Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-11-25:
Kommunalkomiteen har behandlet forslag fra stortingsrepresentantene Lars Sponheim, Gunnar Kvassheim og Trine Skei Grande om å innføre en registreringsordning for lobbyvirksomhet i Stortinget, i departementene og på Statsministerens kontor. Et stort flertall i komiteen, alle partiene utenom Venstre, står bak innstillingen om at forslaget fra Venstre ikke bifalles. Stortinget sier altså i dag nei til forslagene fra Venstre. Det blir ikke noen registreringsordning utover det vi har i dag. Komiteen mener at det er en grunnleggende demokratisk rettighet å få påvirke beslutningstakere til egen eller andres fordel. Kontakten mellom innbyggere, næringsliv og organiserte interesser på den ene siden, og storting og regjering på den andre, er en nødvendig og legitim del av vårt demokratiske system. Lobbyvirksomhet er også en viktig del av vårt demokrati. Det er viktig med åpenhet og innsyn. Like fullt ser ikke flertallet i komiteen behov for verken å registrere eller regulere lobbyvirksomheten fordi det kan få uheldige konsekvenser. For det første: En registreringsordning vil være ressurskrevende. Videre vil en slik ordning kunne skape en høyere terskel for enkeltborgere når det gjelder å ta kontakt med beslutningstakerne. I dag kan enkeltborgere ta kontakt for å ta opp én eller flere saker, uten at det knytter seg til en bestemt sak som Stortinget har til behandling. For det tredje vil en registreringsordning ikke være noen garanti for åpenhet i forhold til lobbyisme i Stortinget, i departementene eller på Statsministerens kontor. En omfattende registreringsordning kan føre til at møter og samtaler med beslutningstakerne i større grad enn nå finner sted utenfor Stortinget eller departementene. Det vil også være et stort behov for avgrensinger når det gjelder lobbyister som tar kontakt på mail og sms. Ingen av våre nordiske naboland har innført en slik registreringsordning som foreslås av Venstre. Flere land har tatt denne debatten – og har konkludert slik Stortinget gjør i dag. Europaparlamentet har en formell regulering som gir lobbyistene adgangskort. Flertallet ønsker ikke en slik ordning. Vi ønsker å beholde ordningen med at de som kommer til Stortinget, til de forskjellige departementer eller til Statsministerens kontor, må ha en avtale. Forslagsstillerne har rett i at det allerede i dag ikke er mulig å komme inn verken i departementene eller på Stortinget uten å registrere seg. Men forslaget fra Venstre innebærer at en i tillegg skal registrere hvilken sak som skal diskuteres, og hvem en møter på vegne av. Jeg er enig med forslagsstillerne i at lobbyvirksomhet har utviklet seg til å bli mer profesjonell med årene. Større åpenhet rundt denne virksomheten er positivt. Det kan bidra til at borgerne får bedre innsyn i viktige deler av den politiske beslutningsprosessen og økt tillit til at de politiske beslutningene tas på rett grunnlag. Lobbyisme har åpenbart positive sider. Lobbyister kan bidra med sin kunnskap og sine innfallsvinkler til aktuelle politiske saker. Det kan være en viktig kilde til supplerende informasjon utover det som opplyses i vanlige saksdokumenter. Men dersom det politiske systemet kommer under stadig økende press av sterke profesjonsinteresser, ulike former for organiserte særinteresser og maktkonsentrasjoner i næringslivet, kan det være uheldig sett fra et demokratisk synspunkt. Det er ikke bra dersom bestemte aktører i et marked, eller i en bransje, skaffer seg skreddersydde rammevilkår gjennom lukket kontakt. At det i de siste årene har blitt stadig flere profesjonelle lobbyister og informasjonsbyråer som opptrer på vegne av slike klienter, kan forsterke dette. Vi skal være på vakt overfor sterke særinteresser. Det er mange gode argumenter som taler for en registreringsordning. Hensikten med forslaget er god, men flertallet i komiteen mener at en registreringsordning ikke vil løse de utfordringene vi har, knyttet til lobbyisme. Det er i dag en lav terskel for å ta kontakt med enkeltrepresentanter. Det er positivt. Det påhviler den enkelte representant eller gruppe innenfor det politiske systemet å sette grenser for hvem en vil møte. Åpenhet og tillit henger sammen. En registreringsordning vil aldri kunne gi en fullstendig oversikt over – eller åpenhet om – hvem som har kontakt med hvem, og hva de snakker om. Til slutt vil jeg anbefale innstillingen.