Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-02-15:
Det er alltid spennende å bivåne hvordan regjeringspartienes talsmenn praktiserer sin blokkuavhengighet overfor sin egen regjering i stortingssalen. Jeg skal verken blande meg inn i den teologiske eller den militære diskusjonen mellom Finn Kristian Marthinsen og Tor Nymo, men det må kanskje være tillatt å si at Finn Kristian Marthinsens svevkurve har vist variabel kvalitet i løpet av formiddagen. Innledningsvis må jeg få lov til å fastslå at nok en gang er Senterpartiet uten innflytelse i den regjering de er medlem av, i et viktig spørsmål – denne gang grunneierrettigheter i landet. Tor Nymo uttrykte skuffelse over den manglende verdiforankring i Kristelig Folkeparti. Det skjønner jeg ikke at det er grunnlag for. Kristelig Folkeparti har jo gang på gang vist at de ikke har noen verdiforankring i disse helt grunnleggende spørsmålene. Så hvis jeg skal uttrykke skuffelse, vil jeg si at for meg gjelder den i langt større grad Venstre, som jeg har oppfattet som et prinsippfast og solid eiendomsrettsparti og grunneierparti. Nå har riktignok ikke Venstre noe medlem i justiskomiteen, men jeg går ut fra at de støtter Regjeringen. Det er vel bare i Senterpartiet, vil jeg tro, at partiets statsråder har ett sett med synspunkter og partiets representanter i stortingssalen et annet. Ekspropriasjon er et meget alvorlig inngrep i eiendomsretten. Derfor er Høyre skeptisk til enhver utvidelse av ekspropriasjonsadgangen. Trusselen denne gangen er vel kanskje ikke at det vil bli reist særlig mange forurensende vindmøller og vindkraftverk i dette landet. I løpet av våren vil vi med stor sannsynlighet sørge for å få gasskraftverk på plass, slik at vi får tilgang på god energi og slipper å søple til kysten med støyende og nokså uestetiske vindmøller. Det som ellers er det alvorlige med denne saken, er at den føyer seg inn i en lang, lang rekke med inngrep i den private eiendomsretten. På konfliktområde etter konfliktområde er det de såkalte samfunnsinteressene som skal gå foran grunneierinteressene. Kraftutbygging er ett felt som vi har hatt debatt om. I rovdyrdebatten har selve konflikten mellom rovdyr og husdyr vært mest i fokus. For meg er en minst like viktig del av den debatten det meget alvorlige inngrepet i den eldste av alle grunneierrettigheter, nemlig beiteretten, som blir fratatt grunneierne uten at det overhodet gis erstatning. Vi har også sett det før, i forbindelse med skogmeldingen måtte Høyre sannelig få hjelp av Arbeiderpartiet for å hindre et helt utidig inngrep i eiendomsretten i et forsøk på å legge også skognæringen i tvangslenker. Og det finnes ikke en grunneier rundt omkring i landet som ikke kan underbygge dette når det gjelder bygging av hytter, campingplasser, skogsbilveier – uansett hva det er, blir grunneiernes faktiske rettstilstand konsekvent svekket i dette landet. Jeg er ikke overrasket, men jeg beklager at Regjeringen er med på å fremme forslag i denne retningen. Grunneierrettighetene svekkes også i forhold til alle mulige verneplaner for skog, myr og fjell og naturvernområder. Jeg kan også ta med at når det gjelder det folk skal leve av i Distrikts-Norge, ligger det også sterke begrensninger i forhold til jakt, fiske og friluftsaktiviteter. Når det gjelder jaktretten, har jeg lyst til å føye til at etter at rovdyrene har trengt seg inn på beiteområdene, får grunneierne ikke engang anledning til å ta den verdien som det kunne ligge i å jakte på de rovdyrene som har fortrengt deres livsgrunnlag. Den skal reserveres for samfunnets interesser. Og så til slutt: Vi har fått en landbruksmelding som jo – jeg tror jeg vil bruke ordene – på en grotesk måte svekker arve- og eiendomsretten. Odelsretten skal svekkes, arveretten skal svekkes, erstatningsrettene vil de facto bli svekket gjennom de forslagene som ligger i landbruksmeldingen. Det burde bekymre denne regjeringen at staten og det offentlige på område etter område ensidig forsvarer samfunnets interesser og den såkalte allmennhetens interesser på bekostning av dem som skal leve og bo i dette landet. Det finnes nemlig ikke et eneste eksempel i historien på at rettssikkerhet, rettferdighet og velstand overlever uten en grunnfestet privat eiendomsrett og privat forvaltning av de vesentlige sidene av verdiskapingen.