trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-06-21:
Den delen av innlegget til representanten Sørfonn fra Kristelig Folkeparti som omhandlet bistand, gjorde det nødvendig for meg å ta ordet. Representanten viste til den kritikk Kristelig Folkeparti har måttet tåle for å ha vært med på å kutte bistandsbudsjettet gjennom revidert-prosessen. Han understreket på det sterkeste at det ikke er korrekt at man har kuttet. Jo, det er korrekt – i den forstand at bistanden til verdens fattige er blitt redusert med 49 mill. kr i revidert budsjett. Men det er også rett at bistandsprosenten er økt. Dette kan skje fordi Regjeringa tar inn betydelige summer i bistandsbudsjettet som går til flyktninger i Norge, bl.a. midler til å transportere flyktninger ut av landet. Dette er stikk i strid med det som har vært Kristelig Folkepartis linje. På Kristelig Folkepartis hjemmeside står det at Kristelig Folkeparti mener det er prinsipielt sett uheldig at bistandsbudsjettet skal belastes flyktningutgifter i Norge, selv om OECD aksepterer dette som offisiell bistand, og selv om dette er gjort tidligere. Det er velkjent at både Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å redusere bistandsbudsjettet. Gjennom revidert-prosessen har Kristelig Folkeparti gitt Fremskrittspartiet innflytelse – til og med i bistandspolitikken, et område som vi alle vet har vært en hjertesak for statsministeren og Kristelig Folkeparti. Jeg lar meg forundre stort over at representanten Sørfonn ser bistandsdelen av revidert budsjett som en seier. Dette må vel dessverre bety at vi kan forvente helt nye toner fra Kristelig Folkeparti i bistandspolitikken framover, og at man mener det er greit at opptrappingsplanen for bistand til 1 pst. skal gjennomføres ved at det pøses på med penger til å drive asylmottak og frakte flyktninger ut av landet. Når Kristelig Folkeparti velger å samarbeide med Høyre og Fremskrittspartiet, går det an å forstå at bistandskutt og brudd på bistandsprinsipper blir resultatet. Men at Kristelig Folkeparti skal gå høyt på banen og forsvare dette – det forundrer.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-21:
I dagens debatt har enkelte talere vært inne på den såkalte Fosen-saken, og det ligger ikke mindre enn tre forslag på bordet. Jeg skal for så vidt ikke kommentere forslaget fra Morten Lund, men jeg registrerer i hvert fall at ingen i Stortinget – ingen av Stortingets partier – har fremmet det forslaget de har snakket om i debatten den siste måneden, om at man ville foreslå at Regjeringen skulle utbetale verftsstøtte også for prosjekter som det etter Regjeringens syn ikke var hjemmelsgrunnlag for å utbetale. I Carl I. Hagens forslag, nr. 78, står det: «Stortinget gir Regjeringen fullmakt til straks å utbetale verftsstøtte basert på søknadene for byggenumrene 57, 61, 62, 63, 64, 67, 68, 69, 70, 71 og 72 til Fosen Mekaniske Verksteder AS fra «fondet for støtte ved skipskontrakter». Eventuelt krav om tilbakebetaling til staten utstår inntil det foreligger en omforenet enighet med bedriften eller en rettskraftig dom for at det er utbetalt støtte på et grunnlag som ikke samsvarer med regelverket for verftsstøtte.» Til dette er det det å si at Regjeringen har fullmakt til – eller pålegg om – å utbetale verftsstøtte til dem som er kvalifisert i forhold til det. Jeg antar at Hagen her tenker på det å utbetale verftsstøtte også til dem som ikke måtte være kvalifisert, men som allikevel fremsetter et slikt krav. Så foreligger det et forslag, nr. 79, som ikke går på hvorvidt man skal utmåle eller ikke utmåle verftsstøtte, men som går på en vurdering av den praksis som er etablert hva gjelder motregning. Det arbeidet vil jeg selvfølgelig sette i gang. Jeg kan for så vidt også meddele at jeg – fordi jeg har antatt at dette ville få flertall – allerede har satt dette i gang. Dette arbeidet vil bli gjort så fort det er praktisk mulig. Det vil selvfølgelig bli gjort i nært samarbeid med både regjeringsadvokat og Justisdepartementets lovavdeling, og næringsministeren har selvfølgelig under ingen omstendigheter tenkt å gjøre noe som ikke det er hjemmelsgrunnlag for å gjøre. Det betyr at jeg også vil finne det naturlig å konsultere Stortingets eget revisjonsorgan, nemlig Riksrevisjonen, slik at det vi måtte komme til på dette området, også er forankret i det som Riksrevisjonen opplever som en farbar vei. Departementet har hele veien hatt det utgangspunkt at alle verft skal behandles likt – enten de ligger i Midt-Norge eller på Vestlandet, enten de er eid av en hyggelig dame i Midt-Norge eller av en vestlending, enten det er verft som går godt, eller det er verft som går dårlig. Det prinsippet vil jeg fortsatt legge til grunn, at likebehandling er det altoverskyggende, og at det som får anvendelse på ett verft, må også kunne ha anvendelse i de andre sakene.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-21:
Representanten Lund begynte med å si at han var bekymret, og det er ikke noe nytt. Når det gjelder det tidsforbruket som antas å gå med til denne saken, vil jeg først og fremst presisere følgende: Det ligger en ankesak til behandling der Regjeringen i kongelig resolusjon har bestemt at det er finansministeren som er settestatsråd på grunn av at næringsministeren har politianmeldt Fosen. For meg er det naturlig at den saken har funnet sin løsning før dette arbeidet avsluttes, i den forstand at det tas beslutning. Arbeidet er på gang, og det skal ikke brukes én dag mer enn nødvendig. Men det er heller ikke aktuelt å ta standpunkt én dag før man er sikker på at den beslutningen som tas, er riktig. Om det er det ene antallet dager eller det andre antallet dager, vil tiden vise, og som sagt: Jeg vil konsultere alle relevante organer for å forankre dette slik at det er rettslig holdbart, slik at ikke Stortinget i neste omgang finner grunn til å kritisere nettopp den biten. Men vi har ingen grunn til å bruke en uke mer enn nødvendig. Og jeg er fullstendig klar over situasjonen for Fosen – og jobber under det presset. Men de steinene som skal snus, må snus, og Fosen skal få en absolutt fair behandling også hva gjelder tidsforbruk i forhold til dette. Men det må forankres på en skikkelig måte før vi gjør dette, for det er, som det ble sagt, det samme hvilken kasse disse pengene ligger i mens vi venter på den rettslige avklaringen. Det er for så vidt et utgangspunkt som kan høres tilforlatelig ut, men det er jo heller ikke uten interesse hvorvidt det er noe i den kassa den dagen man eventuelt skal ha pengene tilbake igjen. Jeg antar at Riksrevisjonen vil være interessert i en slik vurdering.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Saken som gjelder Fosen Mekaniske Verksteder, er ganske vanskelig. Arbeiderpartiet har hatt en dialog med Regjeringen over flere dager, og jeg er veldig glad for at det endte opp med et resultat der regjeringspartiene og Arbeiderpartiet fremmet forslag sammen. Jeg vil bare i likhet med representanten Morten Lund understreke at det er veldig viktig at det handles raskt, og jeg er glad for at vi fra formannen i gjeldsnemnda har fått bekreftet at det forslaget som ligger her, vil kunne bety en ganske stor forskjell, ikke minst for situasjonen til de mange underleverandører, som også står i en veldig vanskelig situasjon og mangler kreditt. Jeg vil så sterkt jeg kan, henstille til statsråden at han arbeider raskt og tar en positiv beslutning, til glede for norsk – midtnorsk – næringsliv og alle de som venter på denne avgjørelsen.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-21:
President! Jeg stemte feil.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-06-21:
Eg stemte feil.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-12:
På grunn av debattens forløp ønskjer me som har innstillinga, å koma med ei ny formulering i siste setning. Den skal då lyda: «Endringen gjøres om mulig gjeldende fra og med 1. januar 2003.» Men føresetnaden for det er at mindretalet trekkjer sitt forslag.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2002-12-12:
I og med den formuleringen vil regjeringspartiene trekke sitt forslag.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Fyrst til samarbeidet med Arbeidarpartiet. Det er slik at lista med litt store bokstavar både kan gjerast endå lengre og kanskje endå meir tydeleg. Eg er glad for at det er eit alternativ i Stortinget som er oppteke av å styrkja fellesskapssektoren sjølv om det går ut over lommeboka til dei av oss som har mest frå før, og eg er glad for at òg Arbeidarpartiet har skjerpa profilen når det gjeld distrikspolitikken. Når det gjeld framtidig kommunestruktur, trur eg kanskje det er ei misforståing som gjer seg gjeldande. Det er då vitterleg slik at i dei svært få kommunane som i den seinare tida har valt å slå seg saman, er det Senterpartiet som både har teke initiativ og vore i leiinga. Den siste er Re kommune i Vestfold. Og det er ein kommune, leidd av ein senterpartiordførar, som har valt å gå frå eitt fylke til eit anna, nemleg Ølen, som har gått frå Hordaland til Rogaland, og der samanslåing no vert vurdert. Men det opplegget som no ligg frå denne regjeringa, er ei slags fordekt tvangssamanslåing som eg finn å måtta åtvara svært sterkt imot, og der trudde eg faktisk at Arbeidarpartiet og Senterpartiet kunne vera på linje. Det er jo slik at det er ein bevisst strategi å halda kommunane nede for å tvinga fram ein annan kommunestruktur. Vi ynskjer no ein eigen post på statsbudsjettet for å styrkja det interkommunale samarbeidet, for vi ser at det er viktig. Dei minste kommunane treng å styrkja samarbeidet. Det gjer òg dei store. Vi føreslår ein eigen post med mykje midlar for å styrkja det interkommunale samarbeidet. Vi er overraska over at ingen vil vera med oss på det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Senterpartiet sin finanspolitiske talsmann har på eit overbevisande grunnlag halde fram at det ikkje har vore nødvendig å halda renta så høg som ho har vorte halden i den seinare tida. I forhold til desse 500 milliardar kr så lat meg seia: I Senterpartiet synest vi faktisk at det ville vore ille ikkje å bruka det høvet som vi no har til å styrkja samferdselssektoren og på den måten investera i framtida for å sikra busetjing utover dei største pressområda, og for å gi moglegheit til å ta vare på dei rike ressursane som ligg i distrikta. Vi synest det ville vera ille dersom vi ikkje no kunne styrkja kommunane og sørgja for at vi beheld ein god og gratis offentleg skule og ei meir verdig omsorg. Vi føreslo meir midlar til sjukehussektoren, fordi vi synest det er nærast ubegripeleg at over 7 000 årsverk er vekk når folk står i kø for ein operasjon og folketrygdas utgifter, som følgje av sjukefråvær, aukar formidabelt. Vi har ikkje prioritert skattelette til dei rikaste av oss. Vi har heller ikkje lovt å arbeida for ytterlegare 14 milliardar kr i skattelette etter den modellen som denne regjeringa står for. Vi har lovt at vi skal lyfta nedanfrå. Vi skal ta vare på dei mest vanskelegstilte og sørgja for at dei får det betre, og vi skal sørgja for at det er busetjing utover dei største pressområda i landet vårt. Eg er glad for prioriteringane i vårt budsjett.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Når Senterpartiet føreslår til saman vel 6 milliardar kr, er det fyrst og fremst for å sikra det tilbodet som er i dag, og over 2 av desse milliardane går direkte til auka pensjonsutgifter i kommunane. Eg er glad for at Per Sandberg er oppteken av eit godt tenestetilbod. Lat meg då minna om at det er faktisk dei minste kommunane som der kjem best ut. Då er det trist å registrera at det er dei minste kommunane Framstegspartiet vil ramma med sitt opplegg, og eg skjønar ikkje at vi kan få eit betre tilbod i Kommune-Noreg ved å ta frå dei kommunane som i dag har eit akseptabelt tilbod. Det må jo vera eit mål både å behalda det tilbodet som er i dei kommunane der dei er fornøgde, og å styrkja tilbodet i dei andre kommunane. Det klarer ikkje Framstegspartiet med sitt opplegg. Så er det slik at vi faktisk tek på alvor at det er over 80 pst. som no i lang tid har gjennomgått sin situasjon og gjort endringar. Sjølvsagt! Senterpartiet er praktisk i sine løysingar, og det er ei mengd med senterpartifolk som har medverka til endringar på ulike felt, faktisk òg nokre som ser at geografien ligg slik til at dei tek initiativet til å slå saman kommunar. I andre kommunar ser dei i motsetning til stortingsfleirtalet at det blir ikkje ei betre omsorg eller ein betre skule ved å slå saman kommunar med lange avstandar. Ei betre omsorg og ein god skule må jo vera der som folk bur.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Eg synest det er vanskeleg å godta at landet har ein kommunalminister som er meir oppteken av å sjå bakover enn framover. Det kan iallfall verka slik på hennar innlegg i dag. Vel er det slik at Senterpartiet i regjering fekk kritikk for sitt kommuneopplegg frå nokre ordførarar. Det same skjedde for Arbeidarpartiet då Arbeidarpartiet var i regjering. Men eg vil påstå at det var for mild bris å rekna i forhold til dei protestane som kjem no i samband med det tverrpolitiske engasjementet som no er ute i landet i forhold til den nauda som mange kommunar opplever når det gjeld grunnleggjande velferdsoppgåver. Eg har med meg ein perm her. Det er ein perm som er ordna fylkesvis, som fortel berre om nokre av dei mange avisoppslaga som har vore i haust, og som fortel om ein kvardag som er langt borte frå den tilfredse situasjonen som Anita Apelthun Sæle skildrar. Det er ein perm som fortel om ein kjempeavstand til både regjeringskvartalet og regjeringspartia her i Stortinget. Det er ein perm som ikkje inneheld noko rop om skattelette til dei av oss som tener meir enn 320 000 kr i året, men det er ein perm som fortel om rop frå lokale folkevalde med engasjement og entusiasme for sine mest vanskelegstilte og for dei grunnleggjande oppgåvene innan skule- og helsesektoren. Statsråden skal ha ros for at ho seier at det blir tronge rammer. Eg synest ho no bør gå eit steg vidare og spørja: Kor skal kommunane kutta dersom det er slik at det òg blir tronge rammer framover? Vil konkurranseutsetjing løysa situasjonen for alle kommunar i dette landet? Dersom ho ikkje meiner det, bør ho seia det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Statsråd Norman skal ha ros for at han har varsla iverksetjing av god senterpartipolitikk, nemleg utflytting av statlege tilsyn frå Oslo. Han skal òg få ros for deltaking i Regjeringa sin fattigdomspakke. Men så må eg koma tilbake til nokre andre sider som slett ikkje er rosverdige. Vi har allereie vore inne på kommuneøkonomien – han skal ikkje stå til ansvar for han. Men eg føler behov for å seia at eg kan ikkje stå her, som Kristeleg Folkeparti og mange andre gjer, og smila og seia at kommunane har midlar til dei viktigaste oppgåvene. Eg synest faktisk det er absurd at vi med ei Kristeleg Folkeparti-leidd regjering skal oppleva at kvar fjerde kommune no varslar stengde kyrkjer vinterstid, og at Kristelig Folkeparti sine eigne tillitsvalde lokalt tek til orde for at pårørande skal måtta grava gravene sine sjølve. Me kan heller ikkje godta at Regjeringa krev femdobbelt igjen for fattigdomspakken, og der er statsråden særleg medansvarleg når det gjeld dei innstrammingane som er foreslått i dagpengeordninga. Dersom det er slik at det er studentar som det no skal strammast inn i forhold til, må eg spørja korleis det kan verta fleire hundre millionar kroner. Eg vil òg seia at det er særs dårleg forklart i proposisjonen. Er det slik at han der opererer med eigne reglar på eiga hand, utanom dokumenta, på same måten som han gjer med attføring? Han varslar tak på attføring. Og når det då blir protestar frå dei funksjonshemma sine organisasjonar, går han ut og seier at nei, dette gjeld ikkje dei funksjonshemma. Eg synest han skal få moglegheit til å forklara begge desse innstrammingane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Representanten Sandberg inviterte til eit studium i Framstegspartiet sin politikk. Det er vanskeleg å få tak i tråden i Framstegspartiet sin politikk. Lat meg nemne nokre eksempel. Per Sandberg snakka i dag om effektivisering i kommunesektoren, samtidig var han nærmast i harnisk over at kommunane engasjerte seg i næringsarbeid. Så er det jo slik at dei kommunale næringsfonda er glitrande eksempel på at det har blitt skapt fleire tusen nye arbeidsplassar i distrikta, med beskjedne midlar. I denne innstillinga skriv Framstegspartiet at dei prinsipielt er imot lokale og sentrale næringsfond. I vår, i forbindelse med eigarskapsmeldinga, skreiv det same Framstegspartiet: «Sikring av en fornuftig næringsstruktur kan styrkes ved at det etableres et strukturfond av betydelig størrelse ...» Altså: Noko dei var for i vår, er dei no imot. Per Sandberg anklagar oss som tek situasjonen i kommunane på alvor. Han kallar det for jamring og svartmaling når vi fortel om funksjonshemma som ikkje får oppfølging, og om andre vanskelegstilte i kommunane som kommunane no må prioritera ned. Det er dei same gruppene som John Alvheim synest å stå på barrikadane for, og synest å vera rysta og sjokkert så snart det er nokon i ein eller annan kommune som ikkje blir følgd opp til punkt og prikke. Så er Framstegspartiet for konkurranseutsetjing. I vår ville dei at Regjeringa i lovs form skulle påleggja kommunane konkurranseutsetjing. No har dei endra politikk på det området, no er det utfordringsretten som er tema. Samtidig som Framstegspartiet no vil ha, og kjem til å få gjennomført, ein utfordringsrett som er til anstøyt og eit inngrep i det lokale sjølvstyret, stod han nettopp her og ville styrkja det lokale sjølvstyret. Eg vil gjenta mitt spørsmål, både til Per Sandberg og til statsråden: Er det nokon sektorar dei vil skjerma når det gjeld konkurranseutsetjing, eller er til og med eldreomsorga kandidat for konkurranseutsetjing? Kven er det som der kan syta for både betre kvalitet og billegare tenester, med forteneste? Er det nokon kommunar dei meiner at dette ikkje passar for?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-12:
Eg har stilt spørsmål både til Framstegspartiet og til statsråden om utfordringsretten, om den passar for alle kommunar, om den passar for alle tenester. Eg registrerer at eg ikkje har fått svar verken frå den eine eller den andre. Det har eg forståing for, for då må dei sannsynlegvis innrømma at han har avgrensa verknad i enkelte kommunar. Vi har hatt besøk av 37 som seier at dei har konkurranseutsett så langt dei kan. Det er dei minste kommunane. Så er Regjeringa oppteken av ein god familiepolitikk. Det er bra. Men ein god familiepolitikk høyrer jo saman med ein kommuneøkonomi der det er samsvar mellom oppgåver og midlar, så foreldre kan sleppa å vera urolege i forhold til nedlegging av skular og kutt i fritidstilbod, og også vaksne ungar slepp å vera urolege for at deira gamle mor og far kan verta konkurranseutsette til ein minimumsstandard på omsorg.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Representanten Meltveit Kleppa gav i innlegget sitt uttrykk for ei rekkje synspunkt og vurderingar som eg kan gi mi tilslutning til. For eksempel hadde ho markerte oppfatningar om sentrale spørsmål som kommuneøkonomi og på same vis òg når det gjeld nødvendige distriktspolitiske tiltak. Det er full semje mellom Senterpartiet og Arbeidarpartiet om desse synspunkta. Den politiske kursen på ei rekkje av områda som er omhandla i kommunalkomiteen si innstilling, står Senterpartiet og Arbeidarpartiet i lag om. Når det gjeld sjølve innretninga, kor mykje midlar som skal brukast til dei ulike områda, skil vi til tider lag, men eg konstaterer med glede at samarbeidsarenaen er stor. Men Senterpartiet står aleine i synet på interkommunalt samarbeid og kommunestruktur. I det minste mellom linjene kan vi lese ei negativ haldning til samanslåing av kommunar. Dette er overraskande. I fleire kommunar er det i alle fall slik at det er gode grunnar for å sjå på kommunegrensene, og mange av Senterpartiet sine lokalpolitikarar er av same grunn med på drøftinga om ein ny kommunestruktur. Spørsmålet mitt til representanten Meltveit Kleppa blir derfor: Kvifor er Senterpartiet i Stortinget så negativ til endringar i kommunestrukturen, meir negativ enn deira eigne folkevalde i fleire kommunar?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Representanten Hogsnes er tydelegvis komen til at kommunane går harde tider i møte, sjølv om han prøver å undertrykkje synspunktet så godt han kan. Regjeringspartia og Framstegspartiet tvingar kommunane til å gjere smertelege nedskjeringar. I stor grad kjem det til å ramme eldre personar, personar som har slite eit langt liv, og som no har behov for både hjelp og omsorg. Som ein konsekvens av dårleg kommuneøkonomi kjem tilbodet til eldre til å bli mindre enn før, og kvaliteten på tilbodet kjem til å bli langt dårlegare i veldig mange kommunar. Ja, ei undersøking frå Kommunenes Sentralforbund viser at ein over heile landet får til dels store nedskjeringar i velferdstilbodet for den eldre delen av befolkninga. Ordføraren i Ålesund, Tonning, snakkar om den alvorlegaste økonomiske situasjonen for kommunen som ein har vore oppe i i hans politiske karriere. Spørsmålet mitt til representanten Hogsnes blir derfor: Uroar det Høgre at omsorga for eldre blir forringa rundt om i kommunane våre? Og spørsmål nr. 2: Gir ordføraren i Ålesund eit feil bilete av forholda i Kommune-Noreg?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Eg er einig i mange av dei synspunkta som representanten Karin Andersen kom inn på i innlegget sitt. Og dersom vi les innstillinga frå kommunalkomiteen, ser vi at SV, Senterpartiet og Arbeidarpartiet har mange felles oppfatningar om viktige område i politikken. Det gjeld kommunane sine forpliktingar med omsyn til velferdsoppgåver, det gjeld konkurranseutsetjing, det gjeld distrikts- og regionalpolitikken, og det gjeld arbeidsmarknadspolitikken, for å nemne fire viktige felt. Eg er klårt tilfreds med at samarbeidsklimaet mellom dei tre opposisjonspartia er godt, og dette er særleg viktig i ei tid då landet har ei regjering med ein markert Høgre-profil. Dette politiske vennskapsforholdet lovar godt for tida som kjem. Eg konstaterer likevel at SV ikkje står i lag med Arbeidarpartiet og Senterpartiet i delar av bustadpolitikken. SV går imot forslaget om å auke bustøtta med 63 mill. kr, noko som vil heve inntektstaket for å ta imot bustøtte med 30 000 kr. SV går også imot forslaget om å løyve 112 mill. kr til auke i bustadtilskotet for å sikre utbygging av utleigebustader eller låginnskotsbustader. Spørsmålet mitt til representanten Andersen blir derfor: Kvifor kan ikkje SV støtte dei nemnde forslaga, som vil gi ein meir rettferdig bustadpolitikk?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Sjølv om kommunal- og regionalministeren kallar det retorikk, vil eg likevel hevde at det blir tronge tider for dei aller fleste kommunar neste år. Rapportane frå folkevalde over heile landet er ikkje til å ta feil av. Kommunal- og regionalministeren når ikkje fram med bodskapen sin. Sjølv frå hennar eigne rekkjer kjem kritikken og protestane. Først stramma Regjeringa sterkt til overfor kommunane. Deretter opna statsråden for omfattande konkurranse. Dette er ikkje eit arbeidsuhell – dette er ein bevisst politikk. Statsråden har likevel eit problem. Det er høgst usikkert kva gevinst det er å hente av utbreidd bruk av konkurranseutsetjing. Mange kommunar manglar nemleg kompetanse til å inngå avtaler med private aktørar, og statsråden har òg erkjent dette i eit intervju i Dagsavisen nyleg. Konsekvensane av denne politikken må bli auka byråkrati, både i offentleg og i privat sektor. Trass i dette lovprisar regjeringspartia både utfordringsretten og privatiseringa. Spørsmålet mitt til statsråd Solberg blir derfor: Innser ikkje statsråden at denne politikken rokkar ved den ordninga at velferdstilbod i all hovudsak skal vere offentlege? Og for det andre: Korleis kan statsråden forsvare eit system som inneber eit statleg direktiv om å auke konkurranseutsetjinga, noko som må svekkje det kommunale sjølvstyret?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2002-12-12:
For regjeringspartiene var det viktigste med dette budsjettet å få et stramt økonomisk opplegg for å legge til rette for en rentenedgang. Det har betydd prioriteringer. Innenfor en ramme på over 500 milliarder kr skulle man tro at selv Senterpartiet evner å prioritere. Dessverre, Senterpartiets løsninger er som tidligere – økt bruk av penger. Mitt spørsmål til Senterpartiet er derfor: Hvorfor evner ikke Senterpartiet å prioritere? Og hva har Senterpartiets bidrag til gårdsdagens rentenedsettelse vært?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2002-12-12:
Først et par åpenbare faktafeil: Arbeiderpartiet har også kuttet i sitt opplegg til norskopplæring for flyktninger. De har kuttet med halvdelen av det Regjeringen foreslår. Det betyr ene og alene økt byråkrati. Hvem er det som skal få da? Hvem er det som ikke får? Så over til dem som er i mottak, og norskopplæring for dem. Det er en selvfølge at de som får ja til å få opphold i Norge, også vil få norskopplæring når de er i mottak. Noe annet vil være helt feil. For å følge opp i leiren med faktafeil kan man gå over til Arbeiderpartiets økonomiske politikk og representanten Schjøtt-Pedersens utsagn om at Arbeiderpartiets samlede budsjettopplegg er strammere enn Regjeringens. Dette er feil. Arbeiderpartiets budsjettforslag har både høyere inntekter og høyere utgifter enn budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. På utgiftssiden er det særlig offentlig forbruk, altså summen av statens og kommunenes utgifter, som ligger høyere. Dette virker isolert sett ekspansivt. Nettoskattene, det vil altså si skatter justert for overføringer, ligger også betydelig høyere i Arbeiderpartiets forslag, som isolert sett virker kontraktivt på økonomien. En økning i skattene virker imidlertid mindre kontraktivt på økonomien enn en reduksjon i offentlig forbruk. Når man tar hensyn til dette, tilsier sammenhengen i Arbeiderpartiets budsjett at det samlet sett ikke vil gi noen svakere vekst i sysselsettingen enn det som følger av budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Mitt spørsmål til representanten Signe Øye er derfor: Er Arbeiderpartiets samlede budsjettforslag virkelig strammere enn Regjeringens?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2002-12-12:
På spørsmål om Arbeiderpartiets samlede budsjettopplegg var strammere enn budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, svarte representanten Signe Øye ja. Nok en gang må jeg påpeke at dette er feil. Selv om Arbeiderpartiet har 2,2 milliarder kr mer på bunnlinjen enn regjeringspartiene, gjør summen av partiets økte skatter, avgifter og offentlige utgifter at dette ikke vil bidra til lavere lønns- og prisvekst – dette ifølge Finansdepartementets beregninger. Denne debatten har vært preget av to ting: gjentakelser og opposisjonens svartmaling. Jeg kunne godt tenke meg å bli debattens lysfontene, nemlig ved å ta opp noe positivt. Bostøtten har knapt blitt nevnt. Likevel har bostøtten fått en av de største økninger i manns minne. Aldri tidligere har bostøtten omfavnet flere mennesker enn i dag, aldri tidligere har de som har fått bostøtte, fått utbetalt mer enn i dag. Dette glemmer opposisjonen å nevne. Det står også i grell kontrast til Arbeiderpartiets handling og retorikk. Men som vi vet, selger man langt bedre som svartmaler enn som lysfontene, så det får bli med det.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Senterpartiet og representanten Meltveit Kleppa skal ha ros for at de i hvert fall framstår som ærlige og redelige og oppriktig tror på sine framlegg. Jeg vil allikevel spørre representanten Meltveit Kleppa, siden hovedinnlegget handlet veldig mye om å gi og gi: Finner ikke Senterpartiet noen områder overhodet i offentlig forvaltning hvor det burde vært endringer, og hvor det kanskje finnes et potensial for effektivisering, et potensial for noen rasjonaliseringer, en eller annen plass? Har Senterpartiet gjort seg noen tanker rundt det? Når nå Senterpartiet skal videreføre den type politikk overfor kommunene gjennom, som i dette tilfellet, å gi 6,1 milliarder kr, vil ikke det bare forsterke de urettferdige forskjellene i Kommune-Norge i dag? Vi ser i rapporter at de beste kommunene leverer dobbelt så gode tjenester som de kommunene som har det dårligst. Når en da viderefører inntektssystemet på den måten som Senterpartiet gjør, betyr det bare at forskjellene kommunene imellom og de tjenestene som leveres fra disse kommunene, blir enda større. I noen kommuner vil den enkelte få enda dårligere tilbud, mens kommunene i Nord-Norge som det anbefales å flytte til, vil få enda bedre tilbud. Ser ikke Senterpartiet at disse forskjellene må bort på en eller annen måte?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Det var aldeles ikke et sleivspark. Det var en oppriktig bekymring for at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i de enkelte kommunestyrene rundt omkring i det ganske land nå vil bruke kommunebudsjettet for neste år i noen grad for å markere at det er flertallet som står bak statsbudsjettet for neste år, som er årsaken til at kommunene har problemer. Jeg er oppriktig bekymret for det. Og jeg er ikke bare oppriktig bekymret heller, for jeg er jo ikke annerledes i forhold til andre representanter i kommunalkomiteen enn at jeg har en viss form for interesse av hvordan budsjettene lages i de forskjellige kommunene, så jeg prøver å holde et lite øye med det. Og jeg registrerer, på tross av påstanden om at kommunene har elendig økonomi, at det fortsatt brukes penger på å beholde næringsselskap, beholde de administrative leddene, bevare mellomleddene og endatil ansette nye ledere i administrative stillinger, mens det på det samme budsjettet kuttes på skole, helse og omsorg. Da blir jeg oppriktig bekymret. Og det er beklagelig at Arbeiderpartiet ikke føler den bekymringen. Jeg vil også si, når det fra representanten Øye tidligere i dag ble lagt fram en hel masse kutt og påstått at det er mange folk som tar kontakt, at det gjelder også undertegnede. Men det folk er opptatt av, er de partiene som sitter i kommunestyrene og kutter på helse, omsorg og skole. Og det er Arbeiderpartiet. Det er Senterpartiet. Og det er til og med SV. Så jeg tror faktisk at det å prøve å kritisere Fremskrittspartiet, som bare sitter i konstellasjon ett sted og har påvirkning i et par andre kommuner, for at det blir kutt i eldreomsorgen og skolene i kommunene, er en drøy overdrivelse. Der tror jeg Arbeiderpartiet må ta noe av ansvaret selv.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Jeg tror ikke jeg trenger noe sympati. Jeg er heller ikke ute etter ros, i hvert fall ikke fra Sosialistisk Venstreparti. Hadde jeg fått det, ville jeg blitt bekymret. Så kan jeg også slå fast at mitt humør er godt, og det er oppadgående, for det nærmer seg jul, en skal ha ferie, spise god mat og være sammen med familien. Så til ressurskrevende brukere. Representanten Andersen vet meget godt at Fremskrittspartiet har en avtale med regjeringspartiene når det gjelder kommuneproposisjonen for 2003. Fremskrittspartiet er, i motsetning til noen andre, veldig opptatt av å holde avtaler. Nå er det slik at det blir mer ressurser til ressurskrevende brukere neste år. Det ligger også i avtalen på kommuneproposisjonen. Det ligger også inne der at det skal en ny finansieringsmodell på plass fra 2004. Så vi følger opp de avtaler og det ansvar vi har tatt på oss. Så sier representanten Andersen at en rekke områder som vi fikk gjennomslag på, hadde de også på sitt budsjett, og at det kunne ha blitt et bedre opplegg med f.eks. SV i den rollen. Men poenget er at da måtte det ha rammet noen andre, bl.a. gjennom høyere skatter og avgifter – mest trolig. Og det må alle i hop innse at det vil ikke Fremskrittspartiet være med på. Men så tilbake til kommunene. Vi fikk faktisk oppfylt avtalen vi hadde om kommuneproposisjonen for 2003 ved at det ble en million ekstra til kommunene i forliket. Vi prøvde endatil å få alle pengene over på primærkommunene, fordi det er der helse, omsorg og skole skal leveres. Det fikk vi ikke fullt ut, men vi fikk i hvert fall flyttet 40 mill. kr fra fylkeskommunene og over til primærkommunene – og det er vi fornøyd med – til eldreomsorg, skole og helse.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Hvis det er slik å forstå at positive tiltak går under kategorien der man bevilger penger til svake grupper, ser jeg en stor forskjell på det og eventuelt å gå inn for tiltak og bevilge midler til friske og oppegående mennesker som i full grad kan delta på alle felles arenaer som finnes i det ganske land. Det er her Fremskrittspartiet igjen er litt vågalt og tør stå på at hvis vi skal få til et fellesskap som skal virke, hvis vi skal ha et samfunn i harmoni, uten konflikter, er det viktig at alle innbyggerne og aktørene i dette landet deltar på de samme arenaene, ikke at hver enkelt samfunnsgruppe skal bygge seg egne arenaer å spille på, og da på en måte stå i konflikt med andre grupper. Jeg har mye mer tro på at om de forskjellige innvandrergruppene – om en kaller det minoriteter, om en kaller det nye landsmenn – kan stå i fellesskap på de arenaer som frivillige organisasjoner har bygd opp over lang tid i Norge, ville det styrke integreringsarbeidet vesentlig i forhold til det å drive med positive tiltak som skiller gruppene. For det er det som skjer om man øremerker midler til enkelte grupperinger i dette landet. Det blir det ikke integrering av, da blir det bare et skille. Det er Fremskrittspartiet opptatt av ikke skal skje, for da får vi konflikter. Men Fremskrittspartiet vil sannsynligvis også her i lang, lang tid bli stående alene, inntil situasjonen i det ganske land blir av en slik karakter at vi er nødt til å gjøre noen grep.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Representanten Apelthun Sæle er en sterk forkjemper for fylkeskommunen – i hennes tilfelle Hordaland. Jeg registrerer at representanten i sitt innlegg også drar fram det positive i forhold til at fylkeskommunen nå skal få en ny rolle, at den skal bli en såkalt utviklingsaktør. Jeg registrerer også at representanten peker på hvor viktig det er, for i hennes øyne er det fylkespolitikerne som vet hvor skoen trykker når det gjelder næringssatsing. Min første utfordring til representanten er derfor: Føler Anita Apelthun Sæle at fylkeskommunene på andre måter har lyktes med sin næringssatsing fram til nå? Ser representanten at fylkeskommunen har skapt arbeidsplasser som gir avkastning i de 15–20 årene de har satset på næring? Eller kan det være andre måter å gjøre dette på og legge andre rammer for næringslivet, eventuelt når det gjelder skatt og avgifter, slik at en får næringssatsing? Når det gjelder distriktene, er det viktig å ta med seg f.eks. dette med drivstoffavgift. Er det mulig å se på den type ting? Ser ikke også representanten Apelthun Sæle nå at i det ganske land drives fylkeskommunene som prøvekaniner? Noen skal prøve parlamentarisme, noen skal prøve enhetsfylke, noen skal prøve storfylke, og noen skal ta i bruk interkommunalt fylkessamarbeid. Det brukes nå titalls millioner kr i fylkeskommunene på prøveprosjekter, penger som kanskje kunne vært brukt til helse, omsorg og skole i primærkommunene, hvis vi hadde lagt ned fylkeskommunene som egne forvaltningsledd.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Statsråden sa det, og vi er vel alle sammen enige om det: Det er trang økonomi i kommunene. Men jeg vil gjerne utfordre statsråden på det generelle bildet. Er det slik at det er trang økonomi i alle 434 kommuner, eller er det 70–80 kommuner som er i ferd med å bli svartelistet, som har dårlig økonomi, mens det i de resterende kommunene er en balanse og kanskje også positive driftsresultater? Jeg vil gjerne også få fram det i debatten, slik at det ikke tegnes et bilde der hele Kommune-Norge er mørklagt og svartmalt. Nå har det vært et møte i EU igjen, og de har blitt enige om en felles flyktningdefinisjon. 18. april i år ble Fremskrittspartiet nedstemt av alle partier i denne salen da vi la fram et forslag der vi på en måte bad Regjeringen søke å bli delaktige i den handlingssplanen som EU nå kjører. Her har de blitt enige om en definisjon som ligger veldig tett opp til det som Danmark har blitt meget sterkt kritisert for, og som Fremskrittspartiet og jeg har tatt opp i flere sammenhenger, også i denne salen, men da blitt møtt med at dette var umulig å gjennomføre fordi Norge hadde sluttet seg til enkelte konvensjoner og internasjonale avtaler. Nå gjør altså EU dette, og det er ingen kritikk i retning av at de bryter noen konvensjoner eller internasjonale avtaler. Er det nå slik at vi også kan følge opp og gjøre de tiltakene og grepene som Danmark har gjort, uten å bli møtt med at vi bryter internasjonale konvensjoner og avtaler?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Enkelte representanter fra Arbeiderpartiet har blåst seg opp til de store høyder. Jeg hørte representanten Giske. Men han har helt rett, det er graverende at gravferdsstønaden fjernes. Det står vi fast ved. Det er også meget beklagelig at Fremskrittspartiet ikke har fått innført større deler av sitt alternative budsjett. Vi fikk ikke betydelig innsats på infrastruktur, som vi ønsket oss. Vi fikk ikke de pengene til sykebehandling som vi ønsket oss. Vi fikk ikke de skatte- og avgiftslettelsene som vi ønsket oss. Men vi fikk i hvert fall prioritert de svakeste. Og når det gang på gang blir gjentatt, også av representanten Giske, at det er de rike som har fått skattelette fra oss, så vil jeg gjenta at det blir 1 milliard kr i skattelette til mennesker som tjener under 190 000 kr. Det er ikke skattelette til de rike. Og så vil jeg til representanten Holmberg anbefale å ta et studium i Fremskrittspartiets merknader i innstillingen. Da vil representanten kanskje forstå – selv om hun kanskje ikke vil – hvis hun for en gangs skyld i hvert fall kunne prøve å legge litt velvilje til, at det ikke er staten som skal drive de institusjonene som jeg snakker om, men staten skal finansiere dem. Staten skal finansiere disse, og det er jo det kommunene roper på. De roper på mer midler for å få fullfinansiert og drive disse institusjonene på helse, omsorg og skole. Det er det som står i våre merknader. Og da vil kommunene også få, som det står i våre merknader, «betydelig selvråderett», vi vil få større lokal selvråderett og konkurranse mellom kommunene. Så er det snakk om tiltaksplasser. Det er nødvendig for de svakeste, de som ikke kommer inn på arbeidsmarkedet. Men jeg tror at vi skal legge større vekt på å skaffe til veie arbeidsplasser. Det må være prioritert. Og da er det så synd at det ikke går an å få med eksempelvis Arbeiderpartiet på en større satsing på det området. Sannheten er jo den at Arbeiderpartiet gjennom mange, mange år har lagt ned arbeidsplasser og dermed skapt den situasjonen som eksisterer nå. Så vil jeg også si i i forhold til noe vi ikke fikk gjennomført, vi fikk ikke kompensasjon for Rødøy på plass. Men jeg vil få lov til å si at hvis det kommer et forslag om en ny utbygging eller en kompensasjon i en sak utenfor budsjettet, vil selvfølgelig Fremskrittspartiet støtte det. Til slutt – hvis jeg har noe mer tid igjen – kunne det være interessant å nevne at jeg har vært kommunestyrerepresentant selv også. Det er mange, mange år siden, og allerede på det tidspunktet la Arbeiderpartiet ned skoler. Så den diskusjonen har vært med lenge.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
Fremskrittspartiet er veldig fornøyd med at vi nå får en utfordringsrett. Jeg tror ikke at det finnes noen begrensninger i forhold til hva som kan konkurranseutsettes. At det vil ha forskjellige virkninger ut fra størrelse på kommune og region – ja, men konkurranseutsetting finnes det ikke begrensninger for. Jeg vil også benytte anledningen til å svare på spørsmålet om hvorvidt jeg har vært i en primærkommune. Jeg tror det var representanten Andersen fra SV som spurte meg. Jeg bor i en primærkommune. Den primærkommunen har kommet seg på bena etter fire år gjennom å rasjonalisere og effektivisere på den måten som Fremskrittspartiet sier, og nå er snart økonomien på plass i den kommunen. Det er klart at det er fullt mulig å gjøre det. Det er bare viljen det står på. Så vil jeg også si: Fremskrittspartiet har kommunestyregrupper rundt om i det ganske land. Det er da merkelig at våre grupper som sitter i kommunestyrene rundt omkring, får budsjettene i balanse gjennom å bevare og forsvare de varme hendene og kutte på papirflytterne. Det er fullt mulig å få gjort det i de aller fleste kommunene.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Det er riktig at Arbeiderpartiet også har kuttet i norskopplæringen for dem som sitter i mottak – vi har nå fått en ordning som gjør at vi har egne mottak for grunnløse asylsøkere. Vi mener også at det ikke er noen grunn til at de skal få norskopplæring, fordi de etter stor sannsynlighet skal ut av landet ganske fort. Men så er det de som med stor sannsynlighet skal være her i landet. Vi mener at de trenger å starte med norskopplæring selv om de sitter i mottak, når de med stor sannsynlighet skal være her i landet. Det er også det billigste å starte med norskopplæringen mens de er i mottak. Det tror vi vil gi en mye bedre integrering. Det vil gjøre at de raskere kommer i jobb, og at de ikke må leve på sosialhjelp i store perioder når de først kommer ut i kommunene. Arbeiderpartiet er enig med Høyre i at vi skal ha et stramt budsjett, og at vi skal forholde oss til handlingsregelen i budsjettet. Arbeiderpartiet er glad for at renten i går gikk ned med 0,5 pst. Når representanten Gitmark spør om vi har et strammere budsjett, er svaret ja, fordi vi bruker 2,2 milliarder kr mindre enn det Regjeringen bruker i sitt opplegg. Det gir et strammere budsjett. Det er ikke noen tvil om at vårt budsjett et strammere enn Regjeringens, men vi skal likevel være glad for at renten nå begynner å gå nedover.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Det virker som om Fremskrittspartiet ikke er fornøyd med budsjettavtalen i forhold til hva kommunene skal få av inntekter neste år. Det burde de absolutt være, for med Fremskrittspartiets budsjett ville de fått 3 000 milliarder kr Skal være 3 milliarder kr. mindre. Da ble det enda mer privatisering og enda mindre både dusjing og andre ting for de eldre. Men det ser det ikke ut som at Fremskrittspartiet er spesielt opptatt av. Det er svartmaling, sier representanten Andersen. Nei, dette er ikke svartmaling, for aldri før har vi fått så mange henvendelser fra kommunene. Men det er ikke fra politikerne i kommunene, det er befolkningen i kommunene som klager. Det er foreldrene til skolebarna, det er de eldre, det er de som nå reiser seg og går i demonstrasjonstog rundt omkring i det ganske land og sier at nok er nok, nå finner vi oss ikke i dette lenger. Det er ikke snakk om at man skal øke velferden i kommunene, det er ikke det vi snakker om, vi snakker om å ikke kutte tiltakene fullstendig, slik at dagsenteret blir borte og skolefritidsordningen blir så dyr at man ikke har råd til den. Det er det vi snakker om. Arbeiderpartiet er for modernisering i kommunene. Det har vi drevet med bestandig, og det skal vi fortsette med. Det er klart at det finnes effektiviseringstiltak ute i kommunene, og det må vi jobbe med å få fram, men det blir ikke effektiviseringstiltak når man over natten konkurranseutsetter en masse ting, slik som Moss kommune nå gjør. De har prøvd det, de prøvde med et sykehjem her i sommer – midt i året – for da hadde de underskudd. Nå går det sykehjemmet med mange millioner kroner i underskudd. Nei, hvis vi skal effektivisere, må vi ha med oss de ansatte, og det er ikke det som nå skjer.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Til representanten Andersen må jeg si at vårt kommuneopplegg inneholder ikke bare 3 milliarder kr mer enn Regjeringens opprinnelige opplegg, det er jo flere ganske vesentlige momenter i det opplegget, bl.a. sier vi noe om hvordan vi skal takle de økte pensjonsutgiftene. Jeg trodde, etter å han snakket med ganske mange kommuner, at det er den vesentlige grunnen til at man nå sliter veldig tungt ute i kommunene. Vi ber også om å få en opptrappingsplan, og der står vi sammen med SV, slik at kommunene kan få økonomi i forhold til det de har behov for. Så det er flere elementer her som gjør at man vil kunne komme mye bedre ut med vårt opplegg enn det som nå blir vedtatt. Men som vi vet, blir ingen av disse tingene vedtatt i kveld. Det vil Arbeiderpartiet beklage, og det tror jeg også SV beklager. Når det gjelder norskopplæring, har vi omtrent halvert kuttet i forhold til Regjeringens opplegg. Vi mener at antatt grunnløse asylsøkere ikke skal få norskopplæring, fordi det er så stor sannsynlighet for at de skal sendes ut igjen. Vi mener at med vårt budsjett på det området skal vi klare å gi norskopplæring til dem som er i den kategorien at de sannsynligvis skal få bli her i landet. Jeg tror at representanten Andersen og jeg er enige om at funksjonshemmede skal i arbeid for enhver pris, og når det gjelder taket på attføring, skal vi komme tilbake til det i 2003.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Først vil jeg be om å få ta opp Arbeiderpartiets forslag nr. 1. Jeg glemte det i stad. Nå tvinger Regjeringen kommunene til å gjennomføre smertefulle kutt som rammer eldre. I mange kommuner går dette ut over dem som har slitt et langt liv, og har behov for hjelp. Med kommunalministeren i spissen har Regjeringen, inklusiv Fremskrittspartiet, bestilt kutt i hjemmehjelpstjenester, og de har bestilt dårligere tilbud til aldershjemmene. En undersøkelse som KS har gjennomført, viser at kommuner over hele landet blir tvunget til å kutte i tilbudet til de eldre. I Ullensaker reduseres aktivitetstilbudet for de eldre. I Moss må innbyggerne selv betale for kremasjon. Kommunene har ikke lenger råd til dette. På Ringerike, i Larvik og i Kragerø bygges sykehjemmene ned. Eksemplene er mange. Mange eldre rundt om er utrygge for det omsorgstilbudet som kommunen gir. De merkeligste forslag kommer fra mange fortvilte politikere, ikke minst politikere fra Kristelig Folkeparti. Men da er det verdt å merke seg at representanten Hogsnes fra Høyre i sitt innlegg sa at det er bare å prioritere. De trenger ikke å kutte. Er representanten Apelthun Sæle enig i at det er så enkelt? Regjeringen har gjennom sitt forslag til statsbudsjett foreslått en rekke kutt som rammer urettferdig. Regjeringen har bl.a. tatt bort gravferdsstøtten, og Regjeringen har gjort medisinene dyrere for eldre og uføre. Det hadde vært mulig for Kristelig Folkeparti å velge annerledes – mer velferd og noe mindre skattelettelse. En som Anita Apelthun Sæle kjenner, er ordføreren i Marker, og han sier at skal vi bare sitte i regjering for å støtte Høyre, er det en grense for hvor mye smerte vi kan tåle. Er representanten Apelthun Sæle enig i det?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Høyre gikk til valg på skatt og skole. Nå er kravet fra kommunene landet over: La oss beholde skoletilbudet vårt. Skolen må lide fordi Høyre og Regjeringen tvinger kommunene til å stramme inn. Eksemplene er ganske mange. I Ski gikk faktisk 1 000 personer i demonstrasjonstog mot kutt i skolen. I Kragerø legges to skoler ned, og antallet støttetimer reduseres kraftig. På Tuddal skule skal det skjæres ned på delingstimer, og lærerstillinger forsvinner. I Rogaland fylkeskommune svinges sparekniven over de videregående skolene. I Rauma legges tre skoler ned. Ser ikke statsråden fra Høyre sammenhengen mellom kommuneøkonomi og skolen, og hvilket svar har Høyre-statsråden til dem som stemte på Høyre for å få en bedre skole? Så til noe helt annet. Det gjelder det nye startlånet i Husbanken. Arbeiderpartiet foreslår i innstillingen en ny låneordning i Husbanken som vil være enklere for låntakerne og enklere for kommunene. Kommunalministeren har sauset sammen en låneordning som betyr mer byråkrati for låntakeren og merarbeid for kommunene. I tillegg får kommunene en vesentlig større risiko. Resultatet blir selvfølgelig at færre unge og vanskeligstilte får mulighet til å låne, også bostedsløse. Kommunalministeren kan selvsagt legge skylden på kommunene, det er jo blitt en vane for denne kommunalministeren. Mitt spørsmål til kommunalministeren er: Er kommunalministeren enig i at hvis det er noe kommunene nå ikke trenger, så er det å måtte ta økt risiko?