trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-19:
Eg trur grunnen til at statsministeren fekk så mykje ros – fortent ros – i nyttårstalen, der ho snakka om grøn omstilling, at Noreg må ha fleire bein å stå på, at vi ikkje kan ha det sånn at ein så stor del av inntektene våre kjem frå oljesektoren, og at vi no treng å starte det store arbeidet, var at ein forventa at dette skulle bli følgt opp med handling. Rosen er berre hol viss det ikkje blir følgt opp med handling. Så legg regjeringa fram budsjettet for 2015, det blir mykje debatt om det, og så skjer det mykje. Plutseleg er det ein heilt ny situasjon i oljesektoren. Det sender sjokkbølgjer inn i resten av norsk økonomi. Vi veit ikkje omfanget og konsekvensen av det enno – multiplikatoreffektar osv., som fagfolk snakkar om. Kva gjer regjeringa då? Jo, ho kjem med eit budsjett som er stø kurs – cirka det same som sist. Det er ørsmå endringar: litt påplussingar på grunn av skatteinngangen til kommunane, men utover det har dei funne fasiten i oktober. La meg ta eit eksempel på dette, for eg meiner at det faktisk ikkje er berre regjeringa som har sove i timen. Vi kan kalle det eit eksemplarisk eksempel på kor flate og hole dei store orda om grønt skifte i denne salen faktisk er: I mars lanserte Abelia, Norsk olje og gass, Tekna og Norsk Industri eit felles forslag til program for teknologioverføring frå petroleumssektoren. Utgangspunktet deira var at teknologi utvikla av norsk petroleumsindustri i større grad bør bli brukt for å skape vekst for andre næringar. Dei trekte fram fornybar energi, tenestesektor, havbruk, romfart og helse som eksempel på næringar som ville kunne få eit løft gjennom nettopp kompetanse- og teknologioverføring frå oljenæringa. Dei kalla programmet Transferit. Metodikken var henta frå Storbritannia og hadde dokumentert effekt. Dei hadde proft informasjonsopplegg, og eg vil tru at alle som det vedkjem i denne salen, fekk det med seg på eit eller anna tidspunkt. Initiativet frå alle desse aktørane er jo midt i blinken for Noreg, spesielt no med auka arbeidsløyse. Dette initiativet kjem frå næringa sjølv. Noreg har utvikla verdsleiande kompetanse og teknologi innanfor petroleumsrelaterte næringar etter fleire tiår med stor satsing. Ei naturleg og samtidig vakker omstilling ville vore å ta denne kunnskapen og bruke han andre stader. Initiativet frå desse aktørane kosta 35 mill. kr for 2015. Det er ingen stor prislapp, sett i samanheng med kva målet med programmet var. Ein skulle tru at eit samla storting omfamna dette, tok tak i det og gjekk vidare. Men kven har tatt tak i dette eine prosjektet, dette eine initiativet frå industrien? Det er berre SV. Det er berre SV som har tatt det, og det synest eg illustrerer litt situasjonen….(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Norsk økonomi er inne i en veldig krevende periode. Mange har mistet jobben sin, flere kommer til å miste den i framtida. Arbeidsledigheten er for første gang på ti år over 4 pst. Ifølge NHOs konjunkturrapport peker mange piler fortsatt nedover. I Dagens Næringsliv i går kunne vi lese om Høyre-ordføreren i Stavanger, som er bekymret for den krisa som oljebyen nå er inne i. Vi må sette i gang tiltak, sier hun, og på hennes liste står bl.a. informasjonsteknologi, samfunnssikkerhet og beredskap, turisme og ikke minst jordbruk og matproduksjon. Stavanger-ordføreren taler klokt. Når vi nå skal behandle revidert budsjett for 2015, er det flere som har etterlyst tiltak som skal stimulere til nødvendig omstilling i norsk næringsliv. Arbeiderpartiet fremmer derfor forslag om en pakke for næringsutvikling og omstilling, et akseleratorprogram for gründerbedrifter, som skal bidra til å hjelpe gründere gjennom den kritiske fasen mellom utvikling av forretningsidé og kommersiell drift – av mange kalt dødens dal. I vårt alternative statsbudsjett for 2015 foreslo vi å sette av 250 mill. kr til dette. Nå tar vi opp igjen deler av dette forslaget. Det trengs mer enn noen gang. Satsing på bioøkonomi og økt produksjon og verdiskaping innenfor verdikjedene for mat og skog står sentralt i den nye, kunnskapsbaserte bioøkonomien. Dette vil være en del av løsningen knyttet til de globale utslipps- og ressursutfordringene vi alle står foran, samtidig som det vil gi fastlandsøkonomien flere bein å stå på. I vårt alternative budsjett foreslo vi en egen skogpakke. Vi foreslo også verdiskapingstiltak, infrastrukturtiltak og forskning og utvikling, for bedre å kunne utnytte de næringsmessige mulighetene som vi ser at skogen har. Det er beklagelig at man heller ikke gjennom det forliket som ligger til grunn i dag, kommer med nye regler for gevinstbeskatning av skogbruks- og jordbrukseiendommer, men nok en gang peker på at dette skal komme. Det er vel ikke så ofte at vi fra Arbeiderpartiet slåss for å få skattelette, særlig på dette området, men her er det grunn til å handle. Mange sitter nå på gjerdet og venter på de varslede endringene. Omsetningen av eiendommer har i stor grad stanset opp, og derfor la vi dette inn i vårt alternative budsjett, og vi gjentar forslaget nå i dag. Vi har også fremmet forslag om at «Stortinget ber regjeringen justere mandatet til Investinor(…) (…)
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2015-06-19:
Norge er et raust land. Helt siden de første flyktningene og arbeidsinnvandrerne kom hit på 1960-tallet, har vi hjulpet, lagt til rette, tilpasset oss, akseptert og stilt våre fellesgoder og vår velferdsstat til disposisjon. Det gjør vi fortsatt, og som et av verdens rikeste land skal vi også fortsette med det. Spørsmålet er bare i hvilket omfang. Vi snakker alltid om bærekraft. Men når det gjelder det å ta imot flerkulturelle, tror noen den norske velferdskassen er som Sareptas krukke – altså utømmelig. Jeg er redd det er veldig feil. Vi opplever store utfordringer med at mennesker som kommer til landet, ikke ønsker å integrere seg. De bringer med seg storfamilier som alle skal ha barnehageplass, skoleplass, helsetjenester, et sted og bo og – dessverre for mange av dem – ytelser fra Nav. Vi skal hjelpe, men dette handler om noe mer enn å vise hvem som har det største hjertet, dette handler om hvordan det norske samfunnet skal utvikle seg og se ut i fremtiden, og hvordan vi skal finansiere velferden for alle – en velferd som betales av folk som står i arbeidslivet. Ifølge SSBs statistikk for sysselsetting blant innvandrere hadde innvandrere fra Syria den laveste sysselsettingen blant samtlige 136 enkeltland omfattet av statistikken, med en sysselsetting på 26,4 pst. i aldersgruppen 15–74 år i 2014. På de fire neste plassene nederst på listen kom innvandrere med bakgrunn fra Sudan, Jemen og Somalia som hadde en sysselsetting på mellom 26 pst. og 30 pst. På den annen side hadde innvandrere med bakgrunn fra Sri Lanka 70 pst., Polen 75 pst. og Sverige 80 pst. høyest sysselsetting. Andelen sysselsatte er en av de mest sentrale indikatorene for integrering og er også en av de viktigste indikatorene som blir lagt til grunn for SSBs beregning av kostnadene ved innvandring. SSB og Finansavisen har lagt til grunn en sysselsetting på 54 pst. i sitt anslag om at livsløpskostnaden per ikke-vestlig innvandrer var på 4,4 mill. kr. I SSBs og Finansavisens anslag for at livsløpskostnaden per syrisk innvandrer var på 7 mill. kr i gjennomsnitt per person, ble det lagt til grunn at syrere hadde omtrent samme sysselsetting som innvandrere fra Irak. Innvandrere fra Irak hadde imidlertid en sysselsetting på 43 pst. i 2013, som økte til 45 pst. i 2014, mens sysselsettingen blant syrere i 2014 altså bare var på 26 pst. Dette er også et element som fortjener oppmerksom i dagens debatt.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2015-06-19:
Fremskrittspartiet ønsker å hjelpe der hjelpen når flest mulig. Mens vi ønsker å bruke 1 mrd. kr for å hjelpe 1 million flyktninger i nærområdene, viser beregningene i det fremlagte forslag at flertallet vil bruke 95,2 mrd. kr for å hjelpe 13 600 personer i Norge – inkludert familiegjenforening. Jeg tenker igjen at det må være godt å ha Sareptas krukke, som jeg nevnte i mitt forrige innlegg. Det er liksom ikke politisk korrekt å sette spørsmålstegn ved landets innvandrings-, flyktning- og integreringspolitikk. Vi har fått et konsensussamfunn der ingen våger å skille seg ut, være annerledes og stille de spørsmålene som trengs. Derfor tar Fremskrittspartiet på seg den oppgaven. Det er rart at innboksen er sprengt, telefonene ringer og SMS-ene tikker inn fra folk som uttrykker støtte til det Fremskrittspartiet mener i denne saken. Felles for mange av dem er at de ikke våger å si det høyt. Det kan få konsekvenser for vennskap, arbeid, familie og andre sosiale relasjoner. Det er nemlig ikke legitimt å påpeke at man gjennom 40 år har vært på ville veier på dette politiske området. Tillat meg å minne om at Carl l. Hagen allerede på 1970-tallet advarte om hvordan innvandringen ville påvirke Norge. Dessverre lyttet ikke det norske folk – eller det politiske flertall – til hans advarsler. Derfor ser vi nå et segregert Oslo, nordmenn flytter ut av Groruddalen i rekordfart. Vi ser skoler på Oslo øst med 99 pst. prosent flerkulturelle elever. I min hjemkommune, Modum i Buskerud, opplevde man forleden at en 19 år gammel flyktning fikk godkjent familiegjenforening. Det resulterte i at hans foreldre og ti søsken kom til kommunen på søndag. De fikk flytte inn i et bygg der kommunen for kort tid siden hadde kastet ut flere av bygdas eldre beboere, selv om de ønsket å bli boende der. At én flyktning blir til 13, er kanskje ikke normalen. Men når slikt skjer, er det med på å utfordre kommunenes infrastruktur på alle områder, for det sitter allerede 5 300 personer i norske mottak – og venter på bosetting. Så vil flertallet i denne sal ta imot 8 000 personer til. Deretter kommer familiegjenforeningene. Spørsmålet om folkeavstemning er allerede skutt ned av dem som ikke våger å la det norske folk si sin mening om denne saken. Når man ser på stemmetallene i de mange nettavstemningene som har vært, er det lett å forstå at man er redd for at resultatet i en folkeavstemning ville gitt flertall for det synet Fremskrittspartiet har – og det ville nok vært vanskelig å svelge.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Uførereformen trådte i kraft 1. januar i år, vedtatt av et enstemmig storting med todelt formål – god inntektssikring og lettere å kombinere trygd og arbeid. Netto ytelse skulle være om lag som før, men mot slutten av 2014 fikk vi mange henvendelser fra uføre som hadde fått brev om det motsatte. Samtidig gikk den offentlige debatten friskt om budsjettet for 2014, der regjeringa uavhengig av uførereformen, foreslo kutt i barnetillegg, grunn- og hjelpestønad og bilordning. Det at det gikk to parallelle debatter, skapte en del forvirring. Regjeringspartiene fyrte opp under denne forvirringa i et forsøk på å bruke uførereformen til å kamuflere de usosiale kuttene for 2015. Arbeiderpartiet ble beskyldt for ikke å stå ved den reformen vi selv hadde fremmet, og overlate til Høyre og Fremskrittspartiet å forklare og informere. Det stemmer ikke. Tvert imot stilte vi alt i oktober i fjor skriftlige spørsmål til statsråden om hva som egentlig var sendt ut til landets uførepensjonister, og om denne informasjonen var korrekt. Svaret var at endelig informasjon ikke kunne gis før skatteopplegget for 2015 var vedtatt. Det som var kjent, var at uføre med gjeld ville tape, men at det var foreslått en overgangsordning med nedtrapping over tre år for å lette overgangen for denne gruppa uføre. Vel og bra, men det var – og er – fortsatt mange ubesvarte spørsmål. Er Stortingets forutsetning om at de fleste skulle komme ut om lag som før, oppfylt eller ikke? Vi i Arbeiderpartiet fikk ikke alle de svarene vi ba om, i budsjettbehandlinga for 2015. Derfor tok vi initiativ til en bred debatt i Stortinget, der både vi og komiteen ba regjeringa om relevant informasjon på forhånd. Vi har fått noen tall. Vi har fått forsikringer om at ingen skal tape bostøtte i år eller fra neste år. Det kom en utvidelse av gjeldsordninga i RNB. Det kom noe mer informasjon til sak i Stortinget sist onsdag, men fortsatt ser vi ikke det totale bildet, og vi aner heller ikke hva det kan koste å kompensere for eventuelle utilsiktede virkninger. Men hver gang vi spør, får vi litt mer. Derfor har vi tre forslag i RNB der regjeringa bes om å utrede konsekvensene av ulike tapsbegrensninger, en varig gjeldsordning og betydninga av økt bruttotrygd for rettigheter og egenandeler i andre offentlige ordninger og tjenester. Nå vil også regjeringspartiene ha ny vurdering i budsjett 2016 for dem med lave ytelser. Hver gang vi gjentar spørsmålene våre, ser vi altså en liten bevegelse i riktig retning fra regjeringas side, selv om vi blir nedstemt her i Stortinget. Men vi kan ikke stille spørsmål i evigheter, så regjeringa bør nå snart komme med en oversikt over den totale situasjonen for uføre, vurdert mot forutsetningene fra et enstemmig storting om at netto ytelse skal være om lag som før.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-06-19:
Det kan brygge opp til en interessant sommer hvis det er «forstår Norge» som skal bli det interessante. For Hedmarks del ser jeg i RNB at det betyr at man fjerner nødvendige midler for å starte opp med rv. 325 og erstatte det med tiltaksplasser. Da er jeg ikke redd for å ta den diskusjonen hver eneste dag. Vi vil skape sunne arbeidsplasser og ikke erstatte dem med tiltaksplasser. Marthinsen var inne på at regjeringen er for sent ute. Hvem er det som er for sent ute? I 2013, da denne regjeringen tiltrådte, varslet man behovet for omstilling, man la om budsjettet som de rød-grønne hadde lagt fram, ganske kraftig, i retning av å satse på samferdsel, kunnskap, næringsrettet forskning og utvikling og vekstfremmende skattelettelser, og den løsningen står seg i dag. Jeg synes på mange måter Arbeiderpartiet kunne vise den romslighet at dette er en meget aktiv næringspolitikk. Det er den mest effektive næringspolitikken man kan føre, og man bør også akseptere at vi tilrettelegger for å skape arbeidsplasser, men det er faktisk enkeltmennesker der ute som er dem som skaper de nye arbeidsplassene. Utfordringen for norsk økonomi er blitt kraftig forverret gjennom oljeprisfallet, men budskapet som denne regjeringen har lagt sin politikk på, står seg veldig godt. Derfor er det ikke overraskende at også budsjettet fra i fjor høst står seg veldig godt, særlig i næringssammenheng. Vi møter mange bedrifter nå, og budskapet er ganske enstemmig: Vi vil ha mer av det vi allerede har fått. Vi har gått fra særstilling til omstilling, og det var synd de rød-grønne ikke oppdaget det da de selv satt i posisjon. Til Tvedt Solberg, som snakket mye om næringspolitikk, vil jeg si at vi altså har økt bevilgningene til næringsrettet forskning gjennom FORNY, BIA, IFU-/OFU-kontrakter, SkatteFUNN og alle de virkemidlene vi har, med 1 mrd. kr. Jeg ser nå at de rød-grønne nyter godt av den frihetsgrad som denne prioriteringen gir. Når man ser en historisk skatteøkning som løsningen på framtidas problemer, er det ikke så rart man har penger å bevilge til alt mulig. Men akseleratorprogrammer og alt sammen – ingenting ble skapt da de rød-grønne selv hadde mulighetene og handlingsrommet til å gjøre det. Jeg tror regjeringen står seg veldig godt på den linjen man har, og det er en veldig god næringsrettet og meget aktiv næringspolitikk man fører. Sats mer på kunnskap, sats mer på næringsrettet forskning, sats på samferdsel – det er det man ønsker ute. Vi forstår Norge, vi vil fornye, forbedre og forenkle. Det tror jeg også er et budskap som står seg veldig godt over hele sommeren.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Til tross for rekordhøyt oljepengeforbruk og rekordvekst i byråkrati konstaterer Arbeiderpartiet at regjeringen sliter med å oppfylle sine valgløfter når det gjelder helse. Det handler om troverdighet overfor velgerne og om gjennomføringsevne. Regjeringen ligger faktisk 1 mrd. kr bak sine egne valgløfter om sykehussatsing. Både Arbeiderpartiet og Høyre lovet før valget å øke driftsbevilgningen til sykehusene med 12 mrd. kr i denne fireårsperioden. Arbeiderpartiet har levert på sine lovnader. Blir man alvorlig syk, skal man være trygg på at man får den beste behandlingen, og at behandlingen kommer raskt i gang. Norske sykehus er hele tiden i utvikling. Flere pasienter behandles, det stilles flere diagnoser, ventetiden går ned, og kvaliteten øker. I Norge har vi over tiår bygd opp sterke offentlige sykehus som har muskler til å utvikle seg og fornye seg i takt med medisinske og teknologiske framskritt. Men Arbeiderpartiet er bekymret for konsekvensene av de lovnadene som ikke blir fulgt opp. Vi ser at det rammer også prioriterte områder som rus og psykisk helsevern. Helse Bergen må redusere aktiviteten ved Floenkollektivet, som er et av de mest vellykkede rusbehandlingstilbudene som er rettet inn mot ungdom under 30 år. I tillegg til at driftsrammen ikke ble økt som forventet, ser vi at regjeringen med støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti har instruert at økningen til rusbehandlingsplasser kun skal gå til private institusjonsplasser. Det spørs om dette handler om valgfrihet, når man ikke har mulighet til å velge det beste tilbudet, som tilfeldigvis er i offentlig regi. Regjeringen varsler også at de ikke klarer å starte opp sitt eget prestisjeprosjekt – fritt behandlingsvalg – i løpet av dette året. Regjeringens forsøk med statlig finansiering av kommunal eldreomsorg er også utsatt – til 1. mai neste år. Dette var et av Fremskrittspartiets viktigste valgløfter. Eldremilliarden fra Fremskrittspartiets opposisjonstid er nå redusert til 9 mill. kr for å utrede forsøk med at staten skal overta fra kommunene ansvaret for eldreomsorgen. Regjeringen velger fortsatt ikke å øremerke midler til skolehelse, selv om de vet at de fleste kommuner ikke bruker økningen til å styrke skolehelse. Stadig flere unge sliter med psykisk helse, og jo tidligere man får hjelp, desto større er sjansen for å bli helt frisk, og andre unngår å utvikle alvorlige, tunge lidelser. Derfor mener Arbeiderpartiet, til tross for at vi er veldig restriktive når det gjelder å styre kommunene, at det er rett å øremerke midler til skolehelse i en opptrappingsfase. Barn har hele livet foran seg, og skolehelsetjenesten er et godt lavterskeltilbud som når alle.
Anders B. Werp (Høyre), 2015-06-19:
Norge er på vei fra særstilling til omstilling. Heldigvis fikk vi et regjeringsskifte for to år siden, og med det en regjering som i praktisk politikk viser at omstilling og konkurransekraft er det viktigste for å møte dagens og morgendagens utfordringer. De foregående åtte års reformtørke er en sterk kontrast og et dystert monument over tapte muligheter. Vi vil senke skatten for dem som skaper og investerer i norske arbeidsplasser. Arbeiderpartiets svar til bedriftene som nå sliter, er å varsle store skatteøkninger i årene fremover. I revidert nasjonalbudsjett foreslår regjeringen en kraftig tiltakspakke mot terror. Bevilgningene øker med nærmere 130 mill. kr til politiet, kriminalomsorgen og kommunene. Midlene skal gå til å styrke beredskapen i PST og i Oslo-politiet, og de vil gi en forsterket innsats mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Trusselbildet er skjerpet, og utviklingen er bekymringsfull, og det er behov for å styrke innsatsen rettet mot fremmedkrigere og radikalisering. Det er stadig flere personer som har dratt fra Norge til Syria eller Irak for å delta i kamper som fremmedkrigere. Mørketallene antas å være betydelige. Ekstrem islamisme er ifølge PST en av de største truslene mot Norge. Samtidig økes bevilgningene til Oslo-politiet med 38,8 mill. kr for å styrke politiets beredskap og vakthold. Dette er nødvendig for at den økte beredskapen ikke skal gå ut over andre viktige politioppgaver. Oslo står med alle sine institusjoner i en helt spesiell stilling i forhold til landet for øvrig. Regjeringen foreslår videre å bevilge 10 mill. kr til kommunenes arbeid mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Det er mange kommuner som ønsker å følge opp, men har etterlyst midler til lokale prosjekter. Dette imøtekommer regjeringen nå. Det er gledelig at disse viktige forslagene har fått tilslutning ved Stortingets behandling.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-06-19:
Representanten Tajiks dypdykk i sitatordboka med sitater fra tidligere sosialdemokratiske koryfeer om «hvordan håndtere krisen», manglet faktisk det viktigste, nemlig Tage Erlander: Vi kan ikke vedta oss ut av krisen, vi må arbeide oss ut av krisen. Det er en aldri så liten gåte og et ubesvart spørsmål hvorfor Arbeiderpartiet er så lite opptatt av de mange som står utenfor arbeidslivet. Slagordet «Hele folket i arbeid» bør man kanskje tørke støv av der i gården hvis man skal finne tilbake til sin gamle, offensive arbeidslivspolitikk. Det er helt uakseptabelt at enkelte mennesker og grupper får det for seg at de nærmest har en moralsk plikt til å ty til bestialsk vold for å nå sine politiske og religiøse mål. I 2014 ble 18 000 mennesker rammet av terror. 70 pst. av disse har sitt utspring i Al Qaida. Regjeringen tar terrortrusselen på det dypeste alvor. Det er to spor man må følge: forebyggingssporet og straffesporet. Og det gjør regjeringen. Som representanten Werp nevnte i sitt innlegg, styrker regjeringen PST med 35 stillinger for å kunne håndtere fremmedkrigerproblematikken på en bedre måte. Men problemet er at når disse menneskene kommer på PSTs radar, er det ofte for sent. Derfor er det så overmåte viktig at det forebyggende arbeidet blir gjort på en god måte. Det forebyggende arbeidet går ut på rett og slett å svekke rekrutteringsgrunnlaget gjennom konkrete tiltak som regjeringen har gjort i den 30 punkts handlingsplanen som er lagt fram, for øvrig en plan som det internasjonale samfunn har lagt merke til. Det antas at 70 personer har reist fra Norge som fremmedkrigere. Det antas at ca. 15 har blitt drept, og 30 er kommet tilbake igjen. Norge har en uforholdsmessig stor andel fremmedkrigere sammenlignet med den muslimske andelen av befolkningen. Det er derfor det forebyggende arbeidet er så viktig. Når unge mennesker endrer væremåte, endrer klesdrakt og begynner å forfekte totalitære ideer, er det grunn for nærmiljøet til å være på vakt. Flere kommuner har satt i gang et meget godt forebyggende arbeid. Dette er ikke lenger et Oslo-fenomen, men det er et problem over det ganske land. Derfor setter regjeringen av 10 mill. kr som kommunene kan søke på i det forebyggende arbeidet knyttet til radikalisering og voldelig ekstremisme.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Jeg vil si det slik at hadde det ikke vært så alvorlig, kunne dette vært god underholdning. Vi har sett dette før utenfor stortingssalen, men i dag har vi altså sett det i stortingssalen. FrP-koden er jo blitt et politisk begrep, og vi har visst det lenge, men vi har i dag nesten fått det presentert tydeligere enn på veldig lang tid og i en helt spesiell sammenheng. Det handler om å si én ting og gjøre noe annet. Eksemplene er mange. I det siste har vi sett det som f.eks. er blitt avslørt i forbindelse med håndteringen av pensjonistoppgjøret, hvor Fremskrittspartiets gruppe hadde et annet opplegg enn regjeringen. Så kom det til offentligheten, og så ble det avslørt. I dag har vi fått et nytt eksempel, og som jeg synes er mer alvorlig enn mye annet i så måte. Finansminister, lederen i Fremskrittspartiet, Siv Jensen sier i en svarreplikk til representanten Syversen at hun her i salen ikke vil diskutere om samarbeidsavtalen er brutt eller ikke. I og for seg er det en ærlig sak å si at det får partiene diskutere seg imellom. Jeg forstår det. Men det som er mitt anliggende, er at rett etterpå – her i stortingssalen – går representanten Tybring-Gjedde løs på Høyres parlamentariske leder, Helleland, og påstår uten sensur her i salen at Høyre har brutt regjeringsavtalen, og undergraver regjeringens politikk, som han sier. Det er ingen andre i Fremskrittspartiet som tar til orde for noe annet. Parlamentarisk leder er fraværende, og det kan hende det er en god grunn til det – han er iallfall fraværende – og finansminister Siv Jensen sitter og ser ned, nå som da. Det er en situasjon som påkaller tre refleksjoner. Den ene refleksjonen er at enten er det ingen kontroll i Fremskrittspartiet, at det er en kultur som ikke er under kontroll, eller så er det en bevisst måte å opptre på, og den siste refleksjonen er på mange måter den alvorligste: Hvor lenge orker Høyre å finne seg i en slik opptreden fra sin regjeringspartner?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Egentlig er på mange måter dette ikke min sak. Dette er en sak som handler om forholdet mellom Fremskrittspartiet og Høyre, som vi får så tydelig demonstrert her, og som nå er forsterket betydelig gjennom det siste innlegget som Tybring-Gjedde holdt. Han sier at avtalen er brutt, og at Høyre opptrer i strid med avtalen. Det var det jeg hørte også i den første delen av denne debatten, og det var derfor jeg bemerket at jeg synes det var rart at verken statsministeren, som da var til stede i salen, eller finansminister Siv Jensen, som har vært til stede her i hele dag, kommenterer Tybring-Gjeddes innlegg. Betyr dette – og dette er det viktig at Stortinget får vite – at man mener at denne regjeringsavtalen er brutt, eller mener man det ikke? Uttaler Tybring-Gjedde seg autorisert, eller gjør han det ikke? Det mener jeg at Stortinget har krav på å få vite. Ettersom ingen av de autoriserte representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet velger å ta ordet, blir det selvfølgelig meget uklart for oss hva som er situasjonen. Til Leirstein vil jeg si at vi jo er helt klar over at Fremskrittspartiet har en annen politikk. Vi vet det. Det har blitt helt klart. Jeg hørte veldig tydelig på hva Tybring-Gjedde også sa i sin begrunnelse for det. Jeg valgte i det første innlegget mitt ikke å kommentere innholdet i det, og jeg avstår nå også. For jeg har ikke lyst til å gå inn i de faktiske argumentene, og særlig ikke i formen. Jeg synes det var ganske mange som egentlig burde tatt ansvaret for å gå inn i formen til det Tybring-Gjedde sa. Jeg fikk i alle fall ingen god følelse, og jeg tror ikke det er så mange andre her i Stortinget heller som fikk det, for å si det på den måten. Så gjenstår det bare å si at ettersom det tilsynelatende ikke er slik at noen flere vil kommentere det Tybring-Gjedde også har sagt i sitt siste innlegg, må vi velge mellom at det Fremskrittspartiet mener, er at Høyre har brutt regjeringsavtalen, eller at han rett og slett ikke blir tatt høytidelig, slik at det ikke er autorisert. Til slutt vil jeg si at han henviste til en samtale vi hadde i tunnelen, der han, Tybring-Gjedde, sier at han ikke vil fortelle hva jeg sa. Jeg skal si hva jeg sa ettersom han ikke vil det. Jeg sa: «Hadde noen i Arbeiderpartiet oppført seg på den måten, hadde de blitt tatt av plakaten.» Det burde flere tenke på, synes jeg.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-06-19:
Det passer veldig bra at jeg kommer rett etter representanten Bell Ljunggren, for de kan ikke stå uimotsagt de påstandene som fremmes her fra talerstolen, om at regjeringen ikke leverer når det gjelder de kompenserende tiltakene, som differensiert arbeidsgiveravgift ga oss. Det er ingen uenighet om at ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift er en god ordning, som traff næringslivet i de berørte områdene godt. Regelverket/forordningen ble imidlertid endret av EU sommeren 2013, på Arbeiderpartiets vakt. Det virker som om representanten fra Nordland ikke har fått med seg at det ikke er regjeringen som har endret regelverket, men EU. De nye retningslinjene for regionalstøtte tillater ikke at det gis støtte til bl.a. energi-, transport- og finanssektoren. Regjeringen har imidlertid levert en rekke kompenserende tiltak for å svare på de utfordringene som berørte næringer møtte etter omleggingen. I St. Meld 2 for 2014–2015 vurderes også de ulike kompenserende tiltakene, som f.eks.: «Fribeløpsordninger(bagatellmessig støtte) for alle unntatte sektorer: Fribeløpsordningen innebærer at arbeidsgivere likevel ikke trenger å betale økt avgift opp til et gitt fribeløp.(…) Tiltaket anses derfor som målrettet.» (bagatellmessig støtte) (…) Når det gjelder kompensasjon gjennom nettolønnsordninger, står det følgende i meldingen: «Tilskuddet til sysselsetting av sjøfolk kompenserer rederiene med anslagsvis 80 mill. kroner i 2015. Ettersom dette er en direkte kompensasjon for den økte arbeidsgiveravgiften, anses tiltaket som målrettet.» Også når det gjelder fylkeskommunalt kjøp av transporttjenester, anses tiltaket for å være målrettet. Videre står det i meldingen: «Infrastrukturtiltak i Nord-Norge og statlig kjøp av transporttjenester: Det er lagt opp til kompensasjon i form av infrastrukturtiltak og økt statlig kjøp av persontransporttjenester på 1,6 mrd. kroner i perioden 2014–2018. I 2015 er det bevilget til sammen 415 mill. kroner til disse formålene.» Så regjeringen har levert en rekke kompenserende tiltak, som også treffer næringslivet i Nord-Norge godt. Ellers har jeg behov for å si at det går veldig godt i Nordland, og da er det viktig at vi som er representanter fra Nordland og Nord-Norge, tydeliggjør dette bildet. Vi har utfordringer mange plasser i Norge, men i Nord-Norge går det godt, og det er vi som skal være ambassadører for å vise at det går godt i Nord-Norge. Selvfølgelig må vi ta innover oss at det kan komme utfordringer også hos oss, men da er de tiltakene som regjeringen viser når det gjelder strukturtiltak, viktige. Det er bygget mye vei i Nordland og Nord-Norge, og enda mer bygges. Det er bra for næringslivet.
Anette Kristine Davidsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-19:
Lenge har det blitt advart mot økende arbeidsledighet og nedgang i sysselsettingen. Vi har det høyeste antallet arbeidsledige på 20 år, og ungdomsledigheten nærmer seg 10 pst. Når vi vet at veien fra ungdomsledighet til langtidsledighet er kort, kan man ikke lenger ha en vente og se-holdning til situasjonen, man er faktisk nødt til å sette inn aktive tiltak. For unge som går langtidsledige, er det lett å miste selvtilliten og troen på framtiden. Sett både i et individuelt perspektiv og i et samfunnsøkonomisk perspektiv er dette bekymringsfullt. Vi vet at det å gå arbeidsledig er personlig belastende, og det har vist seg i andre land at når ungdom faller ut, er veien tilbake veldig lang. Når det i tillegg er reell fare for at denne arbeidsledigheten biter seg fast, vil det ikke i noen situasjoner lønne seg å være passiv. Det er særlig alvorlig at regjeringen i lang tid har blitt advart om akkurat dette, uten å ha tatt advarslene på alvor. Det er for meg oppsiktsvekkende at dette ikke har utløst verken engasjement eller handlekraft fra regjeringens side, og at de få grep som er tatt, har vært skattekutt basert på ideologiske grunner og langt på vei hatt motsatt effekt enn hva arbeidsmarkedet trenger. For å unngå at den stigende ungdomsledigheten biter seg fast og skyver ungdom permanent ut av arbeidslivet, må hovedfokuset være på å bygge opp ungdommens kompetanse og ikke på skattekutt. Disse skattekuttene, som tilsynelatende skal sørge for nødvendig omstilling og vekst i økonomien, er ikke nok, spesielt når regjeringen så langt ikke har klart å godtgjøre at disse faktisk har noen reell effekt. Vi må ha tiltak for arbeidsmarkedet, vi må opprette flere tiltaksplasser, og vi må gi ungdom tydelig prioritet hos Nav. Vi må styrke innsatsen ved å opprette egne stillinger til kontaktpersoner med tettere oppfølging av ungdom ved de største Nav-kontorene. Vi må også gjøre det lettere å få støtte til bedriftsintern opplæring, sikre mer fleksibelt dagpengeregelverk og sikre at enda flere med nedsatt arbeidsevne fullfører videregående opplæring. Dette er bare deler av Arbeiderpartiets tiltakspakke mot økende ungdomsledighet. Uheldigvis kommer et stortingsflertall til å stemme imot dette. I Arbeiderpartiet ser vi at man trenger mer enn ideologiske skattekutt for å opprettholde sysselsettingen framover, men det ser dessverre ut til at regjeringens læringskurve peker i samme retning som sysselsettingskurven. Vi må gi ungdom tilbake troen på framtiden, og det får de ikke gjennom dette reviderte budsjettet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det er viktige spørsmål. Senterpartiet har ikke mistillit til statsråden. Det vi har gått gjennom, har ikke gått inn på sjølve lokaliseringa av sykehuset. Vi har forholdt oss til det konstitusjonelle. Det er vårt ansvar i denne saken.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Komiteen har gått gjennom det konstitusjonelle. Vi har sett på offentlighetsloven, forvaltningsloven og helseforetaksloven. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har påpekt at statsrådens opptreden i forhold til § 36 i loven innebærer lovbrudd. Det står vi på. Vi har påpekt videre en rekke kritikkverdige forhold. Vi erfarer at vi ikke har Venstre med oss i særlig grad på det, sjøl om det er kritikkverdige forhold som også er påpekt av Venstre, men, som sagt, vi har forholdt oss til det konstitusjonelle og har ikke drøftet valget av tomt i den forstand.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Først må jeg takke representanten Tetzschner for at det er kvalitet og engasjement – det var i overkant. Siden det ikke var eller er behov for saken, er det jo ikke lett å takke for jobben, så det var ingen overraskelse. Jeg er heller ikke overrasket over nedlatende kommentarer om «omveier av tankemessig art». Det dannede Høyre merker seg sikkert dette, og jeg regner med at det dannede Høyre sjøl vil gå til kilden og lese i dokumentet og se om det er belegg for slike sarkasmer. Faktum er at ingen har kritisert innstillinga for usaklig slagside eller feil. Det representanten Tetzschner sier, er ord uten konkret innhold – noe innhold kom, det er at en går imot at en straks skal nedtegne det. Vel, det er ikke overraskende, for det er jo det som er hele kulturen, en skal styres på en måte som ikke kan etterrøkes. Spørsmålet mitt er: Var det klokt av statsråden å be styreleder Styve Holte sitte, samtidig som hun skulle sparke Andersen på vegne av statsråden?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg forstår svaret sånn at det i hvert fall var greit – det var greit, det var helt kurant, dette kan fortsette. I Innst. 62 L for 2012–2013 til Prop. 120 L for 2011–2012 under 2.2 Styring var det en merknad fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti: «Det politiske ansvaret vil fortsatt ikke være så klart plassert og parlamentarisk forankret som disse medlemmer ønsker.» Det var standpunktet i opposisjonen. Er det noe å påpeke ved loven eller dens praksis i dag, etter den belæring som nå er gitt om alle utflukter som kan gjennomføres, i henhold til Høyres mening?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det er en grunnleggende misforståelse. Det er ikke noe i det jeg har skrevet, som svekker statens styringsmuligheter. Men styringsmulighetene skal skje gjennom åpenhet, som det framgår av en grundig gjennomarbeidet innstilling. Ellers er vi klar over Stortingets vilje. Flertallet har rett, men flertallet har ikke bestandig rett. Flertallet må også forholde seg til norsk lov og det som er det konstitusjonelle grunnlaget, og det var nettopp det Høyre i opposisjon sa burde klargjøres: «Det politiske ansvaret vil fortsatt ikke være så klart plassert og parlamentarisk forankret som disse medlemmer ønsker.» Det var den gangen. Men når en kommer i posisjon, er det greit. Det er et tankekors for mange, at en sier én ting og gjennomfører en annen ting. Det er et kjernepunkt når det gjelder å skape tillit: at en må vekk fra slike opptredener.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Bare en siste replikk: Denne prosessen førte til et fakkeltog i Kristiansund med over 10 000 deltakere – 10 000 deltakere. Jeg vet ikke hvor mange det skulle vært her i Oslo for å ha en tilsvarende størrelse i forhold til Oslos befolkning. Det er interessant å se at dette ikke gjør noe inntrykk. Det ble sagt fra Høyre i opposisjon at det skulle bli slutt på dette. En skulle gjennomføre det på en måte som ble respektert sjøl om det var vanskelig. Er ikke det noe som berører Høyres sjel, når 10 000 går i fakkeltog?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg vil takke for et saklig innlegg fra representanten Thorheim, som vanlig. Representanten sa at man stilte seg fullt ut bak det som her har skjedd, i henhold til helseforetaksloven. Det som er vår sterkeste kritikk, nemlig lovbrudd, det er § 36. Representanten gikk lite inn på det. Det som er det sentrale her, er at på det punktet er det et temamessig unntak i loven som sier helt eksplisitt at statsråden ikke kan gripe inn i forhold til styrets ansvar når det gjelder ansettelse og eventuelt avsettelse av administrerende direktør. Er det sånn at Fremskrittspartiet altså ikke ser det temamessige unntaket? Og er det sånn at det som her har skjedd, i denne saken, kan legge grunnlag for andre helseforetak framover?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det er ingen uenighet om at statsråden kan ta opp alle saker med styreleder. Det som er vanlig forvaltningsskikk, er at når statsråden får et brev som går på så alvorlige forhold, så sendes det brevet til styret, og styret behandler det. Er det ikke vanlig forvaltningsskikk at det er sånn det skal gjøres i sånne saker?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Dette er det viktig å få en avklaring på, hvis det er sånn at det ikke er kritikkverdig at en ikke nødvendigvis trenger å sende brevet til styreleder – samtidig som en sier til styreleder at du kan fortsette i jobben under forutsetning av at du skifter administrerende direktør, og hvis du ikke gjør det, så avsetter jeg deg. Vil dette virkelig være Fremskrittspartiets forvaltningspraksis framover, når vi her snakker om at en «ikke nødvendigvis»? Vi har jo erfart i denne saken at det må være høyst nødvendig for at det skal bli praksis.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Helt korrekt – siste replikk: Det som her er avklart, er at det temamessige unntaket som ligger i § 36 – om hva statsråden kan gjøre og ikke gjøre – er da, gjennom det som representanten Thorheim her sier, tatt bort. Hvis dette fortsetter, vil jeg be representanten om å endre loven slik at det blir samsvar mellom lovtekst og det som er praksis fra Fremskrittspartiets side.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Som jeg sa i min innledning, er det rimelig enighet om at helseforetaksloven er en fleksibel lov, og det gir statsråden et vidt handlingsrom. Men på ett punkt er det ikke handlingsrom, og det er det som beskrives i helseforetaksloven § 36 angående daglig leder, hvor det heter: «Styret treffer vedtak om å si opp eller avskjedige daglig leder.» Mitt spørsmål til representanten Grøvan er: Er dette et temamessig unntak, hvor statsråden må holde fingrene av fatet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Er det da Kristelig Folkepartis erfaring i den saken at hvis tilsvarende skulle komme opp en annen gang, så er rådet til styreleder å stå i vervet og rådet til administrerende direktør å stå i stillinga, slik at saken avgjøres på en annen måte enn det som har skjedd i denne saken?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg takker for svaret, at en skal følge lovverket. Det betyr vel også da at de styreledere og administrerende direktører som føler seg vernet av lovverket, for å si det på den måten, skal føle det vernet så sterkt at om de så opptrer på en annen måte enn det statsråden ber om, skal ikke det få karrieremessige eller økonomiske konsekvenser for dem som følger loven.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det er et temamessig unntak for hva statsråden kan gå inn i, i § 36 i helseforetaksloven. Som jeg sa i min saksordførerinnledning, er det et bevisst unntak – forarbeidene og lovgiver har vært helt bevisste på at slik skulle det være for å ha klare ansvarsforhold. Nå kommer det fram i innlegget til representanten Raja at dette er en personalsak, og at siden det er en personalsak, kan det ikke trekkes konklusjoner opp mot helseforetaksloven § 36. Det meste kan vel kalles en personalsak når det gjelder administrerende direktør. Men om vi så sier at det er en personalsak, er det ikke da et grunnleggende krav til kontradiksjon i henhold til forvaltningsretten, som den som blir utsatt for det, har anledning til?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Denne saken fikk det utfall at administrerende direktør Andersen måtte fratre. Det hang i lufta om det var andre ting som var grunnen for det. Det har jo vist seg at det ikke var noe å anføre til hans skjøtsel av jobben formelt sett. Når en da går til så radikale inngrep, burde det vel etter Venstres syn være opplagt at vedkommende får anledning til å komme med sin versjon før endelig beslutning blir fattet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det at det er et radikalt inngrep, burde vi være enige om. Hvis dette blir et normalt inngrep framover, så er det klart at det ikke blir radikalt. Men jeg regner med at representanten Raja har samme holdning til dette spørsmålet som representanten Grøvan fra Kristelig Folkeparti har: Dette er ikke noe som man gjør, for loven gir klare regler for hvem som har ansvaret på dette punktet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg har ikke mer å si da enn at vi er nok på forskjellige planeter.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det som er statsrådens hovedprosedyre, er at det statsråden har gjort, det har andre gjort før han. Så han er i en god tradisjon. Det er sikkert mye sant i det, men det er første gang vi har fått en kontrollsak, sånn at vi kan gå etter hva som faktisk har skjedd. Det er et faktum at det er et temamessig unntak når det gjelder hva statsråden kan gjøre, i § 36, der det sies at styret treffer vedtak om å si opp eller avskjedige daglig leder. Mitt spørsmål er: Er offentligheten kjent med at tidligere statsråder har gjort noe tilsvarende tidligere?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Mitt spørsmål var konkret: Er nåværende statsråd kjent med at det i hans tid eller tidligere har skjedd? Det som denne saken avdekker, er en ukultur som er slik at det meste kan skje dersom det ikke blir kjent, og hele saken i sin bredde viser jo at dersom den det gjelder, er villig til å pynte på sannheten, stilles det også i utsikt bedre rammebetingelser for framtidige jobber. Hva er kommentaren til det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg regner med at statsråden har lest innstillinga. I forbindelse med avgangen til administrerende direktør Astrid Eidsvik ble det nettopp fra et styremedlem som sitter som ansatt i Helse Midt-Norge, sagt slike ting. Jeg har ikke sett at det har blitt påtalt av statsråden eller av noen andre, at sånne utsagn kan komme. Det er min dokumentasjon på påstanden.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Det er ikke påstander. Det er dokumentert. Det er dokumentert i komiteens innstilling, og det er dokumentert av andre før. Det er ingen av de involverte som har benektet det som står i dokumentasjonen. Statsråden er kjent med det. Statsråden tar ikke avstand fra en slik kultur. Er det rart at det blir manglende tillit til det som skjer når en til og med kan gå inn på det området som spesifikt i helseforetaksloven er unntatt statsråden, nemlig § 36?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
En siste replikk. Saken gjelder sjølsagt i sin viktighet avskjedigelsen av direktør Andersen, hvor det som var skjedd, var at styreleder fikk valget mellom å sitte og kvitte seg med Andersen eller å gå av om vedkommende ikke kvittet seg med Andersen. Og så hadde heldigvis styreleder så høy etisk standard at vedkommende ikke fant seg i den beskjeden fra statsråden, noe som førte til offentlighet omkring det – og takk og pris for det.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg ber om replikk med tanke på det siste som representanten Skutle sa om at den konklusjonen som jeg er med på angående § 36, var feilaktig. Samtidig hadde representanten ikke spesiell respekt for den grundigheten som komiteen har forsøkt å utøve når det gjelder forarbeider og hele intensjonen med loven. Det er nettopp derfor det var nødvendig å gå så grundig til verks; man måtte ha med den helheten når man skulle se om det var begått lovbrudd. Det at denne saken ikke er prøvd for domstolen, kom fram i min innledning, men det må jo være motargumenter for å hevde at man ikke har grunnlag for lovforståelsen, når det er en så eksplisitt lovparagraf som her. Hvor er motargumentene mot Arbeiderpartiets, Senterpartiets og SVs konklusjon?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Vår begrunnelse for det er: Vi har gått igjennom lovforarbeidene, og vi har der sett hva departementet har gjort, hva man har skrevet om hvordan loven skal forstås. Vi har fått klarhet i at vi ikke har vært oppi en tilsvarende sak. Lovparagrafen er jo entydig klar – den er jo så entydig klar. Det er bare i den paragrafen at det er en så entydig, klar holdning til hva statsråden skal holde fingrene av fatet på. Det er ingen andre punkter hvor det er en klar paragraf. Så opplever vi også når det gjelder denne klare paragrafen, at statsråden griper inn på en sånn måte at både styreleder og administrerende direktør trekker seg. Hvis også dette er i henhold til loven, og at det er tvil om det, har denne debatten skapt større usikkerhet, større tvil og større vanskeligheter for den videre praktiseringa av loven.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg skal være kort. Det som representanten nå sier, er at tidligere statsråder har praktisert dette på samme måte. Jeg ber om at det blir dokumentert, sånn at vi får klarhet i hvilke tidligere statsråder det gjelder, og i hvilke saker tilsvarende har skjedd med hensyn til § 36.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-26:
Jeg tror ikke at jeg uttaler meg så upresist, at jeg sier at jeg tolker debatten som støtte til saksordførerens merknader og arbeid og tolker den som støtte fordi den ikke er – som representanten Tetzschner sier – utførlig kommentert og tilbakevist. Det jeg sa, var at det som er gjort, har vært gjort på en slik måte at det skal være mest mulig objektivt korrekt, ikke med slagside. Det har ikke ført til noen reaksjoner fra de miljøene som er best kjent med det, de som står nær det som er sakens kjerne. Det er ingen som har kunnet påpeke at det er noen feil som har noen betydning i det som er anlagt. Det var det vesentlige for meg. Når representanten Tetzschner nå sier at hele saken og hele saksframstillinga betyr en manglende forståelse av styringsordningene i staten, er dette noe vi hører ganske ofte. Det viktig at en snart får konkretisert hva det er noen representanter misforstår så til de grader. Vi har våre lover, vi har våre forarbeider, og vi har våre retningslinjer i kontrollkomiteen – og vi følger dem. Vi forholder oss til styringsordningen i staten, og noe som er sentralt når det gjelder styringsordninger i staten og i offentlig virksomhet, er at det skal være offentlig, og det skal være åpent, slik at en kan få en diskusjon pro et contra i sakene. Det er noe av det som er den fundamentale svikten i denne saken nå. Jeg erkjenner at det standpunkt som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har framlagt i merknader, ikke har flertall i saken. Det er ikke flertall for den kritikk vi har anført. Det er ikke flertall for at vi påpeker at § 36 er brutt. Det er ingen tvil om det, men vi har framført våre meninger med klarhet, og det er vi glad for.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Jeg tenkte bare på en klargjøring. Jeg antar at representanten vil svare ja på begge spørsmål, men for å ha det helt klart: Har representanten og representantens parti tillit til statsråden? Og spørsmål 2: Selv om representanten mener at saksbehandlingen i avsluttende fase ikke er fulgt, mener representanten og hans parti at lokaliseringsvalget for sykehuset likevel står seg? Det holder med ja eller nei for min del, men jeg vil gjerne ha en klargjøring med hensyn til om det er både ja til tillit til statsråden og ja til at lokaliseringsvalget står seg.
Abid Raja (Venstre), 2015-05-26:
Men etter alle kritiske merknader og alt det konstitusjonelle kan vi trygt legge til grunn at ikke noen konstitusjonelle brudd har skjedd, slik at det fører til enten kritikkvedtak eller mistillit, og det er heller ikke begått slike feil i saksbehandlingen, etter Senterpartiets syn, som skulle tilsi at man skulle gjøre om på lokaliseringsvalget. Valget av lokalisering av sykehuset står seg trygt.