Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-11-25:
Ærede president! Gratulerer med landets høyeste verv, og gratulerer til utenriksministeren med sin første redegjørelse! Oppsummert kan vi si: Norge står ikke sterkest alene, verken militært, politisk eller økonomisk. Vi er avhengige av hverandre, vi er avhengige av forpliktende samarbeid, og det er det som er grunnlaget for norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk: FN, NATO og EØS. Komitélederen må ha fulgt dårlig med om hun ikke har fått med seg utenriksministerens entusiasme for alle de tre pilarene i norsk utenrikspolitikk. De siste to årene har vi levd mer isolert. Vi har fått merke hvor mye vi savner de åpne grensene. Det vi har tatt for gitt, at vi kan reise fritt mellom land, besøke hverandre, handle med hverandre og samarbeide med hverandre, har vi ikke hatt de siste årene. Vi har sett hvor nært integrert vi egentlig er. Ikke minst gjelder det grensekommunene våre, hvor hverdagen har blitt helt annerledes på begge sider av grensen. Vi har gjennom koronaen lært at vi trenger både en sterkere nasjonalstat og mer internasjonalt samarbeid. Det er ingen motsetning, snarere tvert imot. Det er kjernen i regjeringens europapolitikk. Det er få områder hvor vi ser det tydeligere enn i klimapolitikken. Det er den mest internasjonale av alle utfordringer. Den er så internasjonal at det er lett å peke på andre, men det gjør ikke dagens regjering; vi sier at vi skal gjøre jobben selv. Vi skal kutte over halvparten av de norske utslippene, og så skal vi samarbeide med Europa for å få utslippene ned, både i Europa og hjemme. Vi skal også la oss inspirere av det som skjer der ute. I Europa ser vi en mer aktiv næringspolitikk. Spørsmålet er ikke om Norge skal ligge i front, men at vi ikke skal henge bakpå. For klimaløsningene gir også muligheter. Norges konkurransefortrinn skal aldri være at vi er billigst eller har de laveste lønningene, men det kan være at vi har den mest klimavennlige og mest moderne teknologien. Jeg er glad for at vi har fått en ny regjering som skjønner viktigheten av en aktiv stat, som vil kutte utslipp og skape jobber. Et av utenrikspolitikkens fremste mål er å gjøre nasjonal politikk mulig. Jeg vil takke utenriksministeren for at hun brukte så mye av sin redegjørelse på å snakke om arbeidsliv, for arbeid er det viktigste i ens liv. Vi sier ofte at arbeidsinnvandring er positivt for Norge, men det er mer enn det: Vi er helt avhengige av det. Men det vi ikke har noe å gi på, er den norske modellen. Derfor er kampen mot sosial dumping avgjørende for en ny regjering. Alt henger sammen med alt, sa Gro Harlem Brundtland. Det ser vi tydelig i dette spørsmålet. Når vi øker fagforeningsfradraget, er det med på å hegne om den norske modellen. Der den forrige regjeringen skrev støtteerklæring til det uorganiserte arbeidslivet, sier vi det motsatte. Vi vil ta aktive grep for å sikre standardene i norsk arbeidspolitikk. Det er avgjørende for den nye regjeringens europapolitikk. Jeg tilhører en generasjon hvor det meste i vår del av verden har gått i riktig retning: mer demokrati, mer likestilling, mer åpenhet og større muligheter. Men de siste årene har vi sett mange steder i Europa at det har gått den andre veien. For det er ikke tyngdekraften som gjør at det blir mer frihet, det er politikk, og politikk kan også ta oss den andre veien. Vi har sett det i Ungarn, vi har sett det i Polen, og vi har sett det i andre land. Ytringsfriheten er under press, kvinners rettigheter reverseres, og vi har sett etablering av LHBT-frie soner. Det er ikke akseptabelt, og det strider mot alt det vi står for. Norge kan ikke løse situasjonen, for det kan man bare gjøre internt i de enkelte landene, men vi kan gjøre enda mer for å hjelpe de kreftene som jobber for det samme som oss. Vi kan støtte sivilsamfunn, fryse støtte når vilkår ikke aksepteres og delta på symbolske markeringer for støtte og solidaritet. Jeg vil gjennom utenriksministeren takke våre ambassader og ambassadører for at de gjør akkurat det: møter sivilsamfunn, deltar i pride-markeringer og støtter menneskerettighetsaktivister. La meg avslutte med å si at for noen år siden var det mange som sa at sosialdemokratiet var i krise. Vel, i går fikk vi vite at vi får en ny sosialdemokratisk kansler i Europa, og vi har nå sosialdemokratiske statsministre og sentrum–venstre-regjeringer i Norge, Sverige, Danmark og Finland. Det er mer enn 20 år siden dette skjedde samtidig. Og selv om det nordiske samarbeidet står støtt på tvers av partiene, tror jeg denne koalisjonen vil åpne for enda mer nordisk samarbeid – for felles initiativ i europapolitikken, i arbeidslivspolitikken, i miljøpolitikken og i initiativpolitikken. Vi går inn i en tid med mer samarbeid, mer solidaritet og erkjennelsen av at vi står sterkest i fellesskap, både hjemme og ute i verden.