trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Formidling av lærlinger foregår i løpet av både våren og sommeren, men i hovedsak om høsten fram mot skolestart. I 2003 var det f.eks. pr. 1. mai kun formidlet 1 200 lærlinger, mens det endelige tallet pr. 1. oktober var nesten 9 000 formidlede lærlinger. Derfor er det vanskelig å ha en formening om situasjonen på landsbasis i oktober på grunnlag av anslag fra Akershus fra mars måned. Imidlertid er det to utfordringer som hele tiden påvirker tilgangen på lærlingplasser i forhold til behovet. Den ene er konjunkturutviklingen. Vi vet at bedriftene tegner flest lærlingkontrakter når framtidsutsiktene er gode og etterspørselen etter varer og tjenester er stor. Heldigvis ser vi at Regjeringens økonomiske politikk gir økt sysselsetting og økt vekst, slik at etterspørselen etter lærlinger derfor kan forventes å øke. Den andre utfordringen er at det i de nærmeste årene vil bli en sterk vekst i årskullene som rekrutterer til videregående opplæring. Denne veksten kommer i hele landet, men Akershus er det fylke som vil oppleve den sterkeste veksten. Det er en utfordring for fylkeskommunene som de må møte med større aktivitet for å få arbeidsgivere til å etablere flere plasser for lærlinger. Innsatsen må, som det også blir vist til fra spørreren, rettes mot både private og offentlige arbeidsgivere. I den sammenheng vil jeg understreke at de elevene som har rett til opplæring etter opplæringsloven, uansett vil få den opplæringen de har krav på. De som ikke får kontrakt med en lærebedrift, vil få den avsluttende opplæringen i skole. Selv om denne opplæringen ikke vil gi disse elevene den samme bedriftserfaringen som lærlingene, vil de få den samme opplæringen som grunnlag for den samme fag- eller svenneprøven. Foreløpig ser jeg ikke noe grunnlag for departementet til å foreta seg noe i forhold til lærlingplasser. Men skulle de foreløpige tallene som innhentes i mai over inngåtte lærlingkontrakter, gi signaler om særlige problemer, vil departementet og statsråden ta disse forholdene opp med partene i arbeidslivet. Som kjent har verken departementet eller fylkeskommunene noen mulighet til å pålegge bedrifter å tegne lærlingkontrakter, men gjennom en aktiv dialog med partene har man stort sett greid å skaffe det antall lærlingplasser som det har vært behov for.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Telledatoen for statistikkgrunnlaget når det gjelder antall inngåtte lærlingkontrakter, er satt til 1. oktober, og det er da vi egentlig får den fulle oversikt. Men statsråden er helt enig med spørreren i at det å ha en offensiv holdning er viktig for å motivere bedriftene til å stille med lærlingplasser. Da er det nok slik at vi må være enda mer villige til å se over fylkesgrensene. Personlig har jeg erfaring med at lærlingplasser i et annet fylke fungerer godt, så fylkesgrensene må ikke bli en barriere i denne sammenhengen. Men fylkeskommunene har utvilsomt en viktig rolle. Departementet har etablert et samarbeid med partene i arbeidslivet om fagopplæring for å ha et kontinuerlig fokus på dette med rekruttering til yrkesfag og på det å ha et tilstrekkelig antall lærlingplasser. Så dette er et samspill mellom skoler, fylkeskommuner og myndigheter.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Utdanningsministeren er opptatt av dette og vil følge det opp i tråd med det som her er sagt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Regjeringen har et sterkt fokus på sjøsikkerhet langs kysten for å forebygge ulykker. Med en strandlinje på 82 000 km er det et omfattende og utfordrende arbeid. Ulykken med «Rocknes» har naturlig nok satt et særlig fokus på området ved Vatlestraumen. Kystverket har nå gjennomgått sikkerheten for skipstrafikken på nytt i dette området. I hovedledene nord for Bergen, dvs. Sture- og Mongstadområdet, har Kystverket fastsatt egne seilingsbestemmelser på grunn av oljetankertrafikken i området. Dette området blir i dag overvåket av Fedje trafikksentral. Kystverket vurderer nå om det også skal innføres seilingsbestemmelser i hovedleden sør for Bergen, som omfatter bl.a. Vatlestraumen. Samtidig vurderer Kystverket om dekningsområdet for Fedje trafikksentral bør utvides til også å omfatte innseilingen fra sør, gjennom Vatlestraumen og inn til Bergen. Som et første steg er det etablert et samarbeid med Forsvaret, som har kameraovervåking av Vatlestraumen. Planen er å gi Fedje trafikksentral tilgang til disse bildene. Dette tiltaket må også ses i sammenheng med Kystverkets arbeid med rutiner for gjensidig varsling av skip før de ankommer Vatlestraumen fra nord eller sør. Hensikten er å sørge for at større skip skal kunne seile midt i Vatlestraumen uten å måtte møte annen trafikk. Jeg vil også minne om de internasjonale reglene til forebygging av sammenstøt på sjøen, de såkalte sjøveisreglene, som bl.a. stiller særlige krav til avpassing av fart og passering av trange farvann slik som Vatlestraumen. Kystverket har også iverksatt tiltak når det gjelder merking av farvannet i Vatlestraumen. Det er satt ut flytende sjømerker på den aktuelle grunnen. Samtidig er Hilleren lykt justert i forhold til denne grunnen. Videre undersøker Kystverket muligheten for fjerning av den aktuelle grunnen i Vatlestraumen. Tilsvarende vurderinger gjøres i forhold til etablering av en alternativ led gjennom Kobbeleia vest om Bjorøy, for eventuelt å kunne separere nord- og sørgående trafikk i det aktuelle farvannet. Kystverket vurderer således en rekke tiltak for Vatlestraumen. Seilingsbestemmelser for Vatlestraumen må ses i sammenheng med de andre tiltakene, og jeg mener det er riktig å avvente Kystverkets samlede arbeid før det tas stilling til om slike bestemmelser skal innføres eller ikke, men vi har åpning for det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Jeg besøkte Mongstad i går og hadde møte med lokale myndigheter, havnemyndigheter og sjøfartsmyndigheter. Det er én ting som går igjen, og det er et sterkt engasjement for å ha en høyest mulig beredskap og en høyest mulig sikkerhet i det som godt kan karakteriseres som risikoområde nr. 1, nemlig området sør–nord for Bergen med den store trafikken som går der, enten vi snakker om olje, passasjerer eller annen skipsfart. Den tragiske ulykken med «Rocknes» viser jo hvor sårbar kysten er, når en ulykke som dette kan foregå innaskjærs, med de konsekvenser det får bl.a. for miljøet. Det tar et halvt år fra ulykken skjer, til vi har foretatt en fullstendig opprydding etter et relativt begrenset oljesøl på grunn av den risiko som er. Når vi gjennomgår Vatlestraumen med bakgrunn i «Rocknes»-ulykken, ser vi på, som jeg redegjorde for, alle elementer, og vi skal trekke en konklusjon. Men vi har allerede iverksatt tiltak som gjør at det er en tryggere skipsfart forbi dette stedet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Vi skal, har vi sagt, avlevere en stortingsmelding om disse spørsmålene før jul. I går fikk jeg presentert en analyse av situasjonen i Hordaland, ledet av tidligere fylkesmann Ravndal, et nyttig innspill i det arbeidet vi skal gjøre. I tillegg har vi dessverre fått – hvis jeg kan si det sånn – en praktisk test gjennom «Rocknes»-ulykken. Jeg vurderer om det kan bli nødvendig å utsette avgivelsen av stortingsmeldingen litt for å få med alle de evalueringene og vurderingene som «Rocknes»-ulykken gir grunnlag for. I fall det skulle bidra til at man vil måtte utsette stortingsmeldingen, vil jeg selvfølgelig komme tilbake til Stortinget. Men jeg synes det er viktig at alle de erfaringene som vi nå har fått – dessverre ved en ulykke – ligger til grunn også for de analyser og de tiltak som vi skal fremme for Stortinget. Det vil være viktigere for meg å få med alle disse tingene og høre alle de impliserte enn nødvendigvis å holde tempoet. Det håper jeg Stortinget vil være enig i, hvis det blir nødvendig.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Denne saken er av ESA knyttet til den tidligere fiskerigrenseloven, nå fiskeriforbudsloven, som omhandler nasjonalitet og bostedskrav for skipper og mannskap ombord i norske fiskefartøy. Det er ikke deltakerloven som er grunnlaget i denne sammenheng, men det er riktig at deltakerloven har en henvisning til nasjonalitets- og bostedskrav i fiskeriforbudsloven og av den grunn kunne bli berørt ved at man reiser en slik problemstilling. Imidlertid vil dette reise andre rettslige spørsmål om etablering innenfor fiskerinæringen enn de som hittil er reist av ESA, så det er viktig at man holder disse to forholdene fra hverandre. Når det gjelder etableringsreglene i EØS-avtalen, har Norge et klart unntak som tilsier at vi fortsatt kan anvende restriksjoner overfor utenlandske statsborgere som vil etablere seg innenfor fiske eller i selskap som eier eller driver fiskefartøy. Det denne saken dreier seg om, er at minst 50 pst. av mannskapet og skipperne ombord i fartøyene må være norske eller bosatt i Norge.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Igjen vil jeg understreke at det ikke er deltakerloven som er utfordret i denne saken, det er fiskeriforbudsloven. Utover det vil jeg understreke at denne regjeringen nettopp har vist en offensiv holdning, i og med at vi ikke har etterkommet det kravet ESA har stilt. Vi skal nå vurdere alle sider av saken i det tidsrommet vi har til disposisjon, før vi avgir svar. Det vil ikke være riktig av meg å gå mer detaljert inn på konklusjoner som ennå ikke er fattet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Som en oppfølging av St.meld. nr. 23 for 2001-2002, Bedre miljø i byer og tettsteder, ble det i løpet av 2003 etablert to pilotprosjekter: Miljøsone Groruddalen og Miljøsone Drammen, som gjelder sentrum. Pilotprosjektperioden er forutsatt å ha en varighet på tre til fire år. Miljøsonestatus innebærer at staten vil ta et særskilt ansvar for å koordinere den statlige innsatsen i disse områdene. Miljøverndepartementet har bidratt med om lag 1 milliard kr pr. år i 2003 og 2004 til dette arbeidet. Statens vegvesen og Jernbaneverket er aktivt med i miljøsonearbeidet. I miljøsonen Groruddalen er det definert innsatsområder som bl.a. går ut på områdeforbedringer med sikte på å nå nasjonale mål for luftkvalitet og støy, miljøforbedring av terminalområdene og utvikling av Grorud senter til et livskraftig bydelssenter og kollektivknutepunkt. Tiltak innenfor Statens vegvesens ansvarsområde vil bli vurdert som en del av handlingsprogrammet for det øvrige riksveinettet for perioden 2006–2015. I den forbindelse skal Oslo kommunes prioriteringer tillegges avgjørende vekt. Det foreligger også en egen strategi for samferdsel i Groruddalen med sikte på å bedre miljøforholdene. Denne strategien innebærer bl.a. bygging av Fossumdiagonalen som tverrforbindelse mellom Trondheimsveien og Østre Aker vei. Dessuten vil prosjektet Rv 150 Ulven–Sinsen gi vesentlig støyavlastning for tilstøtende områder. For å redusere miljøulempene i Groruddalen er det nødvendig å redusere veksten i biltrafikken. Dette må gjøres gjennom å innføre restriktive tiltak overfor biltrafikk og ved satsing på kollektivtransportløsninger. For å stimulere kommunene til slike tiltak har Samferdselsdepartementet innført den såkalte belønningsordningen. Her belønnes kommuner som innfører restriktive tiltak mot biltrafikk og satser på kollektivtransport. Oslo kommune er i denne sammenheng gitt et tilsagn om 25 mill. kr. Halvparten av midlene er gitt under forutsetning av at kommunen vedtar prosjekter som begrenser personbiltrafikken. Statens vegvesen arbeider med et opplegg for nedsatt vinterfartsgrense for Trondheimsveien, bl.a. for å redusere de høye luftforurensningsnivåene. En hastighetsreduksjon er beregnet å gi betydelig støyforbedring i den aktuelle perioden. Tiltaket planlegges igangsatt vinteren 2004/2005.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Regjeringen og Samferdselsdepartementet tar utfordringene i Groruddalen på alvor. Trafikken er så stor at noen av tiltakene kan være redusert trafikk og redusert hastighet, nettopp for å begrense støyen og andre ulemper knyttet til den høye hastigheten og det store antallet biler. Om det vil resultere i en fartsgrense på 60 km/t, som spørreren tar opp, er det for tidlig å si noe om. Men med det samarbeidet som nå er mellom ulike myndigheter, som jeg viste til, forutsetter departementet at man får et sett av virkemidler for å redusere ulempene. Det er i denne sammenheng gjennomført tiltak med hensyn til støydemping i Groruddalen – investeringer på ca. 45 mill. kr – nettopp for å redusere ulempene for dem som bor langs veien.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Det er nettopp det Regjeringen gjør i St.meld. nr. 24 for 2003-2004, Nasjonal transportplan, som nå ligger til behandling i Stortinget, der man bl.a. peker på at med en tilslutning til en ny ordning med brukerfinansiering kan det også være aktuelt å starte utbyggingen av Rv 4 i Groruddalen/Fossumdiagonalen. Så i Nasjonal transport for neste periode har vi pekt på Groruddalen spesielt. Det understreker at samferdselsministeren er spesielt opptatt av problemene i Groruddalen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Den problemstillingen som representanten Bredvold tar opp, er både viktig og alvorlig – ja tragisk i sin utgang. Den som ønsker å ta sitt liv, de pårørende som sitter igjen, og i mange tilfeller en uskyldig tungbilsjåfør som får tunge belastninger, blir involvert i slike ulykker. Det er naturlig nok lite datagrunnlag knyttet til dette fenomenet. Men en undersøkelse gjennomført av SINTEF i 1999 viser at kanskje så mange som 9 pst. av antallet drepte i møte- og utforkjøringsulykker på rette strekninger kan skyldes selvmord. Dette understreker at omfanget av fenomenet kan være langt større enn det vi har vært oppmerksom på tidligere. Samferdselsministeren har derfor allerede satt fokus på to forhold. For det første: Hvordan kan vi i størst mulig grad forhindre at bilførere tar sitt eget liv, og risikerer andres, i trafikken? Og for det andre: Hvordan kan vi bistå de tungbilsjåførene som blir utsatt for dette fenomenet? Den 5. februar i år inviterte samferdselsministeren transportnæringen og Vegdirektoratet til møte om denne problematikken. Det er iverksatt ulike støtteordninger overfor tungbilsjåførene, bl.a. Norges Lastebileier-Forbunds Kollegahjelp. Som et resultat av møtet skal Norges Lastebileier-Forbund, Transportbedriftenes Landsforbund og Vegdirektoratet sammen vurdere andre tiltak, bl.a. gi råd til utrykningspersonell om hvordan de bør forholde seg til tungbilsjåfører i etterkant av en slik tragisk hendelse. På den annen side: Kampen mot selvmord må føres på flere fronter, hvor de viktigste tiltakene fremdeles må gjennomføres i regi av helsevesenet. Men samferdselsmyndighetene og næringen gjør sitt ytterste for å begrense skadene for den uskyldige parten, som ofte er tungbilsjåføren som er på jobb, og som opplever det marerittet å være involvert i en tragisk trafikkulykke forårsaket av et selvmordsønske fra føreren i den møtende bilen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Selvmordsproblematikken er – som spørreren også er inne på – sammensatt. Denne regjeringen har bl.a. satt fokus på et økt behov innenfor psykologi og innenfor ungdomspsykiatrien. Det som i denne sammenhengen gjelder samferdsel, er klart et økende problem. Tallene er usikre, noe også spørreren er inne på. De siste tallene vi har fra SINTEF-undersøkelsen, antyder 9 pst. Uansett har samferdselsministeren og samferdselsmyndighetene sett på dette som et så alvorlig problem, ikke minst i forhold til den uskyldige part, at man har tatt initiativ til å samle næringen for å vurdere hvilke tiltak som kan iverksettes, både for å begrense dette fenomenet og, dernest, for å begrense skadene for den uskyldige part. Det er som oftest sjåføren i en tungbil som bare er på jobb, som så opplever det marerittet det må være å bli involvert i en slik tragisk ulykke, som jo er en tragedie både ved det som skjer på veien, og ved det at noen har ønsket å sette seg og andre i en så farlig situasjon, ved å ville ta sitt eget liv.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-28:
Jeg skal overbringe disse synspunktene til samferdselsministeren. Men jeg vil understreke at Regjeringen har økt bevilgningene til vegsektoren. Et av de prioriterte områdene er sikkerhet, og da vil det ha virkning i denne sammenhengen også.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-28:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Er det Regjeringens godvilje og hensynet til fempartsavtalen som gjør at den norske kvoten er satt ned til 57 pst. sild som norsk andel? Er det godviljen, eller er man tvunget til det? Jeg er fullstendig klar over at forhandlingene ikke skal skje i stortingssalen, men er det å regne med at den kvoten som er Norges andel, blir satt opp fra 57 pst. eller ikke?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-28:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren: «ESA hevder at regelen om norsk mannskap på norske fiskefartøyer er i strid med EØS-avtalens regel om fri flyt av arbeidskraft. Dette bestrides av norske myndigheter. Mener statsråden at denne delen av deltakerloven er en så fundamental del av norsk fiskeripolitikk at Norge om nødvendig må bringe den inn for EØS-domstolen, for å få prøvet ESAs standpunkt?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-28:
Jeg takker statsråden for svaret og har et tilleggsspørsmål. Fiskeripolitikken er ikke en del av EØS-avtalen. Likevel hevder ESA at fri bevegelse av arbeidskraft er et av EUs grunnleggende prinsipper, og at den norske deltakerloven må settes til side. Men er det så at fri bevegelse av kapital er en av EUs grunnleggende prinsipper? Vi har fått unntak for investeringer i den norske fiskeflåten. Burde vi ikke da også ha fått unntak i spørsmålet om bemanning av fiskeflåten?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-28:
Jeg takker igjen for svaret. Norske regjeringer har til nå veket tilbake for å bruke veto eller bringe saken inn for EFTA-domstolen. Betyr det at man frykter sanksjoner fra EU? Hva frykter statsråden vil skje hvis Norge bringer deltakerloven inn for EFTA-domstolen?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-04-28:
Det var tydeligvis et sjakktrekk å skifte statsråd. Selv om det er et vanskelig tema, var det jo mulig å få svar. Jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden litt på om det er mulig, til tross for at det pågår forhandlinger for øyeblikket, å si litt om konsekvensene av eventuelt ikke å komme fram til en fempartsavtale.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til finansministeren: «Det er mulig for firmaer å etablere momskreditt for næringslivet hos tollvesenet. Firmaet Moxy Engineering AS har tidligere søkt om momskreditt, men har fått avslag. Begrunnelsen er at styreformannen er engelsk og bosatt i utlandet, og at tollvesenet setter et skille mellom innkreving av importmerverdiavgift og endelig avregning av merverdiavgiften hos fylkesskattesjefen. Mener statsråden at begrunnelsen for avslaget er i tråd med bruken av momskreditt i næringslivet?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg oppfatter finansministeren som særdeles positiv. Den begrunnelsen for avslaget som er blitt offentlig kjent fra Tollvesenet, den ytre etat, er at eieren er av utenlandsk opprinnelse. Og hvis det er slik, er jo dette ganske diskriminerende, med det internasjonale næringslivet vi etter hvert har fått her i landet. Dette er en nyetablert bedrift, med nye eiere, og det betyr mye for dette distriktet at man nå klarer å få bedriften på fote igjen. Jeg oppfatter finansministeren dit hen at nå bør Moxy anke denne saken, og hvis det blir slik at den etter hvert skulle komme på hans bord, forventer jeg at statsråden er positiv i sin behandling av den.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Svaret er fortsatt veldig positivt.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-28:
Mitt spørsmål går til den ærede helseminister: «Ifølge et oppslag i Aftenposten for søndag 18. april har fritt sykehusvalg ført til en pasientstrøm fra Nord-Norge. I samme oppslag i Aftenposten uttaler direktøren ved Universitetssykehuset i Tromsø at han tror en del pasienter utnytter ordningen og bruker den som en subsidiert tur sørover. Finnes det dokumentasjon på at pasienter utnytter fritt sykehusvalg på den måten som sykehusdirektøren ved Universitetssykehuset i Tromsø antyder?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-28:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er spesielt glad for at han understreker dette med pasientens rett til fritt sykehusvalg. Jeg synes det er ganske ille når sykehusene i Nord-Norge kritiserer pasientene fordi de benytter seg av fritt sykehusvalg, noe som er både lovlig og legitimt. Fordi pasientene velger behandling ved et sykehus i Sør-Norge, blir de beskyldt for å legge opp til en kombinasjon av behandling og ferie. Dette er etter mitt syn rett og slett usmakelig. Helse Nord har opprettet svært få avtaler med private spesialister. Dette kan være en av grunnene til at man reiser sørover. At reiseutgiftene nå er overført fra Rikstrygdeverket til foretakene, vil selvfølgelig tynge budsjettene i Helse Nord – et forslag som Fremskrittspartiet for øvrig stemte imot. Endelig er den innsatsbaserte finansieringen redusert fra 60 til 40 pst., noe som også gir større utgifter til helseforetakene. Vil helseministeren ta initiativ overfor Helse Nord til at man skal inngå flere avtaler med private tilbydere?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-28:
Jeg har fått svar på det jeg spurte om, og har ikke behov for flere tilleggsspørsmål.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
La meg slå fast allerede innledningsvis: Fritt sykehusvalg er en rettighet som pasienten har. Valgretten er fri og gjelder hele landet. Pasienten trenger ikke oppgi noen grunn til at ett behandlingssted velges framfor et annet. Det er imidlertid all grunn til å tro at valgretten benyttes når alternative steder oppfattes å gi et bedre eller et raskere behandlingstilbud. Slik sett er fritt sykehusvalg også en utfordring for helseforetakene. Jeg forventer imidlertid at de ser på dette som en positiv utfordring og som et virkemiddel som vil øke kvaliteten på tjenesten. Det enkelte helseforetak må fokusere på egen tjeneste og egen kvalitet for å gi pasientene et tilbud som er så godt at de ikke velger sykehuset bort. Hvorvidt pasienter har slekt og venner på det stedet de velger behandling, eller de velger å gå i teater, tror jeg at vi med respekt for individets frihet skal holde utenfor den dokumentasjon vi har knyttet til fritt sykehusvalg. Jeg tror imidlertid ikke at man velger å legge seg inn på sykehus for derigjennom å nyttiggjøre seg et kulturtilbud eller besøke venner. Det finnes ikke dokumentasjon for misbruk av ordningen i strid med dens intensjoner. Det vi imidlertid vet om fritt sykehusvalg, er at man for 2003 ser at det er en klart større andel av innbyggerne i Nord-Norge som velger behandling sørpå, enn det er folk sørfra som drar nordover. Det bekymrer ledelsen ved UNN og Helse Nord, fordi man på enkelte behandlingsområder har et marginalt befolkningsgrunnlag i nord. Innenfor enkelte områder ser man denne tendensen også der tilbudet i nord har korte ventetider. For innbyggerne i Finnmark viser tallene at antall som velger tilbud utenom eget fylke, har økt med mer enn 50 pst. Tallene er likevel små, men kan gi en indikasjon på en utvikling som det er grunn til å følge nøye med i – også fordi en økt pasientstrøm ut av fylket og ut av landsdelen kan bidra til å svekke et driftsgrunnlag som allerede er marginalt. Dette må imidlertid ikke benyttes til å underminere pasientenes rettigheter, som er det primære, også for meg. Helse Nord arbeider med disse utfordringene, og strategien for å møte dette er å gjøre egen tjeneste mer tilgjengelig og kvalitetsmessig bedre og å opparbeide en legitimitetsmessig sterk posisjon i egen helseregion.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Som jeg sa i mitt første svar, deler jeg den vurderingen som representanten Alvheim nå gir uttrykk for, at det er pasientenes rett som er det overordnede, og det må også Helse Nord forholde seg til og legge til grunn. Det betyr at deres aktivitet bør være knyttet til hvordan de kan gjøre sine tjenester – inklusiv dem de tilbyr i samarbeid med private som de har avtaler med – mer tilgjengelige og av en kvalitet som gjør at de er attraktive for pasientene. Det vet jeg at ledelsen i Helse Nord er sterkt opptatt av og arbeider med, og jeg har tillit til at de bruker de virkemidler som er tilgjengelige, inklusiv det som har med samarbeid med private å gjøre, for å få det til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Da har heller ikke statsråden behov for tilleggssvar.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Staten fastsetter apotekenes maksimale innkjøpspriser, apotekenes maksimalt tillatte avansepåslag på innkjøpspris og derved maksimal utsalgspris fra apotek. Under disse maksimalnivåene kan aktørene fritt konkurrere på pris. Staten er ikke bare en regulator på legemiddelmarkedet, men også en kjøper, både gjennom sykehusene og ikke minst gjennom blåreseptordningen. I tilfeller der maksimalprisreguleringen ikke gir tilstrekkelig lave priser, er det naturlig for staten som kjøper å tilkjennegi en pris som staten er villig til å betale, slik som under indeksprissystemet, eller ved å innføre anbudsordninger, slik man ser innen sykehussektoren. Jeg deler representanten Kristoffersens oppfatning av at dagens reguleringer på området framtrer som kompliserte. Det har vært gjort en rekke endringer på dette området de senere år, noe som har bidratt til kompleksiteten. Stortinget vil få en nærmere gjennomgang av hele legemiddelpolitikken i en egen stortingsmelding til høsten. Departementet har gått bredt ut i arbeidet med denne meldingen, og har mottatt innspill fra næringen så vel som fra brukerorganisasjoner og andre interesserte parter. Departementet har dessuten bestilt og mottatt eksterne utredninger knyttet til de forhold representanten Kristoffersen særskilt spør om. Jeg deler representanten Kristoffersens ønske om å få til en mer hensiktsmessig og mindre komplisert regulering av legemiddelpriser. Denne problemstillingen vil inngå som et helt sentralt spørsmål i den varslede stortingsmeldingen, slik at Stortinget får anledning til å drøfte dette spørsmålet i sin fulle bredde.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Hvis helseministeren hadde ment at alt var såre vel, hadde det ikke vært nødvendig å foreta en så grundig og grunnleggende gjennomgang av hele feltet som jeg nå legger opp til. Det er etter mitt syn et potensial både for forenklinger og for en bedre mekanisme i den statlige reguleringen på dette markedet enn det vi har i dag. Når jeg ikke vil gå inn på enkeltspørsmålene i et slikt spørretimesvar, er det fordi de hører hjemme i en helhet i sammenheng med andre spørsmål. Jeg vil gi Stortinget full anledning til å drøfte dette gjennom arbeidet med meldingen. Jeg vil også understreke at vi kommer til å ta budsjettmessige konsekvenser av de endringer som man i så fall legger opp til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Fokus bør, uansett reguleringsregime, være lavest mulig pris og en sikring av tilgjengelighet, både for staten, som er storkjøper av medisiner gjennom blåreseptordningen og gjennom sykehusene, og for pasienten. Det vil være et hovedsiktemål når vi gjennomgår de ordningene som vi har i dag. Det som har vist seg å være en utfordring, selv om man i Stortinget har vært enige om en del grep i reguleringsregimene, har vært at det skjer tilpasninger i markedet som man ikke overskuer når man vedtar disse endringene. Det er naturlig. På den annen side gjør det det nødvendig å evaluere og stadig følge opp for å se at man når de målene som jeg skjønner representanten Kristoffersen og jeg er enige om.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Av helsegrunner er det ønskelig å øke forbruket av frukt og grønnsaker, bl.a. gjennom økt tilgjengelighet. Det er et mål å om lag fordoble dette forbruket i den norske befolkningen. Forskning viser at kostholdsvaner dannes tidlig. Det å fremme økt bruk av frukt og grønt utgjør et sentralt element i helsemyndighetenes arbeid med bl.a. skolemåltidet. Dette er bakgrunnen for Skolefruktordningen, som startet som et prøveprosjekt i 1996. Dette er et tiltak for å øke tilgjengeligheten og inntaket av frukt og grønnsaker blant grunnskoleelever, basert på helsehensyn. Fram til 1. januar i år var ordningen finansiert over Landbruksdepartementets budsjett og administrert av Statens landbruksforvaltning og Opplysningskontoret for frukt og grønnsaker. Nå er ansvaret lagt til Sosial- og helsedirektoratet, som fortsetter samarbeidet med Opplysningskontoret for frukt og grønnsaker. Ny forskrift om tilskudd til prisnedskrivning av frukt og grønnsaker i grunnskolen ble fastsatt 1. april i år. I denne forbindelse er det også utarbeidet nye retningslinjer for kvalitet, utvalg og leverandørkriterier. Her omtales det at leverandørene også bør legge til rette for omsetning av norskproduserte og/eller økologiske varer i ordningen. Leverandører av økologiske produkter som oppfyller kravene i retningslinjene og ønsker å levere til ordningen, skal vurderes på lik linje med andre leverandører. Ordningen kan slik, basert på skolenes/abonnentenes ønsker, bidra til omsetning av økologiske varer, uten at dette er et hovedformål for ordningen. Det er ikke vitenskapelig dokumentert at det er ernæringsmessig forskjell på økologisk og konvensjonelt dyrkede frukt og grønnsaker. Likevel kan ordningen være med på å bidra til å nå markedsmålene i Handlingsplan for økologisk produksjon og omsetning. Etter mitt syn er imidlertid ikke ordningen et vesentlig bidrag i denne sammenheng, siden den ikke har økt forbruk av økologiske varer som hovedmål. Den nevnte leverandøren av økologiske varer var opprinnelig med i et prosjekt utenfor selve Skolefruktordningen. Da dette prosjektet ble avsluttet sommeren 2003, oppstod spørsmålet om rett til leveranser innen Skolefruktordningen. Dette var altså før det skjedde endringer i organiseringen av Skolefrukt. Leveranser ble i først omgang avslått med bakgrunn i kvalitetsmessige vurderinger. Senere er jeg gjort kjent med at det er kommet til enighet med leverandøren om videre leveranser. I forbindelse med at det er fastsatt ny forskrift, skal alle leverandører som ønsker å være med i ordningen, vurderes på nytt innen 30. juni i år. Dette vil også gjelde denne aktuelle leverandøren. Når flere ønsker å levere varer til denne ordningen innen samme geografiske område, kan det ifølge forskriften iverksettes anbud om leveringsrettighetene. Det vil bli lagt stor vekt på korrekt behandling ved godkjenning av leverandører. De tidligere omtalte nye retningslinjene for kvalitet, utvalg og leverandørkriterier gir her et bedre grunnlag enn tidligere for nettopp denne prosessen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Mitt hovedansvar er at de ernæringspolitiske målene blir nådd og ivaretatt, og Skolefruktordningen er et viktig virkemiddel i det. Markeringen av at dette er et virkemiddel i folkehelsepolitikken, er blitt sterkere ved at ordningen nå er forankret hos helsemyndighetene. Jeg mener at ordningen slik den nå er lagt opp gjennom de nye forskriftene, gir lik tilgjengelighet for leverandører av både økologiske og andre varer, og at en dermed burde unngå den type forskjellsbehandling som representanten Jacobsen antyder i sitt tilleggsspørsmål. Jeg har tro på at man på denne måten i praksis kan se at ordningen vil være et bidrag, om ikke et stort og vesentlig bidrag, til økt bruk av økologiske varer, i tråd med Handlingsplan for økologisk produksjon og omsetning.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-28:
Tilfanget av varer kan påvirkes på to måter, gjennom etterspørsel og tilbud. Og abonnentene, dvs. skoleelevene og deres foresatte, må i så fall etterspørre økologiske produkter, og det må være leverandører som kan tilby det. Det forskriftene er lagt opp for å sikre, er likebehandling av ulike leverandører i forhold til leveranser inn mot Skolefruktordningen. Jeg mener at i tråd med all tenkning rundt det som har med disse spørsmålene å gjøre, må en søke å ivareta de forbruker- og brukerønsker som kommer til uttrykk gjennom de avtaler som gjøres også på dette området.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Jeg vil reise følgende spørsmål til statsråden: «Prisen på legemidler reguleres av staten gjennom meget kompliserte ordninger som bl.a. indekspris, regulering av apotekenes innkjøpspris, apotekavanse m.m. for å sikre statens kontroll med kostnader og pasientene rimeligere legemidler. Det kan synes som disse ordningene ikke fungerer godt nok. Ser statsråden at en kunne få til bedre styring av statens utgifter, en mer effektiv og enklere regulering for alle parter, ved at staten fastsatte apotekenes utsalgspris?»
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Jeg skjønner og aksepterer at de mer langsiktige føringer på dette området skal gjennomgås i den legemiddelmeldingen som jeg selv har vært med på å be om. Men legemiddelpolitikken har store budsjettmessige konsekvenser, den har betydning både for staten, for apotekene og for legemiddelnæringen. Som folkevalgt har jeg en plikt til og interesse for stadig å spørre om og være oppdatert på om vi har en ordning som gir befolkningen lavest mulig pris på legemidler. Derfor er mitt første tilleggsspørsmål: Mener helseministeren at dagens reguleringsordninger er de som best sikrer oss lavest mulig pris?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2004-04-28:
Jeg vil få lov til å stille et tilleggsspørsmål nr. 2. Jeg mener at den dereguleringen av legemiddelpolitikken som vi stort sett har vært enige om i Stortinget, kan være til det gode både for statens utgifter og for pasientenes utgifter. Det som jeg er opptatt av nå, er at vi, gjennom de sakene vi har hatt i Stortinget, i for stor grad kanskje er inne og regulerer partenes innbyrdes forhold, alt fra legemiddelindustrien til apoteket, som selger varene. Ser helseministeren at det i et framtidig system kan være muligheter for å ha mindre regulering innenfor den rammen, fra legemiddelet kjøpes av grossisten, og til det selges i et apotek, og la partene selv i større grad ordne opp i sine forhold, men fokusere på at pasienten skal ha lavest mulig pris på det produktet han kjøper i apoteket?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
«Flere firma har gjort mye godt arbeid med å markedsføre økologisk produsert mat. I Ålesund har et firma hatt suksess og leverer til mange skoler, men opplever at de blir motarbeidet av Opplysningskontoret for frukt og grønnsaker. Godkjenningsordninga for å bli leverandør har òg fungert vilkårlig for flere. Mener statsråden at skolefruktordninga er et egna virkemiddel for å oppnå markedsmåla i Handlingsplan for økologisk produksjon og omsetning?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
Eg takkar for svaret. Det er godt å høyre at det er ei viss framdrift i dette, for det er klart at dette også har hatt å gjere med at enkelte har opplevd at dei nærmast har blitt nekta å tre inn på linje med andre leverandørar som har vore inne og hatt leveransar tidlegare, i alle fall har det gjort det vanskeleg for nye leverandørar å etablere seg på dette viktige området. Handlingsplan for økologisk produksjon og omsetning er heimla i St.meld. nr. 19 for 1999-2000. Viss vi ser på kapitlet om ernæring, helse og landbruk, ser vi at ein verkeleg satsar på eit tverrdepartementalt arbeid; både Landbruksdepartementet, Barne- og familiedepartementet, Sosial- og helsedepartementet og Fiskeridepartementet er inne i biletet. Det er ikkje måte på kor mykje ein skal klare å få til her. Det er då det kan bli vanskeleg å få til noko i praksis, og det trengst kanskje eit klarare signal frå den ansvarlege statsråden. Mitt spørsmål er: På kva måte vil helseministeren sjå til at dei overordna politiske målsetjingane i stortingsmeldinga blir oppnådde?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
Eg takkar igjen for svaret. Vi kjem i den situasjonen at spørsmålet blir om det er mogleg for foreldre og elevar å ha frie val. Helseministeren var inne på at det ikkje er dokumentert at økologisk produsert frukt nødvendigvis er noko betre. Men likevel: På kva slags måte ser helseministeren at det er mogleg at det frie valet blir tilgjengeleg i alle kommunar og på alle skolar – det frie valet til å velje økologisk produsert frukt, om det er det ein vil ha – at det valet faktisk finst?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
Jeg beklager at jeg ikke var til stede, men jeg var på høring, og det gikk litt fortere her enn jeg hadde beregnet. – Slik var det. Jeg har et spørsmål til landbruksministeren: «Kontrollører fra EFTAs overvåkingsorgan, ESA, inspiserte et utvalg slakterier i Norge i fjor, og rapporten dokumenterer kritikkverdige forhold både når det gjelder transport og håndtering av dyr. Rapporten viser flere eksempler på at dyrevelferden ivaretas dårlig ved slakteriene. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette for å skjerpe rutinene, redusere transporttiden og bedre kontrollen av slakterier framover, for å unngå at dyr blir utsatt for grov uaktsomhet?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
Tusen takk for svaret! Det er rett som ministeren sier, at vi i fjor hadde en grundig behandling av denne saken, om dyrevelferd, der SV var særlig opptatt av at vi skal ha en behandling av dyr som er så skånsom som overhodet mulig fra de blir født, og til de er avlivet. Men når man får rapporter som viser at på enkelte dyr blir det satt i gang slakting før de er døde, og like ens når vi hører om at enkelte dyr faktisk har stått i 17 timer uten vann eller mat i slaktehuset før de blir slaktet, eller at kyllinger og høner blir transportert i esker med hull i bunnen, slik at føttene blir knust under transport, så blir vi urolige. Vi hadde håpet at det ikke var nødvendig at EFTAs overvåkingsorgan måtte foreta denne inspeksjonen, men at vi faktisk hadde rutiner i Norge som sikret at man unngikk slike ting, og at vi ikke var avhengige av at det kom noen utenfra og satte oss litt på plass, som er det som egentlig har skjedd. Men jeg er veldig fornøyd med at ministeren sier at man har reagert umiddelbart. Jeg er også veldig fornøyd med at man vil vurdere å trekke tilbake godkjenningen dersom slakteriene ikke følger opp dette i framtiden.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-28:
Jeg takker igjen, og jeg vil bare si at iallfall fra vår side vil vi fokusere på dette spørsmålet også framover. Det som er ønskelig, er at vi slipper å stille flere spørsmål av denne typen i spørretimen, men vi kommer til å ha en beredskap og fokusere på dette spørsmålet. Om nødvendig vil vi naturligvis komme tilbake til Stortinget med det igjen dersom man ikke har skjerpet seg!
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Det er slakteriene selv som har ansvar for at bestemmelsene om dyrevelferd overholdes. På samme måte har transportørene ansvar for at dyrevernsbestemmelsene overholdes for dyr under transport. Dyrevern er en del av EØS-avtalen. Harmoniseringen av regelverket mellom EU og Norge gjør at ESA kan kontrollere at våre bestemmelser når det gjelder velferd for dyr i slakterier og under transport, er overensstemmende med EUs regelverk, og at regelverket blir håndhevet på en tilfredsstillende måte. ESA gjennomførte en inspeksjon i 2003. ESA bestemte selv hvilke slakterier som skulle besøkes. En representant fra Statens dyrehelsetilsyn, som da var ansvarlig myndighet, deltok i inspeksjonen. Dessverre ble det avdekket en del kritikkverdige forhold, hvor gjeldende regelverk ikke ble overholdt. Dette gjaldt forhold dels på slakteriene og dels under transportene. Statens dyrehelsetilsyn reagerte umiddelbart etter at inspeksjonen var gjennomført. Det ble bl.a. sendt brev til fylkesveterinærene med pålegg om å gjennomføre tilsyn i alle landets slakterier. Samtidig ble arbeidet satt i gang for å rette opp de uoverensstemmelser som eksisterer mellom EU-direktiver og norske bestemmelser. Dyrevern og dyrevelferd er et tema som opptar landbruksministeren sterkt. Han har bedt Mattilsynet, som nå har tilsynsansvaret på dette området, om å prioritere dyrevern i slakterier og på transporter i inneværende år. Det planlegges gjennomført en ny inspeksjon av alle slakterier og av en del transporter til slakteriene i løpet av første halvår i 2004. Rutinene vil bli innskjerpet, og det foreligger mulighet for å trekke tilbake godkjenningen av slakteriene som ikke oppfyller vesentlige krav i forskriften. Tidligere var tilsynsansvaret delt på to etater. Dyrehelsetilsynet hadde ansvaret for tilsynet av dyretransportene fram til slakteriets område, hvor så Næringsmiddeltilsynet overtok tilsynsansvaret. Opprettelse av Mattilsynet – ett tilsyn – vil gi tilsynsmyndigheten langt bedre muligheter til å følge opp sakene enn tidligere. Til slutt vil jeg opplyse om at Landbruksdepartementet arbeider med å følge opp de mål og tiltak for en bedret dyrevelferd som ble gitt gjennom behandlingen av St. meld. nr. 12 for 2002-2003, Om dyrehold og dyrevelferd, der det bl.a. inngår en fullstendig gjennomgang av gjeldende dyrevernslov.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Jeg kan forsikre representanten Ryan om at landbruksministeren vil følge utviklingen på dette området med argusøyne. Som nevnt i mitt svar har ESA avdekket et forbedringspotensial. Det er iverksatt tiltak som Mattilsynet nå gjennomfører. På vegne av landbruksministeren vil jeg si at han selvfølgelig er kjent med det arbeid SV har nedlagt, og den merknad de hadde. Hvis jeg skal oppsummere tiltakene, kan jeg si det på følgende måte: Uoverensstemmelser mellom EU og norsk regelverk vil bli rettet opp. Det er viktig og riktig at transporten skal foregå så skånsomt som mulig. Og det er nå i gang kurs for dyretransportsjåfører. – Det er et spørsmål jeg vet at SV har tatt opp. Landbruksdepartementet arbeider også aktivt med å tilrettelegge forholdene for småskalaproduksjon rundt omkring i landet, der det skal være mulig å slakte dyrene og bearbeide og selge produktene lokalt. I tillegg er det slik at forskrift om dyrevern i slakterier vil bli revidert, og det er også slik at i regi av Norges forskningsråd er det etablert et prosjekt som skal vurdere forskningsbehovet innenfor området dyrevelferd. Bedøvings- og avlivingsmetoder er blant de ting det vil bli fokusert på.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Da kan vi konstatere at landbruksministeren, som jeg representerer her, har argusøyne på saken, og representanten Ryan har vaktsomme øyne. Da må resultatet bli bra!
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Gjennom Politidirektoratet har jeg innhentet følgende opplysninger i saken: «Fredag 19. mars 2004 ca. kl. 1700 melde ein butikkeigar i Sogningen Storsenter om tjuveri i butikken. Meldinga vart gjeven av ein annan person på vegne av butikkeigaren. Personen som dei tilsette i butikken trudde var gjerningsmannen var teken hand om, og var framleis i butikken. Meldinga var motteken av operasjonssentralen i Florø. På dette tidspunktet var det ikkje tenestemenn på ordinær teneste i Sogndal. Tenestemannen på operasjonssentralen vurderte at det ikkje var grunnlag for å kalle mannskap ut på overtid. Det vart avtalt at butikkeigaren skulle levere melding om tjuveriet på Sognal politistasjon måndag 22.3.04. Meldaren vart deretter sett telefonisk over til ein av tenestemennene som hadde vaktteneste i distriktet. Meldar var samd i at det vart gjeve formell melding til politiet påfølgjande måndag. Det vart ikkje gjort noko avtale om at butikkeigaren skulle ha med den mistenkte.  Måndag 22. mars 2004 møtte butikkeigaren med den mistenkte på Sogndal politistasjon. Butikkeigaren forklarte at det var teke fleire varer frå kjøpesenteret, men at mistenkte var teken på fersk gjerning med berre ein gjenstand i lomma. Denne gjenstanden var ein svamp til kr. 29,50. Dette var den einaste gjenstanden butikkeigaren var sikker på at den mistenkte hadde teke. Butikkeigaren trudde at mistenkte hadde teke meir både frå hans butikk og andre butikkar på senteret, utan at han kunne gjere nærare greie for mistanken.  Tenestemann tok imot og registrerte meldinga om butikktjuveri frå butikkeigaren. Han tok og imot bevismaterialet, som var bilete frå senteret sine overvakingskamera. Desse bileta vart lagt ved saka. Butikkeigaren vart orientert om at den mistenkte ville bli kalla inn til avhøyr ved eit seinare høve.  Den mistenkte er asylsøkjar og kjend av politiet i Sogndal frå tidlegare. Grunnen til at politiet ikkje kunne avhøyre han straks, var at han ikkje snakka norsk og svært dårleg engelsk. Politiet hadde ikkje tolk til stades. I tillegg ville politiet førebu avhøyret noko meir, fordi dei hadde nokre andre saker dei ville avhøyre han om samstundes.  Måndag 5. april 2004 vart den mistenkte avhøyrd med hjelp av tolk. Saka er framleis under etterforsking.» Jeg har ingen håndtering av denne saken på bakgrunn av redegjørelsen fra Politidirektoratet. Jeg kan imidlertid opplyse at strafferammen for naskeri ble hevet etter forslag fra meg, for å muliggjøre at butikkansatte eller vektere kunne pågripe naskere og så varsle politiet. Denne lovendringen ble vedtatt mot stemmene til Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Jeg er selvfølgelig helt enig med representanten når det gjelder den siste setningen som ble ytret. Siden representanten tar opp spørsmålet, har hun selvfølgelig krav på et skikkelig svar. Jeg har gitt denne redegjørelsen på bakgrunn av informasjon som jeg har fått fra Politidirektoratet, som selvfølgelig bygger på lokal informasjon. Det er handlet på den måten jeg gjorde rede for, slik at man har reagert i forhold til saken. Man har forholdt seg til den som var ansvarlig, altså butikkeieren, og man har fulgt opp saken. Det som er et tilleggspoeng, og som jeg ikke skal gjøre noe stort politisk nummer av, er at jeg i sin tid mente – og jeg mener fortsatt – at det var rett å skjerpe straffebestemmelsene for naskeri, og at man kunne reagere med det som heter borgerarrest. Det gjorde det mulig for butikkeieren å gjøre det han gjorde i dette tilfellet. Han opptrådte i samsvar med loven. Så langt jeg kan skjønne, ble han også mottatt av politiet på en riktig måte, og saken er fulgt opp. Men representanten og jeg er enige om én ting, og det er at det er helt grunnleggende at man forstår hvordan politiet opptrer. Derfor har jeg også tatt initiativ til at politimestrene skal ha møte med ordførerne i de ulike kommuner i sitt distrikt for å diskutere hvordan kommunikasjonen generelt er mellom befolkningen og politiet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-04-28:
Jeg er klar over at det som kan være en liten sak ett sted, alltid er en stor sak for den det gjelder. Slik er det jo. Det går på forholdet til rettsstaten. Det var grunnen til at jeg i sin tid faktisk fremmet den lovendringen som gjorde at man der og da kunne reagere overfor naskeri. Jeg har fått en redegjørelse som etter min mening forklarer at politiet har reagert på en dekkende måte. Men representanten og jeg er enige om at det er svært viktig at kontakten er god lokalt. Etter besøk bl.a. i Sogn og Fjordane politidistrikt vet jeg at de legger vekt på det. Jeg har som en oppfølging av det politiet har gjort tidligere, nettopp understreket denne kontakten mellom ledelsen i et politidistrikt og lokale ordførere. Det er jo slik at det som skal på bordet, kommer på bordet. Jeg vil sitere min avdøde svigermor, som hadde et gyllent prinsipp. Hun sa: apb – alt på bordet. Representanten og jeg deler dette synspunktet.