Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-01-17:
Jeg vil også få takke interpellanten for å ta opp et viktig spørsmål. Det er jo ikke første gang det reises spørsmål knyttet til Etiopia. Statsråden presenterer her et bilde og sier at det i utgangspunktet er et positivt hovedbilde. Det er klart at ingenting er svart-hvitt. Sammenligner man Kina i dag med Kina under kulturrevolusjonen, er det jo grader av undertrykkelse, grader av totalitarisme i regimet. Men at vi har å gjøre med et autoritært, ikke-demokratisk regime som ønsker å beholde makten og styringen på bekostning av fundamentale menneskerettigheter som ytringsfrihet, som pressefrihet, synes det ikke å herske tvil om. Statsråden kan eventuelt korrigere det. Det er ikke bare Human Rights Watch-rapporten som bringer frem det bildet. Da blir det grunnleggende spørsmålet for oss som skal bevilge penger som skal gå til Etiopia: Ønsker vi at norske bistandspenger skal være med på å bidra til å holde dette styret gående? I utgangspunktet er det det som skjer. Så betviler ikke jeg at det skjer positive ting med disse pengene. Men hva er alternativet? At alternativet er en tilbakeføring til det totalitære regimet som var tidligere, er ikke nødvendigvis det eneste alternativet. Jeg tror man som givere skal være litt forsiktige, og den historiske parallellen, hvis man f.eks. ser på hva som skjedde med Zimbabwe, hvordan man gikk fra å være autoritær til totalitær og til fullstendig å miste alle begrep om hva som både er skikk og bruk, og hvordan man håndterer et land, gjorde jo at land som Norge langt på vei – ikke helt frem, men langt på vei – bidro til at president Mugabe kunne holde det gående. Jeg tror vi i hvert fall skal passe oss for ikke å sitte på det toget så lenge at vi til slutt ser konturene av et regime som ingen ønsker å ha noe med å gjøre. Dessverre er det tegn som tyder på at dette regimet beveger seg i veldig gal retning. Fremskrittspartiet hadde en liten delegasjon til Etiopia i fjor. Det er ikke mye man får med seg på noen få dager i Etiopia, men ett av de inntrykkene vi fikk, var at folk ikke kan snakke fritt. Det er vanskelig å uttale seg. Når disse ambassadene, som det refereres til, forsvarer sitt giverengasjement og går imot Human Rights Watch-rapporten, vil jeg si at det ikke nødvendigvis er basert på at man har fri tilgang på opposisjonelle og dissidenter inne i landet. Monitoreringen av bistandsarbeidet foregår veldig tett sammen med regjeringen. Hvor uavhengig er den monitoreringen? Verdensbankens Etiopia-direktør Ken Ohashi sier at med mindre man rett og slett foretar en politiliknende etterforskning, vil man ikke få frem hva som er sannheten, for landet er så lukket, og man kan ikke snakke fritt. Derfor vil jeg i aller høyeste grad støtte det som er kommet frem fra interpellanten, ønsket om bredere og mer uavhengige undersøkelser enn bare å basere seg på at de likesinnede ambassadene har kommet sammen og funnet frem at Human Rights Watch ikke står til troende. Det blir for enkelt. Vi vil i aller høyeste grad be regjeringen revurdere sitt engasjement i Etiopia. Norge er, som statsråden har vært inne på, en liten aktør, men bare det å være inne og være i posisjon gjør at vi tar på oss et voldsomt ansvar i forhold til utviklingen i Etiopia. Det tror jeg vi skal være veldig forsiktig med å gjøre, slik landet er i ferd med å utvikle seg.