Børge Brende (Høyre), 2003-03-25:
Norge er en havnasjon. Våre havområder er blant de reneste og rikeste i verden. I norske havområder finner vi noen av verdens største bestander av sjøfugl, fisk og sjøpattedyr, noen av de mest produktive sjøområder i verden og områder som er så lite berørt at de omtales som Europas siste villmark. Våre rike havområder har vært grunnlaget for bosetting, transport og næringsvirksomhet i uminnelige tider. Kyst- og havområdene har derfor vært et fundament for utviklingen av det norske samfunn, vår kultur og vår identitet. Fortsatt lever to tredjedeler av Norges befolkning mindre enn ti kilometer fra sjøen, og fortsatt er havet kilde til en betydelig del av vår næringsaktivitet. Både fiskeriene, havbruksaktiviteten, skipstrafikken og petroleumsvirksomheten, sammen med landbasert virksomhet, har imidlertid potensial for å påføre havmiljøet skade. Historien har vist oss at det ikke er slik at havet tåler alt eller reparerer seg selv. Tidligere tiders forurensning av sjøbunnen har gitt oss en enorm oppgave i å rydde opp i slike gamle synder. Forurensning har også ført til at fisk og skalldyr fra mange av fjordene våre kun kan spises i begrenset mengde for å unngå helsefare. Regjeringen har en visjon om at også fremtidige generasjoner skal kunne høste av de rikdommer havet kan gi. Det krever at vi sørger for at norske havområder også i fremtiden er blant de reneste og rikeste i verden. Norge er et av de første landene i verden som har utviklet en strategi for helhetlig forvaltning av sine hav- og kystområder. Jeg er derfor svært glad for at komiteen i så stor grad har sluttet seg til hovedelementene i meldingen. Stortingets behandling i dag er helt klart en milepæl innen havmiljøpolitikken. Hovedformålet med stortingsmeldingen er å sette økosystemene i sentrum og se de menneskelige påvirkningene av havmiljøet i sammenheng. Tidligere har man sett på én og én tilførsel, og ikke på havet under ett. Gjennom en økotilnærming vil man kunne bevare kyst- og havområdene som nettopp rene og rike økosystemer for fremtidige generasjoner, for at de også kan ha grunnlag for næringsvirksomhet, bosetting og kultur. I meldingen etablerer man verktøy og prosesser som skal gjøre det mulig å gjennomføre en mer helhetlig havmiljøpolitikk, i tillegg til at man foreslår ny politikk på enkeltområder av stor viktighet for havmiljøet. Det viktigste vi kan gjøre, er å gripe fatt i de påvirkningene av havmiljøet vi selv har ansvaret for nasjonalt. Dette er et arbeid vi har kommet godt i gang med i det året som er gått siden vi la frem havmiljømeldingen. Regjeringen har fremmet et lovforslag om utvidelse av territorialfarvannet fra fire til tolv nautiske mil. Vi er en av de siste nasjonene som gjennomfører dette, og det var helt overmodent da Samarbeidsregjeringen fremmet dette. Forslaget er nå til behandling i Stortinget. Utvidelsen vil bl.a. bidra til bedret sikkerhet ved at det blir mulig å fastlegge seilingsleder for skipstrafikken lenger ut fra kysten enn i dag, slik at vi slipper denne potensielt farlige skipstrafikken langt inn i fjæresteinene våre. Regjeringen jobber med å få på plass internasjonale reguleringer og nasjonale tiltak mot introduksjon av fremmede arter gjennom ballastvann. Det skal ryddes opp i forurensede sedimenter. Denne regjeringen har økt satsingen på opprydding i gamle miljøsynder. Det første jeg gjorde, var å øke den forrige regjeringens budsjettforslag på dette området, og det er også økt i inneværende års budsjett, innenfor stramme og trange budsjettrammer. Det er satt i gang arbeid innen alle de tre elementene i den strategien som foreslås i meldingen: 1. å hindre spredning fra høyrisikoområder og havneområder med spredningsfare2. å sikre helhetlige grep gjennom utarbeidelse av fylkesvise tiltaksplaner, som er en forutsetning3. å skaffe ny kunnskap gjennom pilotprosjekter som denne regjeringen har gjennomført Tidligere var det bare utredning, nå har vi satt i gang med konkret opprydding flere steder i Norge. Dette gir oss kunnskap om ulike metoder som skal analyseres av et nasjonalt råd som Regjeringen har opprettet, og rådet skal også se på det faglige arbeidet knyttet til de ulike løsningene. Regjeringen er i ferd med å gjennomføre utredninger av konsekvenser av helårig petroleumsvirksomhet, skipstrafikk, fiskeri og havbruk og ytre påvirkninger. Dette er et banebrytende arbeid, og det vil også resultere i en egen forvaltningsplan for Barentshavet. Som en av verdens viktigste kyst- og havnasjoner må Norge ha høye ambisjoner i havmiljøpolitikken. Våre havområder har noen av de største bestandene av fisk, sjøfugl og sjøpattedyr i verden, og slik skal det fortsatt være. Dette har også Stortinget nå lagt et godt grunnlag for for fremtiden.