Øyvind Halleraker (Høyre), 2002-12-17:
Petroleumsnæringen er Norges viktigste næring. Olje- og gassaktivitetene på kontinentalsokkelen står for en stor del av statens inntekter gjennom statens direkte økonomiske engasjement, skatte- og avgiftssystemet og det statlige eierskapet. Næringen står for mer enn 20 pst. av bruttonasjonalproduktet og sysselsetter direkte og indirekte ca. 220 000 personer fordelt over hele landet. Høyre mener derfor det er avgjørende at vi i dag legger til rette for at det norske samfunn kan ha glede av petroleumsvirksomheten i ennå mange tiår fremover. Samtidig berører petroleumsaktivitetene også andre interesser i de samme havområdene. Regjeringspartiene er derfor svært opptatt av at vi må sikre en sameksistens mellom fiskeri, skipsfart, miljø og petroleumsvirksomhet. Slik sameksistens har fungert godt gjennom 30 år med petroleumsvirksomhet i Nordsjøen, og gjennom noen færre år i Norskehavet. Basert på disse erfaringene skal vi få til slik sameksistens i nordområdene også, dersom det blir tillatt med helårig petroleumsvirksomhet her. Fordi de klimatiske forholdene er enda mer utfordrende, og fordi dette er viktige oppvekstområder for mange fiskeslag, vil det i Barentshavet bli stilt enda strengere miljøkrav til petroleumsvirksomheten enn de vi hittil har hatt lenger sør. Barentshavet er faktisk et av verdens reneste havområder, det må vi ta godt vare på. Fordi dette er et område hvor petroleumsaktivitet kan kollidere med viktige miljøinteresser, har Regjeringen startet arbeidet med en konsekvensutredning av helårig petroleumsvirksomhet. Regjeringspartiene varslet dette allerede i Sem-erklæringen og legger til grunn at denne konsekvensutredningen blir så grundig og omfattende at den kan være godt grunnlag for behandling av spørsmålet om ytterligere petroleumsvirksomhet i området. Dette er behørig omtalt av flere talere før i dag, og det skulle nå ikke være noen tvil om det. Det vil også være et godt bidrag til forvaltningsplanen for nordområdene, som Regjeringen etter hvert vil legge fram, og som nettopp vil ta hensyn til sameksistens mellom forskjellige interesser. Når Regjeringen og stortingsflertallet vil legge konsekvensutredningen til grunn for videre beslutninger om aktiviteten i nordområdene, viser dette at vi tar miljøutfordringene her på alvor. Skulle konsekvensutredningen vise at det i enkelte områder vil være alvorlige miljømessige innvendinger mot petroleumsvirksomhet, vil det følgelig ikke bli åpnet for petroleumsvirksomhet i disse områdene før man er sikker på at de påviste miljøutfordringene blir løst på en tilfredsstillende måte. Barentshavet er et viktig gyteområde for mange fiskeslag. Dette regner jeg med vil bli tillagt stor vekt i konsekvensutredningen. Det har blitt fokusert på at utslipp av alkylfenoler i produsert vann kan redusere fruktbarheten hos torsken – riktignok bare påvist i laboratorieforsøk, men dette vil være alvorlig og tilsier at vi må gå varsomt fram. Stortinget har vedtatt krav om nullutslipp til vann innen 2005. Dette innebærer at det ikke skal slippes ut produsert vann i havet. Regjeringspartiene har i Sem-erklæringen sagt at vi vil sikre at målet om nullutslipp til havs blir realisert. Vi diskuterer i dag olje- og gassvirksomheten på norsk kontinentalsokkel. Vi må likevel kunne heve blikket litt. Om noen år vil det etter alt å dømme bli omfattende olje- og gassvirksomhet på russisk side i nordområdene, med den utfordring dette vil representere for miljøet. Dette setter den norske miljødebatten i perspektiv. Den norske petroleumsnæringen er underlagt noen av verdens strengeste miljøkrav, og har vist å takle miljøutfordringer på en utmerket måte. Det er mitt håp at vi gjennom den norske petroleumsvirksomheten også kan være med og utvikle en standard for aktiviteten på russisk side av grensen. Derfor kan faktisk et fortsatt høyt aktivitetsnivå i norsk olje- og gassvirksomhet og den teknologi og kompetanse vi gjennom dette opparbeider, vise seg å være i miljøets interesse.