Jan Petersen (Høyre), 2000-04-04:
Denne debatten begynner vel allerede å bære det umiskjennelige preg av en debatt hvor det jevnt over er enighet. Jeg skal derfor ikke benytte anledningen til en full gjennomgang av saken, men komme med noen få randbemerkninger til den. Det ene som jeg tror det er all grunn til å feste seg ved, er den bekymringen som ligger i bunnen i innstillingen. Jeg tror det var Haakon Blankenborg som sa at rammen for det Europa skal gjøre på Balkan, er god, men den virker ikke. Det er et svært fundamentalt og alvorlig spørsmål, for det er ikke noen tvil om at vi her nå står overfor en ganske langvarig og en svært komplisert gjenoppbyggingsoppgave. Og hvis det er slik at systemet ikke fungerer så godt som vi ønsker det, er spørsmålet hva gjør vi i så fall med det. Jeg er ikke et øyeblikk i tvil om at det gjenoppbyggingsarbeidet vi her står overfor, er av den aller største betydning i den forstand at hvis vi ikke lykkes i å forsone i gamle konflikter og i å bringe disse samfunnene videre, vil dette være en kilde til konstant uro i Europa i lang, lang tid fremover. Men det jeg tror vi skal feste oppmerksomheten ved, er at vi her ikke bare står overfor et spørsmål om gjenoppbygging etter konflikter, men i aller høyeste grad også overfor et spørsmål om å skape noe nytt. Dette er samfunn som allerede før konfliktene slo ut i dramatisk vold – som vi har sett gjennom de siste årene – var blant Europas mer tilbakeliggende områder, hvor det var betydelige behov for politiske og økonomiske reformer. De skal altså nå, samtidig med at de skal gjenoppbygges, gjennomføre slike reformer og ta et godt skritt fremover for nettopp å være egnet til å konkurrere i en globalisert økonomi og i en verden hvor grensene ikke lenger betyr det samme. Det er derfor ikke bare spørsmål om å bygge opp igjen noe som har vært ødelagt, det må skapes noe fundamentalt nytt, og det gjør denne oppgavens vanskelighetsgrad særdeles høy. Det er grunn til å regne med at vi kommer til å engasjere oss på Balkan svært lenge, og spørsmålet blir da om den vestlige verden simpelthen har utholdenhetskraft nok i en slik situasjon. Utenrikskomiteen var på besøk i Bosnia for et par år siden. Allerede da hørte vi uttrykket «donneur fatigue», eller at giverne begynte å bli trette, og vi må sørge for at giverne til Balkan ikke blir trette – vi må være parat til å holde ut ganske langt. Derfor er det riktig at Norge nå har valgt sitt engasjement i en større europeisk kontekst. Jeg tror det er viktig både av hensyn til effektiviteten og til Norges noe marginaliserte stilling at vi nettopp ønsker å bidra innen denne rammen. Det vi imidlertid skal huske, er en del av den erfaringen vi har hatt fra bistand i andre deler av verden, nemlig at skal vi få den til å virke, må den være skikkelig forankret i lokale aktiviteter, i et lokalt engasjement, og at man er lokalt villig til å lykkes. Hvis det er noe som dyttes på fra utsiden, kan det kanskje gå i en overgangsperiode i et forsøk på å bygge opp institusjonene, men på lang sikt er det sjelden vellykket. Og igjen er det vanskelighetsgraden som slår en så tydelig når dette resonnementet gjennomføres. Jeg tror det er bra at utenrikskomiteen så tydelig som den gjør, sier at når vi skal bruke penger, er det viktig at vi tar utgangspunkt i det aktuelle behovet og ikke spør om landene formelt har rett til utviklingsstøtte. Jeg merket meg med glede at også Steensnæs sluttet seg til denne måten å formulere det på, og til det kan jeg bare si: det var jammen bra. Det har jo ikke alltid vært slik. Så har det vært en debatt om sanksjoner, og det kan jeg meget vel skjønne. Spørsmålet om sanksjoner har alltid vært vanskelig å håndtere, ikke minst fordi, som Haakon Blankenborg pekte på, at det ikke bestandig har vært så helt klart hva man ønsker å oppnå med sanksjoner, og følgelig vet på hvilket tidspunkt de skal avvikles eller endres. Egentlig har vi hatt et usikkert forhold til sanksjoner som virkemiddel helt siden Sør-Afrika-debatten, dvs. problemet der var at det ikke var usikkert, da hadde det en moralsk egenverdi. Men etter dette har vi ikke hatt noen skikkelig gjennomgripende vurdering av hvor egnet sanksjoner egentlig er. Det er helt riktig at sanksjoner gir viktige politiske signaler, det er jeg helt enig med Gundersen i. Jeg er også enig i at i hvert fall frem til fred har blitt gjenopprettet, så har det en egenverdi med hensyn til også å svekke en militærmakt. Men på den annen side, i dagens situasjon bryter det jo ned samfunnene ytterligere, det hindrer demokratiske krefter og det kan på mange måter øke problemene, og da blir det vanskelig å vite hvordan man skal gå videre. Jeg tror derfor at den ganske forsiktige antydningen utenrikskomiteen kommer med om at man må arbeide videre med dette og forsøke i en større europeisk sammenheng å se muligheter for å lempe og endre på dette, er en riktig vei å gå. Jeg tror at man i den prosessen skal sørge for å målrette sanksjonene mot regimet, og se hva som ikke virker, og hva som eventuelt går utover folk flest, og ikke minst den demokratiske opposisjonen. Problemet med sanksjoner er nettopp at man får folk flest til å slutte seg til et regime, for det er ofte slik at blod er tykkere enn vann, og at et land under press har en tendens til å slutte opp om sitt regime. Det er neppe hensiktsmessig. Men jeg tror det er svært viktig at man ikke bryter ut av det vestlige fellesskapet – jeg tror det er viktig at omverdenen har en klar politikk overfor iallfall Milosevic. Jeg sier ikke at det på noen måte er et klart bilde vi her står overfor, men jeg tror det er all grunn til nok en gang å ta en debatt om hva man egentlig er ute etter. For når man ser hvordan vi sprer sanksjoner rundt på forskjellige regimer, så er det ikke umiddelbart konsekvensen i måten vi håndterer det på, som slår en. Jeg tror jeg skal nøye meg med det. Men jeg vil avslutningsvis bare si at jeg deler fullt ut Haakon Blankenborgs vurdering av at utviklingen i Kroatia er uhyre interessant, positiv og løfterik, og la oss derfor gi det lille bidraget vi kan for å trekke Kroatia inn i det større vestlige fellesskap.