trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Borghild Tenden (Venstre), 2011-04-06:
Venstre og regjeringspartiene er stort sett enige om størrelsen på skatte- og avgiftstrykket, men vi er uenige om innretningen. Den 6. juni 1996 fikk daværende, nå nåværende, finansminister Sigbjørn Johnsen overlevert en rapport fra Grønn skattekommisjon som foreslo å vri skattebyrdene fra skatt på arbeid til skatt på lite miljøvennlig forbruk. Prinsippet om at forurenser skal betale, ble slått fast. Regjeringen har gjennom seks år flyttet på 1,5 mrd. kr i grønt skatteskifte. Venstre flyttet på nesten 6 mrd. kr bare i sitt alternative budsjett i 2011, og det i en tid da vi f.eks. i Teknisk Ukeblad kan lese at CO2-utslippet øker. Ser statsråden at det er potensial for en større vridning fra rød til grønn skatt?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-04-06:
Jeg vil fortsette på sporet til Syversen: Venstre har vært på en rekke bedriftsbesøk, og et av besøkene var på Aass Bryggeri i Drammen. Aass Bryggeri er en typisk norsk bedrift; den er familieeid, den drives av fjerde generasjon og sysselsetter 150 personer. De driver nøkternt; nesten alt overskuddet føres tilbake til bedriften, men som lederen, Terje Aass, sa: Vi har aldri fått takk eller et klapp på skulderen fordi vi bidrar til verdiskapning og sysselsetter et betydelig antall mennesker. I stedet blir vi motarbeidet. Endringene i formuesskatten og arveavgiften har gjort det vanskeligere og dyrere for neste generasjon å overta. Dette er ikke penger som denne generasjonen har på bok, men som de må tappe selskapet for. Er det slik finansministeren vil ha det?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-04-06:
Mitt spørsmål går også til finansministeren. Jeg registrerte at finansministeren i sitt første svar la vekt på at noe av det viktigste vi gjør, er å legge til rette for bedrifter og arbeidsplasser. I januar gikk næringsminister Trond Giske høyt på banen. Ifølge Dagens Næringsliv ville han fjerne formuesskatten fordi bedriftene «er i en knalltøff konkurransesituasjon med andre land». La meg legge til at det er ikke bare bedriftene som er i konkurranse. Også land konkurrerer for å tiltrekke seg privat kapital som kan bidra til å bygge ut og investere i bedrifter og trygge arbeidsplasser. Regjeringens svar på denne utfordringen så langt har vært å doble skatten på arbeidende kapital. Arbeidende kapital er den kapitalen som eierne skyter inn i bedriftene, og som skal bidra til verdiskaping og arbeidsplasser. Det er en skatt som bare legges på norske eiere, og som må betales helt uavhengig av om bedriften går med overskudd eller med underskudd. Dette har skjedd til tross for at regjeringen også vet at det private eierskapet kanskje betyr aller mest i Distrikts-Norge, på Vestlandet og i Nord-Norge. Jeg registrerte at LOs leder, Roar Flåthen, uttalte til VG i februar: «Det er ikke til å komme fra at en del eiere i små og mellomstore bedrifter må ta ut mer i utbytte enn normalt for å betale formuesskatten.» Det betyr kort sagt at eiere må tappe bedriften for kapital, selv om bedriften går med underskudd, for å betale formuesskatt. Når vil finansministeren følge opp utspillet fra sin egen næringsminister og fra LOs leder?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-04-06:
Finansministeren har åpenbart både tygget, tenkt og konkludert, og svaret er at det ikke er aktuelt. Det var mulig i Sverige å fjerne formuesskatten på arbeidende kapital. Min erfaring med Finansdepartementet er at det er mulig hvis man vil. Hvis Finansdepartementet og finansministeren vil, er det mulig. Så sier finansministeren at det er ikke så hakkende gærent. Vel, si det til pølsemaker Albert Idsøe, som i Stavanger Aftenblad sto frem og fortalte om sin bedrift, som går med underskudd, men hvor han likevel må betale mye i formuesskatt, og ikke bare formuesskatt – han må også betale skatt på det utbyttet han tar ut. Det han betaler skatt på, er bygningsmassen, det er pinnekjøttet som lå på lageret i påvente av å bli solgt. Det er det han må betale formuesskatt av. Mener finansministeren at det ikke er et problem for produksjonsbedrifter, som Albert Idsøe?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Høyres brennende engasjement for å bli kvitt formuesskatten er noe historieløs. Høyre hadde muligheten til å bli kvitt formuesskatten da skattereformen ble fremforhandlet i 2004, dersom partiet hadde valgt å inngå forlik med Fremskrittspartiet. Men Høyre valgte altså et forlik med Arbeiderpartiet og fortsatt formuesskatt. Men la det ligge. Fjerning av formuesskatten vil øke investeringsviljen. Det vil være en investering i fremtidig verdiskaping og i nye arbeidsplasser. Det vil sikre egenkapitalen i familieeide bedrifter og sikre norsk eierskap. Det vil også sikre at flere investorer og folk med kapital blir værende i Norge, og at de vil velge å investere pengene sine i Norge. Formuesskatten er med andre ord en straff for investering og sparing, en oppfordring til forbruk og en oppfordring til kapitalister om å flytte utenlands. Staten tar inn 14 mrd. kr i formuesskatt. Dette bidrar til at statsbudsjettets overskudd øker tilsvarende. Pengene plasseres i oljefondet. Oljefondet bruker pengene til å kjøpe aksjer i våre konkurrentlands bedrifter. Mener finansministeren at AS Norge får bedre avkastning på disse pengene i oljefondet enn om pengene ble forvaltet og investert av norske bedriftseiere og investorer?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Spørsmålet går til barneministeren. Jeg benytter for øvrig anledningen til å ønske ham velkommen tilbake etter pappapermisjon. Vi setter pris på å se ham tilbake i sitt virke. Jeg ønsker å gå fra formuesskatten til forvaltningen av andre store verdier som det norske samfunnet rår over. Adresseavisen har de siste ukene hatt en serie kalt «De glemte barna». Der presenterer de historien til 40 unger i fosterhjemskø, som de har fulgt i nesten to år. Disse historiene forteller om et barnevern som gir veldig mange unger god hjelp. Så forteller de også at på veien til å få den hjelpen opplever mange unger ustabilitet og flytting på flytting på flytting. Jeg kunne ha fortalt historien til Kari på ti år, som har prøvd flytting fra det ene tiltaket til det andre. Jeg kunne ha fortalt historien til Silje på sju år, som har flyttet ti ganger i sitt korte liv. Psykolog Kristin Tømmervik uttaler til Adresseavisen i den forbindelse: «Mange flyttinger kan føre til at barnet opplever seg avvist og verdiløst. Barnet stoler ikke på andre, det lurer på hva som er galt med en selv, det frykter for hvor lenge det får bli værende.» Dette er de mest sårbare ungene vi har. Og spørsmålet til statsråden blir da: Hva vil statsråden gjøre for at de ungene som myndighetene faktisk overtar ansvaret for, skal få den tryggheten og stabiliteten som jo var hele poenget med å ta over omsorgen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Jeg takker for svaret. Jeg deler statsrådens beskrivelse av at det er både positive trekk og utfordringer i barnevernet. Men jeg opplever vel ikke at statsråden gir noe veldig godt svar på hvordan han vil løse problemet med mange flyttinger. Det er jo også slik at mange av disse flyttingene faktisk skyldes manglende oppfølging fra barnevernet og manglende kapasitet i barnevernet. Det gjelder ikke minst det kommunale barnevernet som ikke makter å følge opp fosterforeldre, som gjør at fosterhjem bryter sammen. Og det gjelder ikke minst det at vi har fosterhjemskø, som gjør at ungene kommer i fosterhjem altfor sent. Da er det bra med øremerkede tilskudd, og regjeringen fortjener ros for styrking av fylkesnemnda. Men statsråden har ikke varslet noe videre grep, noe løft, for å løfte sektoren til man dekker det behovet som faktisk er der. Vi har ikke fått noen opptrappingsplan for full barnevernsdekning. Så spørsmålet er jo: Hva vil statsråden gjøre for å løfte barnevernssektoren opp til det nivået den fortjener, slik at vi gir ungene stabilitet?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Jeg har følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Kulturskoleutvalgets rapport inneholder flere gode forslag til hvordan kulturskolene kan styrkes, slik at vi får et bedre og mer likeverdig tilbud over hele landet. Vil regjeringen følge opp Kulturskoleutvalgets anbefalinger med konkrete tiltak, eller er det kommunene alene som skal sørge for at regjeringens løfter om å styrke kulturskolene innfris?»
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Jeg takker for svaret, men jeg er vel litt overrasket over innholdet. Det er slik at Kulturskolerådet har sendt et brev til departementet og til de relevante stortingskomiteene, der man har gjort rede for et forslag som skal oppfylle regjeringens egne løfter, og som man mener tilsvarer en ramme på 120 mill. kr allerede neste år, med videre opptrapping. Så konkret er faktisk regjeringens egen politikk, som innbærer at man følger opp. Når jeg hører på statsrådens svar, må jeg nesten ta fram Kulturløftet II, der det sies veldig klart og tydelig: «Det skal gjennomføres et kulturskoleløft slik at alle barn som ønsker det får et kulturskoletilbud av god kvalitet til en rimelig pris.» Står det fortsatt ved lag?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Jeg forventet ingen budsjettlekkasje her vi står i begynnelsen av april. Det er jeg fullstendig klar over. Men jeg hadde forventet et svar fra kunnskapsministeren, der hun viser til regjeringens eget kulturløft og viser en vei fram mot at man faktisk skal oppfylle det i stortingsperioden og fram mot 2014, som Kulturløftet II har sagt. Det er jo det som er regjeringens egen politikk, at det skal gjennomføres et slikt løft, og så har Kulturskolerådet hjulpet regjeringen på vei ved å fremme et forslag til hvordan det skal gjøres. Så er det helt sikkert flere veier til målet. Men når statsråden svarer uten i det hele tatt å referere til et slikt løfte, som faktisk sier at «alle barn som ønsker det får et kulturskoletilbud av god kvalitet til en rimelig pris», da blir jeg overrasket. Så jeg velger å presisere mitt spørsmål enda en gang, og spør: Står det ved lag at løftet faktisk skal gjennomføres i stortingsperioden?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Takk for spørsmålet og takk for velkomstønsket. Jeg har også lest Adresseavisens artikler med stor interesse. De er jo en del av et bilde av økt oppmerksomhet rundt barnevernet, som jeg mener er positivt, del av et bilde av økt politisk oppmerksomhet rundt barnevernet, og del av et bilde som får fram flere nyanser om barnevernet, fordi vi nå ser at det kommer mange gode nyheter fra norsk barnevern. Det er optimisme ute i barnevernet selv knyttet til de økte ressursene som barnevernet nå får. Vi har gjennomført en brukerundersøkelse som viser at barna i barnevernet i stor grad er fornøyde med den måten de tas imot på i barnevernet. Og vi har nettopp hatt en fosterhjemsundersøkelse som er svært oppløftende, for den viser at de aller fleste fosterforeldre ikke bare er fornøyde og stolte over den jobben de gjør, men kunne tenke seg å gjøre det igjen. Vi skal ikke la de gode nyhetene i barnevernet bli en sovepute, fordi vi har også mange alvorlige problemer som gjenstår å løse. Et av dem er jo at vi fortsatt har køer i barnevernet. Selv om køene for å få fosterhjem er redusert, er de fortsatt for lange. Et annet er nettopp den problemstillingen som representanten tar opp. Jeg har også møtt mange barn som forteller at de har flyttet for ofte. Det kan være ulike grunner til det. Det er barn på institusjoner som opplever at den institusjonen blir lagt ned eller taper et anbud, og må flytte av den grunn. Det er barn som har blitt flyttet mellom fosterhjem, og det er barn som opplever at det er stadige omkamper mellom barnevernet og biologiske foreldre om hvem som skal ha ansvaret. Nettopp av den grunn har jeg sagt at når vi nå er godt i gang med første etappe av forsterkningen av barnevernet, som er ressurssituasjonen, så skal vi begynne debatten om prinsipper. Og ett av de prinsippene vi må diskutere, er det biologiske prinsippet i barnevernet og hvorvidt vi åpner for for mange omkamper om barns omsorgssituasjon.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Det vil jeg gjøre både ved å forbedre ressurssituasjonen til barnevernet og ved å gå løs på de systemutfordringene vi har i barnevernet. Regjeringen er nå i gang med det største løftet for norsk barnevern på 20 år, og vi gjør det i to etapper. Den første handler om det mest akutte, som er å styrke førstelinjen i barnevernet og få vekk køene i fylkesnemndene. Det gjør vi gjennom fordeling av 400 nye stillinger til det kommunale barnevernet, som pågår i disse dager, og som vil bety en betydelig kapasitetsforbedring. Og vi gjør det gjennom å få på plass flere nemndledere i fylkesnemndene. Så budsjetterer vi, som sagt, og som representanten vet, bare for ett år av gangen. Men det vil være ressursutfordringer også etter det, som jeg og regjeringen har tenkt å adressere. Så går vi løs på systemspørsmålene. Det handler om å vurdere om det er ting vi kan gjøre i innkjøpssystemet for å skape mer stabilitet. Magne Raundalen leder nå et utvalg som skal gå igjennom det biologiske prinsipp, som nettopp vil se på de spørsmålene som representanten har tatt opp.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Regjeringen har vært veldig tydelig overfor kommunene, bl.a. i det rundskrivet som først ga retningslinjer for hvordan de øremerkede midlene skulle fordeles, på at vi har et langvarig perspektiv på det engasjementet vi nå har begynt. Det er ikke slik at disse pengene kommer det ene året og forsvinner det neste. Disse stillingene er der for å få til en varig styrking av det kommunale barnevernet. Så er det også slik at selv om det vi nå gjør, er det største løftet for barnevernet siden tidlig 1990-tall, som vil bety en betydelig bedre dekning i svært mange kommuner, vil det fortsatt være ressursutfordringer også etter 2011. Vi bevilger bare penger i statsbudsjettet, jeg kan ikke bevilge penger her og nå, men jeg anerkjenner og erkjenner at det vil være et slikt ressursbehov, og det er et mål for regjeringen å gjøre noe med det også i fortsettelsen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Det er en rekke private institusjoner som gir et viktig og nødvendig tilbud til norske barnevernsbarn. Det kommer regjeringen til å legge opp til at de skal få fortsette med. En av de tingene som jeg tidligere har varslet Stortinget om, er at vi også går gjennom det innkjøpssystemet vi har for å vurdere hvordan vi kan beskytte ideelle aktører bl.a. mot det presset som kommer fra de kommersielle aktørene. Jeg har lyst til å utfordre Fremskrittspartiet på det, fordi Fremskrittspartiet bare er opptatt av den statlige kapasiteten og ser den som et problem. Jeg mener det er en selvfølge at vi skal utnytte den statlige kapasiteten, som vi uansett betaler for, til fulle. Noe annet ville være veldig dårlig ressursbruk. Det som virkelig truer de ideelle aktørene, er en økt kommersialisering av barnevernet, at det kommer stadig flere kommersielle aktører inn med en helt annen ressurssituasjon enn de ideelle har. Her seiler Fremskrittspartiet under falskt flagg fordi de alltid har ønsket de kommersielle velkommen, og slik sett virkelig er de som står for en politikk som over tid vil skvise ut de ideelle.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Jeg er enig med representanten Thommessen i det, det er en bekymring jeg deler. Vi gjør nå en rekke ting for å bedre barns medinnflytelse i barnevernet. Dette er også noe barnekonvensjonen veldig klart pålegger oss. Vi har gjennomført den første brukerundersøkelsen i barnevernet, med veldig interessante tilbakemeldinger. Det er jo i seg selv et tankekors at det er første gang det gjøres. Det skal ikke være siste gang det gjøres. Jeg har vært veldig opptatt av at tilsynet som føres med barnevernsinstitusjoner, alltid skal høre barna. Ett av de viktige målene med den opprustningen vi nå foretar i det kommunale barnevernet, er at det skal være kapasitet til å ta dette på alvor. Ressurssituasjonen er ingen unnskyldning for ikke å gjøre dette. Men en bedret ressurssituasjon vil forhåpentligvis også gi bedre resultater. En ting som er viktig å understreke, er at dette ikke bare er et moralsk spørsmål som handler om at det er fint å høre barn. Barnevernet blir bedre hvis vi hører barn, vi får mer effektive løsninger på den måten.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Det korte svaret på det er ja. Jeg er glad for at de borgerlige partiene går så åpent inn i en sånn diskusjon, for det var jo en regjering Venstre satt i, som la fram den reformen som ga oss dagens organisering av barnevernet, og som i flere år har sørget for at de store pengene i barnevernet har gått til det statlige barnevernet. Vi har fått en utvikling der vi har risikert å få en stor statlig overkropp på tynne kommunale bein. Jeg håper også at representanten Skei Grande anerkjenner det viktige skiftet som ligger i statsbudsjettet for 2011, der de store pengene for første gang etter reformen går til førstelinjen. Det er en utvikling jeg har tenkt å fortsette, og det er en utvikling som er nødvendig, fordi det er det kommunale barnevernet som er den første linjen som møter barna. Vi trenger også nå å gå igjennom systemet i barnevernet for å unngå unødvendige konflikter, og for å diskutere ansvarsfordelingen mellom stat og kommune. Det vil jeg gjøre i en stortingsmelding som kommer neste år. Da vil jeg invitere Stortinget til å ta stilling til den framtidige organiseringen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Et veldig enkelt spørsmål til statsråden: Kan statsråden garantere at midlene til det kommunale barnevernet vil trappes opp også etter 2011? Eller må vi fortsatt vente og se hvordan det gikk i regjeringens årlige interne budsjettdragkamper også i årene som kommer, på tross av de store uløste oppgavene, på tross av de store dokumenterte behovene, på tross av fristbruddene, på tross av køene, på tross av alle de barna som trenger hjelp, men som ikke får det, i hvert fall ikke til rett tid?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-04-06:
Representanten Hagesæter har allerede nevnt Fafo-rapporten Eldreomsorg under press, hvor det bl.a. går fram at sykepleierne mener at 22 pst. av eldre som mottar hjemmesykepleie, i sitt eget hjem, egentlig burde hatt sykehjemsplass. Helsetilsynet avdekket nylig at i to av tre tilsyn oppfylte ikke tjenestetilbudet det loven krever. Dette var innen tjenester til de sykeste eldre med store og sammensatte behov. Ifølge tall innsamlet av fylkesmennene i 2007 er det reelle behovet for sykehjemsplasser og omsorgsboliger 20 000, og ikke 12 000, slik regjeringen har som mål. Mener kommunalministeren at behovet for institusjonsplass vil være dekket i 2015, slik at alle som trenger det, vil få en sykehjemsplass?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Utilsiktede flyttinger innen barnevernet er et stort problem, som første spørsmålsstiller var inne på. Mye av problemet er på grunn av at det er dårlig koordinering og dårlig oppfølging og kartlegging av barnas behov. I svaret sitt sier statsråden at det er optimisme i barnevernet, men da har jeg lyst til å informere om at til tross for at det er optimisme, er fylkesmannen i Troms nå svært bekymret fordi veldig mange private ideelle institusjoner blir lagt ned på grunn av at statlige plasser som står ledige, skal brukes for enhver pris. Jeg vil nesten gå så langt som til å si at ideologien til regjeringen går på bekostning av disse barna. Fylkesmannen frykter at de barna nå får et forringet tilbud på grunn av at disse nå blir lagt ned. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Deler statsråden bekymringen til fylkesmannen i Troms over at kutt i de private plassene vil ramme de barna som virkelig trenger denne hjelpen?
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-04-06:
Når man reiser rundt og treffer det kommunale barnevernet, og i og for seg også snakker med dem som jobber i det statlige, får man noen ganger følelsen av at det er noe – hva skal jeg kalle det – litt uforløst i den overgangen som ligger mellom det kommunale og statlige. Det er et veldig kritisk punkt. For vi snakker om at de som skal over i det statlige barnevernet, er jo de tyngste, de som har de største utfordringene. Da er det én ting som har slått meg de siste dagene, og det er at vi nå ser forskning som viser at barna selv i mindre grad enn tidligere blir hørt – kanskje litt overraskende. Barnevernsloven sier jo at barn over syv år har krav på å bli hørt i saksbehandlingsprosessen. Da synes jeg det er litt foruroligende å se at systemet, det være seg kommunalt eller statlig, får litt nok med seg selv, og at barna i dag faktisk, som forskningen viser, blir mindre hørt. Kunne statsråden reflektere over det? Og hva vil statsråden gjøre for å bøte på en slik ting?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Det er no snart gått seks år sidan den raud-grøne regjeringa overtok og Senterpartiet overtok Kommunaldepartementet. Kvar veke får vi nye avsløringar om eldreomsorga i Kommune-Noreg som ikkje på nokon måte tyder på at ho er blitt noko betre dei siste åra – heller tvert imot. Seinast i går fekk vi på TV 2-nyheitene historia om Borgny på 84 år som fall og trykte på tryggleiksalarmen, men som ikkje fekk den hjelpa ho burde fått. Nylege oppslag har vore: sjukepleiarane slakter tilbodet i norsk eldreomsorg, ein av tre heimehjelpsmottakarar treng institusjonsplass, kommunar bryt loven i behandling av sjukeheimssøknader. Tilbakemeldingar frå lokale ordførarar, rådmenn og andre tyder på ein stram kommuneøkonomi og dårlege tilbod for mange gamle som følgje av det. I går vedtok Stortinget noko som Framstegspartiet har kjempa lenge for, nemleg auka statleg investeringstilskot for bygging av sjukeheimsplassar og omsorgsbustader. Det er sjølvsagt bra, det er eit skritt i riktig retning, men det er ikkje nok. Forslaget vårt om statlege tilskot til drift av sjukeheimsplassar blei dessverre nedstemt. Statleg tilskot til drift av sjukeheimsplassar er noko som kunne ha hjelpt på situasjonen. Det veit vi er noko som fungerer på andre område: Blir ein sjuk, får ein automatisk sjukepengar frå staten, blir ein arbeidsledig, får ein automatisk arbeidsløysetrygd frå staten. Spørsmålet mitt til kommunalministeren er: Kor ille må det bli i eldreomsorga i Kommune-Noreg før kommunalministeren også vurderer å innføre statleg finansiering når det gjeld drifta av eldreomsorga i Noreg?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Det som er Framstegspartiet sitt utgangspunkt og klare oppfatning, er at når det gjeld eldreomsorg, så er det ein grunnleggjande velferdsteneste som er så viktig at det skal ikkje komme an på om ein bur i ein rik eller fattig kommune, om ein får hjelp. Det må bli ei statleg finansiering. Det må bli slik at behovet utløyser finansiering: Har ein eit behov, så får ein statleg finansiering på same måten som ein får det dersom ein blir sjuk, eller dersom ein blir arbeidsledig. Dette må det vere automatikk i. Kommunalministeren har jo vore flink til å skylde på kommunane tidlegare – no er det også helseministeren sitt ansvar at kommunane ikkje får nok pengar. Kommunane har riktignok fått noko meir pengar, men fleire innbyggjarar og fleire oppgåver som dei har fått, gjer at dei ikkje kjem betre ut. Spørsmålet til kommunalministeren må då bli: Dersom ikkje dette med øyremerking, som ho kallar det, altså behovsstyrt finansiering, fungerer her, kvifor fungerer det på andre område?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Eg takkar for spørsmålet, sjølv om spørsmålet i sin natur burde ha vore retta til helse- og omsorgsministeren, som har fagansvaret for både sjukeheimsplassar og omsorgssektoren. Eg vel likevel å svare på spørsmålet, for det har òg ei innretning inn mot kommuneøkonomi, mot frie inntekter opp mot øyremerkte inntekter, som er mitt ansvar. Difor vel eg òg å svare meir på det generelle grunnlaget. Det har vore ein betydeleg vekst i kommunale tenester under den raud-grøne regjeringa. Det har vore vekst i sysselsetjing, det har vore vekst i investeringar, det har vore vekst i dei kommunale budsjetta. Det er aktivitet og aktivitetsvekst, som er viktig for å møte dei utfordringane ein har knytte til pleie og omsorg, til skule og barnehage, til barnevern og til alle dei andre viktige samfunnsoppgåvene som kommunane er sette til å ta vare på. Øyremerking har mange sider. Eg er ikkje imot øyremerking når det gjeld opptrapping av nye område, når det gjeld satsingsområde, der ein skal gå inn og gjere ei særskild satsing. Men når det gjeld område der kommunane har hatt ansvaret over tid, vil øyremerking favorisere og belønne dei kommunane som ikkje har gjort jobben sin. Dei kommunane som har eit godt tilbod til eldre – og det er faktisk òg mange av dei, eg besøkjer mange kommunar der eldre læt vel over tilbodet dei har – har kanskje no bruk for pengar til skule fordi dei har brukt pengane til eldreomsorg. Dei vil då kome i skvis med Framstegspartiet sitt forslag. Øyremerking er ikkje løysinga. Det som er løysinga, er den politikken som regjeringa fører, nemleg å auke løyvingane både for å dekkje demografi og for å gi kommunane nokre frie midlar til satsingsområde som dei lokalt ser treng styrking.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Under denne regjeringa har me ei historisk låg øyremerking av midlar til kommunesektoren. Barnehagesektoren vart lagd inn i den kommunale ramma i år. Eg trur me er på 5 pst. på øyremerking – veldig, veldig lågt – og det gir kommunane handlingsrom til å prioritere det som det er størst behov for i den enkelte kommune. Det gir mest effektive tenester, det gir best prioriteringseffektivitet, og det gir best tenester til befolkninga i dette landet at ein lokalt brukar det lokale vett og lokalt skjøn til å prioritere, men at ein då har ei regjering som evnar å leggje inn midlar slik at kommunane har noko å prioritere av. Det gjer faktisk denne regjeringa.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
I staden for å leite etter syndebukkar når me ser at her er uløyste oppgåver som må takast tak i, må me stå saman med kommunesektoren og ha eit samarbeid mellom stat og kommune, slik at me løyser utfordringane, så våre eldre som har levd forhåpentligvis gode liv, og bidrege til samfunnet på ein veldig god måte, kan få ei trygg og verdig eldreomsorg. Dei må få valfridom til å kunne bu heime så lenge dei maktar det – kunne velje det og vere trygge på å få dei heimetenestene som dei treng. Og det må vere ein sjukeheimsplass den dagen det er nødvendig, og ein vel det. Det er regjeringa sitt mål, det jobbar me for, og det kjem me til å fortsetje å jobbe saman med kommunane for. Me har fått 20 000 fleire årsverk i pleie- og omsorgstenesta. Me treng endå fleire dyktige hovud og varme hender inn i sektoren. Me treng meir midlar inn, og me jobbar dagleg med å sikre at kommunane får dei midlane dei treng, men i tillit til at ein kommunalt og lokalt òg greier å satse på og løyse dei oppgåvene som gjer at våre eldre skal få ein verdig alderdom.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Eg er veldig glad for den breie støtta til regjeringa sitt forslag om å auke dei statlege tilskota til sjukeheimsplassar og omsorgsbustader med heildøgnsomsorg. Det er viktig for kommunane å kunne få eit større bidrag og ei tryggare finansiering for sine investeringar. Som eg òg sa i går: Regjeringa kjem til å følgje denne utviklinga veldig nøye. Omsorgssektoren er ein viktig sektor for regjeringa. Det at våre eldre skal ha ein trygg og verdig alderdom, er eit av våre viktigaste område, saman med at ungane våre skal ha gode dagar i barnehage og skule. Derfor kjem vi til å følgje med og sjå på om kommunane no evnar å få opp utbyggingstakten. Dersom ein ikkje gjer det, vel, så får me diskutere det. Så langt tyder det på at me får ei sterkare utbygging og ein større utbyggingstakt no, men det får me i så fall kome attende til.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Eg ber om forståing for at tilsyn som vert gjorde i kommunane og Helsetilsynet sin rapport, ikkje er kjende i detalj av meg. Det er, anten ein likar det eller ikkje, helse- og omsorgsministeren sitt fagområde. Så eg kan ikkje gå inn i detaljar når det gjeld dei tilsyna som har vore. Men det som eg kan seie, og som eg sa i mitt førre svar: Det er eit av regjeringa sine viktigaste satsingsområde: at våre eldre skal vere tryggje for sin alderdom, at dei skal kunne ha valfridom i forhold til om dei vil bu heime og få heimehjelp og heimeomsorg, eller om dei vil ha ein sjukeheimsplass. Men då føreset jo det siste at det er tilstrekkeleg med sjukeheimsplassar eller omsorgsbustader med heildøgnsomsorg tilgjengeleg. Dette veit eg helse- og omsorgsministeren jobbar med kvar einaste dag, dette drøftar regjeringa ofte, og det er klart at det er ein viktig del av budsjettdrøftingane framover. Me får følgje nøye med på både behovet og det som blir meldt inn ifrå fylkesmenn og kommunar på dette området.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Som kommunal- og regionalminister er eg særdeles oppteken av kommunalt sjølvstyre. Det er eg òg som leiar i Senterpartiet. Den nemnde datoen var faktisk ein god dag både for senterpartileiaren og for regionalministeren. Det var ein dag der ein modererte betydeleg det som var lagt fram knytt til strandsona. Store delar av landet, store delar av kysten vår, fekk friare og meir lokal råderett over strandsona. Nokre av dei mest og tettast bygde områda fekk strengare føresegner. Eg meiner det er rett. Eg meiner det er rett å sjå at landet vårt er ulikt. Det er rett å sjå at me kan ikkje ha one-size-fits-all i dette landet. Oslofjorden er ikkje samanliknbar med Helgelandskysten. Da går det ikkje an å ha den same politikken og dei same retningslinene. Det tek denne regjeringa konsekvensen av. Dei store folketette områda skal ha tilgjenge til strandsona, ha friluftsområde, ha moglegheit for å nyte det som me i mitt område, i Sogn og Fjordane, har veldig rikeleg av, men som ein her ved Oslofjorden og på Sørlandet faktisk er i ferd med å få lite av fordi det meste er nedbygt. Det ser me òg i nærområda til andre større byar. Difor vart det ei differansiering, difor vart det òg eit forsøk i Sunnhordland-kommunane – ei tillitserklæring til Sunnhordlandsrådet – om at dei, sjølv om delar av det er pressområde, skal kunne forvalte sine strandsoner lokalt. Eg synest det òg er viktig å ha med seg at me lyttar til lokale stemmer – i dette tilfellet lyttar me til Sunnhordland. Dei fekk det svaret dei ynskte seg frå regjeringa. Det gjorde òg veldig mange andre kommunar. Eg meiner at den lina me har lagt oss på, er ei avveging av behovet for å behalde strandsona tilgjengeleg for folk, og at næringslivet skal kunne utvikle seg der det faktisk er rikeleg plass.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Senterpartiet er vel ikkje dei ivrigaste etter å lage nye moglegheiter for innvendingar til fylkesmannen – det trur eg eg trygt kan seie. Eg legg seinare i år fram ei stortingsmelding om forholdet mellom stat og kommune, der nettopp det som har skjedd, òg i ei tid der Høgre sat i regjering, ei innstramming av det lokale handlingsrommet, vert drøfta. Det er ikkje slik at det plutseleg vart eit skifte i 2005 når det gjeld kva handlingsrom kommunar har til å utøve det lokale skjønnet. Ein stor Difi-rapport viser at det har skjedd over ganske mange år og med vekslande regjeringar. Nettopp derfor er det viktig at me tek ein fot i bakken og diskuterer korleis lokaldemokratiet skal utvikle seg vidare. Fylkesmannen er på enkelte område kommunane sin beste ven. Når det gjeld innvendingar, trur eg at det ikkje er fullt så varmt venskap. Eg synest at det som representanten Kambe tek opp, er eit punkt eg i alle fall meiner me skal diskutere nøye.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Det er ei heilt korrekt beskriving at statens grep om kommunesektoren har vorte stramma til, òg i dei åra Høgre sat i regjering. Høgre framstiller seg i dag som partiet som skal sleppe kommunane fri. Det er, med respekt å melde, ikkje det ein kan skrive i historiebøkene når ein ser tilbake og analyserer kva Høgre har stått for i regjeringsposisjon. Det skal eg ikkje rippe opp i, men ein må ha det med seg. Dette har sjølvsagt vore med når eg no ei tid har arbeidd med og skal leggje fram ei stortingsmelding om forholdet mellom stat og kommune, for det gjeld ikkje berre plan og retningsliner for strandsona, eller sjøkanten, som me av og til seier på Vestlandet – det er ikkje så mykje strand alle stader, det er mange knausar og hamrar – det gjeld òg veldig mange andre område. Me må sjå totaliteten i korleis kommunesektoren skal få utøve sitt lokaldemokrati. Dette er ein bit av det. Og korleis kommunane kan planleggje, er ein viktig bit. Det skal me visitere i stortingsmeldinga, men det er òg veldig mange andre område som me må diskutere framover.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-04-06:
Eg må med respekt seie at eg kan ikkje hugse alle dei sju forslaga her og no. Men dei forslaga som vert fremja i denne salen, vert jo ikkje berre lagde bort. Dei vert sette på og tekne med i vurderinga framover. Det er viktig kva Stortinget meiner om ulike saker, og det er òg viktig kva mindretalet meiner. Eg er oppteken av at me i fleire saker enn i dag burde søkje breie fleirtal. Det gir stabilitet og føreseielege tilstandar, ikkje minst for ein så viktig sektor som kommunesektoren. Eg kan ikkje love at eg skal ta opp dei sju forslaga, for eg kan dessverre ikkje memorere akkurat dei. Eg vil berre seie på generell basis at eg er oppteken av at me òg skal lytte til opposisjonens fleirtal når regjeringas politikk vert meisla ut.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Statsråden snakker ofte om velferdskommuner, og hun har understreket at staten skal sikre handlingsrom og forsvarlig økonomi. Den Fafo-rapporten som nå er lagt fram, viser at rundt 25 000 gamle, syke pleietrengende mennesker får et tilbud på et for lavt omsorgsnivå, på grensen til det som er faglig forsvarlig: Det er for få sykehjemsplasser, det er for lite kvalifisert helsepersonell, det er manglende penger til drift. Er det da staten eller kommunene som har sviktet, slik at gamle pleietrengende blir skadelidende?
Trond Helleland (Høyre), 2011-04-06:
I går behandlet vi en sak om tilskuddsordninger for omsorgsboliger og sykehjemsplasser. Utover at det ble økt tilskudd, var den viktigste endringen nå at departementet og regjeringen har fjernet de ideologiske skylappene og gitt åpning for samarbeid både med borettslag og private – et krav Høyre og opposisjonen har hatt lenge. Nå er dette innfridd. Fra 2008 til 2010 ble det altså bygget 1 000 færre sykehjemsplasser enn det regjeringen selv hadde anslått. Og mange prosjekter ble stoppet nettopp av den ideologiske grunnen at man ikke kunne samarbeide med private. Men hvis man ikke får den forventede økningen i sykehjemsplasser, vil da regjeringen også åpne opp for den ordningen som Høyre foreslo i statsbudsjettet for 2011, nemlig rentefrie lån for å bygge sykehjemsplasser, på linje med det man har hatt for skolebygg? Det vil jo gi kommunene friheten til å vurdere, og det vil gi muligheten til å bygge flere plasser.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-04-06:
Spørsmålet her dreier seg om statlige planretningslinjer for differensiert forvaltning av strandsonen langs sjøen. Det er 13 sider fulle av opplisting med momenter for statlig overstyring av kommunale vedtak. Det er én setning i disse retningslinjene som henviser til det lokale selvstyret. Så hører vi statsråden priser dette dokumentet, at det er et langt skritt i riktig retning også når kommunenes selvstyre skal ivaretas. Senterpartiet har programfestet at man skal bygge samfunnet nedenfra og gå inn for grunnlovsfesting av det lokale selvstyret. For noen dager siden hørte vi miljøvernministeren bekrefte at det foreligger flere tusen innsigelser fra statlige myndigheter til kommunale planer. Ordførerne er samstemmige om, fra alle partier, at man opplever en stadig økning av overstyring fra statlige myndigheter. Mener kommunalministeren at dette harmonerer med prinsippet om at samfunnet skal bygges nedenfra?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
For ei tid sidan behandla Stortinget eit representantforslag frå ein del Høgre-representantar der det låg sju forslag frå Framstegspartiet og Høgre som vart nedrøysta av fleirtalet på Stortinget. Desse forslaga ville verkelig gitt moglegheit for det som Senterpartiet og Liv Signe Navarsete har snakka veldig mykje om, nemleg lokaldemokratiets styring av eigen kommune. Eg høyrer statsråden seie at dei skal sjå på dette forholdet. Det er eg glad for. Eg har då lyst til å spørje statsråden: Vil ho gå tilbake igjen og sjå på desse sju forslaga – og kanskje bruke dei som mal, for verkeleg å kunne setje lokalpolitikarane til å bestemme over eigen kommune?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til miljø- og utviklingsministeren: «Avgjørelsen om hvor E6 skal gå ved Åkersvika ved Hamar, har pågått i svært lang tid. En eventuell flytting vil koste ca. 170 mill. kr ekstra, og mange beboere vil få sin livskvalitet redusert. Er det ikke best at man nå bestemmer seg for å utvide den opprinnelige traseen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg takker statsråden for svaret, som ikke akkurat var noe svar på hvordan framdriften videre blir. Neste torsdag er det nøyaktig to år siden denne saken kom til departementet – det var 14. april for to år siden. Det gikk ca. et år før man var på befaring i området. Og tiden går. Man har kommet fram til følgende prislapp: Hvis man flytter veien, vil det komme på 170 mill. kr. mer. Man vil ta 93 mål, et større areal enn det andre. Noen bolighus må rives. Mange får veien nærmere sitt hus og sin eiendom og får dermed sin livskvalitet forringet, selvfølgelig. Man må flytte en elv ca. 500 meter. Og man må flytte tilstøtende veier og noen veikryss. Det vil sikkert bli både lengre anleggstid og lengre byggetid. Så det er mange ting som gjør at denne saken ser ut til å ta enda lengre tid. På spørsmålet mitt hadde jeg håpet at statsråden ville si at nå er vi så og så langt i prosessen, og innen den og den datoen skal det være et endelig vedtak på hvordan vi gjør det. Det er det jeg etterspør.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Nå er det ikke bare jordvern jeg tenker på. Jeg tenker på 170 mill. kr, som jeg nevnte, jeg tenker på dem som får en forringet livskvalitet fordi deres hus blir revet, og på dem som får veien nærmere – så det er mange. Det gjelder ikke bare dette med 93 mål. Det er også andre tiltak som gjør at livskvaliteten, som sagt, blir dårligere for dem som bor i nærheten. Nå er det også sagt at det kan være avbøtende tiltak som kan opprettholde det nivået vi har, hvis vi beholder veien der den er i dag. Har statsråden sett noe på det, at man beholder traseen der den er i dag, utvider den slik at den blir god nok, men at vi har avbøtende tiltak i tillegg, slik at vi opprettholder og oppfyller de kravene vi har mot oss?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Mattilsynet vurderer å gi 400 sauebønder beitenekt for beitesesongen 2012 dersom tapstallene for 2011 ikke går ned. Synes statsråden det er riktig å ta beiteretten fra bønder som har sin inntekt enten helt eller delvis fra denne næringen, på grunn av for høye tapstall som følge av dagens rovdyrpolitikk?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg tolker som et positivt svar. Jeg tror at statsråden og jeg er enige om at det var lite klokt av Mattilsynet å sende ut dette varselet, og vi er også enige om at dyrevelferd er viktig, og kanskje viktigst. Men de som har fått og vil få dette brevet, hevder at de skadene de har hatt, skyldes rovdyr og at antall rovdyr har vært såpass høyt, og f.eks. både for jerv og gaupe er jo tallet høyere enn det skal være, altså når det gjelder hvor mange dyr vi skal ha. Og så dette med beiterett: Det er ikke bare bare å frata beiterett heller, for det er en lov om dette. Det vet sikkert statsråden også, at det er paragrafer som sier at man har beiterett. En beiterett er verdifull, og den er viktig for ganske mange små og middels store gårdsbruk når det gjelder å ha bufe.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-06:
Jeg takker statsråden for svaret. For dem som får beitenekt, er dette veldig alvorlig. For ganske mange små og middels store bruk er inntekten man får fra bufe, viktig, og kanskje den viktigste grunnen til at man har en gård. Det vil også ha betydning for kulturlandskapet, og vi vil heller ikke få et så allsidig landbruk rundt omkring i Norge som vi har i dag hvis bufe blir borte. Og der vi har bufe, er jo ofte på steder der det ellers er forholdsvis marginale inntektsmuligheter for en bonde. Mange gårder har beiterett, og det er som sagt ikke bare bare å ta fra noen den. Så spørsmålet mitt avslutningsvis er: Hva vil statsråden, konkret og veldig raskt, gjøre for å berolige de ca. 400 som enten har fått eller får et brev fra Mattilsynet om at de vil miste beiteretten for 2012 hvis ikke tapstallene går ned for 2011?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
La meg først gi spørreren rett i at denne saken har tatt lang tid. Jeg har betydelig forståelse for den frustrasjonen som mange i Hamar-regionen føler ved at saksbehandlingen her går sakte. Men grunnen er at det er en veldig viktig sak, en sak hvor en nokså klar lokal oppfatning står mot internasjonale prinsipper som Norge har forpliktet seg til. Det er ingen lett avveining mellom disse. Som kjent har Miljøverndepartementet fått innsigelser mot begge de to kommuneplanalternativene som foreligger. Innsigelsene mot alternativ A, som følger dagens E6-trasé, er begrunnet i hensynet til naturverdier og økologisk balanse i Åkersvika naturreservat. Innsigelsene mot alternativ B, som går utenom deler av naturreservatet, er begrunnet i jordvernhensyn. Støymessig kommer de to alternativene ganske likt ut. Jeg har fått mange henvendelser, både fra enkeltpersoner og fra institusjoner i Hedmark, om denne saken. Så det er en sak det er stort engasjement for. Jeg synes det er veldig viktig at alle berørte får sagt sitt. Jeg tror det å ta en riktig avgjørelse her er viktigere enn akkurat hvilken dag avgjørelsen tas. Miljøverndepartementet er nå inne i en prosess med andre departementer, framfor alt selvfølgelig Samferdselsdepartementet og andre som er sentrale i saken, for å finne den riktige løsningen. Men til syvende og sist er den avgjørende avveiningen her mellom et våtmarksområde som har Ramsar-status, og som vil bli negativt berørt av det ene alternativet, og lokale hensyn, som særlig er knyttet til jordvern, og som peker i motsatt retning. Det er ikke noen lett avveining mellom internasjonale forpliktelser og lokale oppfatninger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Jeg har lært meg gjennom et langt liv i politikken at dersom du gir en nøyaktig dato, blir det en kolossal oppvask med opposisjonen om det skulle gå så mye som tre timer utover den datoen. Det er grunnen til at jeg ikke vil gi en dato. Men det kommer et svar på dette relativt raskt. Jeg tror også Bredvold må være enig i at det er viktigere å ta den riktige avgjørelsen. Spørreren angir alle de gode grunnene det er for å velge det alternativet som det er størst lokal oppslutning om, men han vektlegger ikke det andre hensynet Norge har, at vi har en internasjonal forpliktelse. Vi har Ramsar-konvensjonen, om våtmarksområder som trenger beskyttelse, og institusjonene som er i Ramsar, peker i stikk motsatt retning. Nå skal jeg ikke være altfor polemisk, men hvis Fremskrittspartiet hadde vist tilsvarende engasjement for jordvern i andre saker i Norge som det de gjør i denne, ville det vært et stort framskritt både for Norge og for menneskeheten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
En god ting med at saken har tatt lang tid, er at jeg tror at hver stein er snudd. En skal aldri si aldri i en sånn sak. Det kan hende at det er noe som ikke er vurdert, men jeg tror alle sider ved dette, både kostnader og de ulike miljøsidene, er veid veldig grundig opp mot hverandre. Jeg gir Bredvold honnør for å framføre argumentene for det ene alternativet, som altså har bred oppslutning i Hamar-området, på en god måte. Jeg setter egentlig ikke spørsmålstegn ved noen av argumentene, men de må altså veies opp mot argumentene som er knyttet til den betydelige ulempen for internasjonalt anerkjente våtmarksområder, som peker i motsatt retning. Det kan ikke være likegyldig når Norge slutter seg til internasjonale konvensjoner. Vi kan ikke etter eget forgodtbefinnende bare bryte dem. Så man må altså veie disse to hensynene opp mot hverandre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Arbeidet for flere læreplasser og økt gjennomføring i videregående opplæring er et viktig tema. Fullført videregående opplæring er den plattformen flest mulig bør ha for å være rustet for deltakelse i arbeidslivet. Gode fagarbeidere er forutsetningen for et bærekraftig og velfungerende samfunns- og næringsliv. En viktig jobb for regjeringen er derfor å sørge for både høy kvalitet på opplæringen og at mange nok velger en fagopplæring. Vi har et stort behov for faglært arbeidskraft i tiden framover både i privat og i offentlig sektor. Som spørreren sier, er det selvsagt viktig at statsforvaltningen tar sin del av ansvaret for flere læreplasser, fullt på linje med privat sektor. I 2010 gjennomførte Kunnskapsdepartementet og Fornyings- og administrasjonsdepartementet en kartlegging av potensialet for flere lærlinger i alle virksomheter i statsforvaltningen. Kartleggingen viser med noen forbehold at det er et potensial for flere lærlinger. Omtrent halvparten av de statlige virksomhetene meldte om et potensial for økning. For å ansvarliggjøre virksomheten i statsforvaltningen besluttet regjeringen for 2011 å ta inn en fellesføring i virksomhetenes tildelingsbrev med mål om en økning av antall lærlinger. Antall lærlinger fordelt på lærefag skal framgå i årsrapportene. På bakgrunn av kartleggingene som ble gjennomført, og virksomhetenes oppfølging av fellesføringen inneværende år, vil utviklingen følges opp i styringsdialogen mellom det enkelte departement og de underliggende virksomhetene. Vi har som mål at dette skal gi en økning i antall lærlingplasser i statsforvaltningen. Ved kartleggingen i august 2010 hadde miljøforvaltningen to læreplasser i IKT-servicefag i Statens kartverk. Det ble vurdert som mulig å øke med ytterligere to læreplasser fram mot høsten 2012. De fleste fag der det gis fagopplæring, er innenfor industri, håndverk og servicefag. Miljøforvaltningen har ikke mange oppgaver eller ansatte som arbeider praktisk med disse områdene. Effektiviseringen av IKT-tjenester i virksomhetene og endringene i grensesnittet mellom saksbehandling og rent kontorfaglige oppgaver skaper utfordringer med å finne flere egnede læresteder. Fellesføringen fra Kunnskapsdepartementet om en økning av antall lærlinger i staten er for øvrig tatt inn i Miljøverndepartementets tildelingsbrev for 2011 til alle underliggende etater.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-06:
Som spørreren helt sikkert er oppmerksom på, er ikke dette mitt faglige ansvar. Men jeg tar det for gitt at man også sender tilsvarende signaler til kommunesektoren om at det er ønskelig. Nå kan jo staten ved å gjøre ting på en riktig måte selv, også være et eksempel for andre. Men jeg går ut fra at man også kommer med en slik anbefaling til kommunal sektor. For øvrig er det å ta inn lærlinger, som spørreren også sier, en veldig viktig og positiv ting. Mange elever har problemer med de rent teoretiske fagene og ønsker praktisk yrkesopplæring. Da må man legge best mulig til rette for det. For øvrig er det i forbindelse med mange av yrkesfagene Norge har de største rekrutteringsbehovene i årene framover, så dette er bra både for elevene og for Norge som samfunn.