Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-07:
Jeg vil starte med å takke komiteen for et godt samarbeid om en rask framdrift i denne saken. Ingen er tjent med videre usikkerhet om hvordan inndelingen av fylkene skal være fra 2020. Vi behandler i dag sju forslag fra til sammen 29 representanter i denne saken. De sju forslagene kan vi dele i tre kategorier. Det er SVs forslag om å etablere en mekanisme for å søke om å få fortsette som eget fylke. Det er det mest prinsipielle. Videre er det Senterpartiets forslag om omgjøring av vedtak angående ny inndeling, i praksis reversering av alle sammenslåinger av fylker, unntatt Trøndelag og Agder. Det er det mest konservative. Så er det Arbeiderpartiets forslag knyttet til fem nye fylkeskommuner og vurderinger i hvert enkelt tilfelle. Det har skapt litt debatt om det nye fylket Viken. Kort oppsummert får ingen av forslagene flertall. Ny inndeling av fylker ble vedtatt i Stortinget 8. juni i år, for seks måneder siden, basert på en skriftlig avtale mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Disse fire partiene er enige om at avtalen fra for seks måneder siden fortsatt gjelder, og at Norge skal inndeles i nye fylker fra 2020. Vi må nå rette innsatsen mot framtida og oppgavene det offentlige skal løse. Et bredt flertall i Stortinget er enig om at vi skal bruke mye ressurser på offentlig sektor. I dag er mer enn halvparten av arbeidstakerne i Norge sysselsatt i offentlig sektor. Det er også bred enighet om at vi skal ha en offentlig sektor inndelt i tre aktører, tre nivåer: kommuner, fylker og stat. Oljeprissjokket kom brått på oss for snaut to år siden. Det er en påminning om hvor viktig det er ikke å bli statisk, verken i privat eller i offentlig sektor. Vi må raske på med det grønne skiftet og skaffe oss nye inntekter og nytt næringsgrunnlag i Norge, og vi må raske på for å møte en sterk vekst i andelen eldre over 80 år fra 2025. Årene fram dit går fort. Vinduet for omstilling og tilpassing av kommunal sektor var og er nå. Vi må bruke ressursene godt og effektivt for å gi dem som kommer til å trenge det mest, så god hjelp som mulig. Det er altså en debatt om struktur, men heldigvis også – opplever jeg – et framtidsrettet og bredt ønske om å diskutere hvilke oppgaver de nye fylkene skal bidra med for å bygge en god og sterk offentlig sektor i framtidas Norge. Jeg ser fram til den oppgaven. Det ligger allerede et sett med oppgaver i avtalen mellom de fire partiene. Så er det et ekspertutvalg som også skal gi oss noen råd på veien videre, og som skal levere det i februar. Videre trenger vi en harmonisering av statlig sektor i Norge. Fylkesmennene er nå i hovedsak inndelt etter grenser tilsvarende de nye fylkene. Staten opererer i dag innenfor grenser som er på mer enn 40 geografiske inndelinger, og det harmoniserer verken med dagens antall fylker eller de nye fylkene. Det er nok å nevne helseforetakene – som er inndelt i fire regionale helseforetak – som et eksempel. Så vi har behov for å rydde litt på det offentlige loftet i Norge. Det handler også om å skape en konkurransekraft for framtida. Eksport utgjør i dag 40 pst. av bruttonasjonalprodukt. I min region, Gjøvik-regionen, bidrar hver sysselsatt med eksportinntekter på 303 000 kr, på Tynset med 61 000 kr. Ressursgrunnlaget er ulikt, og vi skal ikke diskutere de forskjellene i dag. Dem utjamner vi på mange vis. Men det er ikke noe naturgitt at det er en bildel fra Raufoss i enhver bil i verden. Det er kulturen, det er menneskene som har skapt den konkurransekraften der, og vi må sørge for at vi har den konkurransekraften framover. Det handler også om det statlige virkemiddelapparatet, og at vi bruker det riktig og effektivt. Det handler også om hva vi skal gjøre med det nordiske samarbeidet, og hvordan vi skal bruke det framover. Flere deler av Norge får nå grense mot Sverige. Vi må bruke dette til å øke samarbeidet med de øvrige delene av Norden for å sikre den sterke velferdsposisjonen som Norden har i hele verden.