Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Det er ikke alltid så lett å beskrive hva god ledelse eller en god leder er, men jeg tror at alle som har sett eller erfart god ledelse, allikevel vet hva vi snakker om. Jeg har selv lært det meste av det jeg kan i livet, med unntak av noen år på skolebenken og på universitetet, fra folk som hadde dette i seg, eller som hadde lært seg å lede folk på en god måte. Ofte har dette sammenheng med erfaring. Man må jobbe seg gjennom en del felt for å skaffe seg den erfaringen. Man må ha vært gjennom en del av de avgjørende øyeblikkene hvor man skal velge, ikke alltid mellom gode alternativer, men mellom det minst dårlige alternativet og det dårligste alternativet. Man må jobbe seg gjennom dilemmaene, man må bli kjent med dem man skal lede, og man må ha kunnskap om at det er viktig å ha gode folk rundt seg. Jeg trekker ofte fram eksemplet på Ringerike, som også har vært framme i denne interpellasjonsdebatten. Det finnes mange eksempler på gode ledere rundt omkring i Sykehus-Norge, og de er ofte veldig ulike. Da vi behandlet sykehusplanen til regjeringen, var Arbeiderpartiet derfor opptatt av at vi skulle bidra til å synliggjøre denne ledelsesdimensjonen i behandlingen av planen, viktigheten av å ha gode ledere til stede på mange nivåer i sykehusene. Etter å ha reist og besøkt mange steder ble vi mer og mer overbevist om at ett av svarene lå i det å omfavne denne ideen om at ledere og de som skal bli ledet, i samspill opererer best når man er nær hverandre nok til å ha om ikke daglig kontakt, så i hvert fall kontakt ofte nok til å vite hvor man har hverandre. Dette endte med, som interpellanten og statsråden helt utmerket har referert til, at et flertall her i Stortinget sluttet seg til et prinsipp som vi i Arbeiderpartiet fremmet ganske tidlig i den prosessen, nemlig at det i Norge bør være en hovedregel at det er stedlig ledelse ved norske sykehus. Jeg ser også at interpellanten og andre har bidratt til at det bør bli en debatt i Stortinget om hva det betydde. Jeg har offentlig sagt hva jeg mener om det, og jeg gjentar gjerne det her. Jeg mener – og det er mitt beste råd – at på de stedene hvor vi ser det fungerer best, er det ledere til stede med beslutningsansvar og myndighet nært nok, der hvor folk faktisk jobber – i motsetning til andre steder, hvor i hvert fall jeg oppfatter at det er ikke fullt så vellykket, hvor det ofte er en form for fjernledelse, hvor folk er mye lenger fra hverandre enn det som kanskje godt er. Betyr det likevel at jeg mener at et stortingsflertall skulle instruere en regjering om hvordan et enkelt helseforetak skulle organisere sin modell? Nei, det mener jeg ville være å gå langt over streken, både fordi det ikke vil være riktig, og fordi det ville forstyrre de ledelsesoppgavene som etter loven er tillagt både helseministeren, som øverste ansvarlig, og også de lederne vi har i tjeneste. Derfor mener ikke jeg det er noe behov for det, men jeg vil likevel gjøre det helt klart hva som var bakgrunnen for det prinsippet som vi sluttet oss til og foreslo her i Stortinget. Grunnen til at vi tror på stedlig ledelse i den formen som er tydelig, men pragmatisk, handler om at dette fungerer bra begge veier. Jeg er helt overbevist om at dersom man skal ha med seg medarbeidere som er opptatt av faget sitt, av pasientene sine, av arbeidsplassen sin, av mer omstilling, ny teknologi, tjenesteinnovasjon, så bør man også sørge for å ha folk som er til stede i den hverdagen, som kan kommunisere begge veier, som klarer å forankre vanskelige avveininger og beslutninger blant sine egne, men som også er tydelig på å kommunisere motsatt vei de erfaringene og de prioriteringene som dyktige medarbeidere ønsker skal flyte opp i systemet. De må være sikre på at nettopp det skjer ved at det er ledere med beslutningsmyndighet, med direkte linje til dem som bestemmer – for å si det på en folkelig måte – som kan bringe dette videre. Det skaper tillit. Det skaper om ikke ro, så i hvert fall større tillit til at tøffe omstillinger også i framtiden kan foregå på en god måte. Slik kan vi utvikle norsk helsetjeneste og norske sykehus i framtiden.