Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-06-15:
Riksrevisjonens rapport er et viktig innspill til Sjøfartsdirektoratets arbeid for kontinuerlig å forbedre saksbehandlingen. En rekke tiltak er allerede satt i gang for å øke kvaliteten i direktoratets saksbehandling. Målet med Riksrevisjonens undersøkelse har vært å undersøke i hvilken grad Sjøfartsdirektoratet har nødvendige rutiner og systemer for å sikre at saksbehandlingen utøves i tråd med god saksbehandlingsskikk. Departementets styring av Sjøfartsdirektoratet er basert på en helhetlig tilnærming til hele internkontrollsystemet, herunder risikostyring, kontrollaktivitet, informasjon og kommunikasjon samt oppfølging/revisjon av direktoratets interne styringssystemer. Dette gjenspeiles i departementets tildelingsbrev til direktoratet hvor det tydelig framgår at risikostyring skal være en integrert del av etatsstyringsdialogen. Sjøfartsdirektoratet har enkelte utfordringer. Dette er omtalt i departementets tildelingsbrev for 2010. Et av hovedmålene til Sjøfartsdirektoratet er kvalitet i alle ledd. Det innebærer også en kontinuerlig forbedring av saksbehandlingen i direktoratet. Sjøfartsdirektoratet består av en rekke kompetente medarbeidere som arbeider med et svært komplekst fagområde. Det er viktig å påpeke at Riksrevisjonen har undersøkt et begrenset antall saker og enheter i direktoratet. Sjøfartsdirektoratet behandler årlig om lag 130 000 dokumenter. I de siste årene har imidlertid Sjøfartsdirektoratet vært i en spesiell situasjon. Noe av bakgrunnen for direktoratets utfordringer kan knyttes til at flyttingen til Haugesund var sammenfallende med en kraftig vekstperiode i næringen. Samtidig som direktoratet opplevde kompetansetap var det vanskelig å rekruttere medarbeidere med maritim og teknisk kompetanse. I perioder har direktoratet hatt mange ubesatte stillinger. I dag er Sjøfartsdirektoratet imidlertid fullt bemannet, både ved hovedkontoret og ved stasjonene langs kysten. Regjeringen orienterte Stortinget i revidert statsbudsjett for 2008 om stor nybyggingsaktivitet innen skipsfartsnæringen, og at dette medførte merarbeid og økte utgifter for Sjøfartsdirektoratet knyttet til tilsyn, kontroll og godkjenning. På grunnlag av informasjon fra Sjøfartsdirektoratet var det Nærings- og handelsdepartementets vurdering at personellsituasjonen i 2008 ikke representerte en umiddelbar sikkerhetsrisiko, men at tiltak burde settes inn for å forhindre at sikkerheten til sjøs skulle reduseres på sikt. For å sikre tilstrekkelige ressurser og faglig kompetanse til å gjennomføre fastsatte målsettinger på sentrale arbeidsområder innenfor sjøsikkerhet og miljø, ble direktoratets driftsbevilgninger styrket med 28 mill. kr. Styrkingen av Sjøfartsdirektoratets driftsbudsjett er videreført i 2009 og 2010. Dette har bidratt til økt rekruttering og bedre balanse mellom oppgaver og ressurser. Regjeringen foretok i 2009 en evaluering av utflyttingen av sju statlige tilsyn fra Oslo, herunder Sjøfartsdirektoratet. Rapporten viser bl.a. at Sjøfartsdirektoratets ansatte har høyere formell kompetanse, men lavere realkompetanse, etter flyttingen, og at dette indikerer sårbarhet et par år til. Departementet har i sitt tildelingsbrev for 2010 særlig omtalt behovet for at direktoratet må fokusere på videre opplæring av sine ansatte. Sjøfartsdirektoratet har over lengre tid arbeidet med å utarbeide rutiner og prosedyrer for å sikre god kvalitet i saksbehandlingen. Undersøkelsen til Riksrevisjonen viser imidlertid at det fortsatt gjenstår en del arbeid med å ferdigstille og implementere de nye prosedyrene. Sjøfartsdirektoratet har ansvar for et omfattende regelverk. Vårt nasjonale regelverk er i stor grad basert på internasjonalt regelverk fremforhandlet i FNs internasjonale sjøfartsorganisasjon, IMO. Direktoratet har satt i gang et arbeid som ser på mulige forenklinger av dette regelverket. Jeg viser også til at IMO gjennomførte en revisjon av Norge som flagg- og havnestat i 2007. Revisjonen avdekket ingen avvik i forhold til direktoratets implementering av internasjonalt regelverk. Norge er medlem i havnestatskontrollregimet the Paris Memorandum of Understanding on Port State Control. Målsettingen er at hver havnestat årlig skal inspisere 25 pst. av det totale anløpet av fremmede fartøyer. Kontrollen retter seg mot alle fartøy som anløper partenes havner, uavhengig av hvilken flaggstat det tilhører. Basert på gjennomførte kontroller utarbeider Paris MOU en hvit-, grå- eller svartliste, som klassifiserer skipenes standard. Norge er på hvitlisten, noe som viser at det er få tilbakeholdelser av norske skip som ledd i havnestatskontroll i andre stater. Dersom Sjøfartsdirektoratet ikke hadde gjennomført vedtatt sikkerhetsstandard som ledd i sin sertifisering av norske skip, ville flere skip blitt tilbakeholdt i utlandet. ESA, EFTA Surveillance Authority, ved EMSA, European Maritime Safety Agency, gjennomførte revisjon av Sjøfartsdirektoratets havnestatskontroll i 2009. Det ble ikke avdekket vesentlige mangler i denne revisjonen. Jeg erkjenner at Sjøfartsdirektoratet har et klart forbedringspotensial for økt kvalitet i saksbehandlingen, som også understrekes i denne debatten. Nærings- og handelsdepartementet har i tildelingsbrevet for 2010 understreket viktigheten av at Sjøfartsdirektoratet skal ha et velfungerende internkontrollsystem. Jeg understreker avslutningsvis at departementet har en god og tett styringsdialog med direktoratet.