trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-16:
Innledningsvis vil jeg understreke at jeg har stor forståelse for den vanskelige situasjonen foreldre med svært syke barn befinner seg i. Saksbehandlingen i disse sakene er lagt til Arbeids- og velferdsetaten, med mulighet til å påklage avgjørelsen og i siste instans anke til Trygderetten. Jeg vil her bare kort informere om pleiepengeordningen i folketrygden. Pleiepenger kan gis til yrkesaktive foreldre når barnet er innlagt i helseinstitusjon. Videre kan pleiepenger gis til yrkesaktive foreldre som er hjemme fordi barnet lider av en svært alvorlig, men ikke varig sykdom. Når sykdommen er varig, gis ikke pleiepenger med mindre det er snakk om sykdommens startfase eller midlertidig ustabile perioder. Pleiepenger skal følgelig være en midlertidig erstatning for tapt arbeidsinntekt når foreldrene er hjemme en avgrenset periode for å pleie et sykt barn. Når tilstanden er varig, er forutsetningen at pleiebehovet kan ivaretas ved tilpassede kommunale tjenester, slik at foreldrene kan delta i yrkeslivet. Dersom foreldrene ønsker å yte omsorg for barna, kan de bli berettiget til omsorgslønn fra kommunen og hjelpestønad fra folketrygden. Det er viktig med et godt samspill mellom offentlig og privat omsorg. Jeg er klar over at omsorgslønnsordningen har vært kritisert, bl.a. for å være uforutsigbar. Det er bakgrunnen for oppnevningen av et offentlig utvalg som skal vurdere ytelser for pårørende som yter omsorg som erstatter kommunale tjenester. Utvalget skal levere sin innstilling innen 15. oktober i år.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-16:
Jeg er glad for at representanten selv sier at for meg å gå inn i faktum i denne saken, ikke er mulig. Det jeg kan si, er at systemet er basert på at foreldrene, når de søker om pleiepenger, innhenter medisinske vurderinger. Men det er Nav som skal foreta den endelige vurderingen av hvorvidt man har en rettighet etter Folketrygden, og dermed utløser krav på en finansieringsordning fra det offentlige. Nav må gjøre den vurderingen på selvstendig grunnlag. De vil legge vekt på det som kommer fram av de medisinske erklæringene som søkeren legger ved, men der man er i tvil, vil Nav innhente egne medisinske vurderinger. Sånn er systemet hele veien i Folketrygden. Sånn er systemet nødt til å være hvis man skal sikre objektive, uavhengige vurderinger som skal ligge til grunn for de utbetalingene Folketrygden gjør.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-16:
For det første understreker jeg det jeg sa innledningsvis, at hvis man mener at Nav har gjort en feil, har man systemer både for å klage og for å bringe saken inn for Trygderetten. Dette er saksbehandling som ikke skulle ta veldig lang tid, for jeg skjønner at tidsaspektet er viktig her. Det andre er at vi har satt ned et utvalg som skal se på bl.a. offentlig omsorgslønn, men jeg kan ikke nå gå inn i en ordning som omfatter et helt klart definert område, og i en sak som helt klart faller utenfor dette området, i hvert fall ifølge Nav, og si at i påvente av hva som skal skje i et offentlig utvalg, skal vi la denne ordningen virke for disse. Det ville for det første være å la en lov gjelde for et tilfelle som det veldig klart ikke gjelder for – man får bringe saken inn hvis man er uenige i det – og for det andre kan ikke jeg forskuttere utfallet av et offentlig utvalg vi har satt ned nettopp for å se på helheten i dette.
Svein Harberg (Høyre), 2011-03-16:
Jeg vil stille følgende spørsmål til arbeidsministeren: «Folketrygdloven gir rett til pleiepenger ved barns alvorlige sykdom når det er dokumentert behov for voksnes tilstedeværelse. I media på Sørlandet har vi fulgt en families fortvilte kamp for denne retten mens en meget syk datter krever deres fulle oppmerksomhet og tilstedeværelse. Avslag på støtte gir en økonomisk utfordring i en vanskelig situasjon. Avslaget virker klart feil i forhold til intensjonen, og Nav overprøver en rekke faglige anbefalinger. Støtter statsråden slik saksbehandling, eller vil hun se på saken?»
Svein Harberg (Høyre), 2011-03-16:
Jeg takker for svaret og forstår for så vidt at statsråden må svare på et generelt grunnlag, og jeg ber heller ikke om saksbehandling av den enkelte sak, men jeg må få lov til å peke på eksempler fra denne saken som gjør meg bekymret. Barnet har en svært alvorlig grunnsykdom som raskt kan utvikle seg til livstruende metabolske kriser. Pasienten trenger kontinuerlig tilsyn, observasjon, pleie og stimulering, skriver overlegen ved Sørlandet sykehus. Det er en svært alvorlig progredierende sykdom, skriver sosionomen ved samme sykehus. Nav avslår på et konkret feil grunnlag, for de sier at det har ikke noen direkte sammenheng med institusjonsinnleggelse. Barnet har gått inn og ut av sykehus det siste halvannet år, med to, tre og helt opp til ti ukers opphold. Det er en direkte feil som ligger til grunn for avslaget. Hvordan kan en overprøve det medisinske slik?
Svein Harberg (Høyre), 2011-03-16:
Jeg hører hva statsråden sier, men jeg kan presisere det ytterligere. Avslaget er bl.a. begrunnet med at det ikke er en alvorlig og ustabil tilstand. Vi vipper mellom § 9-10 og § 9-11 i folketrygdloven. Dette er det attest på fra sykehuset. Det er også attester på alt det blir spurt etter. Det er også i avslaget fra Nav vist til at dette er de unntakene som kan gjøres. Det er foreldre med et barn på tre år, med en sykdom som gir en gjennomsnitts levetid på tre år, som står i denne situasjonen. Systemet skal utredes av et utvalg. Burde det ikke være rom for en annen håndtering av slike saker i påvente av denne utredningen? Dette er mennesker i en meget spesiell situasjon, og det skaper ikke presedens. Jeg appellerer igjen til statsråden om å gripe inn og se om en ikke i denne saken i denne perioden kan gjøre noe.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
På vegne av representantene Tord Lien, Mette Hanekamhaug, Anders Anundsen og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om å oppheve boplikten for prestene.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Det er viktig å ha mange nok læreplasser til elever i yrkesfagutdanningen, men det er også viktig at de elevene som kommer ut som lærlinger, har godt kjennskap til og god kompetanse i de fagene som de utdanner seg i. Vi får med jevne mellomrom tilbakemelding om at lærlingene har langt svakere faglig kompetanse enn de hadde før Reform 94 ble innført. Nå melder Byggenæringens Landsforening at flere bedrifter sier nei til å ta inn lærlinger. En av grunnene er at lærlingene rett og slett ikke har utdanning, kunnskap som er god nok, i det faget som de skal praktisere og arbeide innen. Yrkesutdanningen er blitt spredt på altfor mange fagområder, svekket av det enkelte fags yrkesområde. Spørsmålet er om ministeren vil spisse yrkesutdanningen mot det enkelte fag fra første år i videregående skole, slik at næringslivet får lærlinger som innehar den relevante kompetanse som det enkelte fag krever.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
På vegne av stortingsrepresentantene Morten Høglund, Karin S. Woldseth, Jan Arild Ellingen, Siv Jensen og meg selv har jeg gleden av å fremsette et representantforslag om krav om uavhengige evalueringer av bistanden.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
For å bidra til å oppfylle statsministerens kreftgaranti vil jeg på vegne av Kari Kjønaas Kjos, Jon Jæger Gåsvatn og meg selv fremme et forslag om reell behandlingsgaranti for kreftpasienter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
På vegne av representantene Per Roar Bredvold, Torgeir Trældal, Åge Starheim og meg selv ønsker jeg å fremme et representantforslag om endring av bostedskravet i fiskeriforbudsloven.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Her kommer det en gjenganger: «Undertegnede har ved flere anledninger påpekt det faktum at det er svært få operative politibåter på kyststrekningen fra Bergen til Trondheim. Dette er en situasjon som det kan virke som om man fra statsrådens, og ikke minst fra Politidirektoratets side, ikke prioriterer til tross for flere ulykker og ikke minst en økende trafikk. Kan statsråden redegjøre for hvor mange operative politibåter det fins på denne strekningen? Er statsråden fornøyd med dette, og hvis ikke vil statsråden foreta seg noe i saken?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Takk for det. Jeg er ikke så overrasket over svaret og selvfølgelig den statistikken som er framvist, for det er en kjensgjerning langs kysten at politiets beredskap til sjøs er altfor dårlig. I tillegg skaper det stor utrygghet. Det er en kyst med mange øyer, holmer og strekninger med en sterkt økende fritidsbåttrafikk. I tillegg har til og med Stortinget påpekt dette og gitt nye oppgaver til politiet til sjøs, bl.a. det som har med promillegrenser og oppfølging av bruk av redningsvest etc. å gjøre. Vi har sett mange stygge ulykker som har medført drukninger. Jeg er glad for at statsråden nå endelig ser ut til å ville ta dette opp i tildelingsbrevet, men problemet er jo den økonomiske situasjonen ute i politidistriktene. Hvis man bare skal gjøre som man har gjort hittil, og si at man skal ta det ordinære driftsbudsjettet til disse investeringsmidlene, er det fortsatt stillinger som blir holdt vakante. Vil statsråden se på muligheten til å gi tilleggsbevilgninger i denne saken?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Det er fint at statsråden forstår situasjonen langs kysten, for den er prekær og har vært det i flere år. Som statsråden er kjent med, har jeg tatt opp denne problemstillingen gjentatte ganger. La oss nå håpe at dette kan få en lykkelig slutt, og at man i hvert fall får på plass bedre ressurser knyttet til sjøtjenesten, for det er svært viktig med beredskapen også til sjøs. Jeg vil påpeke at når statsråden nå gang på gang – jeg har hørt på flere av spørsmålene – viser til den sterke økningen politiet har fått, er det litt rart at den oppfatningen har altså ikke den operative polititjenestemann der ute. Hvis vi tar Sunnmøre politidistrikt, er man i den situasjonen at man ikke har fått noen ekstra investeringsmidler. De driftsmidlene som man faktisk har fått, kommer til å måtte gå til å holde stillinger vakante for å foreta de investeringene det er behov for, i hvert fall hvis man ser ut fra behovet. Dette distriktet er allerede Norges dårligst bemannede når det gjelder politiressurser, med ca. 1 per 1 000 innbyggere. Jeg ser fram til at statsråden skal gripe fatt i dette. Jeg håper statsråden raskt kan sørge for at det kommer på plass en politibåt, for den situasjonen vi ser langs kysten i dag, er meningsløs.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til fornyings- og administrasjonsministeren. Denne uken ble det avslørt i Dagsavisen at Politidirektoratet i 2004 laget en risikoanalyse om antiterrorbekjempelse. Det gjenstår fortsatt å avklare mange spørsmål – hva som er gjennomført, og hva som ikke er gjennomført av disse 197 forslagene når det gjelder antiterrortiltak. Mitt første spørsmål til ministeren er: Kan ministeren avkrefte eller bekrefte hvorvidt rapporten, eller deler av rapporten, er blitt meddelt Stortinget på noen måte? Og så: Det framgår av Dagsavisen at så å si alle «tiltak var gjennomført før 22. juli i år». Vi skjønner alle at ministeren ikke kan avsløre hvilke tiltak man snakker om i detalj med hensyn til å bekjempe terror. Men det er interessant for Stortinget å vite om alle tiltakene er gjennomført, og hvorvidt det gjenstår et eller flere tiltak, foruten stenging av Grubbegata. Det er også viktig å få innsyn i hvorvidt de tiltakene som eventuelt ikke er gjennomført, er hindret av økonomi eller eventuelle andre strukturtiltak. Derfor er mitt spørsmål til ministeren: Kan man nå avklare i mye større grad for å slippe ytterligere spekulasjoner utover det som står i Dagsavisen denne uken? Jeg har registrert at ministeren har lovet å komme og orientere den utvidede utenrikskomiteen på Stortinget. Det er veldig bra, men jeg tror det er viktig at vi også på et tidlig tidspunkt nå avklarer hvorvidt det gjenstår tiltak – ikke hva de består i, men hva som eventuelt må gjøres for å få gjennomført eventuelle gjenstående tiltak.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Jeg takker for svaret. Jeg ser at det i hvert fall er litt bevegelse her. Men hovedspørsmålet mitt gjaldt kanskje mer det økonomiske: Kan statsråden eventuelt bekrefte eller avkrefte hvorvidt det gjenstående består i økonomi, eller er det andre ting som må gjøres når det gjelder lover, regler, forskrifter, eventuelt struktur, for å få gjennomført det raskest mulig? Så vil jeg gjerne også – i og med at det er Politidirektoratet som har foretatt denne risikoanalysen – spørre statsråden om hvorvidt Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap har vært inne i bildet og deltatt i forbindelse med å lage en slik risikoanalyse for å få et bredest mulig bilde av hva som er nødvendig for å skjerpe beredskap og sikkerhet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-11-09:
Ja, det er riktig at saken var omtalt i Dagsavisen denne uken, men dette er jo en sak som har vært omtalt flere ganger også etter 22. juli. Som jeg har uttalt når det gjaldt det som var knyttet til regjeringskvartalet, var det stenging av Grubbegata som gjensto. Så er det noen andre mindre arbeider som gjenstår, som er knyttet til forskjellige forhold som jeg gjerne kommer og orienterer den utvidede utenrikskomiteen om dersom jeg inviteres til det. Det er en rekke tiltak – 197 tiltak – som ble foreslått i 2004, som mitt departement har ansvaret for oppfølgingen av. Noen av de mest kjente tiltakene er bl.a. at det er satt opp bombefilm på alle vinduene i regjeringskvartalet, og at gjennomgangen i høyblokken nå er stengt for alminnelig ferdsel. Du må bruke sikkerhetskort for å komme gjennom i høyblokken – før den ble skadet. Det er de mest kjente tiltakene. Så står det igjen noe knyttet til varemottaket på baksiden i R5, der det nå er sikkerhetstiltak for å kjøre inn. Det er de mest sentrale tiltakene som sto igjen knyttet til regjeringskvartalet. Så var heller ikke, som kjent, det siste sperretrinnet knyttet til Utenriksdepartementet ferdig den 22. juli. Det var planlagt ferdigstilt i løpet av høsten, og det er nå ferdigstilt og tatt i bruk.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-11-09:
Den rapporten som ble laget i 2004, var det Politidirektoratet som hadde ansvaret for. Når det gjelder løpende risiko og vurderinger knyttet til regjeringskvartalet, er det PST som gir oss løpende råd om akutte tiltak som skal settes i verk. I oppfølgingen bruker vi en lang rekke institusjoner for å få råd om hvordan vi skal følge opp sikkerheten i regjeringskvartalet – DSB er en av dem, Forsvarsbygg er en annen, og også andre sikkerhetsmyndigheter brukes i den løpende oppfølgingen av sikkerheten når det gjelder de konkrete, fysiske tiltakene som er satt i verk i regjeringskvartalet. Når det gjelder økonomien, er de nødvendige midlene stilt til disposisjon gjennom de årlige budsjettene som er behandlet i Stortinget.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-11-09:
Noen av de sikkerhetstiltakene som ble gjennomført basert på den rapporten som vi fikk i 2004, er kjent for offentligheten. Det gjelder bl.a. stengingen av Grubbegata med flere sperretrinn, det gjelder bombefilm, det gjelder de sperretrinnene som er satt opp i Utenriksdepartementet, men jeg ber om forståelse for at det ville være uklokt av meg her å blottlegge alle sikkerhetstiltakene som er etablert i regjeringskvartalet. Men jeg kommer gjerne til den utvidede utenrikskomiteen. Jeg stiller meg til disposisjon for å svare inngående på de spørsmålene i den utvidede utenrikskomiteen, som er vant til å behandle den typen saker.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-11-09:
Det er etablert sikkerhetsansvarlig i hvert departement, og de sikkerhetsrutiner som er etablert, skal følges og følges opp av det enkelte departement. Så er det også sånn at de enkelte departementene kan ha noe forskjellige behov for sikkerhet, og det er det det enkelte departementet i linjen som er ansvarlig for å følge opp, basert på de rådene som gis av de myndighetene som gir den type råd. Så sikkerheten er ikke lik i alle departementene. Det foretas vurderinger knyttet til hvilke departementer, hvilke statsråder og hvordan den konkrete sikkerhetstrusselen er. Men det er etablert et system med sikkerhetsansvarlig i hvert enkelt departement, og det følges opp gjennom de prosjektene og organiseringene som er knyttet til vårt sikkerhetsarbeid. Så tror jeg at det i framtiden vil være behov for at vi strukturerer det arbeidet enda tydeligere for at vi skal være helt sikre på at det i de enkelte departementene er en god og enhetlig tilnærming til noen av de mest allmenne sikkerhetstiltakene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-11-09:
Svaret på det er: Ja.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-09:
Jeg har en viss forståelse for at statsråden er tilbakeholden med å fortelle om hvilke tiltak som ikke er gjennomført. Da ville en jo veldig enkelt kunne opplyse folk som ikke bør vite om det, hvordan de skal angripe deler av dette området. Men 197 er veldig mange forslag, og når vi nå er i den situasjon at statsråden sier at de fleste tiltakene er gjennomført, er det jo et spørsmål hva som er årsaken til at man ikke kan fortelle om de tiltakene som faktisk er gjennomført. Etter 22. juli ble vi fortalt at vi skulle bli møtt med mer åpenhet og mer demokrati, og de sikkerhetstiltakene av de 197 som er gjennomført, kan det jo ikke være noe problem å frigi. Vil statsråden bidra til det?
André Oktay Dahl (Høyre), 2011-11-09:
Vi kan ikke ha noe åpent seminar om sikkerhet. Det skjønner alle. Vi må være seriøse med hensyn til hvordan vi behandler det. Jeg har et spørsmål til statsråden. Det er kommet en del meldinger til undertegnede om at ulike departementer har ulike sikkerhetsstrukturer, ulike sikkerhetsansvarlige med ulik kompetanse, ulik bakgrunn og ulik tilnærming til sikkerhet. Noen ganger kan mange kokker skape gode kokkelandslag, noen ganger kan det bli mye søl. Hva har statsråden gjort for å sørge for at man får en mer enhetlig sikkerhetsstruktur blant departementene, slik at man ikke risikerer at det er en uheldig og manglende koordinasjon mellom departementene når det gjelder en helhetlig forståelse av trusselbildet og hva man skal gjøre hvis noe først skjer?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Et av statsrådens ansvarsområder er jo sikring av bygg, og i den debatten en skal ha framover, er det også viktig å få med at den måten en bygger opp regjeringskvartalet igjen på, er sikker, men også moderne og fremtidsrettet. Høyblokka er jo et bygg som er mindre funksjonelt, ikke så moderne og kanskje ikke så framtidsrettet som det burde være. I tillegg står den på et område der det er god plass, og en kunne ha utnyttet området mye bedre. Så et av forslagene som statsråden må vurdere, er jo nettopp om det å rive høyblokka ville vært hensiktsmessig. Så mitt spørsmål til statsråden er ganske enkelt: Lover statsråden meg at hun i alle fall vil vurdere at det å rive høyblokka er et av alternativene?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-11-09:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. I snart tre år har det vært snakk om at LO, NHO og regjeringen skal inngå en forpliktende samfunnskontrakt som skal sørge for at flere elever får tilbud om læreplass. I 2008 kom Karlsen-utvalgets utredning Fagopplæring for framtida. I 2009 la regjeringen fram Utdanningslinja. Vinteren 2010 konkluderte Stortinget. 2011 er snart slutt, og fortsatt har ikke regjeringen fått på plass en ordning som sikrer opplæring fram til fagbrev for elever som velger yrkesfag. Det haster når ca. 50 pst. av elevene som velger yrkesfag, og som ikke får læreplass, faller fra utdanningen. Yrkesfagelever uten lærlingplass blir i dag ofte tilbudt et krevende teoriår som kan gi studiekompetanse. Dette er en frafallsfelle. Når samfunnet trenger kompetente fagarbeidere, er det et blindspor å sluse yrkesfagelever inn på studiespesialisering når elvene ikke selv ønsker det. I et svar til Stortinget i juni 2010 skriver kunnskapsministeren: «Jeg legger opp til å snarlig invitere alle hovedsammenslutningene i arbeidslivet til et samarbeid.» Hun fortsetter: «Det vil bli arbeidet med(…) sikte på å ferdigstille en kontrakt innen 15. oktober.» (…) Snart halvannet år senere har regjeringen ennå ikke kommet i mål med den mye omtalte samfunnskontrakten. Jeg hører nå at det er innkalt til et såkalt gjenopptagelsesmøte, og at man skal starte opp arbeidet på nytt 29. november. Situasjonen er helt uholdbar for alle de elevene dette gjelder. Hvordan vil kunnskapsministeren forklare Stortinget at regjeringen har gitt det viktige arbeidet med samfunnskontrakten så lav prioritet, når konsekvensen er at stadig nye elever blir stående uten læreplass?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-11-09:
Statsråden bekrefter jo nå at hun faktisk har kastet bort masse verdifull tid på å utrede lovfesting av læreplass – som statsråden selv sier at hun egentlig aldri har hatt tro på – og det er svært alvorlig for alle de elevene som år etter år lider under at man ikke har fått den nødvendige offensiven for å fremskaffe nok læreplasser. Dette er egentlig en lidelseshistorie når vi tenker på hvor lang tid det har tatt å få fram denne samfunnskontrakten. Når statsråden også understreker at dette er en av de viktigste satsingene for regjeringen, er det enda mer uforståelig at man har kastet bort så mye tid på veien. Det vil kanskje alltid være sånn at selv om man får på plass denne samfunnskontrakten og fremskaffer flere læreplasser, vil det være noen elever som antakelig ikke får læreplass likevel. Vil statsråden nå ta initiativ til å innføre en alternativ ordning, som den Høyre foreslår, slik at de elevene som ikke får lærlingplass, skal få tilbud om et toårig løp i skole i stedet for dagens studiespesialiseringstilbud, som de fleste får?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-11-09:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kunnskapsministeren. Barnevernsbarna er utvilsomt en gruppe barn som fortjener samfunnets fulle oppmerksomhet. Dette er barn som ikke lever det trygge, stabile livet som majoriteten av norske barn heldigvis gjør. Desto viktigere er det da at barnevern og skole sammen strekker seg maksimalt for å legge godt til rette for at disse ungene kan få oppleve mestring og det å være en del av det sosiale fellesskapet som skolen representerer. Det er et faktum at mange barnevernsbarn må flytte, ja kanskje flere ganger i løpet av den tiden de går på skolen. Da er det svært viktig å sikre at barnevernsbarn har individuelle opplæringsplaner som kan gjøre bytte av skole enklest mulig, for ungen selv, men også for de lærerne som skal følge opp ungen. Hva vil kunnskapsministeren gjøre for å sikre at barnevernsbarn får individuelle opplæringsplaner som gjør at de kan delta i skolen, kan få et best mulig læringsutbytte og få oppfylt opplæringsretten sin?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Å heve statusen for yrkesfag og gjøre det mulig for flere elever å gjennomføre yrkesfag er et av de viktigste satsingsområdene som jeg nå har fullt trykk på. Hele vårt prosjekt Ny GIV dreier seg om dette. En omfattende gjennomgang av yrkesfagene for å yrkesrette dem mer er også en del av det, og vi har også fullt trykk når det gjelder innsats for flere lærlingplasser, som er hovedintensjonen bak en ny samfunnskontrakt. Det er riktig at arbeidet med en samfunnskontrakt har tatt lengre tid enn jeg håpet på. Det er bl.a. fordi arbeidsgiverorganisasjonene mente at vi ikke hadde så mye å snakke om før spørsmålet om lovfestet rett til lærlingplass var avklart. Arbeidsgiverorganisasjonene fryktet at regjeringen skulle pålegge enkeltbedrifter å ta inn lærlinger, selv om ikke de var interessert i å ta det ansvaret. Jeg tror uansett ikke at det er en god situasjon for en lærling å komme til en bedrift som ikke ønsker dem. Jeg har altså aldri tenkt meg at vårt arbeid for å sikre at flest mulig yrkesfagelever får en lærlingplass, skulle være at enkeltbedrifter pålegges å ta inn en lærling de ikke vil ha. Men nå er jeg i kontakt med partene, og jeg regner med at spissingen av det spørsmålet er ryddet av veien. Heldigvis er det jobbet godt fra NHOs side for å skaffe flere lærlingbedrifter, og staten har lagd en helt konkret plan for at vi skal få flere lærlinger. 1. september i år hadde vi klart å få til en økning på 12 pst. når det gjelder lærlingplasser, så selv om partene har protestert på et av de forslagene som regjeringen hadde til vurdering, og som var en del av vår regjeringsplattform, har de faktisk gjort en jobb hver på sitt felt. Derfor har jeg godt håp om at vi nå skal komme fram til en offensiv og god samfunnskontrakt som kan sikre gjennomføring av yrkesfag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Jeg regner med at representanten Aspaker ikke ville funnet seg i at noen organisasjoner utenfor det politiske system skulle diktere hva en regjering skulle utrede eller foreslå. Det kan i hvert fall ikke jeg finne meg i, og vi har fått en vurdering. Jeg er enig i den vurderingen som har kommet fra professor Jakhelln. Det har aldri vært min intensjon at enkeltbedrifter skulle pålegges mot sin vilje å ta imot lærlinger, rett og slett fordi det blir en dårlig læresituasjon. Så er det en helt annen oppmerksomhet og trykk når det gjelder yrkesvalg, nå enn det noensinne har vært tidligere, og det er fordi vi trenger mange flere med fagbrev framover. Når vi snakker om kunnskapssamfunnet, er det ikke først og fremst flere i akademiske yrker vi trenger. I 2030 trenger vi kanskje 65 000 flere som har fått et fagbrev. Norsk næringsliv klapper sammen i det øyeblikket svensker og polakker reiser hjem og vi ikke klarer å få flere med gode fagbrev. Så jeg ser på alle alternativer i denne sammenhengen. Den læringen som skjer i en bedrift, kan ikke et skolesystem fullt ut erstatte, men vi må likevel se på om vi finner bedre ordninger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Jeg tror det er en misforståelse om tall her. Det totale antall lærlingplasser fra september i fjor til 1. september i år har økt med 12 pst. Blant kommunene har økningen vært 20 pst. Det er jeg veldig glad for, for det betyr at kommunene ser veldig mye tydeligere enn før at de f.eks. for å gi god eldreomsorg er avhengig av å ta inn lærlinger innenfor helse og omsorg – og det gjør de i større grad. Så har regjeringskollegiet forpliktet seg til å øke antallet lærlingplasser med 10 pst. Det er ikke den store mengden, men jeg er helt enig med Harberg i at det hviler en forpliktelse på oss også. Her er det heldigvis sånn at vi er i gang med en stor dugnad for å få til flere lærlingplasser. I dag ber vi ungdom om å ta yrkesfag uten at vi kan garantere at de har en lærlingplass og kan gjennomføre utdanningsløpet sitt sånn som de har planlagt. Det må vi få en slutt på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Ja, jeg har bedt Utdanningsdirektoratet om å se på hvordan det går an å få til en spesialisering tidligere når det gjelder yrkesfag, ikke bare innenfor bygg, men generelt sett. Jeg regner med at dette blir en av de viktige oppsummeringene når det gjelder Kunnskapsløftet, fordi det var for lite fokus rundt yrkesfagene og videregående utdanning i det hele tatt da Kunnskapsløftet ble diskutert. Så det er en prosess som er i gang. Så er det en annen ting som er veldig viktig når det gjelder gjennomføring av yrkesfag og videregående opplæring. Det er at elevene har bedre kunnskaper med seg inn når de begynner på videregående skole. Det er for mange som går ut av ungdomsskolen med for store kunnskapshull. Leser, skriver og regner de for dårlig, vil de ha problemer med å gjennomføre videregående opplæring. Derfor Ny GIV, derfor dette overgangsprosjektet som 2 300 elever i 10. trinn var gjennom i forrige skoleår, og som vi nå trapper opp sånn at 4 000 elever skal få tilbudet i dette skoleåret. Vi må nærme oss denne problemstillingen fra flere kanter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Det er absolutt noe vi kan vurdere, men det er et rent budsjettspørsmål, og det koster ganske mye penger. I dag er tilskuddet til en lærlingplass 106 000 kr. I tillegg har vi videreført det ekstratilskuddet som vi la inn i forbindelse med finanskrisen, og vi har et eget tilskudd for lærlinger med noen spesielle utfordringer. Så vi har egentlig et ganske godt, ganske raust tilskuddssystem. Det jeg har prioritert i budsjettsammenheng, er at de som kommer inn på yrkesfag og blir lærlinger, har et bedre utgangspunkt. For det er helt riktig at arbeidslivet har sagt at de ofte mottar lærlinger som har for dårlige kunnskaper med seg. Jeg har sett på det som den viktigste oppgaven å prioritere. Så ligger det en veldig stor verdi for unge fagarbeidere i å kunne være lærling og få opplæring på en arbeidsplass, være sammen med voksne faglærte, både når det gjelder hvordan arbeidslivet fungerer, og hvordan man lærer et fag. Min hovedintensjon er at vi skal få opp antallet lærlingplasser, sånn at flest mulig kan gjennomføre i en lærebedrift.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Å fjerne arbeidsgiveravgiften for lærlinger er ikke noe godt forslag. Det er fordi vi f.eks. ikke har arbeidsgiveravgift i Finnmark fylke – et av de fylkene som strever mest med å få elever til å gjennomføre videregående opplæring. Å øke lærlingtilskuddet er selvfølgelig noe man alltid skulle ønske seg. Men jeg mener at vår prioritering er riktig, nemlig å sørge for at elever som går ut av ungdomsskolen, er bedre rustet når det gjelder lesing, skriving og regning, for det er nøkkelen til å gjennomføre videregående, og at vi får til en helt annen yrkesretting i yrkesfagene. Derfor har vi nå gjennom Ny GIV en storstilt satsing på etter- og videreutdanning av lærere, mer yrkesretting av yrkesfagene og fellesfagene i yrkesopplæringen. Jeg mener at det som f.eks. NHO nå har gjort, å skaffe flere lærebedrifter, er en veldig viktig innsats. De har lyktes med å få til det. Jeg mener at det kjempefokuset som vi nå har gjennom Ny GIV, vil føre til at vi lykkes bedre med gjennomføringen av yrkesfag. Så får vi komme tilbake til pengene en annen gang.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Nå kom jeg til å tenke på en gutt jeg traff for ikke så lenge siden, et barnevernsbarn og som nå hadde kommet inn i et videregående opplæringstilbud. Han sa: Endelig er det noen som tror at jeg også kan lære noe. Han hadde gjennom hele skolegangen blitt klappet på ryggen fordi han hadde det så vanskelig, og derfor var det ikke så rart at ikke han lærte noe. Han sa at det var befriende at man endelig så at han hadde et potensial, at noen stilte krav og hadde forventninger om at han også skulle nå dem. Det tror jeg kanskje er utgangspunktet, for individuelle opplæringsplaner til alle barnevernsbarn betyr at man ser på dem som om de har lærevansker bare fordi de er barnevernsbarn. Det utgangspunktet vil jeg protestere vilt og heftig mot. En annen ting er at alle trenger skikkelig oppfølging. Representanten Aspaker har helt rett i at veldig mange barnevernsbarn lever en veldig omskiftelig tilværelse og ofte flytter, og kanskje også ofte bytter skole. Det stiller spesielle krav til skolens oppmerksomhet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Mitt poeng i stad er at også barnevernsbarn ofte har store potensial for læring som ikke blir utløst, nettopp fordi de kan ha en litt omskiftelig tilværelse, men også fordi de – dessverre – møtes av holdninger om at de har et vanskelig utgangspunkt og derfor et vanskeligere utgangspunkt også for å lære. Jeg tenker at vi må ha en motsatt holdning, nemlig at alle barn har et potensial, og at vi skal ha en skole som gjør at alle barn når det potensialet. Det som er viktig for barnevernsbarn, er at skolene har en oversikt over hva som faktisk er deres bakgrunn, og om de har noen spesielle behov, men ellers sørge for at det nettopp blir stilt forventninger til dem. Hele vårt opplegg i Ny GIV – det vi nå gjør for dem som kommer i 10. klasse og har store kunnskapshull, gjennom et spesielt opplegg for mer praktisk innrettet lese-, skrive- og regneopplæring – dreier seg ikke bare om barnevernsbarn, men det dreier seg om barn som har kunnskapshull som de trenger å få tettet før de begynner på videregående opplæring. Den måten mener jeg at vi må tenke på – vi må tenke på om ikke vi kan inkludere dem i det vi ellers generelt sett gjør, for å øke gjennomføringen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Jeg er glad for å få dette spørsmålet fra representanten Hanekamhaug og vil opplyse om at vi har flere ordninger som norske yrkesfagelever benytter seg av. Gjennom Leonardo da Vinci-aksjonen, som er en del av EUs program for livslang læring, LLP, søkte i 2011 hele 1 543 elever og lærlinger om utvekslingsopphold i et annet europeisk land. Det ble tildelt 548 stipender. Elevene er i snitt ute i 2–3 uker, mens lærlingene i snitt er ute i 3–4 måneder. Jeg vil også nevne Gjør det!, som er en del av Norge–Tyskland-strategien. Dette er et bilateralt utvekslingsprogram mellom Norge og Tyskland innenfor fag- og yrkesopplæringen. Programmet henvender seg til elever, lærlinger og unge arbeidstakere. Innholdet skal være yrkesfaglig relevant. På tysk side er oppleggene nært knyttet til den tyske opplæringsmodellen, der opplæringen i all hovedsak skjer i bedrifter. Utvekslingen skjer begge veier, og det er et krav at størstedelen av oppholdet er organisert som praksis i bedrift. Målsettingen med Gjør det! er å intensivere utvekslingen av unge mennesker innenfor yrkesutdanning og å videreutvikle og sammensveise partnerskapet mellom norske og tyske opplæringsinstitusjoner og bedrifter. 104 elever har i 2011 blitt tildelt stipend gjennom Gjør det!-avtalen. Gjennom utdanningsavtalen vi har med Frankrike, arbeides det for tiden med å utvikle muligheter for at norske elever innenfor yrkesfag kan ta deler av sin opplæring i Frankrike. Vi har i en årrekke hatt elever innenfor studieforberedende utdanningsprogram på skoler i Frankrike. I tillegg vil jeg opplyse om at departementet nylig har endret § 1-15, «Godkjenning innan vidaregåande av tidlegare bestått opplæring i Noreg eller i utlandet». Endringene innebærer at det i den nye forskriften legges vekt på at den skal omfatte både godkjenning av alternative enkeltfag tatt i Norge eller i utlandet og hele opplæringsår i utlandet tas et initiativ for bedre å synliggjøre og presisere allerede eksisterende bestemmelser – de generelle reglene knyttet til hvem som kan tas inn til Vg2 og Vg3, endres ikke med det nevnte endringsforslaget presiseres at det omfatter både studieforberedende og yrkesfaglige utdanningsprogram – dvs. at det foreslås samme regler innen all videregående opplæring Jeg vil sterkt oppfordre fylkeskommunene til å ta i bruk de ordningene vi har. Representanten Hanekamhaugs spørsmål her i dag er med på å synliggjøre at det faktisk finnes noen muligheter her som kan benyttes enda mer enn det som gjøres i dag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Som representanten vet, ligger budsjettet nå til behandling i Stortinget. Regjeringen har gitt fra seg det budsjettet som skal gjelde for 2012. Det er et budsjett som er ganske stramt på mange områder fordi den økonomiske situasjonen er som den er, og ikke minst av hensyn til konkurranseutsatt sektor. Det er selvfølgelig mange områder som alle vi statsråder gjerne skulle brukt noen flere kroner på, men vi har lagt fram et budsjett som er en helhet. Men jeg ser gjerne på om dette er et område som bør foreslås styrket i neste runde i budsjettet, nemlig i budsjettet for 2013.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-09:
Jeg ser på det som en oppfordring og tar med meg det når det gjelder hvordan vi kan gjøre de programmene som eksisterer i dag, kjent. Så er det som honning for mine ører når representanten sier at å investere i utdanning er noe av det viktigste vi kan holde på med. Det er jeg helt enig i. Det slår stål og betong mange ganger, for kunnskap er muligheten til å delta i arbeidslivet gjennom hele livet. Det er egentlig det som avgjør om vi er et rikt og vellykket land i årene framover.
Svein Harberg (Høyre), 2011-11-09:
Som representanten Aspaker fint påpekte, er dette en debatt vi har hatt over lang tid. I juni 2010 kunne statsråden opplyse om at ca. 80 pst. av lærekontraktene var i privat sektor og 20 pst. i offentlig sektor. Dette er en kjempestor ubalanse. Statsråden lovte å gripe fatt i det og feie for egen dør. Høyre har gjentatte ganger etterlyst måltall for lærlinger i statlig virksomhet. Nå la jeg merke til at statsråden sa at de hadde økt med 12 pst. fra de ca. 20 pst. Det er fortsatt en stor ubalanse. Jeg lurer på hvordan statsråden har fulgt opp dette overfor sine regjeringskollegaer hva gjelder måltall. Hvordan ser hun at måloppnåelsen skal nås med det første? Det er jo virkelig viktig at staten går foran med et godt eksempel også i forbindelse med samfunnskontrakter.
Svein Harberg (Høyre), 2011-11-09:
Spørsmålet mitt til statsråd Aasland er følgende: «Det er en omfattende og ressurskrevende prosess å få NOKUT-godkjent et utdanningstilbud. Det er ønskelig at nye tilbud kommer til, og at eksisterende utvikler seg. Etter å ha vært gjennom slike prosesser opplever likevel mange ikke å få gjennomført tilbudet da tilskudd til utdanningen avslås på grunn av manglende økonomiske rammer. Dette oppleves svært frustrerende og virker demotiverende på nye søkere. Hvordan vil statsråden sikre forutsigbarhet, slik at denne type initiativ ikke stopper opp?»
Svein Harberg (Høyre), 2011-11-09:
Jeg registrerer at statsråden hadde en grundig gjennomgang av det som var grunnlaget for mitt spørsmål, for der er vi skjønt enige, det er et faktum. Spørsmålet var hvordan statsråden vil sikre forutsigbarhet, slik at sånne initiativ ikke stopper opp. Realiteten i dag er at hvis et nytt utdanningstilbud skal etableres der det ikke er utdanning fra før, er det krav om å investere ganske store midler, det er krav om å sikre og dokumentere at en har de rette fagfolkene på plass. Det betyr rett og slett at en må ansette folk uten å ha utdanningstilbudet oppe å gå og uten å vite om en får midler fra staten. Dette gjør at slike tiltak ikke kan etableres, for det ville jo være gambling med penger. Så jeg spør igjen: Hvordan vil statsråden sikre forutsigbarhet, slik at denne type initiativ ikke stopper opp?
Svein Harberg (Høyre), 2011-11-09:
Det siste er det ingen tvil om at vi er helt enige om. Men realiteten er altså det som jeg fikk bekreftet igjen: Statsråden sier at dette er en god løsning for de statlige institusjonene, men de andre institusjonene kommer dårlig ut i denne ordningen. Nye tilbud vil altså møte denne utfordringen – de vil bli bedt om å ha på plass ansatte, lokaliteter, fulle opplegg uten at de vet om de etter godkjenning vil få statlige tilskudd. Det burde være interessant både for statsråden og for oss i opposisjonen å få på plass incentiver for å kunne videreutvikle utdanningstilbudet med nye tilbud, og det er initiativ i forhold til dette jeg utfordrer statsråden på, og som jeg håpet jeg kunne få noen positive signaler på.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Lærlingordningen er en viktig bærebjelke i dagens fagutdanning. Tall fra byggenæringen viser for 2009–2010 en reduksjon på over 500 lærlingplasser. Det er drastisk. At vi da har en oppgang fra 2010 til 2011, som statsråden viser til, skulle jo bare mangle når statsråden har fullt trykk på dette. Så vet vi at en lærling som får opplæring i bedrift, mye oftere består fagprøven enn en som må være lærling i skoletiden. Når vi vet dette, og at vi har for få lærlingplasser, må vi ta noen nødvendige grep. To nødvendige grep kan være å øke lærlingtilskuddet og redusere arbeidsavgiften for lærlinger. Er dette to ordninger som statsråden kan vurdere på kort sikt for å få opp antallet lærlingplasser?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
«I disse dager opplever jenter og kvinner i Oslo en overfallsbølge av voldtekt. Den dagsaktuelle situasjonen krever et bredt spekter av tiltak for å gjøre alle deler av byen trygg igjen. På lengre sikt vet vi at det langsiktige forebyggende arbeidet er svært viktig. Hvordan vil statsråden legge til rette for mer forebyggende holdningsskapende arbeid, bl.a. i skolen og blant våre nye landsmenn, slik at vi når en nullvisjon mot voldtekt?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Ja, skal vi lykkes med å få ned antallet voldtekter – og det må vi – må det være fullt fokus, og det er mange områder vi må ha fokus på for å klare denne nullvisjonen. Situasjonen vi er oppe i nå, krever akutte tiltak. Dermed er det det vi har satt i gang. Jeg er veldig glad for det tilbakespillet statsråden gir, at dette er en viktig del av problematikken, for vi må ikke glemme det forebyggende og det holdningsskapende arbeidet. Det er jo slik at resultatet av dette ser vi kanskje aldri, for det skjer ikke voldtekter. Men det er nettopp derfor det forebyggende arbeidet og det holdningsskapende arbeidet er så viktig. Statsråden sier at han ønsker et forpliktende forebyggende arbeid, og fokus på det. Mitt spørsmål tilbake til statsråden er: Hvilken vekt legger regjeringen på dette i de planer de nå lager for å få en forpliktende forebyggende plan mot voldtekt?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Takk for svaret. Nei, forebygging blir nok aldri noen kioskvelter. Men det er godt at det er noen av oss som ikke bare er med i politikken fordi vi skal ha førstesideoppslag. Statsråden tar opp noe viktig i begge sine svar til meg når det gjelder begrensninger i skjenkepolitikken. Statsråden sier selv at klarer vi å begrense skjenking fra kl. 3 til kl. 2 om natten, får vi en nedgang, men vi får også mye mer politiressurser ute til å gjøre andre ting. Til den akutte situasjonen vi nå står oppe i: Vi klarte å snu den forrige helg. Ingenting er mer gledelig. Spørsmålet er hva vi klarer neste helg. Er det en tanke for statsråden å innføre et litt akutt tiltak også når det gjelder dette, at man de neste helgene før jul prøver å innføre en skjenkestopp kl. 2, for å bruke politiressursene på andre ting enn alkohol?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-09:
For Venstre er det greit at kunnskapsministeren i dag parkerer forslaget om lovfestet rett til lærlingplasser. Men så er det sånn at vi savner konkrete grep i statsbudsjettet for å få flere lærlingplasser. Venstre kommer til, som også forrige representant var inne på, å foreslå to helt konkrete tiltak i sitt alternative budsjett. Det ene tiltaket er å frita lærlinger for arbeidsgiveravgift, og det andre tiltaket er å øke lærlingtilskuddet. Hva tenker statsråden om dette? Tror utdanningsministeren at vi kan komme til å få flere eller færre lærlingplasser ut fra de to konkrete tiltakene?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-09:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren, for jeg følte på ingen måte at representanten Aspaker fikk svar på sitt spørsmål. Som flere har vært inne på, er barnevernsbarn og barn som bor på institusjon, en svært sårbar gruppe og krever tett oppfølging i utdanningsforløpet. Derfor tok representanten Trine Skei Grande dette forholdet opp med kunnskapsministeren på bakgrunn av en artikkel som sto i bladet Utdanning. I sitt svar understreker kunnskapsministeren at dette er fylkeskommunens ansvar, men Venstre føler at det svaret Trine Skei Grande fikk, var en smule defensivt. Derfor ønsker jeg her i dag at kunnskapsministeren er litt mer konkret på hvilke tiltak Kunnskapsdepartementet kan komme med for å gjøre noe for denne sårbare gruppen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Spørsmålet går til barne- og likestillingsministeren. Først vil jeg benytte anledningen til å gratulere statsråden som forfatter. Fra Kristelig Folkepartis ståsted synes vi det er flott at vi har en statsråd som skriver bok for å løfte opp betydningen av farskap, foreldreansvar og familieliv. Men når vi leser boken og hører statsråden snakke om disse temaene, lurer jeg likevel på om vi lever i samme virkelighet. Alle statsrådens tiltak har én ting til felles: De ser ut til å passe bare for en bestemt type familie, nemlig den familien der foreldrene ønsker til sammen 47 ukers fødselspermisjon, alternativt 57 med 80 pst. lønn, der foreldrene ønsker fulltidsplass i barnehage i fem år – og, ifølge SV, obligatorisk barnehage det siste året – der foreldrene ikke vil benytte kontantstøtten, og der mor venter med å bli gravid til hun har opparbeidet seg rett til fødselspenger og far får rett til fedrekvote. Samlivets gleder struktureres da sånn at fødsler er godt planlagt, og alle barn fødes før 1. september, sånn at de får rett til barnehageplass. De mødrene som kan amme, vil likevel ikke amme mer enn at far kan ta lang permisjon, slik at de kan gå raskt tilbake i jobb. Foreldrene bor sammen, de får friske unger, begge kan gå rett ut i jobb etter permisjonen, og begge foreldrene har masse energi og overskudd etter det første året og har krefter til å kombinere 37,5 timers arbeidsuke med unger og familie. Spørsmålet til statsråden blir: Er den rød-grønne familiepolitikken bare for den perfekte familien?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Når det gjelder det siste, går Kristelig Folkeparti inn for 68 ukers fleksibel permisjon som kan tas ut i løpet av ti år. Det er ganske stor forskjell på vår modell og regjeringens modell i så måte. Statsrådens svar er for så vidt ganske illustrerende for mitt første poeng, for statsrådens svar om grunnlaget for velferdsstaten, boka hans og den likestillingsplanen som han la fram i går, er jo gjennomsyret av én tanke, nemlig at valgfrihet er underordnet behovet for at flest mulig skal ut i arbeidslivet, uansett, fortest mulig – det er det som er det beste, og det er det man fra et departement i Akersgata ønsker å styre norske familier i retning av, uansett. Overskriften på pressemeldingen i går om likestillingsplanen er: «Likestilling skal sikre framtidens velferdsstat.» Da blir spørsmålet: Har SV lagt bort likestilling som en ideologisk kamp for likeverd mellom mennesker? Er likestilling for SV i stedet blitt et verktøy i den finanspolitiske verktøykassa?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
På ett punkt må jeg si meg enig med statsråden: Likestilling gir økt valgfrihet. Desto større paradoks er det da at regjeringen i sin, hvis vi kan kalle det, iver for det man mener er likestilling, bekjemper valgfrihet på område etter område. Det var riktig å fjerne kontantstøtten for å få unger i barnehage, gjentar statsråden. Så sier han at det ikke er statens oppgave å finansiere dette. Og det er kanskje der katta kommer ut av sekken; kanskje var det det som var hovedpoenget, når vi ser av statsbudsjettet at disse ungene ikke skal få barnehageplass. Det er det som er regjeringens politikk. Når det gjelder innvandrerkvinner, må man ikke tro at den lille andelen av barnehageplasser som blir bygd, faktisk er for de dårligst integrerte som kommer ut i jobb og plutselig søker barnehageplass.(Presidenten klubber.) Så spørsmålet er: Er det engasjementet som svikter hos regjeringen, når man ikke gjør mer for innvandrerkvinner? (Presidenten klubber.)
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-11-09:
Ja, jeg skal gi statsråden rett i at dette er en krevende problemstilling, og det krever også bevisstgjøring i barnevernet å se det enkelte barns behov. Men det er også opplagt et ressursspørsmål å følge opp barna i institusjon individuelt nok til å gi dem de tilbudene og få dem inn i skole, uavhengig av de problemene de sliter med. Nå har Kristelig Folkeparti gjennom hele perioden kjempet for en nasjonal opptrappingsplan for full barnevernsdekning. Vi hadde ønsket det samme engasjementet for full dekning i barnevernet som regjeringen har lagt til grunn for full barnehagedekning – selv om det nå kanskje svikter fra høsten. I det statsråden omtaler som sitt barnevernsløft, som vi vel fortsatt venter litt på, er det kommunene som er i fokus. Men det er jo staten som har ansvaret for disse barna i institusjon, og viser ikke dette at det er behov for et helhetlig løft for barnevernet, som ikke bare omfatter kommunene, men hele kjeden i barnevernet?