trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Beregninger fra Statistisk sentralbyrå, basert på ferske befolkningstall, viser at vi egentlig burde hatt en skikkelig markering her i dag. Mandag 19. mars 2012 er den dagen SSB har beregnet at vi runder 5 millioner innbyggere i Norge. Vi kommer dessverre aldri til å bli kjent med innbygger nr. 5 millioner, for SSB har ikke data til å si oss hvem denne personen kan være. Det kan være ett av de barna som fødes i dag, eller det kan være en innvandrer som kommer til Norge akkurat i dag. Det som uansett er sikkert, er at vi hadde måttet vente enda lenger på det magiske tallet 5 millioner om vi ikke hadde hatt innvandring til Norge. Det er i dag om lag 600 900 personer bosatt i Norge, som enten har innvandret selv, ca. 500 000, eller som er født i Norge med innvandrerforeldre, ca. 100 000. Til sammen utgjør disse gruppene 12,2 pst. av befolkningen, og noe under 40 pst. av dem har norsk statsborgerskap. De siste årene har ca. 12 000 nye innvandrere per år valgt å bli norske borgere, med det dette innebærer av både rettigheter og plikter. Selv har jeg hatt gleden av å være til stede ved flere statsborgerseremonier i eget fylke. Det er ganske flott å se Drammen Teater fylt opp av personer som i tillegg til å få beviset på at de er norske statsborgere, også ønsker å markere det ved en seremoni med høytid og etterfølgende heilnorsk selskap med snitter og bløtkake. Denne saken handler imidlertid ikke om fest, men kanskje forløperen til en sånn fest. Som saksordføreren har gjort rede for, snakker vi om diverse endringer i statsborgerloven, som bl.a. har som siktemål å gjøre regelverket for statsborgerskap enklere og tydeligere, og derved lettere å forholde seg til, for noen av forslagenes del også mer rettferdig, f.eks. når det gjelder bestemmelsen om karenstid, men kanskje aller viktigst de endringene som gjør at flere personer som er født i Norge, eller har kommet til Norge i ung alder, kan bli norske statsborgere. Som en samlet komité, med unntak av Fremskrittspartiet, sier: «Det å sørge for at barn som hører hjemme i Norge får norsk statsborgerskap er viktig både for barna og for samfunnet de lever i.» Regjeringen sier i proposisjonen at den ønsker «at personer som bor permanent i Norge blir norske statsborgere, deltar i det norske samfunnet, har tilhørighet til Norge og ivaretar rettigheter og plikter overfor den norske staten». Det er de fleste her på Stortinget helt enig i. Samtidig vet vi at statsborgerskap i seg selv ikke er nok for å få til en god integrering, men det kommer vi til å få mange anledninger til å debattere senere, bl.a. når integreringsmeldingen legges fram. I dag er det deler av statsborgerloven det gjelder, og regjeringens forslag kommer til å bli vedtatt med overveldende flertall – og det er bra.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Jeg forberedte meg nå på å tre ned igjen for å slippe til saksordføreren, for jeg hadde egentlig tenkt å vurdere å trekke innlegget mitt i denne saken etter å ha hørt saksordførerens innlegg, men nå får jeg holde det, som et lite pliktløp, og så får vi håpe at det er i samsvar med det saksordføreren kommer med etterpå. Jeg har ikke tenkt å hale tiden unødig ut i denne saken. Det er en samlet komité som står bak de særdeles knappe komitémerknadene. Uansett ståsted i den løpende asyl- og innvandringsdebatten er vi alle opptatt av betydningen av å kjenne identiteten til dem som til enhver tid oppholder seg i landet. Vi er opptatt av å bekjempe illegal innvandring og illegalt opphold. Med det nye Schengen-standardiserte oppholdskortet blir det vanskeligere å forfalske oppholdstillatelser eller forfalske sin identitet ved å bruke andres papirer. De som tjener aller mest på det, er jo de med lovlig opphold og de som søker beskyttelse i Norge. Jo mindre ressurser vi bruker på å oppklare ID og avsløre falske dokumenter, jo mer ressurser kan vi bruke på dem som har krav på vår oppmerksomhet. Samtidig presiseres det at å låne ut kortet til andre, som misbruker det, kan straffes med bøter eller fengsel. Det igjen kan få konsekvenser for den enkeltes muligheter for videre opphold. Så muligheten for slike reaksjoner kan kanskje også bidra til å forebygge misbruk. For alle dem som forholder seg til de lover og regler som gjelder på utlendingsfeltet, vil imidlertid de praktiske fordelene ved kortet være det som er viktig. Om vi skulle mene at alle fordelene ved det nye kortet for både myndigheter og brukere ikke er nok, er vi altså forpliktet til å innføre det nye kortet i henhold til EØS-avtalen, så vi har egentlig ikke noe valg!
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Bare noen kommentarer. Det er tydelig at jeg har gjort meg skyldig i en misforståelse om situasjonen i Høyre. Det er ikke splittelse i Høyre. Det er ikke Erna Solberg som er uenig med Trond Helleland, men det er Erna Solberg som ikke er helt enig med seg selv. Jeg leste nemlig på nettet rett før jeg gikk inn i salen at Erna Solberg er helt enig med Jens Stoltenberg i disse spørsmålene. Da er det oppklart. Når det gjelder Kristelig Folkeparti – og jeg refererer til det første innlegget – snakkes det her som om barns beste ikke tillegges vekt i det hele tatt i disse sakene, og det stemmer jo ikke. Det er jo sånn at en først vurderer om det er grunnlag for beskyttelse. Hvis ja, så får man opphold, og saken er for så vidt grei. Så er det de sakene hvor en ikke har behov for beskyttelse, men hvor det til tross for et nei blir gjort en ny vurdering for å se om det er grunnlag for opphold ut fra sterke menneskelige hensyn. Da skal barns beste – og det er det også – være et grunnleggende prinsipp i behandlingen. Man tar hensyn til barnets alder, hvor lenge barnet har vært i Norge, en tar hensyn til språk, kultur, om det er et barn som er spesielt sårbart, f.eks. nedsatt funksjonsevne, hvor lenge det er siden barnet har vært i sitt opprinnelige hjemland eller i foreldrenes hjemland – hvis vedkommende barn overhodet har vært der – og så kan altså innvandringspolitiske hensyn tillegges vekt. Da er jo spørsmålet om et ja i den konkrete saken vil kunne føre til – ut fra likhetsprinsippet – at flere må få bli, eller at flere kommer. Hvis ja på det spørsmålet, kan det til en viss grad trumfe de spørsmålene som er stilt, med utgangspunkt i barns beste, i første runde – det kan. Det er innvandringspolitiske hensyn. Hva det er, er for øvrig ellers beskrevet ganske godt i Ot.prp. nr. 75 for 2006–2007, så man kan lese om det der. Det er sånn at flere voksne med barn enn voksne uten barn får opphold med utgangspunkt i sterke menneskelige hensyn. Det betyr jo at barns beste blir tillagt vekt. Men det kan være vanskelig å lese vektingen mellom de forskjellige hensynene ut av enkeltsaker. Meldingen kommer derfor til å svare på hvordan Stortingets forutsetninger om økt vekt på barns beste har blitt ivaretatt etter at ny utlendingslov trådte i kraft. Jeg føler i hvert fall – med mitt kjennskap til disse sakene – at jeg ikke helt klarer å svare på det spørsmålet, og da lurer jeg litt på hvordan Kristelig Folkeparti kan være så sikre på at det har gått den andre veien. Jeg ser at tiden løper ut for dette treminuttersinnlegget. Jeg tegner meg til et ettminuttsinnlegg, for jeg har et spørsmål til Venstre.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Det er akkurat det som representanten Geir Jørgen Bekkevold tar opp her, som det er så viktig å få dokumentert kunnskap om, og ikke bare ha en følelse av. Dette er litt for viktig til bare å basere seg på hva en har en følelse av, er realitetene. Men dette var egentlig til Venstre – jeg fikk ikke svar på spørsmålet om hva som skal skje med dem som ikke kommer seg gjennom Venstres overgangsvindu. Siden jeg ikke fikk svar på dette spørsmålet, har jeg et spørsmål til: Når Venstre foreslår at alle barnesaker som er over tre år gamle, skal stilles i bero, hvor mange av disse barna skal egentlig få bli? I henhold til Venstres mening skal alle få bli. Hvis ikke, hva skal på en måte være kriteriet for at noen får bli, og andre ikke? Er det ikke betenkelig å skape nye forhåpninger hos folk ett år til, et halvt år til – for så å si nei, du får ikke bli her likevel?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Det skal ikke være noen menneskerett å få norsk statsborgerskap, men noe man må kvalifisere seg til gjennom å beherske det norske språk, akseptere norsk kultur, norske tradisjoner og respektere norske lover. Fremskrittspartiet mener at innvilgelse av norsk statsborgerskap har vært altfor lemfeldig. Vi har norske statsborgere som ikke prater norsk og har liten eller ingen vilje til å tilpasse seg det norske samfunnet. Hvis det er så attraktivt å bli norsk borger, er det ikke urimelig å kreve at den som vil bli det, må anstrenge seg litt for å bli det. Fremskrittspartiet har i mange år tatt til orde for å innføre strenge krav til dem som ønsker å bli norske statsborgere. En skal ikke bare gjennomgå opplæring i norsk, men en skal avlegge eksamen for å vise at en kan norsk. Det samme gjelder kunnskap om det norske samfunn, på felter som f.eks. demokrati, rettsstatens prinsipper, likestilling mellom kjønnene samt norske kulturelle og religiøse tradisjoner. Fremskrittspartiet vil faktisk stemme for forslaget fra kommunal- og forvaltningskomiteen. Vi mener at enkelte av forslagene er et skritt i riktig retning, og vi vil særlig understreke at det aldri må innvilges statsborgerskap til noen vi ikke med sikkerhet vet hvem er, samt at det burde være en ufravikelig hovedregel at kriminalitet diskvalifiserer for norsk statsborgerskap. Fremskrittspartiet er som sagt positiv til en del av de forslagene som har kommet. Vi mener det er skritt i riktig retning. Fremskrittspartiet vil selvfølgelig også komme med forslag til en del endringer i egne Dokument 8-forslag av det vi ikke er så fornøyd med. Men de klargjøringene som departementet har lagt fram, er Fremskrittspartiet rimelig godt fornøyd med.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Det blir sagt at åremålsordningen for nemndledere i Utlendingsnemnda ikke fungerer som den skal. Fremskrittspartiet kommer til å stemme imot forslaget fra regjeringen og det som er tilrådningen fra flertallet i kommunal- og forvaltningskomiteen. Fremskrittspartiet mener at den store innvandringen dramatisk forandrer Norge. Jeg er langt fra overbevist om at denne forandringen ubetinget er til det beste. Det er mye som tyder på noe annet. De som er for høy innvandring, forteller at Norge trenger innvandrernes arbeidskraft. Jeg er enig i at Norge trenger arbeidskraft, men da trenger vi innvandrere som arbeider. Dessverre er det altfor mange innvandrere som har gjort altfor lite for å kvalifisere seg til det norske arbeidsmarkedet, og jeg vil gå så langt som til å si at det synes å være grupper av innvandrere som ikke virker påfallende interessert i å arbeide. Dette betyr at de må forsørges av de norske skattebetalerne. Jeg vil anta at det også i de partier som stiller seg positive til høy innvandring, er en viss forståelse for at det faktisk finnes en grense for hvor mange mennesker norske skattebetalere er i stand til å forsørge. Ubegrenset innvandring av mennesker som ikke er innstilt på å forsørge seg selv, men som ønsker å bli forsørget av oss, vil bety slutten for vår velferdsstat slik vi kjenner den. Fremskrittspartiet mener at innvandring er et for viktig spørsmål til å bli overlatt til nemnder. Vi ønsker politisk kontroll på dette feltet. Derfor kan vi ikke se at avviklingen av åremålsordningen for nemndledere i Utlendingsnemnda løser noe problem, og vi vil derfor stemme imot tilrådingen i innstillingen, som den foreligger fra komiteen. Når det gjelder enslige, mindreårige asylsøkere, stiller det seg noe annerledes. Som det har blitt sagt her, er dette en spesielt utsatt gruppe som ofte blir forsøkt utnyttet ved at de skal være forløpere for andre som ønsker å komme til Norge. Det er derfor viktig at de får noen å snakke med som kan være uavhengige, og som kan tale barnas sak, men som også kan få fram bakgrunnen for at disse barna blir sendt rundt i verden for å søke asyl – igjen som jeg sa, for kanskje å være forløpere for foreldre eller andre. Fremskrittspartiet vil stemme for § 98 og utover, men vi vil stemme imot endringen av åremålstilsetting.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Undertegnede var her da det var hans tur til å stå på talerstolen. Jeg kan si meg enig med representanten Holmås i at de som kommer til Norge, har stå-på-vilje, ønsker å ta en utdanning, ønsker å bidra i det norske samfunnet, dem støtter også Fremskrittspartiet 100 pst. opp om. Det er klart at sånne innvandrere er heller ikke noen utfordring for det norske samfunnet. Snarere tvert imot, de kan være en berikelse for det norske samfunnet. Når vi nå skal innføre et slikt system gjennom Schengen for biometriopplysninger i oppholdskort, er vi positive til det. Det er en samstemt komité som er positiv til det. Det er et skritt i riktig retning. Det er ikke minst viktig å vite hvem som kommer til Norge – og eventuelt blir her. Det som også er positivt med ordningen, er at departementet nå går inn for at det skal være en plikt å avlevere biometriopplysninger til oppholdskortet. Men det er også en plikt å avgi fingeravtrykk for kontroll opp mot de opplysningene som ligger i kortet. Men så har vi sett en del utfordringer når det gjelder fingeravtrykk. En del personer ønsker tydeligvis ikke å være behjelpelige med identiteten sin. De filer vekk fingeravtrykk, de brenner dem vekk. Endog er det oppdaget at en del får utstyrt seg med falske fingeravtrykk. Derfor ønsker Fremskrittspartiet i neste omgang å gå enda lenger når det gjelder de biometriske opplysningene som skal være i et slikt kort, nemlig at det også legges inn en DNA-profil. DNA-profilen er det nye fingeravtrykket. Muligheten for å endre DNA-profilen sin er lik null, i motsetning til fingeravtrykk. Men Fremskrittspartiet synes at dette er en forbedring. Det er positivt at vi nå går inn for å få slike opplysninger som gjør at det blir en sikrere hverdag, for norske myndigheter og ikke minst for de innvandrerne som er i Norge. Vi håper at innføring av DNA-profiler er det neste riktige skrittet som blir tatt.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Det er i grunnen et forslag fra Venstre som gjør at jeg tar replikken. Jeg vil stille et spørsmål til statsråden, for det er interessant hva regjeringen mener. Utgangspunktet er forslag nr. 9 fra Venstre. Mitt spørsmål er følgende: Hva mener statsråden – jeg gjentar hva mener statsråden – med begrepet «innvandringsregulerende hensyn»?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-19:
Fremskrittspartiet vil også stemme imot.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-03-19:
Statsråden var inne på de velsignelser og fordeler som ville følge av lovendringsforslagene, hvis Stortinget vedtar dem. Allikevel er jeg så frimodig at jeg stiller spørsmål ved vinningen ved å omformulere det velkjente «rikets sikkerhet» til det nye «grunnleggende nasjonale interesser». Det synes jeg er en underlig øvelse. Man erstatter rett og slett en rettslig standard med en annen rettslig standard, som faktisk dekker det samme forhold. Det står i proposisjonen at departementet mener at ««rikets sikkerhet» er, hvis det tolkes i snever forstand, noe utdatert(…) (…)
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-03-19:
To poeng i en sak som ikke er altfor vidtrekkende og prinsipiell. Først: Høyre støtter forslaget om oppnevning av en representant for enslige, mindreårige asylsøkere etter prinsippene som vi finner i vergemålsloven. Vi tror det styrker den individuelle rettssikkerhet for de mindreårige som står alene i sitt møte med norsk forvaltning, og med et regelverk som avgjør deres fremtid. Det andre poenget er åremålsstillinger. Høyre er imot å avvikle åremålsordningene for nemndlederne i Utlendingsnemnda. Vi mener at stillingene er i en annen kategori enn de som vanligvis ligger under tjenestemannsloven. Nemndlederne utøver tilnærmet domstolmyndighet i den forstand at det er sterke begrensninger i overprøvingsmuligheten overfor beslutninger gjort av nemndene og nemndlederne. Hensynet til faglig oppdatering innen et felt som er i bevegelse lovgivningsmessig, konvensjonelt – altså innenfor konvensjonsretten – både i Norge og internasjonalt, gjør at dette er et rettsområde som ikke ligger i ro, og som man må holde seg løpende oppdatert i. Dette, sammenholdt med hensynet til selvstendige avgjørelser, tilsier uavhengighet i perioden, men perioden kommer selvfølgelig også til en ende. Høyre ønsker derfor å ha nemndledere på åremål i fortsettelsen. Vi merker oss med glede at det i proposisjonen er tatt inn et forslag om at direktøren i Utlendingsnemnda fortsatt skal oppnevnes på åremål. Vi støtter også dette, men mener at det kan argumenteres godt for at direktør og nemndledere bør ha noenlunde samme ansettelsesgrunnlag. Derfor vil vi altså utvide vår positive holdning til åremålsstillinger til også å gjelde nemndledere, og vi vil stemme i samsvar med det.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Aller først vil jeg bare si meg helt enig med statsråd Halvorsen i at statsborgerskap handler ikke bare om dem som får, det handler også om samfunnet, at vi som storsamfunn er tjent med det. Så er det sagt. Denne saken har det blitt jobbet med fra departementets side i lang tid. Det er lenge siden saken var ute på høring, og den har ligget i departementet i lang tid. Jeg er, som sagt, veldig glad for at man har ryddet opp når det gjelder barna, men det er en utålmodighet også når det gjelder de voksne. Så jeg lurer på om statsråden kan si noe om tidsperspektivet, i og med at dette er en sak man nå har jobbet lenge med, slik at man også kan få løst situasjonen for mange av disse voksne.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Norske myndigheter har nå inngått en returavtale med Etiopia, et regime der menneskerettighetsutviklingen har gått fra vondt til verre. Vi vet også at etiopiske myndigheter har brukt store ressurser på å holde sine egne under oppsikt også i andre land, herunder Norge. Den 15. mars åpnet regjeringen for å tvangsreturnere etiopiske flyktninger til Etiopia. Kan justisministeren garantere at mennesker som tvangsreturneres til Etiopia, ikke blir utsatt for forfølgelse, fengsling og tortur?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Aller først en liten svipptur innom representanten Trygve Slagsvold Vedums innlegg, hvor han uttrykte at han var meget godt fornøyd med de endringene som ble gjort i 2007, hvor det ble presisert at barns beste skal ivaretas. Ja, faktisk så er lovverket bra! Lovverket er bra. Det som ble vedtatt i 2007, er bra. Problemet er at praksisen som føres, ikke er i henhold til det som ble vedtatt i Stortinget i 2007. Og når regjeringen ikke gjør noen ting i forhold til praksisen, er det ikke rart at vi har de debattene vi har, og at det kommer slike forslag som vi behandler i dag. Loven er i utgangspunktet god, men praksisen har endret seg. Dette er en bekymring som Kristelig Folkeparti har hatt over lengre tid. I sitt innlegg sier justisministeren at hun kan være åpen for justeringer. Det er kanskje det første positive signalet som er kommet så langt både i det offentlige ordskiftet, i mediedebatten der ute, og her. Det gir håp om at det kanskje kan komme noen justeringer som gjør at vi ivaretar barn på en bedre måte enn det vi gjør i dag. Mitt spørsmål blir allikevel stående: Hvorfor i all verdens rike kan vi ikke stille saker i bero når det gjelder lengeventende barn, til vi har fått behandlet stortingsmeldingen om barn på flukt og sett på hva slags justeringer justisministeren kunne tenke seg? På mitt spørsmål om Etiopia, om justisministeren kan garantere at de som blir tvangsreturnert til Etiopia, ikke blir utsatt for forfølgelse, fengsling og tortur, svarer hun at norske myndigheter har få muligheter til å drive den type undersøkelse på fremmed jord. Ja, men det gjelder ikke bare norske myndigheter – også menneskerettighetsorganisasjoner i Etiopia begynner å slite. Det skal vi ta inn over oss når vi nå har inngått en returavtale med et regime, som jeg sa i sted, hvor menneskerettighetsutviklingen har gått fra vondt til verre. Til Venstres forslag: Jeg sa i mitt forrige innlegg at vi kommer til å støtte dem. Jeg ser problemet med å sette tre år som en slags magisk grense – det kan faktisk være barn som er godt integrert, som har vært her kortere enn tre år – men jeg ser behovet for at vi må sette foten ned og begynne et sted, slik man har gjort i Sverige. Når det gjelder helsehjelp, er det sagt at det er ivaretatt. Vel – innenfor psykisk helsevern er det store utfordringer.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-19:
Representanten Lise Christoffersen stilte spørsmål om hvordan Kristelig Folkeparti kunne vite at barns hensyn ikke blir ivaretatt. Vel, ved å ha lest flere avslag på asylsøknader der lengeboende barn er involvert, og ved å lytte til organisasjoner som arbeider på dette feltet, er det inntrykket jeg har, at barns beste ikke blir ivaretatt, slik loven av 2007 forutsetter. Flere avslag er som dette. Utlendingsnemnda legger etter dette til grunn at barna har opparbeidet seg tilknytning til riket, noe som skal tillegges særlig vekt ved vurderinger av om familien skal kunne gis oppholdstillatelse. Nemnda har likevel kommet til at innvandrerregulerende hensyn må tillegges avgjørende vekt i denne saken. Dette er ikke et enkeltvedtak, dette har nesten blitt en gjennomgangstone.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Slik jeg har forstått bakgrunnen for forslagene til endringer på dette området, er det viktig at man har samme type begrepsbruk når det gjelder utlendingsloven og statsborgerloven – man bør bruke de samme begrepene. Derfor synes jeg at begrepet «grunnleggende nasjonale interesser» er dekkende. Jeg tror folk stort sett forstår hva som ligger i det. At det skulle være så veldig stor forskjell mellom hva som er «rikets sikkerhet», og hva som er «grunnleggende nasjonale interesser» – jeg tror kanskje representanten Tetzschner og jeg kan være enige om at jeg ikke ser den veldig store forskjellen i dette, men jeg synes det er en viss betydning at en har harmonisert språkbruken.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
Jeg takker Bekkevold for dette spørsmålet. Jeg sjekket senest ved slutten av forrige uke: Hvordan er det mulig å få behandlet de sakene som angår barn, først? Har vi kapasitet, osv.? Mange har forventninger til at dette skal løse seg raskt. Jeg må bare opplyse om at dette kan ta litt tid, fordi hver enkelt sak skal behandles, og det er mangel på kapasitet. De som har forhåpninger om at ting ordnes i morgen den dag, må ha litt tålmodighet med at vi får unna søknader. Når det gjelder de voksne, kan jeg bare si at vi har lagt merke til og er enig i det komiteen sier. Det betyr at vi ønsker å sette i gang en prosess med hensyn til identitetsavklaring av de gruppene som representanten Bekkevold var innom, og som vi har felles engasjement for å få avklart situasjonen for.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Jeg er glad for at komiteen slutter seg til regjeringens forslag om å innføre Schengen-standardisert oppholdskort med biometri. Lovendringen etablerer en ordning som innebærer at det skal utstedes oppholdskort med elektronisk lagret biometri til alle som innvilges oppholdstillatelse i Norge. Dette vil øke sikkerheten rundt dokumentasjon på oppholdstillatelse, og dermed bidra til å forebygge illegal innvandring og illegalt opphold. Det er hensyn som det er viktig for regjeringen å ivareta. Samtidig vil kortene også kunne gjøre det enklere for brukerne å dokumentere oppholdstillatelsen overfor andre aktører enn myndighetene, så som arbeidsgivere, banker mv. Dette vil også gjøre det enklere for utlendinger som er innvilget oppholdstillatelse i Norge, men som av ulike grunner ikke har identifikasjonsdokumenter. Blant annet vil oppholdskortet kunne anses som tilstrekkelig dokumentasjon for å etablere grunnleggende banktjenester, noe som er viktig i hverdagen for alle som har fått innvilget oppholdstillatelse og som skal fungere i det norske samfunnet. Som det framgår i proposisjonen, er departementet også i gang med å utrede om alle fingeravtrykk som opptas i forbindelse med utstedelse av oppholdskort og visum, også bør lagres i et nasjonalt register eller en såkalt database. De ulike fordelene og ulempene ved å opprette et slikt register må avveies, og det må utredes hvilke økonomiske og administrative kostnader og gevinster en slik etablering vil innebære. Samtidig er det viktig å se hen til personvernhensyn – også ved denne vurderingen. Dette er spørsmål det må arbeides videre med.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Det vurderes grundig på individuelt grunnlag om det foreligger grunnlag for beskyttelse og dermed opphold i Norge. Det kan også være humanitære årsaker som gir grunnlag for opphold. Vi har også snakket om hvor viktig det er at hensynet til barns situasjon tas med i denne vurderingen. Så er det likevel slik at det som kan betinge et avslag, kan være fundert i, som jeg nevnte, manglende opplysninger om identitet og nasjonalitet. Det kan være falsk dokumentasjon. Det kan også være unndragelse av å opprettholde en bopel eller et bosted og at man opptrer på skjult adresse. Det kan også være andre brudd på utlendingsloven eller straffeloven.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Det er riktig at Mæland-utvalgets innstilling har vært på høring, og vi jobber selvsagt med oppfølgingen av den i departementet. I tilknytning til det spørsmålet vi har til behandling i dag, er det likevel slik at det som er helt sentralt, er å sikre god og grundig individuell saksbehandling, sikre at sakene håndteres på en effektiv måte både i UDI og UNE. Her er det gjort mye godt arbeid for å få ned saksbehandlingstiden. Så ligger det likevel, selvsagt, tunge forpliktelser på oss for å sikre at grunnlaget for retur er til stede. Vi må også åpne for omgjøringsbegjæringer, slik internasjonale konvensjoner og forpliktelser tilsier. Jeg er redd for at vi fortsatt vil sitte med en del av de samme utfordringene, men jeg håper at vi får til en vel så smidig løsning som den vi har i dag. Målet er selvsagt å kunne gi beskyttelse til dem som trenger det, og sikre at rammer for retur er som forutsatt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Det er riktig at vi har fått på plass en returavtale med Etiopia, og den løper nå som forutsatt. Det er også slik at det nå har tegnet seg noe mer enn 50 personer for frivillig assistert retur, og det gir også et godt grunnlag for reetablering av deres liv i landet de kommer fra. Vi har returavtaler med land hvor situasjonen absolutt ikke på alle måter er som den burde være. Regimet i Etiopia har vi snakket om før. Vårt mål er å sikre at disse returavtalene fungerer etter hensikten. Så er det likevel slik, som jeg også har sagt, at vi har begrensede muligheter for å følge opp situasjonen etter hjemkomst. Det handler selvsagt om at norske myndigheter ikke har fullmakt til å gjøre tiltak på fremmed jord, og heller ikke at vi ser hvem som i så fall skulle ha løst en slik oppgave på en god måte.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Jeg går ut fra at representanten Skei Grande har gått tilbake og analysert hvordan utviklingen var i de årene da Venstre satt i regjering. Under Bondevik I-regjeringen gikk tallene fra 1997 og fram til 2002 radikalt opp. Vi hadde det høyeste tallet noensinne i 2002, snaue 17 500. Da strammet den regjeringen som Venstre var med i, inn. Hvis vi også ser på hvordan det tidsvinduet som ble åpnet for barn høsten 2004, fungerte – etter min oppfatning grunnleggende urettferdig – vil jeg advare mot å tro at man sitter med en fasit på både hvor gjerdestolpene skal stå, og hvordan det er mulig på en rettferdig måte å praktisere en asyl- og innvandringspolitikk hvor man så å si flytter stolpene på dato. Jeg sier ikke at dette området er lett å forvalte, men vi skylder ikke minst barna å finne gode, robuste, varige løsninger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Jeg er opptatt av å få fram at hensynet til barn selvsagt veier tungt, men at det likevel dessverre ikke er slik at det alltid er avgjørende. Når jeg hører referansen til Bondevik-regjeringene, har jeg lyst til å si at etter året med topp i antall ankomster, drøye 17 400, kunne vi se året etter at det bare var 27 pst. av sakene som ga innvilgelse, året deretter 29 pst. Det betyr at det var hele 8 564 som fikk avslag samme året. Barneandelen har vært ganske konstant, nemlig 30 pst. Så realiteten er nok at med en innvilgelsesprosent på nå 52 og foregående år på mellom 40 og 50 kan likevel situasjonen være at det faktisk nå er flere barn som har fått opphold i Norge. Utlendingsforskriften ble endret med varig virkning våren 2007. Det er den som gjelder fortsatt. Det grunnleggende er å sikre beskyttelse til dem som trenger det, sikre at de som har humanitære grunner for opphold, også får det. Og så er det det dilemmaet vi har når vi ikke gir opphold til alle: Hvordan håndterer vi dette vanskelige spørsmålet best for å sikre likebehandling, rettferdighet og forutsigbarhet, som kanskje også er noe av det viktigste for ikke å henge opp fristelser vi ikke klarer å levere på overfor de mange som skulle ønske for seg og sin familie et bedre liv, og kanskje også derfor søker om opphold i Norge?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
I denne proposisjonen foreslås det bl.a. at åremålsordningen for nemndledere i Utlendingsnemnda skal avvikles og endres til faste stillinger. Utgangspunktet for at det tidligere var valgt åremål, var å sikre utskifting av nemndledere med jevne mellomrom. Åremålet var på fire år, med mulighet for gjenoppnevning. Det er viktig å rekruttere erfarne jurister med relevant og god erfaring til nemndlederstillingene. Dette kravet kan være vanskelig å kombinere med åremålsstillinger, i dette tilfellet begrenset til maks åtte år, muligens bare fire. Min erfaring med åremål er at det kan være en egnet ansettelsesform knyttet til enkelte lederstillinger, men åremål kan faktisk virke negativt når det gjelder å rekruttere bredt til stillinger. Jeg skal ikke konkludere med hensyn til om det har vært tilfellet i Utlendingsnemnda, men attraktiviteten til stillingen er viktig for å kunne tiltrekke seg flest mulig kvalifiserte søkere. Jeg registrerer at Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre er imot å avvikle åremålsordningen for nemndledere. Et av argumentene er å holde seg løpende oppdatert på feltet. Jeg vil si at det er fullt mulig å holde seg oppdatert selv om man ikke er åremålsansatt. Implisitt i argumentasjonen kan man lese det som at en ville gjøre et dårligere håndverk dersom man var fast ansatt. Jeg tror erfaring og kontinuitet vil være bra for dem som skal vurderes som nemndledere. Jeg tror det er et riktig grep å endre stillingen fra åremål til fast stilling. Jeg tror også det er riktig å tilsette fast etter utlysing, slik at man får en ryddig og korrekt overgang til den nye stillingsformen – altså ingen automatisk overgang fra åremålstilling til fast stilling.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Endringer i utlendingsloven knyttet til å innføre Schengen-standardisert oppholdskort med biometri vil øke sikkerheten rundt dokumentasjon på oppholdstillatelse og på den måten bidra til å bekjempe illegal innvandring og ulovlig opphold. Dokumentasjonen forbedres, og rettssikkerheten for enkeltindivid knyttet til ID-fastsettelse styrkes. Denne endringen vil bedre vår utlendingsforvaltning og er udelt positiv. Denne typen oppholdskort kan bl.a. være aktuell for utlendinger som får innvilget grenseboerbevis. I november 2010 ble det undertegnet en avtale om grenseboerbevis mellom Norge og Russland. Når avtalen trer i kraft, vil innbyggerne i grensenære områder på norsk og russisk side etter søknad kunne få utstedt et grenseboerbevis. Den norsk-russiske grensen var stengt i om lag 70 år. At vi nå kan få til en smidig trafikk over grensen for dem som bor grensenært, er utrolig gledelig. Det betyr en ytterligere styrking og videreutvikling av Sør-Varanger som brohode inn til Russland. Det kan bety økt næringsutvikling i området, det vil bety økt folk-til-folk-samarbeid og en ytterligere videreutvikling av nordområdepolitikken. Vi ser at regjeringens arbeid på dette feltet manifesterer seg i praktisk gjennomført politikk, til det beste for innbyggerne i nordområdene.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
La meg først uttrykke forståelse for engasjementet i disse sakene. Ja, det kan være vanskelig å håndheve loven når hver enkelt sak fremstilles som en hårdhjertet handling mot barn. Norge er lik andre land forpliktet gjennom folkeretten til å hjelpe folk som trenger beskyttelse fra forfølgelse i hjemlandet. Dessverre er det for mange mennesker som må ty til flukt i verden i dag. Globalt anslås det at over 200 millioner regnes som migranter. Vi lever etter hvert i en tid med mindre konflikter og fredeligere tider, og det burde derfor være håp om at antall flyktninger vil gå ned, og at flest mulig land utvikler mer stabile forhold og demokrati for all verdens innbyggere. Jeg er trygg på at regjeringen fører en konsekvent, rettferdig og rettssikker flyktning- og asylpolitikk. Norge får de beste skussmål av UNCHR for behandlingen av asylsaker. Norge som rettsstat bruker, i motsetning til mange andre land, både ressurser og mye kompetanse for å håndheve en lov som åpner for bruk av skjønn. Alle saker hvor barn er involvert, er vurdert, og det er ikke funnet grunn til å gi beskyttelse til disse etter en helhetlig vurdering. Det at asylsøkere har eller får barn, er ikke oppholdsgrunn i seg selv. Asyl gis på bakgrunn av behovet for beskyttelse. Alle saker prøves og vurderes ut fra disse forhold. Norge ga i fjor opphold til 52 pst. av de 9 053 som søkte og påberopte seg behov for beskyttelse. Det er utfordrende å registrere at mange ikke reiser etter å ha fått endelig avslag. Mange omtaler disse som «papirløse», men det er ikke et riktig begrep, fordi de er ikke uten papirer. Alle som har fått sine søknader og ankesaker behandlet med negativt utfall, er pliktig til å reise hjem, selv om de ikke ønsker det. Derfor er forslagene fra opposisjonen i dag inkonsekvent all den tid de undergraver håndhevelsen av norsk lov, vedtatt i denne sal. Det er for meg litt underlig å registrere at Fremskrittspartiets talsperson, Morten Ørsal Johansen, vingler fram og tilbake i disse spørsmålene i ulike medieutspill. Dagens asylpolitikk må ikke undergraves ved å kreve enda flere runder med behandling av disse sakene. Jeg er glad for at regjeringen har prioritert returpolitikken og bistått mange mennesker til å reetablere seg i sine hjemland med gode støtteordninger. Bare nå er det kommet på plass hele 28 returavtaler, og mange reiser frivillig, noe som er svært positivt.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Norske fiskerimyndigheter har tildelt trålkonsesjoner til Finnmark. Begrunnelsen for det var at disse konsesjonene skulle holde sysselsettingen i gang i Kyst-Finnmark. Det er nå i overkant av 20 trålkonsesjoner i Finnmark. 17 av disse er tilknyttet Aker-konsernet. Disse trålerne hadde leveringsplikt til anleggene i Finnmark inntil 2003, da Høyres fiskeriminister Svein Ludvigsen omgjorde leveringsplikten til en tilbudsplikt knyttet til 80 pst. av råstoffet. Så skulle man tro at i hvert fall 80 pst. av råstoffet ble levert i Finnmark, men den gang ei. Tallene for de fire siste årene viser med all tydelighet at rederiene som har fått disse gullkantede konsesjonene – ikke for sin egen del, men for sysselsettingens del – ikke oppfyller intensjonen for å tildele konsesjonene. Offisielle tall fra Fiskeridirektoratet viser at i 2008 ble 32 pst. av hysa og 39 pst. av torsken levert over kai i Finnmark i 2009 var dette redusert til 10 pst. av hysa og 26 pst. av torsken i 2010 var tallene 18 pst. av hysa og 27 pst. av torsken i 2011 var tallene 18 pst. av hysa og 30 pst. av torsken levert i Finnmark. Hvor er så denne fisken blitt av? Den er levert utenfor Finnmark, mest sannsynlig på frysehotell for eksport til Kina. Sånn sett undergraves regjeringens ferskfisk-strategi, med virkemiddel gitt for å styrke arbeidsplasser og fiskerinæringen. Dette er opprørende, men det er også tragisk. Det betyr i praksis en storstilt eksport av arbeidsplasser ut av Finnmark. Rederiene har grepet en mulighet og funnet hvert smutthull som finnes for å slippe å levere i henhold til de opprinnelige leveringsbetingelsene. Det er på tide at myndighetene reviderer forskriftene og bidrar til at fisk gitt til Finnmark også blir levert i Finnmark. Konsesjonene var ikke milde gaver til rederier som skal forvalte dem etter eget forgodtbefinnende. Det fulgte forpliktelser med, nemlig at fisken skulle sikre sysselsettingen i Finnmark. Oppfylles ikke forpliktelsene, og samfunnskontrakten, bør konsesjonene dras inn og refordeles til båter som faktisk leverer i Finnmark. Trålrederier med leveringsplikt hevder at det ikke er lønnsomt å levere i Finnmark. Det er underlig at bedrifter som ikke har en eneste fisk som garanterer leveranse, men som må konkurrere om alt råstoff, går med overskudd og er lønnsomme. Det betyr i klartekst at det er andre bedrifter som gjerne tar imot disse kvantaene, og som kan videreforedle råstoffet og skape aktivitet samt øke sin inntjening.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Den situasjonen vi har hatt de siste årene i Finnmark knyttet til dette feltet, er politisk uakseptabel, og Fiskeri- og kystdepartementet må gjennomgå forskriftene og sørge for at intensjonen i de opprinnelige konsesjonsvilkårene oppfylles. Forslaget om industrikvoter vil forverre denne allerede kritiske situasjonen. Nå er det på tide å sørge for at de som leverer fersk fisk, får tak i dette kvantumet som trålerne tydeligvis ikke ønsker å levere i Finnmark. De er faktisk ikke gitt for at det skal leveres i Troms eller noen andre plasser, de er gitt for at det skal leveres i Finnmark. Norge har ett fortrinn, vi har fersk fisk av høy kvalitet. Men vi har også en ulempe, og det er at vi er et høykostland. Vi må ikke undergrave vår ferskfiskstrategi, det er landets pre. Høyre må slutte å forsvare det Ludvigsen har gjort, vi ser nå resultatet av den politikken. Men jeg kan være enig i én ting: Vi burde ha grepet fatt i denne utviklingen tidligere. Dette ranet fra Finnmark burde vi ha tatt fatt i, men det fratar ikke Svein Ludvigsen ansvaret for de endringene han har gjort. Trålerrederiene har grepet en mulighet, og for en finnmarking er det faktisk ikke vakkert å se på det som har skjedd. Bakke-Jensen spurte fiskeriministeren om vilkårene brytes. Nei, det kan godt hende at svaret er at de ikke gjør det, fordi de er uthult. Når 10 pst. av hysen og 26 pst. av torsken blir levert i 2009, går det ikke an å påstå at intensjonene i konsesjonsvilkårene er fulgt opp. Muligens er det slik at det ikke er juridiske brudd, men de politiske intensjonene er ikke fulgt opp. Når jusen ikke følger politikken, må man gjøre noe med det, for det er faktisk ikke slik at jusen skal trumfe politikken. Avbøtende tiltak er ikke industrikvote, men det beste avbøtende tiltak i dette tilfellet er en innstramming av forskriftene, og det håper jeg vi kommer til å få se snart.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
Til Nesvik først: Jeg har bare snakket om fisk som er gitt til Finnmark. Vi er så heldige i dette landet at vi har en lang kyst der det er aktivitet langs hele kysten. Jeg har ikke kommentert kvoter gitt til noen andre fylker. Og til min forundring hører jeg ikke at finnmarkingen Bakke-Jensen stiller krav om at fisk som er gitt til Finnmark gjennom konsesjonsvilkår, også skal leveres i Finnmark. Det finner jeg meget underlig og også litt trist.
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-19:
Det er positivt at vi nå får et oppholdskort som er standardisert innenfor Schengen-området. For noen år siden besøkte jeg ventemottaket – som det het den gangen – i Lier. Da kunne han som ledet mottaket, fortelle at den karen som satt der borte, hadde vært i Norge under 14 forskjellige identiteter. Men han hadde ikke noe oppholdskort, så de måtte avklare det hver gang. Dette er også et veldig viktig skritt i raskt å kunne kartlegge identiteten til dem som kommer tilbake gang etter gang, etter avslag på asyl. Det er et viktig element. Så det er på en måte den innvandringsregulerende delen av det som er viktig. Men det er også veldig viktig, som andre har vært inne på, at de som kommer til Norge, og som faktisk skal fungere som en del av det norske samfunnet, har et dokument som gir dem muligheten til f.eks. å benytte seg av banktjenester og kunne vise hvem de er. Så det er viktig. Det er lengre passuser i proposisjonen om personvernforhold. Det mener komiteen er godt ivaretatt, sånn som det nå er utformet. Det har vært noen diskusjoner om hva Datatilsynet mener, men stort sett er dette godt ivaretatt – også personvernhensyn – bl.a. ved at fingeravtrykkene og biometrien lagres i kortet. I den forstand skal det ikke kunne misbrukes. Så jeg hilser dette velkommen. Det var jo veldig korte merknader til denne saken. Det var fordi vi fikk beskjed om at dette var en sak som hastet veldig. Så da håper jeg at det blir raskt iverksatt, og at en snart får utstedt disse kortene.
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-19:
Mange av, eller alle, de sakene vi nå diskuterer, skyldes i veldig stor grad lang saksbehandling og i tillegg manglende etterlevelse av lovlig fattede vedtak. I desember 2010 la Øystein Mæland fram en NOU om en mer effektiv saksbehandling i utlendingsforvaltningen. Den var ute på høring – i hvert fall i høst, og spørsmålet er: Jobbes det – parallelt med denne – for å få på plass en mer effektiv saksbehandling? Som statsråden selv pekte på, er det ofte seks og sju behandlinger av saker, og den tiden det tar å behandle dette, gjør at barn og andre blir en del av det norske samfunnet. Det siste spørsmålet gjelder folk som faktisk har samarbeidet om retur, og som da har krav på å jobbe mens de venter på det. Har statsråden oversikt over hvor mange dette dreier seg om?
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-19:
Jeg antydet i mitt første innlegg at det var en viss splittelse internt i regjeringspartiene, i og med at det kun er avlevert en merknad, nemlig at regjeringens politikk står fast, at Soria Moria-erklæringen er der fortsatt. Etter å ha hørt debatten så langt må jeg vel si at jeg fortsatt sitter med det inntrykket at det er litt sprikende staur. Men jeg skal ikke legge skjul på – som Håkon Haugli sier – at det er betydelige utfordringer også i opposisjonen i forhold til å være enige om prinsippene her. Men nå er det faktisk slik at det er regjeringen som styrer, og det er regjeringen som legger fram saker for denne sal. Nå synes jeg egentlig at den største nyheten vi har fått i dag, er at justisministeren uttrykkelig har fastslått fra denne talerstol at meldingen om barn på flukt kommer før sommerferien. Vi behandlet altså en sak fra Venstre 29. mars i fjor, og da var – jeg holdt på å si – hovedforsvarslinjen til regjeringspartiene at ja, det kommer snart en melding om barn på flukt. Snart er det gått ett år, et nytt Dokument 8-forslag er presentert, og nå får vi i hvert fall en bekreftelse på dette. Nå har jeg hørt statsråder før si fra denne talerstol at det kommer før ferien. Navarsete gjorde det noen ganger om stat- og kommunemeldingen. Den kom da ett år etterpå. Men jeg håper at justisministeren er mer ordholden. Så var det Lise Christoffersen som mente at Trond Helleland og Erna Solberg var uenige, så det var splittelse også i Høyre. Nei, overhodet ikke, vi har begge sagt at vi forutsetter at alle saker der barn er involvert, blir behandlet individuelt, at det blir lagt vekt på den bestemmelsen som sier at det skal tas særlig hensyn til barns tilknytning til riket, og hvis det ikke er gjort en slik vurdering, må Utlendingsnemnda selvsagt foreta en ny vurdering. Det er selvsagt. Når det gjelder Venstres forslag som er fremmet i dag, vil som sagt – som jeg rakk å si i en bisetning – Høyre støtte forslag nr. 9. Det tror jeg også kan være nødvendig etter å ha hørt justisministeren. Det er naturligvis litt vanskelig å svare på hva som er «innvandringsregulerende hensyn» i en replikk på 1 minutt, men det kunne vært nyttig for Stortinget å få det mer konkretisert, f.eks. da i stortingsmeldingen om barn på flukt. Høyre ønsker ikke å gi et generelt amnesti, vi ønsker ikke å innføre et tidsavgrenset opphold, eller at du får opphold hvis du har sittet lenge nok. Vi ønsker at vi får en mer effektiv saksbehandling. Det mest inhumane er å la folk sitte i mottak, eller at de sitter uten å ville reise hjem igjen i årevis, fordi de venter at Stortinget til slutt skal gripe inn og gi amnesti. Det er inhuman politikk, og det håper jeg at denne sal ikke begir seg inn på.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-03-19:
For et år siden besøkte kommunalkomiteen et senter for foreldreløse barn i flyktningleiren Shatila i Beirut. Vi møtte barn født som fjerdegenerasjons flyktninger: statsløse, uten tilhørighet til det samfunn de vokser opp i, prisgitt FNs hjelpearbeid og uten reell mulighet til bosetting i et nytt land. Barna hadde malt et norsk flagg på det ene kinnet og et palestinsk på det andre, og ønsket oss velkommen på norsk. Nøden og desperasjonen gjorde inntrykk. Når vi i dag diskuterer asylpolitikk, er det viktig å huske på at det dreier seg om mennesker – om de menneskene vi ser, men også om de menneskene vi ikke ser. Barna i Shatila er blant de av verdens millioner flyktninger vi oftest ikke ser. Alle som risikerer forfølgelse, tortur eller umenneskelig behandling, har rett til opphold i Norge. Av de 9 000 menneskene som søkte asyl i fjor, fikk ca. halvparten bli. Vi har grunn til å være stolte av at vi er blant landene i Europa som gir beskyttelse til flest i forhold til folketallet. UDI og UNE fatter vedtak etter en rettssikker, grundig og individuell vurdering, basert på regler gitt av Stortinget. Et vedtak kan virke stivbeint, ja nærmest uforståelig, når f.eks. en sympatisk familie får avslag. Men uansett hvordan reglene utformes, vil noen få nei og noen få ja. Forslaget om en såkalt regulariseringsordning fikk ingen støtte i kommunalkomiteen, det er bra. For hva skal vi med lovgivning om vi med jevne mellomrom sier at vi ikke kan leve med konsekvensene? Hva skal vi med fagmyndigheter om vi systematisk setter vurderingene til side? Og hvorfor ha individuelle vurderinger om de kan settes til side av dem som ikke liker konklusjonen? Vi angripes i dag fra Fremskrittspartiet for ikke å være konsekvente nok, fra Venstre for å være for høyreorientert, og fra Høyre fordi regjeringspartiene angivelig spriker. Det er vanskelig å se for seg hvordan disse tre partiene skal finne sammen om en asylpolitikk. Regjeringen har varslet stortingsmeldingen om barn på flukt. Debatten går, og i Arbeiderpartiet ser vi argumenter for justeringer. Samtidig er det gode argumenter imot justeringer. Vi er imidlertid helt enige om at hensynet til barn må veie tungt. Det kan ikke være helt avgjørende. Da lager vi et regelverk som innebærer at voksne som oppholder seg lenge nok i Norge i strid med vedtak, får opphold om de har eller får barn. Det er ingen tjent med. Det som på kort sikt framstår som det humane og rettferdige, kan på lengre sikt vise seg å være det stikk motsatte. Regler kan og må diskuteres. Det som ikke kan være tema for diskusjonen, er om vi skal ha regler, eller om regler skal følges. Et ja til opphold er et ja, men et nei må også være et nei – så lett og så vanskelig.