trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg bygger ikke på anonyme kilder, men jeg bygger på medienes omtale av dette, som også har gjengitt ting fra heftet. Men jeg går ikke nærmere inn i en detaljdebatt om heftet. Jeg har registrert at landets høyesterettsjustitiarius har uttalt seg skarpt om det. Det regner jeg med gir grunn til ettertanke. Utover det har jeg ikke tenkt å sette meg til noen dommer over dette heftet, det har jeg ikke bakgrunn for og heller ingen interesse av. En skolering av jurymedlemmer og meddommere er utmerket. Jeg vil bare generelt si, uten å ta stilling til heftet, at det må skje på en måte som ikke påvirker deres utøvelse av vervet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg er enig med representanten Grete Knudsen i at denne rapporten som er gitt til Barne- og familiedepartementet, er alarmerende. I tillegg til den skremmende opplysningen om selvmordsforsøk viser også rapporten at mange homofile og lesbiske sliter med psykiske problem, det er avdekket store rusproblem, og mange er utsatt for vold og trusler. Regjeringen tar denne rapporten alvorlig. Vi ønsker på ulike måter å medvirke til at disse problemene kan bli redusert. Barne- og familieministeren har derfor innkalt Landsforeningen for Lesbisk og Homofil frigjøring til et møte i departementet for å drøfte med foreningen en oppfølging av rapporten og hva man kan gjøre på ulike hold for å redusere dette problemet. Jeg tror f.eks. at skoleverket i så måte er viktig, for der når vi alle unge mennesker.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg er enig i at det skal gjøres noe aktivt innenfor alle de sammenhenger representanten Knudsen her nevnte. Men for at dette arbeidet skal bli best mulig, tror jeg det er klokt å ha et møte med foreningen som organiserer mange i den gruppen det gjelder. Derfor har statsråden ønsket å ha en direkte dialog med dem før vi går videre med hvordan dette arbeidet skal gjøres på en mest mulig effektiv måte.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg hadde jo håpet at denne debatten ikke endte opp med at en skulle gi bestemte politiske partier skylden for de problemer som er avdekket i denne rapporten – det synes jeg blir for enkelt. Det må heller ikke bli slik at dersom en ikke er enig i det standpunkt i ulike politiske spørsmål som f.eks. de homofiles organisasjoner inntar, skal en dermed stemples som fordomsfull og som den som påfører dem problemer. Det må være lov til å være uenig om kirkepolitiske spørsmål og de kirkelige organers holdning til hvem som kan inneha vigslede stillinger. Det må være lov til å være uenig i partnerskapsloven, uten at en dermed skal stemples som en som påfører de homofile store problemer. Jeg forbeholder meg retten til å ha mine politiske standpunkt i slike spørsmål, men jeg vil aktivt være med og motarbeide diskriminerende holdninger. Jeg tror f.eks. det som ofte blir sagt på folkemunne, flåsete bemerkninger i dagliglivet, også er med på å legge sten til byrden.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det er jo ikke så lenge siden Stortinget vedtok budsjettet for 1999. Og sagt i en parentes, tillat meg det, begynner vi nå virkelig å se virkningene av Regjeringens økonomiske politikk. Jeg har i dag fått melding om en ny rentenedsettelse på 0,5 pst. Den vil også virke gunstig for kommunene og deres økonomi. Vi håper at det kan fortsette på denne måten, fordi vi også har fått i stand et inntektspolitisk samarbeid som kan gi grunnlaget for et svært moderat oppgjør som kan trekke i samme retning. Så tilbake til budsjettet og lærerne og situasjonen når det gjelder skolen. Vi har ikke for øyeblikket konkrete planer om tilleggsbevilgninger eller endringer av det vedtatte utdanningsbudsjettet for inneværende år. Det er klart at vi vurderer alltid alle viktige komponenter i et budsjett når vi reviderer det om våren. Vi vil også senere i vår få tall med hensyn til utviklingen både når det gjelder skolefritidsordningen og andre deler innenfor skoleverket. Det kan selvsagt gi grunnlag for tiltak, men vi har for øyeblikket verken grunnlag for eller planer om det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
For det første må jeg gjøre oppmerksom på at det er en del misvisende tallmateriale ute og går i debatten. For eksempel når det gjelder skolefritidsordningen, har det vært vanlig hvert år at en har en reduksjon i antallet som deltar fra høstsemesteret og inn i vårsemesteret, slik at tallene på nyåret gjerne er noe lavere enn i høstsemesteret. Men det vil vi få klarere rapporter om senere. Når det gjelder lærerrekruttering, vil det komme en handlingsplan for lærerutdanning, som Regjeringen ser som et viktig redskap for å rekruttere til læreryrket. Jeg er helt enig med representanten Kristin Halvorsen i at det å ha utdannede lærere er viktig for kvaliteten i skolen, og det setter Regjeringen høyt. Med bred penn å fastslå at det er de yngste som betaler for budsjettforliket, er statsministeren ikke enig med Kristin Halvorsen i. Jeg mener tvert om at vi har fått i stand budsjetter som har vært gode for barn og unge.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Nå har statsråd Lilletun stor tyngde på opptil flere måter, så han kunne nok svart på både det ene og det andre spørsmålet. Men statsministeren skal ta det. Når det gjelder renten, var opposisjonen inklusive Høyre, alltid veldig raskt på pletten med å gi Regjeringen hovedæren, for ikke å si hovedskylden, hver gang den gikk opp med 0,5 eller 0,25 pst. Så tillat meg den litt spøkefulle bemerkningen at det selvsagt forventes at opposisjonen alltid er like raskt på plass også med å adressere dette når renten går ned. Hvorvidt den hadde gått like mye og like raskt ned hvis Regjeringens opprinnelige budsjett hadde blitt vedtatt, er umulig å si. Det er en hypotetisk diskusjon, men jeg for min del tror det. Det var etter vårt skjønn en balansert innstramning mellom privat og offentlig sektor som hadde virket gunstig på nedkjølingen av økonomien. Jeg kan stort sett svare ja på det siste spørsmålet. Handlingsplanen skal ta høyde for at lærerne er de viktigste i skolen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg får vel gjøre det mer generelt. Men hvis det er tre departementer som ikke kan samarbeide, som representanten Bastesen sa, er det noe for statsministeren å gripe fatt i, for departementer skal samarbeide. Jeg har ikke nok kunnskap om akkurat den stengslen som representanten Bastesen her pekte på, som gjør at fiskere som ellers kan drive fiske når de er over 16 år, ikke kan foreta den nødvendige registrering på grunn av vergemålsbestemmelser. Det lover jeg å ta opp med rette vedkommende.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Jeg vet stort sett hvor man bør sette dem, og jeg er ikke ute etter å kaste folk i fengsel. Jeg skal love å ta dette opp. Det er en åpenbar motsetning representanten Bastesen påpeker. Hvis de tillates å drive fiske, levere fisken og få betalt for den, bør de også være registrert der fiskere skal være registrert. Jeg skal ta dette med tilbake til de tre departementene og håper at de vil samarbeide.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Som jeg sa mot slutten av mitt svar, er vi villige til å gå konkret gjennom skatte- og avgiftsregler og sammenholde dem med de som nå også utvikles i andre land. Når det gjelder den generelle bedriftsbeskatningen i Norge, er det faktisk vår oppfatning at den ikke er dårlig sammenlignet med i andre land, ei heller i de andre nordiske. Skattesatsen på overskudd i Norge på 28 pst. er faktisk lav i internasjonal sammenheng. Vi har også bestemmelser, RISK-regler og andre regler, på dette området som gjør at en normalt i Norge unngår en dobbeltbeskatning, som aksjonærer i andre land kan bli utsatt for. Vi har også registrert at det foregår ting bl.a. i Danmark. Dette vil vi ta tak i, og jeg tror det kan være en fordel å få en størst mulig harmonisering av regelverket i de nordiske land, slik at en ikke får en ugunstig utvikling våre land imellom. Regjeringen er også villig til, som vi har sagt før, å vurdere også avgifts- og skatteregler, som bl.a. går på investeringsavgift og formuesskatt, i en slik sammenheng.
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Det er jo ikkje slik at det er anonyme kjelder det dreiar seg om, det dreiar seg om statsråd Meltveit Kleppa, som Jagland var inne på. Kanskje er Meltveit Kleppa sitert upresist, men vi har ikkje fått høyre kva Meltveit Kleppa faktisk meiner, og dermed står det slik som det er sitert i Bergens Tidende: «Jeg gav nok beskjed til embetsverket om at denne saken ikke skulle prioriteres høyt.» Og vi ser at statssekretæren i Sosial- og helsedepartementet i dag i same avis prøver å gi inntrykk av at det har vore gjort mykje frå Regjeringa for å delta i det europeiske samarbeidet. Det er ikkje noko forsøk på å rette opp det eventuelle feilsitatet frå statsråden, så det står der. Og dermed må vi vel kunne spørje om det er slik at Regjeringa har ambisjon om full deltaking for Norge i det europeiske arbeidet mot narkotika, og om Regjeringa vil kome tilbake til Stortinget med ein grundig gjennomgang av dette, slik at vi veit kva Regjeringa faktisk meiner.
Jan Petersen (Høyre), 1999-03-03:
Mitt spørsmål er faktisk på det samme området, for jeg ble like alarmert som Thorbjørn Jagland av det som stod i Bergens Tidende. Jeg synes det er meget alvorlig, og derfor vil jeg rette fortsatt et spørsmål til statsministeren. Jeg fikk ikke helt tak i hvilke ambisjoner statsministeren har for dette. Det er nemlig mulig at det kan oppnås et fullt medlemskap i dette samarbeidet. Og da er spørsmålet: Er fullt medlemskap ambisjonen, eller er det ikke det? Og når det gjelder dette med at ingenting har skjedd, skal man også merke seg at det nettopp fra senterets side er reist spørsmål om hvor i alle dager det er blitt av den norske responsen. Og derfor er spørsmålet: Er det så sikkert at man har vært så aktiv som statsministeren nå forsøker å gi inntrykk av?
Jan Petersen (Høyre), 1999-03-03:
Jeg får nærme meg spørsmålet fra en annen side siden statsministeren ikke var i nærheten av begrepet «full deltagelse». Mener statsministeren nå at vi skal delta så maksimalt som det overhodet er mulig å få til i dette senteret, eller mener han at det er en redusert deltagelse som er målsettingen?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Så vidt jeg har brakt i erfaring, har vi siden 1915 hatt et system hvor det er kommunestyrer som oppnevner folk til å sitte i juryer og som meddommere. Og det er naturlig, og det har, i hvert fall i hele etterkrigstiden, vært fast praksis at når kommunestyrer oppnevner slike, oppnevner man fra sine egne medlemslister i partiene, sine egne tillitsvalgte – en fast praksis som for så vidt har vært det helt normale. Denne er nå satt på dagsordenen sammen med eventuelt nye regler for hvem som skal være inhabile til å delta som meddommere og jurymedlemmer. Vil statsministeren ta et initiativ til å sørge for at det sittende domstolsutvalg, under ledelse av Carsten Smith, får utvidet sitt mandat, slik at de kan se på systemet for oppnevning av dommere og jurymedlemmer, herunder om det også er behov for habilitetsregler som er mer tilpasset dagens situasjon enn situasjonen i 1915?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 1999-03-03:
Jeg har ingen problemer med å være enig med statsministeren i det, men jeg har altså ikke den samme mistanke om at stortingsrepresentantene ikke greier klart å skille sine roller. Én ting er det å møte som individ, en annen ting er det å møte som representant for et politisk parti, og jeg tror faktisk de fleste i denne sal skjønner godt forskjellen på det. Hittil har altså dette vært systemet, uten at det noen gang tidligere har vært reist kritikk fra noe hold når det gjelder dette. Man har mistenkeliggjort en lang rekke mennesker som har utført en borgerplikt på en best mulig måte, sett med deres øyne, og den kritikken som er fremkommet, kommer i tilfelle på et relativt sent tidspunkt. Det er systemet det bør ses på. Jeg vil spørre statsministeren om han vil medvirke til at man innenfor et slikt mandat også vil se på om §§ 127, 128 og 326 i straffeloven kan anses å være tilstrekkelige når det gjelder å hindre at noen søker en helt klart uakseptabel påvirkning av dommere og prøver å senke terskelen for å avsi skyldig kjennelse?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil for det første sterkt avvise at Arbeiderpartiets kvinnebevegelse har søkt å påvirke dommerne i enkelte saker. Jeg vil håpe at statsministeren i motsetning til en del andre som har uttalt seg om denne saken, faktisk har lest vårt tipshefte, som ble laget i 1996. Dokument 2 på TV2 denne uka var et intervju fra i fjor som var sauset sammen med en annen viktig debatt, nemlig om politikeres deltakelse i juryen generelt. Jeg synes tipsheftet er opphausset. Det består av tips for å skolere folk, praktiske tips om hvordan en rettssak foregår, og så er det noen tall og fakta i forhold til voldtektssaker, som vi er opptatt av. Dette er noe annet enn at vi skal inn og dømme, slik som enkelte har framstilt det. Vi har fått mange henvendelser fra kvinner rundt omkring i landet som vil ha mer kunnskap om og mer skolering i det å være legdommer. Det har vi tatt på alvor. Når kvinnene har spurt rettsvesenet om å få mer informasjon, har de fått til svar at det er deres eget ansvar å bidra til. Jeg vil spørre statsministeren om ikke han mener det er viktig at de som sitter i juryen, er skolert for det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Den 22. februar 1999 uttalte statssekretær Per N. Hagen til NRK at rasjonalisering og omorganisering i statlige etater bør stanses inntil et nytt regelverk som skal føre til at man får en samlet oversikt over virkningene for distriktene, er på plass. Uttalelsene ble gjentatt i Nationen 23. februar 1999. Er statsråden enig i at alle omorganiseringsprosesser i staten nå skal stanses, og hvor lenge skal Regjeringen eventuelt vente med å effektuere allerede vedtatte omstillingsprosesser?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg syns det var litt betryggende å høre svaret fra statsråden, som er noe annet enn det statssekretær Per. N. Hagen har uttalt i diverse medier – det blir i hvert fall understreket at vedtatte omstillingsprosjekter skal gå sin gang. Jeg aner likevel en viss nyanse mellom det Regjeringen nå sier, og det Arbeiderpartiet står for. Vi har nemlig sagt helt klart fra om at når det gjelder enhver omstilling, endring, eller rett og slett justering av det som skjer ute i kommunene i tråd med den virkeligheten vi lever i, er det brukernes interesser som må stå i sentrum. Det er det vi må prøve å forholde oss til også når vi snakker om eventuell samlokalisering eller sammenslåing av offentlige kontorer. Og noe av det jeg oftest blir møtt med når jeg er ute og prater med folk, er at folk er veldig lei av å gå fra det ene offentlige kontoret til det andre og fortelle livshistorien sin på nytt og på nytt, f.eks. på arbeidskontoret, trygdekontoret eller sosialkontoret. Jeg tror vi har alt å tjene på på sikt å få gjort dette om til én dør, slik at man har én person å forholde seg til. Jeg vil spørre om statsråden er enig i dette.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «Vi hører nå daglig om oppsigelser, permitteringer og konkurser i næringslivet. Spesielt utsatt er olje- og verftsindustrien og bygge- og anleggssektoren. I tillegg regner 62 pst. av kommunene med bemanningsreduksjoner i løpet av 1999, ifølge Kommunal Rapport. Hvor mange arbeidsplasser må gå tapt før Regjeringen vil foreta seg noe?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg er bekymret for utviklinga på arbeidsmarkedet, men det virker ikke som Regjeringa er like bekymret. Regjeringa har også med støtte fra høyrepartiene her i huset mer enn halvert arbeidsmarkedstiltakene fra i fjor til i år, og det virker ikke som om Regjeringa har særlig stor beredskap for å møte den ledigheten som så å si alle faginstanser sier vil komme. Jeg vil også si at Regjeringa har ført en økonomisk politikk som har gitt svært høye renter med påfølgende problemer også for næringslivet. I alle fall er det slik at det nå hver dag i mange fylker både er oppsigelser og permitteringer, og permitteringsvarslene er økende. Når Arbeidsdirektoratet sier at ledigheten høyst sannsynlig vil øke med 15 000 gjennom året, syns jeg det er grunn til å sette inn kreftene på å forebygge økende ledighet, som er en mye bedre medisin enn å reparere hvis ledigheten biter seg fast på et høyere nivå. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Hva har statsråden tenkt å gjøre? Vil statsråden reversere kuttet i arbeidsmarkedstiltakene? Vil Regjeringa sette i verk tiltak som kan bidra til å møte den truende nedbemanninga i industrien langs kysten? Vil Regjeringa også bidra i lønnsoppgjøret for å få på plass en viktig etter- og videreutdanningsreform?
Inge Lønning (Høyre), 1999-03-03:
Det har fremkommet i medieoppslagene om oppnevning av legdommere at det ikke bare er en del representanter for den lovgivende myndighet som figurerer på de listene, men også en statsråd. Så for sikkerhets skyld vil jeg gjerne be statsministeren om å bekrefte at hans prinsipielle syn på forholdet mellom den lovgivende og den dømmende myndighet også omfatter forholdet mellom den dømmende myndighet og den ut-øvende myndighet.
Inge Lønning (Høyre), 1999-03-03:
Jeg har to korte spørsmål, men det første tror jeg ikke utdanningsministeren har tyngde nok til å svare på, så jeg må be statsministeren om å ta det. Jeg la merke til at statsministeren i sitt svar i sted viste til at Regjeringens budsjettopplegg har gitt meget gode resultater, nemlig nedsatt rente. Mener statsministeren at det samme ville ha vært tilfellet dersom Regjeringen hadde fått gjennomslag for sitt eget budsjettforslag i fjor? Og det annet spørsmål er: Er statsministeren enig i at blant alle de faktorer som avgjør kvaliteten i skolen, er lærerne desidert den mest avgjørende og den eneste uunnværlige? Og kan statsministeren forsikre at Regjeringens handlingsplan for rekruttering til læreryrket virkelig vil ta konsekvensen av dette?
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Mitt spørsmål til statsministeren i samband med dette går på bakgrunnen for heftet. På kva måte kjenner han til dette heftet om skolering som er gått ut frå kvinnerørsla? Det eg veit, er at dette heftet er utarbeidd av juristar. Det er utarbeidd med bakgrunn i at det skal kunne skolere. Ut frå det svaret som han gav representanten Brustad, lurer eg litt på om han har lese heftet eller om han bygger på anonyme kjelder når han kunne svare så suverent sett i forhold til at dette ikkje er eit skoleringshefte.
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «I samband med fylkesårsmøtet til Sogn og Fjordane Venstre uttalte statsråden at det må ei radikal nytenking til for å sikre rasutsette strekningar i landet. Undersøkingar syner at Sogn og Fjordane fylke har flest farlege og rasutsette vegar. På måndag 14. februar 1999 var det ras på mange vegar i fylket, og det mest alvorlege på Rv 55 i Fatla mellom Leikanger og Sogndal. Kva legg statsråden i si eiga uttale, og vil han peike ut Sogn og Fjordane fylke til eit såkalla «symbolfylke»?»
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Eg takkar for svaret. Det var ikkje så mykje radikal nytenking i det, etter det eg oppfatta, men det er jo ikkje det same å svare i stortingssalen som å vere på fylkesårsmøte. Eg har merka meg at det vart sagt at ein kunne tenkje seg at det vart tatt ein prosent av kommunebudsjetta. Men no viser statsråden til at det ikkje vert noka høgare ramme, og at det vert dei lokale styresmaktene som må tenkje radikalt. Og når ein då høyrer at det må til 1,4 milliardar kr for at Sogn og Fjordane skal klare å sikre vegane sine, trur eg at dei vil få problem når dei skal prioritere på kommunebudsjetta. Då trur eg ikkje at det vert mykje radikal tenking, slik forventingane var etter statsrådens besøk på Sogn og Fjordane Venstre sitt årsmøte.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg vil stille spørsmål til statsministeren. Fra flere hold er verdier satt på dagsordenen, og det er nødvendig. Men kanskje den aller viktigste jobben er å sørge for en endring med hensyn til hvordan samfunnet vårt behandler minoriteter og ulikheter – der har vi som samfunn ingen god historie. Nå viser en sjokkerende undersøkelse at én av fire unge homofile har forsøkt å ta sitt eget liv. Årsakene kan nok være mange, men vi som samfunn kan ikke rømme unna det faktum at de selv oppgir at de har følt seg uønsket og har utviklet et negativt selvbilde. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvordan vil Regjeringen rydde opp, slik at vi som samfunn kan fremstå som både aksepterende, menneskelig og ikke minst anstendig?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Jeg takker statsministeren for svaret. Det er positivt at det vil bli avholdt et møte, men det aller viktigste, tror jeg, samfunnet nå kan bidra med, er å si at man aktivt skal gjøre noe både vis-à-vis den enkelte og også gjennom kampanjer enten det gjelder skoler, helse eller barne- og ungdomsorganisasjoner, at en aktivt fra samfunnets side sier at her har vi faktisk gjort en feil, vi sier unnskyld. Det er ikke for sent å endre oppfatningen, som samfunnet også har skyld i.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-03-03:
Historien forteller at Kristelig Folkeparti har ført en sterk kamp mot homofiles rettigheter – de burde kanskje i ettertid ha dårlig samvittighet for det – fra 1973 hvor man gikk imot økonomisk støtte til informasjon om homofili, til dagens problemstilling hvor Kristelig Folkeparti går imot at homofile og lesbiske i partnerskap får adgang til vigslede stillinger. Å være usikker på sin egen seksualitet er vanskelig for en ungdom. Enda vanskeligere blir det når det ledende regjeringsparti i sine holdninger så klart tar avstand fra at homofile og lesbiske skal ha de samme rettigheter som alle andre mennesker i Norge. Informasjon er viktig for unge mennesker. Vil statsministeren på bakgrunn av det alvorlige problemet som her er dukket opp, gå inn for mer informasjon gjennom de homofiles og lesbiskes organisasjoner?(Presidenten klubbar.) Og er han ikke redd for at Kristelig Folkepartis motstand mot homofile og lesbiske legger sten til byrden for de unge homofile? (Presidenten klubbar.)
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg vil gjerne følge opp med et spørsmål til statsråd Jon Lilletun. Det som nå er kommet fram om de problemene som de homofile og lesbiske har, handler om sosial utstøting på mange arenaer, både i Kirka, på skolen og i helsevesenet. Statsråd Jon Lilletun har offentlig gått ut og beklaget at Siri Sunde har fått tilbake jobben sin i Kirka. Mener ikke statsråden at dette er å sende signaler om at de homofile og lesbiske ikke har det samme menneskeverdet som oss andre? Mener han ikke at dette er med på å legge stein til byrden for de homofile og lesbiske?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg har dette spørsmålet til barne- og familieministeren: «Ifølge en ny undersøkelse om lesbiske og homofiles levekår viser det seg at lesbiske og homofile fremdeles utsettes for stor grad av diskriminering på ulike områder i samfunnet. Mye må gjøres for at denne gruppen opplever at de har akkurat samme menneskeverd og blir behandlet likt med andre i samfunnet. Statsråden uttalte i radio 26. februar 1999 at homofiles måte å leve på har hun ikke noe med. Betyr dette at statsråden mener at Regjeringa ikke har noe ansvar for å gripe fatt i denne undersøkelsen?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er glad for at statsråden understreker menneskeverdet til de homofile og lesbiske. Det som gjorde meg urolig sist fredag, var at statsråden kom med flere signaler om at levekåra til de lesbiske og homofile var en sak for psykiatrien og rusomsorgen, mens vi her snakker om oppvekstvilkåra til de unge lesbiske og homofile. Jeg har hørt lite om at de rystende levekåra til homofile og lesbiske skyldes diskriminerende holdninger med derpå manglende støtte og sosial utstøting og trakassering. Det er vårt alles ansvar å gjøre noe med diskriminerende holdninger, men det er i aller høyeste grad et ansvar for barne- og familieministeren, som har ansvar for rammene rundt oppvekstvilkåra til alle unge, også de lesbiske og homofile. Jeg syns det er flott at statsråden nå vil ha en dialog med LLH, men rapporten gir oss god nok kunnskap til å vite at her må vi gjøre en samordnet innsats, og det kan gjøres gjennom en stortingsmelding. Vil statsråden ta initiativ til det?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg skal fortsette med spørsmål til kommunal- og regionalministeren som gjelder inkludering i det norske samfunnet og hvor viktig det er. «Blant de 8 000 som sitter i asylmottak, er det mange krigsskadde barn og foreldre med store traumer. Flere av de enslige asylsøkerne har vært barnesoldater. Uten tidlig hjelp vil de ha vansker med å takle livet og fungere i samfunnet. Ifølge flere kilder får ikke barna og foreldrene deres den hjelpa som trengs. Blant annet er det viktig at barnevernet tar et koordineringsansvar. Hva mener statsråden må til for at barn og foreldre skal få nødvendig hjelp slik at de lettere kan inkluderes i samfunnet?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg takker for svaret, og jeg deler statsrådens bekymring for alle dem som kommer uten foreldre eller eldre søsken. Men jeg vil understreke at også foreldre har erfaring fra krig og tortur, noe som gjør det vanskeligere å være foreldre i en situasjon hvor de skal være på mottak eller bosette seg i et fremmed land. Jeg er enig med statsråden i betydningen av rask utplassering. Det har kommet noen alarmerende signaler i morges. Spesielt for barn med traumer, for dem som skal få tilbud om hjelp, kan en ikke fortsette å akuttopprette asylmottak i kommuner der det tilfeldigvis er ledig hotellkapasitet eller en nedlagt folkehøyskole. Det må lages et nettverk av paratkommuner som vet hva de skal gjøre og som har den kompetanse som trengs. Dette er statens ansvar. Vil statsråden gjøre det SV har foreslått, nemlig å ta initiativ til å opprette et slikt nettverk av paratkommuner?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det er viktig kva som er sagt i denne saka. Det eg har gjort, er å seie to ting: Det eine er at når eit kyrkjemøte samrøystes har gått inn for ein måte å handtere slike saker på, som er eit indre kyrkjeleg tilhøve, synest eg det er viktig at alle dei som har vore med på det, held seg til det til eventuelt nytt vedtak er fatta. – Det har eg gitt uttrykk for. I tillegg har eg sagt at eg tek saka til orientering, og at eg ventar på Kyrkja si behandling. Det å halde seg ryddig til prosessar i Kyrkja og respektere Kyrkja som trussamfunn og dei indre tilhøva der, er frå mi side slett ikkje uttrykk for nedvurdering av nokon som helst.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg har registrert at representanten Reikvam har stilt ein interpellasjon til meg om det same spørsmålet. Eg har òg registrert at leiaren i Høgre og ein del andre politikarar har reist denne debatten om skikkelege lærarlønningar. Eg er heilt samd i at det er viktig at lærarar vert verdsette, og det er klart at lønn er ein del av den verdsetjinga. Eg meiner at lønnsoppgjeret for 1998 òg tok høgde for at lærarane var ei av dei gruppene som kom best ut. Representanten Reikvam veit òg at det ikkje er mitt departement som er ansvarleg for forhandlingane om lønn i staten, og det ville vere heilt gale av meg her å seie kva vi kjem til å gjere i lønnsoppgjeret som no kjem. Eg vil berre kome med den avrundande kommentaren at eg synest det har vore sagt mykje verre ting frå dei representantane som har vore med i denne debatten, enn det dei har sagt om lærarlønningar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg må erkjenne at eg ikkje kjenner saka, eg har ikkje sett det avisoppslaget. Men mitt departement og Samferdsledepartementet har hatt eit nært samarbeid ved skulestart for å sikre at politiet får ekstra mannskap som skal syte for trygge skulevegar for dei minste. Dessverre viser det seg at det at foreldra ynskjer å ta godt vare på borna sine ved å køyre dei til skulen, skapar så mykje trafikk at det i seg sjølv vert eit problem. Men den argumentasjonen som representanten Ursula Evje no refererte til, verkar òg underleg på meg, så eg skal love representanten Ursula Evje at eg skal setje meg inn i denne saka og ta den opp med statsråd Odd Einar Dørum som rette vedkomande, som ansvarleg. Det kan eg hermed love.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det er viktig at vi gjer det som gjerast kan. Det at vi andre får ein del ulemper både med dumpar og vanskelegare brøyting, er noko vi må leve med. Eg deler difor representanten Evje sitt syn. Samstundes må eg minne om at vi har sjølvstyre lokalt, så korkje statsråd Jon Lilletun eller statsråd Odd Einar Dørum kan påleggje dei noko. Men i eit god samvirke mellom dei sentrale styresmaktene og Vegvesenet og kommunane bør vi kunne gjere meir enn vi gjer.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det eg har sagt tidlegare, er at eg vil kome tilbake til Stortinget med ei vurdering av om denne saka best vert løyst i den helse- og miljøforskrifta som tredde i kraft 1. januar i år, eller om det trengst ei eiga lov. Vi held no på i samarbeid med Sosial- og helsedepartementet, som er hovudansvarleg for den lova eg akkurat nemnde, å innhente eit oversyn over korleis det ser ut ute i kommunane etter at forskrifta tredde i kraft. Det vil gje oss ein bakgrunn. Akkurat slik som eg har sagt, vil dette verte omtalt i den stortingsmeldinga som representanten Konglevoll refererte til. Eg har aldri sagt at eg kjem til å leggje fram eit forslag til lov på det tidspunktet, men eg har sagt at sjølve problemstillinga vil kome til å verte omtalt. Den arbeidsgruppa som representanten Konglevoll òg refererte til, er i avslutninga av sitt arbeid no.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det som er mitt poeng, er at vi må klare å sjå til at vi ikkje gjer fleire ting på ein gong som berre forvirrar. Når ein gjekk inn i forskrifta og såg på det som begynte å kome både frå Barneombodet og frå ein del andre undersøkingar, var det grunn for oss til å gå tungt inn i og undersøkje denne saka. Eg meiner at di lenger ein arbeidde med saka, jo klarare vart det at ein fyrst må sjå korleis dette fungerer, og så må ein sjå kva som eventuelt ikkje er dekt ved forskrifta. For det er heilt opplagt at vi skal sikre eit betre arbeidsmiljø, som eg er heilt samd med representanten Konglevoll i at er viktig. Men samstundes er det viktig at vi ikkje lagar så mange forskjellige lover på same tidspunktet at den eine på ein måte slår den andre i hel. Dette vil kome tilbake til Stortinget i den rekkjefylgja som eg orienterte om fyrst.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Under behandlinga av stortingsmeldinga om kompetansereforma den 19. januar i år var det ikkje fleirtal i Stortinget for Regjeringa sitt framlegg om å gje fylkeskommunane ei lovfesta plikt til å tilby vidaregåande opplæring til vaksne som ikkje har slik opplæring frå før. Det var heller ikkje fleirtal for framlegget frå Arbeidarpartiet og SV om å gje vaksne ein individuell rett til vidaregåande opplæring. Heilt på slutten av debatten vart eg spurd av representanten Grete Knudsen korleis eg ville gå vidare med denne saka. Eg svarte då at eg ville kome attende til Stortinget med denne saka i samband med ei melding om evaluering av Reform 94 til våren. Det er viktig for Regjeringa at alle dei vaksne som manglar og ynskjer vidaregåande opplæring, skal få høve til å ta slik utdanning. Evalueringa av Reform 94 har vist at vaksne ikkje har kome så godt ut som intensjonane var. Til Dagsavisen 18. februar sa eg m.a. at det kan vere mykje som talar for at ein lovfesta rett til vidaregåande opplæring for vaksne kan vere ein veg å gå. Men dette spørsmålet er ikkje tilstrekkeleg utgreidd, og det kan òg vere andre løysingar for å gjere Reform 94 til ei god reform også for vaksne. Vi arbeider no i departementet med ei stortingsmelding om vidaregåande opplæring som skal leggjast fram i vår, og der evaluering av Reform 94 vil vere ein viktig del. I denne meldinga vil eg skissere ei vidare framdrift for arbeidet med desse spørsmåla. Eg vonar at representanten Kristiansen har forståing for at eg ikkje kan seie meir om denne saka her og no.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det er heilt rett som representanten Kristiansen seier, at dette òg er eit sentralt tema for Arntsen-utvalet og i den innstillinga som dei gledeleg nok samrøystes har overlevert til Regjeringa. Det er òg heilt klart at representanten Kristiansen og Regjeringa har eit felles mål i forhold til at alle skal få ei moglegheit til vidaregåande opplæring. Når det gjeld realiteten i saka, vil eg vise til det eg sa om i kva rekkjefølgje det vil kome til Stortinget, og vidare bekrefte at det sjølvsagt vil vere eit viktig tema for Regjeringa i oppfølginga av Arntsen-utvalet.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg har, som representanten Dørum, merka meg at 11 prostar i Bjørgvin bispedøme har teke initiativ til eit opprop der det vert retta kritikk mot Köhn, og der biskopane vert bedne om å rydde opp i den situasjonen som har oppstått i Kyrkja etter Köhn si avgjerd om å la Sunde gå tilbake til stillinga som kapellan. Eg forstår at mange prestar og lekfolk no opplever tilhøva i Kyrkja som vanskelege. Eg har òg merka meg at det har vore fleire opprop i samband med denne saka som gjev uttrykk for ulike syn. Dette er ikkje ein uvanleg måte å ytre seg på i eit demokrati. Ytringsfridomen er både ein sentral menneskerett og ein grunnleggjande føresetnad for demokratiet. Det ville vere lite klokt av statsråden å refse prostar i Bjørgvin, like lite som i Hamar, for å bruke den fridomen dei har etter § 100 i Grunnlova til å ytre sine eigne meiningar og til å råde andre til å ytre seg.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det går sikkert an å argumentere for klokskapen i underskriftsaksjonar i forskjellige høve, og det kan sikkert òg diskuterast på kva måte ein slik aksjon best vert organisert. Men eg vil likevel halde fast på svaret mitt, fordi nestkommanderande i Hamar bispedøme, domprosten, tok initiativ til eit opprop som støtta ei bestemt løysing av denne stridssaka i Hamar. Det var ei støtte til den løysinga som òg vart vald til slutt. Eg ytra ikkje kritikk mot at det skjedde, og eg fekk heller ikkje spørsmål i spørjetimen frå representanten Dørum om korfor eg ikkje kritiserte det. No er det nokon som meiner det motsette, som har laga ein underskriftsaksjon, og då ville det vere merkeleg om eg no skulle gripe inn og refse. Eg står derfor fast på mitt fyrste svar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg har vurdert evalueringsrapporten frå NIFU, og eg har registrert at den gjev ein grundig analyse av den desentraliserte verksemda i Kongsvinger og Kristiansund. Hovudinntrykket frå evalueringa er at dei desentraliserte studia i Kongsvinger og Kristiansund har vore vellykka tiltak. Til dei fleste studia har det vore god søking, særleg i Kongsvinger. Studentane har høg gjennomføringsprosent innanfor normert tid, 78 pst. i Kongsvinger og 75 pst. i Kristiansund, og karakternivået er tilnærma det samme som ved tilsvarande ordinære studium. Når det gjeld spørsmålet om vidare finansiering av det desentraliserte utdanningstilbodet i Kongsvinger, ser eg behovet for å gjere ei meir prinsipiell vurdering av kontraktsmodellen i høve til organisering, drift, målgruppe m.m. i lys av kompetansereforma. Den desentraliserte verksemda i Kongsvinger vil derfor verte vidareført som tidlegare i studieåret 1999-2000. Vidare vil ulike problemstillingar og modellar knytte til drift og organisering verte vurderte i samband med oppfølginga av St. meld. nr. 42 for 1997-98, Kompetansereformen, og utgreiinga frå utvalet som skal utgreie norsk høgre utdanning etter år 2000, Mjøs-utvalet.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg takkar for hyggelege ord. Eg fekk ved sjølvsyn sett studiesenteret for to veker sidan, og det er, som Skogholt sa, gjort ein veldig god jobb der. Eg er innstilt på å vere med og medverke til at finansieringa i år går i orden. Det er ein dialog med studiesenteret om det, og eg er innstilt på å imøtekome det representanten Skogholt ber om. Eg skal òg vere med og få til ei avklaring, slik at den kjem i god tid før neste studieår tek til. Eg er innstilt på at det som har vist seg så livskraftig, må få lov å leve, og så får vi sjå litt på om det er etter kontraktsmodellen i ei eller anna form vi skal organisere det, eller om det er på ein annan måte.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
På bakgrunn av korreksjonen av spørsmålet vil eg gje følgjande svar: Høyringsfristen for det utkastet som er på høyring, er 5. mars, og Regjeringa tek sikte på å leggje fram ein lovproposisjon om denne saka i mai. Forslaget er ei oppfølging av Stortinget sitt vedtak om teiknspråk i vidaregåande opplæring på grunnlag av Innst. S. nr. 275 for 1996-97. Det er fleire tiltak som bør vere på plass før rettane etter forslaget kan setjast i verk, m.a. arbeid for å få til ei betre tolkeutdanning. Det er eit problem at det generelt er mangel på ferdig utdanna tolkar, men departementet arbeider for å styrkje rekrutteringa til tolkeutdanninga. Mellom anna har Høgskulen i Sør-Trøndelag som eit rekrutteringstiltak etablert eit årsstudium i teiknspråk for høyrande. Eg er kjend med at Universitetet i Oslo vurderer å etablere eit tilsvarande grunnfag. Desse tiltaka er ei oppfølging av omtalen i St.meld. nr. 8 for 1998-99, Om handlingsplan for funksjonshemma 1998-2001. I nemnde handlingsplan står det òg at departementet vil fylgje opp spørsmålet om organisering av tolketeneste for døve på ulike utdanningsnivå. Tolketenesta ved hjelpemiddelsentralane har ansvar for å skaffe tolk til alle situasjonar der hørselshemma har behov for tolk, med unntak av tolk i ordinær opplæringssituasjon. Det er i dag kommunane sitt ansvar å sørgje for tolketeneste for døve elevar i grunnskulen, og det er fylkeskommunane sitt ansvar i den vidaregåande opplæringa. Fleire rapportar viser at det er manglande styring med og samordning av døvetolkinga i grunnskulen og i den vidaregåande skulen. Hjelpemiddelsentralen i Sør-Trøndelag har gjennomført eit svært interessant prosjekt som har gått over tre år, der hjelpemiddelsentralen koordinerte og administrerte alle typar tolking i fylket. Med bakgrunn i erfaringane frå dette prosjektet har Sosial- og helsedepartementet sett ned ei arbeidsgruppe for å sjå nærare på korleis skuletolkinga bør organiserast. Gruppa skulle etter planen leggje fram sluttrapport før jul i 1997. At rapporten enno ikkje ligg føre, viser vel at dette området er problematisk. Eg er likevel gjord kjent med at sluttrapporten vil verte oversend frå Rikstrygdeverket innan kort tid, truleg før 1. mai 1999. Regjeringa, Kyrkje-, utdannings- og forskingsdepartementet og Sosial- og helsedepartementet, vil deretter kunne vurdere kva som vil vere ei høveleg organisering av skuletolkinga for døve. Siktemålet må vere å få til eit heilskapleg tolketilbod som er i samsvar med brukarane sine behov.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Det er mogeleg det har vore sagt fyrste kvartal 1997, det var i så fall av ein annan statsråd. Det eg tek ansvar for og seier meg lei for på vegner av Regjeringa, er sjølvsagt at det har gått så lang tid før vi har fått denne rapporten som vi no ventar på. Det er min klare føresetnad at den no kjem på bordet til den nemnde datoen, og at vi då kan vidareføre arbeidet på den måten som eg skisserte i det fyrste svaret mitt. Når det gjeld rekruttering elles, er det klart at det framfor alt er på utdanningssida det gjeld om å få bygt opp og rekuttert til tolketenesta for døve. Det er dette departementet har lagt hovudvekta på, og det vil vi halde fram med.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Innleiingsvis vil eg seie meg samd med representanten Olaf Gjedrem i at Rogaland sjøaspirantskule driv eit verdfullt utdanningstilbod om bord på skuleskipet «Gann». Skulen får tilskot etter privatskulelova § 26 tilskotsregel nr. 3. Tilskot etter denne regelen vert fastsett etter budsjett som departementet godkjenner på grunnlag av framlegg frå skulen. I lova heiter det at «85 pst. av dei driftsutgifter som kjem inn under tilskotsgrunnlaget vert dekka ved statstilskot». I vurderinga av kva driftsutgifter som skal vere med i tilskotsgrunnlaget, må ein leggje vekt på at det skal vere mest mogeleg lik vurdering av skular med tilsvarande tilbod. Det kan derfor ikkje vere slik at ein skule som har eit stort skip, som også er dyrt i drift, skal få høgare tilskot enn andre skular som gjev tilsvarande opplæring. Omgrepet «driftsutgifter» viser at det ikkje er meininga at staten skal dekkje kapitalutgifter til innkjøp av nytt skip. Det er skuleeigaren som har ansvaret for å finansiere dei utgiftene skulen har teke på seg. I forarbeida til privatskulelova heiter det at også utgifter i samband med elevanes opphald om bord kan gå inn i tilskotsgrunnlaget for sjøaspirantskulane. Desse skulane får derfor høgare tilskot enn skular som driv tilsvarande opplæring på land. Budsjettet for Rogaland sjøaspirantskule skuleåret 1998-99 tilsvarar ein sats på 130 440 kr pr. elev. Tilskotsatsen for tilsvarande skular på land er 80 430 kr. Om lag samstundes med at skulen kjøpte nytt skip, vart tilbodet utvida med ein klasse. Til å dekkje utgifter til den nye klassen, auka tilskotet med 556 750 kr. Skuleåret 1998-99 får skulen i alt 6 541 600 kr i statstilskot. Skulen har såleis fått ein auke i tilskotet på grunnlag av auka elevtal, men ikkje til å finansiere utgifter knytte til byte av skip.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Eg vil igjen presisere at det er ei verdfull utdanning som vert gjeven, og vi treng auka rekruttering av norsk mannskap til den norske flåten. Når det gjeld seglskutene, vil eg nok seie at det ikkje utan vidare er mogleg å samanlikne, for der tek ein òg vare på ein kulturarv, som er ei sjølvstendig forplikting. Vi har tre seglskuter, og dei må ein take vare på. Dei har litt varierande status. To av dei har same type skulefunksjon som «Gann», den tredje har det ikkje. Når det gjeld om eg er villig til å sjå på dette i forhold til den gjeldsbelastinga som no ligg føre, er det det å seie at etter at satsane er fastsette, er det ikkje pengar på budsjettet til den typen vurderingar. Men ved fyrste høve der det skal behandlast nytt budsjett, er eg villig til å ha ei individuell behandling av «Gann».
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Takk for det, president. Ei særleg utfordring er nok som eg nettopp sa, å vurdere metodar og strategiar for haldningsskapande arbeid på området. Styringsgruppa, der KUF er representert, vil vurdere rapporten frå NOVA i det vidare utviklingsarbeidet. Læremateriellet som vert utvikla, vil verte formidla til lærarutdanningsinstitusjonar, grunnskular og lærarar. I tillegg bør det nemnast at KUF i 1999 vil setje i verk eit FoU-prosjekt, der målet er å auke kvaliteten på opplæringa i samlivsspørsmål og verdiformidlinga i vidaregåande opplæring. Eg meiner såleis at det gjennom læreplanar og utviklingsprosjekt vert lagt til rette for at skulen kan møte dei utfordringane som representanten Karin Andersen tek opp. For Regjeringa vil det vere viktig å sjå dette arbeidet på tvers av fleire departement. Dette er m.a. gjort i ein handlingsplan for førebygging av uynskte svangerskap og abort, der m.a. seksualitet og samliv er handsama. Rapporten frå NOVA viser likevel at mange fordommar mot homofile er rotfesta i samfunnet, og at det framleis må arbeidast med haldningsskapande og førebyggjande tiltak blant barn og unge.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-03:
Fyrst vil eg gjerne få lov til å uttrykkje respekt for representanten Karin Andersens måte både å ta opp spørsmålet på og også måten ho kommenterte svaret på. Det er mange som gjer dette atskilleg mykje meir lettvint enn ho gjorde no. Eg er heilt samd med representanten Karin Andersen i at det er nødvendig at vi tenkjer gjennom korleis vi uttrykkjer oss. Og det er heilt klart at det kanskje er spesielt nødvendig for oss som har det synet at alle kyrkjesamfunn skal ha eit indre sjølvstyre. Det at vi òg respekterer det, kan opplevast som ein indirekte kritikk av dei det gjeld. Det gjer at vår måte å uttrykkje oss på og vår måte å handtere dette på er frykteleg viktig. Til slutt vil eg berre seie at å bli tiltala og respektert på den måten som representanten Karin Andersen gjorde det no, gjer at ein som statsråd som arbeider med dette vanskelege spørsmålet akkurat no, verkeleg vil strekkje seg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. Han har jo nå fått seg et minutts pause og kan gå løs med nye krefter! Det sitter mange lærere rundt omkring i landet i disse dager og teller på knappene om de skal søke seg bort fra skolen eller om de skal gå på et år til. Det sitter mange lærerstudenter og lurer på om de skal prøve å finne seg en annen jobb og ikke satse på skolen. Dårlig kommuneøkonomi har ført til at det særlig er barns og unges hverdag som rammes av innstramminger. Og fordi vi vet at skolen er en viktig del av ethvert kommunebudsjett, er det på skolesektoren mange innstramminger har kommet. Nå lurer vi i SV på om Regjeringen jobber med en beredskapsplan i forhold til de innstrammingene som har skjedd på skolesektoren, og i forhold til det som er barns og unges virkelighet rundt omkring i kommunene, og om den i så fall kan legges fram i revidert nasjonalbudsjett slik at man kan sende et signal til barn og unge om at de er viktige og at vi har tenkt å satse på dem, og at de voksne – særlig lærerne som jobber i forhold til dem – får signal om at de gjør en viktig jobb.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Statsministeren er stolt over de gode effektene av statsbudsjettet. Og det er jo gledelig hvis renten kan gå ned – ikke bare 0,5 pst., men mer enn det. Problemet er at det er dokumentert andre virkninger av det forliket som sentrum, Høyre og Fremskrittspartiet inngikk i høst, nemlig at det er de yngste som betaler prisen for innstrammingene rundt omkring i Kommune-Norge, at det er skolen som tar en stor del av støyten for dette. Og på dette området har vi liten tid. Hvis det er sånn at mange lærere ikke har nødvendig pedagogisk utdanning, at mange flere enn før ikke har de kvalifikasjonene de skal ha, at mange gode lærere nå lurer på om det er noen vits i å slite fletta av seg i en skole som ikke resten av samfunnet satser på, da burde barn og unge og skolen behandles på en helt annen måte av statsministeren, nemlig at man sa: Oj, det har kommet noen kjempekutt i forhold til barn og unge, det må vi gjøre noe med! På mange andre områder i samfunnet hadde dette betydd ramaskrik.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-03-03:
Regjeringen, miljøvernministeren og SV er i et dilemma når det gjelder spørsmålet om gasskraftverk og energi framover, fordi det er et massivt flertall i Stortinget for å bygge gasskraftverk, og det kan materialisere seg på et tidspunkt. Derfor har vi et intenst ønske om at Regjeringen for det første vil komme mye mer offensivt ut når det gjelder energiøkonomisering – som ikke er noe pusleri som dreier seg om at noen hver av oss skal bytte ut et par panelovner – det er et kjempepotensial for å frigjøre energi fra husholdningene, kanskje til industri. For det andre dreier det seg om de nye fornybare energikildene. Vindkraft kan kanskje dekke 10 pst. av Norges energibehov i løpet av kort tid, hvis det satses skikkelig på det. Kan vi vente oss at Regjeringen kommer med noe som det virkelig er smell i, noe som gjør at hele denne debatten endres slik at stortingsflertallet fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre blir stumme i sine krav om gasskraftverk og blir kjørt på defensiven i forhold til energiøkonomisering?