Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Lekmannsprinsippet er en av grunnpilarene i den norske rettsstaten og ble i sin tid innført for å danne en motvekt til embetsmannsveldet. Selv om det er mer enn 100 år siden dette prinsippet ble innført, står lekmannsprinsippet sterkt i den norske tradisjonen og er i dag kanskje viktigere enn noensinne. Vi lever i en tid da terrortrussel og kriminalpolitiske utfordringer som organisert kriminalitet fører til at politi og påtalemyndighet får tilgang på metoder som er utfordrende med tanke på åpenhet og innsyn, og som derfor er underlagt domstolskontroll. Derfor er lekmannsinstituttet viktig for å bevare tilliten til politi, påtalemyndighet og rettsvesen, og derfor må vi til enhver tid vurdere hvordan lekmannsinstituttet best mulig kan ivaretas og være villige til å gjøre de nødvendige endringer, slik at dette prinsippet fortsatt skal stå sterkt i den norske rettstradisjonen, slik Odelstinget inviteres til i dag. Representanten Saxi har på en god måte redegjort for flertallets holdning, men jeg vil understreke noen poeng. Lekdommerne skal være folkets representanter i rettsapparatet. Vi har imidlertid sett en utvikling der det ikke har vært et godt nok mangfold blant lekdommerne. Det har bl.a. vært for få representanter fra innvandrerbefolkningen blant meddommerne, og det har også vært en skjev aldersmessig fordeling. Derfor er jeg glad for at Stortinget vil lovfeste en regel om at utvalgene skal ha en allsidig sammensetning, slik at de best mulig representerer alle deler av befolkningen. Jeg har selv erfaring som lokalpolitiker og kjenner derfor til den krevende prosessen det er å skulle velge ut folk til meddommervervet, og at det ofte lett løses ved at man velger personer man kjenner. Dette sikrer selvfølgelig ikke en god nok representasjon, og derfor er det et riktig skritt både å lovfeste at kommunene har plikt til å sørge for mangfold, og å endre tidspunktet for når meddommere skal oppnevnes. Erfaring viser også at det er riktig å pålegge kommunene en plikt til å oppfordre allmennheten til å foreslå kandidater. Jeg registrerer at opposisjonen, selv om de uttrykker at de ønsker mangfold, ikke vil lovfeste dette for Fremskrittspartiets del, mens Høyre ikke vil pålegge kommunene en plikt til å oppmuntre allmennheten til å foreslå kandidater. Fromme ønsker som ikke følges opp med tiltak, har sjelden noen effekt. Jeg er derfor glad for at flertallet sørger for at det nå kommer lovendringer som sikrer at vi får det mangfoldet blant meddommere som er en forutsetning for prinsippet om representativitet. Det er viktig at de som velges ut til å være meddommere, er personlig egnet til det. Dette er den nye regelen med hensyn til hvem som skal velges, i tillegg til kravet om gode norskkunnskaper. Meddommerne forvalter et stort ansvar både i forhold til å treffe avgjørelser som holder høy kvalitet, i forhold til å ivareta en demokratisk kontroll med rettsapparatet, i forhold til offentlighet og innsyn i rettspleien, og i forhold til at befolkningen skal ha tillit til domstolene. Derfor vil jeg understreke at kommunene fortsatt skal ha et stort ansvar for kontroll med vandelen, i tillegg til Domstolsadministrasjonens kontroller. Vi støtter også innskjerpingen av vandelskravet. Arbeiderpartiet støtter Regjeringens syn når det gjelder både øvre og nedre aldersgrense. Med den nye ordningen vil lagrettemedlemmer, alminnelige meddommere og forliksrådsmedlemmer kunne fungere fram til de er 74 år. På denne måten sikrer vi oss at mange mennesker som er egnet til å utføre denne type verv, vil kunne gjøre det også etter oppnådd pensjonsalder. Samtidig vil innføring av en øvre aldersgrense hindre en individuell vurdering av hver enkelts egnethet, basert på aldersendringer. Slik sikrer vi at vi får en balansert og representativ sammensetning av lekdommere.