trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Forslagene fra SV tematiserer i hovedsak om og hvordan en kan benytte private aktører i barnevernet. Dette har vi virkelig gjort grundige vurderinger av de siste årene, og lovproposisjonen skal behandles neste uke. Den inneholder omfattende drøftinger og begrunnelser for hvilke oppgaver vi mener kan utføres av private tjenesteytere. Jeg mener også, i likhet med foregående taler, at temaet bør behandles der, noe hele komiteen vel har gitt uttrykk for i innstillinga. Det viktigste for denne regjeringa er tilbudet som blir gitt til ungene, ikke hvem som leverer det. De private, enten det er ideelle eller kommersielle, har over lang tid levert verdifulle tjenester for det offentlige. Jeg synes ikke vi skal stenge dem ute fra barnevernet eller andre områder nærmest på et prinsipielt grunnlag. Samtidig vil jeg være tydelig på at ansvaret ligger hos det offentlige. Noen ganger er dette en kommune, andre ganger er det staten. De må bruke private på riktig måte og til de riktige typene tjenester, og de må ha kontroll over virksomheten til de private. Som nevnt har vi gjort grundige vurderinger av hvordan de private bør brukes. På institusjonsområdet har vi i lovproposisjonen drøftet en strategi der det offentlige selv i hovedsak vil ivareta ungene med de mest omfattende og sammensatte behovene. Samtidig ønsker vi en økt andel ideelle plasser og å svare opp det som representanten Sem-Jacobsen var inne på i sitt innlegg, særlig på bekostning av enkeltkjøp fra kommersielle leverandører. For det kommunale barnevernet foreslår vi en tydeliggjøring og en lovfesting av hvilke oppgaver private kan og ikke kan bidra med. For noen oppgaver foreslås bruken innstrammet, for andre oppgaver foreslås det utdannings- og kompetansekrav som vil ha betydning dersom kommunen eventuelt vil la private utføre de oppgavene. Representantene foreslår også en bemanningsnorm og øremerkede stillinger for det kommunale barnevernet. Det er forslag jeg ikke støtter. En vekst på om lag 1 400 stillinger siden 2013 og fram til 2019 viser at kommunene selv prioriterer barnevernet. Jeg mener at kommunene selv er de beste til å vurdere hvor behovet og nytten er størst, men vi må sikre at det er synlig hvordan kommunene prioriterer. Slik synlighet har vi også lagt til rette for gjennom årlige planer der de skal vurdere kvaliteten og bemanningen i sin kommune. Jeg tror at det fører til enda tydeligere eierskap og bevissthet hos kommunepolitikerne, som gjør en god jobb for å styrke barnevernet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Det er veldig mange ulike måter det gjøres på, både når det gjelder langsiktighet og lange avtaler og hvordan vektleggingen av kvalitet og pris er. Jeg mener at et mangfold av private, ideelle og det offentlige er den beste måten å løse det på. Så vi har ikke noe ønske om å avskaffe de prosessene. Egentlig var jeg litt overrasket over at Senterpartiet har gått inn for det – det trodde jeg ikke var utgangspunktet deres. Men det handler om at når vi ser på kvaliteten på de ulike institusjonene – for jeg regner med det er det representanten er opptatt av – er det ikke noe som tilsier at kvaliteten er bedre eller dårligere verken i det offentlige eller hos de ideelle eller de private. Jeg er opptatt av å ha et best mulig tilbud til ungene, og jeg tror mangfoldet som en bidrar med, også skaper innovasjon og bedre løsninger. Derfor mener jeg at det mangfoldet er viktig å ta vare på. Så er jo vi veldig opptatt av de ideelle, og derfor har vi også varslet en måte man kan få til en opptrapping på når det blir nye rammeavtaler neste år.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Det aller viktigste for meg er at ungene får et godt tilbud, og at kvaliteten er best mulig. Velferdstjenesteutvalget har sett på nettopp bruken av private, og slik jeg leser de rapportene, er det ikke noe der som sier at de ønsker å avskaffe bruken av det. Men enten det er skatteparadiser eller det er dårlige arbeidsvilkår for ansatte, kjemper jeg mot det. Det er mange måter å drive regulering på, og i den proposisjonen som Stortinget skal behandle neste uke, har vi også foreslått en regulering av private. Jeg holdt på å si at det blir et helt annet lovverk enn det var under de rød-grønne, nettopp fordi vi er opptatt av at det skal brukes når det er riktig. Jeg mener at det beste er å bruke det slik at myndighetsøvelsen, f.eks. tvangsbruken, er minst mulig, og at kommunene er gode nok og vet hvordan de skal bruke det, for da funker det bra. Men det er viktig å sette rammene, og så er det viktig å få mangfoldet – og et best mulig barnevern.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Nå prøvde jeg å finne fram tallene, men hvis det står i den rapporten, stoler jeg på at det er utgangspunktet. Jeg kan iallfall verken avkrefte eller gå god for dem. Jeg, mitt parti og denne regjeringa har vært opptatt av å løfte ideelles stilling på institusjon. Derfor har vi lagt til grunn et 40 pst.-mål, gitt tydelige føringer til Bufdir om det også, og ikke minst er vi opptatt av å få opp bruken av ideelle når det nå skal inngås nye rammeavtaler. Vi er også opptatt av å bruke private. Vi mener det viktigste er kvaliteten, og jeg må innrømme at jeg har et større hjerte for de mindre institusjonene, eller der en har kanskje et lokalt eierskap og utvikler noe nytt, enn jeg har for store konsern. Det viktigste er kvaliteten, at ungene får et best mulig tilbud, at de får god omsorg, god kjærlighet, blir hjulpet videre, at de får realisert de drømmene alle barn har, noen har bare hatt et litt mer krevende utgangspunkt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Det må jeg i så fall gjøre neste uke, jeg har ikke de tallene i hodet på det nåværende tidspunkt. Det er klart at som vi skisserer i meldingsdelen til den saken vi skal behandle neste uke, viser vi til at vi ønsker en opptrapping blant ideelle, men også at det offentlige skal ta omsorg for dem, kanskje dem med størst behov, mest sammensatte behov, og at det også kan få ned bruken av enkeltkjøp, og at vi kommer vekk fra den situasjonen der vi ikke har hatt nok kapasitet eller ledig kapasitet når det trengs. Her er det også en balanse, jeg må bare si det. Det er veldig kostbare plasser, så det å ha mange tomme institusjonsplasser er krevende. Det er klart at det er en kost–nytte-effekt av det. Målet og veien videre er grundig omtalt i meldinga, men jeg er helt sikker på at vi kan komme med mer detaljer i neste uke, hvis representanten ønsker det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-06-03:
Jeg er helt overbevist om at representanten Pettersen ikke mente det på den måten, så det må være tatt ut av en sammenheng. Barnevernet er der for å gi et best mulig tilbud til ungene, gi dem omsorg, gi dem veiledning videre, ha individuell oppfølging for å sikre at de kan få realisert de drømmene og mulighetene alle barn har i seg. Det vi vet, er at det å bruke private, det å bruke mangfold, kan utvikle nye ideer og nye måter å jobbe på – ikke at det offentlige bare jobber på én måte, men man får et større mangfold. Vi vet også at det kan bidra til at man får mer for pengene. Det er klart at hvis man kan gi et bedre tilbud fordi man kan bruke mer penger totalt på barnevern, eller den samme summen, bare mer effektivt, vil det kanskje gi bedre oppfølging og bedre tilbud for det enkelte barn. Jeg er sikker på at det var noe i den retningen representanten Pettersen mente, uten at jeg skal være sannhetsvitne og forklare hva han mente.
Marianne Haukland (Høyre), 2021-06-03:
Jeg mener at vi skal ha respekt for den situasjonen vi har vært i, men jeg tror vi må innse at den ikke kan løses med en «NTP» for barn og unge. Barn og unges situasjon er mye mer kompleks. Halvparten av alle tilbudene som finnes som er statlig finansiert, går jo til barn og unge. Skal vi ha en langtidsplan for halvparten av det både staten og kommunene egentlig driver med – tilbud til våre innbyggere? Jeg mener retorikken blir litt sånn at man påstår at regjeringen ikke vil prioritere barn og unge, fordi man ikke ønsker å gå med på dette forslaget. Vi har veldig mange viktige handlingsplaner som går inn på disse områdene. Vi har veldig mye god politikk, som det står om i Granavolden-plattformen, ting som man har lyst til å gjennomføre. Barne- og ungdomskulturmeldingen vi har levert, der mye av dette inngår, skal vi diskutere på mandag. Kommunene lager mange kommunale planer om dette, der de ser sitt arbeid for barn og unge i en sammenheng. Det er mye som allerede gjøres: tidlig innsats, opplæringsloven, fagfornyelse. Man ser det i et bredere og større perspektiv enn bare for en fireårsperiode. Det mener jeg vi skal ha respekt for. Politikken til denne regjeringen har vært: Vi har bare én barndom – og mulighetene barn og unge har, skal vi ta godt vare på. Derfor stemmer jeg gladelig ned dette forslaget, for jeg føler at det ikke svarer på den utfordringen. «Langtidsplan» høres ut som et fint ord, men det har egentlig ikke det reelle innholdet som hele politikken som rettes mot barn og unge, faktisk har som oppgave å løse.
Marianne Haukland (Høyre), 2021-06-03:
Det er ingen tvil om at den politiske avstanden i denne saken og i denne salen er veldig stor på dette området. Vi i Høyre er opptatt av at vi skal kunne ha private leverandører, nettopp fordi man ønsker mangfold. Vi ønsker valgfrihet, og vi mener at konkurranse kan bidra til det. Jeg reagerer veldig på ordbruken i denne saken, for man portretterer dem som tilbyr denne typen tjenester, som profitører, at det er skammelig å tjene penger på barn og unge. De er en profitør. Likevel viser rapportene at profitten i disse tjenestene ikke er så nevneverdig høyere enn innenfor andre typer virksomheter, og at de rett og slett ikke er profitører, de er tilbydere av omsorg. De er omsorgsgivere. Og kommunen er opptatt av at kvaliteten skal være bra, og at barna skal ha et godt tilbud, og at det er det som er viktig. «Enkeltbarn på anbud» – måten man sier det på, får det til å høres ut som om det er en forferdelig virksomhet man holder på med. Sannheten er jo at dette er barn som staten har overtatt omsorgen for, og som vi har en plikt til å gi det beste tilbudet de kan få. Så må man jo skissere hvordan disse barna har det. Hva slags utfordringer møter de, og hvilken hjelp er det viktig at man gir dem på et institusjonsopphold? Skal man ikke skissere det i et dokument på noen måte, uten at SV reagerer med at da lager man anbudspapirer? Det er jo snakk om at barn skal bli møtt for å få dekket de behovene de har, i en omsorgstjeneste som vi er pliktig til å gi dem, og kommunen er pliktig til å kunne gi et så godt tilbud med mest mulig fakta på bordet. Jeg føler at det blir vanskelig å kunne snakke om hvordan man skal levere omsorgstjenester, når ordene man bruker, blir så ladet. For hvordan skal man ellers løse det? Skal man tenke at dette ser folk selv – de må jo skjønne at det kanskje er litt psykiske utfordringer, at dette kanskje er en frustrert ung mann som er sint, og som trenger hjelp til å takle de tingene? Jeg mener valgfrihet innenfor dette er kjempeviktig, og jeg er villig til å slåss for det. Jeg tror flere partier er villig til å slåss for det. Men det burde ikke være en fiende for staten, så jeg er uenig med SV i dette forslaget.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-06-03:
Jeg vil også begynne med å takke komiteen for samarbeidet om saksbehandlingen. Jeg vil holde et kort innlegg nå som saksordfører og så etterpå ta ordet for et kort, mer politisk innlegg. Dette er altså et representantforslag fra SV som inneholder en rekke forslag på barnevernsfeltet. Hovedlinjen i forslagene er at det først og fremst er det offentlige som skal ha ansvar for barnevern, man vil ha bort de private aktørene, i hvert fall ha færre private aktører, i tillegg til at det er en del forslag om bl.a. opptrappingsplan, bemanningsnorm osv. Flertallet i komiteen går inn for å avvise forslaget. Jeg kommer tilbake med et mer politisk innlegg.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-06-03:
Det er barnets beste som ligger til grunn for, tror jeg, det alle partier gjør når vi jobber med barnevernet og tjenestene innenfor barnevernet. Som flere har vært inne på tidligere, i hvert fall Fremskrittspartiet, er ikke det viktigste hvem som tilbyr tjenestene, men innholdet i tjenestene, og at den tjenesten og den omsorgen vi tilbyr barna som trenger det, er best mulig. Jeg mener at denne typen forslag og andre forslag som går på å begrense hvem som tilbyr tjenestene, i stedet for primært å diskutere tjenestenes innhold, er avsporinger. Jeg mener at slike forslag ikke anerkjenner eller tar inn over seg den viktige og dedikerte innsatsen som flotte ansatte hos et stort antall barnevernsaktører, både offentlige, private og ideelle, daglig utfører med lidenskap over hele landet. Fremskrittspartiet mener at mangfoldet av aktører bidrar til et bedre tilbud, større kapasitet og større erfaringsgrunnlag, i tillegg til en sunn konkurranse om tilbudets innhold, og vi støtter derfor, naturlig nok, ikke disse forslagene. Vi tar også avstand fra det som dessverre til tider blir en litt fiendtlig innstilling til private aktører, som vi mener enkelte partier og venstresiden har. Vi mener at private aktørers sunne involvering sammen med det offentlige tjenesteapparatet er med og skjerper tilbudets innhold og kvalitet hos alle aktører. Jeg vil også minne SV om det fantastiske bidraget mange private aktører hadde, og som muliggjorde barnehageforliket, som representanter fra SV og mitt parti var en viktig del av da det kom i stand. Nå kan det virke som om det er en mer ideologisk kamp mot private aktører som ofte føres. Vi er opptatt av tilbudet i barnevernet og kvaliteten i omsorgen, derfor er jeg glad for at vi i går vedtok en sak om sakkyndigrapporter og om å heve kvaliteten på dem, og for at vi også har hatt, og kommer til å ha, mange andre saker for å heve kvaliteten i innholdet. Det er det som er vårt primære anliggende, ikke hvem som tilbyr tjenestene.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
På vegne av stortingsrepresentantene Kari Kjønaas Kjos, Bjørnar Laabak, Himanshu Gulati, Per-Willy Amundsen og meg selv har jeg gleden av å sette fram et forslag om tiltak for de som lever på hemmelig eller fortrolig adresse.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Etter litt ventetid har Barne- og familiedepartementet foreslått i proposisjonen å gi alle foreldre fri adgang til å utsette foreldrepengeuttaket fram til barnet fyller tre år. Foreldrepengeordningen er regulert i folketrygdloven, og foreldrepenger skal sikre inntekt for foreldre i forbindelse med fødsel og adopsjon. Hovedtrekkene i foreldrepengeordningen er nærmere beskrevet i proposisjonen som departementet har lagt fram, men også i saken som vi behandler her i dag. I dag er det slik at foreldrepenger må tas ut sammenhengende. Enkelte grupper har likevel adgang til å utsette foreldrepengene. Dette gjelder f.eks. personer som arbeider heltid, eller som tar ut lovbestemt ferie. Denne regelen om sammenhengende uttak har imidlertid ført til at bl.a. en del fedre har mistet foreldrepenger fordi de har søkt om utsettelse for sent. Heldigvis er det slik at endringene som foreslås i proposisjonen og saken vi behandler her i dag, innebærer at alle foreldre nå får mulighet til å utsette foreldrepengene, uavhengig av hva de måtte gjøre under utsettelsen. Dermed får også foreldre som arbeider deltid, som studerer, som deltar på arbeidsmarkedstiltak osv., nå en anledning til å utsette foreldrepengeuttaket til et tidspunkt som passer nettopp dem best. Hovedmålet med forslagene er rett og slett å gi foreldre og familier større mulighet til å velge når de ønsker å ta ut foreldrepenger. Forslagene vil ikke minst også hindre nye tilfeller av at foreldre mister opptjente rettigheter fordi de har søkt for sent. I tillegg blir ordningen enklere for foreldre og enklere å administrere for Nav. Som saksordfører i denne saken er jeg veldig glad for at vi nå er en samlet komité som sikrer foreldre mulighet til å utsette foreldrepengeuttaket, uavhengig av hva de måtte gjøre under utsettelsen. Det er fint at komiteen er samlet nettopp om å gi familier større valgfrihet i hverdagen.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
I forbindelse med proposisjonen som er grunnlaget for den saken vi behandler i dag, vedtas det nå viktige ting i denne sal. Proposisjonen viser til at det er behov for en lovregulering av en nedre aldersgrense for å anerkjenne ekteskap inngått etter utenlandsk rett. Det gjelder også i de tilfellene der partene ikke har tilknytning til Norge. Dette så vi ble særlig aktualisert under flyktningkrisen i 2015. Det pekes på at utbredelsen av barneekteskap er et alvorlig problem som har stor geografisk og tallmessig utbredelse. Departementet viser også til at dagens regelverk innebærer en risiko for ulik praksis og forskjellsbehandling, fordi ulike myndigheter vurderer vilkårene for å anerkjenne ekteskap etter ekteskapsloven ulikt, og ikke er bundet av hverandres beslutninger. Nå foreslår man at ekteskap inngått etter utenlandsk rett som hovedregel ikke skal anerkjennes dersom en part eller begge parter var under 18 år da de giftet seg. Forslaget gjelder der partene var uten tilknytning til Norge i form av statsborgerskap eller bosted da ekteskap ble inngått. Dette betyr at slike ekteskap ikke skal gis rettsvirkninger etter norsk rett. Hovedregelen blir dermed lik dagens regel som gjelder for personer som hadde tilknytning til Norge da de giftet seg. Endringene innebærer også en tilpasning til 18-årsgrensen for å inngå norsk ekteskap etter norsk rett, som er absolutt. Som saksordfører er jeg veldig glad for at regjeringen endelig, riktignok etter lang tid, la fram forslaget som svarte opp Fremskrittspartiets gjennomslag for Stortingets anmodningsvedtak 742 for 2017–2018. Komiteens tilråding fremmes av en samlet komité, med unntak av §§ 18 b andre ledd og 18 c andre ledd, som fremmes av Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Kristelig Folkeparti. Fremskrittspartiet mener at det ikke finnes noen gode grunner i denne verden for å gi unntak fra forbud mot barneekteskap. Jeg ønsker å tegne meg igjen til et Fremskrittsparti-innlegg.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Jeg er veldig glad for at regjeringen nå endelig har lagt fram denne saken. Og så kan vi være enige om at Kristelig Folkeparti mener det er gode grunner for å gi unntak fra barneekteskap, mens Fremskrittspartiet mener at det ikke bør være tilfellet. Det jeg imidlertid synes er fint, er at dette også blir tema for årets tv-aksjon, der man skal fokusere særskilt på nettopp barneekteskap, ikke bare i Norge, men som en global utfordring. Jeg tror nok absolutt at statsråden deler bekymringene som jeg har for det. Men jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden litt på hva han tenker at Norge kan gjøre internasjonalt for å sende et krystallklart signal om at barneekteskap ikke er akseptabelt.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Uenigheter eller ikke, kan statsråden bekrefte at selv om man ikke hadde anerkjent disse ekteskapene, hadde man likevel hatt friheten til å gifte seg på nytt i Norge?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Kan statsråden da oppklare om han mener at religiøse grunner trumfer barns rettssikkerhet og grunnleggende menneskerettigheter?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Sist vi diskuterte denne saken i Stortinget om å innføre en absolutt 18 års aldersgrense, hadde vi noen veldig engasjerte ungdommer på publikumsgalleriet. Det er dessverre ikke mulighet for det i dag, men jeg har lyst til å rette en særskilt takk til Wedding Busters, utrolig engasjert og dyktig ungdom, som gikk foran og tok initiativ til at vi skulle få en absolutt 18-årsgrense for ekteskap i Norge. Dette er, som det ble sagt tidligere i dag, en meget viktig likestillingspolitisk sak – ja, i Norge, men også internasjonalt. Faktisk er det en av de sakene jeg flere ganger har trukket fram i anledning kvinnedagen. Jeg mener at den saken vi vedtar her i dag, er viktig, men jeg er redd for at signalet ikke blir sterkt nok, i og med at man aksepterer unntak. Det er helt lov å være uenig, og at statsråden argumenterer med at religiøse årsaker skal være noe som trumfer barns rettigheter, er selvfølgelig alle partiene i denne salen fri til å støtte. Dette kan imidlertid ikke Fremskrittspartiet stille seg bak. Som barnas stortingsrepresentant mener jeg at det er like viktig å sende det signalet her i landet, som utover våre grenser. Under koronapandemien har vi sett grusomme eksplosjoner i tall flere steder i verden. FNs barnekomité og FNs kvinnediskrimineringskomité anser barneekteskap som en svært skadelig praksis. En slik lovregulering vil kunne være et eksempel å følge for andre lands myndigheter og på den måten bidra i arbeidet for å avskaffe denne uønskede praksisen med ekteskap med barn. Fremskrittspartiet mener at unntaket vil undergrave arbeidet mot barneekteskap. Derfor mener vi at det ikke skal være mulighet for unntak, og vi støtter derfor ikke lovforslagets § 18 b andre ledd og § 18 c andre ledd. Barn skal få være barn – i Norge, men også i andre land.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg vil begynne med å takke komiteen for et godt samarbeid. Vi har i dag til behandling en lovendring som har som formål å skape en sammenhengende helse- og omsorgstjeneste og et likeverdig partnerskap mellom kommuner og helseforetak, slik det er beskrevet i Nasjonal helse- og sykehusplan for 2020–2023. Komiteen har hatt høring, og samtlige innspill er positive. KS viser til at det er regioner og helseforetak som allerede er godt i gang og har fått til gode samarbeidsavtaler. Spesielt fint er det da for en ekte haugesunder å høre at Helse Fonna i Helse Vest trekkes fram av KS som et foregangsforetak i denne sammenheng. Videre trekker flere fram at det vil være behov for underveisevaluering og virkemidler for å oppnå formålet med lovendringene. Vi fra Arbeiderpartiet har vært og er opptatt av god samhandling, og vi vil innføre en tillitsreform hvor ansatte gis mer tillit og økt medvirkning i egen arbeidshverdag. Vi vil redusere markedstenkningen og målstyringen i spesialisthelsetjenesten så vel som i kommunehelsetjenesten. For å få til god samhandling mener vi også at det er viktig å ha et sterkt offentlig eierskap. Dette er bra for de ansatte, og det er ikke minst bra for pasienter med behov for helsetjenester. Prinsippet om at de sykeste blir prioritert først, er særdeles viktig – og altså ikke de med størst lommebok. Arbeiderpartiet gleder seg til å gjennomføre samhandlingsreform versjon 2.0 og her sørge for at krav til f.eks. kvalitet, IKT-løsninger og frister kobles til hele pasientforløpet. Der har vi høye ambisjoner for en bedre samhandling mellom sykehus og kommunal helsetjeneste til det beste for pasienten. Det er sånn at mennesker som blir syke i dag, forventer at de blir møtt med en godt koordinert helsetjeneste. Her vil dagens lovendring hjelpe, men det kommer ikke av seg selv. Det må økte ressurser til for at det skal bli vellykket.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Arbeiderpartiet har brukt mye energi i denne salen på bekymring om manglende oppfølging av samhandlingsreformen. Dette er jo det største virkemiddelet en har for å få til sømløse helsetjenester og å styrke samhandlingen mellom kommuner og spesialisthelsetjenesten. På statsråd Høies vakt har spesialisthelsetjenesten overført stadig flere oppgaver til kommunehelsetjenesten, uten at den kommunale helsetjenesten har blitt styrket tilsvarende. Riksrevisjonens rapporter har vært tydelige på dette. De sier at styrkeforholdet mellom spesialisthelsetjeneste og kommuner er ujevnt, til fordel for helseforetakene – i deres favør. Hva er statsrådens trøst til kommunehelsetjenesten når det gjelder dette?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg er glad for svaret. Jeg er glad for at regjeringen har vært mer detaljert når det gjelder hva kommunehelsetjenesten skal overta. Pasienter i Norge i dag er ikke opptatt av hvilket nivå en skal få behandling på. Derfor har samhandlingsreformen blitt et etablert uttrykk blant pasienter så vel som hos ansatte – en forståelse av at det skal være mer sømløst. Men hva er årsaken til at regjeringen ikke har brukt nettopp samhandlingsreformen og utviklet den videre? En kunne tatt den til en versjon 2.0 og brukt det som verktøy, nettopp fordi det brukes ute i sektoren selv.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg vil først få lov til å takke saksordføreren for et godt samarbeid underveis i behandlingen av denne saken. Jeg er svært takknemlig for at Norge, et lite land utenfor EU, får lov til å bli med i nettopp sånne typer programmer fra begynnelsen av prosessen for å kunne være med på å påvirke. Vi bør være med fra begynnelsen nettopp fordi vi kan påvirke innretningen osv. og ikke gå glipp av de første utløsningene. Så til forslaget: Personlig synes jeg at det hadde vært mer interessant å få vite hva det hadde kostet Norge hvis vi ikke var med i nettopp disse programmene. Derfor støtter ikke Arbeiderpartiet det forslaget som ligger i saken fra Fremskrittspartiet.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Forslagene til lovendringer er i særlig grad rettet mot barn og unge. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Hvordan sikrer statsråden at det etableres en praksis som ivaretar barns rett til å bli hørt, at barn må få uttale seg fritt før det vurderes hvorvidt det er nødvendig med samarbeid mellom tjenestene?
Camilla Strandskog (Høyre), 2021-06-02:
Alle pasienter skal motta en helhetlig og sammenhengende helse- og omsorgstjeneste av god kvalitet, uavhengig av hvor i landet de bor, og uavhengig av om det er kommunen eller sykehuset som yter tjenesten. Det har vært utfordringer knyttet til samhandling, både internt i sykehusene og mellom kommuner og sykehus. Det er ikke bra når pasienter opplever å være kasteballer mellom ulike instanser i systemet. Det viktigste for dem er at de får god behandling, ikke hvilken instans det er som har ansvar for hva. Samhandlingsreformen har hatt sine barnesykdommer, og det har vært viktig å bedre samarbeidet mellom nettopp sykehus og kommuner. I Nasjonal helse- og sykehusplan, som vi debatterte og vedtok for om lag et år siden nå, lanserte regjeringen etableringen av 19 helsefellesskap. Kommunene var også med på laget, og det var forankret i en avtale mellom regjeringen og KS. Og nå skal helsefellesskapene bli enda bedre. Mange regioner og helseforetak er allerede godt i gang og har fått til gode samarbeidsavtaler. Det handler om å få til gode pasientforløp som går på tvers av helseforetak og kommuner. Felles virkelighetsforståelse er en forutsetning for å planlegge og utvikle tjenester sammen. Det er derfor veldig bra når vi nå får et nytt krav til samarbeidsavtalen om at kommuner og helseforetak må avtale konkret hvordan de skal planlegge og utvikle tjenester sammen. Jeg tror at dette kommer til å bety mye for tilliten mellom sykehus og kommuner, og det igjen betyr en bedre og mer sammenhengende behandling for pasientene. Når det gjelder et forslag fra mindretallet, vil jeg påpeke at FNs barnekonvensjon gjelder som norsk lov. Vi har en rekke bestemmelser i helselovgivningen som ivaretar prinsippene som følger av barnekonvensjonen, bl.a. følger det av pasient- og brukerrettighetsloven at barn som er i stand til å danne egne synspunkter, skal gis informasjon og høres. Informasjonen skal være tilpasset mottakers individuelle forutsetninger, slik som f.eks. alder og modenhet. Den samme loven har bestemmelser om når foreldrene kan samtykke på vegne av sine barn, og når barn har samtykkekompetanse uavhengig av foreldrene. Det er også verdt å nevne likeverdsreformen, hvor regjeringen foreslår å lovfeste en ny barnekoordinatorordning i helsetjenesten. FNs barnekonvensjons prinsipper om barns rett til å bli hørt, beslutninger til barns beste og barns rett til privatliv er allerede godt ivaretatt.
Camilla Strandskog (Høyre), 2021-06-02:
Siden 1995 har Norge deltatt i alle EUs programmer om helse. Det programmet vi diskuterer i dag, ble lansert av Europakommisjonen som et ledd i en gjenoppbyggingspakke etter koronautbruddet våren 2020. Programmet EU4Health har som overordnet mål å bidra til å beskytte europeiske borgere mot grenseoverskridende helsetrusler, forbedre tilgjengeligheten til medisinsk utstyr, legemidler og annet kriserelatert utstyr samt bidra til å styrke responsevnen og robustheten til de nasjonale helsesystemene. EU4Health skal støtte tiltak som bidrar til mer europeisk egenproduksjon av legemidler, medisinsk utstyr og personlig beskyttelsesutstyr samt til felles anskaffelse og lagring. Det har vært avholdt skriftlig høring i saken, og det er ikke kommet inn noen innspill. Et flertall i komiteen støtter forslaget fra regjeringen. Det er liten tvil om at pandemien har synliggjort for oss hvor avhengig vi er av internasjonalt samarbeid. Norge er et lite land i verden, og vi er sårbare når det gjelder forsyninger. Vi er helt avhengig av å samarbeide på tvers av landegrensene. Det å styrke samarbeidet med EU vil være positivt for Norge på flere måter. Et tett bånd til EU vil være viktig strategisk med tanke på framtidig håndtering av helsekriser og operativt samarbeid. Norsk deltakelse i slike programmer vil også være nyttig for norske forskningsmiljøer. Tidligere deltakelse i slike programmer har vist seg å være svært fruktbart for Norge, og ikke minst har norske forskere mye å bidra med i det europeiske samarbeidet, som kan komme alle land til gode.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Vi trenger at sykehusene og kommunene snakker sammen. Mange pasienter blir kasteballer mellom sykehus og kommuner. Denne loven fjerner ikke dette, men det er et steg på veien. Vi har sett forferdelige saker om pasienter som har blitt sendt fram og tilbake mellom sykehus og kommuner fordi man prøver å spare penger og dermed glemmer at man har et mål, og det er å hjelpe pasientene, ikke bare å spare penger. I flere saker har SV støttet helsefellesskapene uten støtte fra de andre rød-grønne partiene. Det var litt vondt å støtte merknader sammen med høyrepartiene alene, men SV støtter alle gode forslag, uansett hvor de kommer fra. Da er det godt at alle partiene i helse- og omsorgskomiteen nå støtter å få helsefellesskapene på plass i en lov. Det er viktig at helsefellesskapene ikke blir sultefôret, slik denne regjeringen har gjort i mange andre ordninger. Vi mener at vi trenger mer ressurser i den offentlige helsetjenesten i stedet for skattekutt for de rike. Hvis helsefellesskapene får nok ressurser, kan det bli en god ordning, men da trenger vi en ny rød-grønn regjering. Jeg fremmer forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om å sikre at loven er i tråd med FNs barnekonvensjon, prinsipper om barns rett til å bli hørt, beslutninger til barnets beste og barns rett til privatliv.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Takk for et godt forslag fra statsråden. Men det er et problem, og det er at det ikke står veldig tydelig at barns rett til å bli hørt, er i loven. Vi har fått beskjed fra proffene – de som bruker tjenestene – om at FNs barnekonvensjon ikke blir brukt så mye. Vi har veldig mange lover, og det er vanskelig for mange å lese alle lovene, for å følge dem hele tiden. Derfor foreslår vi at det skal være veldig tydelig at når man skal jobbe med disse barna, skal man følge FNs barnekonvensjon når det gjelder barnets rett til å bli hørt, beslutninger til barnets beste og barns rett til privatliv. Hvorfor ville ikke regjeringen ta dette inn i denne loven?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Forskningen og bruken av ny kunnskap går veldig fort. Vi trenger mer enn bare dette forslaget. Vi trenger mer enn bare dispensasjonsadgang fra taushetsplikten. SV støtter forslaget om å endre loven nå, for at det skal være lettere å bruke kunnskapen til bedre behandling for pasienter. Vi fremmer også et eget forslag. Vi må se på helheten, når det gjelder regulering og bedre digitale systemer, som vi ikke har. Vi trenger et offentlig utvalg for å bedre ordningene, for å gi mer hjelp, mer kunnskap og mer personsikkerhet. Norge blir hengende etter når vi bare lapper på et gammelt system som ikke virker godt. Flere ganger har SV fremmet forslag om at grunndata for helse skal bli lagret i Norge og eid av det offentlige. Det er viktig for kontroll, sikkerhet og personsikkerhet, men også for å få mer kunnskap og bygge ut en moderne helsetjeneste som kan hjelpe bedre. Legeforeningen har foreslått et offentlig utvalg, og et forslag om det fremmer SV sammen med Senterpartiet i dag.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Det er nesten samme spørsmål. Sykehusene har lekket personinformasjon som en sil i mange av disse sakene. Taushetsplikten og forslaget fra regjeringen er bra nok, men hvis sykehusene bare lekker uansett, er det ikke bra. Hva gjør regjeringen for å få bedre systemer, som Legeforeningen også har etterspurt? Denne regjeringen har styrt landet i åtte år, og vi har sett saker som ikke er gode også nå det siste året, så jeg håper det er det siste året med denne regjeringen. Men jeg håper og vil gjerne vite hva regjeringen gjør for å bygge og få bedre IT-systemer i sykehusene.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Vi har sett flere saker, f.eks. i Innlandet, der personinformasjon har blitt lekket. Det har vært veldig vanskelig. Det var flere saker i 2020, og jeg tror statsråden har sett det, før Riksrevisjonen lagde denne rapporten. Jeg har også forstått av dem som jobber på sykehusene, at mange av systemene er gamle, at de trenger nye, bedre systemer. Derfor vil jeg bare spørre: Har regjeringen noen planer for å oppgradere IT-systemene på sykehusene?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Vi har en EØS-komité som skal behandle EØS-saker for at vi skal få god informasjon før vi tar inn nye lover. SV kan ikke godta å hastebehandle en lov uten at EØS-komiteen vi har bestemt at vi skal ha, ikke har behandlet loven. Vi foreslår å sende hele loven tilbake, slik at vi kan behandle loven godt senere. SV støtter Fremskrittspartiets forslag i saken, siden det har blitt endret.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Likeverdsreformen kunne vært en reform for likestilling og frihet. Men med denne meldingen og lovforslaget blir det ikke det. Mye av saken er oppramsing av igangsatte tiltak og planlagte strategier. Det er ett tiltak som ville gitt mer likestilling og frihet, og det er å ta konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne, CRPD, inn i norsk lov. Vi har laget så mange hindringer for mange. Skoler og helsehus er ikke godt nok tilrettelagt. Språk og informasjon fra det offentlige er ikke bra nok. Vi må ta CRPD inn i norsk lov for å styrke rettighetene for dem som har nedsatt funksjonsevne. Det vil endre landet vårt til det bedre. Det ville vært en god likeverdsreform! SV kan ikke fremme CRPD siden Stortinget har stemt det ned tidligere, men vi fremmer flere andre forslag, og SV får flertall for to. SV støtter og får på plass en ordning med en barnekoordinator, men i proposisjonen var det ingen forslag om plikt til å gi helhetlige tjenester for barn. Det er ikke bra nok. Flere organisasjoner, som FFO og Barneombudet, ber om at barn og unge får en rett til helhetlige og koordinerte tjenester. Sammen med Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet får SV flertall for plikt til å gi denne tjenesten. Vi har en ordning for at institusjonene skal lære av feil, derfor har vi en klageordning. Problemet er at det er så mye kø. Et eksempel på det er at to år etter søsterens bortgang har Ghazi Syed og familien fortsatt ikke fått et endelig svar på sin klagesak. Det er forferdelig for denne familien – og andre – og også svært dårlig for landet at vi ikke kan lære av våre feil fordi feilene blir gjemt i en stor papirbunke hos statsforvalteren. SV får flertall for å redusere klagekøen og for at folk skal få svar raskere. Det er bra! Vi får flertall for flere andre forslag i saken, men vi bør snakke om rettigheter – alle rettighetene i alle lovene. Vi har så mange rettigheter i landet. Problemet er at mange av disse rettighetene bare er papirrettigheter. Det er bare de som har mulighet og kunnskap til å klage, som får rettighetene de skal ha. Det blir en forskjellsmaskin. Jeg fikk rettighetene jeg skulle ha da jeg var syk, men jeg måtte klage mye. Mange vet ikke hvilke rettigheter de har, og da blir rettighetene bare for noen. Denne retten til barnekoordinator kan hjelpe, men bare hvis vi prioriterer ressurser til det. Hvis ikke blir det som med mange andre rettigheter, bare en papirrettighet. Derfor har SV fremmet forslag, sammen med de rød-grønne partiene, om å finansiere ordningen, og jeg ber Kristelig Folkeparti og andre partier å stemme for forslaget. Dette bør ikke bare være en valgkampsak. Det bør være en reell rettighet. Denne saken kunne vært en likeverdsreform hvis regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ville støtte det å ta CRPD inn i norsk lov, men det vil de ikke. Jeg fremmer med dette SVs forslag.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
BPA bør være et frigjøringsverktøy, ikke et helseverktøy, som det nå er. Jeg har sett at regjeringen også mener at det skal være et likestillingsverktøy, og SV er veldig enig med regjeringen i dette. Men nå har vi ventet i flere år. Solberg har styrt denne regjeringen i åtte år. Vi har ikke fått noe forslag om å endre det for at BPA skal være et likestillingsverktøy. Kan statsråden si når et forslag vil komme? Vil et forslag komme før valget?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Jeg har også et spørsmål om BPA og ferie. Vi vet at i mange kommuner må de som trenger BPA, betale nesten alt selv. Det er svært dyrt. Jeg tror og håper at folk trenger litt ferie også når de har en funksjonsnedsettelse. Har regjeringen noen planer om å finansiere en ny ordning for at alle som har BPA, kan få mer hjelp til å reise og ha en ferie et annet sted i landet eller i utlandet i stedet for bare i byen de bor i?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Det er fint å snakke med andre ministre enn bare Bent Høie, som også er en veldig dyktig statsråd. Likeverdsreformen kunne ha vært en reform for likestilling og frihet, men det er den ikke, fordi vi ikke kan få CRPD inn i norsk lov. Jeg vet at statsråden representerer Venstre, som er for å få CRPD inn i norsk lov. Hvis Venstre hadde stemt for forslaget, hadde vi fått flertall og fått en ordning for å få CRPD inn i norsk lov. Derfor må jeg spørre statsråden: Hvilke andre løsninger forhandlet Venstre bort? De forhandlet bort CRPD for å få andre løsninger, f.eks. skattekutt for de rike eller fritt behandlingsvalg for å privatisere ordninger. Hvilke gode ordninger har Venstre fått inn, sett fra deres ståsted, for å kunne forhandle bort CRPD?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-02:
Vi har utredet dette før. Hvorfor skal vi utrede en ordning som vi har utredet før? Vi må få det på plass i norsk lov. Men jeg har et annet spørsmål. Barneombudet og Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, FFO, har sagt at de gjerne vil ha helhetlige og koordinerte tjenester for barn og ungdom. Derfor har vi foreslått dette. Men vi ser at regjeringspartiene har sagt at de vil stemme imot, og at regjeringen ikke har fremmet forslag om å få helhetlige og koordinerte tjenester i loven. Hvorfor vil ikke regjeringen fremme dette?
Bent Høie (Høyre), 2021-06-02:
Regjeringen ønsker å skape en sammenhengende og bærekraftig helse- og omsorgstjeneste og et likeverdig partnerskap mellom kommuner og helseforetak. Bedre felles planlegging mellom kommunene og helseforetakene er helt avgjørende for å lykkes med dette. I dag planlegger og utvikler helseforetak og kommuner tjenester innenfor sine ansvarsområder. Det varierer i hvilken grad de involverer hverandre i sine respektive planer og beslutninger, og det skjer i liten grad planlegging i fellesskap. Manglende samarbeid om planlegging og utvikling av tjenester kan resultere i at det samlede tilbudet ikke dekker befolkningens behov. For eksempel kan fravær av koordinerte planprosesser knyttet til rehabiliteringstilbud føre til at helseforetak reduserer sin kapasitet uten at en tilsvarende opprustning skjer i kommunene – eller omvendt. Resultatet kan bli et gap mellom behovet for rehabiliteringstjenester og det tilgjengelige tilbudet. Mitt inntrykk er at prosessene knyttet til inngåelse av de lovpålagte samarbeidsavtalene hittil har vært mer preget av et ønske om å dele opp ansvaret enn av behovet for å ta et felles ansvar for et pasientforløp som i sin natur går på tvers av helseforetak og kommuner. Målet med lovforslaget er at helseforetak og kommuner skal avtale helt konkret hvordan de skal gjennomføre felles planlegging av tjenester til pasienter med behov for hjelp fra begge tjenestenivåene, og hvordan de konkret skal involvere hverandre i eget planarbeid som har betydning for den andre. I Nasjonal helse- og sykehusplan for 2020–2023 lanserte regjeringen etableringen av 19 helsefellesskap mellom kommuner og helseforetak. Dette er forankret i en avtale mellom regjeringen og KS. I helsefellesskapene skal kommuner og helseforetak, sammen med representanter fra den lokale fastlegen og brukere, planlegge og utvikle tjenester til pasientene som trenger tjenester fra begge nivåene. Bedre felles planlegging er et av prinsippene i avtalen. Den foreslåtte lovendringen er dermed et viktig tiltak for å realisere målene for helsefellesskapene. Forslaget fikk bred støtte i høringen, og jeg er glad for at komiteen har sluttet seg til forslaget. Som komiteen og flere av høringsinstansene har påpekt, er ikke denne lovendringen alene tilstrekkelig for å realisere målet om sammenhengende og bærekraftige tjenester. Det er summen av tiltakene som er presentert i Nasjonal helse- og sykehusplan, som vil kunne realisere disse målene. Samtidig mener jeg, i likhet med flere høringsinstanser, at en innføring av dette lovkravet vil bidra til sterkere forankring og forpliktelser hos både kommunene og helseforetakene.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-02:
Jeg tror ikke trøst hjelper. Det som hjelper, er å bygge opp tjenestene, og det er det denne regjeringen har gjort, ved å styrke kommunenes økonomi og ikke minst bidra til en kraftig årsverksvekst i helse- og omsorgstjenestene, og spesielt vekst knyttet til personer med høy kompetanse. Det en ser, er de satsingene regjeringen har hatt, bl.a. som oppfølging av den første stortingsmeldingen om primærhelsetjenesten, som er den viktigste oppfølgingen av samhandlingsreformen. Noe av utfordringen med samhandlingsreformen er at den ikke beskrev hva de kommunale helse- og omsorgstjenestene skulle være. Derfor er jeg den helseministeren som har lagt fram den første stortingsmeldingen om primærhelsetjenesten, som også er fulgt opp av betydelige satsinger, ikke minst på kompetanse i de kommunale helse- og omsorgstjenestene.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-02:
Vi har tatt ut de tingene som vi mener var viktige å ta fatt i når det gjaldt retningen i samhandlingsreformen, for den var det bred politisk enighet om, men så har vi gjort noen endringer i virkemidlene og tenkningen. Derfor mener jeg at helsefellesskapene er et bedre begrep, fordi samhandlingsreformen dessverre har blitt veldig sterkt knyttet til de juridiske og økonomiske virkemidlene som Stoltenberg-regjeringen la inn. Dermed har man også bidratt til at kommunene og sykehusene kanskje i større grad har blitt opptatt av hva de ikke har ansvar for, enn hva de kan løse sammen. Derfor har helsefellesskapene som målsetting at kommunene og sykehusene i større grad skal løse oppgavene i fellesskap og være mindre opptatt av hvor de juridiske og økonomiske grensene går, for mange av virkemidlene i samhandlingsreformen, som det var lagt opp til opprinnelig, skapte parter i stedet for partnere.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-02:
Det er fordi, som representanten er inne på, at dette er veldig tydelig i lovverket vårt. Men utfordringen er kanskje i større grad implementeringen. Derfor jobber vi med den på veldig mange ulike områder for å sikre barns innflytelse på sin egen helsehjelp og at deres stemme skal bli hørt. Det er også noe som jeg håper at helsefellesskapene skal bidra med – at barn blir løftet fram som et område. Et av de tiltakene som har inspirert denne løsningen, er barnas psykiske helsetilbud i Helse Fonna. Der har barn og unge vært med hele tiden som premissleverandører for hvordan tjenesten skal utformes. Det er et godt eksempel som nå må brukes mye i arbeidet med etableringen av helsefellesskapene.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-02:
I dag foreligger det en plikt for leger, psykologer og optikere å melde fra dersom en pasient med førerkort for motorvogn eller luftfartøy ikke oppfyller de helsemessige kravene som stilles, og den reduserte helsetilstanden ikke er kortvarig. I proposisjonen foreslås det at flygeledere skal omfattes av denne meldeplikten. Flygeledere har kritiske arbeidsoppgaver innen luftfarten, og for å hindre ulykker er det derfor en forutsetning at de er medisinsk skikket. Hensynet til å minimere risikoen for samfunnet tilsier også at det bør være adgang til å melde fra i andre yrker hvor det er et stort skadepotensial. Dette hensynet må veies opp mot hensynet som begrunnes i taushetsplikten. Regjeringen har i tillegg fremmet forslag om meldeadgang dersom leger, psykologer eller optikere mener det er grunn til å tro at en pasient som er los eller fører innen sjøfart eller av skinnegående kjøretøy, har en helsesvekkelse som kan føre til skade på person. I vurderingen av hvilke yrkesgrupper som skal omfattes, mener regjeringen at det må foretas en avgrensning til det som er strengt nødvendig. Det er også foreslått en hjemmel for departementet til å gi forskrift om at andre grupper kan omfattes av meldeadgangen. Forslaget innebærer at lege, psykolog og optiker har adgang til å melde dersom vilkårene er oppfylt – ikke en plikt til å melde. Det vises til at det ikke kan forventes at fastlege, psykolog eller optiker har inngående kunnskap om oppgavene til og skadepotensialet ved ulike yrkesgrupper som omfattes av bestemmelsen. Videre kan det heller ikke forventes at de nevnte helsepersonellgruppene har inngående kunnskap om hvilke helsekrav som stilles for de ulike gruppene. I den forbindelse vil jeg peke på at den foreslåtte meldeadgangen er ment å være en sikkerhetsventil. Det er også andre bestemmelser som skal sikre at personer på grunn av sin helse ikke skal utgjøre en trussel for trafikksikkerheten. Personer med arbeid som er betinget av et særskilt helsekrav, må bl.a. legge fram en helseerklæring fra lege som er godkjent til å utføre slike undersøkelser. Disse arbeidstakerne har også plikt til å melde til arbeidsgiver ved svekket helse. Arbeidsgiver plikter videre å følge opp slike meldinger. Lovforslaget skal bidra til at ulykker og farlige hendelser unngås, og jeg er derfor glad for at en samlet komité har sluttet seg til forslaget som er fremmet.