Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2001-02-15:
Nasjonal transportplan fra Regjeringens side har en alvorlig slagside. Regjeringen Stoltenberg legger opp til en sentralisering av investerings- og vedlikeholdsmidlene i samferdselssektoren som vil få følger for bosetting og næringsliv i Distrikts-Norge. Det er positivt at vi har rettet opp noe av dette gjennom ulike flertall i komiteen knyttet til de prioriteringer av ekstra midler som det er flertall for. Kristelig Folkepartis ekstramidler til vei er på 5,8 milliarder kr, og store deler av dette vil gå til viktige tiltak i Distrikts-Norge. Samferdselspolitikk og næringspolitikk er på mange måter to sider av samme sak. Næringslivet kjøper transporter for rundt 45 milliarder kr i året. Det utgjør 8 pst. av næringslivets samlede kostnader og har stor betydning for verdiskaping, lønnsomhet og produktivitet. Jo lenger avstanden til markedene blir, jo dyrere blir transportutgiftene. Fiskeri- og havbruksnæringen er særlig avhengig av god infrastruktur. Kristelig Folkeparti vil ha økt satsing på havneutbygging og utbygging av det sekundære veinettet langs kysten, for nettopp å møte den utvikling som vi forventer innenfor maritim sektor. Kristelig Folkeparti har avsatt 920 mill. kr til det sekundære riksveinettet, fylkesfordelt ramme, i første del av Nasjonal transportplan. Disse midlene fordeles etter kriterier som er historisk begrunnet, og som i altfor liten grad tar hensyn til dagens faktiske forhold. I Kristelig Folkeparti mener vi det er behov for å justere kriteriene for fordelingen av disse midlene med tanke på økt satsing i distriktene. Det kan innebære at det må legges større vekt på avstand på bekostning av trafikkmengde. Vi er også opptatt av at fylker med lav veistandard bør tilgodeses. Gjennom samferdselspolitikken legges nødvendige rammebetingelser som bidrar til nye arbeidsplasser i distriktene og utvikling av lokalsamfunn langs vår langstrakte kyst. Kristelig Folkeparti er opptatt av næringslivets behov for god infrastruktur. Trolig har næringstransporter altfor liten vekt i de kost-nyttemodellene som brukes for å prioritere samferdselsprosjekt. Personers innsparte reisetid gis relativt høy verdi i kost-nytteanalysene, mens tidsverdien for gods er satt lik null. Det teller høyt å sitte alene i privatbilen i kø på E18, mens det teller null å stå fast med en fullastet trailer med laks på Korgfjellet en vinterdag. Transportkvalitet, tilgjengelighet og forutsigbarhet for næringstransporter prissettes nesten ikke i dagens kost-nytteanalyser. For fiskeri- og havbruksnæringen er det et spørsmål om å komme fram i tide med ferskvare, et spørsmål om tap eller fortjeneste for den næringen som vi setter vårt håp til i framtiden. Kristelig Folkeparti vil fokusere på grunnlaget for kost-nytteanalysene og arbeide for at næringslivets transporter får større vekt. At dette er absolutt nødvendig, bekrefter følgende sitat fra St.meld. nr. 46 for 1999-2000, Nasjonal transportplan: «Innenfor rammen av en overordnet prioritering av sikkerhet og vektlegging av samfunnsøkonomisk lønnsomhet, er også tiltak for å bedre tilgjengeligheten og framkommeligheten i distriktene innarbeidet.» Skal samfunnsøkonomisk lønnsomhet være hovedkriteriet for prioriteringen av vei i distrikt, slik Regjeringen legger opp til, må nå Stortinget ta en ny debatt om hvilke kriterier som skal vektlegges. I Kristelig Folkeparti ønsker vi å ta konsekvensen av kunnskapen om at det er i distriktene det meste av verdiskapingen i dette landet foregår, og vi må derfor justere kost-nyttemodellene i tråd med dette. Vi behandler sammen med transportplanen en rekke Dokument nr. 8-forslag. Ett av dem er forslaget om en felles ulykkeskommisjon for hele transportsektoren. Et flertall i komiteen avviser forslaget, og slutter seg til Regjeringens forslag i Nasjonal transportplan om en felles havarikommisjon for luftfart og jernbane. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi gå inn for dette nå. Når vi har fått erfaring fra en kommisjon som omfatter to transportformer, vil vi senere vurdere om det kan være hensiktsmessig med et bredere ansvarsområde eller en felles ulykkeskommisjon. Det er slik i dette landet at veinettet er avgjørende for både bosetting og verdiskaping. Sammen med Nasjonal transportplan har komiteen tatt stilling til to proposisjoner om to viktige veiprosjekt – T-forbindelsen til Karmøy og E18 i Aust-Agder. Begge deler er viktige prosjekter. E18 er hovedferdselsåren fra Sørlandet og Sørvestlandet inn mot Grenland og Oslo. Standarden på viktige deler av E18 i Aust-Agder er ikke tilfredsstillende, og engasjementet for å få bygd ut en bedre vei har vært stort. Nå kan en komme i gang. En parsell skal startes opp i første del av planperioden. I tillegg vil ytterligere en parsell kunne komme i gang som et OPS-prosjekt. T-forbindelsen til Karmøy vil gi den sørlige delen av Karmøy en langt bedre tilknytning til Kyststamvegen E39 og forbedre det interne transportsystemet i Nord-Rogaland. Det er stor enighet om prosjektet lokalt. I Dokument nr. 8:84 for 1999-2000 fremmes det forslag om at E6 bør legges utenom Steinkjer sentrum. Jeg vil i denne sammenheng vise til at planene for prosjektet er vedtatt med stor lokal tilslutning, og Kristelig Folkeparti støtter prosjektet slik det er framlagt. I tillegg til de veiprosjektene vi har hatt egne saker knyttet til, er det noen ekstra som også må nevnes. Jeg vil peke på tre av dem – E39 Handeland–Feda, E6 Osen–Korgen og E10 Lofotens fastlandsforbindelse. Jeg er svært glad for at et flertall i komiteen er enig med Kristelig Folkeparti i at prosjektet Handeland–Feda kan bygges ut som et OPS-prosjekt. Det gir mulighet for å realisere prosjektet raskere enn om en skulle være avhengig av de statlige rammene. Prosjektet vil fjerne en dårlig strekning med svinger og sterk stigning over Kvinesheia. E39 kortes ned med 15 kilometer, og trafikken vil ikke lenger gå gjennom Kvinesdal sentrum. Det andre prosjektet, tunnel gjennom Korgfjellet, fjerner den største flaskehalsen, en sterkt ulykkesbelastet strekning på E6 mellom Trondheim og Bodø. Det er gledelig at Korgfjellet nå får sin løsning, og i Kristelig Folkeparti er vi opptatt av at planprosessen for hele Helgelandskrysset blir fullført. Her ligger det store innsparingspotensialer og en veiløsning for framtidig utvikling på Helgeland. Det tredje prosjektet jeg vil trekke fram, er Lofast. I budsjettforliket mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet i fjor ble det satt av midler til oppstart. Nå er det et bredt flertall som går inn for å skyve ferdigstillelsen av Lofast fram til første del av planperioden. Når kostnadene er kvalitetssikret og konsekvensanalysene er ferdige, kan en starte opp, og med oppfølging i de årlige budsjettbehandlingene kan vi ha som mål at veien skal kunne åpnes i 2006. Den siste store regionen uten fastlandsforbindelse ser nå slutten på mange års kamp for fastlandstilknytning. Vi bor i et land med store avstander. Noen av fylkene er så store at en må bruke fly for å reise internt i fylket. Det gjelder særlig i Finnmark og i Nordland. For de som må reise med fly i eget fylke, kan prisen på flybillettene bli svært høy, ja uakseptabelt høy. Fra Kristelig Folkepartis side er vi opptatt av å få ned disse prisene. Det må ikke være slik at de som må kombinere ulike selskap, skal få en større regning enn om samme selskap hadde trafikkert alle strekningene. Ved neste anbudsrunde må en sikre at ikke billettprisene for dem som må fly internt i fylket, blir urimelig høye. Et annet problem er de som må benytte ruter på regionalnettet sammen med ruter på stamnettet. Den som skal fra Stavanger til Trondheim, kan reise via Oslo, men betale som om det var én strekning. Den som skal reise fra Vesterålen til Oslo og må fly med Widerøe til Bodø og med SAS eller Braathens videre, får et betydelig påslag i billettprisen. Vi finner ikke denne forskjellsbehandlingen rimelig. Kristelig Folkeparti er fornøyd med at et bredt flertall ber departementet ved neste rullering se på maksimalprisnivået, med sikte på å harmonisere prisnivået på de regionale rutestrekningene. Vi skulle gjerne ha hatt flertallet med oss også på vårt forslag om å be Regjeringen utrede muligheten for å legge ut stamrutenettet i Nord-Norge og mellom Nord- og Sør-Norge til offentlig kjøp. Dette ville kunne ha bidratt til mindre prisforskjeller, men her ville ikke Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet være med. I Kristelig Folkeparti vil vi komme tilbake til saken senere, og vi forventer at Regjeringen følger opp flertallsmerknaden om lavere priser på regionalnettet. I Kristelig Folkeparti er vi overbevist om at lavere flypriser internt og til og fra Nord-Norge vil være et sterkt bidrag til å trygge bosetting i landsdelen. Flytrafikken i Norge har gått ned. Selskapene har ikke lenger råd til å fly ved siden av hverandre med halvtomme fly. Det er positivt fordi det reduserer klimautslippene. Den negative bivirkningen er redusert lønnsomhet ved lufthavnene. Men redusert flytrafikk vil også redusere utbyggingsbehovet. Det viktige er at vi, uansett aktivitetsnivå, sikrer effektiv og lønnsom drift der det er grunnlag for det. Vi vil senere i forbindelse med en egen luftfartsmelding få en debatt om lufthavnstrukturen i Norge. Etter hvert som bedre veier gir redusert reisetid, kan behovet for en flyplass endres. Det regionale rutenettet fungerer på mange måter som distriktenes kollektivtilbud, særlig i Nord-Norge. For Kristelig Folkeparti vil det være grunnleggende at det skal være en god samferdselsmessig begrunnelse og lokal tilslutning før en flyplass eventuelt legges ned og erstattes med et annet tilbud. Norge er en stor sjøfartsnasjon. Det dreier seg ikke bare om at vi har en stor skipsflåte. Det handler også om at vi har et land med en lang kyst med stor skipstrafikk. Vi er en fiskerinasjon av verdensformat, og vi har et land der det ligger godt til rette for å frakte gods sjøveien. På mange strekninger er også sjøen – i form av ferger – en del av veien. Et flertall i komiteen vil øke innsatsen for sikker transport langs kysten utover det Regjeringen har foreslått. Det er svært gledelig. Regjeringen har lagt opp til økte rammer for vedlikehold av fyr og merker. Det er også positivt. Investeringene innen kystforvaltningen retter seg mot flere formål: Det er fiskerihavner, fyr, merker og farleder. Det er et stort behov for offentlige midler til utbedring av fiskerihavner, og Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi må få fram en prioriteringsliste for de fiskerihavner som trenger opprusting, og som har det største utviklingspotensialet. Vi må komme vekk fra tilfeldig fordeling etter lobbyprinsippet. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi videre prioritere merking av farleder. Sikkerheten må ha høyeste prioritet. Det handler først og fremst om å unngå tap av liv, men også om å unngå miljøkatastrofer. Et viktig tiltak vil være elektroniske sjøkart, og det er positivt at vi fikk økte bevilgninger til dette ved budsjettforhandlingene i fjor høst. Landet vårt er langt, og det må krysses over mange fjorder og fjell. Etter hvert har vi bygd tunneler både gjennom fjell og under fjorder. Men fortsatt er fergene en del av veien i store deler av landet. Og uansett syn på framtidige fergeavløsningsprosjekter, så vil alltid fergene være der. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av å bruke gass som drivstoff, og vi er glade for at en samlet komite ber departementet ta initiativ til at flere nye riksveiferger bygges med gass som drivstoff. De forsøk som allerede er i gang, viser lovende resultater. En samlet komite understreker viktigheten av et godt tilbud på stamveisambandene, med høy frekvens og nattferge. Men mange distriktssamband betyr mer for lokalsamfunn enn stamveisambandene. Og dessverre er ikke alle partier like opptatt av distriktssambandene. For Kristelig Folkeparti er distriktssambandene viktige, og her er åpningstidene en spesiell utfordring. Åpningstid, frekvens og kapasitet må være god nok. Når siste ferga går så tidlig at all felles møteaktivitet må avsluttes før kl. 21 om kvelden, slik tilfellet er for Drag og Kjøpsvik i Tysfjord kommune i Nordland, så er det en stor hemsko for kommuneutvikling og bosetting. Mange fergesamband trenger statlige tilskudd. Å gi tilskudd for å sikre et godt fergetilbud er vel anvendte penger. Men i noen tilfeller kan midlene benyttes enda bedre. Når de årlige fergetilskuddene nesten kan finansiere en fast veiforbindelse, bør en vurdere om ikke veiforbindelse kan være fornuftig. Andre mer kreative forslag til finansiering av fast veiforbindelse er også kommet opp, som kommunesammenslåing eller endring av soner for arbeidsgiveravgift. Kristelig Folkeparti er positiv til å bruke nettoinnsparinger fra fergetilskudd til investering i fast veisamband, og vi er fornøyde med at et flertall ber Regjeringen se nærmere på muligheten for ulike måter å finansiere dette på. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av at Stortinget skal sikre hurtigruta langsiktige driftsvilkår. Vi legger derfor til grunn en sikring av dagens produksjon i hurtigruta i hele transportplanperioden, og konstaterer at alle unntatt Fremskrittspartiet gjør det samme.