trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Jeg føler bare behov for å understreke at Arbeiderpartiet prinsipielt mener at de endringene som nå skjer i sykelønnsordningen, er et brudd på IA-avtalen. Grunnen til at vi stemmer for dette, er rett og slett at vi er nødt til å gjøre det som følge av budsjettforliket. Det er en stor kamel som må svelges i kjølvannet av budsjettforliket. Men det som er litt interessant, er statsrådens begrunnelse for hvorfor hun mener at dette ikke er et brudd på IA-avtalen. Hun sier at dette ikke er en endring av IA-avtalen. Det er en justering av IA-avtalen. Da må jeg si at jeg ser fram til å få høre statsrådens definisjon av begrepet «endring» og av begrepet «justering», noe som gjør at det å endre er noe helt annet enn å justere. Den er det all grunn til å se fram til nå.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-12-10:
Nå er ikke saksordfører her og får lagt fram saken. Jeg har til en forandring lyst til å begynne med å si litt om hva denne saken ikke handler om. Ot.prp. nr. 10 Del II, som gjelder avkorting i AFP mot gavepensjon, handler ikke om hvorvidt det administrative toleransebeløpet for AFP bør oppjusteres til én gang folketrygdens grunnbeløp eller ikke, og den handler heller ikke om fritidspolitikernes mulighet til å engasjere seg. Jeg begynner slik fordi innstillingen tilsynelatende kan gi inntrykk av at proposisjonen handler om alt dette, men det gjør den altså ikke. Det proposisjonen derimot handler om, er avkorting av AFP mot gavepensjon fra arbeidsgiver. Høyre mener først og fremst at det skal lønne seg å stå i arbeid lengst mulig. Jeg tror også det vil bli tydelig hvor viktig dette faktisk er, når Pensjonskommisjonen legger fram sin innstilling noe forsinket på nyåret. Men, og det er et viktig men: Sliterne i arbeidslivet – jeg tenker da først og fremst på dem som er fysisk utslitt etter å ha stått et langt yrkesliv i tunge yrker – bør ha en reell mulighet til å kunne gå av tidligere enn andre og avslutte et langt arbeidsliv på en verdig måte. Høyre mener dette bør skje gjennom en ordning som i utgangspunktet skal gjelde alle arbeidstakere. Vurderingen av behovet for tidlig pensjonering må gjøres individuelt. Her vet vi at AFP-ordningen dessverre har store mangler, f.eks. at den ikke gjelder for alle arbeidstakere. Behovsprøvingen er heller ikke mer individuell enn at AFP, og gjerne da i kombinasjon med gavepensjon fra arbeidsgiver, har vært relativt flittig brukt i forbindelse med nedbemanninger. Det tror jeg alle vil kunne være enig i aldri var intensjonen bak AFP-ordningen. For Høyre blir det helt galt når en tidligpensjoneringsavtale brukes av en arbeidsgiver for å støte verdifulle, eldre arbeidstakere ut av arbeidslivet når det skal nedbemannes. Da kan vi ikke i tillegg ha muligheten for arbeidsgiveren til å gjøre tidligpensjonering lettere å godta for de arbeidstakerne, når det skal nedbemannes, ved å sukre pillen med en gavepensjon. Høyre kan ikke være med på å gjøre det lettere å støte verdifull arbeidskraft ut av arbeidslivet. For øvrig vi jeg vise til budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Som et ledd i denne avtalen er det enighet om at forslaget om avkorting i AFP mot gavepensjon ikke skal behandles i høst. Komiteen foreslår derfor at forslaget sendes tilbake til Regjeringen. Jeg vil avslutte med å si at jeg ser fram til Pensjonskommisjonens innstilling, og til hvilke svar kommisjonen har å gi i forhold til å møte framtidens utfordringer knyttet til pensjoner.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-12-10:
Jeg ber om ordet til en åpenbar misforståelse.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2003-12-10:
Representanten Faldet sa at jeg hadde sagt at AFP skulle være med og støte arbeidstakerne ut av arbeidslivet. Det var ikke det jeg sa. Jeg sa at AFP som arbeidsgivere kombinerer med en gavepensjon, kan føre til utstøting av arbeidslivet, og mange arbeidsgivere bruker det for å nedbemanne i sin bedrift. Det var det jeg sa.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Dette handler altså ikke om AFP-ordningen som sådan, men om at Regjeringen hadde et forslag om at gavepensjon fra arbeidsgiver skulle avkortes fra AFP krone for krone. Dette gikk Arbeiderpartiet imot, og som representanten Sonja Irene Sjøli viste til, fikk vi altså en budsjettavtale som gjorde at vi stoppet dette fradraget krone for krone fra pensjonen nå. I den forbindelse venter vi og ser hva som kan skje når Pensjonskommisjonen legger fram sin innstilling over jul. Representanten Sjøli var inne på, fikk jeg inntrykk av, at AFP også handler om en mulighet for utstøting fra arbeidslivet. Min erfaring er at mange som har stått i tungt arbeid, trenger å gå av noe før med æren i behold. Det er det som gjør at Arbeiderpartiet slår ring om AFP. I sin tid hadde vi faktisk en ordning hvor en i kombinasjon med AFP, avtalefestet pensjon, kunne tjene 1 G, altså et grunnbeløp i folketrygden. Det er nå redusert, først fra Bondevik I-regjeringen til 4 000 kr, og nå fikk vi hevet grensen til 15 000 kr. Nå avventer vi Pensjonskommisjonens innstilling, og så får vi se hva som skjer. Enn så lenge har AFP-ordningen vært bra for dem som har mulighet til å ta ut en avtalefestet pensjon. De kan i mange tilfeller avslutte sitt yrkesaktive liv med helsen i behold. Jeg synes at når en snakker om økonomi, må en også ta med den menneskelige siden i forhold til pensjonsordningen og avtalefestet pensjon. Ellers er det bare for meg som saksordfører å støtte innstillingen slik den foreligger nå. Vi er enig i komiteen om at saken skal sendes tilbake til Regjeringen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Det er ikke helt riktig når sakens ordfører indikerer at her er det en enstemmig komite. Fremskrittspartiet har et noe divergerende syn på dette området, slik det fremgår av innstillingen. Dette er jo en litt pussig sak. Regjeringen har lagt frem et forslag som man senere har gått fra i forhandlinger med Arbeiderpartiet. De syn Fremskrittspartiet har i denne saken, fremgår veldig klart av våre merknader og i proposisjonen, som vi synes det er mye godt innhold i. Jeg vil også slutte meg til en rekke av de synspunkter som komiteens leder fra Høyre kom med, og det skulle være unødvendig å gjenta disse. Jeg vil derfor ta opp det forslag som ligger fra Fremskrittspartiet i innstillingen.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Jeg takker statsråden for informasjonen om at det nå er satt i gang en god dialog med partene i arbeidslivet om den framtidige strukturen. Jeg har imidlertid et spørsmål også på bakgrunn av Ine Marie Eriksens innlegg. Jeg sa at beskrivelsen av statsrådens framgangsmåte var for egen del og ikke komiteens. Men jeg forstod Ine Marie Eriksen slik at de hadde ikke endret noe i forhold til realiteten, men bare skjøvet på endringene. Endringene var at Rådet for fagopplæring i arbeidslivet og opplæringsrådene skulle nedlegges fra årsskiftet. Er det slik å forstå at Høyre her i Stortinget eller statsråden faktisk har den samme oppfatning – at rådene skal nedlegges? Eller går statsråden inn i dialogen med partene med et åpent sinn for å finne fram til den beste strukturen – der alle mener at det er behov for å fornye innholdet av den?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2003-12-10:
Det er bred politisk enighet om at dagens rådsstruktur er moden for revisjon, og det er jo nettopp for å møte de nye utfordringene vi vet at akkurat dette feltet står overfor. Regjeringspartiene slutter seg derimot ikke til representanten Bjørnstads beskrivelse av statsrådens handlemåte i denne saken. I den sammenheng vil jeg bare vise til budsjettavtalen som er inngått mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, der det er enighet om å skyve endringene, som det er bred politisk enighet om, noe fram i tid. For øvrig er det slik at de bebudede endringene i trepartssamarbeidet gjennomføres, men noe senere enn det som var forutsatt. Det er en løsning vi i komiteen er komfortable med, og et flertall stiller seg bak det. Men det er altså begrunnelsen for at dette blir utsatt.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2003-12-10:
Jeg er ikke helt sikker på om det var en replikk til meg eller til statsråden, men jeg kan i hvert fall for egen del oppklare det som muligens var en litt uklar uttalelse fra min side. Mitt poeng var ikke at selve strukturen er fastlagt, men at beslutningen om å endre på strukturen nå skyves fram i tid. Hva det vil resultere i, hva slags struktur dette vil få, er det foreløpig ingen som vet. Det er jo de samtalene statsråden nå har sagt er innledet med partene. Men mitt poeng var altså å si at den enigheten vi har i komiteen, nemlig at det må en revisjon til, den står fast. Men beslutningen om hvordan dette skal gjøres, skyves nå fram i tid.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Man kan jo beskrive nederlag som man vil. Det har vi nettopp hørt representanten fra Høyre gjøre. Vi derimot slutter oss gjerne til karakteristikken fra saksordføreren når det gjelder fremgangsmåten til departementet. Vi har stilt oss undrende til budsjettforslagets innhold på dette punkt fra det kom. Man gjør kort og godt ikke tingene på denne måten, selv om man ønsker fornyelse og revisjon. Men det materielle innholdet er vi fornøyd med, at en samlet komite nå går inn for å videreføre Rådet for fagopplæring i arbeidslivet og opplæringsrådene. Der er det god og bred enighet. Så er det ett punkt hvor det ikke er enighet. Det gjelder det andre forholdet, nemlig det å tildele fylkeskommunen nye oppgaver. Det er Fremskrittspartiet vaksinert mot. Vi fremmer da et alternativt forslag hvor vi legger ansvaret til en utmerket statlig representant i fylkene, nemlig fylkesmannen – altså et alternativt forslag til § 13-2 og § 15-2, som jeg hermed tar opp.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-12-10:
Jeg bad om ordet for å besvare et spørsmål fra saksordføreren. Men la meg først si at jeg kan si meg enig i mye av det saksordføreren her la frem om saken. Det er ingen tvil om at mye har virket godt i Norge når det gjelder fagopplæringen og yrkesopplæringen. Vi har god søkning i motsetning til mange andre land, vi har hatt godt med lærlingplasser etter Reform 94, og mye av dette må også kunne tilskrives et godt og nært partssamarbeid. Det er det ingen tvil om. Samtidig er det ganske bred enighet om at slik dette fungerer i dag, er det bl.a. for lite fleksibelt og for lite endringsorientert. Og dette er det også ganske bred enighet om. Jeg kan bekrefte at vi allerede nå har inngått et samarbeid med partene. Vi har etablert arbeidsgrupper, samarbeid mellom departementet og partene, der vi drøfter den fremtidige oppgavefordeling, rolle- og ansvarsdeling, fremtidige samarbeidsformer osv., alt innenfor ILO-konvensjonen. Målsettingen er at vi skal komme lengst mulig mot en avklaring av hva vi skal gå inn for når det gjelder fremtidig partssamarbeid, frem til vi skal legge frem meldingen om Kvalitetsutvalgets innstilling, men det vil avhenge litt av fremdriften i dette samarbeidet med partene. Så tar jeg til etterretning den smule skepsis som saksordføreren gav uttrykk for når det gjelder statsrådens arbeidsmåte. Jeg kan vel si at det er visse andre også som har delt den skepsisen. Men slik situasjonen er i dag, med det samarbeidet departementet har inngått med partene, er det mitt inntrykk at alle er veldig fornøyd med det arbeidet som er igangsatt, fordi man faktisk deler den oppfatningen at vi på den ene side har fått til veldig mye bra i Norge takket være et godt partssamarbeid, men at det her er et betydelig forbedringspotensial som alle nå er opptatt av å realisere.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
Jeg vil anbefale komiteens innstilling og tar i tillegg opp det forslaget som Fremskrittspartiet og representanten Simonsen står alene om.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-04-29:
Det stemmer det som representanten Sortevik tok opp i sin replikk, at Arbeiderpartiet ønsket et annet system for hvordan fagskoleutdanning skulle integreres i det høyere utdanningssystemet forrige gang dette ble behandlet i Stortinget. Vi forholder oss imidlertid til det som flertallet på Stortinget gikk inn for, og tar utgangspunkt i det i forhold til det forslaget som nå har kommet fra Regjeringen. Med det utgangspunktet, som er annerledes enn ved den forrige runden, mener vi at man her har lagt til rette for en god kvalitetssikring av fagutdanningen, både når det gjelder offentlige og private tilbud. Vi er spesielt glad for at man har fått en avklaring av framtiden også for de tekniske fagskolene.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-04-29:
Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har her i Stortinget gått videre i definisjonen av begrepet «yrkesrettet», utover det departementet har lagt til grunn. Min oppfatning er, som jeg sa i mitt innlegg, at det nå i det hele tatt ikke er noen grense koblet opp mot behov i arbeidslivet når flertallet her har sagt at det faktisk er den enkeltes behov en skal ta utgangspunkt i. Departementet har sikkert konfirmert dette underveis i prosessen, så jeg vil gjerne høre statsrådens vurdering. Det er hyggelig at statsråden vil slå ring om de offentlige, tidligere tekniske fagskolene i tillegg til det eksisterende tilbudet som blir finansiert etter privatskoleloven. Spørsmålet mitt er: Vil statsråden også se positivt på en utvidelse av tilbudet, både når det gjelder omfang og kanskje også med nye linjer i det som var de tidligere tekniske fagskolene, og som skal drives i fylkeskommunal regi? Og vil statsråden eventuelt vurdere finansiering av slike tilbud utover status quo?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
Jeg har tatt meg bryet med å se litt bakover. Denne saken startet med at regjeringen Bondevik I fikk satt i gang Berg-utvalget, som produserte den offentlige utredningen «Mellom barken og veden». Så kom det et pålegg i trontalen til regjeringen, og så kom det en melding fra en annen regjering, nemlig en arbeiderpartiregjering. Slik jeg leser meldingen fra den regjeringen, hadde man fra Arbeiderpartiets side en ganske negativ holdning til denne typen utdanninger. I sammendraget i meldingen fra daværende undervisningsminister, Trond Giske, var hovedbudskapet at nye tilbud innenfor høyere utdanning må møte behovet for yrkesrettet utdanning etter videregående opplæring. I denne omgang, når denne saken behandles, er Arbeiderpartiet enig med de øvrige partiene i komiteen om at fagskolene skal være et alternativ til høyere utdanning, som et reelt alternativ til de lange utdanningsløpene ved høyskoler og universiteter. Det er veldig gledelig at Arbeiderpartiet åpenbart har skiftet til et langt mer positivt syn på denne typen utdanninger. Det hadde vært interessant å høre hvorfor.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
Det er jo en ny øvelse dette med 1 minutt, så vi får gire opp snakketøyet. I forlengelsen av det representanten fra Høyre tok opp, er det jo også slik at SV heller ikke vil gå oppover. De vil ikke tillate et tredje år. Igjen kan man stille spørsmålet om hvorfor, når man fremviser så liten tro på det godkjenningsorganet som man altså er med på å gi myndighet. Fremskrittspartiet vil åpne for et tredje år når kunstnerisk utdanning gjennom fagskoler trenger et tredje prosjekt- og praksisår, nettopp for å styrke studentenes faglige kompetanse. Det sier jo også SV at de er opptatt av. Hvorfor vil de da ikke åpne for det under betryggende tilsyn av det som skal være tilsynsorganet, nemlig NOKUT? En rask ting til. Om offentlige tilskudd sier komiteen, også SV, at offentlig støtte etter privatskoleloven skal videreføres, og det sikrer de private som har offentlig støtte i dag med SVs støtte. Det er jo gledelig. Men hvorfor ikke også med SVs støtte slippe inn nye, private tilbydere? Hvorfor stopper man med de private som har støtte i dag? Hvorfor vil man ikke tillate faglig utvikling ved å slippe inn nye?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
I forbindelse med St.meld. nr. 20, Om korte yrkesrettede utdanninger etter videregående opplæring, var det et klart flertall som sa tydelig fra om at tekniske fagskoler skal finansieres av staten. Er det slik at Regjeringen tolker det som at det bare er tekniske fagskoler i offentlig eie som skal finansieres av staten? Og hvis svaret på det er ja, hva er grunnlaget for å legge en slik fortolkning til grunn?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
Jeg skal ikke holde på lenge, men siden det er reist spørsmål fra representanten Reikvam fra SV om hvordan vi forholder oss til dette med representasjon, kan jeg bruke et minutt på å redegjøre for det. Vi har fra Fremskrittspartiets side fremmet et eget forslag, hvor vi gjennom innretningen av det forsøker å likebehandle alle drivere, eller tilbydere som Fremskrittspartiet kaller det i forslagsteksten, uavhengig av eierskap. Vi oppfatter at når det forslaget faller, får vi en bedre presisering av hvilke rettigheter studenter og ansatte skal ha gjennom styrerepresentasjon i det forslaget som ligger fra Regjeringen, enn gjennom det ganske korte forslaget som ligger fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, hvor det bare står at studenter og ansatte skal være representert i styret. Forslaget fra Regjeringen omtaler hvordan de skal være representert, de skal ha møte-, tale- og forslagsrett. Vi kunne jo tenkt oss at det ble tydeliggjort og rettighetsført helt frem, men vi oppfatter at dette er det beste alternativet vi har å forholde oss til når vårt forslag faller. Vi har også som utgangspunkt med vårt forslag om et styre i et selvstendig rettssubjekt at de som sitter i et slikt styre, sitter der alle med fulle rettigheter.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2003-04-29:
Representanten Reikvam grep fatt i det eneste poenget hvor SV ble stående alene her, nemlig at man ikke går inn for å skulle videreføre systemet med halvårige fagordninger. Det er faktisk helt i tråd med statsrådens og departementets innstilling, så hvis det skal være å ikke være enig med departementet, skjønner jeg ikke hvor representanten Reikvam vil hen. Det andre poenget i dette er at det i det ordinære studieløp ved universiteter og høyskoler finnes deleksamener ned på to vekttall, dvs. énmånedsstudier som man tar eksamen i, og SV går også inn for at NOKUT skal være godkjenningsorgan for disse studiene. Når SV nå fremfører sin skepsis og har mindre tro på kvaliteten i disse studiene som flertallet, med unntak for SV, går inn for, har ikke SV her tro på NOKUT som godkjenningssystem? Og hva med alle de andre små studier med eksamen ved ordinære universiteter og høyskoler?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Jo, jeg har tro på NOKUT. Det var jo derfor jeg også understreket så veldig sterkt dette med sluttkompetanse, at de skal gjøre en skikkelig jobb i forhold til det. Så jeg regner med at den biten blir gjort ut fra det som stortingsflertallet nå vedtar. Her snakker vi altså om en fagutdanning, en fagskoleutdanning som skal gi en kompetanse for yrkeslivet, for bestemte yrker, for jobber som næringslivet trenger, og da mener vi at det er viktig når vi definerer denne fagskolen, at vi opererer med ettårig utdanningsløp. Jeg vet godt at det finnes kortere studier på universitetet, men det er ikke noe som gir fagkompetanse for en jobb. Dette er jo bare en del av en samlet utdanning. Man kombinerer ulike fag, og så har man en del kortere emner som man kan ta eksamen i, men det kan ikke sammenliknes med det vi nå snakker om, som er en fagutdanning rettet inn mot yrkeslivets behov. Det var mitt poeng – altså å sikre den utdanningen, gi den den nødvendige status, gi den den nødvendige legitimitet. I forhold til statsråden gikk det på økonomien og har overhodet ikke noe med halvårig å gjøre, når flertallet gikk vesentlig lenger enn statsråden i forhold til å sikre økonomien for private skoler.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Vi valgte å støtte statsråden og hennes forslag når det gjelder tilskudd, i motsetning til det Høyre og Fremskrittspartiet gjør her i salen. Det betyr at vi følger opp Regjeringens forslag. Vi aksepterer at det finnes en del skoler som nå vil søke om fagskolestatus, som i dag ligger et annet sted og har fått offentlig støtte. Hvis de selv mener at de har en utdanning, en kompetanse og et nivå som tilsvarer fagskole, må de selvsagt få søke om å gå over på det nivået uten frykt for å miste status. Det er den enkle argumentasjonen for det. Men vi ønsker ikke å gå videre og forplikte oss når det gjelder tilskudd til skoler. Det må være en vurdering ut fra om det er et behov for den utdanningen, og at vi ønsker å styre selve statstilskuddet. Så til treårig utdanningstilbud. Vi ser en sammenheng; vi bygger opp et utdanningssystem i videregående skole der teknisk fagskole dekker de to første årene, og så har vi høyskole- og universitetssystemet, som stort sett dekker tre år oppover. Det blir altså en sammenheng i de ulike løpene, og som jeg nevnte i mitt første innlegg, er vi opptatt av progresjon og å få gode sammenhenger.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Vi har ikke noe spesielt ønske om å være støtteparti for Regjeringen. Men når ingen andre ønsker det, må jo vi prøve å ta ansvar for de forslag Regjeringen har fremmet. Så enkelt blir det. Den rollen har vi da gått inn i et par ganger, også fordi vi har syntes at Regjeringens forslag har vært gode – for all del. Så til den andre delen av spørsmålet fra Arne Lyngstad. Fagskolene vil ofte være en kombinasjon av yrkeserfaring og teoretisk utdanning på en institusjon. Det ser jeg også for meg, men det som ligger i opplegget, er jo at utdanningens lengde skal være fem måneder, og man skal defineres som heltidsstudent. Jeg er ganske overbevist om at det er nær sammenheng mellom utdanningslengde og kvaliteten på utdanningen og den kompetansen den gir. Det er jeg helt overbevist om. Etablerer man en ettårig utdanning, vil den kvalitetsmessig bli vesentlig bedre enn en fem måneders utdanning. Det er jeg ikke et øyeblikk i tvil om.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Det gleder meg at statsråden så sterkt understreker at det ikke er noen automatikk i tilskuddet. Hun understreker også at det skal være budsjettmessig dekning. Jeg skulle nok ønske at en la samme prinsipp til grunn når det gjelder privatskoler generelt. Jeg ser at der blir det lagt opp til et annet system, nemlig at der er det automatikk. Men når det gjelder tilskudd til denne type utdanning, vil det ikke bli styrt av noen automatikk, men av at det finnes budsjettmessige midler til dette. Så til det faglige nivået. Statsråden har jo lagt opp til at fem måneders utdanninger skal godkjennes. Ser statsråden at det kan være problemer på sikt med nivået på den nødvendige faglige legitimiteten i forhold til næringslivet – statsråden har jo god kjennskap til næringslivet? Og kan denne type korte utdanninger på kun fem måneder, rettet inn mot et yrke, være med på å svekke legitimiteten til hele nivået?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-29:
Veldig kort: Det er nok ikke alltid lengden på forslaget som avgjør om det er godt eller dårlig. Forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet går ut på at studentene i alle styrer, uansett, skal ha fulle rettigheter, i motsetning til det som Regjeringen legger opp til, nemlig at de skal ha begrensede rettigheter. Det er forskjellen. Jeg har oppfattet det slik at Fremskrittspartiet tidligere har vært enig med oss i at de skal ha fulle rettigheter, så jeg er litt overrasket over den konklusjonen som nå kom.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-04-29:
Jeg synes det er veldig positivt at Sosialistisk Venstreparti ønsker å være Regjeringens støtte, og det synes jeg borger bra for framtiden. Reikvam var ikke sikker på flertallets linje når det gjelder kvaliteten i denne reformen. Da synes jeg det er viktig å huske at denne type utdanning ofte skjer i kombinasjon med at man er yrkesaktiv, ikke nødvendigvis at man bare tar utdanning. Dermed vil man få en kombinasjon av yrkesaktivitet og en læringssituasjon som gjør at man også kan vurdere lengden på studiet. Det som blir litt feil for meg, er at jeg synes Rolf Reikvam opererer med en veldig strømlinjeformet systemtenkning i sin kvalitetsvurdering. Hvorfor er kvalitet lik utdanningslengde?
Kristin Clemet (Høyre), 2003-04-29:
Jeg synes det er lovende at det er en så omfattende konkurranse i salen om å støtte Regjeringens framlegg. Hvis det blir et vanlig mønster, lover jo det meget bra. Denne saken er en oppfølging av Berg-utvalgets innstilling fra 2000, som klart dokumenterte at det er behov for kortere yrkesrettede utdanninger som ikke dekkes innenfor videregående opplæring eller innenfor universitets- og høyskolesystemet, og at det også er behov for å lovregulere disse korte yrkesrettede utdanningene som ikke kan omfattes av opplæringsloven, av universitets- og høyskoleloven eller av privathøyskoleloven. Dette ble vel ikke til punkt og prikke fulgt opp slik Stortinget ønsket i St.meld. nr. 20 for 2000-2001, som ble fremmet av den tidligere regjering, som mente at dette behovet dels kunne dekkes i markedet eller gjennom høyskolesystemet. Nå har vi lagt frem et forslag som jeg mener er godt, og som Regjeringen mener er godt, men som også skulle imøtekomme Stortingets ønske. Det omfatter både private og offentlige yrkesrettede utdanningstilbud på nivå etter videregående opplæring eller på grunnlag av tilsvarende realkompetanse, og altså med et omfang på et halvt til to år. Noe av det viktige her er at dette skal godkjennes av et uavhengig kvalitetssikringsorgan, NOKUT. Det gir ingen automatisk rett til offentlig tilskudd, men det gir en mulighet til offentlig tilskudd dersom andre kriterier er oppfylt og det er budsjettmessige midler til det. Men det gir en automatisk støtterett i Lånekassen. Jeg tror ikke vi har noen garanti for at dette vil bli en veldig viktig lov eller et veldig viktig og omfattende utdanningstilbud i Norge. Men potensielt tror jeg det er meget viktig, og jeg håper at dette utdanningstilbudet vil vokse frem og bli et ganske omfattende tilbud i Norge. Det vil gi oss et mer fleksibelt utdanningssystem totalt sett, med mer varierte muligheter. Det vil være et alternativ for svært mange som egentlig ikke – tror jeg – er motivert for å ta en meget langvarig, akademisk, tung og forskningsbasert utdanning i vårt høyere utdanningssystem. Det vil gi status og prestisje til de fagskoleutdanningene vi allerede har, og dem vi forhåpentligvis får, og det vil i høy grad kunne svare på arbeidslivets behov, også arbeidslivets vekslende behov, for de varierer jo mye og er i stor endring. Det vil dessuten kunne ha store samfunnsmessige gevinster på sikt dersom dette blir et attraktivt utdanningstilbud for mange. Jeg er glad for den innstilling komiteen har avgitt, og for den store grad av enighet som eksisterer her i Stortinget. Jeg kan ikke se at noen av merknadene – som departementet naturligvis skal følge opp – er problematiske på noen som helst måte.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-04-29:
Når det gjelder finansiering, er loven slik utformet at det at man etter denne loven blir godkjent av NOKUT, ikke innebærer noen automatisk rett til støtte, men det innebærer en mulighet til støtte. Vi har sagt at det skal gis en støtte pr. student, men vi utelukker ikke, og vil også vurdere, det som tas opp i innstillingen, en basisfinansiering. Når det gjelder hvor mange som kan motta støtte, er det avhengig av hvor god søknaden er, det må jeg si, men det avhenger også av hvilke budsjetter man har. Det blir til syvende og sist et budsjettspørsmål, fordi dette vil være rammefinansiert. Jeg kan ikke si noe sikkert om fremtiden, men personlig håper jeg – det går nok sikkert også utover min tid som statsråd – at dette vil bli et fremvoksende utdanningstilbud. Da vil det sikkert også koste mer, men da antar jeg at det også er samfunnsøkonomisk lønnsomt. Når det gjelder yrkesrettethet, er det et stort tema å berøre på 13 sekunder, men jeg tror det er ganske vanskelig å bedømme hva som er behovet i arbeidslivet, og det er jo derfor det nå er så viktig å snakke om realkompetanse. Det er derfor det også er viktig at vi overlater dette til et uavhengig kvalitetsorgan som greier å følge med på hva som har den kvaliteten at det fortjener godkjenning. Hadde jeg hatt litt mer tid, skulle jeg ha fortalt hva departementet gjør for å bidra til å kartlegge endrede behov i arbeidsmarkedet, men det vil jeg komme tilbake til ved en senere anledning.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-04-29:
Det foreligger et pålegg om at fylkeskommunene skal gi slike tilbud. Jeg har merket meg at komiteen ønsker at vi skal ha en forskriftshjemmel om dette. Det er i og for seg helt OK. Departementet har antakelig lagt til grunn en litt mer pragmatisk holdning fordi dette pålegget i liten grad har vært fulgt opp i praksis. Vi mente derfor at det ikke hadde noen hensikt å ta det med i en ny lov. Når vi nå gjør om på dette systemet, har vi vel ment – jeg må ta et ørlite forbehold her – å ivareta behovet for dem som faktisk eksisterer og mottar tilskudd i dag. Det har vært formålet. Litt av formålet med de bestemmelsene som flertallet her nå legger inn for så vidt gjelder dette med privatskoleloven, er vel også at man ønsker å skape en forutsigbarhet og sikkerhet for dem som er omfattet av et system i dag, når man går over til et nytt system. Det er det rimelighet i, og så får fremtidige tilbud tilpasses den nye loven som nå blir vedtatt.
Kristin Clemet (Høyre), 2003-04-29:
Nei, jeg tror ikke det. Jeg tror at vi må venne oss til at det i dag er veldig mange veier til målet om å skaffe seg den nødvendige kompetansen for å være kvalifisert nettopp innenfor livslang læring-perspektivet og realkompetanseperspektivet. Dessuten mener jeg at kvalitetskriterier og godkjenningsordningene her i stor grad vil utvikles i samarbeid med næringslivet og bransjene selv. De vil være dypt inne i det, og derfor tror jeg ikke dette vil være et stort problem. Hvis man skulle hatt ett år som et minimum, ville også det skapt en del problemer i forhold til eksisterende utdanninger. Så vidt jeg vet, er det ca. 400 utdanninger i dag som da vil falle utenfor. Det tror jeg også ville legge et press på den andre godkjenningsordningen, som vi nå går bort fra, i forhold å bli godkjent bare vis-à-vis Lånekassen for å få støtterett. Nå er det koblet til å bli godkjent av NOKUT.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Jeg vil foreslå Oddbjørg Ausdal Starrfelt og Kjell Engebretsen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Det er rett som Oppebøen Hansen seier. Senterpartiet og Arbeidarpartiet står i lag på mange viktige område for utviklinga av landet vårt no, anten vi snakkar om tilhøva for kommunane, distriktspolitikk, bustadpolitikk eller utjamning. Men vi synest faktisk at Arbeidarpartiet har vore vel forsiktig når det gjeld dei krava dei stilte i budsjettforliket. Som eg sa i innlegget mitt: Vi er nøgde med innretninga, men det står mykje på spel for dei som har det vanskelegast i Noreg. Arbeidarpartiet har vore med på innstrammingar, m.a. inngangsbilletten til sjukeløn, permitteringsreglane, innstramming i attføringa og høge eigendelar, og dei har ikkje klart å snu t.d. skatt på aksjeutbytte, som ville gjort det mogleg å gjera meir for dei som har det verst.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Det er trist at Høgre i så stor grad er oppteke av å sjå tilbake i staden for å sjå framover mot dei store utfordringane som ligg der. Eg skal unnskylda Peter Skovholt Gitmark, for han er ny på Stortinget, men eg unnskyldar ikkje andre Høgre-representantar som framstiller Senterpartiets kommuneopplegg i 1998 og 1999 så feil som det Skovholt Gitmark gjer. Vi må faktisk ta omsyn til forholdet mellom inntektene i kommunesektoren og utgiftene vi hadde då, og det gapet som er no. Han kan studera Teknisk berekningsutval sine tal, så ser han det betre. Kva er det vi i Senterpartiet er opptekne av? Vi er faktisk opptekne av at folk som har ei funksjonshemming, skal få eit skuletilbod, at mange andre svake grupper i kommunane ikkje skal få kutt i tilboda. Vi lyttar til erfaringar som det no blir gitt uttrykk for, m.a. frå OECD, om at privatisering er ut, at det betyr ineffektivitet, byråkratisering og dyre kostnadsløysingar i mange av dei tilfella der konkurranseutsetjing er gjennomført.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Eg må på det sterkaste ta avstand frå uttrykket «pøser inn». Det er ikkje snakk om å pøsa pengar inn i kommunesektoren. Det det er snakk om frå Senterpartiets side, er at det skal vera samsvar mellom dei oppgåvene kommunane har, og dei midlane dei har til disposisjon. Senterpartiets ordførarar har over heile landet gått i bresjen for effektivisering så langt som det lèt seg gjera. 80 pst av ordførarane i kommunane, uansett partifarge, melder om at det ikkje er meir å effektivsera. Det som vi vil skal stå igjen, er ein god skule, eit godt barnehagetilbod, ei verdig omsorg og moglegheit til kulturtiltak, noko Framstegspartiet rett nok ikkje vil ha, og mitt dilemma er: Kvifor i all verda skulle vi ikkje kunna ha eit driftsresultat på 3 pst. no, når vi kunne det i tider då Noreg var langt fattigare enn det er i dag?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Statsråden set flittig søkjelyset på mangel på arbeidskraft i kommunesektoren. No har Senterpartiet stilt spørsmål til departementet om korleis det aukande talet på delstillingar fordeler seg mellom helse, utdanning og administrasjon f.eks. Svaret viser: Det veit departementet ingenting om. Ulike fagadministrasjonar har tal som fortel at det er store reservar av folk som ville hatt full stilling dersom dei fekk. Ein stram kommuneøkonomi gir ei samanlapping av delstillingar. Det er ei urovekkjande utvikling, og det er eit særdeles dårleg signal til dei mange som gjerne ville hatt seg eit arbeid i dette feltet, og som er nyutdanna. SSBs tal viser at i 2000 var 32 pst. av dei tilsette i kommunesektoren i delstillingar. I 2002 var det same talet 41 pst. Vil statsråden føreta seg noko for å gå vekk frå synsinga og skaffa seg oversikt og leggja tal på bordet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Senterpartiet meiner at det trengst ein langt større innsats for at fleire skal ha moglegheit til å få arbeid, og eg skal nemna tre område. For det fyrste: Ein milliard kroner meir til samferdsle ville koma næringslivet til møtes og gitt lågare kostnader for mange næringsgreiner, samtidig som ein ville nytta både ledig utstyr og ledig kompetanse. For det andre: Når det gjeld dei yrkeshemma, seier statsråden at han vil følgja utviklinga nøye, men det er jo ikkje godt nok! Han kan ikkje vera fornøgd med innsatsen når det er rundt 20 000 fleire funksjonshemma utan arbeid no enn for eitt år tilbake. For det tredje: Når det gjeld kommunesektoren, vil eg utfordra statsråden på kva han gjer for å sikra at fleire av dei som i dag utgjer ein stor arbeidskraftreserve fordi talet på delstillingar aukar så kolossalt, kan få full stilling?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Eg kjenner Senterpartiet og representanten Meltveit Kleppa som forholdsvis pragmatiske og opptekne av gode resultat. Der er det inga usemje mellom Senterpartiet og Arbeidarpartiet. Vi klarte no i haust å få til eit budsjettforlik som på mange område gjorde landet betre å bu i neste år. Mellom anna auka me dei frie inntektene til kommunane, vi nesten fordobla dei. Me reduserte mange usosiale kutt, ikkje minst når det gjeld eigendelar. Me auka talet på tiltaksplassar med om lag 6 000 nye, fjerna forslaget om mellombels tilsetjing og fjerna det usosiale forslaget knytt til AFP, for å nemne noko. Arbeidarpartiet og Senterpartiet står saman om mange merknader og forslag i denne innstillinga. Mitt spørsmål til representanten Meltveit Kleppa er om ho er tilfreds med det budsjettforliket som no er framforhandla, altså ikkje berre innretninga, men òg resultatet.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
I Framstegspartiet sitt alternative budsjett blir det lagt opp til at rammetilskotet til kommunane skal få eit kutt på 1,8 milliardar kr. i 2004, vidare skal det kuttast i Nord-Noreg-tilskotet, i regionaltilskotet, i skjønnstilskotet og i overføringane til fylkeskommunane – ikkje unaturleg frå det partiet. Representanten Sandberg har ofte vore høgt på banen og lova meir pengar til kommunesektoren, sjølv om det ikkje kunne høyrast slik ut, iallfall ikkje i starten av innlegget hans i dag. Kva skal ein tru på? Er det Framstegspartiet sitt alternative budsjett eller er det representanten Sandberg som er truverdig? Så litt om konkurranseutsetjing og privatisering. Det stod å lese i Aftenposten den 24. november: «Jeg tror vi skal sette strek over all privatiseringsdebatt i partiet vårt. Vi har ikke et prinsipp om at vi skal privatisere hele verden, sa Sandberg i sitt foredrag på Fr.p.s ordførerkonferanse i går.» Spørsmålet mitt er: Er dette ei ny politisk linje frå Framstegspartiet?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Økonomien i kommunesektoren er svært vanskeleg. Samtidig som Regjeringa strammar til økonomiskruen, er det òg sviktande skatteinngang. I tillegg er om lag 25 pst. av kommunane under offentleg administrasjon. I representanten Vihovdes eige fylke, Hordaland, er heile ti kommunar svartelista. Budsjettavtala mellom regjeringspartia og Arbeidarpartiet gjorde noko med denne situasjonen. Eg har lyst til å referere litt til endringane som har skjedd i Vihovdes eige nærområde. Når det gjeld Kvam kommune t.d., fekk dei altså 3,8 mill. kr meir ved budsjettforliket. Det var med på å redusere barnehageprisane. Det var med på å styrkje det førebyggjande arbeidet blant barn og ungdom. Det var med på å få til ei auka kultursatsing, og det var med på å få fleire datamaskinar inn i grunnskulen. Eg må seie eg er ganske forundra over representanten Vihovdes innlegg her i dag. Er ikkje representanten einig i at Regjeringas opplegg i utgangspunktet var altfor dårleg? Korleis kan representanten hevde at kommunesektoren var prioritert i Regjeringas opplegg?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Det var mange takkseiingar til Arbeidarpartiet i innlegget til statsråden, og det er bra. Det viser at me faktisk kan gjere ting i lag som er bra for landet og for heilskapen. Eg har eit spørsmål knytt til Aetat. Aetat overfører gradvis fleire og fleire oppgåver til private aktørar i arbeidsmarknaden. Eg kan vise til prosjekta KAT og VALS som eksempel på det. Arbeidarpartiet meiner at Aetat skal vere det fremste verkemidlet i arbeidsmarknadspolitikken, og då må heller ikkje Aetat blir oppstykkja. Me er særleg skeptiske til at det kan bli opna for private aktørar på formidlingsdelen av Aetat. Derfor blir mitt spørsmål til statsråden: Ligg det føre planar om at private aktørar skal ta over større delar av formidlingsansvaret i Aetat, og kva slags visjonar har statsråden for Aetat i framtida?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-12-15:
Senterpartiet er et parti fullt av selvmotsigelser. Jeg forstår godt forsnakkelsen om at Senterpartiet er fornøyd med Regjeringen. Over 6 milliarder kr i økte overføringer til kommunesektoren er formidabelt. Når man i tillegg vet at det i perioden fra 1995 fram til i dag kun var to år med negativ realvekst for kommunesektoren – det var i årene 1998–1999 – og at vi i de to årene hadde en kommunalminister fra Senterpartiet, forstår jeg godt at Magnhild Meltveit Kleppa ønsker det glemt. Nå er alt Senterpartiet dessverre er opptatt av, opposisjonsmilliardene som de pøser ut til alle gode formål. Når kommunene med Senterpartiets opplegg får milliarder ekstra, gjøres det samtidig som partiet verken ønsker effektivisering eller konkurranseutsetting. Hvorfor er det så viktig for representanten Meltveit Kleppa at det ikke stilles krav til en sektor med over 200 milliarder kr i omsetning? Er det fordi det ikke er i Senterpartiets ånd, eller er det fordi det ikke er gevinster å hente som igjen kan brukes til bedre tjenester?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Jeg forstår meget godt at Meltveit Kleppa kommer litt på defensiven når hun blir utfordret på tidligere justeringer av kommuneøkonomi, osv. Men det står respekt av Senterpartiet. De holder fast på at jo mer penger du pøser inn i kommunesektoren, dess bedre blir det. De står fast på det, uansett hvor mye penger en pøser inn. Som representanten Skovholt Gitmark var inne på, er det over 6 milliarder kr nominell økning til kommunesektoren neste år. Fortsatt er det ikke nok. I tillegg fremmer Senterpartiet og SV følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fremme et kommuneopplegg for 2005 som baseres på at kommunesektoren skal ha et netto driftsresultat på 3 pst.» Mine spørsmål er: Hvilke summer dreier det seg om? Hvilke kriterier og parametre forholder Senterpartiet seg til hvis kommunesektoren skal ha et driftsresultat på 3 pst.? Gjelder det alle kommunene, også de kommunene som er langt over det resultatet i dag?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Det kunne være interessant å kommentere debatten mellom budsjettpartnerne, men jeg skal avstå fra det nå. Jeg registrerte at representanten Schjøtt-Pedersen i sitt innlegg påpekte veldig sterkt at det Arbeiderpartiet nå har fått til i forliket, var det som hadde snudd det verste ved høyrepolitikken i Norge. Det kunne være interessant å høre om representanten Hogsnes deler den oppfatningen – hvorvidt det nå er slik at Høyre i regjering fører en politikk som tilfredsstiller Arbeiderpartiet eller venstresiden i norsk politikk, og hvorvidt det som Karl Eirik Schjøtt-Pedersen påpekte i sitt innlegg, er korrekt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Jeg har ved flere anledninger prøvd å gjøre også representanten Oppebøen Hansen oppmerksom på vårt system når det gjelder finansiering av kommunesektoren. Da vet representanten at vi ønsker oss et statlig finansieringssystem for primæroppgavene som baserer seg på brukervalg, utbetalt av det lokale trygdekontoret – derav også kutt i overføringene til kommunesektoren. Hvis Oppebøen Hansen sammenligner vårt alternative budsjett for 2004 med budsjettet for 2003, vil han se at vi faktisk kutter 1,5 milliarder kr mindre i 2004 enn vi gjorde i 2003 – rett og slett for å følge opp de 1,5 milliardene som vi hadde forslag om og fikk flertall for i forbindelse med kommuneproposisjonen. Når det gjelder privatisering, er det riktig, det som stod. Hver eneste gang vi har en debatt med Arbeiderpartiet, Kommuneforbundet eller andre om konkurranseutsetting, blir vi beskyldt for at vi ønsker å privatisere. Det vår politikk baserer seg på, er konkurranseelementet, og da er det uvesentlig for Fremskrittspartiet hvorvidt det er en organisasjon, private eller kommuner som konkurrerer om det tilbudet som skal legges ut på anbud. Derfor er ikke privatisering et prinsipp for Fremskrittspartiet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Hver gang denne regjeringen uttrykker seg om for stram økonomi, er paradokset at regjeringen allerede bruker 70 milliarder kr av oljepengene i året. 70 milliarder kr! Regjeringen gir uttrykk for at det ikke gjøres. Men når Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett for 2004 foreslår å bruke 5 milliarder kr utover de 70 milliardene som Regjeringen bruker, er katastrofen fullendt. Det er paradokset. Så til det at pengene skal følge brukerne. Nei, jeg tror faktisk ikke det systemet vi har i dag, vil virke hvis man har som formål at man skal ha likt tjenestetilbud rundt i det ganske land. Hvis man skal ha brukervalg bare innenfor generalistkommuneopplegget, vil man fortsatt oppleve at det vil være stor forskjell på prioriteringene i de enkelte kommuner med hensyn til hva slags tjenestetilbud man vil få. Vi er opptatt av at tjenestetilbudet innenfor både helse, eldreomsorg og skole skal være likt, uavhengig av hvilken kommune man måtte bo i i Norge.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Nei, EØS-utvidelsen vil faktisk føre til at vi ikke kan stenge noen ute. Det er jo derfor Fremskrittspartiet ønsker overgangsordninger, for å forberede oss på det som eventuelt måtte skje. Vi vet ikke hva som skjer. Det eneste vi kan være sikre på, er at vi ikke vet hva som skjer. Men det vi vet, er at Norge har et meget attraktivt velferdssystem, med meget attraktive støtteordninger. Og i den sammenheng ønsker Fremskrittspartiet overgangsordninger for å forberede oss på den type ting. Nei, jeg tror ikke at det vil bli lavere lønninger. Men jeg tror heller ikke at vi vil få noe høyere lønninger framover. Jeg tror nok at det norske arbeidsmarkedet bare må innse at når vi får denne utvidelsen, vil presset på den enkelte arbeidsplass og den enkelte bedrift bli så sterkt i forhold til konkurransen at de er nødt til å få kostnadsnivået ned. Det betyr ikke at vi skal kutte i lønningene, selv om Fremskrittspartiet har løsninger også på det, gjennom at vi tror at skatte- og avgiftslettelser vil føre til at kravet om høyere lønninger vil gå ned.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Ifølge media er Venstre nå et parti som har vesentlig makt i Regjeringen. Det er derfor med interesse jeg merker meg innlegget til representanten Vihovde når det gjelder forholdet til Senterpartiet. Ikke for det, jeg regner med at representanten Meltveit Kleppa nok vil forsvare sine standpunkter selv, men det er nok av interesse likevel når representanten Vihovde viser til at Regjeringen ikke har noen strategi, at konkurranseutsetting ikke er noe viktig element i denne Regjeringens politikk, og at heller ikke Regjeringen har noen strategi eller agenda i forhold til kommunestrukturen. Mitt spørsmål til representanten Vihovde blir da: Er det slik at Venstre med sin «vesentlige makt» nå er i ferd med å snu Regjeringen i forhold til å bruke konkurranseprinsippet som et viktig element? Og er det også slik at Venstre med sin «vesentlige makt» i regjering vil stoppe statsrådens strategi og agenda for å endre kommunestrukturen i Norge?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Først må jeg få lov å si at det var med interesse jeg registrerte at statsråden omtalte årets budsjettforlik som et tilfeldig avvik. Det skal bli interessant å se oppfølgingen av det også i 2004 og fram mot 2005. Statsråden var inne på at til neste år skulle Regjeringen konsentrere seg om å øke og styrke servicen for å inkludere minoritetene. Statsråden har vært noe uklar i forhold til hva hun mener med disse signalene, når det gjelder modernisering av islam, osv. Så har da Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet fremmet et forslag der vi ber Regjeringen innstendig om å avstå fra å opprette shariaråd e.l. Jeg tar det for gitt at statsråden også har instruert «sine» partier her på Stortinget om å stemme imot det forslaget. Men hvis det er riktig, som det også kommer fram i merknadene, at det er uaktuelt for Regjeringen å opprette et slikt råd, hvorfor er det da umulig for disse partiene å stemme for dette forslaget?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Høyre har en tendens til å sette likhetstegn mellom fornyelse og privatisering. Det er selvfølgelig ikke riktig. Arbeiderpartiet fremmet sammen med SV og Senterpartiet senest ved behandlingen av kommuneproposisjonen forslag om at man skulle styrke stimulansen til omstillings- og fornyelsesarbeid i kommunene etter det mønsteret som bl.a. har vært gjennomført i kommuner som Steinkjer, Porsgrunn og Sørum. Jeg konstaterer at Høyre stemte mot at man skulle legge til rette for et slikt omstillingsarbeid i samarbeid med de ansatte i kommunen, et omstillingsarbeid som ville gitt svært positive resultater både for brukerne, for kommunen som sådan og for de ansatte. Derimot må jeg konstatere at man har gjort visse eksperimenter med å sette ut omsorgstjenester på anbud som har vist at disse tiltakene ikke har vært godt foreberedt, og at de har hatt til dels meget alvorlige konsekvenser. Derfor har Arbeiderpartiet sagt klart fra at vi ønsker stopp i denne typen forsøk, inntil man har fått evaluert virkningene både overfor brukerne og overfor de ansatte.