Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Uken før den internasjonale kvinnedagen 8. mars presenterte regjeringen sin første likestillingsrelaterte sak for Stortinget. De som hadde hevdet at likestilling-i-revers-begrepet var såkalt skremselspropaganda, ble stille. De som hadde latt seg forlede til å tro at Høyres «Nye ideer, bedre løsninger» dreide seg om framskritt, fikk tydelig illustrert at det kan handle om tilbakeskritt. På lederplass dagen før kvinnedagen slo Aftenposten fast at regjeringen bringer tilbakeskritt for likestillingen, og at kutt i pappapermen er et eksempel på nettopp det. Næringslivets Hovedorganisasjon har advart. Ifølge Kristin Skogen Lund taper næringslivet på at kvinner tar lengre permisjon enn menn. Tredelingen er viktig både for likestillingen, kvinners yrkesdeltakelse og for å bevare samfunnets evne til å finansiere velferden. LO sier det samme. Gerd Kristiansen viser til Danmark, der vi ser at kuttet i pappakvoten betyr at mor tar mer permisjon, og det betyr dårligere kvinnelønn. NITO viser til behovet for å endre virksomhetskulturen for å få økt fedres permisjonsandel. NITO er for å ha en tredelt permisjon, og argumenterer med at en endring vil være uheldig både fra et likestillings- og familieperspektiv. Fagforbundet viser til at fedres uttak av permisjon har ført den øremerkede lengden siden den ble innført, og at bedre fordeling av omsorgen gir økt likestilling. Forbundet mener at det både er likestillings- og familiepolitiske grunner til å opprettholde en god fordeling. På rekke og rad har likestillingsombudet, Likelønnskommisjonen og andre med engasjement og kunnskap advart. Selv statsråden gjør det samme når hun i sitt brev av 7. april skriver: «Det er riktig at fedres uttak av foreldrepenger gradvis er økt gjennom de siste ti år. Vi ser også generelt at fedre ønsker å være delaktig i sine barns liv, både under samlivet og etter et eventuelt samlivsbrudd. En slik utvikling er svært positiv, både for barn og fedre ...». Vi må spørre: Hvis en utvikling er positiv, ja til og med «svært positiv», hvorfor da bevisst snu den? For å sitere den nevnte leder i Aftenposten: «Det var nettopp den fulle frihet til å gjøre egne valg, som holdt kvinnene ute fra styrerommene og fedrene på jobben mens mødrene tok hele foreldrepermisjonen.» Eksempelrekken kunne nok vært betydelig lengre. Det er nemlig sånn som Fellesforbundets leder har uttalt: «Hvis kvinner og menn skal være likt verdsatt, ja da må man vise vilje til en politikk som faktisk styrer imot nettopp det.» Høyre og Fremskrittspartiet sier i innstillingen nå at de «mener at en egen fedrekvote ikke er den beste måten å legge til rette for at fedre kan tilbringe tid sammen med barna sine». Da blir spørsmålet: Hva er svaret? Statsråd Horne har sagt at hun tror at Fremskrittspartiet med sin politikk på en troverdig måte har vist at de tar kvinners utfordring på alvor. Hun skal øke satsingen på det hun kaller positive, stimulerende virkemidler – hva nå det enn betyr. Kanskje får vi høre om det i statsrådens innlegg i dag, og ikke bare prat om valgfrihet, men om hvilke virkemidler som gjelder. I fjor sommer uttrykte Høyres leder, Erna Solberg, i et intervju at hele permisjonen bør deles fritt, bortsett fra de til sammen ni ukene før og etter fødsel som er forbeholdt mor. Hun mente vi var kommet til det hun kalte den sosiale endringen, og at menn nå tør å stille krav til sin arbeidsgiver. Men en regjering som stadig trekker fram kunnskap som sin viktigste sak, burde være opptatt av å bruke tung og relevant kunnskap i sitt politiske arbeid. Alternativet vil være at regjeringen blir husket som en regjering som satte norsk likestillingspolitikk i revers, og som førte likestillingspolitikken bort fra offentligheten og tilbake til kjøkkenbordet i hvert enkelt hjem. Foregangslandet Norge har verken kommet av seg selv eller vil fortsette å være nettopp det hvis vi fortsetter i den retningen.