Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-12-03:
Årets budsjettbehandling viser at det er bred enighet i Stortinget om FNs globale utviklingsmål om en halvering av antall fattige i verden fram mot 2015. Norge både kan og vil bidra til å nå målet. Målet er ambisiøst, og mange land må bidra mye for at målene skal kunne nås. Det er bred enighet om at utviklingshjelp alene ikke er nok. Ikke minst vil forhandlingene i Doha-runden, også kalt utviklingsrunden, være viktig for å kunne sikre økonomisk vekst i fattige land. Særlig i Asia ser vi at millioner av mennesker er i ferd med å arbeide seg ut av fattigdom, bl.a. som følge av deltakelse i internasjonal handel. Men det er særlig når nye områder som handel med tekstiler og landbruksvarer kommer på dagsordenen, at land i det fattige sør vil kunne tjene på utvidet handel, og særlig dersom liberaliseringen blir kombinert med sikkerhetsklausuler, slik forhandlingene i Doha-runden nå legger opp til for utviklingslandenes vedkommende. Samtidig er det viktig at liberaliseringen på de nye områdene, de såkalte Singapore-temaene, ikke blir presset på utviklingslandene før de selv er modne for det. I Arbeiderpartiet er vi opptatt av å gi støtte til kapasitetsutvikling for deltakelse i internasjonale handelsforhandlinger for utviklingslandene. I våre merknader viser vi til den lederrollen Brasil tok på seg bl.a. i Cancún, og vi mener det er viktig at utviklingslandenes stemmer tydelig kan bli hørt i internasjonale forhandlinger og i internasjonalt samarbeid. I vårt alternative budsjett foreslår vi derfor å øke bevilgningen med 10 mill. kr til kapasitetsutvikling for deltakelse i internasjonale forhandlinger. Det er også viktig at Norge opptrer med troverdighet når det gjelder å ivareta u-landenes interesser i internasjonale forhandlinger. Norge er selvsagt ingen stor aktør i WTO-forhandlingene, slik en enkelte ganger kan få inntrykk av her hjemme, men våre holdninger blir lagt merke til. Særlig gjelder det når vi fremmer forslag i strid med utviklingslandenes interesser, slik det skjedde i Cancún. Jeg er glad for at satsingen på utdanning innen bistand blir trappet opp. Utviklingshjelpen bør i størst mulig grad målrettes mot at folk blir gjort i stand til å klare seg selv. I så måte er satsing på utdanning et av de viktigste instrumenter. Det har særlig stor verdi å sikre at jenter får utdanning. Det er stadig større forståelse for at bekjempelse av sykdom er en nødvendig forutsetning for å bekjempe nød og lidelse i den tredje verden. Jeg er derfor glad for at budsjettforliket sikret en kraftig styrking av vaksinealliansen GAVI på årets budsjett, samtidig som det gis signaler om en tilsvarende støtte i fem år framover. GAVI er en svært målrettet metode for å bekjempe sykdom. Vaksinealliansen vil bidra til at de fleste land i det minste vil ha oppnådd rutinevaksiner for 80 pst. av befolkningen i alle distrikt innen 2005 at verden vil være poliofri innen 2005 at hepatittvaksine er introdusert i alle land innen 2007 1. desember var verdens aidsdag, som ble kraftig markert i store deler av verden. Også i dette spørsmålet framstår Nelson Mandela som en markert moralsk leder. Vår tids svartedaudenepidemi kaller på solidaritet og handling. Fattigdomsbekjempelse eller utviklingshjelp blir meningsløst dersom ikke sykdommen som griper så dypt inn i både den sosiale og økonomiske struktur, blir stanset. Medisinene og hjelpen finnes. Men det trengs penger, godt lederskap og opplæring av personell i storstilt skala. Hver dag hivsmittes 14 000 mennesker. Det sier litt om dimensjonene på de tiltak som må settes inn for å få stanset utbredelsen av sykdommen. Globalt øker nå smittetallene raskest i Russland og i de tidligere sovjetrepublikkene. Som det går fram av innstillingen, gikk vi i Arbeiderpartiet inn for å styrke samarbeidet med Russland i vårt alternative budsjett, med særlig vekt på helserelaterte prosjekt. Det russiske helsevesen har en meget stor utfordring i å få kontroll over spredningen av hiv/aids og tuberkulose. Det er et tankekors at det positive engasjementet og den solidariteten som finnes i Norge for å hjelpe våre naboer i øst, i så liten grad kommer til uttrykk i de budsjettvedtak som blir fattet i dag. Jeg stiller også spørsmål ved om nivået på støtten til atomsikkerhetssamarbeidet er riktig, tatt i betraktning de enorme miljøutfordringene vi her står overfor.