Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-06-15:
Sakens ordfører har redegjort for regjeringspartienes holding. For Høyre er det helt uforståelig at en regjering som skryter åpenlyst av å ha vold i nære relasjoner som et satsingsområde, ikke ser betydningen av tiltak som dette for å styrke rettsvernet for de aller minste blant oss – små barn som ikke har noen andre til å forsvare seg når det er deres foreldre og viktigste omsorgspersoner som begår overgrep mot dem. Høyres utgangspunkt er at det må være samfunnets plikt å sette inn tiltak, slik at de minstes rettssikkerhet ikke ofres på bekostning av voksnes rettigheter. Det er vanskelig å forstå og akseptere at den norske grunnloven skal kunne stå i veien for tiltak som kan avdekke alvorlig kriminalitet og drap på små forsvarsløse barn. Norge har påtatt seg tunge forpliktelser både i forhold til FNs barnekonvensjon og menneskerettigheter generelt for å gi barn en trygg og beskyttet oppvekst. Dette taler etter Høyres mening klart for at Norge følger etter andre land og innfører obligatorisk dødsstedsundersøkelse ved små barns plutselige og uventede død. Det er i denne sammenheng et paradoks at lovendringen som gir politiet adgang til å gå inn i folks hjem for å kontrollere at våpen oppbevares forsvarlig, ikke anses som grunnlovsstridig. Men å undersøke stedet der et lite barn har dødd, for å få brakt klarhet i årsaksforhold, hevdes å kunne være grunnlovsstridig. Høyre har merket seg Lovavdelingens uttalelse om at man er tilbøyelig til å anta at en obligatorisk dødsstedsundersøkelse vil være grunnlovsstridig. Om ikke dette er en juridisk innpakning for noe annet, må Lovavdelingen kunne tolkes slik at det er mulig å ende opp også med en annen konklusjon enn det Regjeringen har gjort så langt. Fra statistikk bl.a. i Barnedødsårsaksprosjektet vet vi at det i Norge hvert år forekommer drap på små barn begått av nærmeste familie. Det er samfunnets plikt å sørge for at også disse drapene blir oppklart, og at den eller de som står bak, blir avslørt og stilt til ansvar for sine ugjerninger. Undersøkelse av dødssted kan med bakgrunn i dette gis en rent politimessig begrunnelse, og vil da også kunne ha en viktig forebyggende effekt. Det er ganske bemerkelsesverdig at Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett legger opp til en frivillig undersøkelse, når Barnedødsårsaksprosjektet i sin rapport fra 2004 er nokså entydig i sin tilråding om at bare obligatorisk undersøkelse kan gi små barn god nok beskyttelse. De fleste foreldrene mente det var et gode å kunne bli sjekket ut av saken og få slått fast at det ikke forelå noe kriminelt forhold. Denne avklaringen var viktig for å kunne legge tragedien bak seg. Foreldre beskriver det som en lettelse å få «utelukket et straffbart forhold», på samme rutinemessige måte som man ville gjort om den døde var en voksen person. Det kan hindre rykter og sladder som legger stein til byrden. Det er grunn til å dvele ved følgende problemstilling: Om det er i pakt med Grunnloven med rutinemessige undersøkelser når voksne dør, for å utelukke kriminelle forhold, hvordan kan det da være i strid med Grunnloven å gå like rutinemessig til verks når små barn dør? Det har i denne perioden vært jobbet tverrpolitisk for å styrke barns rettssikkerhet. På denne bakgrunn er det et stort tilbakeslag og en logisk brist når Regjeringen nå etablerer en frivillig ordning om dødsstedsundersøkelse. Selv om Regjeringen i denne saken har kommet skjevt ut av hoppet, burde den ha lært fra hoppbakken at det likevel er fullt mulig å hente seg inn og sette gode nedslag. Det har Regjeringen og justisministeren ikke engang gjort et forsøk på i den foreliggende saken, og det til tross for overtydelige anbefalinger fra Barnedødsårsaksprosjektet. Jeg vil også minne om og trekke fram den betydelige innsats som Stine Sofies Stiftelse har gjort når de har jobbet med denne type problemstillinger. Regjeringens opplegg kan best sammenlignes med foreldremøte på skolen. De foreldrene læreren aller helst skulle fått i tale, kommer ikke. Det er god grunn til å frykte at et obligatorisk tilbud om frivillig dødsstedsundersøkelse vil lide samme skjebne. Man skal vel ikke være stor spåmann for å skjønne at foreldre eller andre nærstående som faktisk har noe å skjule, neppe vil ta imot det frivillige tilbudet, og vil gjøre det som står i deres makt for å unngå en dødsstedsundersøkelse. Norsk politi har internasjonalt utmerket seg med sin kompetanse og dyktighet i kampen for å avdekke vold og overgrep mot barn. Kanskje skulle vi nå feie litt for egen dør? Senere denne uken skal justisministeren være vert for et europeisk justisministermøte der vold i nære relasjoner er opplyst å bli hovedtema, der det skal framlegges en rapport om aktuelle problemstillinger og tiltak her i landet. Det må være lov å påpeke at Regjeringens håndtering av denne saken da kommer i et noe merkelig lys, for på dette området går Norge åpenbart ikke i front.