Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-06-05:
La meg først takke saksordføreren for en konstruktiv behandling av forslaget i komiteen. Så vil jeg gjerne si til representanten Hallgeir Langeland at det er ikke forslagsstillerne her som har dratt opp debatten om hvem som har gitt mest til rassikring. Tvert imot ble det tatt opp av ministeren i det svaret som vi fikk fra departementet. Vi har bedt om en utredning, og vi blir besvart med hvor mye penger den sittende regjering har brukt til rassikring. Det var ikke den debatten vi ønsket å få. Jeg skal komme litt tilbake til hva den forrige regjering gjorde. Som forslagsstiller vil jeg gjerne si noen ord om bakgrunnen for det dokumentet som behandles. Kristelig Folkeparti er opptatt av trafikksikkerhet, og vi er opptatt av å ta vare på livet. Vi sier ofte at trafikksikkerhet er et ansvar en har som trafikant. Det er sant, men akkurat når det gjelder rassikring, er det slik at en kan ikke gjøre noe særlig selv for å redusere risikoen for ulykker. En er fullstendig prisgitt naturkreftene, med mindre rassikringstiltakene er gjennomført. Dette handler om livskvalitet, fordi utrygghet og frykt for eget og andres liv reduserer livskvaliteten. Det er relativt bred enighet om at rassikring er viktig og at det bør prioriteres. Da jeg og mine medforslagsstillere bestemte oss for å fremme dette representantforslaget, var det imidlertid ut fra ønsket om å få rassikringsproblematikken høyere opp på den politiske dagsordenen. Selv om vi alle er enige om at dette er viktig, er vi tydeligvis ikke opptatt av problematikken i stor nok grad. Det ser vi på det enorme behovet for bevilgninger som vi ikke klarer å dekke. Ras må høyere opp på agendaen. Vi trenger mer kunnskap og informasjon, og vi trenger større bevilgningsnivå til rassikringsarbeid. Derfor har vi i all ydmykhet fremmet dette representantforslaget. Det var derfor med undring at vi opplevde at forslaget ble møtt med sedvanlig skryt fra den ansvarlige minister om hva denne regjering har fått til på dette området. La meg da i all ydmykhet vise til at Bondevik II-regjeringen i forrige periode gjennomførte en stor satsing på rassikring. Innsatsen mot rassikring ble styrket med over 30 pst., fra i gjennomsnitt 370 mill. kr i perioden 1998-2001 til i snitt 490 mill. kr pr. år i 2002-2005. Over 37 rasutsatte strekninger og 130 rasutsatte punkter ble utbedret i perioden. Så har vi også kastet oss inn i den konkurransen som ministeren bydde opp til. Bevilgninger er én ting, og det er viktig, men oppmerksomhet rundt temaet, informasjon og kunnskap og oversikt over omfang og behov er et annet viktig element. Det er utarbeidet en del oversikter over rasfaren i Norge, og nye oversikter er under utarbeidelse. Den nasjonale rassikringsgruppen skal ha ros for at den over lang tid har gjort et viktig arbeid for å heve rassikringsproblematikken. Den har pekt på at vi har en utfordring i størrelsesorden 20 milliarder kr. Det er liten tvil om at klimautfordringene – som vi ikke minst i løpet av den siste helgen ble minnet om på nytt – må tas på alvor. Raskartlegging og -sikring er et uhyre viktig tema som vi som forslagsstillere ønsker å få opp på dagsordenen. Jeg vil utfordre ministeren til i sitt innlegg å orientere oss om hva en vil gjøre på dette området før Nasjonal transportplan blir lagt fram, og om vi eventuelt fra Stortingets side på et eller annet vis kan bli orientert om hva Regjeringen jobber med når det gjelder å få kartlagt de utfordringene vi står overfor på rassikringsområdet. Klimaendringene skaper stor usikkerhet. Det er ikke lenger tilstrekkelig å bygge på historisk kunnskap om rashendelser. Vi bør være i forkant av endringene ved å øke forskningsinnsatsen, og dermed øke kunnskapen om rasforebygging og rassikring.