Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-12-06:
De siste årene har alle partier snakket varmt om behovet for nyskapning i norsk næringsliv, og om hvordan et større verdiskapningsskap må fylles med nye bedrifter og nye arbeidsplasser. Å gjøre Norge til et attraktivt land for næringsvirksomhet og investeringer har vært gjennomgangsmelodien. Manns minne er tydeligvis kort. Denne høsten har framstående representanter for regjeringspartiet sagt at det er greit å flytte arbeidskraft over fra det konkurranseutsatte næringslivet til offentlig sektor. Viktige distriktsnæringer, som reiseliv, ble foreslått hardt rammet, noen snakket faktisk om strupetak. Bedrifter som ikke tålte moms og konjunkturavgift, kunne oppfattes som ikke å ha livets rett. Budsjettet for grunnforskning og høyere utdanning var det dårligste på mange år til tross for tverrpolitisk enighet om økt innsats på området for å sikre framtidig verdiskapning. Det har derfor vært et omfattende og krevende arbeid å komme fram til en budsjettavtale for 2001 som gir et godt budsjett for verdiskapning og sikring av arbeidsplassene. Jeg merket meg at Arbeiderpartiet i komiteinnstillingen er opptatt av hvor små beløp som er flyttet på Næringsdepartementets budsjett. Dersom slike summer er så viktige, burde det være en tankevekker at når det gjelder skatte- og avgiftssiden i budsjettet, som tross alt er det viktigste i en helhetlig næringspolitikk, er endringene rekordstore. Over 20 milliarder kr er flyttet på, hovedsakelig for å hindre skadelige og dramatiske forslag fra Arbeiderpartiet om bl.a. ekstra arbeidsgiveravgift på 1,5 pst., moms på reiseliv, innstramning i delingsmodellen og skjerpelse av formuesskatten. Jeg vil spesielt nevne to viktige gjennomslag for Venstre. Det ene er fjerning av investeringsavgiften fra 2002, som innebærer lettelse for næringslivet på ca. 6,5 milliarder kr. Investeringsavgiften er fragmentert, rammer tilfeldig og medfører betydelige innkrevningskostnader for det offentlige. Når investeringsavgiften fjernes, vil det også bidra til å forenkle skjemaveldet. Det andre er enigheten i budsjettavtalen om at delingsmodellen, som straffer aktive eiere i egen bedrift, skal fjernes. Det vil gi en lenge etterlengtet rettferdighet mellom hverdagssliterne i småbedriftene og de som lever sine liv i styrerommene. Når det gjelder Arbeiderpartiets forslag til statlig investeringsselskap, synes en betydelig forbedret utgave å få flertall. I det ellers gode samarbeidet i sentrum skiller likevel Venstre lag med Senterpartiet og Kristelig Folkeparti i denne saken. Å åpne for økte statlige oppkjøp i private bedrifter ut fra høyst uklare og sprikende kriterier, er å gå i feil retning og truer det private mangfoldet av eierskap i norske bedrifter. Det kan ikke Venstre være med på. Det er for Venstre spesielt gledelig at sentrum har fått et løft for reiselivets norgesprofilering i utlandet. Reiselivet er en nøkkelnæring i distriktene og fortjener nå langsiktig satsing og stabile rammevilkår. Venstre gir med dette et tydelig signal om vår tro på potensial i Norge for verdens raskest voksende næring. Videre er det viktig at budsjettet igjen gir signaler om at kysten som arbeidsplass blir tatt på alvor. Tilbakeføring av midler til redningsselskapet, samt fortsettelse av arbeidet med digitalt kartverk til sjøs er viktige trygghetssignaler å gi til Kyst-Norge. Jeg er også tilfreds med at refusjonsordningen for sjøfolk fortsetter som i dag. Store ferjeutgifter er fordyrende for et verdiskapende næringsliv som nær sagt naturstridig har klort seg fast langs kysten. Det er gledelig at det i budsjettavtalen avsettes 80 mill. kr til reduksjon av ferjetakstene. Hadde det vært opp til Venstre alene, skulle midlene i sin helhet gått til å redusere næringslivets ferjekostnader. Resultatet som foreligger, går ikke så langt, men er likevel svært positivt og viser framtidig retning. Venstre er svært glad for at Regjeringens forslag om et auksjonssystem for oppdrettskonsesjoner, som i praksis ville ført til at kun de mest kapitalsterke hadde nådd opp, er kontant tilbakevist av Stortinget. Skuffende er det imidlertid at ikke Regjeringen følger opp flertallets vedtak i forbindelse med stortingsmeldingen om perspektiver på utvikling av norsk fiskerinæring når det gjelder skatteavsetningsordningen for fornyelse av fiskeflåten. Jeg vil varsle at Venstre ikke vil legge den saken på hyllen selv om Arbeiderpartiet tydeligvis har gjort det. En fiskeflåte som har en gjennomsnittsalder på 20-30 år, er ikke godt nok for fiskerinasjonen Norge, og staten burde vært med og påskyndet en prosess med utskiftning gjennom tilskudd og kondemneringsordninger. Dette har vi dessverre ikke funnet plass til i budsjettet, men en moderne flåte har også med sikkerhet å gjøre, det har med rekruttering å gjøre, og det har med bedre utnyttelse av biprodukter, som i framtida vil gi et potensial i milliardklassen, å gjøre. En historisk flyttesjau når det gjelder budsjettet, har ført til et godt budsjett for det nyskapende, kunnskapsbaserte og distriktsorienterte arbeidslivet.