Sveinung Rotevatn (Venstre), 2017-02-23:
For Venstre er den akademiske fridomen grunnleggjande. Han er grunnleggjande for utviklinga av ny kunnskap og nyskapande innovasjonar. Han er grunnleggjande for den frie formidlinga av kunnskap, og han er grunnleggjande som fundament for eit fritt samfunn. For Venstre er den akademiske fridomen faktisk så viktig at han står igjen som den einaste saka der Venstre fekk endra Noreg i liberal retning gjennom åtte raud-grøne år. Det skjedde då Stortinget i februar 2010 slutta seg til forslaget vårt om å tydeleggjere den akademiske fridomen for forskarar som ikkje er omfatta av universitets- og høgskulelova. Poenget her er at akademisk fridom og forskingsetisk bevisstgjering heng tett saman. Som komiteen skriv i innstillinga: «Tilliten til forskningsmiljøene er avhengig av at de ulike forskningsmiljøene har et bevisst forhold til hva som er god forskningsetikk innenfor ulike fagfelt.» Og tillit til den frie forskinga er ein føresetnad for at ho held fram med å vere fri. Lova som vi debatterer og truleg vedtek i dag, vil etter Venstre sitt syn bidra til å styrkje det forskingsetiske arbeidet og dermed den frie forskinga. Vi er fornøgde med at ein lovfestar forskarane sitt ansvar for at forskinga skal skje i tråd med anerkjende forskingsetiske normer, og med dei institusjonelle grepa som blir tatt for å slå fast og sikre oppfølging av ansvaret til forskarane og forskingsinstitusjonane. Ein kunne kanskje ha ønskt seg ein brei debatt om innhaldet i forskingsetisk arbeid på ulike fagområde, sett i samanheng. Det er mange forskingsetiske tema som er politisk aktuelle, og som ofte blir løfta inn i denne sal i ulike samanhengar. Deler av den bioteknologiske forskinga er eksempel på det. Og: forholdet mellom liv og teknologi, som blir utfordra og endra i syntetisk biologi dyrevelferd og korleis eigenverdien til dyr blir vareteken personvern, «big data»  og handtering av sårbar informasjon, som er lettare tilgjengeleg og lettare å misbruke enn nokon gong publisering av resultat og offentleg tilgang på forsking som ålmenta har betalt for Men alt dette er regulert i ulike lover på kvar sine felt. Sjølve forskingsetikken er og skal vere forskarsamfunnet sitt eige ansvar å definere, innanfor det rammeverket som desse lovene gjev. Venstre er difor fornøgd med at ein ikkje går inn på ei lovfesting av kva som er god forskingsetikk. Det handlar også om akademisk fridom. Med alt dette i bakhovudet er det litt forunderleg å konstatere at det er mellombelse stillingar som har vore det store stridstemaet i komiteen – ikkje minst fordi Stortinget for to år sidan behandla ei anna lov der dette kanskje var meir relevant. Der bad vi – etter initiativ frå Venstre – regjeringa om å setje i verk tiltak for å redusere talet på mellombelse stillingar i universitets- og høgskulesektoren, i arbeidet med revidert tenestemannslov og universitets- og høgskulelov. Der er forslag sende på høyring og komne tilbake, og Stortinget ventar i spaning på lovforslag frå regjeringa. I dag er det dessutan rundt fire år sidan dåverande kunnskapsminister Kristin Halvorsen stod på denne talarstolen og avviste endringar i lovverket, slik at mellombelse tilsetjingar maksimalt kunne vare i to år før ein fekk rett til fast tilsetjing. Det ansvaret måtte institusjonane sjølve ta, meinte ho. Forslaga til SV og Senterpartiet i innstillinga kan tyde på at det framleis er institusjonane som skal bere dette hovudansvaret – ifølgje dei to partia. Eg trur det er best om vi lèt forskingsetikklov vere forskingsetikklov, og at vi nyttar statens verkemiddelapparat meir målretta for å få fleire inn i fast arbeid – det krev endringar i regelverk. Dei endringane er bestilte, Venstre ventar spent på at forslaga skal kome til Stortinget – og dei bør definitivt kome i løpet av denne sesjonen.