Svein Flåtten (Høyre), 2016-06-13:
Finanskrisen viste oss med tydelighet at behovet for et felles europeisk regelverk var nødvendig for å prøve å unngå nye kriser. Bank- og finanssektoren er en internasjonal sektor. Erfaringene viser at spredningseffekten av kriser grunnet for dårlig regelverk og ikke minst for dårlig tilsyn går svært fort. Finans- og særlig banksektoren, men også alle andre sektorer i næringslivet blir raskt påvirket. Det så vi tydelig under finanskrisen, også her hjemme. Det var derfor klokt av den rød-grønne regjeringen den gang å sette i gang arbeidet med å finne en god tilknytningsform til EUs finanstilsynssystem. På bakgrunn av de utslagene vi hadde sett av manglende tilsyn før krisen, var det selvsagt heller ingen motstand verken i Stortingets opposisjon eller innad i den rød-grønne regjeringen, som satte dette i gang, og som fortsatte arbeidet fremover. Dette har vært avmeldt til Stortinget gjennom de årlige meldinger – i finansmarkedsmeldingene, i budsjetter osv. – slik at oppfatningen om at denne saken kom bardust på Stortinget, tror jeg må bero mer på manglende interesse fra Stortinget enn på informasjon fra de skiftende regjeringer. Stortinget har med jevne mellomrom fått informasjon om arbeidet, nå på det sjette året. Med denne proposisjonen på plass får vi også det endelige formelle grunnlaget på plass for at vårt nasjonale finanstilsyn, med unntak av stemmeretten, kan delta fullt ut og ha mulighet til innflytelse på de faglige vurderingene som gjøres i tilsynsmyndighetene. Og er det på noe område vi bare er et lite land i verden og avhengig av hva som skjer rundt oss, så er det innen finanssektoren, som er internasjonal og global i sin legning, og vår isolasjonisme og nasjonalisme gir svært dårlige vilkår både for finansnæringen og for kontrollen med den. EU har etter krisen utviklet mye nytt regelverk for finansmarkedet. Mye av dette har med tilsyn å gjøre, og for å få nytt regelverk inn i EØS-avtalen trenger vi da en formell løsning på hvordan EFTA-landene, blant disse Norge, skal forholde seg til tilsynssystemet. Det er ikke nok å tilpasse oss EU-regelverket nasjonalt, slik vi har gjort på en del områder. EØS-avtalen forutsetter i sin natur at vi også etablerer en formell forpliktelse til å ha et slikt regelverk, og at vi er med på en ekstern overvåking av at vi følger forpliktelsen. Dette har vært en lang prosess, men den har også vært grundig, faktisk også i finanskomiteen, selv om mange sier noe annet, og i den forbindelse: stor honnør til saksordføreren, som har gjort en utmerket jobb. Dette formelle samarbeidet skal rett og slett prøve å unngå en ny finanskrise. Noen av oss husker fortsatt hvordan det var i Stortinget da finanskrisen kom, hvor hjelpeløse vi oppfattet oss – jeg satt selv i Stortingets finanskomité den gangen. Selv vår robuste økonomi skalv fra de rystelsene som skjedde utenfor oss: Oljeprisen falt, verdens børser raste, og det var faktisk ingen steder å gjemme seg. Det er jo bakgrunnen for at vi står her i dag og diskuterer teknikaliteter, men også innhold i denne proposisjonen. For når man lytter til debatten, så er det ett budskap som etter mitt syn er underkommunisert her. Vi snakker mye om hva vi ikke skal og bør gjøre eller delta i, men et spørsmål er jo også: Hva skal vi bidra til, hva skal vi bidra med? Det er jo det dette handler om. Det handler om å bidra til finansiell stabilitet, ikke bare i vårt eget land, men i hele Europa, som også vårt land er avhengig av. Det handler om på den måten å bidra til å unngå å skape nye finanskriser, som smitter fort og også kan treffe vårt land, treffe vårt næringsliv, treffe vår økonomi. Og det handler ikke minst om – som vi treffer på i veldig mange saker i finanskomiteen – å bidra til å unngå veldig mange former for kapitalisme som vi ikke ønsker oss i det hele tatt. Gjennom å bidra på denne måten kan vi styrke ikke bare konkurransekraften i norsk finansnæring, men konkurransekraften i norsk næringsliv i det hele tatt. For det er jo det som ligger i bunnen for at vi ønsker å knytte oss til disse systemene på en slik måte som gjør at ja, vi kan bidra, og ja, vi har fortsatt avgjørelsesmyndighet, og det vil hjelpe oss og norsk næringsliv i det lange løp for å få bedre vekst i norsk økonomi.