Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-11:
I 2007 la regjeringa fram den første klimameldinga. Da var det Gunnar Kvassheim fra Venstre som tok initiativ til at den burde danne grunnlag for et stort, breit forlik. Det skal regjeringen være kjempeglad for, for veldig mange av de tiltakene som kom inn i det forliket, er det regjeringa får skryt for når de reiser rundt i verden nå. Vi har mast, bedt på våre knær, ønsket, og av og til kjeftet litt også, for å få denne meldinga på bordet – og så kom den endelig. Da har Venstres utgangspunkt vært – fra den lå på bordet – at vi ønsket et breiest mulig forlik i Stortinget om klimapolitikken. Grunnen til at forlik er bra, er at det er godt for demokratiet å ha noen breie forlik om de virkelig viktige tingene. Det fører til stabilitet på et av de politikkområdene der man virkelig trenger stabilitet og forutsigbarhet, og det gir muligheter for å bygge de lange linjene i politikken på områder der det er viktig. Og så er det en veldig bra ting med forlik at de borgerlige partiene – hver eneste gang – trekker regjeringa i riktig retning. Nå kom vi faktisk et godt skritt framover – et såpass godt skritt at jeg knapt nok har hørt en regjeringsrepresentant skryte av noe av det som opprinnelig sto i meldinga, man skryter mest av det man fikk til i forliket. Det er jeg glad for. Det er bra. Jeg merker meg at de aller fleste partiene mente at man bare skulle behandle denne meldinga i komité – og gå inn og ut av merknader – men jeg er glad for at vi fikk til et forhandlingsutspill, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, som var kjempegodt, om jeg så skal si det. Det skulle gjerne vært det forliket vi hadde gått for, men det var faktisk et grunnlag for forhandlinger. Jeg vil også skryte – veldig mye – av saksordfører Astrup, som har gjort en veldig god jobb med å bringe dette så langt fram som han klarte. Hva er det egentlig snakk om her? Jo, dette er en av de største utfordringene vi står overfor. Klimautfordringa er en av de største utfordringene som hele vår planet står overfor, og det er en av de utfordringene som vi har felles – alle land. Det er også en av de utfordringene som – hvis vi ikke klarer å håndtere dem – nok ikke kommer til å bli et kjempeproblem for Norge, men det kommer til å bli et stort problem for alle fattige rundt omkring på kloden. Det som fascinerer meg når vi reiser rundt og snakker med europeiske søsterpartier og andre politiske søsterpartier rundt omkring i verden, er hvor viktig denne dagsordenen er for alle. Sjøl for dem som har store økonomiske utfordringer, er dette et av hovedtemaene rundt kaffebordet på kvelden, når man skal diskutere hva det er viktig å jobbe med videre framover. Derfor beklager jeg at vi har mistet så mange år i jobbinga med å få denne meldinga fram. Jeg beklager at vi har mistet så mange muligheter for å gjøre tiltak. For Norge er i en liten boble i forhold til andre land når det gjelder å ha et økonomisk handlingsrom til å omstille vårt næringsliv til de nye utfordringene vi står overfor. Vi har alle disse mulighetene, og vi kunne brukt disse mulighetene enda mer offensivt – vi kunne ha gjort det for flere år siden – for å klare å gjøre de endringene som vi vet at vi må igjennom. Vi må ikke kaste bort den fantastiske økonomiske muligheten Norge har i dag – mens alle andre sliter – til å omstille vårt næringsliv til å klare å takle framtidas utfordringer, for så å være i front, når vi vet at Europa kommer til å etterspørre nye teknologiske løsninger, nye produkter og nye løsninger når det gjelder energi, framover. Så til litt av innholdet i forliket. Det er klart at alt i forliket er ikke i nærheten av de 45 forslagene som ligger i primærforslaget til Venstre, som ligger på bordet her i dag, men som vi ikke kommer til å ta opp, da vi støtter dette forliket. Men hvis man sammenlikner med andre partier, er det klart at det er et stykke – også fra Venstres primærstandpunkt – til det som er forliket her i dag. Noe av det vi er mest glade for, er å ha fått til forliket om elbil – fram til minimum 2017. Vi er veldig glade for alle de tiltakene vi har fått til, også de forpliktende når det gjelder klimatiltak i bygg, som er en av de store mulighetene for å få til kutt. Her er det kutt i oljefyring på privateiendommer og næringsbygg i 2020, samt at vi får utfaset oljefyring i offentlige bygg fra 2018. Det er viktig å ha gode støtteordninger, sånn at dette ikke blir sosialt skjevt, men man er helt klart på riktig vei. Det andre er å få til en stor, offensiv satsing på kollektivtransport på vei og bane. Jeg er glad for at vi nå får en mer rettferdig belønningsordning, der man belønner ut fra resultat, ikke ut fra hva velgerne har stemt i hver enkelt by. Vi ser en økning med flere milliarder kroner de neste årene, og vi ser at man får en forpliktelse knyttet til intercity – med begrepet «raskest mulig». Dette er de store utfordringene vi står overfor i byene. Vi er også glade for at man nå skal utrede en egen klimalov. Det å få de klimapolitiske målsettingene rettslig bindende tror vi hadde vært et viktig virkemiddel. Dette er innført i Storbritannia og utredes nå i en rekke andre land. Så er det viktig å si at klimaforliket er et minimumsforlik. Vi er frie til å foreslå enda bedre tiltak oppå det, og det kommer nok Venstre til å fortsette å gjøre. Vi hadde nok ønsket en annen innretning når det gjelder klimateknologifondet, selv om vi er veldig glade for at vi fikk til en raskere opptrapping i fondet enn det regjeringa har foreslått. Dette er en av nøklene for å klare å få til de gode klimaløsningene framover. Det er klart at de borgerlige partiene nok hadde et annet ønske om innretninga av dette fondet. Det kommer vi også til å kjempe for framover, for å få til bedre miljøløsninger innenfor industri, innenfor privathusholdninger og innenfor de tradisjonelle industriene, som ikke er de beste på klima. Vi er også glade for å ha fått til forskningssentre for miljøvennlig energi og for at det blir et nytt forskningssenter for geotermisk energi. Ambisjonen om å bygge minst ett nytt fullskala demonstrasjonsanlegg for fangst og CO2-lagring innen 2020 mener jeg også er en ambisiøs målsetting, som noen av oss mener vi skal kunne klare. Vi er glade for at det nå skal utarbeides en egen strategi for biogass. Det jeg vil avslutte med, er å si at det går an at vi er uenig i noen av hovedgrunnene til klimautfordringene. Vi i Venstre hadde ønsket at dette forliket hadde vært enda breiere, hvis det hadde vært mulig. Det fikk vi aldri muligheten til å teste, fordi det for noen var viktigere å holde andre ute enn å få det til så breit som overhodet mulig. Så må jeg si at vi alltid kan diskutere hvem det er som er Galileo Galilei, som kjempet for ny kunnskap mot gammel tradisjon, og hvem det er som er paven, som kjempet for gammel tradisjon og gammeldags tankegang. Det tror jeg kanskje ikke vil bringe oss noe videre. Jeg hadde håpet at vi skulle få til en brei enighet om tiltak her. Det hadde vært bra for demokratiet, og i en så viktig sak som klima hadde man også stilt det politiske spillet utenfor. Men Venstre har holdt det prinsippet vi har hatt fra begynnelsen av; at det viktige for oss har vært at flest mulig ble enige om mest mulig som kan bringe oss i en klimavennlig retning. For oss var det viktig å ha et forlik som vi kunne sette navnet vårt under, som vi faktisk kunne stå for, sjøl om det ikke var Venstres primære standpunkt. Vi er glade for at vi fikk til dette forliket, vi er lei oss for at det ikke ble breiere. Vi er også lei oss for at vi ikke fikk til mer, men vi understreker her i debatten at dette er et minimumsforlik, og vi vil gjerne kjempe for at vi skal få til noen maksimumsløsninger på klima framover.