Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
Det kan vel trygt sies at oppmerksomheten om jernbanen er noe større nå enn den var da komiteen avga innstilling før jul – på godt og vondt. Den saken vi nå behandler, omhandler et representantforslag fra Høyre om omstrukturering av Jernbaneverket til to statlige aksjeselskap – et selskap som skal ha ansvar for å administrere utvikling og drift av jernbanens eiendommer og infrastruktur, og et annet selskap som skal utføre utbygging og vedlikehold for baner i konkurranseutsatt virksomhet. Norsk jernbane har tidligere vært gjennom endringer. I 1996 ble daværende NSB delt opp i tre ulike avdelinger: Jernbaneverket, NSB og Statens jernbanetilsyn. I 2002 ble det gjort ytterligere dereguleringer, bl.a. ble NSB et eget AS. I innstillingen viser komiteen til at Stortinget for et par år siden behandlet et lignende forslag, som da kun fikk stemmer fra Fremskrittspartiets representanter. Komiteen er samstemt når det gjelder behovet for å ruste opp og modernisere norsk jernbane, og uansett tilknytningsform vil det være behov for store årlige bevilgninger over statsbudsjettet. Når det gjelder synet på tilknytningsform for Jernbaneverket, deler komiteen seg. Et mindretall i komiteen, bestående av regjeringspartiene, ønsker ikke å endre Jernbaneverkets tilknytningsform, mens komiteens øvrige medlemmer har ulike forslag i saken, som jeg går ut fra at de vil redegjøre for og begrunne selv. I det følgende vil jeg derfor begrunne hvorfor Arbeiderpartiet gjør som vi gjør i denne saken. Det er ingen overdrivelse å si at jernbanen befinner seg i en krevende tid. Alt fokus bør nå rettes inn mot å løse de utfordringene vi nå står overfor. Jeg tror ikke en omstrukturering av Jernbaneverket til to statlige aksjeselskap er veien å gå, og den tiden vi er inne i nå, er i alle fall ikke tiden for enda en omstillingsprosess i en organisasjon som allerede står i en omstillingsprosess. Det viktigste vi som politikere kan gjøre, er å sikre at jernbanen får gode og langsiktige rammevilkår. De viktigste tiltakene for å modernisere og effektivisere det norske jernbanenettet er å gjennomføre planlagt vedlikehold og investeringer i henhold til planene i Nasjonal transportplan. Dette er ikke en budsjettdebatt, men det er likevel riktig å minne om at investeringene i jernbanen har økt betydelig de siste fire årene. Vi har en nasjonal transportplan som innebærer en opptrapping på 33 milliarder kr mer til jernbanen i årene som kommer. Er man opptatt av jernbanen, må man bevilge penger når man sitter i posisjon til å gjøre det, og det gjør Arbeiderpartiet og de andre regjeringspartiene. Tallenes tale er klar. Den viser her at dagens opposisjon forsømte seg da de selv satt med makt. Jeg skjønner at det er kjipt å innse det, men det er et faktum. Så er spørsmålet om en omstrukturering er det som skal til for å få jernbanen på skinner. Som forslagsstillerne påpeker, er Jernbaneverket ansvarlig for en god andel av driftsavvikene i togtrafikken – skjønt forsømmelser og manglende bevilgninger i tiår er det som forårsaker driftsavvik, og det har vært et politisk ansvar som vi alle må ta. Og så pekes det på uavklarte ansvarsforhold. Jeg tror det er en dårlig idé å bøte på det med å splitte opp og gjøre ting enda mer uklare. Vi må erkjenne at jernbanen har et troverdighetsproblem i dag. For noen er en AS-ifisering løsningen på det. Ved valg av selskapsform er et viktig argument om det foreligger betydelig kommersiell aktivitet og inntektsmuligheter. Jernbaneverkets manglende egenfinansiering og de store samfunnsinteressene knyttet til jernbanen gjør at Arbeiderpartiet anser dette som lite hensiktsmessig. Det er heller ikke lite penger som ville måtte brukes på omstillingsmidler, penger som det er mer fornuftig å bruke på drift, vedlikehold og investeringer. Mulighetene for låneopptak er også en begrunnelse som brukes i forslaget. Jeg er enig i at store samferdselsprosjekter må sikres forutsigbarhet og rasjonell gjennomføring. Derfor er det bra at det største jernbaneprosjektet de neste årene, Oslo–Ski, er trukket ut som et eget prosjekt, med egen post på statsbudsjettet for å sikre prosjektet finansiering og sammenhengende utbygging. Også på veisiden har vi slike prosjekter nå. Jeg tror det kan være fornuftig å gjøre mer av det. Men jeg er ikke med på å undergrave Stortingets budsjettbehandling eller behandlingen av Nasjonal transportplan, som det på et vis kan legges opp til. Det er opp til oss politikere å sikre jernbanen gode rammevilkår, og det ansvaret tar vi nå. Ettervirkningene av tidligere oppsplittinger, utskillinger og nedbygging ser vi nå. Det er mangel på kompetanse i Jernbaneverket. Det vi nå gjør, er å bygge opp en organisasjon som igjen er robust og kompetent. Det fokuset både vi som politikere, Jernbaneverket og andre aktører nå må ha, er å gjøre det vi kan for å få orden på det togkaoset som vi ser nå. Til slutt vil jeg ta opp forslaget fra mindretallet i komiteen.