Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
Siden vår regjering tiltrådte har antall arbeidsløse blitt halvert fra 80 000 til 40 000. Lite er så effektivt for å bekjempe fattigdom som det å få en person som tidligere har levd på sosialstønad, over i lønnet arbeid. Det gir selvfølgelig høyere inntekt og dermed mindre økonomiske problemer, men like viktig er det at deltakelse i arbeidslivet gir sterkere sosiale bånd til andre mennesker, og for mange også mer mening i livet. Det gir rett og slett bedre livskvalitet. En tilleggsbonus, som vel gleder oss alle, er at dette også betyr vesentlig lavere utgifter for det offentlige, noe som gir større rom til å løse andre viktige utfordringer på kort og lang sikt. En halvering av arbeidsledigheten er et resultat av flere tiltak denne regjeringen har satt i verk for å bekjempe fattigdom. Dette er kanskje det viktigste bidraget. Flere har i dagens debatt vært opptatt av tiltak for å øke arbeidstilbudet. Det er bra. Siden vår regjering tiltrådte har antall personer i arbeid økt med 155 000. Aldri tidligere har så mange vært i jobb i Norge. Til sammenlikning økte antallet i forrige stortingsperiode, fra 2001 til 2005, grovt sett med ca. 11 000 personer. Denne situasjonen gir oss en del utfordringer, særlig knyttet til flaskehalser i økonomien, men den er også en enestående mulighet til å få enda flere ut i arbeid av dem som av ulike grunner har vanskeligst for å få seg en jobb: innvandrere, funksjonshemmede, eldre og andre som av ulike grunner ikke står først i jobbsøkerkøen. Og vi ser at det virker. Vi ser at innvandrerledigheten går ned. Andelen eldre som er i arbeid øker sterkt. Samtidig må vi være klar over at denne gruppen sannsynligvis trenger mer omfattende støtte for å komme i jobb. Nettopp derfor er det så viktig at det offentlige holder nivået på arbeidsmarkedstiltakene oppe. Vi er glad for at opposisjonen er opptatt av å få flere i jobb, men det overrasker meg at de velger å finansiere sine alternative budsjetter ved å kutte i arbeidsmarkedstiltakene. Det er nå vi har muligheten til å få denne gruppen i jobb. Kutt i tiltakene gjør at vi får utnyttet denne muligheten dårligere. Det er dårlig samfunnsøkonomi, det er dårlig næringspolitikk, og det er elendig fattigdomspolitikk. Et annet viktig felt som den rød-grønne regjeringen prioriterer høyt, er bistand og utviklingspolitikk. Den norske utviklingspolitikken skal ikke bare være utvikling, men også en integrert del av den norske utenriks- og handelspolitikken. Regjeringens fokusering på godt styresett og demokratiutvikling er derfor viktig for å bidra til arbeidet med utvikling av en god fordelingspolitikk i det enkelte land hvor vi bidrar med utviklingsmidler. Et aktivt fokus på god fordelingspolitikk bidrar også til å bekjempe den ekstreme fattigdommen som vi ser i deler av verden i dag, og bidrar til å møte de utfordringene Norge har som del av FN, til å oppfylle FNs tusenårsmål. Vi har allerede passert halvveismerket til 2015. Fattigdommen i verden skal halveres, og da er det viktig at vi både i regjering og storting setter penger bak ord og bidrar til handling. Det gjør vi nå bl.a. ved å øke andelen av BNI som brukes til utviklingsformål til 0,98 pst. I Soria Moria-erklæringen har de rød-grønne sagt at vårt mål er at vi skal opp på minst 1 pst. at BNI, og dit er vi på god vei. Når Norge tar et spesielt ansvar for å bidra i forhold til de helserelaterte tusenårsmålene, betyr det en satsing på barn og unge og barn og unges rettigheter, og med det en satsing på framtiden. Vi skal bidra til felles innsats for å bekjempe barne- og mødredødelighet, og til å bekjempe aids og andre smittsomme sykdommer, som i dag i større og større grad rammer kvinner og barn. Vi må fortsette med den innsats den rød-grønne regjeringen har vist viktigheten av, og som må til for å få til utvikling og omfordeling. Det gjøres ikke ved kutt, slik både Høyre og Fremskrittspartiet går inn for i sine alternative budsjett. Vi hører stadig at det er vanskelig å se forskjell på politikere i Norge. For den som vil, mener jeg det er fullt mulig å se forskjell. Det går an å se hvilke forskjellige ambisjoner som partiene har gitt uttrykk for her i dag. De partiene som har minst ambisjoner om å hjelpe verdens fattigste, har samtidig størst ambisjoner om skattelette til velfødde nordmenn.