Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-03-07:
Det er stor enighet om at det er viktig å forebygge uønskede graviditeter. Det er også tverrpolitisk enighet om å redusere antallet aborter. Norske kvinner har hatt rett til selvbestemt abort i 30 år. Spørsmålet er om samfunnet gir gravide kvinner som er i en vanskelig situasjon, reell mulighet til å ta et veloverveid valg. Abort er fremdeles tabubelagt. Desto større behov er det for å se på rettighetene til kvinnene som stilles i en situasjon der dette tilsynelatende er eneste løsning. I Oslo tar annenhver gravid kvinne under 25 år abort. På landsbasis utføres det hvert år mellom 14 000 og 15 000 provoserte aborter. Det er ikke snakk om en liten eller ensartet gruppe kvinner eller par som velger abort. Likevel er mange av årsakene til at man velger å avslutte et svangerskap sammenfallende. Mange framhever økonomisk utrygghet, press fra barnefar eller annen familie og mangel på informasjon som tungtveiende grunner for å velge abort. I et kvinneperspektiv handler abort om mer enn retten til et valg. Faktum er at en stor andel av dem som får utført abort, opplever alvorlige ettervirkninger. Studier fra Sverige viser at halvparten av dem som får utført abort, går gjennom følelsesmessige reaksjoner i etterkant. I en doktorgradsavhandling fra Universitetet i Oslo fastslår overlege og spesialist i psykiatri Anne Nordal Broen at en av fem kvinner sliter med psykiske ettervirkninger etter en provosert abort. Sosiolog Willy Pedersen har påvist at kvinner som har tatt abort, har større risiko for rusmiddelmisbruk enn andre. Det er viktig at disse kvinnene får hjelp. Vi vil at kvinner skal sikres bedre informasjon knyttet til ettervirkninger av aborten og få reelle muligheter til spesialisert hjelp. Når vi har kunnskap om at abort kan gi følelsesmessige reaksjoner i etterkant, mener Kristelig Folkeparti, i likhet med Høyre, at tilbud om svangerskapsavbrudd kun bør skje på sykehus med tilgjengelig kvalifisert personell, slik at ikke kvinnen blir overlatt til seg selv. Nettopp forskningen om ettervirkningene - som jeg viste til tidligere, og som også representanten fra Arbeiderpartiet snakket om, som viser at kvinner har mange traumer - tilsier jo nettopp at abort bør foregå på sykehus. Selvbestemt abort er den eneste reelle rettighet en vanskeligstilt gravid har i dag. Samfunnet gir kvinnen valget og ansvaret. Derfor må det innføres bedre rådgivning og informasjon for gravide med fokus på rettigheter, støtteordninger og mulige psykiske og fysiske ettervirkninger, slik vi nå foreslår. For noen vil dette kunne bli et reelt alternativ til abort. I en situasjon der svangerskapet ikke var planlagt, har det vist seg at den økonomiske situasjonen kan være utslagsgivende for om man velger å beholde barnet. Kristelig Folkeparti foreslår derfor å utvide engangsstøtten fra dagens 33 584 kr til 2 G, dvs. 133 624 kr. Dette vil bidra til økt økonomisk trygghet for kvinner som ikke har opptjent rett til fødselspenger. Jeg kan i alle fall berolige representanten fra Fremskrittspartiet med at vi skal nok finne gode ordninger for dette, hvis vi en gang får flertall for det gode forslaget vi har her. Kristelig Folkeparti har merket seg at statsråden har imøtekommet de foreslåtte tiltakene i representantforslaget på en positiv måte, og ser fram til de oppfølginger som er angitt. Jeg håper at statsråden i sitt arbeid med revidering av handlingsplanen for forebygging av uønskede svangerskap og abort vil trekke inn også forskere med god kompetanse på dette området, f.eks. de to jeg allerede har nevnt. Jeg er overbevist om at disse kan gi verdifulle innspill både hva gjelder tiltak, men ikke minst òg forskningsbehov i framtiden. Jeg tar opp forslag fra mindretall i den grad de ikke er tatt opp før.