trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsråd Mæland. Når vi reiser rundt i Norge nå, får vi – litt utenfor de sentrale byene – en opplevelse av avmakt og distanse. Det er noe jeg mener det politiske Norge må ta på alvor. Det handler om legitimiteten for beslutningene vi foretar. Jeg mener at regjeringens framgangsmåte i en del spørsmål bidrar til å styrke det inntrykket. Vi ser det nå i Finnmark, hvor det går mot en helt uvanlig folkeavstemning om regionsammenslåing, der man har en opplevelse av å ikke bli hørt. Og det siste av mange eksempler ser vi i kommunesammenslåingen mellom Narvik, Ballangen og Tysfjord – i utgangspunktet en frivillig sammenslåing, med en god prosess, godt lokalt forankret og utarbeidet lokalt av kommunene og Fylkesmannen for å finne gode løsninger. I statsråd sist fredag gikk statsråd Mæland inn for å dele Tysfjord etter en modell som verken folk, folkevalgte eller fagfolk i området ønsker. Regjeringen går mot Fylkesmannen, ordførerne i de tre kommunene og fellesnemnda for nye Narvik kommune. Hva som i utgangspunktet kunne blitt en god start, blir en dårlig start. Ordførerne i de berørte kommunene har nedlagt sine verv i nemnda, og det er egentlig en ganske knusende dom. Høyre-politikere i regionen kaller dette for urovekkende arrogant. Det synes jeg er dekkende. Stortinget har vedtatt at frivillighet skal være det bærende prinsipp i kommunereformen. For alle praktiske formål bryter regjeringen med det når den griper inn på denne måten mot lokale prosesser som har vært fulgt i denne sammenslåingen. Jeg ønsker derfor å stille statsråden spørsmål rundt frivillighet: Mener statsråden at hennes opptreden her bryter det prinsippet? Har hun grepet inn i gode, lokale prosesser og gjort det som kunne blitt en god sammenslåing, til en langt mer krevende prosess?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Jeg mener at Høyre-representanten som kaller dette urovekkende arroganse, har ganske god dekning når jeg hører svaret fra statsråden. Hun avfeier det som skjer i Finnmark med at de ikke har respekt for to vedtak gjort i Stortinget. Her er det altså folk som reagerer på en prosess som har vært dårlig forankret. Regionreformen har i noen områder, fordi prosessen har kommet fra folket, som i Trøndelag og Agder, vært gode prosesser. Ellers har det foregått gjennom grensedragninger og påfunn som har ganske svak legitimitet. Jeg synes historieskrivingen rundt det vi nå ser i de tre kommunene som skal finne veien, er spesiell. Jeg er ikke i tvil om at statsråden har satt seg grundig inn i det når hun har tatt beslutningen, men det er en beslutning som har ført til at de tre ordførerne har trukket seg fra arbeidet, at nemnda ikke fungerer, og at det som var en frivillig prosess, er gått over til å bli noe departementet må avgjøre. Jeg ønsker å utfordre statsråden ved å spørre: Hvordan forstår hun det vedtaket Stortinget har fattet, om at frivillighet skal være det bærende prinsipp? Hva er hennes tolkning av det?
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
For det første har jeg en helt annen opplevelse av Norge enn det representanten Gahr Støre har. Det foregår nå mye viktig og konstruktivt arbeid i hele Norge knyttet til regionreformen – en reform som skal bidra til at vi får større og sterkere regioner, en reform som viser vei i den tiden vi lever i nå, med endringer vi ikke har sett på 150 år. På kommunenivå foregår det også masse godt, konstruktivt arbeid i det ganske land for å få større og sterkere kommuner. Målet er ikke kommunene eller grensene, men innbyggerne – ved å bidra til bedre tjenester på livets viktigste områder. Det finnes noen ganske få unntak. På regionnivå har man i Finnmark ikke ønsket å etterkomme Stortingets to vedtak knyttet til å utnevne medlemmer til en fellesnemnd. Man har vedtatt å avholde en folkeavstemning, men vi har altså ikke et politisk system i Norge som gjør at folkeavstemninger i kommunene overprøver stortingsvedtak. Jeg håper at Finnmark utnevner medlemmer til fellesnemnda og går i gang med arbeidet sammen med Troms, som har gjort det. Man har også en situasjon i Tysfjord, og da må jeg nok korrigere representanten. Det er ikke slik at de folkevalgte har nedlagt sine verv. Det er heller ikke slik at vi i regjering fastsatte en grense. Og det er ikke slik at det er uenighet om sammenslåing. Det er uenighet knyttet til hvilken grense to nye kommuner skal ha. Jeg har gjort et grundig arbeid. Jeg har vurdert alle innspill veldig grundig – fra folkevalgte, fra Fylkesmannen, som har gjort et grundig arbeid, fra Sametinget og fra privatpersoner. Det er gjort et grundig arbeid knyttet til en kommune som er i en helt spesiell situasjon både menneskelig og økonomisk. Mitt utgangspunkt har vært å legge til rette for to bærekraftige kommuner framover.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg har ikke sagt at Finnmark ikke har respekt. Jeg har sagt at de uttrykker uenighet, de har valgt å ha en folkeavstemning, og de har ikke utpekt medlemmer til fellesnemnda. Det er en konstatering av den faktiske situasjonen. Stortinget har fattet to vedtak om dette, som Troms er klar til å begynne å jobbe med – Finnmark er det ikke. Når det gjelder Tysfjord, er det ikke en debatt om kommunesammenslåing, men om hvor grensen skal gå mellom Hamarøy og Narvik. Jeg har selvsagt sett nøye på de innspillene jeg har fått. Narvik har truffet et vedtak som Narvik ønsker fordi det gagner Narvik. Ballangen har truffet et vedtak som gagner Narvik, som Ballangen skal inn i. Hamarøy har truffet et vedtak som gagner Hamarøy. Det er to kommuner hvor den ene kommer til å være på 2 000 innbyggere og den andre på 20 000 innbyggere, og vi må sørge for bærekraftige kommuner framover. Det er en befolkning i Tysfjord som har en helt spesiell bagasje, som er i en helt spesiell situasjon, og jeg er opptatt av at begge kommunene skal kunne håndtere det.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg tror at representanten er litt overivrig etter å konkludere med hva som blir situasjonen her. Det er slik at det skal være tre kommunestyremøter i morgen. Tysfjord har ikke behandlet denne grensen i sitt kommunestyre. Ballangen og Narvik har gjort det, de har vedtatt det som gagner dem. Hamarøy har vedtatt det som gagner dem. Det er ikke noe rart i det hele tatt – alle har et motiv for den avstemningen de har gjort. Jeg akter selvfølgelig å være i god dialog med alle parter. Det har jeg hatt, og det ønsker jeg å ha videre. Så er det slik at Fylkesmannen har gjort en grundig vurdering. Den har vi selvfølgelig også lagt til grunn. Fylkesmannen anbefalte ikke to alternativer, de ble lagt bort. Så gjensto tre alternativer. Da er det slik at Fylkesmannen har gjort en vurdering – av areal, av veier, av skolestruktur. Jeg har gjort en annen vurdering – av ressurssituasjon, av størrelse, av bærekraft og av styrke framover. Igjen synes jeg representanten undervurderer den situasjonen Tysfjord er i, den situasjonen Tysfjords befolkning er i, som skal komme videre, og som begge kommunene skal være i stand til å håndtere.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg undrer meg litt over begrunnelsen for spørsmålet. Det er ikke slik at Narvik avgir et kraftverk – det er et kraftverk Narvik aldri har eid, det er et kraftverk Narvik har ønsket å få eierskap til. Men det er ikke slik at Narvik eier dette kraftverket; det er Tysfjord som eier kraftverket. Og spørsmålet er hvor kraftverket skal ligge. Vår eneste begrunnelse er å skape to bærekraftige kommuner i to veldig forskjellige kommuner i veldig forskjellig situasjon, når det gjelder både mennesker og økonomi. Det er utgangspunktet, og det er den vurderingen vi har gjort.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Først må jeg korrigere representanten. Det bor ingen mennesker – det er ingen gårdstun – i dette området. Det bor ingen mennesker mellom alternativ C og D, det bor fire personer mellom alternativ B og C, for dem som kjenner distriktet, og det gjør representanten. Så det bor ingen mennesker der. Dette handler om areal, og det handler om næringsvirksomhet. Det er situasjonen. Så hører jeg at representanten har omsorg for Ballangen, som skal inn i Narvik – og for Narvik. Men jeg hører ingen snakke om nye Hamarøy, en liten kommune som får 1 000 nye innbyggere, innbyggere som har med seg en ryggsekk som er helt spesiell. Min vurdering har vært å gjøre en totalvurdering, lytte til alle innspill og treffe en beslutning som vi mener er riktig for framtiden både for Narvik og for Hamarøy. Og så har ikke fellesnemnda lagt ned sitt arbeid. Det skal være tre kommunestyremøter i morgen.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Den rapporten representanten viser til, er gjort av SSB på oppdrag fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det oppdraget har vi gitt fordi vi ønsker kunnskap om situasjonen i markedet, fordi det skal bidra til at vi kan videreutvikle boligpolitikken ytterligere. Det betyr også at de opplysningene vi har fått der, vil bli brukt når vi utformer nye tiltak på boligmarkedet for å treffe dem som trenger det. Jeg er veldig glad for at vi tverrpolitisk er enige om verdien av å eie egen bolig, og det er jo slik at de fleste i Norge eier sin egen bolig. Vi har også rekordmange unge som eier sin egen bolig. Det er kjempebra. Vi skal ha virkemidler som treffer dem som trenger det – ikke alle. Det er f.eks. gjort endringer i startlån som gjør at det er de som er i en varig økonomisk situasjon som gjør at de ikke får lån i det ordinære kredittmarkedet, som får startlån. Startlån er ikke for alle, startlån er ikke for dem som midlertidig har en stram økonomi, f.eks. fordi de er studenter. Startlån er for den gruppen som trenger det. De er vedvarende lavinntektsfamilier, men de kan betjene lån. Og i fjor ble det utbetalt et rekordstort antall startlån; nesten 7 000 husholdninger i Norge fikk startlån, og over 50 pst. av dem var barnefamilier. Det betyr at de endringene regjeringen har gjort de siste årene, faktisk virker.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Først må jeg i hvert fall gi den faktaopplysningen at denne utviklingen har skjedd siden 2003. Det er altså en utvikling som har gått over mange, mange år, også da SV i åtte år satt i regjering. Det er det denne rapporten dokumenterer. Så er det gjort endringer i bostøtte og i startlån. Det er ikke gjort kutt i endringene, men det er gjort endringer som gjør at startlån treffer bedre dem som vedvarende har lav inntekt. Nei, jeg er ikke enig i at det skal gjelde dem som midlertidig er i en vanskelig situasjon, f.eks. de av oss som har studert, og som har levd på studielån – vi må finne oss i det, vi vil kunne få lån på det ordinære boligmarkedet. Og staten skal ikke smøre tynt utover; vi skal hjelpe dem som trenger det, og da er det en viktig verdi å eie egen bolig. Vi vet også at innvandring bidrar til at familier med mange barn og lav inntekt kan komme inn på boligmarkedet ved hjelp av startlån. Det er veldig bra. Og andelen barnefamilier økte altså i fjor til over 50 pst. Da mener jeg det virker.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Gjennom flere år er gjort endringer i bostøtten. Det betyr at færre får, men vi får riktigere utbetaling av bostøtte. Det er mitt utgangspunkt. Igjen: Bare det faktum at vi nå bruker sanntidsinformasjon, gjør at flere får riktigere bostøtte. Vi slipper en situasjon hvor mennesker som er i en vanskelig økonomisk situasjon, får feil bostøtte, som gjør at de får store regninger fra staten for å tilbakebetale bostøtten. Det er en av forklaringene på at færre får – fordi færre har krav på det. Så ble bostøtten besluttet kronejustert i fjor. Det er bra. Det betyr at bostøtten kan holde tritt med prisutviklingen. Men jeg tror det er bra at de som får bostøtte, får den, og ikke må tilbakebetale fordi vi bygger på gammel informasjon.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg konstaterer at representanten tillegger meg en mening jeg ikke har. Jeg mener at de som trenger det, skal ha både bostøtte og startlån, men det skal ikke være for alle. Vi har andre ordninger som er tilpasset de aller fleste, og de aller fleste får både lån og kan eie sin egen bolig uten hjelp fra staten. Men vi skal ha gode ordninger for dem som trenger det, og vi treffer bedre nå enn før. Når færre får, er det fordi flere fikk feilutbetalinger, og representanten kan da ikke være uenig i at er bra at vi har rettet opp det. Så konstaterer jeg at representanten er både for og imot at vi bygger flere boliger – for fordi boligprisene går ned, men mot fordi boligene blir mindre. Det bygges flere boliger, og vi har gjort det enklere å bygge rimeligere boliger. Det er det utbyggerne melder. Boligene blir rimeligere å bygge når vi har ryddet opp i forskrifter, lover og regler, som gjør at det blir mer forutsigbart både for kommunene og for utbyggerne. Da får vi flere leiligheter på markedet, og det er bra for prisnivået. Vi har også gjort det mindre gunstig å eie sekundærboliger.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Bostøtten er i hvert fall innenfor mitt område. Det har skjedd endringer i bostøtten. Jeg mener altså at vi treffer riktigere med å bruke nyere informasjon. Vi har også sørget for en kronejustering. Så er dette en overslagsbevilgning, det er en rettighetsbasert bevilgning, hvor det ikke ble gjort endringer i fjor, og det ikke er gjort endringer i år. Vi har en spesiell situasjon, med en overgangsordning som Stortinget har besluttet skal gjelde dem som hadde uføretrygd før reformen ble satt i verk, og det er den vi forholder oss til. De nye som kommer inn, må forholde seg til de nye reglene.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg kan forsikre representanten om at regjeringen ikke har brutt utredningsinstruksen. Jeg kan også forsikre representanten om at verden er ganske annerledes i dag enn den var i 1918, da man hadde andre regler om både åpenhet og transformasjon og ikke minst andre sosial medier enn det vi har i dag. Vi har hatt en lang prosess knyttet til nye fylkesnavn, og de har vært behandlet behørig i de fylkestingene som er berørt. De er også behandlet i fylkesting som ikke er berørt. Vi har hørt fylkesting og vi har hørt Språkrådet. Vi har fått mange innspill fra mange ulike personer i denne saken, vi har gjort grundige vurderinger og det er det redegjort for. Den saken som vakte størst oppmerksomhet hos berørte fylker som ikke skulle delta i sammenslåing – i fylkene Rogaland og Møre og Romsdal – var knyttet til navnet Vestlandet, senere Vestland. Dem har jeg i tillegg hatt et eget møte med for å høre deres synspunkter. Det er vårt utgangspunkt at denne saken er svært godt opplyst, og at Stortinget har godt grunnlag for å treffe en endelig beslutning i saken.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg oppfatter at vi har hatt en god og omfattende prosess i denne saken. Vi har lyttet til Språkrådet. Språkrådet har ikke sagt at ordet Vestland er dårlig norsk språk. De har vært uenig i den geografiske inndelingen knyttet til den nye regionen. Det er en helt annen begrunnelse enn dårlig språk. Når det gjelder Viken, var anbefalingen fra Språkrådet Vika. Det har ingen av de involverte fylkeskommunene ønsket, og når det gjelder Innlandet, oppfatter jeg at det er godt innarbeidet. Vi har først og fremst lyttet til de involverte, lyttet til de fylkestingene som har behandlet dette, som er bredt politisk sammensatt, som er folkevalgte, og som er de som har ansvar for sine regioner. Det har vært avgjørende. Når det gjelder Vestland, lyttet jeg selvfølgelig nøye til hva både Rogaland og Møre og Romsdal sa, men det blir litt spesielt å si at fordi de ikke har fått konkludere i saken, er de ikke lyttet til. De er lyttet til, men det er ikke slik at det har vært avgjørende for konklusjonen.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Jeg oppfatter at vi har hatt en lang, åpen og god debatt med mye engasjement – det er bra. Jeg tror den siste utviklingen nå knyttet til Språkrådet og til høring viser at det har vært en åpen og god debatt. Avgjørelsen er ennå ikke fattet. Det er ikke slik at Språkrådets råd er tatt inn på et tidspunkt da avgjørelsen er fattet. Det er denne sal som skal fatte avgjørelse. Språkrådets mening om dette er vel kjent. Hvis representanten leser Språkrådets anbefaling, ser han at de sier at ordet Vestlandet er godt, Vestland også er godt, men når det bare innbefatter to av fire vestlandsfylker, mener de det er en feil beslutning. Det handler om geografi – det handler ikke om språk. Jeg har lagt avgjørende vekt på hva over 90 pst. i fylkestinget i Sogn og Fjordane og i Hordaland har ment har vært avgjørende. Det er det kommunale selvstyret som har vært avgjørende for vår beslutning og vår innstilling til Stortinget. Men det er her avgjørelsen fattes.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Takk for et viktig spørsmål. Spørsmålet er sammensatt og gjelder både det byggtekniske regelverket, som forvaltes av Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og brann- og eksplosjonsvernlovgivningen, som forvaltes av Justis- og beredskapsdepartementet. Krav til brannsikkerhet for byggverk er nedfelt i byggteknisk forskrift. I 2010 ble det innført strengere branntekniske krav, bl.a. for å ivareta sikkerheten til utsatte grupper som eldre og andre personer med nedsatt funksjonsevne. Det ble valgt å prioritere tiltak som øker den tilgjengelige rømnings- og redningstiden ved brann. Det viktigste og mest effektive tiltaket er å installere et automatisk brannslokkingsanlegg. Et slikt anlegg vil med stor sannsynlighet kontrollere eller slokke en brann på et tidlig stadium. Dette kravet er unikt i europeisk sammenheng. Kravene gjennomgås og revideres jevnlig. Lærdom fra inntrufne branner er et viktig grunnlag for utviklingen av regelverket. Etter brannen i Grenfell Tower i 2017 har Direktoratet for byggkvalitet gjennomgått kravene i TEK17 for utvendig kledning på yttervegg. På bakgrunn av denne gjennomgangen er det foreslått å skjerpe kravene for utvendig kledning på yttervegg i høye byggverk. Forslaget ble sendt på høring 13. april 2018. Høye byggverk i Norge utgjør i dag en relativt liten del av det volumet som bygges. Det forventes i framtiden at det vil bli bygd høyere, primært i de største byene. Forslaget fra DiBK vil forebygge at det benyttes utvendig kledning som kan medføre uakseptabel brannutvikling og brannspredning. Kravene til brannsikkerhet i byggteknisk forskrift må også ses i sammenheng med øvrige virkemidler i plan- og bygningsloven. Jeg vil særlig peke på kravet om obligatorisk uavhengig kontroll av brannsikkerhet. I tillegg har kommunene selv adgang til å pålegge uavhengig kontroll, f.eks. der kommunen ønsker særlig oppmerksomhet rundt særskilte innsatsområder som brannsikring. Kommunene har også rett og plikt til å føre tilsyn med at regelverket overholdes, både etter bygningsregelverket og etter brannlovgivningen. Tilsyn er et av de viktigste virkemidlene for å oppnå målsettingen om sikre og gode bygg. Avslutningsvis ønsker jeg å understreke at det ikke er grunnlag for å si at branner forekommer hyppigere i høyhus enn ellers. De norske byggereglene stiller strenge krav til brannsikkerhet, og brannsikkerheten i norske byggverk er generelt sett god.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Svaret på det er vel både ja og nei. Generelt er regelverket slik at det ikke har tilbakevirkende kraft, men det er også slik at det innføres regler som gjelder alle bygg i Norge, f.eks. kravet om brannslokkingsapparat, kravet om rømningsveier – denne typen ting. Det stilles til alle typer bygg uansett når de er oppført. Mitt inntrykk er at kommunene har god oversikt. De fører tilsyn med sine bygg, og de gjør også risikoanalyser, sårbarhetsanalyser, over situasjonen i sine kommuner. Så kan vi aldri garantere, men mitt inntrykk er nok at vi har et regelverk som er veldig strengt – det skulle bare mangle – og at Norge ligger langt framme. Men vi må hele tiden lære. Det er også slik at vi har ikke fått den endelige granskingsrapporten fra London. Den vil komme, og der kan vi også oppdage ting som vi burde tenkt på.
Monica Mæland (Høyre), 2018-04-25:
Her må jeg være litt forsiktig med å svare, fordi brann og beredskap ligger til justisministeren, og fordi min kunnskap da nødvendigvis er begrenset. Men generelt vil jeg si at vi er i en situasjon hvor vi ser en urbanisering i Norge. Det skal skje en fortetting – vi skal bygge tettere, og vi skal bygge høyere – og det er helt klart at vi må følge med. Mitt inntrykk er at vi følger med på den internasjonale arena knyttet til hvilke regler vi skal ha. Vi må ha materiell som er i stand til å redde alle. Det er som sagt ikke flere branner i høyhus enn i andre hus, men en har andre utfordringer. I Norge har vi jo også – i motsetning til f.eks. Storbritannia – krav om to rømningsveier når et bygg er på over fire etasjer. Vi har gjort noen endringer, og det kan helt sikkert være grunnlag for å ha ytterligere, men dette spørsmålet vil justisministeren kunne svare bedre på enn meg.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Statsråden har rett i at i Ballangen, Tysfjord og Narvik var det et spørsmål om deling av Tysfjord, men nå har det blitt et spørsmål om kommunesammenslåing. Disse kommunene som tok nabopraten, som tok oppfordringen og gikk inn i en konstruktiv prosess og ønsket å slå seg sammen, ble overkjørt da de ønsket å bevare Tysfjord som en helhetlig kommune som gikk inn i den nye kommunen. De sa: Greit, vi skal akseptere det, vi skal gå videre med prosessen. De opplever igjen å bli overkjørt av statsråden og sier derfor: De forutsetningene vi hadde for å være med på dette frivillig, er nå falt bort og gjør at vi ikke ønsker å slå oss sammen. Og så går de til sine kommunestyrer med den anbefalingen. Da blir spørsmålet mitt til statsråden: Når det i proposisjonen om kommunestruktur står at det er behovet kommunene selv ser for sammenslåing med en eller flere nabokommuner som er den viktigste drivkraften, vil statsråden komme til Stortinget med en anbefaling om at Stortinget gjør om sitt vedtak om denne sammenslåingen? Eller vil hun legge til rette for at ytterligere en tvangssammenslåing gjennomføres?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Med respekt å melde: Det er jo ikke bare Narvik som protesterer på dette; det er fellesnemnda, det er representanter fra posisjon og opposisjon i alle de tre berørte kommunene som sier at dette kan de ikke være med på, og går tilbake på en anbefaling, og som opplever at de som representanter for innbyggerne i de kommunene er overkjørt og igjen ikke er lyttet til. Men jeg hører at statsråden ikke har til hensikt å ta det på alvor, ikke har til hensikt å komme til Stortinget og si at her er ikke forutsetningene for frivillighet lenger til stede. Statsråden velger også å se bort fra sin egen representant i fylket, fylkesmannen, som fikk i oppdrag å utrede dette, som har gjort en grundig utredning, og som kommer tilbake med to klare tilrådinger. Det velger statsråden å sette til side og mener at vi her i Oslo vet bedre hva som er de beste forutsetningene. Hva er det Fylkesmannen har gjort feil, hva er det Fylkesmannen vektlegger feil i sin klare anbefaling, siden statsråden har satt den til side?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Dette handler ikke om Ballangen og Narvik. Fylkesmannen i Nordland har tatt hensyn til alle innbyggerne i de berørte kommunene når de sier at de ikke kan tilrå det alternativet som du og regjeringen har valgt. Fylkesmannen har etter inndelingsloven tatt hensyn til grunnkretser, til skolekretser, til kirkesokn og til valgkretser. Hun har lyttet til et flertall av befolkningen i begge de to delene av Tysfjord som skal over til en ny kommune. Med regjeringens begrunnelse gis det her en mistanke om at man i strid med rundskriv til inndelingsloven har tatt hensyn til økonomi når man har besluttet denne inndelingen. Man får, som din egen statssekretær har uttalt, ta stilling til økonomisk oppgjør senere. Det ligger også i inndelingsloven. Forsøker regjeringen å fraskrive seg ansvaret for å finansiere også små kommuner i framtiden ved å si at dette må nabokommunen avgi gjennom kraftverk for at den nye kommunen skal kunne bære seg?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Inndelingsloven er anvendt i denne saken. Lokaldemokratiene i Narvik, Ballangen og Tysfjord har jobbet hardt for en ny kommune, med rom for alle, og nå har fellesnemnda lagt ned arbeidet. Hele kulturen i Sørfjorden, Grunnfjorden og Mannfjorden, som er det omstridte området, er bygd opp rundt Kjøpsvik. Dit rodde de som bodde der, hver dag til arbeid på sementfabrikken – fra 1918. Kjøpsvik i Tysfjord var de første i Nordland som fikk strøm, fordi Norcem, sementfabrikken, bygde kraftverkene i Sørfjorden. Hele området er knyttet sammen med nordøstsiden, med sterke bånd, som regjeringen ikke har sett. Se for deg et gårdstun med flere bygg der det plutselig trekkes en grense rett gjennom tunet. Deler av hjemmet deres skal tilhøre en annen kommune. Derfor blir regjeringens vedtak så feil og reaksjonene så sterke. Fylkesmannen har vektlagt hensynet til alle i Tysfjord når Fylkesmannen har sagt at man ikke kan tilrå dette alternativet. Ser ministeren at hun kan ha kommet i skade for å tilsidesette viktige hensyn og historiske bånd mellom områdene i Tysfjord ved sitt vedtak?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
«Ved Norges brannskole i Tjeldsund i Nordland skulle det starte opp et fagskoletilbud høsten 2019 som skulle bidra til bedre kompetanse i alle landets brannvesen. Åpningen er nå utsatt på ubestemt tid grunnet behov for «infrastruktur». Hvilken infrastruktur er det som forsinker åpningen, og hva er ny tidsplan pr. i dag?»
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Det er ikke overraskende at det kreves undervisningsbygg hvis man skal starte opp en ny fagskole. Men det var altså 13. februar 2015 at daværende medlem av justiskomiteen, Margunn Ebbesen, kom til Tjeldsund med det gledelige budskap at det skulle åpne høsten 2018, senere forskjøvet til 2019. Høsten 2015 ble det valgt en ny Høyre-ordfører i Tjeldsund, og nå tre år senere skulle den samme ordføreren signere kontrakter om offentlig-privat samarbeid for å bygge 240 hybler, slik at det skulle være plass til studentene ved fagskolen. Hun har hørt via omveier at fagskolen allikevel ikke skal åpne høsten 2019. Så hvordan skal hun få lagt til rette for infrastrukturen? Jeg lurer litt på når regjeringen hadde tenkt å informere vertskommunen for fagskolen om at nei, det blir allikevel ikke noen åpning høsten 2019.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-04-25:
Det kan jo virke som om regjeringen er litt sent ute når det gjelder en plan for kostnader og framdrift i dette viktige prosjektet for kompetanse innen brann og redning i Norge. Dette blir den første og eneste fagskolen innenfor brann og redning i Norge. Det er interessant for flere å vite hvilke beregninger som er gjort for det budsjettet som regjeringen har begynt å planlegge, og hva som er nødvendig å løfte inn i neste års budsjett for å realisere disse løftene fra regjeringen. Hvilke beregninger er gjort for budsjettet 2019?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Eg vil stilla spørsmålet mitt til statsråd Høie. Annakvar dag tar ein pasient i det psykiske helsevernet sitt eige liv. Det er ein svært alvorleg situasjon. Tala overraskar sjølv garva forskarar på feltet. At dette skjer så ofte på den plassen der pasientar med alvorleg psykisk sjukdom skulle vera aller tryggast, rokkar ved tilliten til det norske helsevesenet. For to år sidan avslørte VG at det fann stad ein omfattande og ulovleg tvangsbruk overfor psykisk sjuke som var innlagde ved norske sjukehus. Kontrollkommisjonen som skulle sikra rettstryggleiken til pasientane, greip ikkje inn mot hyppig og ulovleg beltetvang. Det var òg ei svært alvorleg sak. Denne månaden fekk Noreg kritikk av FNs menneskerettskomité for vår praksis med elektrosjokkbehandling utan samtykke. Samtidig fekk vi kritikk frå FNs menneskerettskomité for korleis vi behandlar psykisk sjuke i fengsel – vi set dei på glattcelle. Glassjenta-saka viste oss eit psykisk helsevern som ikkje gir barn i barnevernet forsvarleg helsehjelp. Harde effektiviseringskrav, nedbygging av sengeplassar og auka omfang av sikkerheitspsykiatrien utfordrar pasienttilbodet til den sjukaste gruppa med pasientar. Vi snakkar om korridorpasientar på akuttpsykiatrisk avdeling og månadsvis med venting for unge jenter med spiseforstyrring. Vi snakkar om låg bemanning, noko som aukar risikoen for tvang. Eksempla står i kø. Dette viser eit helsevesen som diskriminerer pasientar med psykisk sjukdom, og ei regjering som ikkje grip inn. Forstår ikkje statsråden alvoret i situasjonen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Eg høyrer statsråden fortelja om enkelttiltak. Eg meiner at statsråden og regjeringa ikkje tar psykisk helsevern på alvor, for enkelttiltaka kan verka, men systemet består. Og det er jo nettopp ei systemendring som vert etterlyst frå fagmiljøet, bl.a. frå leiaren i Norsk psykiatrisk forening. Han etterlyser nettopp ei systemendring. Det er på tide å sjå på korleis heile systemet fungerer. Han seier at det er altfor lita politisk interesse for systematiske studiar av og oversikt over kvaliteten på behandlinga, og for korleis hele det psykiske helsevernet verkar til saman. Det er eit område som ein ser altfor lite på, og ein går ikkje inn og ser på kva som trengs av verkemiddel. Ein har òg stemt ned forslaget frå Senterpartiet om å få ei ny stortingsmelding, der ein kunne sett på nettopp korleis det psykiske helsevernet verkar, og korleis systema skal verka i hop. Vil statsråden levera ei slik heilskapleg sak?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Planane for OUS og strukturen, som statsråden seier han har bestemt, er totalt uansvarlege, og det har gått prestisje i urealistiske og gigantiske planar. Første gongen eg høyrde om dette, trudde eg det var ein spøk, men i dag står det altså som vedtakspunkt i eit styremøte i OUS. Vi kan lesa at eit nytt Oslo-sjukehus skal ha 150 000 færre overnattingar i året. Nesten 50 000 av dei skal overførast til Oslo kommune – døgnbehandling som skal overførast til Oslo kommune utan at Oslo kommune veit om det. 50 000 overnattingar skal effektiviserast bort. Bakgrunnen for heile utviklingsplanen står ikkje til truande. Det er utruleg viktig at ein ikkje legg ned Ullevål, og det er stort behov for at Aker sykehus kjem på plass att fort med fulle funksjonar for at pasientane i Oslo-området skal ha eit lokalsjukehus. Kva er statsrådens plan?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Offentlege sjukehus er i dag veldig pressa. Eit fleirtal i befolkninga meiner at vi allereie har eit todelt helsevesen. Da denne regjeringa kom i 2013, sa statsråden at ved innføringa av fritt behandlingsval ville helseforsikringar verta overflødige. Det stemmer ikkje. Den viktigaste drivaren for eit todelt helsevesen er når det offentlege vert svekt og det private må overta veldig viktige tilbod, som den nye privatklinikken på Majorstua, som HOD har godkjent, det første privatsjukehuset for operasjon av prostatakreft, der bemanninga består av legar i det offentlege. Dette skulle jo ha skjedd i det offentlege. Det er for pasientar som har ei forsikring. Vil statsråden ta nye grep for å hindra ei todeling av helsevesenet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
«Barnevernet er kraftig kritisert av Riksrevisjonen for si handtering av akuttplassering av barn og unge. Bufetat har ikkje god nok tiltakskapasitet til å plassere barn i nærområdet. For den kommunale barnevernstenesta blir oppfølging av barnet vanskelegare. Bufdir har sett mål om at alle akuttplasseringar skal skje i statlege tiltak. Men alle regionar må gjennomføre private kjøp for å overhalde bistandsplikta. Kva vil statsråden gjere for å sikre alle barn forsvarlege akuttplasseringar?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Takk for svaret. Bufdir har fastsett eit mål om at alle akuttplasseringar skal gjerast i statlege tiltak. Men alle regionar i dag må gjennomføra private kjøp for å overhalda bistandsplikta. På slutten av andre tertial 2016 budde så mange som éi av tre akuttplasserte barn i private institusjonar og privat rekrutterte fosterheimar. Riksrevisjonens rapport slår fast at fordi det ikkje ligg føre rammeavtalar for kjøp av akuttiltak, vert private kjøp gjennomførte som enkelttiltak, og at enkeltkjøp utgjer ein høg risiko med omsyn til kva som er forsvarleg. Så spørsmålet mitt til statsråden er kva regjeringa gjer for å sikra at alle akuttplasseringar skjer i statleg regi og ikkje hos private.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Det er jo eit overordna prinsipp i barnevernslova at ein skal leggja avgjerande vekt på barnets beste. Senterpartiet har føreslått ei nærleiksreform i barnevernet, og det er ut frå at vi veit at i 2015 var det nærmare 500 barn som måtte flytta på ein institusjon i ein annan landsdel enn der ein hadde vakse opp, og av dei barna som må flytta, er det eitt av fem barn som må flytta langt. Årsaka til at ein del barn må flytta veldig langt, er rett og slett det kravet som regjeringa, via sine etatar, har sett til høg produktivitet og kapasitetsutnytting på institusjonar – at det faktisk er viktigare enn å plassera barn i nærleiken av heimplassen sin. Vil statsråden gi andre signal: at barnets beste faktisk er viktigare enn kapasitetsutnyttinga på institusjonane?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
«Eldre pasienter er den pasientgruppen som i dag blir sterkest rammet av regjeringens sykehuspolitikk, med kutt i døgnbehandling og korte liggetider. Mange eldre skrives for tidlig ut fra sykehus og opplever hyppige reinnleggelser og uverdige forflytninger mellom hjem, sykehus og sykehjem. Halvparten av liggedøgnene som er kuttet de siste årene, rammer personer over 80 år. Hva vil landets eldreminister gjøre for å sikre eldre pasienter et verdig sykehustilbud, og vil statsråden kreve stopp i nedbygging av sengeplasser?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Det eine spørsmålet mitt var om statsråden ville krevja stopp i nedbygginga av sengeplassar. Etter det eg oppfatta som svaret frå statsråden, vil ikkje regjeringa gjera det, og nedbygginga av sengeplassar på norske sjukehus skal fortsetja. Eg vil visa til det som står i gjeldande Nasjonal helse- og sjukehusplan om akkurat dette. Det står ordrett: «Selv om trenden med overgang til mindre belastende behandlingsformer fortsetter, er det grunn til å tro at eldre også framover vil ha et større behov for døgnbehandling sammenlignet med yngre pasienter. For gruppen over 65 år er det beregnet at behovet for døgn- og dagbehandling vil øke med cirka 60 prosent fram mot 2030. Dette betyr økt behov for sengekapasitet.» Dette altså ifølgje regjeringa. Då rimar det etter mitt syn dårleg at statsråden seier at nedbygginga av sengeplassar kan fortsetja.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-25:
Det er uforståeleg at ein skal sikra auka kapasitet for sengeplassar ved å leggja ned sjukehussengar i fortsetjinga. Og til dette med at det skal skje ein utviklingsplan i samarbeid med kommunane: Vi har eit nyleg eksempel frå i dag på at OUS kanskje vedtek eit nytt sjukehus, der ein kuttar 150 000 døgnplassar, der 50 000 skal skje via effektivisering og 50 000 ved at pasientane skal overførast til kommunen, utan at kommunen veit nokon ting om det før vedtaket vert fatta. Dette går aller mest ut over eldre pasientar, som er dei som har størst behov, som er storforbrukarar av sjukehustenester, og som då må oppleva uverdige behandlingar med tidleg utskriving, osv. Ser ikkje statsråden at ei slik utvikling vil vera ein risiko for eldre pasientar?
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Jo, de forholdene som representanten Toppe tar opp, er svært alvorlige. Det er også bakgrunnen for at jeg og regjeringen så tydelig har prioritert nettopp psykisk helsevern og de problemstillingene som representanten Toppe tar opp. Spørsmålet om selvmord blant personer som får hjelp innen psykisk helsevern, var en vesentlig del av arbeidet med handlingsplanen om selvmord i Norge. Det betyr at vi fra den 12. januar innfører det systemet som blir brukt i Storbritannia, med en mye mer systematisk kartlegging av selvmord som skjer i forbindelse med at en er til behandling innen psykisk helsevern, slik at tjenesten får bedre redskaper til å lære av de feilene som er gjort. Tvangsbruk innen psykisk helsevern er en problemstilling som jeg har vært opptatt av over lang tid. Det er også årsaken til at vi har nedsatt et eget tvangslovutvalg, som nå er i innspurten av sitt arbeid, og som skal gjennomgå hele tvangslovgivningen innen helsetjenesten. Men vi har selvfølgelig ikke bare ventet på dette arbeidet. Vi jobber nå systematisk med hvordan vi skal redusere tvangsbruken. Vi har fått gjennomført en veldig viktig lovendring i Stortinget, som har trådt i kraft, og som innebærer at mennesker som har beslutningskompetanse, ikke kan tvangsbehandles. Vi får i disse dager tall som skal vise effekten av de endringene. Glassjenta-saken var en sak som berørte veldig mange. Den reiste også en problemstilling som daværende barne- og likestillingsminister Solveig Horne og jeg jobbet med over lengre tid, nemlig utfordringen med samarbeidet mellom barnevernet og barne- og ungdomspsykiatrien. Det er også årsaken til at det nå etableres to felles institusjoner mellom barnevernet og barne- og ungdomspsykiatrien. Dette har vært en diskusjon i en årrekke, der vi endelig har klart å skjære igjennom, og nå er institusjonen under etablering.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Jeg er helt enig med representanten Toppe i at dette handler om systemendring. Jeg har også vært veldig tydelig på at jeg mener at psykisk helsevern-feltet innen spesialisert helsevern er en «underledet» del av helsetjenesten. Det er også årsaken til at regjeringen i plattformen har sagt at psykisk helsevern skal være det faglige hovedtemaet i den neste nasjonale helse- og sykehusplanen. Den skal legges fram for Stortinget som en melding, og det er også årsaken til at stortingsflertallet mente at Senterpartiets forslag var overflødig, for regjeringen har allerede varslet at det kommer en stortingsmelding med en helhetlig vektlegging av psykisk helsevern-feltet. I tillegg jobber regjeringen med en opptrappingsplan for barns og unges psykiske helse. Dette skjer i tillegg til at vi har fått en kraftig oppbygging av psykisk helse-tilbudet i kommunene, spesielt det som er rettet mot barn og unge, og at vi i løpet av dette året skal innføre de første pakkeforløpene innen psykisk helse, som skal hindre at mennesker med psykiske helseutfordringer i så stor grad skal måtte oppleve å være kasteballer i systemet, som de gjør i dag.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Denne beskrivelsen av tilbudet er årsaken til at denne regjeringen har prioritert psykisk helse. Det er årsaken til at vi har gjeninnført «den gylne regel», som forrige regjering fjernet, det er årsaken til at vi har redusert ventetiden innen psykisk helse, til at vi jobber med en opptrappingsplan for barn og unges psykiske helse, og til en rekke av de andre tiltakene som jeg har nevnt. Det at så mange blir avvist innen psykisk helse, er et stort problem, noe jeg også tok opp i min sykehustale, men det er fullt mulig å gi et tilbud der en ikke har den typen avvisning. Det viser tilbud bl.a. i Nordfjord og på Lovisenberg sykehus. Derfor har jeg gitt veldig klare oppdrag til helsetjenestene om at de må lære av dem som får dette til, og gjøre det som de gjør, hvis de ikke selv har bedre løsninger. I tillegg er det utrolig viktig at folk opplever at det er et psykisk helsetilbud i kommunene. Derfor har vi fått vedtatt at alle kommuner skal ha psykologkompetanse fra 2020, vi har fulgt opp opptrappingen med å bygge ut psykologkompetansen i kommunene, og vi ser nå nesten en tredobling av antall kommuner som har psykolog.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Situasjonen er at det er stadig flere som får hjelp innen psykisk helse, og ventetidene går ned. I tillegg bygges det opp et betydelig tilbud i kommunene. Jeg vil minne om at jeg overtok ansvaret som helseminister i en situasjon der tilbudet innen psykisk helse rettet mot barn og unge årlig hadde blitt dårligere de siste årene mens Arbeiderpartiet styrte. Nå er utviklingen snudd, og ikke bare er den snudd, den har begynt å ta igjen etterslepet som vi arvet. I tillegg har vi gjeninnført «den gylne regel». Jeg er ikke fornøyd med alle helseforetakenes oppfølging av denne regelen, men jeg er i hvert fall veldig fornøyd med, når jeg ser de utfordringene vi har med å klare å få til en prioritering av dette feltet, at jeg ikke står for den politikken som Arbeiderpartiet førte, nemlig å fjerne regelen, for den viser veldig tydelig at skal feltet psykisk helse og rus prioriteres i den norske helsetjenesten, kreves det en kraftig og tydelig politisk styring. Det er det denne regjeringen står for.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
I oppfølgingen av helseregionene er jeg veldig tydelig på at jeg forventer andre resultater i oppfølgingen av «den gylne regel» ved utgangen av 2018 enn det vi så ved utgangen av 2017. Men det er også verdt å merke seg at psykisk helsevern er et felt som er inne i store omlegginger. Representanten Toppe var inne på det, at det også her er behov for betydelige systemendringer. En av de systemendringene som foregår, er at vi i Norge fortsatt har en veldig høy andel mennesker innen psykisk helsevern som ligger innlagt over lengre tid, høyere enn land vi kan sammenligne oss med. Samtidig ser vi at resultatene av behandling og oppfølging, spesielt for mennesker som har sammensatte psykiske lidelser og rusavhengighet, er mye bedre hvis de får tverrfaglig oppfølging ute i kommunene, i et samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og kommunen. Det betyr bl.a. at det fortsatt er mulig å se at en noen steder nok har for mange sengeplasser, at en er opptatt av døgn istedenfor å gi et tilbud som faktisk gir resultater.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
En rekke av de forslagene som ble nedstemt i går, ble nedstemt av en god grunn, rett og slett fordi det er en del av det arbeidet som jeg redegjorde for i det første svaret. Det skal legges fram en egen stortingsmelding, en nasjonal helse- og sykehusplan, der psykisk helsevern er et hovedtema. En er midt i arbeidet med en opptrappingsplan for barn og unges psykiske helse. Regjeringspartiene og flertallet i Stortinget har ingen grunner for å pålegge regjeringen å jobbe med spørsmål som er godt i arbeid. For å gi et bilde til representanten, sånn at en ser sammenhengen: Tidligere var det sånn at mennesker med tvangslidelser i all hovedsak ble lagt inn over lang tid innen psykisk helsevern, med relativt varierende resultater, for å si det forsiktig. Norge er nå framtredende i nettopp å gi mennesker med tvangslidelser rask poliklinisk hjelp som har stor effekt. Det betyr selvfølgelig at det blir lagt ned senger, at mennesker som jobber der fordi folk trenger pleie og omsorg 24 timer i døgnet når en har senger, ikke trengs lenger når en gir en behandling som er mer effektiv, som en poliklinisk behandling. Dette er en stor pasientgruppe innen psykisk helse.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Opptrappingsplanen har vi som ambisjon å legge fram i 2018, og vi er midt i arbeidet med den nå. Min kollega Åse Michaelsen og jeg kommer til å ha innspillsmøter i neste uke knyttet til opptrappingsplanen, og det er et arbeid som vi jobber godt med. Hva som kommer i budsjettet for 2019, vet representanten godt at jeg ikke kan si noe om. Men det er heller ikke slik at vi venter på opptrappingsplanen. Vi har allerede lagt fram en strategi for psykisk helse, som peker ut retningen, og dessuten har det vært en betydelig oppbygging av tilbudet, spesielt rettet mot barn og unge, fra regjeringens side, men ikke minst har vi også fått drahjelp i de budsjettforlikene som vi har inngått med Kristelig Folkeparti her i Stortinget. Så har det allerede vært en betydelig oppbygging av psykologkompetanse i kommunene, både på helsestasjoner og innen skolehelsetjenesten, og også andre tilbud innen psykisk helse. Det er positivt, for dette er et område der jeg er helt enig med representanten i at vi trenger tidlig innsats overfor barn og unge med psykiske helseutfordringer.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Som jeg sa i den debatten, er jeg positiv til at vi lager en ny handlingsplan. Den handlingsplanen som vi har hatt, som jeg selv var pådriver for, gikk ut ved årsskiftet. Alle tiltak i den planen er videreført, så de er ikke avsluttet. Men det er også god grunn til å starte arbeidet med å lage en ny handlingsplan. Der kommer vi selvfølgelig til å vurdere spørsmålet om nullvisjon. Jeg er glad for at Stortinget har sagt at det er noe som skal vurderes, og ikke har konkludert. Det er utfordrende å sette nullvisjoner innen helsetjenester på områder der en i utgangspunktet ikke tror at en kommer til å komme til null. Det må vi ta inn over oss, og så vil det bli vurdert om det er et hensiktsmessig mål for handlingsplanen, eller om det er andre målsettinger for handlingsplanen som er mer hensiktsmessig. Det får vi, i tråd med Stortingets vedtak, en vurdering av.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Jeg er helt enig i representantens beskrivelse av betydningen av den kompetansen og kapasiteten som er i traumeenheten ved Oslo universitetssykehus, Ullevål, i dag. Den har en viktig – og ikke bare regional, men også nasjonal – funksjon. Det er derfor viktig at Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst, når en nå planlegger for den nye sykehusstrukturen i Oslo-området, selvfølgelig ivaretar den funksjonen og rollen. Den funksjonen og rollen er jo ikke knyttet til lokaliteten Ullevål, den er knyttet til menneskene som jobber der, den kompetansen de har, og det systematiske arbeidet som de gjør. Dette er nå en del av den helt sentrale utredningen som pågår rundt disse spørsmålene. Sykehusstrukturen for Oslo er endelig avklart. Det at den ikke var avklart, har skapt mange unødvendige forsinkelser og problemer med planleggingen av helsetilbudet i hovedstaden vår. Det skal bygges et nytt, stort akuttsykehus på Aker. Sykehuset på Gaustad skal også være et akuttsykehus, med de nasjonale funksjonene som det har i dag. Avdelingen ved Radiumhospitalet skal videreutvikles som et viktig senter for strålebehandling av kreft, og er også av nasjonal betydning. I tillegg skal Diakonhjemmet Sykehus og Lovisenberg Diakonale Sykehus utvikles videre som viktige lokalsykehus i Oslo. Det er det som er målbildet for det arbeidet som nå gjøres, og det vil innebære at når det målet er nådd, er Ullevål sykehus nedlagt som sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Planene er veldig tydelig på at utviklingen av det nye akuttsykehuset på Aker skal skje parallelt med utviklingen på Gaustad. Det som er trusselen for utviklingen på Aker, er det som representanten tar til orde for, nemlig å beholde Ullevål sykehus. Hvis representanten er opptatt av at vi skal bygge et stort akuttsykehus på Aker, som jeg er helt enig i, og flytte tilbake igjen til Oslo de bydelene i Oslo som nå sokner til Ahus – det er også helt nødvendig for at Ahus skal ha kapasitet til å håndtere befolkningsveksten i Akershus – kan en ikke samtidig kjempe for å beholde Ullevål sykehus. Da vil det ikke være grunnlag for det. Det er helt vesentlig at dette arbeidet skjer parallelt, men det vil innebære at Ullevål sykehus ikke vil være et sykehus når den framtidige løsningen er på plass. Men dette er mange år fram i tid.
Bent Høie (Høyre), 2018-04-25:
Det er faktisk jeg som har bestemt strukturen i Oslo – målbildet for det. Så det er underlagt folkevalgt styring. Det har skjedd i et foretaksmøte. Utfordringen har vært at helseministre før meg ikke tok tilstrekkelig ansvar og skar gjennom i denne diskusjonen – vi hadde en kontinuerlig diskusjon om hvordan strukturen i Oslo skulle være. Det har forsinket planleggingen og utviklingen av dette. Strukturen i Oslo er bestemt. Hovedstrukturen består av et akuttsykehus på Gaustad, et stort akuttsykehus på Aker, Radiumhospitalet som kreftsykehus, Lovisenberg Diakonale Sykehus og Diakonhjemmet Sykehus som lokalsykehus. Funksjonsfordelingen mellom disse er en prosess som nå pågår. Det er lurt at alle berørte parter også er en del av dette. Men det er helt åpenbart at Oslo universitetssykehus også i framtiden må ha en viktig både regional og nasjonal funksjon knyttet til traumebehandling.