Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-05-14:
Tusenårsmålene har vært viktige. De har gjort utviklingsarbeidet mer målrettet, konsentrert innsatsen om sentrale oppgaver, og gjort det lettere å vurdere resultater. Mye er oppnådd. Antallet som lever i ekstrem fattigdom, er halvert. Ni av ti barn får nå grunnskoleutdanning. Men enda mer gjenstår. Derfor kan ikke disse oppgavene legges til side når vi skal sette nye mål. Men samtidig må vi ta inn over oss de endringer som er skjedd internasjonalt de siste ti–femten årene. Vi ser en sterk økonomisk utvikling i mange utviklingsland. I Afrika har en rekke land nå en økonomisk vekst blant de høyeste i verden. De såkalte BRICS-landene har sterk økonomisk vekst og gjør seg i stadig større grad gjeldende internasjonalt. Klimatrusselen øker, presset på både fornybare og ikke-fornybare naturressurser vokser, og behovet for energi vokser. Hurtig befolkningsvekst i mange land øker behovet for at det skapes jobber, slik at ungdom skal få arbeid og muligheten til å bruke sin utdanning. Den arabiske våren er bare et eksempel på en sosial uro, skapt av mangel på demokrati og fravær av sosial og økonomisk framgang. Dette vil vi se mer av hvis det ikke lykkes å skape en økonomisk utvikling i fattige land og mellominntektsland som produserer arbeidsplasser og økonomisk og sosial framgang for folk flest. Alt dette skaper nye rammer for utviklingspolitikken. Derfor må utviklingspolitikken i sterkere grad rettes inn mot sentrale innsatsfaktorer som er grunnlaget for økonomisk vekst. Utdanning og helse vil fortsatt være viktige faktorer, men de er ikke tilstrekkelige. Det trengs energi, og det trengs en bedre fordelingspolitikk. Derfor er det gledelig å se at regjeringens stortingsmelding Dele for å skape får så entydig støtte i det utviklingspolitiske miljøet. Fokusering på en rettferdig fordeling er også blant de målsettingene som flere av bistandsorganisasjonene har sendt oss som innspill til denne interpellasjonsdebatten. Vekst og fordeling må gå hånd i hånd hvis den økonomiske og sosiale utviklingen i land skal bli bærekraftig. Men hvis den også skal underbygge en demokratisk utvikling, må økonomisk framgang komme alle innbyggere til del. Det er bare slik man kan utvikle et samfunn som bygger bro over gamle motsetninger, enten de er av stammemessig, kulturmessig eller religiøs art. Rettferdig fordeling må være ett av målene for utviklingsarbeidet etter 2015. Det samme må energi være, slik det også ble konkludert med på høynivåmøtet her i Oslo i april. Vi kan bare trekke lærdom fra vår egen historie: Hva har ikke vannkraften betydd for vår utvikling fra et fattigsamfunn til vi nå troner på toppen av kransekaka? Det er flere lærdommer å trekke fra vår utviklingshistorie enn energiens betydning – betydningen av rettferdig fordeling og små forskjeller og de siste tiårene: likestillingens rolle, kvinnenes inntog i arbeidslivet. Dette er mye viktigere enn oljen og gassen. Da jeg nevnte dette for en besøkende fra Sør-Sudan, var svaret at der var det kvinnene som gjorde jobben, i hvert fall på landsbygda. Så i noen land er det kanskje mennene som må inn i arbeidslivet. Jeg er enig med Eva Kristin Hansen i at likestilling, kvinnenes stilling, fortsatt må være blant de prioriterte oppgavene også etter 2015. Forvaltning av naturressurser, både de fornybare og de ikke-fornybare, slik vi gjør gjennom programmene Olje for Utvikling og Fisk for Utvikling, er viktige bidrag inn i en utviklingsstrategi i andre land, men det har også betydning for finansiering av velferden. Skatt for Utvikling kan bli et svært viktig utviklingsprogram i land som får i gang den økonomiske veksten. Det vil være med på å sikre en rettferdig fordeling, og det vil være med på å sikre at man finansierer viktige tjenester, som utdanning og helse. Det handler om institusjonsbygging og om samfunnsbygging. Når det gjelder utviklingsarbeid, sies det at det er nød nok til alle. Det er i hvert fall mange oppgaver å velge mellom når man skal plukke ut målene videre. Jeg tror det er viktig å velge de målene som er sentrale elementer i en strategi for økonomisk vekst og rettferdig fordeling, for det er bare det som kan gi bærekraft økonomisk sett, sosialt sett, demokratisk sett og klimamessig sett.