Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-05-04:
Jeg vil kommentere noen punkter i årsmeldingen fra Datatilsynet for 1997. Det ene var saksordføreren inne på. Det er jo en årsmelding som er to år gammel. Forrige gang vil behandlet tilsynets årsmelding, var også den to år gammel før den kom til behandling. Det er ikke til å legge skjul på at initiativet avtar når gamle årsmeldinger skal behandles på denne måten. Det er et paradoks at årsmeldingen omhandler nåtidens teknologiske under – data. Da skulle man i det minste forvente å få nyere versjoner til behandling. Det ville også vært til stor fordel for Datatilsynet om så ble tilfelle. En stadig mer utbredt bruk av edb, spesielt i arbeidslivet, har ført til behov for nye retningslinjer for informasjonssikkerhet. Datatilsynet vektlegger hvilken betydning retningslinjer og sikkerhetsforskrifter vil ha for behandling av personopplysninger. Man er bekymret for at norske bedrifter foretar ulovlig registrering av ansattes bruk av Internett, fordi ingen ennå har søkt om konsesjon for en slik registrering. Fremskrittspartiet kan i utgangspunktet være enig i behovet for enkeltmenneskets beskyttelse i forhold til bedriftenes behov for kontroll. Hensynet til enkeltmennesket vil veie tungt. Det må selvfølgelig være en balansegang hva bedriftene kan bruke av opplysninger om den enkeltes bruk av Internett. Argumentet om at arbeidstakerne bruker arbeidstiden til å surfe på nettet, er ikke alltid godt nok argument for registrering. Bedriftene vil nok ha et behov for statistikker og oversikter over hvordan Internett brukes på arbeidsplassene. Slike oversikter vil nok enkelte bedrifter ha bruk for for å kunne utarbeide generelle instrukser for nettbruken. Når først sanksjoner skal settes inn mot medarbeidere som bruker arbeidstiden til å besøke nettsider, og som ikke kan relateres til arbeidsoppgavene, og som er av mer tvilsom karakter, er det konsesjonspliktig. Det er et regelverk som Datatilsynet jobber etter, og det vil sikkert fungere etter intensjonene. Dilemmaet må i så fall være at dette ikke kan sies å fungere tilfredsstillende, siden ingen har søkt om konsesjon for slik registrering. Hva som gjøres for å informere bedriftene og ansatte om personvernet i denne forbindelse, er høyst svevende og kommer ikke fram i meldingen. Et annet tema er elektroniske spor i samferdselssektoren. De opptar spesielt en bilist som ferdes på veiene. Det blir mer og mer utbredt med overvåking av bilister, og en må sette spørsmålstegn ved hvilke personverntrusler slike registreringer og opplysninger kan representere. Sett i forhold til den virkelig harde, voldelige kriminaliteten som vokser i dette landet, vil det være riktig av Datatilsynet å belyse hvilke trusler elektroniske spor kan representere i samferdselssektoren og samtidig få en avklaring av hvilke tiltak som kan eller bør iverksettes for å kunne begrense bruken av denne utbredte registreringen. Den videre overvåkingen av veinettet er kommentert i årsmeldingen – overvåking som gjelder bruk av fjernsynskameraer og sensorer som registrerer trafikkflyt, trafikktetthet for å ivareta trafikksikkerhetsmessige forhold, som det heter. I dag blir det mer og mer vanlig med fotobokser langs våre riksveier for å kunne bøtelegge bilister som kjører ti kilometer eller mer for fort på motorveiene. På dette området vil det være systematisk registrering av opplysninger som kan knyttes til identifiserbare gjenstander og også enkeltpersoner. På dette området må det vel sies at personvernet ikke er tilstrekkelig ivaretatt i forhold til annen registrering, som behørig er omtalt i meldingen. Dette er et punkt jeg savner fra Datatilsynet, og jeg håper at det vil bli belyst i neste årsmelding som vil ligge på bordet.