trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
«I spørretimen 19. mars advarte statsministeren mot å gå videre på forhandlingssporet med ESA om differensiert arbeidsgiveravgift for bransjene som nå er foreslått tatt ut, dette rammer spesielt transportsektoren i Nord-Norge. NHO mener at EUs retningslinjer ikke gjør det nødvendig å ta ut transportsektoren av ordningen, dette er underbygget av eksterne eksperter. NHO har sendt denne informasjonen til finansministeren 31. mars. Er statsråden enig i NHOs konklusjon, og vil statsråden ta en ny runde med ESA?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Takk for svaret. Jeg er glad for at ministeren deler NHOs konklusjon, men jeg er ikke fornøyd med resultatet av forhandlingene og er glad for at man vil forhandle videre. Konklusjonen må jo være at man har gjort en for dårlig jobb i forhandlingene når det så klart kommer fram at man kan unnta disse sektorene. Så er det også sånn at dette rammer transportbransjen spesielt. Det vi ser, er at for Nordland fylke alene, bare innenfor kollektivtrafikk, vil dette utgjøre 55 mill. kr. For Widerøe vil det utgjøre 40 mill. kr. For Torghatten Trafikkselskap, som er et stort trafikkselskap i nord, vil dette utgjøre 100 mill. kr. Også for de andre som driver med gods, vil dette bli store beløp som det er vanskelig å treffe med gode kompenserende tiltak. Spørsmålet mitt er da: Nå ser det ut til at en del av dette vil gå ut av ordningen og føre til store ulemper. Vil ministeren og regjeringen jobbe for å finne kompenserende tiltak som enten treffer de berørte direkte, eller at man kompenserer Nord-Norge krone for krone på andre måter?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Nå er det sånn at det endelige vedtaket – og det vet også ministeren – ble gjort den 23. oktober, og det er også sånn at den forrige regjeringen protesterte og jobbet for dette unntaket hele veien. Det kritikken min går på, er de reelle forhandlingene som har foregått etter 23. oktober fram til i dag, og jeg ser at både NHO – og jeg – konkluderer med at man har fått et for dårlig resultat. Det er for så vidt også ministeren enig i og sier at hun vil jobbe videre med de store konsekvensene. Her snakker vi faktisk om 1,1 til 1,5 mrd. kr for en hel landsdel hvis man ikke finner kompenserende tiltak som kan begrense disse store ulempene. Det er jo litt påfallende at man forsøker å ta æren for at man har fått inn 23 nye kommuner, som også lå inne fra de rød-grønne. Men når man ikke har lyktes med transport og energi, skylder man på den forrige regjeringen. Spørsmålet til slutt er: Er ministeren enig i at man har et større handlingsrom enn det man har oppnådd til nå?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
La meg først få lov å si at jeg er glad for at det er mulig å videreføre ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift, og at det også ser ut til at vi kan utvide ordningen geografisk til 31 nye kommuner. Regjeringen har lagt stor vekt på å føre en prosess som gjør at ESA kan godkjenne ordningen i tide til at vi kan videreføre ordningen uten opphold fra 1. juli. Det er viktig for hele landet, og det er spesielt viktig for Nord-Norge. Så er det uheldig at vi ser ut til å måtte ta flere sektorer ut av ordningen. Det kan slå uheldig ut for mange bedrifter, ikke minst i transportsektoren, som NHO er inne på. Jeg deler NHOs bekymring rundt dette. Det gjelder for så vidt ikke bare de direkte økonomiske konsekvensene, men også at det fører til en langt mer byråkratisk og ressurskrevende ordning å praktisere. Det gjør at bedriftenes kostnader til å etterleve regelverket øker, og at skatteetaten må bruke flere ressurser på veiledning og kontroll. Jeg er også enig med NHO i at det finnes gode argumenter for at både transportsektoren og andre sektorer som nå ligger an til å bli tatt ut, fortsatt burde kunne få differensiert arbeidsgiveravgift. Derfor har vi hatt en omfattende dialog med ESA om dette, der både de argumentene NHO viser til, og flere argumenter har vært brukt overfor ESA. Det har likevel hittil ikke vært tilstrekkelig til å overbevise ESA om å ta en annen holdning. Tvert imot har ESA gjort det klart at vi ikke kunne forvente en godkjenning i tide til å videreføre ordningen etter 1. juli hvis vi hadde notifisert med energi- og transportsektoren inkludert i ordningen. Jeg mener at det i den situasjonen vi nå er i, er riktig å prioritere å få på plass det som mulig innenfor ESAs fortolkning av regelverket. Hvis det ikke kommer til nye holdepunkter for at sektorbegrensningene kan fortolkes på en annen måte enn det ESA har signalisert så langt, mener jeg at dette er det beste det er mulig å få til på kort sikt. Samtidig jobber vi intenst med å vurdere ulike tiltak som kan avhjelpe situasjonen for dem som rammes av sektorbegrensningene, slik at dette så langt det er mulig, kan være på plass 1. juli. Når vi har fått det på plass, vil vi vurdere om det er grunnlag for å notifisere endringer i ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Vi forventer bl.a. at det vil komme nye avklaringer av sektorbegrensingene etter hvert som andre EØS-land notifiserer sine regionalstøttetiltak. Vi er også kjent med at det er et sterkt press fra medlemslandene i EU mot EU-kommisjonen for å få avklart definisjonene av bl.a. transport- og energisektoren. Vi vil derfor følge rettsutviklingen i EU/EØS for å kunne notifisere endringer dersom utviklingen viser at våre sektorbegrensninger er for omfattende.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
La meg først si at jeg synes representanten Juvik fra Arbeiderpartiet skal være litt varsom med å kritisere resultatet av de såkalte forhandlingene, all den tid vedtaket om dette ble fattet i EU før denne regjeringen tiltrådte. Det ble altså fattet under den forrige rød-grønne regjeringen, og da vil jeg i hvert fall få lov å hevde at vi sånn sett er i samme båt med hensyn til de utfordringene vi har hatt, og har, overfor ESA, knyttet til den nye differensierte arbeidsgiveravgiften. Derfor har jeg vært opptatt av å anerkjenne det arbeidet den forrige regjeringen gjorde i forhandlingene. Denne regjeringen har videreført det arbeidet, nettopp fordi det er så viktig at ordningen står seg, særlig i de nordlige landsdelene. Så kommer vi nå til å jobbe hele veien frem mot fremleggelsen av revidert for å legge frem best mulig kompenserende tiltak for de næringene og bedriftene som blir berørt av endringene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
For ordens skyld er det ikke 23 nye kommuner, det er 31 nye kommuner. Så har jeg hele tiden sagt at mye av den forhandlingsinnsatsen forrige regjering gjorde, har vært viktig, og den har vært videreført av denne. Med andre ord har vi hatt nøyaktig den samme posisjonen når det gjelder å redde denne ordningen, som den rød-grønne regjeringen hadde. Derfor står vi i den situasjonen at det vil være mye mer konstruktivt om vi nå bruker energien vår på å få på plass best mulig kompenserende tiltak for å rette opp i den skaden dette måtte påføre enkeltbedrifter og regioner som følge av endringer. Det jobber regjeringen med. Vi vil presentere våre forslag til løsninger for Stortinget i forbindelse med revidert budsjett, og vi er selvsagt lydhøre for innspill. Det er derfor vi er i dialog med næringsorganisasjonene og derfor vi har våre stortingsrepresentanter fra de nordlige fylkene i sving – nettopp for å finne frem til de best mulige løsningene.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
«Regjeringa har utsett fiskerihamnprosjekta på Napp i Lofoten og Sommarøy i Troms med grunngjeving i at det skulle lagast ein nasjonal hamnestrategi. Fiskerihamner er ein avgjerande del av infrastrukturen rundt fiskeindustrien, og ikkje ein del av dei andre godshamnene. Kystverket har allereie utarbeidd ein fiskerihamneplan for heile landet. Kva er grunngjevinga for at regjeringa skal laga ein felles hamnestrategi, og kva tid kjem den?»
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Mange takk for svaret. Det er rett at det har vorte spurt spesifikt om desse to hamnene ved fleire høve, men eg synest at statsråden svarte meir utfyllande no, spesielt på det siste, det med at fiskeri har ein verdi i seg sjølv. Og me vil understreka nettopp det at det ikkje her er snakk om å byggja for småsjarkar, det er meir djuptgåande båtar og båtar med større lengde, og dei treng meir areal innanfor sjølve kaifronten. Dette er veldig viktig. Derfor stiller eg spørsmålet igjen, for eg er ute etter å få napp. Kva tid kan me få klarsignal på å setja i gang med å gjera ferdig Napp og Sommarøy?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Dette syntest eg eigentleg høyrdes nokså bra ut, for i finansdebatten repliserte statsråden på dette spørsmålet med at ein måtte passa seg så ein ikkje heiv pengar ut av vindauget. Det er jo eit rett uttrykk det. Og ein skal heller ikkje hiva pengar på sjøen. Men no forstår eg at her er ein konkret i gang og skal starta på dette. Det synest eg høyrast veldig bra ut. Så litt tilbake til sjølve nærskipsfartsstrategien og den store satsinga på å få meir gods over på sjø. Der har eg forstått det sånn at regjeringa vil følgja opp NTP, som la ei stor satsing i dette, ved at ein bl.a. skulle bruka 3 mrd. kr på tiltak for å stimulera til bruken av sjø, og til hamnesamarbeid osv. Men til no er det stort sett utgreiingar ein har sett i gang. Mitt spørsmål er: Korleis vil statsråden no framover følgja opp NTP innanfor dette feltet?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
For det første vil jeg si at spørsmål om akkurat disse to havnene har jeg svart på tidligere, både i stortingssalen og i skriftlige spørsmål. Når det gjelder havnestrategien, mener vi det er viktig å stimulere til økt transport av gods til sjøs. Det gjelder både fiskeriprodukt og også mye av den andre godsmengden som går i containere eller i bulk. Da synes vi det er viktig at en ser på havnestrukturen i en helhet, og at en ikke sier at noen havner kun skal ses på som fiskerihavner, mens andre skal være transporthavner. Vi tror det er mulig å øke transportkapasiteten på en del steder som i dag regnes kun som fiskeri, mens det andre steder vil være naturlig at fiskeri er hovedaktiviteten. Men når vi har sagt at vi ønsker en runde på dette, er det naturlig at vi ser helheten i det. Mange regjeringer har i lang tid sagt at en ønsker å få mer gods over på kjøl og for så vidt mer gods over på jernbane fordi en ønsker å redusere trafikkmengden på veiene, både av slitasjehensyn og av trafikksikkerhetshensyn. En har i liten grad nådd målene sine. En har altså sett at andelen gods til sjøs er noenlunde konstant. På jernbane går den ned. Det betyr at de virkemidlene en har brukt så langt, ikke har fungert godt nok. Da synes vi det er naturlig at vi bruker litt tid og skaper et riktig bilde av hvordan situasjonen er, før vi går videre. Av den grunn har vi sagt at for noen av de havnene holder vi igjen pengene, rett og slett fordi vi må vite at vi investerer riktig før vi utløser investeringene. Vi vil i den forbindelse ha det vi kaller lyttemøter eller innspillsmøter med bransjen. Allerede denne uken skal vi ha det. I går var jeg på KS Bedrifts store havnesamling ute på Fornebu. Vi snakker med fiskerinæringen, og vi snakker med mange ulike aktører for å få et best mulig bilde av dette. Vi må også se på kommunenes ansvar. Skal vi la kommunene få delta mer aktivt i fiskerihavnpolitikken eller ikke? Skal de få være med mer aktivt på eierskapssiden? Hvordan skal vi samhandle bedre med private aktører slik at når vi utlyser investeringer, har vi også en fiskerinæring som ønsker å forplikte seg til å bli i et område, og som ikke, sånn som vi av og til får inntrykk av, shopper rundt og gjerne gjør at det samfunnet har investert i infrastruktur, ikke har så stor verdi likevel. La meg også klargjøre at dette ikke er en del av måten vi skal omstrukturere fiskeripolitikken på. Når vi kikker på havnene, skal det følge den utviklingen som fiskeriene har, ikke omvendt. Det er ikke infrastrukturen gjennom havn som skal definere hvordan fiskeripolitikken skal være framover. Derfor er det også viktig at vi koordinerer dette med den strategien som det legges opp til fra fiskeriministeren. Jeg er veldig trygg på at vi både skal få en bedre transportløsning totalt sett og ivareta fiskeriindustrien vår på en veldig god måte gjennom de investeringene vi gjør, både på transporthavner og fiskerihavner.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Jeg beklager at jeg ikke nevnte det – i løpet av 2014, det er vår målsetting. Derfor jobber vi iherdig med dette. Vi har altså satt i gang alle de rundene vi har med næringen innenfor både industri- og transportbransjen og innenfor den mer rene fiskerinæringen, for å få gode innspill og for å få de avveiningene for om det er fornuftig å ha to ulike havnetyper, eller om det i større grad er fornuftig å sammenkoble dem. Vi ser jo at i en del større tettsteder rundt omkring er fiskerihavn og industrihavn blitt mer og mer sammenvevd, fordi en snakker om skip – fiskebåter – som er blitt mye større. Men samtidig er det også mange områder av landet der godstransport inn og ut til lokalbefolkningen ikke er veldig stor, reseptivitetsstedene er for små, men der fiskeriaktiviteten er veldig stor og krever at en har gode havner. Så vi legger opp til å prøve å bli ferdig med dette arbeidet i 2014. Det er viktig at vi har god framdrift på det, for der en skal investere, er det viktig å få gjort det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Dette var et tema som jeg hadde stor glede og interesse av å diskutere med mange ulike havneaktører på KS Bedrifts havnesamling i går. Vi ønsker å forsterke NTP utover det som er vedtatt. I det har sjøfarten en viktig del, og det er derfor vi også har flyttet havneansvaret inn i Samferdselsdepartementet – for å få en mer helhetlig tilnærming på det. Får en mer gods over på sjø, betyr det noe for slitasje på veier, det betyr noe for kapasitetsbehovet på veiene. Og alt det er viktig. Når det gjelder virkemiddelbruken her, registrerer vi at det var planlagt støtteordninger til omstrukturering av havner til både vareeiere og rederier. Det diskuterer vi med næringen nå for å høre om de er enige i at det fortsatt er den beste virkemiddelbruken – hvilke som eventuelt skal forsterkes, og hvilke som kan nedtones for å få den best mulige effekten. Så det er ikke for å gå bort fra formålene med NTP-en, men rett og slett for å sørge for at virkemidlene innrettes for å få best mulig resultat.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Jeg mener at å få utbedret E8 til Tromsø er veldig viktig. Det er hovedinnfartsåren til byen, og både Høyre og Fremskrittspartiet lokalt har kjempet lenge for å få den raskt på plass. Dessverre har E8 blitt mer et generasjonsperspektiv – ikke når det gjelder nytteverdien av den, men med planleggingshorisonten – og det synes jeg er veldig beklagelig. Det viser også at vi ikke nødvendigvis planlegger og prosjekterer vei på rett måte i Norge. Det tar ofte ti år å planlegge ny vei. Det er altfor lenge. De grepene som regjeringen har gjort, er derimot ikke å utsette prosjektet. La meg minne om at i Nasjonal transportplan fra forrige regjering lå det inne midler til E8 tidligst i 2018. Jeg ser at media lokalt sier at med den framdriften som vi nå kan få, kan en få en oppstart i 2017. Det betyr altså at en i så fall framskynder prosjektet, og ikke utsetter det. Vi tar sikte på å få det på plass så fort som mulig. Men ja, det tar tid å planlegge ferdig – vi har ikke fått reformert systemet så langt at en kan hoppe bukk over det. Jeg tror det er fornuftig at vi kjenner til grunnforhold og alt dette før en kommer i gang. Men Tromsø kommune, ved det borgerlige flertallet, har allerede satt i gang arbeidet med kommunedelplanen. Jeg tror det er blitt gjort en del vedtak også i løpet av de siste ukene. Så er det noen innsigelser som må håndteres. Det er viktig at det blir gjort på en skikkelig måte. Jeg vet at Tromsø kommune der allerede har gått inn i dialog med dem som har fremmet innsigelsene. De har også bedt om at Fylkesmannen involverer seg i løpet av sommeren, hvis det ikke er kommet til enighet, for å få til mekling. Alt dette er for å få god framdrift og få gjort vedtak, sånn at en kan sette spaden i jorda. Det vedtaket som den forrige regjeringen gjorde ganske rett før den selv gikk av – så dette er ikke en statlig plan som har ligget og godgjort seg i mange, mange år, det er et vedtak som skjedde før regjeringsskiftet – er altså ikke en utsettelse. Men det som er det viktige med det, er at en gjør et vedtak der lokalpolitikerne i større grad blir hørt. Statlig plan er viktig hvis mange kommuner ikke enes om trasévalg, der noen kommuner trenerer, og andre ikke. Men når en ser at dette er et prosjekt som berører én kommune, og der et flertall har et veldig annet syn enn et mindretall – og det var mindretallet som da satt i regjeringen nasjonalt og trumfet igjennom statlig plan – synes vi det er naturlig at vi lar kommunene få lov til å styre igjen. Så lenge de har god framdrift har jeg full tillit til at dette vil skje på en god måte. Så dette er både lokaldemokrati i praksis, og det er i realiteten en framskynding av prosjektet. Jeg tror at vi også ender opp med et mye bedre prosjekt enn det det lå an til for bare få måneder siden.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Dette har jeg allerede svart på i forrige innlegg. Den forrige regjeringen la opp til å bevilge penger tidligst i 2018. Det er fire år fra nå. Hvis denne spaden allerede var innkjøpt, er det litt rart at forrige regjering ikke så for seg at de skulle bevilge penger til å ta den i bruk – og sågar hadde regjeringen sittet i åtte år, uten ta i bruk en spade som lå der. Det betyr at de i tolv år har hatt innflytelse uten å ville sette spaden i jorda. Vi har altså i løpet av fire måneder gått inn i saken, gjort nødvendige beslutninger, gitt makten tilbake til lokaldemokratiet, sånn at de er mer en pådriver for å få realisert dette, i motsetning til sånn som vi opplevde det da regjeringen overstyrte dem. Derfor er ikke dette en forsinkelse, det er i så fall en framskynding. Jeg har veldig tillit til at Høyre-, Fremskrittsparti- og Venstre-styret i byen vil holde godt tempo på dette. De har fått den løsningen de ønsker. De ønsker veien – de ønsker å finne løsninger. De har regjeringen med seg, istedenfor som en åpenbar motspiller, sånn som vi så i forrige periode. Da handler dette om at vi må få løst innsigelsene. Derfor har en bedt om at Fylkesmannen skal involveres. De har gjort alt rett så langt. Jeg gleder meg til fortsettelsen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Jeg bare gjentar dette, for det er åpenbart litt av Helga Pedersens sverteteknikk man tar i bruk her. I NTP hadde de rød-grønne planlagt penger tidligst i 2018. I budsjettet for 2014 lå det ikke én krone til dette prosjektet. I tillegg var det i veibevilgningene i budsjettet signalisert at en ikke kom til å nå målene en hadde lagt inn i NTP for fireårsperioden. Da har jeg liten tro på at de rød-grønne plutselig ville tryllet fram penger til Tromsø. Jeg vet at dette er bildet en prøver å beskrive, men alle fakta og alle dokumenter etter forrige regjering tyder på at det ikke ville ha skjedd. Når det gjelder gjennomføringskraft, kan jeg nevne at E18 i Vestfold ble framskyndet. De rød-grønne ville det ikke, vi gjorde det sånn at det står ferdig til sommerferien. Vi framskyndet prosjektering på E16 Vang-Bjørgo sånn at det ble ett prosjekt i stedet for to. Vi sørger for at E6 gjennom Åkersvika i Hedmark kan realiseres raskere, fordi en unngår mange år i byråkratiet som de rød-grønne la opp til. Vi sørger for at E6 i Helgeland får fjernet en bomstasjon og får redusert gjelden på to. Det er en masse sånne prosjekter der vi har tatt beslutninger, og der de rød-grønne ikke har gjort det – sist nå godsterminalen i Trondheim, som en har brukt 30 år på. De rød-grønne hadde ikke planlagt noe for neste stortingsperiode. Beslutning er allerede tatt av dagens regjering.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
I denne saken har det vært to tilnærminger til svar. Det ene er at vi vil vektlegge miljø, friluftsliv, lokale forhold og lokalmiljø på en veldig god måte i disse trasévalgene, som vi gjør i alle trasévalg. Det er viktig at vi lytter til hva lokalbefolkningen ønsker – hva kommunestyrene ønsker – når beslutninger skal tas. Det denne saken reelt handler om, er at den forrige regjering bestilte en konseptvalgutredning om fjordkryssing. Jeg ville tro at partier som har sittet i regjering, forstår at når man bestiller en konseptvalgutredning, ber man fagmiljøene utrede en rekke ulike alternativer. Det å be en ny statsråd om å gå inn og omgjøre bestillingen ens egen regjering selv gjorde, er litt spesielt. Den rød-grønne regjeringen ba om at dette skulle være en av de tingene som skulle utredes, og nå er de plutselig kraftig imot det når de har kommet i opposisjon. Det vil være å kortslutte de faglige arbeidene hvis vi skal gå inn og politisk styre hva som skal utredes eller ikke – det gis i mandatet som ble sendt ut fra forrige samferdselsminister. Det betyr ikke at jeg er enig i alle vurderingene som ligger i det mandatet. Det betyr ikke at jeg er enig i alle traseene. For meg i dag å gå noe særlig ut mot den traseen fordi jeg personlig ikke liker den, ville vært meningsløst. Men jeg har veldig klart syn på hva jeg synes er viktig å vektlegge. Regjeringen skal diskutere dette, og det er også viktig å få signal fra Stortinget. For et parti som har vært med og bestilt denne utredningen, i opposisjon plutselig å gå imot deler av utredningen de har bestilt, synes jeg egentlig er litt oppsiktsvekkende. Det handler dessverre mer om politisk spill enn om faktisk å være opptatt av problemstillingen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Ja, selvsagt vil vi lytte til lokale interesser, men på alle fjordkryssingsalternativene som utredes, har man folkeaksjoner for bro- eller tunnelforbindelse der de er planlagt ilandført, og man har folkeaksjoner imot det samme – litt avhengig av hva man vektlegger. Her er det viktig at vi lytter til begge sider, og at vi lytter til hva flertallet i de relaterte kommunestyrer vurderer. Det er også en vurdering av nytteverdien av å legge veien på de ulike stedene med hensyn til hva man gjør med bo- og arbeidsregioner, og hva det har for kostnader. Jeg mener det vil være uheldig om jeg tidlig går inn og sier at det og det alternativet skal man slutte å utrede. Da begynner man politisk å gripe inn i faglige prosesser. Jeg vil ha alle faglige syn. Jeg tror man ganske raskt skal skrelle bort en del ting, akkurat som da man vedtok å bygge intercitytrianglet under den forrige regjering. Da hadde man også utredet et bussalternativ som et av konseptene, men det var raskt å velge bort.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-09:
Som nøysom jærbu er jeg aldri positiv til noe «koste hva det koste vil». Det skal alltid være en balanse mellom det man bruker av tid på å oppnå noe, og den nytteverdien man får tilbake. Jeg tror samtidig at de fleste raskt vil se at partiet og regjeringen jeg representerer, er atskillig mer positive til å bygge vei i Norge enn det representantens parti er. Det vil også påvirke måten vi ser på nytteverdien på. Jeg synes det er viktig at vi ser på infrastrukturen i Oslo-regionen som mer enn at man bare skal bygge motorvei gjennom Oslo. Det er viktig å se hvordan det kan avlaste Oslo sentrum – Sandvika også for den saks skyld – ved å få omkjøringsveier. Det å se på en Oslofjord-forbindelse som sørger for at flere av dem som ikke skal til Oslo, velger å kjøre rundt, er viktig. På samme måte bør vi på lang sikt se hvordan vi kan få flere av dem som skal nordover, til å kjøre nord for Oslo i stedet for gjennom Oslo sentrum. Det mener jeg er viktig for miljøet i denne byen. Jeg tror også det er viktig i et miljø- og klimaperspektiv at biler har en jevn fart, at de ikke stopper opp i en trakt.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
«Nærings- og fiskeridepartementet har varsla at dei likevel ikkje vil bidra med finansiering knytt til omorganisering av reiselivet, slik Stoltenberg-regjeringa la opp til. I brev frå departementet 10. mars 2014 går det fram at næringa sjølve må driva fram prosessen med å etablera ein ny struktur for reisemålsselskapa. Aktørane vert vist til å søka det offentlege verkemiddelapparatet gjennom fylkeskommunar og kommunar for finansiering, men der vert det òg kutta i budsjetta. Prosessen med omorganisering stoppar no opp. Korleis kan statsråden forsvara dette?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Jeg er glad for at statsråden så tydelig retter opp det som kunne være egnet til misforståelse, bl.a. i en debatt i Dagsnytt 18 i går ettermiddag, hvor man sa at disse pengene ikke fantes i budsjettet. Det er godt at statsråden har brukt kvelden og natten til fornuftig leting. Det er også sånn at det har vært stor enighet om målet om en sånn type incentivordning som jeg nå oppfatter at statsråden slår fast at man jobber videre med. Her har regjeringspartiene også vært enige og sagt at dette er en viktig satsing, og i et av de første intervjuene jeg hørte med statsråden etter at hun tiltrådte, sa hun at hun var innstilt på å videreføre nesten 90 pst. av sin forgjengers satsinger. Så mitt spørsmål til statsråden er: Står man fortsatt på reiselivsstrategien som er jobbet fram av aktørene selv, i samspill med departementet, og ønsker man å oppfylle de tiltakene som er skissert i den strategien?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Jeg tror nok ikke statsråden og jeg blir helt enige om hvem som pekte på hvilke summer i intervjuet i går. Det skal vi heller ikke bruke tid på. Det som er min opplevelse fra erfaringene ute i distriktene, er at aktørene jobber godt med dette. Man ønsker at departementet er tydelig på at man følger opp strategien, og at prosessene er godt i gang. Mitt spørsmål er: Er den såkalte endringen i politikk som statsråden beskriver, knyttet til det å fokusere på skatteincentiver, eller vil man følge opp de mer næringsaktive tiltakene gjennom Innovasjon Norge og de andre instituttene som statsråden fra sitt departement har ansvar for, for å følge opp alle de punktene som denne reiselivsstrategien definerer?
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Den forrige regjering la fram sin reiselivsstrategi Destinasjon Norge i april 2012. Rammene for arbeidet med å restrukturere reisemålsselskapene i Norge ble gitt i denne strategien. Som jeg også svarte på i et spørsmål i spørretimen den 2. april, framkom det der at det daværende Nærings- og handelsdepartementet skulle drive en prosess med mål om å etablere en ny struktur for reisemålsselskapene. Det framgår av Sundvolden-erklæringen at også den nåværende regjeringen ønsker å sikre et mer målrettet markedsarbeid ved å samle ressursene i større reisemålsselskaper. Men vår regjering har en annen tilnærming til hvordan en slik konsentrasjon bør gjøres. Den bør ikke tvinges igjennom av departementet, vi mener det er næringen selv som må ønske å drive fram prosessen med å etablere en ny struktur. Det må også legges til grunn at eierne av de nye selskapene tar ansvar for drift av egen virksomhet. Til dette hører også å finansiere den. Departementets rolle overfor reisemålsselskapene er å tilrettelegge og stimulere til at en ny struktur kommer på plass. Departementet opprettholder incentivordningen. Det gis støtte til å gjennomføre omorganiseringsprosesser. Under den forrige regjeringen syntes det som om noen satt tilbake med et inntrykk av at det kunne forventes offentlig grunnfinansiering av reisemålsselskapene. Dette verken var eller er det grunnlag for. Jeg legger imidlertid til grunn at alle aktuelle private og offentlige aktører fortsatt vil kunne bidra, herunder også fylkeskommuner og kommuner, dersom de selv finner grunnlag for det. Det er akkurat slik det er i dag. Dette formidlet jeg også på et møte med det nasjonale strukturutvalget da jeg møtte dem den 24. februar i år. På møtet klargjorde jeg at arbeidet med å samle ressursene i større reisemålsselskaper fortsetter med disse justerte rammene. Det er altså ikke slik at prosessen med omorganisering er stoppet opp. Den går videre. Men nå er rammene klare. Det er også mitt inntrykk at reiselivsbedriftene viderefører prosessen med et stort engasjement. Nærings- og fiskeridepartementet viderefører sin støtte til gjennomføring av endringene, også finansielt. Det er bevilget 30 mill. kr til formålet – 15 mill. kr i fjor og 15 mill. kr i år.
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Det intervjuet som det her refereres til, handlet altså om spørsmålene om arbeidet med handelsavtaler. I den sammenheng svarte jeg at vi var nesten 90 pst. enig med den forrige regjeringen. Når det gjelder arbeidet med restrukturering, støtter vi det. Vi støtter arbeidet, men det har altså blitt oppfattet dit hen at det er departementet som har tegnet kartet, at det er departementets modell som skal gjennomføres, og at de som ikke er med, faller utenfor. Slik ønsker ikke vi å ha det. Vi ønsker en god dialog med næringen. Næringen må selv ønske å jobbe fram de løsningene som er best. Jeg tror man må huske på at når det gjelder reisemålsstrukturen, er den veldig forskjellig i Norge, fra veldig små selskaper til de store, og Norge er også ganske forskjellig. Vi jobber videre med dette, og jeg sa heller ikke noe annet i Dagsnytt 18 i går. Det som ble påstått der, var at grunnfinansieringen, som noen kunne ha lovet fra den forrige regjeringen, fantes i budsjettet. De pengene finnes ikke. Det finnes midler til strukturprosjekter. De er videreført av denne regjeringen, i tillegg til de 245 mill. kr departementet bruker gjennom Innovasjon Norge.
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Forskjellen på den forrige regjeringen og denne når det gjelder virkemiddelapparatet, er at vi ønsker en gjennomgang av det apparatet. Vi ønsker at ordningene virker og treffer. Det er vi slett ikke sikre på. Det gjelder også reisemålsnæringen. Det betyr at vi nå gjennomgår alle ordningene, og så skal vi komme tilbake til og fortelle hvilke ordninger vi ønsker å benytte, og hvordan vi skal gjøre det. Strukturarbeidet går altså videre, vi fasiliterer, vi hjelper til med den restruktureringen som skjer, men vi anerkjenner også at ulike deler av landet kan gjøre ting på forskjellige måter.
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Som alle andre bedrifter må Telenor hele tiden tilpasse sin virksomhet for å sikre at selskapet er konkurransedyktig. Arbeidet med å tilpasse kostnadsnivået i Norge har pågått i mange år. Også tidligere har dette omfattet nedbemanningsprosesser, og for selskapet er dette nødvendige tiltak for å opprettholde konkurransekraft. Avgjørelser om organisering av virksomheten, inkludert bemanning, er forretningsmessige beslutninger som ligger til styret og administrasjonen i et selskap. Det gjelder også Telenor. Selskapets ledelse og styre skal ivareta de oppgaver og det ansvar de er pålagt etter gjeldende lovgivning, og som også følger av omforente prinsipper om god eierstyring. Derfor skal ikke jeg som eier gå inn i enkeltbeslutninger som dette. Men jeg forventer at alle selskaper som staten er eier i, opptrer ansvarlig når denne typen omstillingsprosesser skal gjennomføres. Det innebærer spesielt at dialogen med de ansatte skjer på en riktig måte. I noen sammenhenger kan det også være naturlig at det føres dialog med berørte lokalsamfunn, og det følger i enkelte saker også som en lovpålagt plikt. Jeg forutsetter også at selskapet på vanlig måte følger opp dem som blir berørt, slik at de ansattes rettigheter blir ivaretatt på en god måte. Denne regjeringen er opptatt av å etablere rammebetingelser som bidrar til å opprettholde og skape nye arbeidsplasser over hele landet. God omstillingsevne har vært avgjørende for utviklingen av norsk industri. Satsing på kompetanse, FoU og stimulering til innovasjon er derfor helt sentrale elementer i næringspolitikken. I statsbudsjettet for 2014 foreslo vi flere tiltak for en mer framtidsrettet næringspolitikk. Vi styrket bl.a. forskningen i næringslivet, forbedret SkatteFUNN- og BIA-ordningen og utvidet klyngeprogrammene med et nytt program, Global Centres of Expertise. Jeg er opptatt av at vi får et nært samarbeid med næringslivet om å skape gode rammebetingelser og virkemidler som stimulerer til økt verdiskaping, innovasjon og god omstillingsevne i norsk økonomi.
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Jeg deler absolutt den oppfatningen at det er riktig, men samtidig ligger det i bunnen av vårt eierskap at vi ikke går inn i enkeltbeslutninger som selskaper tar. Den norske stat har siden 1963 ikke sittet i selskapenes styre. Vi har pekt ut styremedlemmer som vi forventer forvalter vårt eierskap på en profesjonell og god måte. Det betyr at enkeltbeslutninger i f.eks. Telenor ikke er noe jeg kommenterer eller går inn og mener noe om. Men generelt må vi sørge for hele tiden å være konkurransedyktige og hele tiden forbedre oss, fordi vi vet at de vi konkurrerer med, på generell basis ikke bare er billigere enn oss, men også stadig blir bedre. Det er et stort ansvar, og derfor er vår satsing på forskning, utdanning og skole så enormt viktig.
Monica Mæland (Høyre), 2014-04-09:
Spørreren inviterer meg hele tiden til å gå inn i forretningsmessige beslutninger som selskapet har gjort. Det kommer jeg ikke til å gjøre. Det gjorde heller ikke den forrige regjeringen. Jeg kan nevne en rekke selskaper som drev omstrukturering de siste åtte årene: DNB, Mesta – og nesten alle de statlige selskapene. Vi går ikke inn i enkeltbeslutninger. Vi peker ut styremedlemmer som skal fatte de beste beslutningene for selskapet.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
«Telenor har varslet at de som en del av restruktureringsprosessen vil nedbemanne sine avdelinger på Finnsnes og i Bodø. Det gjelder ca. 50 arbeidsplasser på Finnsnes og ca. 35 i Bodø. Stillingene skal ikke fjernes, de skal settes ut til en ekstern leverandør, og mest sannsynlig leveres fra land i Asia. De ansatte som er berørt, kaller det for sosial dumping. Er statsråden bekymret for bortfall av disse arbeidsplassene, og hvordan vil statsråden arbeide for at Telenor fortsatt har ansatte over hele landet?»
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Jeg får takke statsråden for svaret. Det er mange aspekter og betraktninger der som jeg kan dele. Men hvis vi tar utgangspunkt i den situasjonen i Bodø, er det et sted mellom 40 og 50 kompetansearbeidsplasser ved Telenor Global Shared Services som står i fare for å bli flyttet fra Nord-Norge – mest sannsynlig til Asia, eventuelt til Fornebu. En sentralisering av den aktiviteten i den skala som Telenor nå gjør, utfordrer både Telenors markedsposisjon og troverdighet som et stort norsk offentlig deleid selskap. Det har også ført til reaksjoner bl.a. fra fylkestinget i Nordland, som har stilt krav om at selskapet også må se på muligheter for å videreutvikle kompetansemiljøet sitt, fordi det har vært brukt som argument at det ikke er tilstrekkelig kompetanse i Bodø. Ved universitetet i Bodø finnes et av de større økonomiutdanningsmiljøene i landet, og er det sånn at statsråden ikke deler oppfatningen av at det er viktig at også store norske selskaper forsøker å utvikle kompetansen andre steder enn på Fornebu?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-04-09:
Det kunne vært fristende å utfordre statsråden på om ikke regnskapsfunksjonene som ligger i Bodø, også er av strategisk interesse for selskapet å ha i landet og ikke flagge ut til Asia. Men jeg har lyst til å utfordre statsråden på noe annet, og det handler om den sentraliseringen: For noen få år siden la Telenor ned flere avdelinger i distriktene, bl.a. i Bardu i Troms. De som var overtallige der, fikk tilbud om jobb i avdelingen på Finnsnes. Nå skal avdelingen på Finnsnes legges ned, og noen av de ansatte får tilbud om å jobbe i Harstad. Det ville i 2014 være naturlig å anta at et selskap nettopp i telekombransjen ville være i stand til å tilby desentraliserte arbeidsplasser. Er statsråden komfortabel med den sentraliseringen som foregår? Og kan vi forvente at statsråden aksepterer at Telenor har som mål at flest mulig av arbeidsplassene skal flyttes til Fornebu i Bærum kommune?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-09:
«Helsedirektøren har i eit brev til Helse- og omsorgsdepartementet peikt på at det ikkje finst klare reglar om fosterreduksjon i abortlova eller forskrifta. Helsedirektøren legg likevel til grunn at abortlova gjeld for fosterreduksjon ut frå ei ytring frå Justisdepartementet i 2001. Rådet for legeetikk og Helsedirektoratet peikar samstundes på at selektiv abort reiser fleire vanskelege etiske og medisinske problemstillingar som Stortinget ikkje har teke stilling til. Vil statsråden sikra ein brei gjennomgang av lovverket rundt fosterreduksjon?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-09:
Eg vil takka for svaret. Statsråden har sjølv sagt at dette er eit krevjande spørsmål på grunn av dei etiske utfordringane ved slike inngrep. Eg synest det er positivt at den nye regjeringa har tatt tak i dette og sendt brev til Helsedirektoratet. Det som gjer at eg spør, er at eg ser at spørsmålsstillinga til Helsedirektoratet går på det reint medisinske – kva er risikoen for spontanabort, kva er risikoen for mor, kva er risikoen for fleirlingsvangerskap som såleis – men det er ikkje tatt stilling til dei etiske sidene ved dette, som f.eks.: Om ein selekterer vekk det eine, kan det opna for seleksjon ut frå kjønn? Kva med seinverknader for både barn og mor, osv.? Vil statsråden ta eit sterkare grep for å få ei utgreiing av dei etiske konsekvensane ved slike inngrep?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-09:
Situasjonen i dag er at vi ikkje har nokon spesifikke reglar for fosterreduksjon i abortlova eller i forskrift, fordi dette ikkje var ei problemstilling da den lova kom. Eg kunne ønskt at statsråden var meir tydeleg på at han ville gjera dette til ein del av den evalueringa som skal komme av bioteknologilova, at Stortinget får ei anledning til å ta ein grundig debatt om dei etiske sidene ved dette etter at den juridiske gjennomgangen er gjort. Eg skjønnar at ein må greia ut dei medisinske og dei juridiske sidene, men både Helsedirektoratet og Legeforeningens etikkråd har sagt at den etiske problemstillinga må diskuterast. Vil dette komme i ei sak til Stortinget?
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Helse- omsorgsdepartementet tok i 2001 stilling til at abortloven åpner for fosterreduksjon dersom ett av fostrene har en alvorlig sykdom eller skade. Spørsmålet om hvordan abortloven er å forstå på dette punktet, ble forelagt Justisdepartementet. Lovavdelingen kom den gang til at det ikke er rimelig å forstå loven slik at kvinnen må velge å avbryte hele svangerskapet slik at også et friskt foster aborteres, der vilkårene for abort er oppfylt for ett av fostrene. Rettsstillingen til fosteret og mor må være den samme ved flerlinggraviditet som ved graviditet der det kun er ett foster. I 2009 fikk Helsedirektoratet spørsmål om abortloven også åpner for fosterreduksjon av friske fostre. Det kan være ønske om å redusere antall fostre for å minske risiko for dødelighet hos de gjenværende fostrene, eller det kan være ønske om reduksjon av sosiale grunner. Dersom loven åpner for fosterreduksjon av friske fostre, blir det også et spørsmål om kvinnen har rett til selvbestemmelse dersom fosterreduksjonen kan gjennomføres før utgangen av 12. svangerskapsuke. Regjeringen har arvet denne saken fra våre forgjengere. Den forrige regjeringen hadde dette spørsmålet til behandling i nesten tre år uten at den klarte å ta en beslutning. Tolkningsspørsmålet er viktig på grunn av de etiske utfordringene ved denne type inngrep. Jeg er derfor overrasket over at forrige regjering ikke klargjorde dette i løpet av disse årene. Etter oppdrag fra departementet har Helsedirektoratet innhentet vurderinger fra fagmiljøene om medisinske forhold ved slike inngrep. Risikoen for at gjenværende foster spontanaborteres på grunn av inngrepet er ca. 15 pst. Både sykelighet og dødelighet blant barna som blir født, går betydelig ned ved en reduksjon av antall fostre fra tre eller flere til to. Det er imidlertid ikke påvist vesentlig medisinsk gevinst ved å redusere fra tvilling- til singelsvangerskap. Helsedirektoratet uttaler at fosterreduksjon gjøres i svært begrenset omfang i Norge. De fleste slike inngrep gjøres på grunn av alvorlig sykdom eller skade hos det ene fosteret. Jeg vil be Lovavdelingen vurdere om abortloven må tolkes slik at den åpner for fosterreduksjon også av friske fostre. Når vurderingen foreligger, vil jeg ta stilling til den videre oppfølgingen. Jeg ser at saken reiser etiske spørsmål som det kan være god grunn til at Stortinget får anledning til å drøfte.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Da jeg ble oppmerksom på denne saken og på at det var ulike vurderinger i de ulike fagmiljøene i Norge, mente jeg det var viktig først å be Helsedirektoratet om å samle fagmiljøene for å få en oversikt over de medisinske forholdene knyttet til denne problemstillingen. Det er jo de medisinske forholdene som i neste omgang utløser de etiske og juridiske spørsmålene. Derfor var jeg opptatt av å få de medisinske forholdene på bordet, for så å vurdere neste steg. Den juridiske vurderingen som ligger til grunn i svaret fra Helsedirektoratet, er basert på vurderingen som ble gjort i 2001, da en hadde spørsmål knyttet til at det var fare for ett av fostrenes liv og helse. Derfor mener jeg at det nå er nødvendig å gjøre det neste steget, nemlig å få den juridiske avklaringen, ved å oversende denne problemstillingen til Lovavdelingen.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Når jeg nå har fått avklart de medisinske forholdene, er det viktig også å få en vurdering av hva som er status, med utgangspunkt i det som er dagens lovverk. Som jeg sa i mitt opprinnelige svar, mener jeg at dette dreier seg om en del problemstillinger som gjør at det også er naturlig å vurdere om dette bør løftes inn for Stortinget på en egnet måte. Jeg ser at det fra flere partier har kommet et ønske om at denne problemstillingen skal løftes inn i forbindelse med evalueringen av bioteknologiloven og en stortingsmelding om det. Det er et forslag som jeg absolutt skal ta med meg i dette arbeidet. Men på grunn av at denne saken nå sendes til en juridisk avklaring, har jeg også litt tid på meg til å tenke igjennom hva som er den beste og mest naturlige måten å håndtere dette på videre, for i utgangspunktet er jo Bioteknologinemnda og en stortingsmelding om dette knyttet til selve bioteknologiloven og ikke til abortloven, som denne problemstillingen er knyttet til.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Oslo kommune er de som er ansvarlig for planene om ny storbylegevakt. Oslo universitetssykehus er leietakere i Storgata og kommer antakeligvis også til å leie arealer i den nye storbylegevakten. Det er ingen nåværende planer om å gjenetablere akuttfunksjoner ved Aker. Gitt Oslo bystyres vedtak om en samlokalisering av storbylegevakten med eksisterende akuttfunksjoner, er det min antakelse at Aker ikke er den mest naturlige lokaliseringen. Lokalene til Aker sykehus blir brukt og skal tas mer i bruk framover. Det gjøres en rekke tiltak for å øke kapasiteten i hovedstadsområdet, og som jeg har sagt tidligere: Dersom det er fornuftig å utnytte mer av kapasiteten ved Aker sykehus, har jeg absolutt ingen motforestillinger mot det. For noen uker siden åpnet jeg det nye akuttmottaket ved Ullevål. Uavhengig av de langsiktige planene for utviklingen i hovedstadsområdet, vil det være et operativt og stort akuttmottak på Ullevål i lang tid framover. Jeg har også merket meg at byrådet i Oslo sier at det nye akuttmottaket på Ullevål gjør det mulig å hente fram den ferdige konsekvensutredningen av en storbylegevakt lokalisert der. Det muliggjør en eventuelt forsert byggestart. Samtidig holder Oslo kommune på med utbedringer av lokalene i Storgata 40, og Oslo universitetssykehus vil flytte aktivitet tilbake dit når disse lokalene er klare. På bakgrunn av dette kan det synes som om alt ligger til rette for at man kan få en god framgang i planene om å etablere storbylegevakt i Oslo, og da vil Ullevål kunne være et naturlig sted for en sånn lokalisering.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
En del av de problemstillingene som representanten Bøhler nå tar opp, er henholdsvis spørsmål som jeg regner med diskuteres ofte i Oslo bystyre, og som jeg ikke skal blande meg opp i, og en del spørsmål som var oppe under den forrige politiske ledelsen, som jeg heller ikke kan svare for. Mitt klare signal er at vi nylig har åpnet et av landets flotteste og største akuttmottak på Ullevål. Det er også et traumemottak for hele østlandsområdet. Det er ingen grunn til å tro at det ikke vil være et stort operativt akuttmottak på Ullevål i lang tid framover. Gitt Oslo bystyres krav om at en storbylegevakt skal lokaliseres i tilknytning til et akuttmottak, vil Ullevål være en aktuell lokalisering.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Jeg har svart representanten Bøhler tidligere om planene rundt utfordringene med kapasitet i hovedstadsområdet. I juni vil Helse Sør-Øst behandle en sak om kapasitetsutfordringene på mellomlang sikt. Utviklingen når det gjelder ideen om Campus Oslo, er et langsiktig utviklingsprosjekt, der også Helsedirektoratets krav til planlegging innebærer at en også skal planlegge realistisk og med ulike andre alternativer. Jeg mener derfor at det er en løsning som ligger såpass langt fram i tid, og der det er såpass mange spørsmål som må besvares før en kan si at det er løsningen, at det ikke er noe grunnlag for å vente på en slik avklaring før en eventuelt starter en diskusjon om en storbylegevakt. Jeg forventer at Oslo universitetssykehus samarbeider med byrådet i Oslo om en avklaring på disse spørsmålene.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Da ny utlendingslov ble vedtatt i 2008, mente flertallet i Stortinget at loven ikke burde tolkes så snevert at en setter forbud mot det humanitære handlingsrommet som organisasjoner som Røde Kors og Kirkens Bymisjon trenger for å yte hjelp til personer uten lovlig opphold, og som har sosiale og helsemessige behov. Et annet flertall mente at det måtte klargjøres hvor grensene skal gå mellom lovlig humanitær bistand til utlendinger med ulovlig opphold og hva som kan rammes som straffbar medvirkning til ulovlig opphold. Regjeringen ble den gangen bedt om å komme tilbake med et forslag om dette, og en ny medvirkningsbestemmelse i utlendingsloven ble vedtatt i 2009 og trådte i kraft i 2012. Bestemmelsen klargjør at det bare i helt spesielle tilfeller kan regnes som straffbart å yte humanitær bistand til en utlending som oppholder seg ulovlig i riket. Det er for det første et vilkår for å kunne straffes for medvirkning til ulovlig opphold at den som yter bistand, har til hensikt å hjelpe utlendingen med å unndra seg plikten til å forlate Norge. For det andre må hjelpen ha vanskeliggjort myndighetenes muligheter til å sende utlendingen ut av landet. Dette betyr at det er klargjort i loven at bistanden som humanitære organisasjoner åpent tilbyr til personer med ulovlig opphold, f.eks. tilbud om bosted, mat og helsehjelp, anses som lovlig humanitær bistand. Så lenge helsepersonell holder seg innenfor de vilkårene som gjelder for ikke å rammes av medvirkning til ulovlig opphold, kan de fortsatt gi helsehjelp på frivillig basis til mennesker som oppsøker helsesentre for papirløse migranter. Jeg kan forsikre om at jeg er opptatt av at humanitære organisasjoner, som Røde Kors og Kirkens Bymisjon, fortsatt bør ha et visst handlingsrom til å yte helsehjelp til dem som trenger det. Det følger også av forskrift om rett til helse- og omsorgstjenester for personer uten fast opphold i riket at alle har rett til øyeblikkelig hjelp og helsehjelp som ikke kan vente.
Bent Høie (Høyre), 2014-04-09:
Jeg mener at begrepet «papirløse immigranter» er et misvisende begrep. Personer som oppholder seg ulovlig i Norge, er ikke papirløse. Enten har de ikke forholdt seg til vedtak om å reise ut, eller de har ikke bidratt til utreise. Å bruke begrepet «papirløse immigranter» er derfor med på å skape en forestilling om at dette er personer som oppholder seg i Norge, og som selv ikke er ansvarlige for det. Det er jeg uenig i. De er selv ansvarlige for den situasjonen de er i, og bør rette seg etter lovlige vedtak om utreise – og bidra til utreise. Det er helt riktig at en del av disse personene har behov for helsehjelp, bl.a. knyttet til den type sykdommer som òg vil være et helsemessig spørsmål for samfunnet ellers: det å unngå smittsomme sykdommer. Derfor bidrar vi bl.a. med å gi de nevnte organisasjonene støtte til det arbeidet.