trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Først må jeg bare få lov å si at det er litt vanskelig å få til et enstemmig storting når Stortingets nest største gruppe, Fremskrittspartiet, ønsker å gjennomføre dette forslaget. Men så vil jeg gi ros til representanten Chaudhry og muslimen Chaudhry for å være klar i sin tale til de menn som ønsker å gjennomføre tvang overfor kvinner. Det står det respekt av. Når vi fremmer dette forslaget, er det selvfølgelig av flere årsaker, noe som også kommer fram av bakgrunnen for forslagene. Plagg som burka og niqab vanskeliggjør identifisering og kan oppfattes å ha en kvinneundertrykkende profil som hindrer integrering. I spørsmålet om heldekkende plagg må det vektlegges både prinsipielle, sikkerhetsmessige, solidariske, integreringsmessige og religiøse spørsmål, ettersom dette kan ses på som flere sider av samme sak. Vi har vurdert dette grundig når vi har falt ned på det vi her har gjort. Så registrerer jeg at komiteen på en rekke områder er enig med forslagsstillerne når det gjelder de utfordringene vi ser i hverdagen. Vi registrerer også at det ikke bare er Fremskrittspartiet i Norge som har tatt tak i denne debatten. Denne debatten går i en rekke land i Europa, og det er også en rekke land som har gjort vedtak. Et vedtak i Frankrike er bl.a. til vurdering, i forhold til hvorvidt dette kan være brudd på EMK. Vi venter i hvert fall i spenning på hva EMK vil måtte gjøre med hensyn til det Frankrike har gjort. Så er det altså sånn at man har gjort unntak også i Norge, ved at man har innført forbud, og akseptert forbud, i enkelte institusjoner. Hvis det er sånn at et totalforbud skulle bryte med EMK, vil jeg i hvert fall tenke at de enkeltforbud som er gjort, enten det er i Danmark, i Frankrike eller i Tyrkia, eller på institusjoner i Norge, også måtte være like mye brudd på EMK. Vi registrerer at vi nok engang taper denne kampen, men jeg tror ikke debatten er over av den grunn. Jeg tror debatten vil dukke opp igjen med jevne mellomrom, og at man kanskje til syvende og sist vil se at man av integreringsmessige hensyn og av hensyn til arbeidet mot undertrykkelse av kvinner vil falle ned på Fremskrittspartiets forslag. Jeg fremmer de forslagene som ligger i innstillingen.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Uten å ønske å dra debatten videre vil jeg gjerne bare få fram et par poenger. Det ene er at man har jo også fra opposisjonen her – jeg merket meg bl.a. Ulf Leirsteins innlegg – understreket at det er en fordel med lokale hjemler, og har ønsket seg lokal råderett. Det handler her om rammer for å utforme lokale politivedtekter og søke om godkjenning av dem. Statsråden sier i innlegget sitt sier at det er naturlig at det er en dialog mellom kommunene og politiet om hvilke områder som skal berøres, og momenter som kan ha betydning for vurderingen, er bl.a. om det er tale om områder med stor ferdsel, områder hvor ansamling av tiggere utgjør et betydelig ordensproblem, og om det er hensiktsmessig ut fra den konkrete ordensmessige situasjonen i kommunen. Det er på det rene at f.eks. trafikknutepunkter og kollektivtransport er blant de forhold som det kan knytte seg særskilte utfordringer til. Når statsråden også svarer representanten Werp at det ikke er riktig å utelukke Oslo-forslaget, synes jeg at det naturlige neste steget i denne prosessen er at det kommer forslag om nye politivedtekter fra kommunene som behandles i Politidirektoratet, at vi ser hvilken praksis som utvikler seg, og at vi får et grunnlag for etter hvert å evaluere om den loven vi har laget, fungerer etter hensikten, eller om det trengs forbedringer. Det ligger åpenbart viktige ting å prøve ut der, som det også framgår av debatten, men jeg skulle ønske at de partiene som ønsker reguleringer, også ser at dette gir muligheter til å utvikle en praksis, utvikle tiltak som kan hjelpe på de problemene mange av oss er enige om at finnes, og at vi da har et startpunkt i det vi forhåpentligvis vedtar her i dag. Det er en vei å gå her, og jeg tror at den veien må gås opp nå i samspill med kommunene, slik som arbeidet med politivedtekter lokalt skal være.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Jeg vil gjerne kort få takke Stortinget for godt samarbeid om å avklare denne lovhjemmelen nå i løpet av en ukes tid. Det er en sak som kommer på kort varsel til Stortinget på grunn av internasjonale forhandlinger fordi det er en internasjonal operasjon, hvor Norge har tatt på seg forpliktelser ut fra et samarbeid i NATO og på oppdrag fra FN. Man har også i denne behandlingen sikret seg garantier for at det ikke skal drives med tortur, at menneskerettigheter skal respekteres, og at fanger som overlates til Seychellene, ikke skal kunne overføres til et tredjeland uten at Norge er informert om det. Så det ligger en betryggende ramme rundt lovforslaget om at våre skip som deltar i piratbekjempelse i Adenbukta, skal kunne overføre fanger til Seychellene. Jeg er glad for at vi har en enstemmig innstilling rundt dette, som vi raskt kom fram til i justiskomiteen.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Det er interessant å få et innblikk i statsrådens hode, hvordan man tenker om dette forslaget man nå har lagt fram, for statsråden startet innlegget med å si at tigging er uønsket – punktum – og avslutter innlegget med å snakke om at man bevilger bl.a. 10 mill. kr for å legge til rette for tiggerne som kommer. Dette henger faktisk ikke på greip. Så ble jeg en smule forundret da jeg hørte at argumentasjonen til regjeringen for ikke å gå inn for et generelt tiggeforbud var at det ville være uhensiktsmessig for politiet i forhold til ressursbruken. Men hva i alle dager kommer tiggefrie soner til å bety for politiets ressursbruk, om man skal fly og passe på at folk ikke går over en gate og tigger et annet sted osv.? Gjør det ikke inntrykk på statsråden i det hele tatt at det politiet har bedt om, faktisk er et generelt tiggeforbud? Gjør det ikke inntrykk i det hele tatt?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Vi er ikke i tvil om hva som er utgangspunktet til statsråden, for hun startet sitt innlegg i stad med å si at tigging er uønsket. Det er derfor noen av oss synes det er litt pussig at man likevel legger til rette for det. Representanten Ander B. Werp stilte et meget betimelig spørsmål. Det har kommet på bordet to forslag fra Oslo kommune hvor man nå ser mulighet til å gjøre noe med tanke på den loven som skal vedtas i dag, og den pakken som regjeringen har lagt fram. Disse forslagene fra Oslo er også behørig sendt over til Justisdepartementet og er sikkert godt kjent for statsråden. Mitt spørsmål er egentlig: Er det slik at det som nå skisseres som to løsninger i Oslo, faktisk er innenfor det lokale myndigheter, som statsråden sier man er opptatt av, kan vedta å gjennomføre med regjeringens velsignelse?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2013-06-10:
Representanten Skei Grande heldt eit innlegg i stad der ho meinte det var ein skremmande mangel på kunnskap som stod bak at det tidlegare vart sagt – sikkert av meg, for eg var inne på det – at det å gå på skule i heimlandet er eit alternativ for ungar som er her for å tigge. Justiskomiteen i Noreg var på besøk i Romania for tre–fire år sidan, som det har vorte vist til fleire gonger i debatten. Der var det ei som var prosjektleiar for tiltak overfor rombefolkninga som stod for eit arbeid med sosiale tiltak og nettopp tilbod om skulegang. Ho viste til at det var vanskeleg og somtid frustrerande å arbeide med dette. Ho var sjølv av romfolket og fortalte at tre fjerdedelar av dei som kan definerast som rom i Romania, lever som rumenarar elles, men at desse ikkje talar så høgt om det, fordi kulturen og levesettet til den siste fjerdedelen på eit vis grunnlaust definerer heile gruppa. Denne prosjektleiaren i Romania peikte på nettopp det eg viste til, at det ikkje berre er snakk om manglande moglegheiter, men om at somme av kulturelle årsaker ikkje tek imot dei moglegheitene dei får. Dette er ein del av det store bildet. Eg påstår ikkje at dette alltid er årsaka til fenomenet med tiggarar som reiser rundt, men eg vil ikkje vite av at representanten Skei Grande dreg kunnskapsløyse opp som eit patetisk argument mot andre sine syn.
Michael Tetzschner (Høyre), 2013-06-10:
Jeg merket meg at foregående taler, vår tidligere justisminister Storberget, hadde måttet gå til en proposisjon fra 2005 for å hente inspirasjon. Da tror jeg at jeg kan vise til det en enstemmig justiskomité nå sier – en komité som Storberget ikke sitter i. De uttaler følgende: «Komiteen viser til at tiggingen framstår som mer organisert enn tidligere, og at den kan oppleves aggressiv og skape utrygghet. Politiet har påvist sammenheng mellom omreisende tiggere og utøvelse av kriminalitet. Dette gjelder lovbrudd som lommetyveri, butikktyveri, innbrudd og alvorlige ran. Dette skaper utrygge lokalsamfunn. Ifølge Europol kan organiserte tiggergrupper også knyttes til menneskehandel.» Jeg synes kanskje at Storberget burde interessere seg for den innsikt og de erkjennelser som foreligger nå, på bakgrunn av meldinger fra internasjonale, samarbeidende politiorganisasjoner. Nå skal jeg ikke bruke mer av tiden på en tidligere justisminister, men gå over på den nåværende. Den nåværende justisminister sa nemlig at et forbud ikke vil løse fattigdommen. Men da må jo det naturlige oppfølgingsspørsmålet være: Hva mener justisministeren at tigging løser? Hvis justisministeren kunne bruke ett eller et halvt minutt av sitt neste innlegg til å fortelle hva dette fenomenet løser, kunne vi jo diskutert om det var verdt ulempene. Men hvis vi er enige om at det ikke løser noe, står vi jo bare igjen med ulempene. En ting er at det er ulemper for folk her i byen og her i landet, som justisministeren kanskje burde ha det første ansvaret for, men det er også ulemper for dem som tvinges, lokkes eller blir fastholdt i en tiggerrolle, uten å komme ut av den. Så må jeg si at jeg blir ganske opprørt når jeg hører at justisministeren flere ganger viser til de gode erfaringene fra Bergen, fordi man har hatt meldeplikt der. I Bergen har man samtidig hatt den største, mest skandaløse menneskehandelsaken, som også involverer å bruke barn til tigging. Formodentlig er det det som har fått statsadvokaten i Hordaland, da han skjønte at statsråden var ute etter at det ikke skulle være noe inngrep, til å anbefale statsråden å sette grensen for meldeplikt ved 18 år. Justisministeren har svart med å frita dem under 18 år for meldeplikt, slik at man slipper å holde rede på dem. Det vil jo internasjonalt fremstå slik at det nå blir mer konkurransedyktig å være barn og tigge i Norge enn det har vært før. Jeg vet ikke om statsråden er fornøyd med utviklingen. Dette er en statsråd som har abdisert fra et av de viktigste feltene som plager folk, men som også plager dem det gjelder, som blir nødt til å fornedre seg i et annet land.
Michael Tetzschner (Høyre), 2013-06-10:
Jeg merket meg at vi ikke fikk et eneste argument fra justisministeren for hvorfor tigging skulle være et bidrag til å løse noe som helst. Og så vil ikke justisministeren spekulere på de nærmere årsakene til at folk kommer, som formodentlig er at de foretrekker å være her fremfor der. Det kan man si ligger bak all bevegelse, all migrasjon. Det ligger til og med bak den enkleste feriereise eller tur i butikken. Det står heller ikke i særlig stil med innledningsinnlegget, hvor Stortinget ble belært om at dette var folk i den dypeste nød. Det er nemlig en meget sammensatt gruppe – jeg ser at Skei Grande ikke er til stede her – og den er heller ikke så etnisk ensidig sammensatt som noen av deltakerne i debatten tror. Hvis vi er enige om at tigging ikke løser noe problem, eller man bare har vage forestillinger om hva det eventuelt skulle føre til av fordeler for noen, er det i hvert fall dokumentert, ikke minst fra Politidirektoratets og fra de mest berørte politidistriktenes side, at virkningen av dette forbudet er at det åpner opp for misbruk av personlige avhengighetsforhold – typisk barn – og at dette også er til glede for mellommenn. Og det er vel ikke akkurat de som skulle ha sitt menneskeverd helt øverst på agendaen. Når statsråden er så usikker på hvilke fordeler dette medfører, og når det er virkninger som er så godt dokumentert uheldige, både for dem som kommer, og for dem som plages av det i Norge, må det også bekymre statsråden at vi i Norge fastholder retten til å åpne våre plasser og gater for å være arena for menneskehandel og for utnyttelse i kjølvannet av uønsket aktivitet. Det har ikke vært fremme i debatten så langt, men det er jo ikke slik at alle EØS-borgere kan «flyte fritt» innenfor EØS. De kan være turister, de kan studere, de kan søke arbeid, og de kan – mer positivt – få seg arbeid. Men ved at vi opprettholder tigging som en lovlig foreteelse, blir det faktisk i seg selv en legal inngang til det norske samfunnet. Det blir et galt innreisegrunnlag, og det er det innreisegrunnlaget vi som har vært skeptiske til statsrådens lite målrettede forslag, har satt spørsmålstegn ved i denne debatten og hatt alternativer til.
Michael Tetzschner (Høyre), 2013-06-10:
Representanten Chaudhry innviet oss i sine overveielser rundt det å ta ordet eller ikke ta ordet. Jeg håper at han neste gang lar tvilen komme oss andre til gode. Men siden jeg fikk såpass mange referanser, vil jeg gjerne ha sagt følgende, ettersom representanten Chaudhrys innlegg klart var preget av at man rett og slett ser tigging som en strategi for nasjonal og internasjonal sosial utjevning: Slik ser ikke jeg det, slik ser ikke Høyre det. Og verre enn det, som jeg også var inne på i mitt forrige innlegg: Dette fastholder folk i stereotype roller. I den grad noen er trafikkert, menneskehandlet, til dette, fastholder det dem i sine offerposisjoner, og så sikrer det selvfølgelig fortsatt inntekter til mellommennene, med stort bifall fra de rød-grønne.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-10:
Jeg synes nok proposisjonen, slik den foreligger, avdekker veldig godt det som åpenbart er en ganske sterk indre uenighet i regjeringspartiene. Det er for så vidt greit nok, men dessverre bærer også proposisjonen sterkt preg av det når det gjelder vage signaler. Jeg synes representanten Werps replikk underbygger det svært godt. Dette områdebestemte og tidsbestemte forbudet, slik det er beskrevet i proposisjonen, gir svært lite veiledning. Det eneste kvalifiserende jeg kan lese ut av det, er at det står at vilkårene skal være «hensiktsmessige». Så står det videre at det er «politiet som treffer nærmere bestemmelse om reguleringens innhold». Og jeg siterer fra proposisjonen: «Dette vil bidra til at reguleringen vil kunne bli et praktisk virkemiddel som på fleksibel måte kan tilpasses lokale forhold, slik de til enhver tid er.» Dette er det jeg kan lese ut av hva regjeringen mener med dette tidsbestemte og områdebestemte forbudet. Jeg vil utfordre justisministeren på om det ligger noen som helst veiledning utover det jeg nå beskrev, i det regjeringen fremmer. Og konkret: Det som representanten Werp tok opp – som jeg tror er et forslag justisministeren kjenner godt, hvor man tar for seg store deler av Oslo, men som er et områdebestemt forslag – innebærer det at man er innenfor det som anses som hensiktsmessig? Det er i hvert fall fleksibelt, det tror jeg vi kan være enige om, men er dette sånn noenlunde innenfor det regjeringen har tenkt seg? Det bør vi kunne få et svar på.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-10:
Nei.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-10:
I tråd med proposisjonen får jeg si takk for fleksibiliteten her. Statsråden vil egentlig ikke svare, og det står henne fritt. Men jeg hadde kanskje forventet når det gjelder spørsmålet om hva det er man har tenkt seg som rammer for denne inngripende reguleringen man nå går inn for, at man i hvert fall kunne sagt noe om et visst samsvar mellom mål og midler, altså at det man foreslår, skal stå i et rimelig forhold til det man ønsker å oppnå med inngrepet, eller for å snakke på jussens språk: forholdsmessighetsprinsippet. Men selv ikke det ville statsråden bekrefte skulle legges til grunn. Så jeg forventer i hvert fall at man har tenkt å forholde seg til de normale rettsprinsipper når man vurderer dette. Eller er det så fleksibelt at også det kan settes til side?
Svein Flåtten (Høyre), 2013-06-10:
Næringskomiteen har behandlet Meld. St. 23 om digital agenda for Norge. IKT for vekst og verdiskaping. Formålet med denne meldingen var å presentere hvordan Norge som samfunn utnytter mulighetene for IKT når det gjelder innovasjon og verdiskaping. Beskrivelsen av situasjonen i mange sektorer er omfattende, men meldingen er passiv når det gjelder hva en kan gjøre og hvilke områder en kan gjøre noe med. Komiteen er enig om et viktig premiss, nemlig at vi har et høyt kostnadsnivå, at vi må kompensere ved å øke vår produktivitet, og at økt bruk av IKT er et av de sentrale virkemidlene. Men premisset følges ikke tilstrekkelig opp i selve meldingen. Den adresserer ikke det store uutnyttede potensialet som finnes i norsk næringsliv – ikke minst i norsk offentlig sektor – for innovasjon, økt produktivitet, økt konkurransekraft og økt verdiskaping ved riktig bruk av IKT. Meldingen burde istedenfor bare å beskrive den eksisterende situasjonen, vært mer offensiv for hvordan en samordnet IKT-politikk kunne gitt effektiviseringsgevinster i det offentlige og dermed positive ringvirkninger for næringslivet ellers. Det er nettopp dette Riksrevisjonen har påpekt. Slike samordningstiltak vil være det som har mest virkning for å effektivisere offentlig sektor, først og fremst i den sektorovergripende samhandling mellom forvaltningsnivåene. For det videre forenklingsarbeidet i Norge – som allerede ligger på etterskudd – og for en mer brukervennlig offentlig sektor er dette helt sentralt. Opposisjonen har fremmet en rekke forslag de senere årene om forenklinger som nettopp betinger en bedre bruk av IKT. Sammen med en sentralisering av innrapporteringen ville dette bidratt sterkt til ytterligere forenkling. Så vil jeg understreke hvor viktig det er at videre bruk av rådata er tilgjengelig, uten restriksjoner på informasjon og uten tidkrevende og kompliserte prosedyrer i forbindelse med rettighetene. Dette gjelder spesielt geodata og eiendomsinformasjon. Her ligger det et betydelig potensial for økt verdiskaping og – ikke minst – for bedre publikumstjenester. Men meldingen har ingen planer om eller vurderinger av hvordan eller når rådata fra Statens kartverk og statistikk fra SSB eksempelvis kan bli gjort tilgjengelig for alle, og ikke minst til et prisnivå som er lavt og forutsigbart. Mange har påpekt dette, ikke minst i høringene i forkant av arbeidet med meldingen. IKT-løsninger i helsesektoren er dernest den største oppgaven vi står overfor. Sektoren er preget av lokale løsninger, manglende standardisering og liten kompatibilitet med andre løsninger i helsesektoren. Jeg tar opp det forslaget som vi fremmer i innstillingen.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-06-10:
«Markedsaktørene» er et sentralt ord som statsråden har brukt flere ganger. De driver deler av denne utviklingen, det er helt riktig. Det ene forslaget som opposisjonen har fremmet, går nettopp på markedsaktørene som bruker bl.a. geodata og eiendomsinformasjon på rådatanivå. Statsråden har vært fornøyd med tilslutningen til meldingen, og opposisjonen har jo stort sett sluttet seg til det meste når det gjelder intensjonene, selv om vi synes at en del av dette er passivt og kunne hatt en mer offensiv holdning. Men til dette med rådata: Hva vil statsråden gjøre for at dette skal bli bedre for markedsaktørene? Det er uten tvil et sentralt problem at man ikke får dette frem, og det var grunnen til at vi var nødt til å fremme et forslag om det.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Denne stortingsmeldingen retter fokus mot både brukerne på ulike nivå, organisasjonene, offentlige etater og næringsliv. Det er ingen tvil om at IKT-bransjen har stor betydning for hvordan samfunnet totalt sett greier å tilpasse seg denne utviklingen. Regjeringen fokuserer på verdiskapingen overfor denne næringen. I en undersøkelse blant 2 000 bedriftsledere svarer 76 pst. at utviklingen av nye IKT-løsninger blir stadig viktigere for konkurransekraften i egen bransje. Denne utviklingen bidrar til forenklinger i både privat og offentlig sektor og passer som hånd i hanske med næringsmeldingen som næringsministeren la fram i forrige uke, som er svært tydelig på at bedriftenes administrative kostnader skal reduseres med 10 mrd. kr innen 2015. Et av de viktigste bidragene til forenklingsarbeidet er omlegging til elektronisk rapportering og utvikling av gode elektroniske tjenester rettet mot næringslivet. Et konkret tiltak er elektronisk dialog med arbeidsgiver, EDAG, som er en omfattende satsing på videreutvikling av Altinn. I et land med høyt kostnadsnivå er dette en viktig fokusering og en mulighet for økt verdiskaping. De viktigste satsingene som skal bidra til verdiskaping og økt vekst, er satsingen på bredbånd, digital deltakelse, avansert IKT-kompetanse og digitalisering i næringslivet. Men skal vi lykkes med å finne de beste løsningene for framtiden, må vi fokusere på rekruttering. Det er i dag mangel på ingeniører og IKT-utdannede i Norge. Derfor ser vi en tendens til at flere og flere rekrutteres også utenfor landets grenser. Det er bra at regjeringen nå leter etter særskilte hinder knyttet til rekruttering til IKT-utdannelsen her hjemme. Utdanning, kompetanse og forskning er viktige byggeklosser for at Norge skal styrke sin konkurransekraft og befeste sin posisjon som en av de best utviklede, kunnskapsbaserte og konkurransedyktige økonomiene i verden.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Meldingen gir en grei beskrivelse av situasjonen. Den gir også en grei beskrivelse av hvordan regjeringen ser på de forskjellige feltene, og hvordan man har tenkt å legge til rette for egen politikk. Men denne meldingen mangler fullstendig det som har med virkemidler å gjøre. Jeg skal prøve å nevne et par eksempler. På 1960-tallet sendte USA den første mann til månen. Man har nettopp sendt et ubemannet kjøretøy til Mars. Man klarer å spille inn musikk fra verdensrommet – til jorden. Men i Norge sender man røntgenbilder med drosje mellom sykehusene i Oslo sentrum. Det sier lite grann om at vi har en vei å gå – at vi kanskje ikke har vært dyktige nok til det vi holder på med. Vi ser at det er store muligheter innenfor helse- og omsorgsteknologi, men ting går forferdelig sent. For å ta et eksempel: Det er litt underlig at mens man diskuterer hvilken informasjonsteknologi og hvilken løsning man skal velge, glemmer man helt å bygge infrastrukturen inn til bl.a. de byggene i omsorgssektoren som faktisk skal ta dette i bruk. Man burde allerede nå gitt beskjed til Husbanken, i forbindelse med tildelingen knyttet til bygging av omsorgsboliger, om at man nettopp sørget for at et av de kriterier som ligger der, er at det er lagt opp infrastruktur som gjør at man kan ta i bruk den framtidige teknologien i omsorgssektoren, den som f.eks. Safehouse-teknologien åpner for. Da er man avhengig av bredbånd, man er avhengig av toveiskommunikasjon mellom aktørene for å skape den tryggheten som skal til. Jeg tror at det også innenfor offentlig sektor har blitt slik at man snakker og snakker om alle de flotte digitale løsningene man skal velge – og den effektiviteten man skal oppnå ved å velge de løsningene. Det eneste det medfører, er enda flere ansatte, og vi mangler den effektiviteten. Jeg tror det man faktisk trenger i disse situasjonene, er et bedre og reelt planverk som gir oss resultater, og måleindikatorer som sørger for at man faktisk kan komme fram til et mål der framme. Vi trenger virkelig en giv på dette feltet, men vi er nødt til å begynne helt nede på basisnivået, særlig innenfor helse- og omsorgsområdet – nettopp fordi det er så mye upløyd mark. Og det er, som sagt, underlig at vi i Norge i dag sender røntgenbilder med drosje i Oslo.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Mitt spørsmål er knyttet til helse og omsorg og til det som har med infrastruktur og støtte til infrastruktur i forbindelse med etablering av bl.a. omsorgsboliger å gjøre. Når kommunene søker om bevilgninger fra det offentlige gjennom Husbanken, er det i utgangspunktet ingen incitament hos Husbanken til det å legge opp denne infrastrukturen. Her er det også flere etater som kommer inn i bildet: Man har spesialisthelsetjenesten, man har kommunesektoren, man har kanskje Nav-systemet. Alle disse etatene ville kunne ha positiv effekt av det, ikke minst brukeren. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden foreta en gjennomgang av hvorvidt man bør se på tildelingskriterier fra Husbanken for å legge til rette for opplegg av infrastruktur knyttet til Safe House-teknologi – altså digitalt – i omsorgsboliger?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Jeg har funnet et spørsmål til representanten fra Arbeiderpartiet. Vi har også akvakulturloven til behandling nå, og en av de tingene som endres i akvakulturloven, er eierskapsbegrensningen på 25 pst., som nå oppheves i loven. Og statsråden har sendt eierkontrollforskriften på høring – dette med å åpne opp for å øke prosentandelen på eierskap til inntil 40 pst. Nå er vi jo i den lovgivende forsamling, og sånn sett blir det interessant å høre svaret på det spørsmålet jeg har tenkt å stille representanten Lillian Hansen. I det høringsutkastet som nå er sendt ut, henviser man til at man må øke bearbeidingsplikten og en del andre faktorer for å kunne få det økte eierskapet i oppdrettsnæringen. Mitt spørsmål til representanten er: Hvis dette etter en tid ikke lenger blir overholdt, hva vil da skje? Her snakker vi om store internasjonale konsern. Hva vil skje hvis de ikke overholder bearbeidingsplikten?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Det er åpenbart at jeg må gi representanten Lillian Hansen lesehjelp. Når det gjelder leveringsplikten, har Fremskrittspartiet sagt klart fra at vi sier nei til å utvide den. Vi sier nei til å gjøre det enda verre for både industrien og dem som skal levere. Det vi har sagt – jeg får gjenta det, så representanten Lillian Hansen får det med seg – er at inngåtte avtaler skal respekteres. Det betyr at i samband med de avtalene som allerede er skrevet under på – når man har fått kvoter til redusert pris – skal man forholde seg til den rabatten man faktisk har fått. Vi har ikke sagt at vi ikke skal ta distriktsmessige hensyn. Men i stedet for å se på leveringsplikten for en spesifikk kai, en spesifikk kommune, har vi sagt: La oss se dette i sammenheng med en større region, slik at man får økt lønnsomhet, mulighet til å investere og mulighet til å bo ute i distriktene i stedet for å leve i en fantasiverden.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Vi forholder oss til det som foreligger i dag. Svaret på om jeg og Korsberg er enige om framstillingen av ansvaret, er ja. Vi stemmer nemlig for hele loven i dag. Vi har sagt at når det kommer til stykket, vil vi revurdere dette. Det er fordi vi vil se dette i en total gjennomgang for å se om det kan være andre måter å gjøre ting på. En av de tingene kan gjelde pelagisk sektor, som i stor utstrekning bruker auksjonsprinsippet for sine fangster, men for fangster under 50 tonn bruker man i større grad minsteprissystemet. Dette er én ting som kan ses på. Noe annet som kan ses på, er selve regelverket, den monopolistiske biten av dette. Men vi slår fast i innstillingen – og det har representanten også lest – at vi støtter opp om disse tingene. Vi støtter opp om det som foreligger. Vi har ingen alternative forslag til lovtekst.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Flere ganger i denne salen de siste tre årene vi har debattert, har de rød-grønne politikerne kategorisk sagt at det ikke er aktuelt å endre råfiskloven. I dag ligger det på bordet revidert utkast, endring av loven, endring av strukturen, til og med endring av lovens navn og ny formålsparagraf. Jeg synes representanten Lange Nordahl skal gå tilbake til sine egne referater og se at det ikke er alt man sier, som er hogd i stein. Det gjelder også lovsaker: Ting må revideres underveis. Vi stemmer for prinsippet som foreligger her i dag. Vi stemmer for loven. Men på sikt vil vi revidere for å se – når vi eventuelt har et apparat rundt oss og kan bruke eksterne personer – hva som vil være det mest lønnsomme for næringen selv, og se hvordan vi kan få opp prisnivået og gjøre dette bedre for alle. Da vil vi komme tilbake til dette, og da skal Stortinget få lov til å treffe sine beslutninger på det feltet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Mitt spørsmål er knyttet til akvakulturloven. Fremskrittspartiet mener at det er svært viktig å få bukt med rømming av oppdrettsfisk fra merdene. Vi anser at rømt oppdrettsfisk er miljøforurensning, og da gjelder prinsippet om at forurenser skal betale. Regjeringens svar i en sak som dette, er et solidaransvar for finansiering av et fond. Det vil si at man ikke skal finne vedkommende anlegg som dette kommer fra, for å kunne påføre dem den regningen en har, slik at en får en læringsprosess og iverksetter tiltak. Nei, man vil gå videre med et solidarisk finansiert fond. Dette kommer til å medføre at man ikke får den effekten man ønsker, nemlig det å spore tilbake til det enkelte anlegg – det er faktisk teknologisk mulig i dag. Hvorfor stemmer SV imot både forslaget om sporbarhet innen 2015, og det at den enkelte forurenser skal betale?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Jeg vil sitere fra forslag til ny § 11 i akvakulturloven: «… den som har eller søker om akvakulturtillatelse skal foreta eller bekoste nødvendige miljøundersøkelser for å dokumentere miljøtilstanden innenfor lokalitetens influensområde ved etablering, drift og avvikling av akvakultur». Forsøk foretatt knyttet til utslipp av fisk langs kysten viser at rømt oppdrettsfisk vil man kunne finne igjen langs hele kystlinjen. Om man slipper ut fisken utenfor Rogaland, kan man finne den i Møre og Romsdal, Trøndelag, Nordland, Finnmark etc. Mitt spørsmål til representanten er følgende: Hvor slutter influensområdet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Jeg har to raske spørsmål til statsråden. Kan statsråden avkrefte at man vil kreve tvangssalg av aksjer i selskap som er utvidet som følge av opphevelsen av 25 pst-regelen, i eierskapsbegrensninger – slik at vi får ryddet opp i det i denne salen? Spørsmål nummer to er knyttet til settefisk. Det er nå gitt tillatelse til å kunne ha settefisk på opptil ett kilo på land før man setter den ut i sjøen. Spørsmålet til statsråden er: Hvordan kategoriseres denne fisken? Blir fisken å anse som en del av en matfiskkonsesjon – som vil begrense hvor mye et anlegg kan ha på land – eller vil det kunne være en mulighet for at dette er settefisk? For dersom du slakter denne fisken – når den veier ett kilo og ikke setter den ut igjen i sjøen – kan du faktisk lage et nytt produkt som ikke går ut over matfiskkonsesjonen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Jeg vil bringe inn et nytt moment i debatten. Nå er det sikkert flere her som begynner å svette, og som tenker: Skal vi ha en ny debatt? Ja, det burde vi faktisk hatt. Denne meldingen er på 139 sider. Sjøpattedyr er ikke nevnt. Vi tar altså ikke inn over oss at sjøpattedyr også er en del av det som havet og sjøen gir oss. Det går på høsting av denne ressursen. Man har altså ikke funnet rom for i denne meldingen – og i denne debatten vi har hatt – å ta inn over seg det faktum. Det er et faktum at vi har en hvalbestand, en vågehvalbestand, som er i svært godt hold, som vi godt kan fangste mer på, som gir oss fantastisk god mat, og som vi må utnytte på en god måte. Vi har en selbestand som er fullstendig ute av kontroll, der vi er nødt til å få ned bestanden, nettopp på grunn av den mengden fisk som selen spiser. I den forbindelse er det litt rart at vi ikke har funnet rom for å ta den debatten her. De forskjellige predatorene påvirker hverandre, og det er klart at hvis hvalbestanden og selbestanden fortsetter å øke, vil det på sikt gå ut over kvotene og det vi kan ta ut av biomasse på de forskjellige fiskebestandene våre. Det er bekymringsfullt når vi ser antallet selskuter som går i isen for å fangste. Det er bekymringsfullt når vi ser bestanden vokse – vi husker noen år tilbake i tid, da vi fikk en selinvasjon langs kysten. Jeg ser med gru på at vi kan få en sånn situasjon igjen, der fjordfiskerne våre ikke får solgt produktene sine på grunn av sykdom og kveis. Det er veldig rart at vi ikke har tatt oss tid til å sørge for at dette blir omhandlet i denne debatten. Det er like mye Fremskrittspartiets ansvar at vi ikke har lagt inn merknader om dette. Derfor valgte jeg å bruke dette innlegget til å snakke om viktigheten av å sørge for at vi holder ved lag disse bestandene, som påvirker hverandre. Da må vi sørge for at mottaksapparatet for sel er på plass. Da må vi sørge for at hvalskutene våre har rammebetingelser til å kunne fangste det som de skal. Da må vi sørge for at regelverk knyttet til om du går inn eller ut av en sone for å fangste vågehvalen, er av mer eller mindre akademisk art knyttet til disse reguleringene, når vi vet at det er samme bestand. Disse tingene må vi ta med oss, og vi må forvente at det blir fanget bedre opp i framtiden.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Hvis det vi nettopp hørte var en oppsummering av debatten, og at debatten nå skulle være over, må jeg holde et innlegg som åpner debatten igjen – da tror jeg at vi må ordlegge oss litt annerledes. De innleggene som er holdt her fra opposisjonspartiene, med den samme meldingen – det samme innlegget – for snart femte gang, regner jeg med at vi nå er i gang igjen. Jeg har god tid. Det er ikke så mye jeg skal gjøre i kveld, og jeg har som saksordfører i den andre saken ubegrenset antall med 3-minutters innlegg, så det skal gå bra. Her skal vi være en stund. Jeg vil prøve å oppsummere – ikke nødvendigvis kvittere ut – et par av de tingene som er kommet opp i debatten. Statsråden viste til handlingsregelen og advarte mot Fremskrittspartiet som et økonomisk eksperiment. Det har jeg hørt statsråden si flere ganger. Det er en sånn innøvd runde eller setning som statsråden har tatt det siste året. La meg bare si et par små ting til det. Vi har kritisert handlingsregelen, for handlingsregelen skiller ikke mellom investering og drift. Men hvis statsråden går inn i de budsjettene som Fremskrittspartiet har fremmet de senere årene, er de innenfor 4 pst.-banen til handlingsregelen. Innenfor den summen som man sier at handlingsregelen skal ligge, altså 4 pst.-banen, har alle Fremskrittspartiets budsjetter ligget – vi snakker om de senere årene. Fremskrittspartiet har i tillegg fremmet forslag nettopp om å skille mellom investering og drift, for det er forskjell på måten å bruke pengene på. Så til en sak til som jeg er veldig glad for at jeg kvitterte ut, og det er nettopp det med at vi endret 25 pst.-grensen, hvis den da f.eks. går opp til 40 pst. Men det er ikke slik at det bare er konsesjoner man snakker om, dette er oppkjøp av selskaper. Man går inn og kjøper selskaper – det er jo det som skjer her. Jeg er helt enig med statsråden i at det er fantastisk flott. Jo mer man bearbeider, jo flere arbeidsplasser klarer vi å skaffe. Det er veldig positivt for Norge. Men jeg sier at vi må også ta inn over oss hva som vil skje hvis man endrer på vilkårene, eller at man ikke er i stand til å følge opp vilkårene. Så er det snakk om en sak til som jeg er veldig forundret over at særlig SV ikke er med på – miljøpartiet SV. De er ikke med på å gå inn og ta ut eller straffe de oppdretterne som er årsaken til fiskerømming. Man sier at det ansvaret skal alle sammen ha solidarisk. Da har man ingen incitament til å sette inn ekstra tiltak for å forhindre rømming. Der forundrer SV.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
For å respondere til representanten Holmelid: Mitt utgangspunkt er at representanten Holmelid og regjeringspartiene både stemmer imot at det skal være på plass et sporbarhetssystem innen 2015 og i tillegg vil ha solidariske fond istedenfor at vi skal spore tilbake og sende regningen til dem som står for disse rømningene, nettopp for å ha det forebyggende perspektivet. Det er det som er selve problemet i saken i den sammenheng. Men det er dessverre slik at jeg er nødt til å etterlyse et svar fra statsråden. Hun rakk ikke å svare i replikkordskiftet – det skjønner jeg godt, for man har 1 minutt på seg. Spørsmålet er knyttet til matfiskkonsesjoner og settefisk på 1 kg. Det er ikke kommet en avklaring, så vidt undertegnede har sett i hvert fall, på hvordan en skal beregne denne fisken. For så lenge man gir konsesjon til at settefisken kan gå fra 200 gram og opp til 1 kg, kan produktet brukes til andre ting enn å settes ut i merder. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Hvordan skal dette forstås? Skal det volumet, den MTB-en som framgår av settefisken her, altså det du har f.eks. på land, være en del av matfiskkonsesjonen, eller kan du bruke den på en annen måte så lenge du ikke setter den ut i sjøen? Det kan være greit å få klarlagt, for hvis ikke kan det også være et nytt og fantastisk marked knyttet til kilosfisk som kommer fra denne industrien, uten at det går utover selve matfiskkonsesjonen som du har knyttet til merder.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
I og med at enkelte har litt tungt for det i kveld, skal jeg bare si følgende: Fremskrittspartiet stemmer for loven som den ligger her. Forslagene som vi har fremmet, er allerede tatt opp. En av grunnene til dem er bl.a., som det står i vår merknad: «Disse medlemmer mener at det også kan stilles spørsmål ved den omfattende delegeringen av forvaltnings- og kontrolloppgaver til privat eide salslag som loven legger opp til.» Vi ønsker en gjennomgang av en del av enkeltmomentene i loven, men vi stemmer for den slik den ligger i dag, så det bør ikke være noen debatt knyttet til det.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-06-10:
Jeg vil anbefale at Fremskrittspartiets gruppe støtter forslagene fra Venstre.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-10:
Regjeringen skal ha skryt for at de setter IKT og digitale løsninger på agendaen. Dessverre skisserer ikke meldingen løsninger eller ambisjoner for de områdene vi politikere virkelig kan og bør gjøre noe med: bredbånd og digitalisering av offentlige tjenester. Venstre slutter seg derfor til komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkepartis kritikk av at meldingen i stedet for å beskrive den nåværende situasjon for IKT-utvikling i det offentlige, burde vært langt mer offensiv på hvordan en samordnet IKT-politikk kunne utløst effektiviseringsgevinst i offentlig forvaltning og gitt positive ringvirkninger for næringslivet ellers. Etter Venstres mening tar heller ikke meldingen inn over seg hvilket potensial Telecom og resten av IKT-næringen har for norsk verdiskaping. For det første er det en direkte sammenheng mellom bredbåndspenetrasjon og bredbåndkvalitet og vekst i et lands BNP. For det andre er dette et av de områdene der Norge har unike forutsetninger for å trygge og videreutvikle næringer og velferden for fremtiden. Å ha ambisjon om «et bredbåndstilbud av grunnleggende god kvalitet» – som det står i meldingen – er for svakt. Hva hadde våre beste skiløpere oppnådd om målet var å bli «grunnleggende god» på ski? Et mål må ha en større ambisjon enn som så og være mer konkret. Det må være noe å strekke seg etter. Etter Venstres syn må vi i det minste matche svenskenes ambisjoner, som omsatt til norske forhold vil bety at minimum 40 pst. skal ha tilbud om 100 Mbit båndbredde i 2015 og 90 pst. i 2020. Likeledes må det være en prioritert oppgave å få realisert et reelt landsdekkende bakkenett nummer to. I dag vet vi at alt vi har av tele-, mobil-, og nødnett, til syvende og sist hviler på Telenors bakkenett. Selv om vi heldigvis har flere aktører som har egne bakkenett, er det ingen i dag som ikke er avhengige av å leie kabelkapasitet av Telenor. Både fra et forbrukerperspektiv, konkurranseperspektiv, og ikke minst sikkerhetsperspektiv, er det avgjørende at det offentlige i samspill med næringslivet bidrar til et sentralnett nummer to. Skal et potent norsk bredbåndsnett få full uttelling, må det kombineres med stor kapasitet til utlandet. Utenlandskabler kombinert med tilgang på kortreist fornybar energi og et kaldt klima gir oss f.eks. et godt utgangspunkt for å skape vekst og industri basert på skyteknologien, i tillegg til å styrke konkurransekraften til eksisterende næringer. Venstre mener også at Norge med fordel burde realisere en egen transatlantisk sjøkabel. Det ville gi oss en dedikert tilgang til det internasjonale stamnettet og være en vesentlig infrastrukturinvestering for nasjonen og næringslivet. Med dette tar jeg opp Venstres forslag som er omdelt i salen.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-10:
Venstre har omdelt to forslag i salen her i dag, og som jeg redegjorde for i innlegget mitt, gikk det ene på bakkenett II og det andre på en transatlantisk forbindelse. Det kunne være spennende å høre statsrådens vurderinger av de to forslagene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Digital agenda er mulighetenes melding! Norge må utnytte mulighetene IKT og Internett gir for verdiskaping og innovasjon. IKT er en teknologi som inngår i alle samfunnsområder. Da er riktig bruk av IKT en mulighet som skaper store gevinster for Norge i framtiden. Regjeringen vil legge til rette for at hele befolkningen kan ta del i den digitale utviklingen. Derfor må vi sørge for at alle som ønsker det, har mulighet til å bruke digitale tjenester, og at de har tilgang til bredbånd av god kvalitet. Det er et politisk ansvar å sørge for at de siste 5–10 pst. av befolkningen som ikke er på nett, blir i stand til å ta i bruk de digitale mulighetene. Dette er et av denne meldingens viktigste mål. Jeg er også glad for det vi oppfatter som en bred tilslutning til regjeringens bredbåndspolitikk. I komitéinnstillingen påpekes det at det i stor grad er markedsaktørene som driver fram utviklingen. Det er også jeg helt enig i, og slik skal det være. Samtidig er det vår oppgave å legge til rette for at markedet fungerer best mulig, at det er sunn konkurranse, og at knappe ressurser – som frekvenser – utnyttes på en måte som gir mest uttelling for samfunnet. Vi har også brukt godt over en milliard kroner for å sikre dekning der markedet ikke strekker til, og dette vil vi fortsette med. Jeg har merket meg mindretallets kommentarer om behovet for mer statlig styring og koordinering av IKT i offentlig sektor, og om behovet for mer samarbeid på tvers av forvaltningsområder og forvaltningsnivåer. Det har denne regjeringen arbeidet systematisk med. La meg nevne noen eksempler: Vi har etablert Difi, som er statens samordner på feltet. Vi har utviklet viktige fellesløsninger, som elektronisk ID og Altinn. Vi jobber med digital postkasse til alle innbyggere. Vi stiller nå krav, som standarder og arkitekturprinsipper, som alle etater må følge. Hvert år sender vi ut de felles kravene som skal stilles til statlige IKT-prosjekter. Vi har etablert SKATE. SKATE består av de viktigste etatslederne og har som mandat å koordinere IKT-utviklingen i offentlig sektor. Gjennom SKATE blir arbeidet med de nasjonale felleskomponentene samordnet. Vi har fremmet en egen lovproposisjon for Stortinget om nødvendige endringer i forvaltningsloven. Denne ble vedtatt i Stortinget 3. juni. Vi har kort og godt lagt til rette for digital kommunikasjon med forvaltningen som hovedregel. Dette har gitt resultater, men det er mer å gjøre, og det skal vi følge opp. Vi har bl.a. bidratt til den positive utviklingen i kommunesektoren gjennom etablering av et eget program, KommIT, som vil være en viktig samarbeidspartner for staten i tiden framover. Regjeringens digitale agenda er en agenda som er utarbeidet, og som skal følges opp av mange statsråder. Sånn skal det også være i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Nå ligger helse- og omsorgsteknologi under helseministerens ansvarsområde, men vi har jo regler for tildelingen knyttet til tilskudd til omsorgsboliger, som legger til rette for at man kan få på plass god teknologi inne i de enkelte husene. Der ble forskriftene endret for ikke så veldig lenge siden, sånn at vi kan legge til rette for at det er teknologiske løsninger i de enkelte omsorgsboligene som bygges i tiden framover. De aller fleste omsorgsboliger bygges i forholdsvis tettbebygde strøk. Der er det nå rimelig god bredbåndsdekning, sånn at man kan bruke digitale løsninger også i omsorgsboligene. Hvis ikke ville det jo være et godt insitament om kommunene etterspurte teknologi – fiber – inn til de omsorgsboligene. Det ville også være bra for de andre som bor i området, og jeg tror at de aller fleste vil kunne få god respons hos markedsaktørene. Hvis ikke har vi etablert en egen tilskuddsordning for de områdene som ikke dekkes.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Som det ble sagt i representanten Holmelids hovedinnlegg, har vi jo allerede tatt tak i det med kartdata. Det ble bevilget midler i revidert nasjonalbudsjett. Miljøvernministeren jobber nå med en strategi for å gjøre alle kart- og eiendomsdata mer tilgjengelige for forvaltningen, frivillige organisasjoner og næringsliv– det er viktig. Noen data er allerede omfattet av et nytt gratisprinsipp dersom Stortinget nå gir sin tilslutning til de forslagene som ligger i revidert nasjonalbudsjett. Det er vel formelt sett ikke behandlet her i salen ennå. Det jobbes også fra Kartverkets side med en enklere prismodell. Det er jo sånn at en del av kartdataene er et spleiselag mellom kommersielle aktører, og vi må i alle fall finne løsninger sånn at det ikke er de kommersielle aktørene som betaler data for de andre. Så har jeg en gledelig nyhet som jeg kan meddele representanten Flåtten: Fra desember og fram til dags dato har antallet datasett på data.norge.no økt med 270 pst.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Når det gjelder det første forslaget fra representanten Tenden i salen her i dag, ligger det i hovedsak under samferdselsministeren og ekomlovens regler, men jeg er enig i at det er viktig at vi fokuserer på sikkerhet i telenettet. Vi har nå en god utbygging av fiberkapasitet i tillegg til det nettet som Telenor har, sånn at vi ser vel ikke noe øyeblikkelig behov for at det offentlige skal gå inn og gjøre store investeringer i et nytt landsdekkende bakkenett. Når det gjelder behovet for utenlandskabler, kommer det opp fra tid til annen. Det er veldig varierende hva markedsaktørene svarer på de spørsmålsstillingene, men jeg er kjent med at flere markedsaktører har snust på mer utenlandskapasitet. Hvis de markedsaktørene finner det formålstjenlig, er jeg enig i at man bør kunne legge til rette for det.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Det vi har vært tydelige på i merknadene til sjømatmeldingen, er at hvis det ligger krav til plikten, og den ikke overholdes, så skal den inndras.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Først har jeg lyst til å si at Høyre først må få bestemt seg for om det er negativt eller positivt at man går tilbake til Ludvigsen-tiden. Det er usikkerhet rundt akkurat det. Akkurat nå oppfattet jeg det slik at det var negativt, men det er mulig at jeg misforsto. Som jeg sa i mitt innlegg, har vi landet på en strukturkvoteordning som vi er kommet fram til etter å ha lyttet til fiskerinæringen. Fiskerinæringen var veldig tydelig, og har vært tydelig i mange år, på at de ønsket 3+3 når det gjelder strukturering. Nå har vi valgt en ordning som går på valgfrihet, og som jeg sa i mitt innlegg, har vi mottatt svar fra næringen om at de er veldig fornøyde med det vi har landet på.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-10:
Jeg merket meg nå at Kristelig Folkeparti langt på vei insinuerer at vi i Arbeiderpartiet mener at hensynet til havbruksnæringen skal veie tyngre enn miljø. Det er feil. Det er så feil som det kan bli. Vi tar grep, og hvis jeg ikke har misforstått Kristelig Folkeparti nå, så er det bra at også Kristelig Folkeparti støtter de tiltakene som ligger i meldingen og for så vidt også i akvakulturloven. Så må vi erkjenne at all oppdrett – som all annen matproduksjon – påvirker miljøet, og i enhver sak må det også være fullt mulig å se på flere hensyn når vi endelig skal ta en beslutning.