Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-01-23:
Jeg er svært glad for at en samlet justiskomite i det alt vesentlige støtter forslagene til lovtiltak mot barne- og ungdomskriminalitet. Samtidig vil jeg understreke at de foreslåtte lovtiltakene kun følger opp enkelte av tiltakene fra en interdepartemental arbeidsgruppe som avgav sin rapport sommeren 2001. Ved flere anledninger, bl.a. i proposisjonen som nå behandles, har jeg sagt at Regjeringen vil komme tilbake til de mer grunnleggende kriminal- og barnepolitiske spørsmålene i 2003. I den sammenhengen vil også tiltak som er foreslått av arbeidsgruppen, men som ikke krever lovendring, bli vurdert. Arbeidet vil bli lagt bredt opp, og skal ikke begrenses til tiltakene som arbeidsgruppen har foreslått. Gjennom oppfølgingen av disse spørsmålene på lengre sikt vil det også være naturlig å evaluere lovtiltakene som nå fremmes. Det er gjennom læring og erfaringsinnhenting underveis at man også blir klokere. Jeg har merket meg de synspunktene som komiteens flertall har gitt uttrykk for til enkelte av tiltakene i arbeidsgruppens rapport og departementets proposisjon, og vil ta dem med meg i det videre arbeid. Jeg kan ikke gå inn på alle tiltakene i saken, men benytter anledningen til å kommentere enkelte forhold. Forslaget om at politiet skal ha en plikt til å etterforske lovbrudd begått av barn mellom 12 og 15 år er viktig. Gjennom etterforskningen får den unge lovbryteren beskjed om at samfunnet tar lovbruddet alvorlig, etterforskningen vil kunne lede til at barnets foreldre får kunnskap om og anledning til å følge opp lovbruddet, og den fornærmede blir bedre ivaretatt. Et flertall av komiteens medlemmer ber om at det vurderes om barn bør ha rett til advokatbistand under etterforskningen. Jeg vil med én gang peke på at alle som er mistenkt i en straffesak, har rett til å la seg bistå av advokat, f.eks. i avhør hos politiet, og dette er en rett politiet skal informere den mistenkte om, jf. påtaleinstruksen § 8 1. Men jeg har også merket meg representanten Kvakkestads synspunkter, og vil foreta den supplerende vurdering som det er lagt opp til fra komiteens side. Det er også fremmet forslag om at barn og foreldre skal kunne pålegges å møte til samtale hos politiet. Målsettingen for samtalen skal være å forebygge en kriminell utvikling hos en ungdom som politiet mener befinner seg i risikosonen. For å oppnå formålet med møteplikten mener jeg at politiet må ha mulighet til å hente foreldrene og barnet til samtale dersom de ikke møter frivillig. Jeg er glad for at et flertall av komitemedlemmene er enig i dette. Som medlemmene fra Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti har jeg tro på at politiet i de aller fleste tilfeller vil komme langt med god og forståelig informasjon, tett oppfølging og alminnelig sunn fornuft. Men jeg er redd dette ikke vil være tilstrekkelig i alle sammenhenger. Jeg vil også benytte anledningen til å poengtere viktigheten av at politiet samarbeider aktivt med barnevernstjenesten. Påtalemyndigheten kan nå oversende saken til barneverntjenesten dersom noen under 15 år har begått en straffbar handling. Barneverntjenesten skal underrette påtalemyndigheten om vedtak treffes. I denne sammenheng vil jeg understreke det som også representanten Kvakkestad spurte meg om. Politiet skal naturligvis ha et godt samarbeid med barnevernet løpende, og det skal være gjensidig. Komiteen fremmer to anmodningsforslag i tillegg til lovforslaget. Til det første vil jeg bemerke at det er grunn til å tro at antisosiale personlighetsforstyrrelser influerer på kriminaliteten, spesielt på den grove tilbakefallskriminaliteten. En del av dem som har slike forstyrrelser, har hatt ADHD som barn. Det er viktig at faggrupper som jobber med barn og unge, har kunnskap om disse sammenhengene. Til det andre anmodningsforslaget vil jeg påpeke at Regjeringen allerede vurderer enslige mindreårige asylsøkeres stilling i flere sammenhenger. Denne gruppen barn og unge er sårbare, og jeg er enig med komiteen i at det er viktig å se på deres situasjon særskilt, også i forhold til kriminalitet. Komiteen ber om tilbakemelding på om politiets ressurser muliggjør en oppfyllelse av intensjonene i proposisjonen. I tillegg ber komiteen Regjeringen grundig vurdere om forslagene i proposisjonen nødvendiggjør økt ressurstilførsel til politiet, og komme tilbake til dette i budsjettet i 2004. Departementet har i proposisjonen konkludert med at de foreslåtte tiltakene kan gjennomføres innenfor gjeldende budsjettrammer. I det videre arbeidet med disse spørsmålene vil spørsmålet om ressurser selvfølgelig være viktig. I tillegg vil Regjeringen fortløpende evaluere virkningen av tiltakene. La meg så tilføye at selvfølgelig er et av de grunnleggende poeng at folk skal samarbeide. Det er i regi av Justisdepartementet i samarbeid med Barne- og familiedepartementet – og det er en bredde i tilnærmingen som også er kommet til uttrykk i debatten i salen her i dag – avholdt til nå sju lokale konferanser. Der har foreldre, elever, frivillige organisasjoner, skole, barnevern og politi vært til stede for å diskutere hvordan vi samarbeider. Et av kjernepunktene er at en må ha relasjoner som gjør at en samarbeider. Jeg har en politisk hovedtese. Den lyder slik: Det ligger mange frosne penger i frosne revirer. Og klarer en å tine opp forholdene, frigjør en ikke bare de menneskelige relasjonene, en frigjør også de pengene som ligger frosset fast fordi en ikke samarbeider. På samme måte er det helt klart at det en kan se tidlig, skal en reagere på. Det er alltid å foretrekke. Det er jo selve hovedtenkningen. Det er ingen som har med politiet å gjøre, som tror at politiet kan gjøre dette alene. Det er jo nettopp i samspill med andre, ved å mobilisere alle gode krefter, at det nytter. La meg til slutt si at jeg var på Orkanger i Sør-Trøndelag fylke sist lørdag. Der var det 1 500 mennesker mobilisert av ungdom, mobilisert til fellesskap mot vold. Dra sammen, var parolen. 1 500 i en kommune med 10 000 innbyggere! Det var samfunnsbygging.