trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Statsrådens plan har representanten nå hørt gjentatte ganger. Det er den en jobber etter. Planen om et stort gigantisk sykehus i Oslo, som det ble jobbet med da jeg overtok etter Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i regjering, er stoppet en gang for alle. Jeg er helt enig i at det var helt urealistiske planer, og derfor er det bestemt noe helt annet, nemlig at Oslo skal ha flere akuttsykehus, deriblant oppbygging av et nytt, stort akuttsykehus på Aker, som jeg opplever Oslos befolkning og Oslo bystyre er veldig positive til. Ullevål har en bygningsmasse som ikke gjør det mulig å utvikle Ullevål som et moderne, framtidig sykehus. Det er også noe vi må ta innover oss. En kan ikke i en sånn situasjon bevare Ullevål og samtidig bygge opp et stort sykehus på Aker, på Gaustad og beholde Diakonhjemmet og Lovisenberg som gode lokalsykehus. Det går rett og slett ikke opp.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Jeg er ikke enig i den situasjonsbeskrivelsen som representanten gir. For det første har denne regjeringen gjennom våre fem statsbudsjetter lagt til rette for en høyere vekst i pasientbehandlingen enn det forrige regjering la til rette for i åtte budsjetter. Dessuten har vi fått en betydelig forbedring i kreftbehandlingen for norske kreftpasienter gjennom å innføre 28 pakkeforløp for kreftpasientene, som kreftpasientene opplever som en betydelig kvalitetsforbedring. Prioriteringsmeldingen, system for Nye metoder, sørger for at vi sikrer at nye behandlingsmetoder for kreft blir tatt i bruk likt i hele landet, tilgjengelig for alle pasienter, blir prioritert etter demokratisk forankrede prinsipper og med en helt annen åpenhet enn det som var tidligere. Dette er et system som jeg oppfatter at også Arbeiderpartiet stiller seg 100 pst. bak. Nå har vi lagt fram en ny kreftstrategi. Den vil i veldig stor grad vektlegge to forhold: Det ene er at det kommer til å være betydelig mange i dette landet som kommer til å leve både med skadene av kreftbehandling og med kreft, fordi kreft i større grad er i ferd med også å bli en kronisk sykdom. Det betyr at vi er nødt til å ha en helt annen oppmerksomhet rundt det tilbudet som bl.a. gis i kommunene. Derfor kommer regjeringen også nå til å utvikle «Pakkeforløp hjem» for kreftpasienter. Det andre er den utviklingen som vi ser på behandling knyttet til persontilpasset medisin og nye behandlingsformer. Norge skal ikke minst bruke våre viktige kvalitetsregistre, som kreftregisteret, for å kunne ligge langt framme på dette området. Jeg er helt overbevist om at kreftpasienter i Norge, på samme måten som vi har sett de siste årene, kommer til å oppleve forbedringer i behandlingen og forbedret overlevelse.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Gode pasientforløp, pakkeforløp for kreft, handler ikke om kvaliteten på hver enkelt bit, som representantens spørsmål kan skape inntrykk av. Nei, det handler nettopp om å få bitene til å henge sammen. Det var det som var utfordringen da jeg overtok ansvaret som helseminister. Det var ikke de enkelte bitenes kvalitet som var problemet for kreftpasientene i møte med kreftbehandlingen. Problemet var at de var veldig redd for at ikke noen tok ansvar for at f. eks. billeddiagnostikk ble bestilt, og at behandlingen ble satt i gang på riktig tidspunkt. Det er nettopp det vi har fått ryddet opp i gjennom pakkeforløp for kreft, som daværende statsminister, Jens Stoltenberg, sa at vi hadde ingenting å lære av Danmark om. Tilbudet om etablering av protonsentre har regjeringen etablert en egen finansieringsordning for. Planlegging av de to sentrene er godt i gang. I tillegg har vi i årets budsjett bevilget penger til bygging av nettopp det nye klinikkbygget på Radiumhospitalet, som krever store investeringer.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Jeg er helt enig i at fastlegene er utrolig viktige, derfor har også fastlegene en veldig sentral rolle i pakkeforløpene. Pakkeforløpene er et verktøy for å koble fastlegene tydeligere til sykehusene, og det får vi positive tilbakemeldinger om. Vi har utfordringer knyttet til rekruttering av nok fastleger. Det er årsaken til at jeg har gjenopprettet trepartssamarbeidet med Legeforeningen og KS, som ble lagt ned av forrige regjering. I det arbeidet diskuterer vi nå hvilke virkemidler vi skal samarbeide med Legeforeningen og kommunene om for å styrke rekrutteringen av fastleger. Vi ser at listelengden går ned. Stortinget har vedtatt at de ønsker at listelengden skal gå ned, nettopp fordi fastlegene opplever at de har mer å gjøre overfor den enkelte pasienten. Da er det veldig viktig at vi har oppmerksomheten rettet mot det som er det helt sentrale, nemlig hvordan vi skal få rekruttert enda flere fastleger, slik at pasientene får et godt tilbud i kommunen.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Mitt oppdrag til sykehusene er at de i den grad de reduserer sitt tilbud innen rehabilitering, må gjøre det i gode prosesser med kommunene og forsikre seg om at det er andre som kan overta. Dette er en sak som jeg mener definitivt best avgjøres lokalt av styret i Helse Stavanger i samarbeid med de berørte kommunene. Jeg er ikke enig i den ensidige beskrivelsen av begrunnelsen som representanten gir. En vesentlig begrunnelse som ligger til grunn for denne utredningen, er knyttet til at sykehuset mener at en del av de rehabiliteringsoppgavene som gjøres på denne avdelingen i dag, bedre kan gjøres av kommunene og hører hjemme i kommunene. Det er ikke sentralisering, det er ytterligere desentralisering. Sykehuset og Helse Stavanger har også et ansvar for å se til at de ikke tar fra noen kommuner oppgaver som andre kommuner i deres område løser selv. Det ville også være urettferdig overfor de kommunene som løser dette selv.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Representanten har helt rett – det stemmer ikke at jeg sa at fritt behandlingsvalg kom til å gjøre helseforsikringer overflødige. Jeg er glad for at representanten konstaterer det. Det jeg sa, var at innføringen av fritt behandlingsvalg, det at vi kunne kjøpe mer av den ledige kapasiteten hos de private for å redusere de offentlige helsekøene, ville gjøre det mindre nødvendig for folk å ha private helseforsikringer for å få utført det de har rett til å få utført gjennom at de betaler skatt og er medlem av den norske folketrygden. Det ser vi heldigvis har gitt resultater. Veksten i salget av private helseforsikringer har flatet ut, men det aller viktigste er at ventetidene er betydelig redusert. Da jeg overtok, var ventetiden i gjennomsnitt 74 dager. Ved utgangen av 2017 var den i gjennomsnitt 57 dager. Dette bidrar til å hindre en todeling av helsetjenesten ved at det ikke er tykkelsen på lommeboka som avgjør om en har valgfrihet i helsetjenesten eller ei, men at det er det offentlige som betaler.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Vi har et godt sykehustilbud – også til eldre pasienter. Det store flertallet av eldre pasienter benytter seg av spesialisthelsetjenestens tilbud. Noe av det viktigste, særlig for eldre med svak helse, er rask tilgang til tjenester av god kvalitet. Derfor er arbeidet med å redusere ventetidene også viktig for de eldre pasientene. Vi står foran en stor utfordring i tiårene framover som følge av den demografiske utviklingen. Vi er nødt til å endre oss for å møte utfordringene. Nye behandlingsformer og bedre organisering kan gi et bedre tilbud til pasientene, kortere sykehusopphold og bedre utnyttelse av sengekapasiteten. Mer dagbehandling og poliklinisk behandling gjør at pasientene får en mer desentralisert behandling nærmere der de bor. De kan reise hjem og få oppfølging hjemme i stedet for å bli lagt inn på sykehus. Det er bra for pasientene – spesielt for eldre pasienter. Dette innebærer at behovet for senger har avtatt innen mange fagområder selv om flere pasienter blir behandlet. Antall sykehussenger er redusert i de fleste land i Europa de siste ti årene. Sverige og Danmark har færre senger per 1 000 innbyggere og kortere liggetid enn Norge. Det er positivt at det skjer nye måter å drive pasientbehandling og organisering på, og at dette bidrar til at flere får hjelp. Det er viktig å understøtte denne utviklingen for også å få en bærekraftig helsetjeneste i framtiden. Samtidig er det viktig å følge nøye med på utviklingen, særlig for en sårbar pasientgruppe som eldre er, med sine mange og sammensatte lidelser. I utviklingsplanene som nå utarbeides for sykehusene, inngår framskrivning av behovene, og hvordan tilbudet må utvikles og tilpasses i tråd med dette. I dette arbeidet skal også kommunene involveres. Risiko- og mulighetsanalyse skal gjøres sammen med dem som endringene angår, og analysen skal dekke både sykehusenes og kommunenes perspektiv. Målet er å få en best mulig pasientbehandling og en spesialisthelsetjeneste tilpasset dette, innenfor de rammene og tilgang på helsepersonell som er framover. Behovet for døgnbehandling for de eldste pasientene inngår i dette. Regjeringen skal også om kort tid legge fram en egen kvalitetsreform for eldre, under overskriften Leve hele livet. I denne reformen inngår også tilbud i spesialisthelsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Både de føringene som ligger i Nasjonal helse- og sykehusplan og det beregningsgrunnlaget som representanten her viser til, skal også ligge til grunn for sykehusenes arbeid med utviklingsplanene fram mot 2035. Da vil de ulike regionene selvfølgelig også måtte ta hensyn til den demografiske utviklingen og det faktum at eldre pasienter også har større behov for sykehustjenester enn andre pasienter, når de planlegger for sin egen kapasitet og behovet for utvikling fram mot 2035. Men så må de også selvfølgelig ta hensyn til den medisinske utviklingen, og der ser vi en utvikling mot mindre behov for innleggelse, at mer kan gjøres gjennom dagbehandling, og at det i større grad blir medikamentell behandling i stedet for kirurgiinnleggelse, slik man har sett innen f.eks. revmatologi. Det er store endringer som også selvfølgelig påvirker dette, i tillegg til den demografiske utviklingen.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Det er derfor jeg har vært veldig tydelig overfor helseregionene om at når de nå driver sitt utviklingsarbeid fram mot 2035, skal de legge Nasjonal helse- og sykehusplan til grunn for det arbeidet, og de skal også basere det på best mulig oppdaterte tall og en vurdering av utviklingen i sin region. Det forventer jeg at alle gjør, også Oslo universitetssykehus, og ikke minst at de også har et samarbeid med kommunen og involverer de berørte kommunene i sitt arbeid. Så er det mange ulike faser av den typen arbeid, men det er et veldig klart krav at også kommunene skal være involvert i og informert om det utviklingsplanarbeidet som pågår.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg er også bekymret for hvordan regjeringen og ministeren prioriterer psykisk helsevern. Den er alvorlig, situasjonen i Norge nå. Hør bare på disse nye tallene fra Folkehelseinstituttet over alle de som ikke blir diagnostisert om dagen: to tredjedeler av de med depresjon, 80 pst. av de med angst og over 90 pst. av dem som har alkoholproblemer. Mange av dem har vært hos kommunelegen, men tall fra Helsedirektoratet viser at opp mot 30 pst. av pasientene som blir henvist til psykisk helsevern for voksne, bare blir avvist – uten vurdering. Det er nå faktisk dobbelt så høy risiko for å bli avvist av helsetjenesten dersom en har en psykisk lidelse, som om en har en ortopedisk lidelse. Det viser egentlig at norsk helsetjeneste diskriminerer pasienter ut fra diagnose. Og regjeringen har ikke vist vilje til å endre på dette faktumet, for det har vært slik en god stund. Når skal psykiatriske pasienter få samme rettigheter som andre pasienter ved henvisning til spesialisthelsetjeneste?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-25:
«I Telemarksavisa 19. april 2018 fremkommer det at hele påtaleseksjonen på Notodden sentraliseres til Skien. Det viser seg også at ledelsen i påtalemyndigheten i Sør-Øst politidistrikt har argumentert med at det kun behandles 31 saker på Notodden i året, mens realiteten er 81 saker. Er det klokt å flytte seks arbeidsplasser samt et viktig juridisk fagmiljø vekk fra øvre del av Telemark, og er egentlig avgjørelsen riktig og godt begrunna når det viser seg at politiet i denne saken opererer med feil tallmateriale?»
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-25:
Nå hører jeg at justisministeren er veldig opptatt av robuste fagmiljøer som regjeringens statsråder som regel er når de driver og sentraliserer. Men fagmiljøet på Notodden politistasjon er helt avhengig av den påtaleenheten. Det har gjort at den har vært ekstrem effektiv, og de har samarbeidet veldig godt. Jeg er også veldig opptatt av prosessene, og det var også regjeringen i starten av denne politireformen. De berørte kommunene har ikke engang blitt varslet om denne forflytningen av påtaleenheten. Det er en dårlig prosess. Det er også, viser det seg nå, prosessen om å legge ned passkontorer i Telemark. Her har vitterlig Stortinget bestemt at det er en sak som skal tilbake til denne salen, mens det foreligger planer om å legge ned tre kontorer allerede 1. juni. Er det sånn at justisministeren synes det er greit å hoppe over det som er bestemt i denne salen? Vil han stoppe de påtenkte nedleggelsene 1. juni?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg får altså ikke bekreftet at justisministeren vil stoppe den nedleggingen som ikke er blitt behandlet i salen, men han sier at vi skal forholde oss til de vedtakene som er fattet her. Det tar jeg med meg videre til Telemark. Når det kommer til hva som er best for hele distriktet, må jeg si at i øvre del av Telemark har man nå, stikk i strid med det man lovte, fjernet både påtaleenhet og utstedelse av pass, og man har gått fra ni til tre innsatsledere. Det som skulle være politikontakt i en egen funksjon, er bare plusset på mange andre gjøremål for dem som allerede er ansatt der. Her har det altså vært en stor svekkelse av vakt og beredskap. Det var ikke det som ble lovet. Er det da sånn at særlig denne delen av politidistriktet skal ikke politimesteren bry seg særlig med, fordi hun skal være opptatt av den store delen? Hva med de folkene som bor der? Hva med kommunene som trenger disse arbeidsplassene?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Regjeringens «gylne regel», som sier at budsjettene i psykiatrien skal øke mer enn i somatikken, er et munnhell fra helseministeren og denne regjeringen. Det er dessverre det motsatte som skjer i sykehusene våre. I psykiatrien ved Nordlandssykehuset har de siden helseministeren begynte i jobben sin, redusert driften med 75 årsverk. Kravet om innsparing i fjorårets budsjett var på 31,5 mill. kr. «Det synes som en ond sirkel som gir et dårligere og dårligere tjenestetilbud til pasientene», sa klinikksjefen til Avisa Nordland i 2016. Og vi vet at årets budsjett ikke blir noe enklere. Det er rapportert om kutt i psykiatrien fra sykehus i alle landets helseregioner. Hvordan kan helseministeren snakke om «den gylne regel» i sitt femte år som ansvarlig statsråd når vi vet at det er det motsatte som skjer?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Helseministeren kan bare bli stående – og passe på at han rører seg 30 minutter om dagen likevel! I Norge skal du få god helsehjelp og behandling uansett hvem du er, eller hvor du bor – men sånn er det dessverre ikke. Vi vet at flere ting går i feil retning under denne helseministeren. Den stadig sterkere todelingen i helsetjenesten gjør at flere ikke lenger stoler på at fellesskapet har det beste tilbudet. Det bekreftet Helsebarometeret for litt siden. Kreft er den store sykdommen som folk frykter mest. Det er 30 000 av oss som får denne diagnosen hvert år. Omfanget av private behandlere er blitt stort, og mange av dem kan by på det nyeste innen både medisin og teknologi. Dette skjer samtidig med at folk ser og opplever at vår felles helsetjeneste må foreta veldig uheldige nedskjæringer. Forrige uke la helseministeren fram den nye kreftstrategien som skal gjøre Norge til et foregangsland innen kreftbehandling. Den lanseres samtidig som sykehus over hele landet varsler kutt og må utsette investeringer i strålekapasitet og utstyr. Hvordan vil statsråden lykkes med å bedre kreftbehandlingen for alle pasienter uavhengig av hvem du er, og hvor du bor, når sykehusene må kutte og utsette investeringer i utstyr og teknologi?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Det er godt å høre at statsråden er fornøyd med det arbeidet som er gjort med den forrige kreftstrategien, som ble lagt fram av helseminister Jonas Gahr Støre. Vi vet begge at muligheten for gode kreftforløp handler om å ha mulighet til en presis og god bildediagnostikk, det handler om god strålekapasitet, det handler om å lykkes med alle disse bitene. Arbeiderpartiet har foreslått pengene som trengs til nye strålesenter – i Drammen, i Skien, i Østfold og Lørenskog – og til de to nasjonale protonsentrene, som gir treffsikker og skånsom behandling. Kreftstrategien som statsråden nå har lagt fram, legger lista på denne gode behandlingen for å overleve og hindre senskader. Da trengs disse investeringene, som det skyves på, og som ikke realiseres i forhold til det som er planlagt. Hvordan skal sykehusene følge opp de djerve målsettingene i denne kreftstrategien om tidlig og presis diagnostikk og mindre senskader når tilbakemeldingene er at de må skyve på viktige investeringer?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Det er det underligste resonnementet jeg har hørt. At bitene i et forløp ikke er viktige, er rett og slett merkelig. Jeg tror han var litt overtent på å svare offensivt, den gode statsråden, for det er jo nettopp det at bitene henger sammen, og at det er ledig strålekapasitet, som må til for å få et godt pasientforløp. Så sent som i dag hørte vi på nyhetene at fastlegene, som har en sentral rolle og er en viktig bit i disse sammenhengende forløpene, også er viktige i behandlingen av enhver kreftpasient i Norge. De stryker nå pasienter fra listene sine for å få timene i døgnet til å gå opp. Denne fastlegekrisen er godt varslet, og det som skjer, er at utfordringene for denne statsråden tårner seg opp fordi man er mer opptatt av å svare for snøen som falt i fjor. Hvordan har statsråden tenkt å legge nye oppgaver til fastlegene før han har fikset de utfordringene som denne grunnmuren i helsetjenesten representerer?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-25:
Statsråden har rett i at det kreves kraftig politisk styring. Nå har vi akkurat fått resultatene fra utredningsseksjonen på Stortinget, som kan fortelle det siste årets tall for psykisk helsevern. Psykisk helsevern for voksne har, når man regner inn alle kostnader, blitt kuttet med 2,3 pst. i Norge som helhet. Psykisk helsevern for barn og unge har blitt kuttet med 1 pst. i landet som helhet. Resultatet som utredningsseksjonen nå har kommet fram til, er altså at på tross av det statsråden står her og sier, kuttes det i psykisk helsevern. Det har vært gitt mange eksempler, og jeg vil gi enda flere. I Asker og Bærum, som jeg er representant for, har de bl.a. fjernet brukerstyrt seng, som rammer 20 pasienter, selv om det skal være prioritert, og plasser er stengt ned i både Asker og Bærum DPS. Vil statsråden garantere at de nå vil endre praksis, og at tallene for i år, når de kommer, vil vise at det endelig kommer en vekst i de faktiske tallene, og ikke bare i statsrådens ord om «den gylne regel»?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-25:
Jeg merker meg at når statsråden blir stilt overfor de faktiske tallene om kuttene som regjeringen gjennomfører i psykisk helsevern, snakker han om alt annet. Vi er alle her enige om at det skal systemendringer til, men systemendringer gjennomføres ikke bedre ved at regjeringen statsråden representerer, kutter penger i psykisk helsevern – 2,3 pst. kutt i psykisk helsevern for voksne, og 1 pst. i psykisk helsevern for barn. Omstilling krever investering, ikke kutt. I går fremmet opposisjonen flere forslag sammen, nettopp for å hjelpe regjeringen med å få en bedre politikk: Femårig opptrappingsplan for lavterskel psykisk helse – stemt ned. Stoppe egenandeler for behandling av barn og unge – stemt ned. Nei til oppsøkende og forebyggende team – fra regjeringspartiene. Lavterskel psykisk helsetilbud i alle kommuner – stemt ned. Nei til tiltak mot ensomhet hos eldre – stemt ned av regjeringspartiene. Utredningsseksjonen kom med tallene som viser at regjeringen kutter, på tross av statsrådens ord om «den gylne regel». Så jeg stiller det samme spørsmålet igjen: Kan statsråden nå garantere at når tallene for i år kommer, vil vi se at veksten han snakker om, faktisk kommer ute i helsetjenesten?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-25:
Tidlig innsats overfor barn og unge er utrolig viktig for å kunne gi god helsehjelp, ikke minst psykisk helsehjelp til denne gruppen. Det gir bedre resultater, og det gir et bedre liv for barn og unge. Sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre vedtok regjeringen i forrige periode at det skulle komme en forpliktende handlingsplan, med økonomi bak, nettopp for å kunne satse på denne gruppen og for å få bedre resultater. Kristelig Folkeparti er opptatt av når denne handlingsplanen kommer. Nå har regjeringen hatt gyselig god tid. Når kommer den? Kommer den før sommeren eller etter sommeren? Vil vi se konsekvenser av den i budsjettet for 2019?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-25:
Den 19. april vedtok et flertall i denne salen at vi vil ha ny handlingsplan for forebygging av selvmord, og at en skal vurdere en nullvisjon som målsetting. I Nordland fylkeskommune har de hatt en nullvisjon for selvmord, og de har jobbet sammen med LEVE-organisasjonen, som er en organisasjonen for etterlatte som virkelig har stått i det å ha mistet noen av sine, i tillegg til Mental Helse. Jeg lurer på om statsråden kan si noe om hvordan han vil følge opp dette vedtaket, om han har det samme målet om en nullvisjon. Jeg synes jo ikke vi skal ha et lavere mål enn det, for ingen har noen å miste. Hvordan vil statsråden følge opp det vedtaket som ble gjort 19. april i år?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-25:
Mitt spørsmål går til statsråd Mæland: «Ønsket om å eie sin egen bolig ligger dypt i den norske folkesjelen. Det handler om identitet. Og det handler om mental og økonomisk trygghet.» Dette er ikke mine ord. Det er regjeringens ord i deres egen handlingsplan for boligmarkedet, der de beskriver veldig godt hvor smart det er å spare i egen bolig, og at det er et mål at flere skal eie sin egen bolig. Men den 23. april, altså for to dager siden, kom SSB med en rapport som viser at boligmarkedet i Norge er en forskjellsmaskin. De siste 15 årene har andelen av dem med lav inntekt som eier boligen selv, falt med 10 prosentpoeng. Det er mye. Det betyr jo at det er mange nå som ikke har den tryggheten som regjeringen sier de skal ha, og som ikke får del i den veldig store fordelingen av økonomi som skjer i boligmarkedet – tvert imot. SV vil bøte på dette ved å gi flere unge muligheter til startlån, slik at de kan kjøpe. Vi vil øke bostøtten, slik at flere kan beholde og eie en bolig, og bo trygt. Vi vil endre skattesystemet, slik at det ikke bare er en fordel for dem som eier, men også for dem som leier. Alt dette er jo regjeringen imot. Regjeringen har tvert imot bidratt til denne forskjellsutviklingen ved kutt i bostøtten og ved omlegging av skattesystemet, som gjør det enda mer lønnsomt for dem som er innenfor, og har – og verre for dem som er utenfor, og ikke har – en bolig. Erkjenner statsråden at det nå går i gal retning, når færre med små inntekter kan eie sin egen bolig, og at det også blant dem som får bostøtte, er færre som nå kan bruke bostøtten til å nedbetale sitt eget trygge hjem?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-25:
Vi ser jo av tallene at de virker, for andelen unge som eier, går altså ned, og man blir eldre før man kan kjøpe sin egen bolig. Andelen blant dem med lav inntekt – og mange blant dem kan være vanskeligstilte, men mange av dem har også en helt vanlig liten jobb, men dårlig betalt – som kan eie sin egen bolig, går altså ned. Det sier disse tallene, og hvis det da er regjeringens politikk som virker, virker den jo i gal retning. Startlån bør være en ordning også for de unge og førstegangsetablererne som har betjeningsevne, men som ikke har foreldre og slekt som kan bidra med egenandelen inn i systemet. Derfor bør den legges om, slik at flere unge kan begynne å eie og starte nedbetalingen av sin egen bolig, som jo er den smarteste sparingen noen kan gjøre. Synes ikke statsråden det må være et mål at flere av de unge som har betalingsevne, kan starte den nedbetalingen selv?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-25:
Det er bare å registrere at statsråden mener det er riktig at færre får, når boligprisene øker og de sliter på boligmarkedet. Det er et politisk standpunkt. Men statsråden har også ansvar for hvordan boliger skal bygges, og et av regjeringens grep har vært at man nå skal bygge så bittesmå leiligheter, så små og mørke, at det knapt går an å tilby dem til folk, som det sto i Aftenposten for noen dager siden. At man ikke skal kunne snu en rullestol, skal liksom få prisene til å gå ned. Og statsråden vet like godt som meg at prisene settes i markedet, og da går ikke prisene ned. I tillegg er det slik at mange av de små boligene i sentrum nå kjøpes opp av spekulanter og leies ut, mange ganger som rene hoteller. Det gjør at det blir færre boliger å kjøpe for de ungdommene som trenger det, og at det knappe arealet vi har, ikke blir brukt til bolig, men til forretningsdrift(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-04-25:
En utfordring er at stadig flere uføre sliter med å beholde sin egen bolig. Bevilgningen til bostøtte er kuttet kraftig under den blå-blå regjeringen. Det betyr ikke at behovet er redusert, men regjeringen strammer inn på kriteriene for å få bostøtte. Vanskeligstilte på boligmarkedet har fått det enda verre, og det gjelder særlig uføre. Uførereformen førte til at uføre fikk en høyere bruttoinntekt før skatt, mens nettoinntekten, som er det de skal leve av, er den samme. Uføre som hadde bostøtte før reformen trådte i kraft, har fått en kompensasjonsordning, men uføre som har kommet til etter det, er ikke omfattet av denne kompensasjonen. Regjeringen er bedt om å rette opp dette, men har ikke fulgt opp. Betyr det at statsråden mener at kuttet i bostøtte til uføre skal være en permanent løsning, som vil ramme alle nye uføre i framtiden?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg har meldt følgende spørsmål til justis-, beredskaps- og innvandringsministeren: «Har regjeringen vurdert de sikkerhets- og beredskapsmessige konsekvensene av dobbelt statsborgerskap i en situasjon der norske statsborgere også har statsborgerskap i et land Norge befinner seg i en konflikt med?»
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg takker for svaret. Men mitt spørsmål ble stilt til justis- og beredskapsministeren ut ifra at det var de beredskapsmessige konsekvensene med dobbelt statsborgerskap jeg ville få belyst. Justis- og beredskapsministeren ønsket ikke å svare fordi det ikke var hans konstitusjonelle ansvar. Nå må jeg få lov til å si at jeg er forundret over at regjeringen da sender en annen statsråd som heller ikke har det konstitusjonelle ansvaret, og jeg blir enda mer overrasket når jeg da møter Vara på vei opp til talerstolen her. Men la nå det ligge. Det er ikke til forkleinelse for Nybø, men jeg finner det merkelig fra regjeringens side. Ved å innføre dobbelt statsborgerskap er jeg redd vi kan endre et av grunnprinsippene i samfunnet vårt, nemlig prinsippet om at man er borger av ett land, man har lojalitet til ett land, og man har plikter og rettigheter i det samme landet. Det er disse prinsippene som endres, og spørsmålet er: Hva kan bli konsekvensene av dette her?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-04-25:
Den som eventuelt får et dobbelt statsborgerskap, får jo retter og plikter i to land. Det følger da en forventning om lojalitet til to land. Når det nå åpnes generelt for dobbelt statsborgerskap, vil det få andre konsekvenser. Det vil bli land som er mye nærmere oss geografisk som får muligheten til dobbelt statsborgerskap enn dem statsråden regnet opp, som har den muligheten i dag fordi de ikke løser sine borgere fra statsborgerskap. Det er et dilemma at vi ved innføring av dobbelt statsborgerskap ikke har fått belyst dette med lojalitetskonflikten. Er statsråden enig i at dette vil være en utfordring, og at det derfor bør utredes nøye før vi eventuelt innfører et generelt dobbelt statsborgerskap? Og hva tenker statsråden er de viktigste fordelene og ulempene ved eventuelt å innføre dobbelt statsborgerskap?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2018-04-25:
Mitt spørsmål går til utviklingsministeren. Kristeleg Folkeparti fremja for ei tid sidan ei eiga utviklingsmelding der me føreslo ei omfattande kvalitetsreform i norsk bistand. Det er spesielt viktig at pengane til dei fattige i verda kjem fram og blir brukte på ein best mogleg måte. Kristeleg Folkepartis melding resulterte i ei rekkje forslag. Eit fleirtal av dei blei vedtatt, og me ventar no på gjennomføringa frå regjeringa si side. Det gjeld meir fattigdomsretting av bistanden, at han er meir føreseieleg, auka støtte til staten sine kjernefunksjonar og val av partnarland. Men det er éi sak som er spesielt viktig. Kristeleg Folkeparti har i lengre tid kravd ei kvalitetsreform av forvaltinga av bistanden. Erfaringane, der UD har sete med alt, har ført til ei forvitring av bistandskompetansen og ei uoversiktleg og ineffektiv forvalting. Det har òg ført til – vil eg seie – ei samansausing av utanrikspolitiske og utviklingspolitiske prioriteringar. Dette er uheldig. Derfor er det bra at me no ser at ei reform er på veg. Det er bra at regjeringa har varsla dette. Så er spørsmålet: Kva reformgrep er det regjeringa tar? Sjølv om dette er regjeringa sitt ansvar, veit me at partia på Stortinget blei konsulterte da Høgre sist sat i regjering og det blei gjort ei bistandsreform, i 2004. Grunnen til det er at den typen endringar som ein gjer, bør stå seg over tid, uansett regjering, og ha brei konsensus. Det same gjeld no. Så mitt spørsmål er: Kor langt har statsråden kome i førebuingane sine på dette viktige området? Og kan me vente at regjeringa vil konsultere partia på Stortinget før ei så stor reformavgjerd blir tatt?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2018-04-25:
Eg takkar for svaret. Eg er først og fremst glad for at statsråden er så tydeleg på at det er eit behov for ei reform. Eg trur erfaringane me har, viser veldig tydeleg at me no treng nettopp å få til ei endring. Så har me sett på reforma som kom i 2004, og det er veldig viktig at me ikkje gjentar feila som skjedde i 2004. For da meiner eg at me ikkje sikra ei robust nok innramming av bistands- og utviklingsforvaltinga. Det har gått ut over både kvalitet, effektivitet og kompetanse. Sidan statsråden òg nemnte Norad, vil eg seie at i denne reforma er det veldig viktig at me får eit styrkt Norad, som er fagdirektoratet på dette feltet. Mitt spørsmål er: Legg statsråden opp til ei styrking av Norad i sitt reformarbeid?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2018-04-25:
Den delen av svaret bekymrar meg faktisk meir. For det første meiner eg at det er veldig viktig at nettopp dei prioriteringane blir tydelegare enn dei er i dag. I dag er det slik at både utanrikspolitiske og utviklingspolitiske prioriteringar kan stå mot kvarandre, og ikkje minst er det vanskeleg å ha fokus på det eine dersom ein skal ha fokus på begge delar. Mitt spørsmål var veldig enkelt. Er det slik at Norad blir styrkt? Det meiner eg er sjølve grunnføresetnaden for no å få til ei reform. Me har i 14 år opplevd eit departement som har vore overbelasta og ikkje har handtert reforma godt nok, så eg har berre lyst til å gjenta spørsmålet om ei betydeleg styrking av Norad og om utanriksstasjonane gjennom eigne bistandstilsette får nettopp den prioriteten. Det meiner eg er eit så enkelt spørsmål at statsråden må kunne svare på det òg i ein så tidleg fase av reforma.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-04-25:
La meg først få lov til å takke for spørsmålet. Jeg begynte en liten stund å lure på om jeg ikke skulle få spørsmål, og jeg er veldig glad for at representanten Hareide benyttet muligheten i min første spontanspørretime. Når det gjelder spørsmålet om reform, tror jeg at det først er viktig å fastslå at det er et behov for reform, og det har det vært lenge. Det har vært gjort mange utredninger av forholdet mellom UD og Norad gjennom mange år, som alle har pekt på behovet for reform. De endringene som er gjort, har forbedret situasjonen noe, men har ikke svart ut de utfordringene vi mener vi ser i samarbeidsforholdet mellom UD og Norad. Det dreier seg spesielt om det som handler om grenseflaten mellom det som er politikk, og det som er fag. Det dreier seg i noen grad om dobbeltarbeid mellom et direktorat og et departement, og det dreier seg om behovet for å ta vare på spisskompetanse innenfor utvalgte områder. Dette er et felt som utenriksministeren og jeg samarbeider om. Uavhengig av hvilke endringer man måtte velge å gjøre, vil det få konsekvenser også for Utenriksdepartementet, og der er det utenriksministeren som har hovedansvaret for departementets innretning – selv om Norad sorterer under mitt ansvar. Så det blir et tett samarbeid mellom oss, og når vi er klare for det, kommer vi til å legge dette frem på egnet måte. Vi er selvsagt opptatt av å lytte til gode innspill fra gode allierte i alle partier, ikke minst i Kristelig Folkeparti, i den prosessen som kommer. Så vi er i startgropen, og vi vil selvfølgelig ta imot gode innspill underveis.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-04-25:
Jeg tror det er litt tidlig for meg å annonsere i stortingssalen hvordan jeg har tenkt å legge opp en reform. Vi har ennå heller ikke kommet dit at det er klart for å si noe mer konkret om det. At Norad spiller en viktig rolle i dag, er det ingen tvil om, men jeg er ikke nødvendigvis enig i problemstillingen som Hareide trekker frem. Det var heller ikke utgangspunktet for utredningene som var i 2004, nemlig at vi ikke klarer å skille mellom hva som er utviklingspolitikk, og hva som er utenrikspolitikk. Vi har tross alt en egen utviklingsminister, og jeg antar at representanten Hareide har tillit til at utviklingsministeren klarer å sortere hva som først og fremst er utviklingspolitisk motivert.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-04-25:
Formålet er bedre utviklingspolitiske resultater, og da må virkemidlene tilpasses det som er målet. Så kan det være ulike meninger om hvordan virkemidlene skal innrettes. Men vi kan ikke være uenige om målet, håper jeg, som nettopp er at vi skal få enda mer ut av de ressursene vi bruker på utviklingsfeltet, og sørge for at vi kan gjøre enda mer for å redusere fattigdom, bidra til å oppnå bærekraftsmålene og hjelpe dem som trenger vår felles hjelp aller mest. Jeg vil advare representanten Hareide litt mot å binde seg opp til at virkemiddelet blir målet. Det er altfor tidlig å si hvordan innretningen av denne reformen etter hvert vil bli, men det viktige – som sagt – er at vi fokuserer på det som er målet, og det er best mulig resultater i utviklingspolitikken fremover.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
Mandag arrangerte aksjonen Redd Ullevål Sykehus et stort folkemøte for å hindre at sykehuset blir lagt ned, sånn som ledelsen i Helse Sør-Øst og OUS har vedtatt. Beskjeden fra møtet var klar: Ullevål sykehus er Norges største og viktigste akuttsykehus, med en avansert traumeavdeling og viktige beredskapsfunksjoner for hele Norge. Kirurg Pål Aksel Næss og leder for traumeavdelingen ved Ullevål sykehus, Tina Gaarder, er blant mange som har advart om at nedleggelse vil medføre en stor risiko for pasienters liv. Næss og Gaarder sto i spissen for teamet som reddet 30 av 31 terrorofre etter 22. juli. Avdelingen for traumatologi ved Ullevål sykehus nyter internasjonal anseelse og regnes som en av Europas beste traumeavdelinger. Så fungerer Ullevål i tillegg som traumemottak for hele Sør-Østlandet og er viktig for befolkningens sikkerhet i tilfelle katastrofer. Helsebyråkratene prosjekterer nå med 9 mrd. kr til å bygge et nytt traumesenter på Gaustad. Der er det for liten plass til å kunne flytte traumesenteret samlet, og funksjonene må deles mellom Aker og Gaustad, noe som da kan svekke kvaliteten. Investeringene som er planlagt på Gaustad, er så omfattende at de også vil kunne sette gjenåpning av Aker som stort lokalsykehus i Groruddalen i fare. Mener statsråden at nedleggelse av Ullevål sykehus, med sin traumeavdeling, er forsvarlig helsepolitikk, og kan statsråden forsikre at gjenåpning av Aker sykehus ikke vil bli utsatt, som en konsekvens dersom de nye planene for Gaustad gjennomføres?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
Det kom ikke noe svar når det gjaldt om gjenåpning av Aker sykehus vil bli utsatt, som en konsekvens av planene for Gaustad. Jeg vil gjerne ha et svar på det. Så sier fagmiljøene helt entydig at en betingelse for å sikre traumesenteret og for at det skal fungere godt, er at det beholdes samlet. Vi vet at det ikke er plass til et samlet miljø på Gaustad. Det må deles mellom Gaustad og Aker sykehus, i så fall. Vi vet også at det ble gjort en fatal feil ved i sin tid å legge ned Aker sykehus, som nå er gjenåpnet på grunn av dårlige beslutninger i fortid. Nå kan vi gjøre de samme feilene en gang til ved å legge ned Ullevål sykehus og splitte opp et av Europas beste og viktigste fagmiljøer for traumatologi. Jeg vil gjerne be statsråden svare på hva som vil skje, både med Aker sykehus og utsettelse og med et samlet fagmiljø.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
Planene er jo klare. De innebærer at traumefunksjonene på Ullevål overføres til Gaustad i trinn 1, men i samme trinn 1 er det ikke stor nok plass på Gaustad til dette traumesenteret. Planene er urealistiske, og finansieringen er heller ikke sikret. Det er snakk om 9 mrd. kr, som er så mye penger at det dessverre kan være en fare for ikke å få gjenåpnet Aker sykehus ifølge planen. Det som har skjedd i Oslo tidligere, med nedleggelsen av Aker sykehus, er et klart eksempel på hvor galt det kan gå når styringen av sykehusene blir overlatt til direktørene i helsebyråkratiet framfor å være underlagt direkte folkevalgt styring. Mener statsråden at det som har skjedd ved Aker sykehus, og det som nå er i ferd med å skje, med nedlegging av Ullevål sykehus, er eksempler på at foretaksmodellen er en god styring av helsevesenet?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
«Ved Alunorte har det nå og tidligere vært ulovlige utslipp. Ledelsen avviste lenge de ulovlige utslippene, før de til slutt ble innrømmet. Lokale tillitsvalgte har uttalt at de i flere år har prøvd å ta opp miljøforhold ved produksjonen. Staten krever blant annet at det skal være åpenhet knyttet til sine selskapers virksomhet, og at selskapene skal ivareta sitt samfunnsansvar. Hva har regjeringen Solberg gjort for å sikre at det i statseide bedrifter tas miljøhensyn i lokalområdet, for å sikre åpenhet, og for at tillitsvalgte blir hørt?»
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
Redegjørelse er fint, men det haster litt. Produksjonen ved Alunorte har vært halvert i nesten to måneder. Samtidig har antall arbeidsulykker ved raffineriet doblet seg. Tilsynet lokalt i Brasil er koblet inn, og nå frykter fagforeningen at det skal skje dødsulykker når fabrikken drives for halv maskin. De har sendt ansatte på tvungen ferie, og de frykter store oppsigelser om driften ikke kommer i gang igjen. I tillegg er Alunorte viktig for norske arbeidsplasser, siden råstoffet til aluminiumsproduksjonen ved Hydros fabrikk i Norge kommer fra nettopp Alunorte, som nå drives for halv maskin på andre måneden. Hva gjør statsråden overfor Hydro for å sikre at det ikke skjer flere ulykker ved Alunorte, for at skandalen ikke skal ramme ansatte lokalt i Brasil, og heller ikke ramme aluminiumsproduksjonen her i Norge?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-04-25:
Vi har sett korrupsjonssakene i Yara, Telenor- og Vimpelcom-skandalen, Statoil og oljesandvirksomheten, DNB og Panama Papers, og nå altså Hydros krise i Brasil. Samtlige er store selskap hvor staten har en stor eierandel, og som bryter med statens prinsipper for god eierstyring, enten det gjelder miljøødeleggelser, bestikkelser av tjenestemenn og leverandører eller å gjemme unna penger i skatteparadiser. Dette skjer igjen og igjen og igjen med statseide norske selskaper. Hvis noen selskaper i verden burde være i stand til å ta samfunnsansvar og ikke bare handle etter at skandalen er et faktum, som vi har sett nå også med Hydro, burde det være disse selskapene, hvor staten er en stor eier. Hva er statsrådens forklaring på at disse selskapene vikler seg inn i skandaler gang etter gang etter gang?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Jeg vil rette oppmerksomheten mot Rogaland, der dårlig sykehusøkonomi får alvorlige konsekvenser. Som statsråden kjenner til, er rehabiliteringstilbudet 2 Øst i Egersund foreslått nedlagt – ikke for å bedre rehabiliteringstilbudet, men på grunn av stram sykehusøkonomi og at en skal bygge nytt sykehus i Stavanger. Konsekvensene for helsetilbudet i regionen er alvorlige, og de er på tvers av det statsråden ønsker. Dette er en slags torpedering av samhandlingsreformen, det er dårlig samhandling med kommunene. Dette vil bety en halvering av rehabiliteringsplassene, altså en nedtrapping og ikke en opptrapping av rehabilitering, og det vil bety en sentralisering av helsetjenestene, ikke en desentralisering, slik som Høie vil ha. Statsråd Høie har selv sagt at omstilling av spesialisthelsetjenester som berører kommuner, ikke skal gjennomføres før kommunene er i stand til å håndtere dette. Kommunene i Rogaland er tydelige: De er ikke klare. De er ikke motvillige, men de trenger tid til å bygge opp kompetanse. Og det er pasientene som blir taperne i dette spillet. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i at man ikke må forhaste seg med å legge ned rehabiliteringsplasser før kommunen er klar?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Mitt spørsmål går til statsråd Monica Mæland. Departementet har fraveket utredningsinstruksen gjennom å unnlate å gjennomføre en åpen høring om de nye navnene til de seks nye fylkeskommunene, som ble resultatet av tvangssammenslåingen av fylkene vedtatt i juni 2017. Regjeringens egen instruks bestemmer at lovendringer normalt skal sendes på alminnelig høring. Departementets begrunnelse for at instruksen ikke er fulgt, er at valg av fylkesnavn har vært en lang og åpen prosess i de respektive fylkeskommunene. Valg av fylkesnavn berører ikke bare de fylkene som omfattes av sammenslåingsvedtakene, det er spørsmål som involverer og ikke minst berører mange som ikke har fått delta i departementets interne prosesser. Navn på fylker har betydning sett fra et historisk og kulturelt perspektiv og berører også omkringliggende fylker. Det er derfor kommet mange reaksjoner på manglende høring og på navnevalgene som er foreslått i proposisjonen fra regjeringen. Det merket vi som deltok i komiteens høring i saken i går. Da dagens fylkesnavn ble vedtatt i 1918, var det et resultat av et større faglig utgreiingsarbeid, en grundig høringsrunde og en omfattende politisk prosess. Det er svært uheldig at regjeringen ikke har prioritert dette i 2018. Mitt spørsmål blir derfor: Forstår statsråden reaksjonene som har kommet på at departementet har brutt sin egen instruks om alminnelig høring av lovforslag?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg hører at statsråden mener at man ikke har brutt, men jeg går ut fra at statsråden er enig i at man i hvert fall har fraveket punkt 3-3 i utredningsinstruksen, som sier at bl.a. lovforslag skal på alminnelig høring. Språkrådet, statens fagorgan – eller ekspertorgan, om man vil – er hørt i arbeidet med de nye navnene på fylkeskommunene, men deres innspill er i svært liten grad blitt lyttet til. Språkrådet har også i svært varierende grad vært inne i fylkeskommunenes egne prosesser med navn. Språkrådet har sammen med andre språkfaglige miljø advart mot navnene Vestlandet, unnskyld, Vestland, Viken og Innlandet. De har begrunnet sine innsigelser grundig og kommet med innspill til andre navn eller omskrivninger som Språkrådet mener er mer i tråd med språklige tradisjoner i de aktuelle områdene. Da blir spørsmålet: Hva er statsrådens begrunnelse for at man skal sette statens fagorgan, Språkrådets anbefalinger så kraftig til side?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg merket meg at statsråden plutselig mente at Språkrådet var uenig i den geografiske sammenslutningen, som er blitt den nye fylkeskommunen. Jeg tror det er å mene at Språkrådet har tatt stilling til noe de overhodet ikke har gjort. Statsråden skriver i proposisjonen om de nye fylkesnavnene: «Språkrådets uttalelse har også vært gjenstand for offentlig debatt. Navnespørsmålet har videre vært grundig referert, både i nasjonale medier og i lokalpressen.» Det kan synes noe misvisende, for Språkrådet var bedt om å komme med en uttalelse til de ulike navnene etter at drøfting og konkludering i fylkestingene var godt i gang – ja, sågar etter at beslutning var tatt. For eksempel i Hedmark og Oppland drøftet man fylkesnavnet i et felles fylkesting 24. oktober 2017, mens departementet først spurte Språkrådet til råds 6. november 2017. Mitt spørsmål blir da om statsråden ikke kan se verdien av å få gjennomført en grundig prosess og en høring likevel, selv om jeg kan skjønne at statsråden i utgangspunktet mente det var unødvendig, særlig i lys av den uroen og debatten som har vært.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Det er bra at næringsministeren i hvert fall har tid til å komme for å besvare spørsmål om forsvarspolitikk. Spørsmålet er: «Basert på Finansdepartementets beste estimat og prognoser fra blant annet SSB: Hvor mye må forsvarsbudsjettet ligge på hvert år fra og med 2019 for at forsvarsbevilgningene skal utgjøre 2 pst. av BNP(etter NATOs beregningsmåte) senest i statsbudsjettet for 2024, gitt at opptrappingsplanen skal være lineær med den usikkerhetsfaktoren som Finansdepartementet normalt legger til grunn?» (etter NATOs beregningsmåte)
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg takker for svaret. Det er bra at departementet kan svare på hvilke prognoser man legger til grunn. Da blir oppfølgingsspørsmålene egentlig: Er det sånn at man kan forvente at regjeringen, gitt de lovnadene som har vært gitt både av statsministeren, av forsvarsministeren og for så vidt av andre representanter for regjeringspartiene, ønsker å opprettholde målet om å nå 2 pst. – om lag, basert på de foreløpige anslagene – i 2024? Og kan vi komme til å se spor av det allerede når revidert statsbudsjett legges fram, den 15. mai?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-04-25:
Jeg er ikke i tvil om at det er andre departementer og andre områder som spiser betydelig av det handlingsrommet som dreier seg om å sikre vår felles sikkerhet, nemlig at vi skal ha en nasjonal beredskap og et fungerende forsvar. Det er interessant å høre at statsråden nå lover at man skal følge dette opp. De beregningene som er gjort, og som forsvarsministeren har gitt i svar til Stortinget, viser at man med den opptrappingen man nå legger til grunn, overhodet ikke er i nærheten å klare å nå om lag det 2 pst.-målet som jeg registrerte at statsråden mente ikke syntes å være det målet som det er sagt at det skal være, nemlig et mål som er forpliktende for NATO-medlemmene å arbeide seg opp mot. Spørsmålet blir egentlig: Er det å tolke statsråden sånn at man har tenkt å legge mer penger på bordet enn det som ligger i langtidsplanen, for å kunne nå det målet som denne salen og regjeringen har forpliktet seg til at Norge skal – for å bruke statsrådens ord – søke å nå?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-25:
«Som et ledd i regjeringens sentralisering av Norge skal nesten halvparten av landets skattekontor legges ned innen utgangen av neste år. Etter dette vil det kun være 57 kontorer igjen. Svært mange skattebetalere må nå akseptere til dels svært lang reisevei til nærmeste skattekontor. Samtidig vil 564 medarbeidere måtte bytte arbeidssted. Kan statsråden garantere skattebetalere og ansatte at alle de 57 gjenværende kontorene vil bestå med stedlig ledelse og ha minst samme bemanning som i dag?»