeg gleden av å framsette et viktig representantforslag om opprettelse av et ekspertutvalg som skal utrede mulig varige konsekvenser av reisevaner og trafikkprognoser innen samferdselssektoren etter pandemien.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2021-01-21:
Jeg vil starte med å takke komiteen for godt samarbeid. Denne saken må kanskje sies å være litt på overtid, da komiteens arbeid for det meste var unnagjort i god tid før jul, og fordi rammebetingelsene i stor grad ble avgjort i forbindelse med statsbudsjettet for det året vi nå er inne i. Det er en enstemmig komité som slår fast at karbonfangst og -lagring er avgjørende for å begrense de menneskeskapte klimaendringene og nå målene i Parisavtalen om å holde den globale temperaturøkningen under 2 grader. Det er bra. Det har lenge vært bred enighet om at Norge har en unik mulighet og forpliktelse til å realisere industrielle anlegg for fangst og lagring. For drøyt ti år siden snakket noen om månelanding, men den gang handlet det om å gjøre oljeindustrien utslippsfri. Det har skjedd mye siden den gang. Dagens prosjekt, som regjeringen har valgt å kalle Langskip, har som mål å tilby fangstteknologi til alle bransjer som slipper ut svart karbon. Planen er å kunne tilby mottak og lagring av karbon fra andre land og samtidig eksportere verdensledende fangstteknologi. Norge er allerede verdensledende innen karbonfangst. På sokkelen har aktører drevet med fangst og lagring av karbon i mer enn 20 år, og både Norge og andre land har hatt suksess med teknologien fra petroleumsindustrien. Jeg skal ikke dvele mer ved de mulighetene som ligger her – de er etter hvert meget godt belyst. Senterpartiet mener det må komme klart fram at satsing på fangst og lagring av det svarte karbonet er viktig. Vi ønsker at Norge skal utnytte mulighetene som ligger her, til framtidig verdiskaping, teknologiutvikling og arbeidsplasser. I løpet av den fireårsperioden som nå snart ligger bak oss, har Senterpartiet utålmodig heiet på prosjektene som har vært under planlegging. I dag står vi igjen med to prosjekter som er klare. Det ene gjelder sementfabrikken i Brevik, det andre gjelder avfallsforbrenningsanlegget her i Oslo, på Klemetsrud. Jeg legger ikke skjul på at Senterpartiet ønsker en realisering av begge, for det vil gi en mer robust verdikjede, et bedre grunnlag for framtidige prosjekter og grunnlag for et viktig eksportprodukt i årene som kommer. Vi når som sagt ikke målene i Parisavtalen uten en løsning for industrien og heller ikke uten en løsning for verdens avfallsforbrenningsanlegg. Regjeringen har lagt opp til at anlegget på Klemetsrud skal finansieres delvis ved hjelp av EU. Vi i Senterpartiet håper selvfølgelig at det lar seg gjøre, for det er avgjørende viktig å lykkes, men vi er kritisk til at regjeringen legger opp til denne finansieringsmodellen, fordi den skaper usikkerhet om hvorvidt det er reell vilje til å lykkes fra regjeringens side. Senterpartiet mener også det er viktig å få en strategi på plass for videre utrulling av flere fangst- og lagringsanlegg i framtiden. Brevik og eventuelt Klemetsrud blir de første, men de blir ikke de siste. Jeg anbefaler med dette komiteens tilråding.