trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-08:
Høyre er enig med Regjeringen i at tilbudet om rehabilitering og habilitering er mangelfullt. Det rammer funksjonshemmede barn og deres familier, det rammer hjertepasienter som ikke får opptrening, og det rammer muskel- og skjelettsyke, der bare 10 pst. får det tilbudet som de har behov for. Å satse på rehabilitering vil gi mange mennesker en ny mulighet til å mestre hverdag og jobb. Det er en investering i bedre livskvalitet, og det vil redusere behovet for omsorgstjenester og trygdeytelser. I tillegg vil det bidra til at flere kan komme i jobb, og sykefraværet begrenses. Høyre har to ganger foreslått en opptrappingsplan for rehabilitering i våre alternative budsjetter, men regjeringspartiene har stemt det ned. I forrige periode var det tverrpolitisk enighet om å satse på rehabilitering, men Regjeringen har ikke fulgt opp i praksis. Nå går de rød-grønne bort fra sitt løfte om en satsing, til tross for at de mener det er behov for en sterk innsats for å redusere sykefraværet. Og mitt spørsmål er: Hvorfor forlater Arbeiderpartiet sine løfter og ambisjoner om en kraftig satsing på rehabilitering når behovet er så stort?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-08:
SV er jo motstander av kommersielle helsetjenester, og det har de også fått gjennomslag for i Soria Moria-erklæringen. En konsekvens av dette er at helseforetakene har fått klar beskjed om å begrense bruk av private tilbud som Capio, et senter for spiseforstyrrelser i Fredrikstad. Pasientene ved senteret har vært igjennom mange offentlige tilbud uten å få den behandlingen de trenger. Det pasientene trenger, er rett til å velge Capio på lik linje med offentlige helsetilbud. Den muligheten har de ikke i dag fordi tilbudet ikke omfattes av retten til fritt sykehusvalg. Høyre har foreslått en lovendring som tar sikte på at tilbud som Capio kan godkjennes som sykehus og dermed omfattes av retten til fritt sykehusvalg. Det er jo meningsløst at Regjeringen avslår å godkjenne Capios tilbud til unge mennesker med alvorlige spiseforstyrrelser, mens de godkjenner et sykehus for toppidrettsutøvere. Denne saken er selve lakmustesten på om Regjeringen setter pasientene eller ideologien først. Er SV enig med Høyre i at pasienter med alvorlige spiseforstyrrelser må ha rett til fritt sykehusvalg på linje med andre pasienter, herunder få muligheten til å benytte Capio?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-08:
I mars dette året var det tverrpolitisk enighet om å videreføre tilbudet for hjertesyke ved Feiringklinikken. Den 30. mars uttalte daværende statsråd Hanssen at han ville instruere de regionale helseforetakene om å henvise 900 pasienter til kirurgisk behandling. Den 18. august sa den samme statsråden at det skulle gis økonomiske bidrag til Feiringklinikken for å stabilisere økonomien og sikre driften dersom det ble færre enn 900 pasienter. I valgkampen valfartet de rød-grønne politikerne fra storting og regjering til Feiringklinikken, og det var ikke grenser for hva de skulle bidra med, bare de ble valgt. Nå løper de fra sine løfter for 2009. De svikter altså totalt i oppløpet. Høyre er, i likhet med ansatte og pasientorganisasjoner, dypt bekymret for klinikkens framtid. Flere har i dag sagt at det skal sikres en bærekraftig avtale for 2010. Men hvem tør å tro på disse løftene? Regjeringen har hatt flere måneder på å finne fram til en løsning, uten at det har skjedd. Er det nå mulig å få et klart svar fra statsråden på hva hun helt konkret vil gjøre for å holde løftet om en faglig, økonomisk forsvarlig drift ved Feiringklinikken i framtiden?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-08:
Når det gjelder situasjonen for Feiringklinikken, fikk jeg ikke noe svar på mitt spørsmål i replikkordskiftet med statsråden om hva hun vil gjøre for å sikre en faglig økonomisk og forsvarlig drift i framtiden. Det eneste hun kunne bidra med, var å si at hun vil komme tilbake til Stortinget med en sak. Men nå er det snart 2010, og jeg vil tro Feiringklinikken, i likhet med alle andre helseinstitusjoner, har behov for å vite hva slags økonomiske rammer de må forholde seg til i 2010. Men siden statsråden ikke kan svare konkret på hva hun vil bidra med, kan hun i det minste svare på når hun har tenkt å komme tilbake til Stortinget med en sak? Det blir tydeligvis ikke i 2009, og spørsmålet er hvor langt ut i 2010 Stortinget, for ikke å snakke om de 250 ansatte på Feiringklinikken, pasientorganisasjonene og eierne må vente. Dette synes jeg er en uholdbar situasjon. Kan statsråden her og nå redegjøre for Stortinget for hvorfor man har løpt fra sine løfter for Feiringklinikken for 2009? Det var lovnader som bl.a. ble gitt her i Stortinget. Jeg legger selvsagt til grunn at statsråd Hanssens løfter var på vegne av Regjeringen, at han ikke drev rundt som en privatpraktiserende statsråd. Jeg merket meg at representanten Helseth i sitt innlegg var svært urolig og dypt bekymret over at Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti i budsjettet har foreslått å nedlegge de regionale helseforetakene. Til informasjon kan jeg si at Høyre aldri har støttet opprettelse av de regionale helseforetakene, og vi har også i vårt program at vi vil ha dem nedlagt. Men til denne uroen og dype bekymringen hos Helseth registrerer jeg to ting: for det første at han og Arbeiderpartiet er såre fornøyd med situasjonen i Helse-Norge i dag – og de er vel snart de eneste – og for det andre at han allerede nå er bekymret for at de borgerlige partiene skal vinne valget i 2011, siden han nå er så urolig over Høyres forslag om å legge ned de regionale helseforetakene. Etter meningsmålingene å dømme, to måneder etter valget, er kanskje ikke hans bekymring reell. For pasienten derimot vil det bety flere og bedre helsetilbud. Norge er verdensmester i bruk av penger til helse, men scorer stadig dårligere i undersøkelser om hva vi får ut av ressursene. Det mener vi krever bedre organisering, mindre byråkrati, færre direktører og flere helsearbeidere.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-08:
Jeg registrerer at representanten Hagebakken lover at det psykiske helsetilbudet ikke skal reduseres. Det betyr at vi får beholde tilbudet i Akershus – også de 18 plassene ved Elvestad i Nes. Statsråden mener at opposisjonen bruker store ord når det gjelder tilbudet om rehabilitering. Det betyr vel at statsråden mener at de 50 pasientorganisasjonene og rehabiliteringsinstitusjonene snakker usant – det er de som opplever det vi framfører som reelt. Jeg kan ikke tolke statsråden på annen måte. Jeg registrerer i tillegg at statsråden ikke svarer på mine spørsmål om psykisk helse og den planlagte nedtrappingen i Akershus – heller ikke om situasjonen ved Feiringklinikken.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Det høres veldig fint ut når representanten Hagebakken skryter av rehabiliteringen, som skal bli bedre. Men på ett område blir det jo verre i forbindelse med budsjettet. Det dreier seg om 35 mill. kr, som i dag har kommet fra folketrygden, til refusjon for fysioterapeuter i poliklinikker. Dette går bl.a. til fysioterapibehandling. Det går ikke minst til bassengbehandling og trening for kirurgiske pasienter og andre som trenger rehabilitering. Martina Hansens Hospital sier at de fikk 1,7 mill. kr i 2008 – de får 64 000 kr neste år. Diakonhjemmet fikk 3,5 mill. kr i 2008 – de varsler nå at de får 500 000 kr neste år. Dette er dramatisk. I stedet for at disse pengene skal komme direkte til sykehusene, vil de bli lagt i de regionale helseforetakenes grunnbevilgning, og da kommer ikke pengene frem. Enten du har basseng, enten du har fysioterapeut eller ikke, blir det klattet ut, etter en helt …(presidenten klubber) (presidenten klubber) Hva mener representanten med at man prioriterer rehabilitering?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
I disse dager fortviler mange av de ideelle institusjonene, ikke minst i Helse Sør-Øst-området. Det siste jeg hørte forleden, var at nå ville man inngå toårskontrakter. Det er altså opp til de regionale helseforetakene å vurdere om de skal gjøre unntak eller ikke, i den grad de kan gjøre det. Dette er et stort problem. Kristelig Folkeparti har ønsket et sterkere unntak enn det som man opererer med i dag. I de siste fire årene med Stoltenberg-regjeringen lovet bl.a. statsråden fra SV å komme tilbake til denne sal med en sak om dette. Det var vanskelig å vurdere, de brukte fire år og kom aldri tilbake igjen. Det at de regionale helseforetakene faktisk kan ta en beslutning om unntak eller ikke, hvordan rimer det med at man i regjeringserklæringen har sagt at man vil bruke de ideelle institusjonene mer, når de regionale helseforetakene kan si ja eller nei, til og med bare akseptere at de legges ned?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Vi har sett en enorm økning i antall aborter i den senere tid. Ikke minst leste vi også i Bergens Tidende at på Vestlandet er dette en stor bekymring. Mange unge jenter bruker angrepillen nærmest som prevensjon. I fjor reduserte Regjeringen innsatsen overfor Amathea, som representanten fra Senterpartiet sikkert kjenner godt til. I denne situasjonen mener jeg vi burde adressert dette på en mye mer alvorlig måte enn det vi kan finne i statsbudsjettet. Det er også ganske lenge siden vi hadde en debatt i denne sal – initiert av Kristelig Folkeparti om tiltak knyttet til abort – og hvor Regjeringen da skulle komme tilbake med nye tiltak, som har latt vente på seg og blitt utsatt. Det jeg lurer på, er om Senterpartiet er bekymret for denne utviklingen, og hvordan man tenker seg å kunne løse dette når man er del av et regjeringsapparat.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Overetablering er vel ikke akkurat problemet nå, i alle fall ikke når det gjelder rehabilitering, rus og psykisk helse – der er det jo avviklinger på gang. Men vi er nok – til forskjell fra Høyre og Fremskrittspartiet – noe mer på Regjeringens linje når det gjelder å ikke kommersialisere helse- og sosialomsorgen. Vi er nok mer bekymret for kommersielle aktører enn det f.eks. Høyre og Fremskrittspartiet er, men vi ønsker at de ideelle skal få bedre betingelser. Vi sier ikke nei til private, slett ikke. Men hvis det er snakk om enorm utbyttepraksis, er ikke vi så veldig begeistret for det.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Jeg er veldig opptatt av at de regionale helseforetakene har gjort en god jobb, men jeg tror at tiden er moden for at man deler oppgavene mellom de to andre nivåene. Vi har ikke i vårt sykehusutvalg gått igjennom detaljene i dette. Problemet er, som vi så i evalueringen av helseforetaksmodellen, at de likeverdige tjenestene ikke er blitt likere mellom de regionale helseforetakene, men internt i hvert regionalt helseforetak er de blitt det. Mitt største og fremste ankepunkt mot de regionale helseforetakene, og det er de som driver helsetjenesten for tiden, er at det er mangel på politisk styring. Ta disse oppdragsdokumentene. La meg nevne noen områder: Koklea-implantat – det har til og med vært snakk om hvor mange operasjoner man skulle ha – er ikke fulgt opp. Det skal bygges ME-senger til de aller sykeste, men vi vet ikke når de kommer. Psykisk helse – der bruker de pengene til helt andre ting. Ideelle institusjoner legges ned, kronikergruppene, bruk av ideelle institusjoner – mangel på politisk styring er et av de største problemene vi har.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Hvis problemet hadde vært at vi hadde vanvittig god kapasitet i det offentlige innenfor rusfeltet, rehabilitering og psykisk helse, ville jeg selvfølgelig ha sagt at vi utnytter det offentlige før vi bygger opp noe nytt. Men problemet i dag er at vi har en regjering som trapper ned når det gjelder de ideelle institusjonene og de private institusjonene, før de har bygd opp i det offentlige. Om man skulle ønske å bygge opp i det offentlige – vi vet f.eks. at 90 pst. av all rusomsorg på Vestlandet er privat, og jeg kan forstå at man har lyst til å bygge opp noe der – må man ikke avvikle før man bygger opp. Jeg er faktisk opptatt av pasientene og at de skal få et tilbud. Det er mitt svar.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Jeg har et spørsmål i samme lei som representanten Høie, for statsråden svarte egentlig ikke på deler av spørsmålet. Det er riktig at statsråden sa at man innen psykisk helse skal øke kapasiteten med 10 pst. i 2010. Men hva betyr det? Betyr det antall behandlinger, altså antall pasienter – flere hoder – som skal behandles? Eller betyr det at man også skal øke 10 pst. når det gjelder budsjettmidler? Hvis det bare er snakk om at man skal øke kapasiteten med tanke på antall hoder, kan jo én pasient kanskje være 52 hvis man går gjennom systemet én gang i uken i et helt år. Da har jeg ikke sagt at omstillingen er feil. Det er nok helt riktig at man skal gå til en omstilling, men mitt poeng er: Skal vi bruke like mye penger i psykiatrien? Eller skal vi bare telle hoder? For det er jo langt dyrere å være innlagt, selvfølgelig. Men jeg er opptatt av den økonomiske rammen for psykiatrien og for psykisk helse.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Vi har hatt en opptrappingsplan innen psykisk helse, og vi er ikke i mål. Flere har tatt til orde for det her i dag. Også fra regjeringspartiene snakker man om at kvantiteten langt på vei er nådd, men ikke kvaliteten. Vi mangler 2 700 tilpassede boliger, og ventetidene er lange for mange. I går tok en ung kvinne kontakt med meg. Hun har problemer med depresjon – ikke akutt syk, men i det offentlige går det ett år før hun kan få komme til psykolog. Hvis hun har råd til det, så kommer hun til å gå til en privat psykolog. Det er situasjonen for mange. Det er stor mangel på tidlig diagnostisering og forebygging av psykisk helse i kommunene våre, og det er dårlig med samhandling mellom førstelinjetjenesten og andrelinjetjenesten. Vi har store utfordringer med dobbeltdiagnoser, altså mennesker som både lider av en psykisk lidelse og har rusproblemer. I dag kom det en ny rapport fra OECD, en helsetjenesteundersøkelse. Der står det følgende: «På ett område skårer Norge blant de svakeste, og det gjelder reinnleggelse for schizofreni og bipolare lidelser innen 30 dager etter utskriving. OECD regner reinnleggelser så kort etter utskriving som uplanlagte og en indikasjon på dårlig kvalitet i samhandlingen mellom aktørene i helsetjenesten etter at pasienten er skrevet ut fra en psykiatrisk institusjon.» Med andre ord: Vi er absolutt ikke i mål. Vi skal selvsagt ha omstilling, det er jeg enig i, ut fra et faglig utgangspunkt. Jeg må få spørre statsråden én gang til: Har jeg forstått det rett, at statsråden aksepterer å bruke mindre penger – riktignok innenfor rammen – på psykisk helse, gitt at antall pasientbehandlinger øker med 10 pst.? Hvorfor i all verden har vi da hatt en opptrappingsplan? Vi er altså ikke i mål.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Jeg ønsker å si – veldig kort – noe om pensjon og de ideelle institusjonene. De midlene som er satt av til økte pensjonskostnader her, er foreslått inntatt i de regionale helseforetakene ut fra det kriteriesystemet Magnussen-utvalget har sagt man skal fordele midlene etter. Min henstilling til Regjeringen og statsråden er at man sørger for at midlene kommer direkte til de institusjonene som får økte pensjonskostnader. Jeg har forstått det slik på regjeringspartiene at en ikke får lov til å bruke disse midlene på noe annet, og at de skal trekkes tilbake. Da må de iallfall kunne gå til dem som trenger det. Til sist: Jeg forstår det slik, og jeg konstaterer at statsråden aksepterer å bruke mindre penger innenfor psykisk helse, i spesialisthelsetjenesten, der det med de 10 pst.-ene menes pasientbehandling. Og om man bruker mindre penger, så er det greit. Det er min oppfatning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-08:
Jeg tok ordet for å forklare en merknad under punkt 2 i innstillingen, som går på betaling for helsehjelp som utføres poliklinisk av andre helsepersonellgrupper enn leger. Det er de tre opposisjonspartiene i komiteen som har skrevet merknaden. Grunnen til at jeg tok ordet, er at dette også henger sammen med statsbudsjettet. Jeg tok opp saken i mitt første innlegg i sak nr. 1, så jeg skal ikke gjenta den. Dette dreier seg om at regelverket for innsatsstyrt finansiering ble endret i 2009, slik at tjenester utført av annet helsepersonell eller leger ble inkludert i beregningsgrunnlaget. Det gjaldt ikke fysioterapeuter – de ble ikke tatt med. Grunnen var at på en del sykehus får de en direkte folketrygdrefusjon fra Nav. Så er det altså slik at denne folketrygdrefusjonen forsvinner ut gjennom statsbudsjettet, og det er vi bekymret for. Derfor har vi på slutten av merknaden kommet med en veldig myk og fin henstilling til Regjeringen om å vurdere mulighetene for å behandle fysioterapeuter som annet personell på poliklinikkene, altså med muligheten for å komme inn i ISF-systemet, og eventuelt å kunne ta egenandel. Slik vil de komme inn under den samme ordningen som de andre. Det går jo på at man da får en direkte refusjon til sykehuset. Det som man ser i statsbudsjettet, er at midlene fra folketrygden er lagt inn i rammen, jevnt utover alle de regionale helseforetakene. Det er vi veldig bekymret for at kan gå ut over en del pasientgrupper.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-08:
La meg først få lov til å bekrefte at ja, Fremskrittspartiet er det uprøvde alternativet, iallfall i denne sal og i det å styre Norge. Vi har dog styrt mange norske kommuner – og med stort hell – deriblant den kommunen jeg har styrt. Jeg har også lyst til å si at min oppfatning av dagens helsevesen vel ikke er at det er lite byråkrati, få direktører, få økonomisjefer, lite konsulentbruk – eller at dagens organisering med regionale helseforetak skulle være å foretrekke framfor å ha en enhetlig styring av norske sykehus, hvor vi samtidig gir en reell makt til den enkelte pasient ved å ha rettighetsstyrt lovgivning som gir den enkelte rettigheter i sykehuset, uansett hva direktørene i sykehusene måtte mene. Jeg har tro på dette, og er helt sikker på at også velgerne vil ha det ved neste stortingsvalg.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-08:
Det er riktig at ikke alle partier er enige med Fremskrittspartiet om en 100 pst. stykkprisfinansiering. De partiene som er enige om det, er de partiene som de senere år har styrt Helse-Norge og Norge, hvor altså helsekøene blir lengre og lengre, hvor flere mennesker står i kø, enten det er til rusbehandling, psykiatrisk behandling eller ordinær sykehusbehandling, hvor rehabiliteringen ikke henger sammen, og ettervernet ikke er til stede. Det er mye disse partiene ikke er enige med Fremskrittspartiet om. Jeg har fullt ut tro på at en stykkprisfinansiering vil være den virkelige løsningen på dette, og det er jeg stolt av.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-08:
Fremskrittspartiet har i egne merknader gitt uttrykk for hva som er Fremskrittspartiets primære politikk og har der det har vært naturlig, sluttet seg til flertallet i flertallsmerknader. Jeg tror at Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett og de merknader som vi har, utmerket godt henger sammen og viser en helhet som faktisk ville ha vært et gode for dem som sitter nederst ved bordet, de svakeste av de svake, de som i dag opplever å stå i lange helsekøer, i lange behandlingskøer eller som venter på ettervern, de som kommer ut av fengsel med bare en bærepose og oppdager at de ikke har noe sted å bo, ikke har noe å gå til eller noe verdifullt å drive med. Jeg mener at Fremskrittspartiets politikk er helt utmerket og henger utmerket sammen. Det har jeg også vist i våre merknader, ikke minst i de forslag vi har til bevilgninger.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-08:
I den senere tid har vi opplevd en mediedebatt, spesielt her i hovedstadspressen, som faktisk overskygger oppmerksomheten rundt statsbudsjettet, og det gjelder nedleggelsen av Aker sykehus. Det er ulike syn i saken. Blant annet har Oslo-representanten Marit Nybakk krevd at ministeren skal gripe inn. Jeg skal ikke spørre om statsråden vil gjøre det, for jeg tror jeg vet hva svaret da vil bli, nemlig at man vil avvente prosessen. Men det er også fremkommet ulik tolkning av Soria Moria, hvor det står at man ikke ønsker nedleggelse av lokalsykehus. Representanten Kjersti Toppe, Senterpartiet, mener at dette kun gjelder distriktene. Både Jan Bøhler, Marit Nybakk, Rune Gerhardsen og andre fra ministerens eget parti mener at dette skal gjelde hele landet. Hvilken av tolkningene deler helse- og omsorgsministeren?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-12-08:
Jeg har et spørsmål om ressurskrevende tjenester. Tar en utgangspunkt i en bruker som har en lønnskostnad på 4 mill. kr knyttet til seg, må en altså redusere tjenestetilbudet til denne brukeren med 900 000 kr for å holde budsjettnivået for 2009. Hvis man tar høyde for en normal lønnsvekst for neste år, må tilbudet reduseres med 700 000 kr i forhold til utgangspunktet, før Regjeringens budsjettforslag ble lagt på bordet. Senterpartiet har ofte understreket at vettet er likt fordelt her i landet og spørsmålet mitt er om Senterpartiet nå mener at kommunene sløser i forhold til disse brukerne, eller hvilke grunnleggende behov er det regjeringspartiene nå mener at disse pasientene og brukerne ikke lenger skal få dekket.
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2009-12-08:
Under regjeringen Stoltenberg har helsekøene økt med 62 000 pasienter, og ventetiden for nødvendig helsehjelp øker fremdeles. Regjeringen forsøker seg hele tiden med å si at ventetiden bare øker litt, men det er at faktum at for enkelte pasientgrupper er ventetiden altfor lang. Et eksempel er de pasienter som trenger somatisk behandling ved Rikshospitalet, som i snitt venter fire måneder på behandling, og det er tre uker mer enn tidligere. Det er provoserende å høre regjeringspartiene drive å bagatellisere ventetider og ventelister, mens det faktisk er mange pasienter som opplever dette som et problem og en utfordring i hverdagen. Hvis man mistenker at man har kreft, er det uholdbart å gå i flere uker før man får vite hvilken diagnose man har. Raskere hjelp kunne spart mange for problemer og utfordringer i hverdagen, og man sier i forslaget til statsbudsjett at man skal holde ventetidene lave, men hva vil egentlig regjeringspartiene konkret gjøre for å få ned helsekøene?
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2009-12-08:
I Høyres regjeringstid startet vi arbeidet med utfordringene rundt samhandling, og løsningene vi foreslo, skulle sørge for bedre hjelp til pasientene og en bedre bruk av ressursene i sektoren. Vi foreslo tiltak i 2005. Tidligere helseminister Sylvia Brustad la det på vent i tre år, før Bjarne Håkon Hanssen tok opp igjen mange av forslagene og relanserte det som sin store, nye reform. Regjeringspartiene snakker veldig mye om samhandling mellom de ulike helseinstitusjonene. De snakker om en bedre og mer effektiv behandling, men tiltakene drukner, dessverre, i flommen av store ord og visjoner. For resultatene taler i grunnen for seg selv. Helsekøene øker, underskuddene i helseforetakene øker, og vi faller stadig på de internasjonale rankingene når det gjelder utnyttelse av helsekronene vi bevilger. For Høyre er det viktig at vi kan hjelpe og behandle pasientene der de bor. Vi vil flytte mindre på pasientene og mer på legene. I budsjettet for 2009 foreslo Høyre å bruke 400 mill. kr mer på helsehjelp der folk bor, bl.a. gjennom å styrke lokalsykehusene og å sørge for flere oppsøkende helsetjenester. Ikke overraskende ble dette nedstemt av de rød-grønne, og de gjorde med andre ord det motsatte av det de sa den gang – og for så vidt også her i salen i dag. I budsjettet for 2010 ønsker Høyre igjen å gjøre ord til handling. Vi foreslår derfor 300 mill. kr til tiltak for å sørge for behandling der pasientene bor. Dette er øremerkede midler som er innenfor rammen til økt aktivitet, og det vil dermed ikke være noe kutt i resten av helsetilbudet. I Helse Fonna finnes det i dag ingen tilbud for pasienter med psoriasis som er avhengige av lysbehandling. I min egen hjemkommune, Odda, er det flere pasienter som må sette seg på bussen til Bergen for å få den behandlingen de er avhengige av. En lysbehandling gjennomføres alt fra én til tre ganger i uken, og den varierer i varighet, fra ett minutt til 30 minutter. Man kan da spørre seg: Vil det ikke være en bedre helsepolitikk hvis man faktisk hadde et lysbehandlingstilbud ved f.eks. sykehuset i Odda? Dette ville gjort at man kunne unngå at en pasient fra Odda må sette seg på bussen, opptil flere ganger i uken, og ta en busstur på tre og en halv time pr. vei for en behandling som kanskje varer ett minutt. Med de øremerkede midlene vi legger inn i budsjettet, vil det faktisk være mulig å sørge for en utbygging ved f.eks. sykehuset i Odda, og sørge for et bedre helsetilbud der folk bor.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Kristelig Folkeparti er i likhet med regjeringspartiene veldig opptatt av at ideelle aktører skal utgjøre et viktig supplement til det offentlige helsevesenet innen ulike nivåer, f.eks. rehabilitering. Det synes litt mindre klart om Kristelig Folkeparti deler Høyres og Fremskrittspartiets holdning til at private, kommersielle tilbydere i mye større grad enn hva som er tilfellet i dag, skal inn i helsevesenet med refusjonsavtaler med det offentlige. Deler Kristelig Folkeparti de to nevnte partiers holdning til dette? Og ser representanten Dåvøy at det i så fall kan bety en overetablering av spesielle helsetilbud i de mest folketette områdene, som f.eks. Oslo og omegn, og at det kan rokke ved intensjonen om likeverdige tilbud over hele landet?
Borghild Tenden (Venstre), 2009-12-08:
Norge er et godt land å bo i på de fleste områder. Vi bruker store summer på helse- og omsorgsfeltet – summer som andre land bare kan drømme om. Likevel er det utfordringer også i Norge. Store utfordringer kommer i takt med veksten i antall eldre pasienter, sammen med veksten i antall pasienter med ulike livsstilssykdommer og psykiske lidelser. Venstre mener det trengs en omlegging av helsetjenesten for å møte disse utfordringene. Spesialisthelsetjenesten har hatt en enorm vekst i utgifter, faktisk en dobling de siste ti årene. Derfor er det viktig at vi klarer å behandle flere pasienter tidligere og på et lavere nivå enn det vi gjør i dag. Men selv om Regjeringen har gode intensjoner, viser den lite gjennomføringsevne. Det blir klattet litt utover til alle, mens det å prioritere tiltak og bevilgninger som virkelig ville reformere helsevesenet, ser vi lite til. Alle er enige i at Samhandlingsreformen i en eller annen form bør gjennomføres. Men det store grepet, nemlig at kommuner er store nok til at de kan håndtere samhandlingen på et tilfredsstillende nivå og med nok fagfolk, kommer neppe til å skje med denne regjeringen. Rehabilitering er et annet område hvor satsingen uteblir. Hvis primærhelsetjenesten fikk bedre muligheter til å gjennomføre rehabilitering og kjøpe flere behandlingsplasser, ville vi kunne hindre flere i å havne i langvarige sykdomsforløp, som i en del tilfeller ender opp med uføretrygd. Derfor har Venstre prioritert 200 mill. kr ekstra til rehabilitering i sitt alternative statsbudsjett. Venstre har satset på å styrke primærhelsetjenesten på en rekke områder, bl.a. gjennom økt kapasitet og bedre tilbud av helsesøstre og helsestasjoner, noe som kan ha en god preventiv effekt. Venstre har også prioritert 200 mill. kr til mer behandling av rusavhengige. Dette er et felt som Venstre er svært opptatt av, og som jeg forventer at helseministeren også vil bruke tid og krefter på, jf. dagens Dagbladet. Forrige helseminister lovet med brask og bram 50 mill. kr til en rusakutt på Aker Universitetssykehus innen 2009. Ifølge Dagbladet 27. november 2009 er dette ennå ikke på plass, i motsetning til hva Toppe sa i sitt innlegg her i sted. Jeg vil også utfordre nåværende helseminister på dette.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-12-08:
Politikk dreier seg om å prioritere, som representanten inderlig godt vet. Vi har satset på rehabilitering, som jeg sa i mitt innlegg i sted. Det beklager jeg sterkt at denne regjeringen ikke gjør, slik at litt syke kan komme tilbake i arbeid. Vi har satset på helsesøstre, som vil ivareta det preventive slik at folk ikke blir syke, og vi har satset på de rusavhengige, med 200 mill. kr ekstra. Dette synes vi er viktigere enn det representanten nå tar opp.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-12-08:
Jeg vil takke for dette spørsmålet, som er enormt viktig. Vi går nå mot en jul som jeg vet veldig mange unge gruer seg veldig til. Nå er det slik at er det noe som engasjerer meg, og som jeg har lyst til å bruke mye mer tid på fremover, så er det det med rus og psykiatri. Vi i Venstre mener at vi må ta psykiatrien mer på alvor. Jeg tror rus og psykiatri henger veldig mye sammen. Det må vi se mye nærmere på, og det håper jeg vi kan samarbeide om, for dette er et stort problem.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-12-08:
Jeg leser i Dagbladet i dag at rusavhengige Stephen på 19 år er for ung til å få metadon. Han har vært heroinavhengig i fem år, og det er ingenting han heller vil enn å leve et liv uten stoff. Venstre har gjentatte ganger fremmet forslag om å myke opp vilkårene for LAR, og om at aldersgrensen på 25 år fjernes og erstattes med individuelle vurderinger. Jeg har to spørsmål til helseministeren. Det ene er: Hvorfor har Arbeiderpartiet gjentatte ganger stemt ned forslaget om å fjerne aldersgrensen for metadon? Og spørsmål 2 er: Kan vi forvente at helseministeren kommer til å gå inn for andre tiltak – som Venstre har foreslått i Stortinget, og som Arbeiderpartiet tidligere har stemt ned – som f.eks. 24-timers behandlingsgaranti for rusavhengige som er inne til akuttavrusning?
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Jeg synes det er noe spesielt at partiet Venstre, som gjerne står fram som et parti som fremmer innovasjon og forskning, i sitt budsjett har lagt inn et stort kutt på nasjonale helseregistre. Slik jeg forstår det, begrunner de det med at det er et politisk standpunkt. Da regner jeg med at det er personvernet de sikter til. Nå er det slik at flertallets budsjettforslag inkluderer en styrking av personvernet i forbindelse med de nasjonale helseregistrene. I dag er flere av de nasjonale helseregistrene ikke fullstendige og oppdaterte, slik at en større satsing er nødvendig for å få gode og riktige data. Da synes jeg det kunne være greit å høre fra Venstre hvordan de tenker at en god forskning på kreft, psykiske lidelser, rus osv. skal foregå om vi kutter i bevilgningen til helseregistrene og derved fjerner en del av dataene som forskerne trenger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Det er helt riktig at alle mennesker som bor i Norge skal ha tilhørighet til et lokalsykehus, uansett hvor de bor. Det har de også. Når det gjelder den spesielle situasjonen i Oslo, må jeg si at det ikke er ett sted i dette landet man har så godt helsetilbud som for dem som bor i Oslo. De har landets desidert beste sykehustilbud. Da vi slo sammen Helse Sør og Helse Øst, var det en forutsetning at man skulle samordne tjenestene i Oslo. Det er dette arbeidet som er i gang nå, og det er dette arbeidet Helse Sør-Øst skal behandle, for første gang, på sitt styremøte den 17. desember. Så får vi avvente og se resultatet av det, men det skal ikke være noen tvil om at alle som bor i Oslo, skal ha et godt lokalsykehustilbud.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Det jeg mente med min uttalelse, var for det første at man må forsøke alt man kan å unngå at unge mennesker kommer inn i en situasjon med rusmisbruk. Men når de først har gjort det, må vi både fra kommunalt og statlig hold prøve å ta tak i dem for å hjelpe dem ut av det så fort som mulig, fordi vi vet at jo lenger de er i et rusmisbruk, jo mer vil de utvikle av sykdom ellers, og jo vanskeligere vil det bli å få dem ut av det misbruket de er inne i. Det er ikke noen motsetning mellom å ivareta og fokusere på unge rusmisbrukere og å fokusere på de tyngste. Det har vært mye debatt om de tyngste rusmisbrukerne – Stoltenberg-utvalget er nedsatt i den forbindelse – men de unge er også viktige.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Nå har dette tilbudet innenfor disse to områdene som representanten Høie nevnte, rus og psykiatri, økt mer enn innenfor somatikken. Det er selvfølgelig ikke minst takket være de opptrappingsplanene som har vært på disse to områdene, og som har forårsaket at det har vært en større satsing på det. Det har vært helt riktig, og det vil også være riktig å satse videre på disse områdene. Når det gjeldet det spesifikke spørsmålet i forbindelse med det som var på radioen, dreide det seg om psykiatri, fordi det har vært en debatt – også her i dag – hvor man hele tiden er inne på at man reduserer i psykiatrien. Det har overhodet ikke vært forutsetningen. Det er ikke forutsetningen, og det er ikke det som skal skje. Når det gjelder spesialisthelsetjenesten og psykiatrien, har det i psykiatrien vært en omlegging fra døgnbehandling til mye mer poliklinisk behandling. Det er en endring som fagfolk er enige i.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
La meg først si at Feiringsklinikken gjennom mange år har gitt et veldig godt og uvurderlig tilbud til innbyggere i Norge som har hjerteproblemer, og vil også gjøre det i 2010. Klinikken har hatt en avtale med Helse Sør-Øst, og den vil fortsatt ha det. Hvordan innretningen på den avtalen er, vil jeg komme tilbake til, som jeg også har sagt. Men det er nå slik at andre helseforetak har bygd ut tilbud i sine egne regioner til dem som har hjertelidelser. Det er endringer i måten man opererer på som gjør dette mer effektivt, og det er òg bedre fokusering på forebygging som har redusert behovet noe. Vi vil komme tilbake til dette, men det er helt klart at når det gjelder Feiringklinikken, har den vært og er et svært viktig supplement til det offentlige helsevesen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Når det gjelder økonomien, så ligger den i budsjettet. Vi skal ikke endre det budsjettet som legges frem i dag. Det budsjettet som legges frem, er det som skal vedtas i dag. Men vi forventer at den omleggingen som er helt nødvendig i psykiatrien, fra døgnbehandling til mer poliklinisk behandling, vil gi en økning på 10 pst. behandlinger innenfor psykiatrien. Det er det dette dreier seg om, og det er det denne målsettingen også dreier seg om. Det må være slik at man vil få mer effekt ut av en poliklinisk dagbehandling enn den døgnbehandlingen som det i psykiatrien i Norge veldig mye har vært lagt opp til. I den forbindelse vil jeg igjen si: Når vi ser på sengeplasser i psykiatrien, har vi omtrent det doble av våre naboland. Vi må komme over på mer poliklinisk dagbehandling av psykiatriske pasienter.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Når det gjelder forslaget om aldersgrense for metadon, har det jo vært, som representanten Tenden sier, en 25-års aldersgrense. En endring i forskriften har vært ute på høring, og der foreslås det bl.a. at man skal ta vekk aldersgrensen og heller ha individuell behandling. Det er klart at skal man gå til det skrittet å bruke legemiddelassistert behandling, som dette er, må det en veldig grundig vurdering til hvis det er unge rusmisbrukere som skal gå over på den type behandling. Vi har ennå ikke ferdigbehandlet denne saken. Den har vært på høring, og det er kommet mange innsigelser. Det er et viktig område. Jeg mener at man mer må gå i retning av en individuell behandling og se på hvert enkelt individ, ikke fokusere så mye på alder.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Først vil jeg takke for mange gode innspill i debatten, selv om jeg nok må si at jeg har sittet og undret meg over at FN nylig har kåret Norge til verdens beste land å bo i. Jeg tror nok kanskje at noen som hadde kommet innom her, ikke akkurat ville ha kommet på den tanken. Jeg skjønner jo at opposisjonen må bruke store ord, men jeg synes det er viktig at det opposisjonen sier, er riktig. Da kan jeg kanskje begynne med representanten Sjøli, som sier at Regjeringen har nedprioritert rehabilitering. Det er ikke riktig. Vi har ikke nedprioritert rehabilitering i denne perioden. Vi har økt. Så er det slik at man ønsker å få til en bedre rehabilitering. Men det er jo faktisk en av hovedårsakene til at Regjeringen har lagt frem meldingen om Samhandlingsreformen og det arbeidet som må gjøres i den sammenheng. Da har jeg lyst til å vise til at noen kommuner har gjort det veldig bra på denne fronten, bl.a. Trondheim, som har bygget helsehus – hvor man kan få opphold etter at man har hatt opphold i f.eks. spesialisthelsetjenesten – med godt rehabiliteringstilbud til befolkningen der. Så vidt jeg vet, har de to hus med det tilbudet. Flere slike hus må bygges ute i kommunene. Men det er alltid vanskelig å vente på noe, så vi må prøve å gjøre så godt vi kan innen rehabilitering mens vi legger om til Samhandlingsreformen. Også i noen helseregioner er det mangel på tilbud, spesielt i Helse Vest. Her ligger det en utfordring i å få bygget opp tilbud til folk som bor i denne regionen. Så er det blitt sagt fra Fremskrittspartiets side at kommuneøkonomien aldri har vært så dårlig. Det er ikke riktig. Jeg er den første til å si at kommunene har mange oppgaver, men det er altså ikke slik at kommuneøkonomien aldri har vært så dårlig som i denne perioden. Jeg vil også si at når vi legger om, når vi er ferdig med en plan og forutsetningen har vært at overføringene til kommunene skal inngå i rammene, er det litt underlig at man ikke har tillit til at kommunene kan prioritere. Jeg er den første til å si at vi ikke aksepterer kutt i tilbudet innenfor psykisk helse, men det er like fullt slik at vi må ha tillit til at kommunene følger opp sitt arbeid. Til Nævdal-Bolstad: Underskuddene i helseforetakene har ikke økt. Det er faktisk slik at rekordunderskuddene var i 2003 og 2004. Fra 2006 har det gått rett vei, og heldigvis er vi nå i en situasjon hvor vi er nær ved å være i balanse.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Først bare en merknad som gjelder Feiringklinikken. Jeg har sagt jeg skal orientere om den situasjonen senere. Vi har sagt at Feiringklinikken har gjort en viktig jobb, de gjør en viktig jobb, og at Helse Sør-Øst har en avtale med Feiringklinikken – og kommer også til å ha det. Jeg skal komme tilbake til saken, som jeg også har sagt før. Så til Tybring-Gjedde, fordi det var han som fikk meg til å ta ordet nå. Når det gjelder Oslo og sykehustilbudet til Oslos innbyggere, vil jeg fastholde det jeg sa da Tybring-Gjedde ikke var i salen, nemlig at Oslos befolkning er de i landet her som har det desidert beste sykehustilbudet. Det var en helt klar forutsetning når vi slo sammen Helse Sør og Helse Øst, at man skulle se på en samordning av sykehustilbudet i Oslo for å få bedre effekt og bedre utnyttelse av tilbudet. Det er også ut ifra at man kan ikke ha alt alle steder. Som et ledd i dette ble Oslo universitetssykehus etablert 1. januar i år. Oslo universitetssykehus består altså av de tidligere helseforetakene Aker universitetssykehus, Ullevål universitetssykehus og Rikshospitalet. De tilbyr lokal sykehustjeneste til Oslos og Follos befolkning samt mer spesialiserte tjenester til helseregionen og landet for øvrig. Oslo universitetssykehus har nedsatt et prosjekt som har anbefalt en samling av lokalsykehustjenestene i ett storbysykehus. Disse forslagene er ikke behandlet av styret for Oslo universitetssykehus, og prosjektets rapport har derfor kun status som et saksforberedende dokument. Det ville være litt spesielt hvis jeg som statsråd skulle gripe inn i et saksforberedende dokument, når Helse SørØst har fått et klart styringsmandat på at man må få til en samordning. Når det gjelder Aker, kan ikke jeg forskuttere hva som vil skje endelig. Den prosessen mener jeg må foregå både med Helse Sør-Øst og med Oslo kommune.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
I debatten har vi fått høre at vi ikke oppfyller våre løfter på tannhelseområdet. Jeg har lyst til å berolige dem som er bekymret for det. Det er jo sånn at så store endringer ikke kan la seg ordne over natten – det tror jeg de fleste her i salen vet. Men jeg beroliger dere med at Arbeiderpartiet står på det vi sier i programmet vårt, at det offentlige gradvis skal ta et større ansvar for tannhelsetjenesten. Det skal vi jobbe for, og det skal settes tak på hvor mye den enkelte selv skal dekke av utgifter. Det følges godt opp i Soria Moria, og Regjeringen kommer til å utrede hvordan det skal ivaretas. Det er en stor jobb, og det er mange løsninger, og det er flere løsninger. Men én ting er sikkert: Vi kommer til å jobbe for å oppfylle våre valgløfter på det området. Jeg har lyst til å si at tannhelsetjenesten faktisk har blitt mye bedre under rød-grønt styre. Vi har faset inn nye grupper, nye svake grupper, for å utjevne sosiale forskjeller. For eksempel har alle på LAR gratis tannhelsetjeneste fra fylkeskommunen, og rusmisbrukere i kommunal rusomsorg har også gratis offentlig tannhelsetjeneste. Vi har nå bevilget penger til pasientforsøk i forhold til amalgam, noe jeg vet veldig mange er opptatt av med hensyn til plager de har hatt. Vi har økt utdanningen, og vi har nå også bl.a. opprettet 15 nye plasser for tannpleiere, som vi i denne salen har vært opptatt av skal være en del av tannhelsetjenesten. Målet er 100, men 15 har kommet nå på Hedmarken, og det er veldig bra. Vi ser fram til at resten kommer. Fengselsinnsatte får tannbehandling. Når det gjelder periodontitt, er reglene nå endret, slik at de som har store plager, får dekket mer. Så her går det an å ha flere tanker i hodet samtidig. Vi faser inn nye, samtidig som vi kan jobbe med våre landsmøtevedtak. Jeg har lyst til å gjøre en liten visitt til min medfylking Per Arne Olsen, som med stor styrke meldte at dersom all kapasitet ble brukt til private sykehus, så ville alle køer vært borte. Det synes jeg høres veldig besnærende ut, men etter det jeg vet, er det ikke slik at den private kapasiteten er en fast og spikret størrelse. Den justeres etter etterspørsel – slik pleier det i hvert fall å være i det private markedet. Så her er det snakk om hvor mye penger en har lyst til å putte inn. Kaka som deles, er pr. i dag én størrelse. Øker den, så får flere tilbud, men det betyr at vi må ta fra den kaka som det offentlige får. Og det er ikke jeg villig til.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Omtrent halvparten av den voksne norske befolkningen vil rammes av en psykisk lidelse i løpet av livet, og ca. ⅓ i løpet av ett år. Opptrappingsplanen for psykisk helse viser at vi i de ti årene som har gått, har økt bevilgningene med ca. 8,9 milliarder kr når man ser kommunale tjenester og spesialisthelsetjenesten samlet. Det er ikke sånn at når en går fra øremerkede midler til rammefinansiering, svekker en overføringene til psykisk helse. Tvert imot har statsråden sagt i oppdragsdokumentene at psykisk helse skal ha en større vekst enn somatiske tjenester. Da jeg hørte innlegget til representanten Sjøli, hadde jeg en følelse av at representanten snakket mer til galleriet enn om hva som er situasjonen i norsk helsepolitikk: I Trøndelag snakker vi om jammerdal, og det er på en måte en god beskrivelse, synes jeg. Representanten Bent Høie viste til at Norge ligger på andreplass i verden når det gjelder ressursbruk innen spesialisthelsetjenesten, men samtidig at vi ikke ligger i toppen når det gjelder kvaliteten. Da er spørsmålet mitt: Hva er oppskriften for å få bedre helsetjenester? Er det mer penger inn i helsetjenesten? Eller er det mer kvalitet og bedre organisering? Etter at helseforetaksreformen ble innført, har driftsnivået på spesialisthelsetjenesten økt fra 53 milliarder til over 100 milliarder kr. Investeringer til bygg og utstyr har økt formidabelt. Vi har lokal og regional forankring i styrene, som bidrar til god kompetanse, og til at folkevalgte er tett på prosessene. Når Høyre og Fremskrittspartiet nå sier at vi i dag har en for topptung helsetjeneste i Norge, er da svaret å legge ned de regionale helseforetakene og samle alt til en sentral enhet? Eller er det sånn at de partiene nå ønsker å tilbakeføre spesialisthelsetjenesten, sykehusene, til fylkeskommunene igjen?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2009-12-08:
Jeg heter Jorodd, men sønnen min heter Torodd, og faren min heter Odd. Det er mange som har lurt på hvorfor jeg heter Jorodd. Men det er så enkelt som at moren min heter Jorunn, og faren min heter Odd, og så ble det Jorodd. Hadde de fått ei jente, hadde jeg sikkert hett Oddrun. Som saksordfører for Prop. 20 L, altså innføring av automatisk frikortordning og etablering av nødvendige registre, er jeg glad for at det er en samlet komité som slutter seg til Regjeringens forslag om å foreta nødvendige endringer i folketrygdloven, helseregisterloven og spesialisthelsetjenesteloven, slik at vi kan innføre en automatisk frikortordning. Automatisk frikortordning vil bedre rettighetene til brukerne og gjøre offentlig sektor langt enklere. Brukerne vil nå slippe å samle på kvitteringer og selv sette fram krav om frikort overfor Nav. Ordningen vil i første omgang omfatte egenandeler som går inn under egenandelstak 1, som er utgifter til legehjelp, psykologhjelp, viktige legemidler, sykepleieartikler og pasienttransport. Regjeringen har samtidig varslet at det vil bli vurdert å utvide ordningen til også å omfatte egenandelstak 2 på et senere tidspunkt. Samtidig heves aldersgrensen for gratis helsetjenester under egenandelstak 1 fra 12 til 16 år, som gjør det lettere for unge å oppsøke lege og psykolog ved behov. Ettersom flere vil få sikret sine rettigheter med denne ordningen, og ved at aldergrensen økes fra 12 til 16 år, vil refusjon av egenbetalingen føre til en samlet besparelse på 155 mill. kr for brukere av helsetjenester knyttet til dagens ordning. Komiteen er gjort oppmerksom på at det etter at proposisjonen ble godkjent i statsråd 16. oktober 2009, er oppdaget en inkurie som går ut på at det ikke er foreslått at den nye § 6c i helseregisterloven føyes til opplistingen i § 22 i samme lov som omhandler rett til innsyn. Komiteen fremmer derfor følgende forslag: «I lov 18. mai 2001 nr. 24 om helseregistre og behandling av helseopplysninger skal § 22 andre ledd lyde: Når helseopplysninger behandles etter §§ 5, 6c, 7 og 8, har den registrerte på forespørsel i tillegg til informasjon som nevnt i § 21 første ledd, rett til å få opplyst hvilke helseopplysninger om den registrerte som behandles, og sikkerhetstiltakene ved behandlingen av helseopplysningene så langt innsyn ikke svekker sikkerheten.»