Trine Skei Grande (Venstre), 2012-02-16:
Bakteppet for fjorårets debatt her i Stortinget var den arabiske våren, som er historisk både for Egypt og for de andre landene i den arabiske verden. Her ser vi at folkeviljen kommer gjennom, og at demokratiske skritt blir tatt. De må også få tid til å gjøre den jobben vi i Norge brukte hundre år på, fra vi fikk en demokratisk konstitusjon, til Norge tilfredsstilte alle krav til det man skal ha for å kalle landet for et demokrati. Utenriksministeren holdt som vanlig en god, faglig redegjørelse om de utfordringene vi har når det gjelder utenrikspolitiske problemstillinger. Etter fjorårets redegjørelse kritiserte imidlertid vi i Venstre utenriksministeren for å være for passiv med hensyn til utviklinga i Egypt. Essensen av den kritikken vil jeg nok også gjenta i år. Generelt oppfatter jeg utenriksministeren som en god diplomat og en god analytiker, men mindre kraftig på det å formidle verdier. Vi i Venstre ønsker oss en mer tydelig, verdibasert utenrikspolitikk fra norsk side, en politikk som er aktiv når det gjelder å kjempe for grunnleggende menneskerettigheter overalt, som ønsker normalisering mellom land, og som ikke bare alltid avventer og ser. Norge kan gå foran med den posisjonen vi har. Det er flott når vi kan stadfeste synet på menneskerettigheter, innsatsen for minoriteter – religiøse som seksuelle – og ytringsfrihet, men samtidig må vi tørre å være konkrete og tørre å påpeke den utenrikspolitiske forskjellen mellom land. Situasjonen vi nå ser i Syria, er relevant med tanke på det. Jeg er glad for at utenriksministeren fordømmer det syriske regimet, og jeg er også glad for at han uttrykker sterk beklagelse for Russlands og Kinas veto i FNs sikkerhetsråd. Det skulle egentlig bare mangle! Men jeg mener at Norge også bør utnytte sin posisjon til å legge ytterligere press på Russland. Det er Russland som sitter med nøkkelen til situasjonen i Syria, og jeg mener at utenriksministeren må kunne bruke sin energi til å påvirke et land som vi har gode relasjoner til, i dette spørsmålet. Det er positivt at man oppretter vennegruppe for Syria, men nøkkelen ligger fortsatt i å påvirke Russland. Jeg håper at utenriksministeren tar med seg det. Det samme gjelder Kina, sjøl om vår påvirkningskraft ikke er den aller største når det gjelder det regimet. Jeg vil imidlertid advare utenriksministeren mot å beklage noe overfor Kina i etterkant av tildelingen av Nobels fredspris. Det er viktig å opprettholde normale handelsforbindelser, men samtidig holde fast på kritikken når det gjelder de udemokratiske sidene ved det kinesiske regimet, og vår støtte til ytringsfrihetsforkjemperne. Jeg registrerer at Norge holder fast på støtten som gjelder observatørstatus for Kina i Arktisk råd, og at man skal ha en dialog med Kina om det. Jeg vil gjerne uttrykke ønske om at den dialogen faktisk blir brukt aktivt for å presse på også for menneskerettigheter og demokrati. Vel så viktig som det utenriksministeren sa i sin redegjørelse, er det han ikke sa noe om. I fjor slo utenriksministeren fast i sin redegjørelse at «hviterussere som kjemper for demokrati og menneskerettigheter, skal oppleve at de har vår støtte». I år nevnte ikke utenriksministeren Hviterussland, til tross for at det stadig skjer grove menneskerettighetsbrudd i det landet, som vi opplever som Europas siste diktatur. «Menneskerettighetssituasjonen i Hviterussland er blitt kraftig forverret det siste året, og vi er nå klare til å utvide sanksjonene», sa en EU-diplomat til Aftenposten nylig. Samtidig som det skjer fra EUs side, holder Norge og EFTA-statene, sammen med Russland, Kasakhstan og Hviterussland, på å forhandle en frihandelsavtale. EU har lagt forhandlingene om frihandel med Hviterussland på is på grunn av menneskerettighetssituasjonen. Det mener vi i Venstre at Norge også burde ha gjort, som EFTA-medlem. Det er helt uakseptabelt å forhandle med Hviterussland slik situasjonen nå er i det landet. Det holder ikke bare å uttrykke bekymring og uro. Her må utenriksministeren rett og slett sette ned foten. Utenriksministeren sa en del om næringssatsing. Jeg merker meg i den forbindelse at utenriksministeren varsler en økt satsing på å fremme norsk næringsliv i utlandet. Det er selvfølgelig helt riktig og viktig. Men samtidig viser eksemplet om Hviterussland oss at det er minst like viktig å ha menneskerettigheter som vår ledestjerne også i næringslivsarbeidet. Blant annet tror jeg det er viktig at man har en solid MR-kompetanse på hver enkelt ambassade. Handel er viktig, også i kampen for menneskerettigheter, men det er også viktig å stå opp for de verdiene vi står for når vi skal drive handel. Jeg vil utfordre utenriksministeren til å være tydelig på det og se om vi også kan bidra til norsk næringslivs kompetanse på menneskerettigheter og antikorrupsjon som viktige grunnfaktorer når man driver handel. Til slutt har jeg lyst til å nevne Russland, for vi i Venstre er alvorlig bekymret for den innenrikspolitiske utviklinga i Russland akkurat nå. Vi i Venstre har gjennom kontakt med vårt søsterparti Yabloko fått mange drypp om brudd på de demokratiske spillereglene i Russland. Det er en politisk oppvåkning som er i ferd med å skje, anført av liberale krefter, og det forutsetter jeg skal få stor støtte fra norsk side. Det er helt avgjørende at Norge bidrar til at vårt naboland har en presidentvalgkamp som følger de demokratiske spillereglene. Jeg ønsker meg en utenriksminister som kan være langt mer tydelig på hvor viktig det er at vår nabo følger de demokratiske spillereglene, enn vi har sett tidligere.