Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-07:
Jeg vil også få takke interpellanten for å ha tatt opp et viktig spørsmål, og jeg ser vel på denne debatten som en litt tidlig debatt i forhold til den som komiteen senere skal ha om naturmangfoldloven, som kommer til Stortinget til våren. Jeg hadde også tenkt å begynne der representanten Arnstad begynte, med at det positive her er jo at du har et samstemt storting som ser betydningen av forvaltningsplanene, og at det styringsverktøyet er for å styre politikken overfor de norske havområdene. Og nå har vi jo forvaltningsplanene for alle de norske havområdene. Det dette egentlig viser, og som denne diskusjonen også viser, er hvordan Stortinget, hvordan vi skal ha systematikken omkring disse forvaltningsplanene og oppgraderingen av dem etter at de er vedtatt. Jeg er også enig med representanten Arnstad i at hvis vi ser på 15 års sykluser, så er det to ting: For det første så skjer det ting – selv om det ikke er den store endringen av forvaltningsplanen, så skjer det helt klart ting i løpet av en 15-årsperiode som gjør at det kan være riktig å se på forvaltningsplanen på nytt for å få en oppdatering av hvordan måloppnåelsen er i forhold til de vedtakene som er gjort tidligere, fordi det kan skje politiske vedtak. Det ble vist til tidligere at vi har en samarbeidsavtale mellom de fire partiene på borgerlig side, hvor dette med bevaring av Jan Mayen fra petroleumsaktivitet er en sentral del, som også må følges opp i den praktiske politikken, eller så kan det kan være nye temaer som ikke var et stort tema i 2009, som dette med marin forsøpling, som også bør inn i en forvaltningsplan. Men så er det det siste, som også ble tatt opp av Arnstad, som handler om når det egentlig er naturlig at Stortinget skal tas med igjen og få en ny oppdatering av en forvaltningsplan. Hvis en legger seg på 15 års sykluser, så er det tre til fire storting mellom hver gang en har denne til behandling i Stortinget, og vi er nødt til å ha et system som gjør at Stortinget involveres oftere enn bare hvert 15. år. Så jeg ser det slik at i denne saken handler det om at her vil Stortinget kunne gjøre et viktig vedtak til våren, slik at vi får en klargjøring av hvor ofte Stortinget mener det er nødvendig å ha en revisjon, slik at en har et tydeligere vedtak om hvor ofte du må ha en oppdatering. Jeg tror, i hvert fall fra Venstres side, at det styrker arbeidet med forvaltningsplaner om vi får dette klarlagt. Vi må vite at vi får jevnlige oppdateringer, akkurat som vi må vite at vi får en revisjon jevnlig. Det gir en forutsigbarhet for den politiske prosessen, det gir en forutsigbarhet for alle som har interesser inn mot forvaltningsplanene, og det gir definitivt også en større forutsigbarhet for næringslivet og den næringsutviklingen som vi skal ha. Det er ikke størrelsen på endringen som skal ligge i en oppdatering eller i en revisjon, som er avgjørende for om det er behov for at den kommer til Stortinget eller ikke. Tvert imot – en god forvaltningsplan skal jo være så god at den kan vare over tid, men det vil likevel være nødvendig jevnlig å ha justeringer, og det vil alltid være nødvendig jevnlig å ha den faglige vurderingen og det faglige grunnlaget som Stortinget skal ta sin beslutning ut fra. Så jeg ser fram til denne diskusjonen og ser fram til hvordan den skal føres fram mot våren til behandlingen av naturmangfoldloven. Jeg mener det vil være riktig av komiteen å fastslå ikke bare hvor ofte det skal være en revisjon av forvaltningsplanene, men at vi også tydelig fastslår hvor ofte vi skal ha en oppdatering.