Bent Høie (Høyre), 2010-04-19:
Jeg takker interpellanten for å ta opp et særdeles viktig tema og for at helseministeren svarer på en offensiv og positiv måte. Jeg forstår at man har tenkt å prioritere arbeidet med pasientsikkerheten i helseforetakene og i helsetjenestene våre framover, og det er veldig bra. Hvis man ønsker inspirasjon og ideer, vil jeg sterkt anbefale at man går tilbake til Høyres representantforslag om kvalitetsarbeidet i helsetjenesten, som ble behandlet før sommeren i fjor. Der er det mange gode ideer som ligger ubrukt, og som det bare er å plukke opp og ta med seg i det videre arbeidet. Den gangen la den daværende helseministeren stor vekt på at det systemet som var etablert, var godt nok, og det skulle en bare videreutvikle. Derfor synes jeg det er veldig positivt at helseministeren i dag erkjenner at dagens system ikke er bra nok, og viser til noen nye løsninger. Når det gjelder diskusjonen rundt meldeordningene, er det åpenbart for dem som lyttet til både innlegget fra interpellanten og innlegget til helseministeren, at Arbeiderpartiet er i ferd med å konkludere med at de såkalte § 3-3-meldingene fra virksomhetene, som i dag går til Helsetilsynet, i framtiden skal gå til Nasjonalt senter for pasientsikkerhet. Det kan tenkes at det er en god løsning, men en har absolutt behov for å se på hva slags eventuelle konsekvenser det vil ha for Helsetilsynets mulighet til å ha det som en kan kalle en hånden på snøret-følelse med hensyn til hva som skjer i helsetjenesten vår. Det er veldig mange meldinger som kommer gjennom dette systemet, som ikke minst bidrar til at Helsetilsynet har en oversikt over og en direkte kontakt med institusjonene med hensyn til f.eks. å kunne oppleve at det er institusjoner som en bør være ekstra oppmerksomme på. Argumentet for å flytte det over til en institusjon som ikke har sanksjonsmuligheter, er selvfølgelig å få opp antallet meldinger, og at de som jobber i helsetjenesten, skal føle seg tryggere ved å melde. Med tanke på at det kanskje er så lite som 1 promille av meldingene som fører til sanksjoner mot helsepersonell, burde ikke det vært – kanskje – et sterkt nok argument for å gjøre en så stor endring, med tanke på at noe av det som er hovedutfordringen med meldeordningen, nettopp er å skape åpenhet og trygghet knyttet til at det skjer feil i tjenesten? Da er det et paradoks at en skal møte det med en større grad av anonymitet, og prøve å redusere redselen knyttet til sanksjoner, istedenfor i større grad kanskje å jobbe med endringene i holdningen til betydningen av å melde. Foreløpig er i hvert fall vår konklusjon at den opprinnelige modellen, som aldri ble innført, burde ha vært gjennomført, nemlig at disse meldingene gikk videre fra Statens helsetilsyn til Nasjonalt senter for pasientsikkerhet. Skandalen i denne saken er faktisk at en i tre år har hatt et system som ikke har fungert, til tross for at Stortinget f.eks. i forbindelse med Nasjonal helseplan i 2007 framstilte det som om disse meldingene gikk videre fra Helsetilsynet til Nasjonalt senter for pasientsikkerhet, selv om det altså ikke var tilfellet, og at det ikke var lovgrunnlag for det. Det pågår en diskusjon om en havarikommisjon i helsetjenesten, og det skyldes ikke minst den innsatsen som familiene Bistrup og Lie har gjort etter deres opplevelser med helsevesenet. Som interpellanten var inne på, har vi kanskje behov for at noen snakker til hjertet i oss for at en skal få gjort noe med disse sakene, og ikke minst har disse to familienes innsats gjort at jeg tror en har snakket til hjertet i alle i de politiske partiene. Fordelen med å ha en egen havarikommisjon vil nettopp være å ha noen som kan rykke ut som ikke har sanksjoner som hovedformål, men å finne ut hva som har skjedd. Dette er jo hovedmodellen fra samferdselssektoren, og jeg håper at statsråden vil være positiv til å prøve ut en slik modell, parallelt med å prøve ut den modellen som statsråden selv har lansert knyttet opp mot Statens helsetilsyn. Kun på den måten vil Stortinget ha et godt nok beslutningsgrunnlag når en eventuelt skal innføre en nasjonal ordning.