Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-05:
Ambisiøse mål krever ambisiøse handlingsplaner, og saken vi behandler i dag, inneholder begge deler. Men vi skal huske på at både mål og planer mister både fart og kraft om det ikke ligger politisk vilje bak dem. Det er kanskje også det viktigste vi skal forsøke å ta med oss herfra i dag, at det faktisk i denne sal ligger en viss tverrpolitisk vilje til å gjøre en forskjell på de områdene bærekraftsmålene beskriver – en positiv forskjell, og det er oppløftende. Men for å gjøre en forskjell må man starte med en viss grad av kritisk selvrefleksjon, slik Spire og Forum for utvikling og miljø i sine høringsuttalelser oppfordrer oss til å gjøre. Hvordan Norges arbeid for å oppnå bærekraftsmålene påvirker andre lands mulighet til å gjøre det samme, er svært vesentlig hvis man skal ta helhetsperspektivet i målene på alvor. Det må vi hvis vi mener at bærekraftsmålene skal bli noe mer enn en pin på jakkeslaget til politikere og andre samfunnsengasjerte mennesker. Rødt mener at man trenger både målepunkter for å avdekke og tiltak for å minimere den negative påvirkningen Norges måloppnåelse kan ha på andre land, og fremmer forslag om det. Jeg skal ikke systematisk gå gjennom alle målene, for det ville tatt lang tid, men la meg trekke fram noen temaer som engasjerer Rødt spesielt. Nylig ble tallene over hvor mange fattige barn som lever i Norge, lagt fram, og det var nedslående, faktisk akkurat så nedslående som jeg fryktet, for det er 115 000 barn som lever med vedvarende lavinntekt, også kjent som fattigdom. Det er 115 000 barn som ikke har de samme mulighetene som andre barn, og det er vårt ansvar. Redd Barna utfordrer regjeringen til å halvere dette tallet. Det er en utfordring vi burde ta imot, alle sammen, og en god milepæl for veien mot første bærekraftsmål, nemlig å utrydde fattigdom, også i vårt eget land. En annen aktuell debatt om dagen: Norges bidrag til det globale ansvaret det er, gjennom bistand og internasjonalt engasjement, å hjelpe fattige mennesker over hele verden. Det står akkurat nå i fare for å bli betydelig svekket. Regjeringen åpner for å tappe bistandsbudsjettet for isteden å bruke pengene på flyktningtiltak her hjemme. Det setter kriser opp mot hverandre og er ikke særlig bærekraftig, ei heller er det med og flytter engasjementet vårt hjem når det blåser her. Sånn oppstår de glemte krisene. Det må være bistandsnasjonen Norges mål å kunne holde to tanker i hodet samtidig. Vi har råd til begge deler. Jeg vil også spesielt trekke fram likestilling mellom kjønnene. Som stolt feminist mener jeg kvinnekamp og likestillingskamp er blant våre viktigste oppgaver, og jeg vil understreke at bedret rettssikkerhet for kvinner må prioriteres i årene som kommer. Så lenge kvinner ikke opplever at de har reell beskyttelse mot vold og overgrep, og så lenge rettssystemet vårt ikke tar overgrep mot kvinner tilstrekkelig på alvor, er det norske samfunnet langt fra likestilt. Som et minimum må reell tilgang til krisesentre for alle kvinner i Norge sikres, og en samtykkelov må innføres. Foreløpig ser begge deler ut til å være temmelig langt unna. Jeg synes også at denne salen skal minne seg selv på at kvinner tjener 87,50 kr for hver hundrelapp en mann tjener, og at det er et politisk ansvar å tette dette lønnsgapet. En likelønnspott for de kvinnedominerte yrkene i offentlig sektor, som kommer i tillegg til tariffoppgjørene, er et skritt på veien mot reell likestilling og økonomisk selvstendighet for kvinner. Sykdommer som i størst grad rammer kvinner, får mindre oppmerksomhet enn de som oftest rammer menn, og forskning på kvinners helse har fortsatt lavere status i forskningsmiljøer. Det er et samfunnsproblem og en trussel mot det grunnleggende prinsippet om at vi alle skal ha like gode helsetjenester, uavhengig av kjønn. Samtidig er det også slik at menn har helseutfordringer som ikke får oppmerksomhet – det er nok av dem. Tradisjonelle kjønnsroller begrenser både kvinners og menns livsutfoldelse og tilsier at det er viktig å ha kjønnsperspektiv på helse. Bærekraftsmålet Ren energi kunne jeg snakket veldig mye om. Europa står overfor en interessekamp når det kommer til sterke økonomiske og politiske krefter som står i veien for de store strukturelle systemendringene og klimaløsningene som verden trenger. Rødt vil understreke viktigheten av å gå fra fossile energikilder til fornybare, men det er også viktig å huske på at FN har varslet at ja, vi står i en klimakrise, men vi står også i en naturkrise, og det er viktig å bevare mest mulig natur. Igjen: Det er mange ambisiøse mål i denne handlingsplanen, men det viktigste må være at vi går fra at FNs bærekraftsmål skal være en pin på jakkeslaget til at vi faktisk skal gjennomføre det som står der. Med det tar jeg opp Rødts forslag. Jeg vil også varsle at Rødt støtter forslagene nr. 8–12, fra SV.