Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
Representanten Trine Skei Grande startet sitt innlegg med å si at dette ikke er et forslag om register, men et forslag om åpenhet, og at vi ikke har behov for å skjule noe. Jeg mener det er helt feil å si at fordi vi ikke har et register over hvem vi møter, så er det ikke åpenhet. Man må ikke sette likhetstegn mellom å registrere og åpenhet. Det er åpenhet. Da jeg satt i møte med tidligere kollega Øystein Singsaas, som kom for å snakke med oss om redningshelikopter – han innledet mailen med at han er helikopterselger, for at det ikke skulle oppstå noen tvil om på hvilket grunnlag han kom – gjorde vi det i stortingsrestauranten. Det er ganske krevende å skjule et slikt møte i stortingsrestauranten. Jeg vil ta avstand fra den koblingen mellom det å registrere det vi gjør, og det å si at fordi vi ikke gjør det, er det skjult. Det mener jeg er helt feil. Men det er slik Venstre alltid argumenterer: Hvis man er imot ethvert forslag til endring og justering i offentlighetsloven, er man imot åpenhet. Men det er ikke slik det er. Trine Skei Grande sa, jeg tror det var til representanten Bekkevold: Hvilke møter ville man ikke hatt hvis man måtte registrere det? Jeg tror ikke det ville vært noe problem. Men det finnes møter som ikke burde være registrert, for her snakker vi ikke bare om Stortinget, vi snakker også om regjeringen, f.eks. i en fastlåst forhandlingssituasjon knyttet til lønnsoppgjøret. Da bør det være mulig for en statsråd å ta en underhåndskontakt som ingen kan slå opp og se er tatt. Det finnes situasjoner hvor vi i politikken må ha et fortrolighetsrom som det offentlige ikke skal ha krav på å titte inn i. Det er det bred enighet om. Vi har det i komiteene på Stortinget. Vi har det i Regjeringen. Det er nedfelt i offentlighetsloven beskyttelsen av regjeringsnotater og regjeringens interne overlegninger. Og vi må kunne ha det i samtaler oss imellom. Det er ikke sikkert det rød-grønne regjeringsalternativet hadde vært mulig hvis man ikke kunne ha et fortrolighetsrom hvor man kunne snakke sammen og utvikle tillit og legge grunnlaget for det. Det tror jeg også opposisjonspartiene vil erfare hvis de forsøker å utvikle det andre steder, i det offentlige rom – der går det som regel ikke så bra. Men igjen – det er altså ikke slik at ting ikke har skjedd hvis det ikke er på tv. Det er ikke slik at ting ikke er offentlig hvis det ikke står i et register. Så brukte representanten Skei Grande kampen for å få enkelte medisiner over på blå resept, som jo ble ført av profilerte representanter her i Stortinget. Så lurer vi på hvem som sto bak: Var det industrien, eller var det interesseorganisasjonene? Så vidt jeg kan huske, var det i hvert fall ingen som la skjul på det – det var ikke særlig hemmelig at interesseorganisasjonene var opptatt av dette. Så kan man lure på om det ligger noe økonomiske interesser bak. Det går det i så fall an å bore i. Vi har en presse som har en oppgave, og vi kan stille spørsmål. Vi kan innkalle til høring, og vi kan stille de spørsmålene i høringen. Det er ikke slik at det er registeret som er garantien for åpenhet. Så berørte Trine Skei Grande – og det gjorde også stortingspresidenten, Dag Terje Andersen, i sitt innlegg – noe som vi kanskje må se nærmere på, nemlig våre tidligere kolleger, som altså har fri adgang til dette huset. Av og til kommer de på vegne av noen. Av og til har de med seg noen lokale ordførere som skal ha bygd en bro, og av og til har de med seg NAF eller hva det nå måtte være, og av og til har de ikke med seg noen. Så lurer vi på: Er det nå en tidligere kollega som jeg snakker med om dette og hint, eller har han antennene ute, fordi han har en avtale med organisasjonene x og y om å ha ører og øyne oppe og hjelpe til – for det finnes. Ja, da er det to ting vi kan gjøre. Enten kan vi begrense adgangen og si at nei, når du er ferdig her på huset, har du ikke adgang. Skal du ha adgang, må du ha avtale. Da har han en avtale med oss, og da vet vi hvorfor han har avtale. Eller så får vi stille spørsmålet: Hva sitter du her og slarver om nå? Hvorfor spør du meg om det? Hvem er det du bringer dette videre til? Der har vi alle da en gard å sette opp. Jeg tror dette må løses på flere måter, og registre er ikke løsningen på de problemstillingene som ligger rundt dette med åpenhet. Jeg takker representanten Bård Vegar Solhjell for tillitsfull uttalelse. Jeg må ta en liten reservasjon i forhold til hans innledning om at vi bør la oss påvirke mest mulig. Jeg vil si at vi må lytte mest mulig. Og det jeg hører, går av og til i litt motsatte retninger, slik at det da å la oss påvirke av alt vi hører, kan føre til litt spagat. Vi må ikke komme i den situasjonen at vi er deres ledere, så vi må følge dem. Da kan vi virre litt rundt i ulike retninger. Så vi skal lytte, men av og til må vi også lede.