Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2014-12-16:
Pasientrettighetsdirektivet klargjør pasientenes rett til å få refundert utgifter til helsetjenester som pasienten har valgt å utføre i et annet EØS-land. Dette er en regelfesting av rettigheter som EU-domstolen allerede har slått fast at pasienter har. Norge implementerer nå pasientdirektivet. Refusjonsordningen etter direktivet vil først og fremst gjelde planlagt behandling, slik at den vil være særlig aktuell i de tilfeller pasientene har foretatt undersøkelser på forhånd om hvor de kan få et godt behandlingstilbud. Adgangen skal også dekke utgifter begrenset til helsehjelp som pasienter også vil få dekket i Norge. For å presisere gjelder dette pasienter som allerede har en rett til helsehjelp. Det er altså ikke slik at pasientene vil få dekket behandling som er utprøvende eller eksperimentell. Det nye direktivet gir en viktig mulighet for noen pasienter. Noen pasienter har bare ett tilbud i Norge, de har i dag ikke en mulighet til å velge et annet tilbud. Andre ønsker å velge et behandlingstilbud i et annet land av andre grunner. Dette direktivet styrker derfor pasientenes rettigheter. Det følger av pasientrettighetsdirektivet at tjenesteyterne skal gi pasientene relevant informasjon om behandlingsmuligheter, om selve tilbudet, kvaliteten og sikkerheten ved helsetjenestene. Behandlingslandet har dessuten plikt til å påse at det foreligger klageordninger og erstatningsordninger. Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre støtter at norske pasienter skal få mulighet til å få dekket kostnadene til sykehusbehandling i et annet EØS-land. Om pasienten har søkt i forkant eller ikke, skal ikke hindre pasienten i å få sine rettigheter så lenge behandlingen tilfredsstiller de kravene som vi ellers stiller i Norge. I høringsnotatet med forslag til forskriftsendringer som ble sendt ut i juni i år, ble det ikke foreslått å stille krav om forhåndsgodkjenning. Det er imidlertid presisert at departementet vil følge denne utviklingen over tid. Og dersom det på enkelte områder skulle oppstå at større pasientstrømmer skaper problemer med å opprettholde et kvalitativt godt helsetilbud i Norge, eller det bidrar til en dårlig utnyttelse av ressursene, vil departementet vurdere om det skal stilles krav til forhåndsgodkjenning på de aktuelle områdene. Jeg vil understreke at alle pasientorganisasjoner som har uttalt seg til regjeringens forslag, støtter dette. Dette betyr at nordmenn får de samme mulighetene som pasienter i Sverige har til å få dekket sine kostnader om de velger sykehusbehandling i et annet EØS-land, og jeg understreker at det er en relativt liten gruppe pasienter dette gjelder. Arbeiderpartiet er for innføringen av rettigheten på papiret, virker det som, men vil innføre et krav om forhåndsgodkjenning. Dette kan bli et byråkratisk hinder for at norske pasienter har samme mulighet som sine svenske naboer. Arbeiderpartiet bl.a. skriver i innstillingen til Stortinget at «en forhåndsgodkjenning for refusjon av utgifter til sykehusbehandling vil være et viktig virkemiddel for å ha kontroll over pasientstrømmen ut av landet.» Da lurer jeg på: Hvilken pasientstrøm er dette? Man må ha liten tillit til det norske helsevesen dersom man tror at pasientene skal strømme ut av landet når dette går gjennom. Fra pasientenes ståsted vil en forhåndsgodkjenning innebære en begrensning, mener vi, i muligheten til å motta sykehusbehandling i andre land. Med krav om forhåndsgodkjenning vil pasienten ha rett til å reise ut når han eller hun egentlig må vente unødvendig lenge på sykehusbehandling i Norge. Jeg mener at denne saken viser en klar forskjell mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre – og Arbeiderpartiet. Vi ønsker å sette pasienten i fokus, det er pasientens behov dette gjelder. Jeg opplever her at Arbeiderpartiet er mer opptatt av systemet og kontroll.