trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Til Gjelsviks siste innlegg vil jeg gjenta, som jeg sa sist, at vi har hatt, både da og etterpå, en løpende og god dialog med fagbevegelsen, også de berørte forbundene, og vi føler at vi er godt omforent i den løsningen vi nå fant. Det ble stadig mer klart også for fagbevegelsen at forsøket på å koble tilslutningen til EUs tredje energimarkedspakke til beslutningen om nye utenlandskabler var feilaktig. Men det var jo strategisk ment. Vi vet – og dette er ikke noen hemmelighet, det kan man jo lett finne ut ved å følge litt med på Nei til EU – at det var et bevisst forsøk på å ta en viktig debatt som foregikk i fagbevegelsen, som var helt reell, om et viktig spørsmål: Bør det bygges en ny kabel til Storbritannia i tillegg til den som Ola Borten Moe besluttet skulle bygges, altså North Sea Link? Og synspunktet på det var sterkt nei. Det er jeg enig i, men så forsøkte man å koble det som om dette var to ting som hang sammen. Da har jeg lyst til å minne om – jeg vet ikke om det har gått opp for alle representantene som har vært på motsatt side her – at Storbritannia er altså ikke med i EU. De har meldt seg ut. Og det tør være kjent allerede i 2018 at Storbritannia var på vei ut, for det hadde de stemt om i 2016. Så påstanden er altså – eller var i hvert fall – at EU skal påføre et land på vei ut av EU, som da ikke ville være i EU, og et annet land, som ikke har vært med i EU, og ikke skal inn i EU med det første, nemlig Norge, å bygge en kabel. Det er en absurd påstand, og den har falt på sin egen urimelighet. Men så er jeg egentlig litt interessert i å høre, fordi det er ganske mye fokus på Høyesterett og hva Høyesterett mener om alminnelig flertall eller tre fjerdedels flertall: Er det sånn å forstå – det kan jo være interessant å høre representanten Gjelsvik – at hvis Høyesterett skulle komme til samme konklusjon som de kom til angående jernbanepakken, nemlig at Stortinget hadde handlet helt rett, at man da mener at det standpunktet er avklart, og at man derfor frafaller påstandene om at det var noe feil i beslutningsprosessen? For det må jo være den logiske konsekvensen av at man spør Høyesterett. Og i hvert fall sier de grunnlovsjuristene jeg kjenner, at sannsynligheten for at Nei til EU får medhold i Høyesterett, er omtrent like liten som i de lavere rettsinstansene, hvor de tapte hver gang, nemlig at de ikke kommer til å vinne fram med den saken. Jeg er glad for at dette nå kommer til Høyesterett, for da får vi avklart dette. I jernbanepakken var det jo slik at man ikke brukte topilarsystemet i EØS. Det gjør man her, så egentlig gikk jernbanepakken lenger, så jeg vil si at sannsynligheten for det er lav. Men spørsmålet er ikke hva som er det sannsynlige utfallet, men vil man da respektere Høyesteretts beslutning og erkjenne at den påstanden var gal? Det kunne være interessant å få opplyst, ikke minst fra Gjelsviks side.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Jeg skal mot slutten komme litt tilbake til dette spørsmålet til Fremskrittspartiet og Meininger Saudlands svar på det. I den perioden hvor vi jobbet mye med denne saken, jobbet jeg personlig og vår fraksjon veldig nært med både tidligere statsråd Søviknes og deretter med statsråd Freiberg og med Terje Halleland og gode representanter fra Fremskrittspartiet. Hvis dette var noe de egentlig var imot, vil jeg si at de skjulte det svært godt. Da må jeg si at de har en imponerende evne til å spille entusiastisk i en sak de egentlig var imot på innsiden, for det var veldig vanskelig å se spor av det. Nå vet ikke jeg hva som skjer inne i hodene til folk, men jeg bare vil gi en anerkjennelse til at Fremskrittspartiet da har en utrolig evne til å spille med i en sak som de grunnleggende er imot. Jeg synes nesten at utviklingen synes å være mer kompatibel med at man skal slåss om en bestemt gruppe velgere, enn at man har gjort en ny analytisk gjennomgang, som kom til at alt man sa den gang var feil, men det får de avklare selv. Jeg har lyst til å si til Karin Andersen at jeg er faktisk enig i at SV har mye god klimapolitikk og også mye god industripolitikk. Spesielt god er den som er den samme som Arbeiderpartiets, og hvor vi er enige. Men jeg har også lagt merke til at i SVs grønne deal, som har mye til felles med Europas grønne giv, er veldig mange av de industriene og næringene som skal utvikles, åpenbart innrettet mot å eksportere til Europa. Det er veldig knyttet til eksport til et hjemmemarked som i første rekke er Europa. Da tror jeg det kan være lurt å tenke gjennom om ikke et avklart forhold til det markedet – i en tid hvor handelspolitikken blir mer krevende ellers, hvor vi ser at tollmurer kommer tilbake – kanskje faktisk er en del av forutsetningen for nettopp det. Så vil jeg si en ting til: Det er ingen her fra vår side som ønsker å harselere med andres synspunkter. Synspunkter er legitime, og vi har ulike. Det er bra – det er kjernen i et demokrati. Derimot mener jeg at når det er påstander som faktisk kan brytes ned til ja eller nei, og hvor man kan sjekke om det er riktig, da må det være lov å si det. For eksempel: ACER kan pålegge oss kabler – nei, feil. ACER har som mål å få like priser i Europa – det er feil. ACER vil utfordre norsk eierskap – det er feil. ACER vil reservere flaskehalsinntekter utelukkende, for det var påstanden i pamflettene, til mer utbyggingskapasitet – det er også feil. Dette vet vi fordi vi har empirien når vi er med. Jeg tror det er lurt, selv om vi bryter ulike synspunkter, i hvert fall kan bli enige om hva som er fakta. For også i denne sal bør fakta ha makta.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Noe av det jeg liker dårligst, er folk som kommer opp og sier at de ikke skal forlenge debatten, og så gjør de akkurat det. Men jeg skal gjøre så godt jeg kan. Jeg ser fram til debatten om energiloven. Den kommer. Til Gjelsvik – den tar vi når den kommer. Det skal vi gjøre, og da kommer det veldig tydelig fram hva Arbeiderpartiet mener. Jeg har lyst til at vi nå som vi går inn for landing, har et lite blikk mot framtiden. Jeg vil først si at jeg ble anklaget for å kalle fjerde energimarkedspakke for ren energi-pakken. Grunnen til det er at det er det den heter. Det er det EU har vedtatt. Den heter nøyaktig det. Den het bare «fjerde» i en arbeidsfase, men da den ble vedtatt, het den det fordi den er en del av Europas grønne giv, så det er ikke noe vi har funnet på i Arbeiderpartiet. Vi har rett og slett hørt hva som blir sagt der nede. Det minner meg litt om en debatt i Nei til EF i 1993, da EF hadde blitt til EU. Da var det en diskusjon om hvorvidt Nei til EF burde skifte navn til Nei til EU, og det var da et ikke ubetydelig mindretall som mente at det burde hete Nei til EF, selv om EU kalte seg EU. Men flertallet vant. Så det er naturlig å snakke om en pakke fra EU med sitt rette navn. Grunnen til at jeg sier dette, er at vi kommer til å ha flere debatter framover. Det er et enormt energiskifte ute i Europa. Mye blir annerledes. Akkurat nå er det fortsatt noe kull igjen i det europeiske energisystemet, men veldig mye mindre enn for ti år siden. I Storbritannia er det nesten ute. Flere land stenger sine siste kullkraftverk. Derfor er CO 2 -prisen for øyeblikket ganske høy. Men om noen år vil innslaget av fornybar energi også i Europa være veldig annerledes, og da er det ikke lenger noen CO 2 -pris. Da gjelder ikke ETS, kvotesystemet, på energi. Det er veldig viktig at vi har en slags åpenhet for en framtid vi ikke helt kjenner, og ikke nå, noen av oss, låser oss fast til standpunkter som vi har inntatt en gang for alle fordi vi vet hvordan dette er. For framtiden blir forskjellig fra fortiden, og det kommer til å gå fortere og fortere i årene framover. Jeg tror det er lurt at vi går ut av denne debatten med en slags bevissthet om det. Det kommer nye problemstillinger, og Norge vil bli sterkt berørt av hva som nå skjer i Europa, mer berørt av det enn noe annet. Det tror jeg det er lurt å ta inn over seg, uansett om en mener vi skal ut av EØS, forbli i EØS eller være med i EU.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-05-11:
Mi stemme vart ikkje registrert.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-05-11:
Jeg stemte feil. Jeg skulle stemt mot.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-11:
Min stemme ble ikke registrert.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-11:
Jeg stemte feil. Jeg skulle stemt for.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2021-05-11:
La oss holde oss til saken. Overskriften er basert på at EUs egne organer peker på at det er hemmelighold og demokratimangel i EU. Så lenge Norge er bundet av EØS-regler og får importert regler gjennom EØS-avtalen, påvirkes Norge av den mangelen på demokrati og det hemmeligholdet. Så er spørsmålet i hvor stor grad og hvordan det skjer. Det er derfor vi har foreslått en utredning. Senterpartiet mener på prinsipielt grunnlag at det er det norske folk som skal bestemme i Norge. Det prinsippet utfordres stadig vekk av EØS-avtalen, der vi nettopp importerer en rekke lover og regler som Norge har ikke hatt reell demokratisk innflytelse på. Det demokratiunderskuddet blir forsterket når EU selv er bygd opp på en grunnleggende udemokratisk måte, og når EUs lovgivende organer får kritikk fra bl.a. EUs ombud. Europaparlamentet har selv vedtatt kritikk for at innbyggerne i unionen ikke har et gjennomsiktig demokrati hvor det er mulig for dem å påvirke beslutninger som tas. Partiene på Stortinget har svært ulikt syn på EU og norsk EU-medlemskap. Senterpartiet er veldig klar over at regjeringen ønsker å jobbe for et norsk EU-medlemskap, med et flertall av EU-vennlige partier, Høyre og Venstre, som sitter i regjering, men det er likevel synd at ikke den norske regjeringen kan imøtese en debatt om EUs interne problemer og isteden vandrer langt ut på helt andre ting, som representanten Tetzschner gjorde. For det er jo slik at EUs eget ombud og Europaparlamentet selv peker på mangel på gjennomsiktighet, møter som går for lukkede dører, referater som holdes hemmelig, og prosesser som ikke hadde levd opp til norske standarder for demokrati og gjennomsiktighet. Når det foregår og er det som ligger til grunn for mye av lovverket vi får fra EU, mener jeg det er et problem som Norge burde ta på det største alvor, inkludert regjeringen. Senterpartiet mener det er alvorlig. Det har også den konsekvensen at det er lite offentlig debatt om nettopp disse problemstillingene – hvordan lovene i EU blir til, og hvordan det påvirker Norge. Derfor har vi foreslått å utrede hvordan Norge påvirkes av hemmelighold og mangel på demokrati i EU, og sammen med SV også hvordan norske myndigheter kan legge til rette for en mer åpen og demokratisk prosess i behandlingen av EØS-relevante lover og regler. Jeg tar opp vårt forslag.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Jeg stemte feil.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-05-11:
Som innleiing vil eg gjerne få takka representantane frå Framstegspartiet for representantforslaget og komiteen for god og ryddig handsaming av saka. Når samfunnsdebatten går, er det bra at også me i Stortinget får drøfta saker som folk er opptekne av. Og korleis me bruker kraftressursane våre, er folk opptekne av. Representantforslaget reiser difor eit spørsmål i rett tid: Bør me bruka vår fornybare kraft til å elektrifisera sokkelen, eller skal me heller bruka gassen som me hentar opp frå formasjonene, til å produsera krafta som offshoreinstallasjonane treng? Det er fleire forhold me bør ha med oss i dette biletet. Det første er at me ikkje har underskot på kraft her i Noreg. Me produserer meir fornybar energi enn me treng. Dette kraftoverskotet vil me ha til langt opp på 2030-talet, sjølv med elektrifisering av delar av sokkelen. Det andre er at me gjennom oljeskatteforliket inngjekk ein avtale om ei halvering av utsleppa frå olje- og gassektoren innan 2030. Ei slik halvering er berre mogleg dersom me tek i bruk alle verkty – inkludert elektrifisering av dei installasjonane det er økonomisk forsvarleg å elektrifisera. Det tredje er at det ikkje er noko motsetningsforhold mellom etablering av industri på land og elektrifisering av sokkelen. Men me vedgår gjerne at framføring av krafta vår til område der uttaket av krafta er, er ei problemstilling. Men det er ei anna problemstilling enn det representantforslaget her legg opp til, og som statsråden kjem attende til i meldinga som no er under utarbeiding. Kraft frå land er ikkje tiltak me skal bruka ukritisk, alltid og uansett. Det er selskapa sjølve som modnar fram prosjekta sine, og som kjem med ei løysing på kraftforsyning om kva dei ønskjer, kva dei ser som realistisk og lønsamt – og som òg gjev god drift på installasjonane. Difor vert det feil å vera prinsipiell motstandar av ei slik løysing. Elektrifisering av sokkelen vil i åra framover gje oss mykje kompetanse og mange arbeidsplassar. Det vil redusera klimagassutsleppa og i stor grad vera lønsamt for oljeselskapa. Det vil òg opna for nye moglegheiter for korleis me kan bruka investeringane me har gjort offshore på betre måtar, og framover vil det gje forlengd levetid til olje- og gassproduksjonen vår. Til sist vil eg gjerne få knyta nokre tankar til Arbeidarpartiet sin ståstad om at elektrifiseringa må gjerast med havvind. Dette er ei tilnærming som på kort sikt – og då fram mot 2030 – gjer at me ikkje vil nå utsleppsmåla våre. På lang sikt, derimot, vil dette kunna verta eit bidrag til ein større energiproduksjon, som også gjerne kan levera til gassinstallasjonane våre. Dette er spanande tankar, og eg er glad for at statsråden no i sluttarbeidet på meldinga som ho held på med, truleg vil gje grunnlag for å drøfta både havvind og korleis me skal forvalta energiressursane våre på best mogleg måte.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-05-11:
Det har vorte ei fascinerande kopling mellom elektrifisering av sokkelen og havvind i denne debatten, for samtidig som Arbeidarpartiet vil bruka havvind til å elektrifisera sokkelen, skal ein òg ha kablar frå land. Havvind er p.t. veldig kostbart, men kablar frå land er óg ein kostbar affære, og anleggsbidrag som må til for å få dei kablane frå land ut til sokkelen, vil koma til å krevja ganske mykje frå driftsoperatørane på sokkelen. Så er det verdt å spørja seg: Er det rett å isolera havvind opp imot installasjonane på offshore? Me trur svaret er nei. Havvind må brukast til å elektrifisera på generell basis og sånn sett ikkje nødvendigvis berre koplast opp mot sokkelen. Det er det som vert framtida for havvind, for havvind skal me bruka til å elektrifisera heile Europa, ikkje berre sokkelen. Så difor vert dette ein litt rar debatt, og den koplinga som er gjort i dette representantforslaget mellom havvind og elektrifisering av sokkelen, synest me ikkje er rett.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2021-05-11:
Me står framom spanande tider, der elektrifisering av landet vårt er ei av dei viktigaste oppgåvene me jobbar med for å få ned klimagassutsleppa. Heldigvis er me eit land som har gode ressursar når det gjeld fornybar energi. Sjølv om me har store ambisjonar for elektrifisering framover, har me god tilgang på kraft. Det er estimert at me vil ha eit overskot framover, i alle fall inntil 2030, kanskje til og med 2035. Det som ikkje er like openbert, er om me har ein nettinfrastruktur som kan takla denne elektrifiseringa. For det er ikkje nødvendigvis slik at dei fornybare kraftressursane er der behovet for kraft oppstår. Vi står føre store investeringar i nettet, og totalt sett vert det investeringar i hundremilliardarkronersklassen i åra som kjem. Nettinfrastrukturen, som er monopolbasert, er betalt av alle oss som gjer oss nytte av at elektrona vert flytta frå produksjon til forbruk. Dette vert forvalta av nettselskap som skal syta for eit godt, robust, trygt og oppegåande nett, samstundes som dei skal gjera det så rimeleg som mogleg for oss som forbrukarar. Det er likevel slik at me må søkja å få ei rettferdig fordeling av kostnadene til nettinfrastrukturen vår. Mange vurderingar har vore gjorde. NVE har i desse vurderingane landa på at me må ha ei målretta ordning mot kundar med den høgaste nettleiga, og til dette har me sett av 20 mill. kr i budsjettet for inneverande år. I åra framover vil ei rettferdig nettleige utfordra oss ytterlegare. Me vil oppleva innovasjonar som gjer at ein i større og mindre grad vil kunne kopla seg av og på nettet. Det er fordi alternative energikjelder og lagringsmedium vil utfordra opptrakka stiar for korleis me produserer, lagrar og forbruker energi. Sol, batterilagring og lokalt produsert energi eller varmegjenvinning vil kunna snu elektronstraumane. Dei som tidlegare var forbrukarar, kan verta produsentar. Me må halda fram arbeidet med å sikra god og sikker straumtilførsel til alle her i landet og jobba for at kostnadene er så låge som det lèt seg gjera, og at dei er nokolunde rettferdige og likt fordelte. Dette kjem til å utfordra oss i åra som kjem, med tanke på transformasjonen me no skal igjennom. Men det er eit godt prinsipp som me bør ha som mål, nettopp at det er nokolunde rettferd i denne fordelinga. Samstundes veit me at det er fleire forhold kring brukarbetaling for infrastruktur her i landet som heller ikkje vert jamna ut, korkje innan renovasjon, vatn og avløp eller annan infrastruktur. Det tek likevel ikkje frå oss ansvaret for å setja inn dei tiltaka me finn tenlege for å få på plass ei rettferdig nettleige, slik me gjorde gjennom tiltaka i statsbudsjettet for inneverande år.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Verden er i ferd med å gå tom for tid i kampen mot klimakrisen. Det var det veldig alvorlige budskapet fra FNs generalsekretær for kort tid siden. Hadde verden hørt på FN da budskapet i den første klimarapporten kom, fra FNs klimapanel i 1990 – jeg husker det godt – kunne vi i dag og også før valgt hvilke klimatiltak vi skulle sette i gang. Men den luksusen har vi ikke lenger. Siden 1990 har verden sluppet ut så mye klimagasser at vi ikke lenger kan velge og vrake på øverste hylle. Vi må kort og godt kutte alt av utslipp. Da kan ikke den desidert største forurenseren gå fri, slik som Fremskrittspartiet vil. Oljeselskapene har økt sine utslipp med 70 pst. siden 1990. Ingen andre har hatt den veksten. Derfor må vi kutte utslippene fra oljeselskapene ved å redusere på produksjonen og erstatte de sterkt forurensende gasskraftverkene på sokkelen med fornybar og utslippsfri kraft. Elektrifisering av sokkelen må brukes som en motor for å få i gang satsingen på havvind, for det er helt nødvendig – alle sier jo at de ønsker det. Vi må bruke solnedgangsnæringen, som oljeselskapene er, til å få fart på omleggingen som trengs for soloppgangsnæringene. Men for å sikre at dette ikke skjer på bekostning av industri, må vi pålegge oljeselskapene å produsere minst like mye havvind som de vil bruke for å elektrifisere sokkelen. Og oljeselskapene må betale. Det er ingen grunn til at regningen skal sendes til skattebetalerne, slik representanten fra Fremskrittspartiet sier. Vi kan heller ikke tappe Enova for penger, slik regjeringen har gjort i forbindelse med Equinors utbygging på Hywind Tampen. Derfor tar jeg nå opp forslaget fra SV og Miljøpartiet De Grønne.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Jeg er glad for det siste statsråden sa, for det viktigste vi må holde fast ved nå, er at det må foretas klimakutt. Jeg hadde også ønsket meg at den meldingen hadde vært her, så vi kunne diskutert prinsippene. Den kommer dessverre så seint at det får vi ikke gjort i denne sesjonen. Jeg vil allikevel spørre statsråden om noen av de prinsippene jeg tok opp i mitt innlegg: Er det rimelig at oljeselskapene, som har god økonomi, er med på å finansiere dette? Er det rimelig at de pålegges å produsere minst like mye havvind som det de sjøl trenger? Mener statsråden, i likhet med SV, at man ikke skal tappe Enova for å dekke dette behovet, men få selskapene til å finansiere dette behovet i størst mulig grad sjøl?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Som statsråden vet, støtter SV forslagene om å trappe opp CO 2 -avgiften – vi er vel kanskje hakket mer ambisiøse. Men jeg stusser allikevel litt på det statsråden sier, for ellers er jo regjeringen veldig opptatt av de incitamentene som gis til ulike næringer gjennom ulike typer virkemidler. Det kan også være pålegg og krav, og vi vet at pålegg og krav på disse områdene er med på å presse fram teknologi og løsninger vi ellers ikke hadde fått. Derfor stusser jeg litt på at statsråden er så avvisende til å se at en næring som er økonomisk svært lønnsom, ikke sjøl skal bekoste sine kostnader ved å kutte de CO 2 -utslippene vi er nødt til å kutte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Denne saken handler om debatten om vi egentlig skal kutte klimagassutslipp eller ikke, og der er Fremskrittspartiet på en helt annen planet, og den har vi dessverre ikke til disposisjon. Vi er nødt til å kutte klimagassutslippene, og vi er nødt til å kutte dem mye. Det er smart hvis vi gjør det på en slik måte at vi, når vi gjør det, også utvikler norsk industri og leverandørindustri ved å sette klare krav. Det er SV opptatt av – høye krav, klare krav – slik at vi både kutter klimagassutslipp og skaper nye arbeidsplasser, for det kan vi hvis vi gjør det riktig. Representanten Johnsen nevner Forestia i Våler. Ja, jeg har sett toget av politikere som har vært der, og alle synes det er fint. Vi i SV har ikke sittet og forhandlet med regjeringen om dette. Det gjør Fremskrittspartiet etter at de gikk ut av regjering, og de holdt på med dette da de satt i regjering også. Da er det vel opp til Fremskrittspartiet å sørge for at det faktisk blir penger til dette, og at regelendringene faktisk kommer på plass slik at disse tiltakene kan bli lovlige innenfor støtteregelverket, for det er problemet. Det har SV foreslått, og SV har også lagt inn penger i sine alternative budsjett til dette, sånn at det kunne vært løst. Men det er vel ikke for vanskelig å spå at det er Fremskrittspartiet som også i revidert skal sitte og forhandle med regjeringspartiene, i hvert fall i første runde, så da forventer jeg at Johnsen leverer på dette punktet, og at dette blir prioritert i forhandlingene og ikke bare på talerstolen og i avisa.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Norge er et av verdens beste land å leve i. Det skyldes at mange politikere før oss var veldig framsynte, som for over 100 år siden, da de sikret nasjonal kontroll over både eierskapet til og bruken av vannkraften. Konsesjonslovene, som ble vedtatt tidlig på 1900-tallet i Stortinget for å sikre bedre nasjonal kontroll over energiressursene, har vært helt avgjørende, og energiressursene vil være helt avgjørende for Norge også framover. Det har vært svært viktig for utviklingen av både norsk industri og oppbyggingen av den norske velferdsstaten. Derfor er det fra SVs side utvilsomt i Norges interesse å beholde full suverenitet over landets egne energiressurser og egen energipolitikk. På samme måte som det for 100 år siden var viktig å ha full nasjonal kontroll over bruken av de nasjonale energiressursene, er det heller ikke nå i Norges interesse å la EU regulere norsk strøm ut fra sine interesser og sitt system. Derfor støtter SV at vi trekker oss ut av ACER. Samtidig vil jeg si at det er enkelte elementer i EUs energipolitikk vi absolutt bør se nærmere på, og som kan tas inn i norsk lov uten at det gjøres som en del av EØS-avtalen. Det har vi jo lov til, med ulike endringer som vi sjøl ønsker, på egen kjøl. Vi trenger ikke å stå utenfor de delene vi sjøl finner er formålstjenlige, og da vil jeg nevne målene og tiltakene i energieffektiviseringsdirektivene og bygningsdirektivene som noe vi i Norge bør ta opp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
SV har ikke endret syn i denne saken. Jeg må si jeg blir litt forundret når representanter for Høyre sier at all klimapolitikk står og faller på denne saken. Det er ikke riktig. SV har en sterk klimapolitikk og en bedre klimapolitikk enn det Høyre og regjeringen har. Vi kutter mer utslipp i våre forslag. Jeg sa også i mitt innlegg at det er deler av det som er i EUs politikk som er bra, og som vi mener at Norge skal gjøre, bl.a. enøk-tiltakene, som vi har etterlyst at regjeringen skal gjennomføre. De er veldig viktig for energisparing, slik at man kan foreta klimagasskutt andre steder ved å redusere bruk av andre energikilder. Hvor har det blitt av det? Det har vi etterlyst lenge. Jeg vet ikke hvorfor regjeringen somler, men vi trenger altså ikke ACER for å gjøre det. Jeg vet ikke om det er andre interesser som Høyre egentlig kjemper mer for, f.eks. mindre enøk og mer gasseksport. Det er legitime økonomiske interesser, men god klimapolitikk og enøk-politikk er det ikke. Det er litt rart å høre dette fra partier, som heller vil kjøpe klimakvoter i EU enn å ta kuttene hjemme og sørge for at vi får industriutvikling, teknologiutvikling, arbeidsplasser og penger tjent i Norge. Det er en klimapolitikk som SV mener er feil. Vi mener at ved å ta kuttene hjemme, reduserer vi utslipp og skaffer oss fortrinn i industri-, teknologi- og kompetanseutvikling, som vi går glipp av hvis vi følger det regjeringen og Høyre sier. Det rareste er vel kanskje å si at om man er et klimaparti eller ikke, står og faller på denne saken. Det er veldig mange saker i klimapolitikken som vi sikkert også kan diskutere, men det å kutte klimagassutslipp i Norge så mye som vi faktisk trenger, kan vi fint gjøre uten tilslutning til ACER.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Grunnen til at vi har tatt opp dette representantforslaget, er at forskjellene i nettleien i dag er for store, ikke at de skal bli like, slik noen ser ut til å tro at forslaget går ut på. Ofte må de som bor nær kraftanleggene, betale mer i nettleie enn de som bor lenger unna, og det er mange rare virkninger som folk ikke forstår i det hele tatt. Uten avgifter varierer nettleien fra om lag 20 øre per kWh til over 50 øre per kWh. For en gjennomsnittsfamilie kan kostnadene til nettleie variere med flere tusen kroner i året avhengig av hvor man bor. Det er en del andre ting som også er ulikt. Vi mener dette er en grunnleggende tjeneste som folk må ha, og at det er grunn til å se på om vi kan gjøre det litt likere i pris. En familie med et gjennomsnittsforbruk på 20 000 kWh i året betaler med den dyreste nettleien nesten 6 000 kr mer enn de med den laveste. Nå skal vi elektrifisere samfunnet. Da må det bygges mer, og kostnadene vil øke. Med dagens system vil belastningen på enkelte da bli altfor stor. Derfor mener vi det nå er viktig å få på plass noen virkemidler for mer rettferdig nettleie. Vårt forslag i saken vil sikre likere og mer rettferdig nettleie over hele landet. Vårt forslag betyr at ingen husstander skal betale mer enn 30 øre per kWh. Da vil det fortsatt være noen som betaler mindre enn dette, ned mot 21 øre. For å få til dette trenger vi en årlig pott på om lag 700 mill. kr. Det kan gjøres på to måter: enten ved å innføre en lav rettferdighetsavgift på nettleien, på om lag 1–1,5 øre per kWh, liknende Enova-avgiften, eller ved å lage en flat avgift. Vi mener en ordning som reflekterer forbruket er det mest rettferdige. Pengene som kreves inn, skal gå tilbake til husstandene på en måte som sikrer at vi får mer rettferdig fordeling av kostnadene. Man kan gjøre det slik man i dag bruker NVE-utjevningspotten på statsbudsjettet. Den metoden kan vi bruke til å fordele dette. Vi mener også at de som mottar bostøtte, skal få dekket utgiftene som er knyttet til dette, gjennom bostøtten. Det skulle ha vært levert inn en beriktigelse av vårt forslag nr. 2, der det skulle stått «statsbudsjettet 2022» og ikke «revidert nasjonalbudsjett 2021», som jo er lagt fram i dag. Som dere har sett, er det ikke Haltbrekken som står her i dag, men jeg, så det er grunnen til at dette ikke har blitt gjort. Men da vil jeg spørre presidenten om det er rom for å kunne beriktige dette forslaget nå. Jeg tar for øvrig opp forslagene nr. 2 og 3, på vegne av Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-05-11:
En av forslagsstillerne, representanten Terje Halleland, innledet sitt innlegg med å si at uenigheten oppsto raskt i denne saken, og at det gir grunnlag for en god debatt, og det er jeg for så vidt helt enig i. Det er viktig at vi diskuterer dette. Det er store verdier det er snakk om, og det gjelder hvordan vi skal disponere de nesten uendelige ressursene som vi i Norge er så heldige å sitte på og har utnyttet og kan utnytte de neste tiårene. Situasjonen er at vi har en stor mengde fornybar kraft i dag som er til overs – oppimot 15 TWh vi ikke får utnyttet, årlig. Det å flytte den krafta dit den kan gjøre bedre nytte for seg er en del av den diskusjonen vi har. I tillegg sitter vi på store muligheter til å produsere enda mer fornybar. Vi kan bruke mer bioenergi til oppvarming og dermed redusere strømbruk til oppvarming. Vi kan utnytte termisk energi i større grad enn vi gjør i dag, og ikke minst kommer solenergi og gir et nytt og stort bidrag for oss. Det er fortsatt noe vindkraft under utbygging på land, og det er diskusjon om flytende havvind, men også bunnfast havvind, som er en del av debatten her. Det er det å få strømmen fram som er en stor del av diskusjonen. Det er da det undrer meg litt når man er så for den industriutviklingen vi alle egentlig er ute etter å bidra til, leverandørindustrien og all teknologiutviklingen – det kan faktisk være et stort bidrag å sende kraft ut fra der det faktisk er et overskudd, ut i havet og inn igjen der det i dag er manko på det, og langs vestlandskysten er det faktisk en del sånne tilfeller. Det kan bety at vi kan få gjort begge deler, vi kan faktisk bidra til å lede strøm ut til plattformer, men også ta den inn igjen via havvind og skape nye muligheter på land. Det er selvfølgelig viktig at vi nå innledningsvis gjør et grundig arbeid med denne infrastrukturen, og at vi koordinerer, sånn at det ikke blir – som vi av og til ser når vi skal både bygge ut kabel-tv og ha annen infrastruktur i grunnen – graving etter graving, uten at det er samordnet. Utsira Nord er et eksempel på at det også er mulig å dra nytte av både utenlandskabler og infrastruktur, faktisk kanskje helt over til Skottland, Storbritannia, og at vinden kan blåse inn igjen på land i Norge til tider, for den del. Så er Fremskrittspartiet innom det med skattesystemet. Den diskusjonen er viktig, og spørsmålet om en skal sende strømmen direkte til Europa. Men det går litt i svingdøra også for Fremskrittspartiet, som nettopp har avfeid at vi skal bygge flere utenlandskabler. Man må bestemme seg for hvilken del av denne industriutviklingen man skal være en del av.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-05-11:
Dette utvikler seg til å bli en veldig interessant debatt. Først av alt, når det gjelder klimamålet for 2030: For å nå det må vi sette inn tiltak. Jeg hører nesten aldri at noen partier her går lenger enn det regjeringspartiene gjør for å få det til. Vi skal også finansiere det, så dette må gå sammen. Hvis vi starter med representanten Hallelands innlegg når det gjelder elektrifisering og hvor vi skal sende strøm og gass, kan vi stille spørsmålet: Skal vi sende gass til land i Norge? Nei, det skal vi i hvert fall ikke, så den debatten behøver vi ikke å ta. Hvis vi skal sende gassen noe sted, er det å fortsette å sende den gjennom infrastrukturen vi har bygd til kontinentet. Derimot kan vi og skal vi elektrifisere sokkelen, og så er spørsmålet omfanget og hva kostnaden på det blir. Det er en ganske gunstig investering, for elektrifisering er framtiden for Norge, og det er da vi kan få et columbi egg og bidra til elektrifisering av sokkelen via flytende havvind eller bunnfast havvind, men også sende den inn igjen til land. Da er vi inne på diskusjonen: Hvor skal datasentrene og batteriparkene bygges? Dette er ikke bare en diskusjon om utenfor Norge og hvor energien skal, det er også en diskusjon om hvordan vi skal fordele den i Norge. Jeg er fra Innlandet, og vi vil gjerne ha noen aksjer i den framtidige elektrifiseringen vi også. Vi produserer ganske mye vannkraft, og vi har også et ønske om å bidra til ny industri og nye arbeidsplasser. Det å få utnyttet noe av energien innenlands, er også en del av denne diskusjonen. Det betyr at vestlandskysten har noen andre muligheter enn det Innlandet har til å være med på å utvide elektrifiseringen. Så til virkemiddelapparatet, som Karin Andersen tar opp i replikkrunden. Hvis en skulle unnta olje- og gassektoren fra virkemiddelapparatet, ville vi måtte stille veldig mye strengere krav til dem i de såkalte PUD-ene, som vi av og til har innom Stortinget. Nå begynner de å bli så store at vi ikke har så mange, men plan for utbygging og drift er også en del av dette. Vi har kvotesystemet, og så har vi CO2-avgiften. Skal vi ta de løftene som flytende havvind faktisk er, unner jeg dem å få en bit av virkemiddelapparatet av og til for å bidra til de enorme mulighetene som Norge faktisk har til å bli ledende i verden på noen områder. Vi sitter på mulighetene: Flytende havvind, karbonfangst og -lagring, hydrogen – veldig mange av de mulighetene er faktisk ute i Nordsjøen og Norskehavet og utenfor kysten. Når det gjelder å utnytte dette maksimalt – ja, for all del, og så skal vi også ta i bruk noe av den kraften til å industrialisere noe på fastlandet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-05-11:
Det er den tempoplanen til Arbeiderpartiet som ikke går helt i hop. Jeg skjønner at en vil industriutvikling og vil være med på den, men da må en også stille spørsmålet: Hvordan skal vi nå målene i 2030 hvis en skal vente på å utvikle flytende havvind for å få den strømproduksjonen en vil, eller en gjerne kan dyrke litt mer myr? I sak etter sak kommer det inn forslag som gjør at utslippene ikke går ned. Så vil en heller ikke bidra til den mangfoldige industrimuligheten som nå ligger der i grønn omstilling. Representanten Ruth Grung var innom Fremskrittspartiet. De hadde energiministeren i mange år. Ja, de bidro til å utvikle flytende havvind på de områdene som nå er lyst ut. De bidro til karbonfangst og -lagring, og de bidro også til at vi skulle bygge flytende havvind og elektrifisere sokkelen. Det som er litt leit, er at Fremskrittspartiet har snudd trill rundt etter at de gikk ut av regjering, men det er deres valg.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2021-05-11:
Jeg deler saksordfører Barth Eides innledning om det å dra perspektivene tilbake til 2018 og hva som har skjedd nå. Ingen av de spøkelsene som en trakk opp, har slått til. Jeg synes at denne debatten egner seg veldig godt i forlengelsen av den debatten vi hadde om de eventyrlige mulighetene vi har i Norge for elektrifisering og industriutvikling, med flytende havvind, bunnfast havvind, med karbonfangst og -lagring, med hydrogen. Alt dette trenger vi elektrisitet til. Det er da jeg må vende blikket litt tilbake og lure på: Hvor kommer dette enorme engasjementet for noe så teknisk som ACER inn i befolkningen? Jeg skjønner egentlig ingenting, når alternativet til den diskusjonen er ren energi, elektrifisering, industrialisering, grønt skifte – framtidas muligheter for å få bort klimagassutslipp. Det er det jeg ikke helt skjønner. Jeg tror at sosiale medier og Facebook har gått litt i stå på grunn av noen aktører – hvem det er, vet jeg ikke, men dette må være drevet fram av noen aktører som vil skape polarisering og en debatt som er helt meningsløs. Det handler om å få kabler til å snakke sammen. Det er formålet til ACER, i hovedsak. Når vi skal elektrifisere sokkelen og få Europa til å snakke sammen via disse kablene, er det for å få ned klimagassutslipp. Det trengs virkelig. Og som representanten Heggelund sier: Dette har Norden gått i bresjen for å gjøre sammen. Det var Senterpartiet som gikk i bresjen for det nordiske samarbeidet, og har vært med på å bygge alle utenlandskabler så langt. Og så plutselig: Nei, NorthConnect passer ikke inn i systemet. Vi skal bygge ganske mye elektriske kabler i fortsettelsen for å ta ned det fossile energiforbruket. Nå er Trump-epoken med polarisering og nasjonalisme over. Jeg håper at vi kommer på sporet og kan diskutere ren energi, elektrifisering og de eventyrlige mulighetene som Norge sitter på for framtida, for å fjerne de fossile utslippene fra industrien og ta i bruk de store elektriske mulighetene som vi heldigvis sitter på, og at vi da aksepterer at vi skal samarbeide i Europa om noe som er så teknisk og så lite politisk.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-05-11:
Jeg må si jeg synes hele situasjonen og debatten om elektrifisering av sokkelen nesten er helt uvirkelig. Når man tenker kost–nytte på slike prosjekter, å bruke ca. 50 mrd. kr, og så ser man global klimaeffekt ut av det eller global effekt på utslipp kontra andre alternative løsninger – jeg skjønner ikke at det er mulig. Jeg har nesten ikke ord for hvor meningsløst jeg synes det er. Når man setter det i sammenheng med 25 mrd. kr til Langskip også: Til orientering for Stortinget, så binder den skogen vi har i Stange og Romedal allmenning, en allmenning i Norge, mer CO 2 enn det vi skal pumpe ned i hullet i Nordsjøen til 25 mrd. kr. 75 mrd. kr i klimaets navn! Det som gjør meg dobbelt provosert, er revidert nasjonalbudsjett som kom i dag. Man kan si det er litt på sidelinjen av elektrifisering, men det henger sammen, for det gjelder hvordan man prioriterer offentlige skattepenger i det grønne skiftet og i klimaregnskapet. Der tror jeg faktisk det er en sak representanten Andersen og jeg er litt enige om – det er ikke ofte, det, men jeg tror vi er enige i denne saken. Det dreier seg om Forestia i Hedmark, gamle Norske Skog, en svær bedrift innenfor treforedling. De har jobbet lenge, i flere år, for å prøve å få litt småpenger fra regjeringen i støtte til å bygge et renseanlegg for resirkulering av tre. Klarer man å resirkulere tre i stedet for å brenne det, slik vi gjør i dag, binder man CO 2 for alltid. På Stortinget er vi enige om det. Stortinget hadde en enstemmig klar marsjordre til regjeringen i statsbudsjettet om at dette er viktig. Dette er snakk om å binde CO 2 , det er snakk om klimaregnskap, det er snakk om grønt skifte, det er snakk om grønn plattform, det er snakk om sirkulærøkonomi, men regjeringen klarer ikke å komme med penger. Derfor blir jeg provosert når man vet at regjeringen kan bruke milliarder på symbolpolitikk, om det er elektrifisering eller om det er Langskip, men de klarer ikke å skaffe 70–80 mill. kr til Forestia, når bedriften selv skal bidra med det mangedobbelte. Det synes jeg er meget provoserende, og jeg håper at statsråden – vi har i alle fall én i salen i dag – tar med seg det tilbake til regjeringen, at når det gjelder å ha troverdighet på det grønne skiftet, sirkulærøkonomi og grønn plattform og alle disse begrepene som eksisterer, er det også greit å huske på skognæringen og litt småpenger der og ikke bare kaste ut milliarder i Nordsjøen.(Representanten lar referenten få sette seg før han inntar talerstolen.) (Representanten lar referenten få sette seg før han inntar talerstolen.)
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-05-11:
Frekkheten til representanten Andersen kjenner tydeligvis ingen grenser. Dessverre får jeg et tydelig inntrykk her av at Andersen overhodet ikke er interessert i å bidra til konstruktivt samarbeid for å få løst situasjonen rundt å bygge et resirkuleringsanlegg for returtre i Norge. Vi resirkulerer plast, vi resirkulerer glass, og vi bør selvfølgelig også kunne resirkulere tre. Hvis Andersen hadde fulgt med i timen og ikke bare vært opptatt av å slenge usakligheter til Fremskrittspartiet, hadde hun fått med seg at vi i vårt alternative statsbudsjett har satt av penger til Forestia og har klare føringer for at Forestia skal kunne få støtte til å få gjennomført det anlegget de jobber med, det de ønsker å få realisert. Vi har også fått med Stortinget – jeg tror faktisk det var et enstemmig storting – på en felles merknad i forbindelse med statsbudsjettet om at regjeringen må sørge for at slike anlegg som Forestia ønsker å bygge, skal få støtte. Så jeg skjønner ikke helt poenget med polemikken til Karin Andersen. Det bidrar i hvert fall ikke konstruktivt til å få løst saken, og det bidrar i hvert fall ikke konstruktivt til å bidra til det grønne skiftet og alt det der, som jeg vet SV er veldig opptatt av. Her har vi muligheten – og jeg håper virkelig at olje- og energiministeren tar med seg det inn til sine kollegaer i regjering – til å bidra, med småpenger, det er snakk om kanskje 70–80 mill. kr, for å få det første renseanlegget for returtre i Norge. Da kan en binde CO 2 nesten evig. En resirkulerer treet, og så lenge en ikke brenner det, har en bundet CO 2 . Det er fantastisk for industriskaping, det er fantastisk for det grønne skiftet, og det er fantastisk for skogindustrien, som er en viktig næring i Norge.
Terje Breivik (Venstre), 2021-05-11:
Damene har rangen!
Terje Breivik (Venstre), 2021-05-11:
Det var eigentleg representanten Johnsen som fekk meg til å teikna meg på talarlista. Når han startar innlegget sitt med å seia at elektrifisering for han er ein heilt uverkeleg debatt, meiningslaus, så gløymer representanten Johnsen og partiet hans fullstendig at elektrifisering av sokkelen handlar ikkje berre om at norsk olje- og gassproduksjon skal klara å redusera klimagassutsleppa sine raskt nok. Det handlar like mykje om konkurransekrafta til norsk olje og gass i eit framtidsscenario, kor verda nødvendigvis må ha lukkast med å verta tilnærma einige «worldwide» om å utvikla eit prissystem som prisset CO 2 -utslepp, og som skal gjera at norsk olje og gass kan konkurrera i 2050–2060, i lågutsleppssamfunnet, på ein marknad som flaumar over av altfor mykje fossil energi. Og same kor opptekne me er både av å redusera klimagassutslepp og – slik eg oppfattar at partiet til Johnsen eigentleg gjer seg til talsmann for – å vera primært opptekne av norsk olje- og gassproduksjon, er det ei kjensgjerning at verda òg i lågutsleppssamfunnet skal ha eit forbruk av fossil energi i ein storleik som langt overgår det norsk olje og gass produserer i dag. Verda har i dag eit årsforbruk på ca. 150 000 TWh energi, kor pluss/minus 15 pst. er fornybart – resten er fossil. Dette skal ein snu opp-ned på for at verda skal vera i nærleiken av Parisavtalen. Men det vil seia at verda òg i 2050–2060 – det har eg lyst til å seia til Framstegspartiet – framleis skal ha eit fossilt forbruk i ein storleik, det veit me jo ikkje, på 30 000–40 000–50 000 TWh fossil energi. Noreg produserer i dag vel 2 000–2 200 TWh fossil energi. Så om me er opptekne av framtida til norsk olje og gass, bør ein verkeleg vera oppteken av at norsk olje og gass kan elektrifiserast så raskt at dei kan konkurrera på ein marknad som gjer at rein produksjon vert eit konkurransefortrinn i lågutsleppssamfunnet i 2050–2060.
Terje Breivik (Venstre), 2021-05-11:
Eg skal vera dønn ærleg på at innsynsrett eller ikkje for Sivilombodet i regjeringsnotat ikkje har vore ei enkel sak for Venstre å konkludera i. Eg trur likevel at debatten her i dag hadde stått seg på at me var litt meir varsame i val av adjektiv og adverb. Til dømes når representanten Bjørke undrar seg over om regjeringsmakt gjer blind, er det nesten like freistande å stilla spørsmålet tilbake til opposisjonspartia om dei hadde brukt like sterke ord i denne debatten om dei hadde sete i regjering i dag. Det skal eg likevel ikkje gjera, for frå ryggmargen er det lett å vera samd med Harberg-utvalet i at det er kontrolløren, ikkje den kontrollerte, som definerer kva ein vil ha innsyn i, uansett kva ein ber om innsyn i. Sjølv om alt i meg intuitivt seier at det òg bør gjelda regjeringsnotat, er det òg i denne saka eit «men» eller to som kompliserer det. Når ein høyrer argumenta for kvifor regjeringsnotat bør ha unntak frå regelen, er svaret diverre ikkje like enkelt. Alle regjeringar har behov for å driva sakshandsaming og vurderingar i meir uformell stil før ei sak vert ei formell sak for Kongen i statsråd. Viss ikkje det kan skje skriftleg, som i dag, er det openbert ein fare. Eg seier ikkje at det skjer, men det er openbert ein fare for at det då går over til munnleg sakshandsaming. I så fall har me ikkje oppnådd noko anna enn tilsynelatande innsyn, ikkje reelt innsyn. Så til det som har kome fram i debatten: Sivilombodet har vel til dags dato knapt hatt behov for innsyn i regjeringsnotat. Behovet er i beste fall heilt minimalt. Så kvifor då endra dagens praksis, der regjeringsnotat eine og åleine er regjeringa sine førebuingsnotat, kall det høgttenkingsnotat, og ta sjansen på at ein går frå skriftlege til munnlege vurderingar. I dag vert trass alt desse notata tilgjengelege for historia etter x antal år – eg trur det er 20. Så lyttar eg sjølvsagt når representanten Kolberg kjem med ei så klar, oppriktig oppmoding om å bruka tida fram til tysdag godt. Det skal me gjera, og eg vonar det gjeld den andre vegen òg.
Stefan Heggelund (Høyre), 2021-05-11:
Det som er helt tydelig, er – noe jeg trodde skjedde for lenge siden – at Babels tårn nettopp har falt, og Arbeiderpartiet har fått et helt nytt språk, som ikke er mulig for oss andre i denne stortingssalen å forstå. Det fine med språk er at man kan ha koherente, sammenhengende resonnementer, man kan gjøre seg forstått, men det er altså ikke lenger mulig for Arbeiderpartiet når man snakker om elektrifisering av sokkelen. For nå har vi hørt det som har blitt kalt tydelige innlegg fra Arbeiderpartiet av Arbeiderpartiet selv, men som er helt utydelige innlegg, og som går direkte i klinsj med det Arbeiderpartiet skriver i merknadene. Og hva er det Arbeiderpartiet skriver i sine få merknader i denne saken? De skriver: «Disse medlemmer mener at elektrifiseringen av sokkelen i størst mulig grad skal skje med havvind eller annen fornybar strøm produsert på sokkelen, balansert med kraft fra land.» – Ja, «i størst mulig grad». Og så har de et forslag, sammen med SV og Miljøpartiet De Grønne: «Stortinget ber regjeringen legge fram en plan for elektrifisering av sokkelen ved bruk av offshore havvind.» Det som skjer i denne saken, og grunnen til at det er vanskelig å få tydelige svar, er at Arbeiderpartiet har et stort problem. I fire år har Arbeiderpartiet sagt at det ikke skjer en omstilling på sokkelen. De har sagt at regjeringen ikke prioriterer havvind. Jeg husker godt da regjeringen hadde lagt fram den første strategien for havvind og Arbeiderpartiet hardnakket påsto at et dokument de selv holdt i hendene, ikke eksisterte. De sier at det ikke skjer noe på karbonfangst og lagring. Senest i Dagsavisen i dag var det et utspill hvor man påstår at regjeringen er passiv i karbonfangst og -lagring – noe denne regjeringen altså planlegger å bruke milliarder på. I fire år har Arbeiderpartiet holdt på på denne måten. Men så skjønner Arbeiderpartiet at folk ser hva som skjer i virkeligheten, og da må Arbeiderpartiet gå lenger og si: Ja, men de har jo ikke noe begrep om hva de f.eks. skal bruke denne nye teknologien til, så nå sier vi at i størst mulig grad skal elektrifisering av sokkelen skje ved bruk av havvind – som om vi er imot å elektrifisere sokkelen med havvind. Det er det som skjer. Derfor blir det utydelig. Det kan godt hende det er slik at representanten Barth Eide prøver å si at man også ønsker å bruke kraft fra land, og at man faktisk da skal klare å elektrifisere mer, for med den politikken det står om her, ville de ikke klart det. Men han må altså hele tiden late som om det er noe som ikke skjer i omstillingen på sokkelen, og slik får man denne utydelige kommunikasjonen. Sannheten er at Arbeiderpartiet er avslørt, og derfor forstår de ikke engang selv hva de sier.