trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2003-12-10:
Representanten for SV, Olav Gunnar Ballo, fortsetter med å tåkelegge hvordan de omdisponerer penger innenfor ramme 16. Hvis en leser tabellen til SV, kan det virke tilforlatelig at SV øker bevilgningen til sykehus med 1,2 milliarder kr. Men den nye oppgaven som SV vil gi foretakene, refusjon til private, koster over 1,9 milliarder kr bare i utbetalinger. Her er det en differanse på over 758 millioner. I tillegg kommer de administrative kostnadene ved å administrere et så stort system, som i dag ligger i Rikstrygdeverket, og at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet har lagt inn 500 mill. kr ekstra utover Regjeringens forslag. Det betyr at forskjellen mellom SVs forslag til sykehusene og det forslaget som blir vedtatt i salen i dag, er i overkant av 1,2 milliarder kr. Det betyr at disse 1,2 milliardene må tas inn på sykehusene gjennom effektivisering. I rettferdighetens navn skal det sies at SV bruker noen av disse pengene på diverse psykiatriprosjekter, men allikevel er det helt åpenbart at et så stort effektiviseringskrav også ville måtte gå ut over tilbudet til de psykisk syke. Det kan godt være at SV ikke mener dette, men ønsker å illustrere sin politikk gjennom en slik omdisponering, at de på en måte ønsker å vise hvordan deres budsjett ideelt hadde sett ut, men ikke er villig til å ta konsekvensen av dette. I så fall er det bare symbolpolitikk, og SVs prioriteringer innenfor dette området vil i så måte bare være symboler, og ikke realiteter.
Bent Høie (Høyre), 2003-12-10:
Den er helt kort. Det var Karin Andersens nye innlegg i forhold til fattigdomsbekjempelse som provoserte meg. Det er helt tydelig at det er forskjell på regjeringspartienes og SVs omfordelingspolitikk. Men en må kunne erkjenne at det er foretatt en betydelig satsing på dette området, at den sosialministeren som sitter i denne regjeringen, er den første sosialministeren etter krigen(presidenten klubber) som har lagt fram en helhetlig plan for bekjempelse av fattigdom. Hadde SVs alternative budsjett(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
Mitt spørsmål går litt i forlengelsen av det Nesvik tok opp. Den nye finansieringsordningen for ressurskrevende brukere, som Stortinget vedtok i vår, gav en betydelig forbedring for de fleste kommuner. Likevel vet vi nå at noen enkeltkommuner ser ut til å komme svært dårlig ut, også med den nye ordningen. På denne bakgrunn vil derfor stortingsflertallet i dag komme til å vedta å be Regjeringa evaluere ordningen fortløpende, og samtidig at fylkesmannen skal bruke sine skjønnsmidler for å rette opp disse skjevhetene. Spørsmålet til statsråden blir da: På hvilken måte vil statsråden gå aktivt inn og sørge for at fylkesmennene i åra framover bruker skjønnsmidlene på den måten Stortinget nå ber om? Vil statsråden eventuelt komme tilbake til Stortinget med forslag til endringer i denne ordningen, dersom den løpende evalueringen viser at det kan være behov for det?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-10:
Det kunne være veldig mange spørsmål en kunne stille – jeg skal i hvert fall ta et par. Helseministeren sier at det er behov for omstilling. Jeg er enig i at det er behov for utvikling og endring i positiv og faglig sammenheng. Men omstillingsbehovene som helseministeren sikter til, mener jeg er mer økonomisk begrunnet – i forhold til sentralisering, nedlegging og avvikling av desentraliserte tilbud i dag. Derfor vil jeg spørre: Når man bl.a. skal bruke Nasjonalt råd for fødselsomsorg for å se på behovet for et desentralisert fødselsomsorgstilbud, er det ikke da slik at hvis man vil bruke ressurser, så kan man få til et faglig forsvarlig tilbud også i en desentralisert struktur? Det samme gjelder for akuttmottak og ambulansetjeneste. Det er et spørsmål om hvorvidt man vil bruke ressurser, og da er det et kost-nyttespørsmål. En liten sak i forbindelse med kampen mot kreftsykdom, som(presidenten klubber) helseministeren har prioritert. Radonsatsingen for 2004 etterlyses. (presidenten klubber)
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-10:
En liten visitt også fra meg når det gjelder de funksjonshemmede som bor på sykehjem, og den toppfinansieringsmodellen som nå er etablert for ressurskrevende brukere. Har det ikke slått statsråden, ut fra de reaksjoner som har kommet fra kommunene, at denne toppfinansieringsordningen kanskje er for dårlig til å ivareta det som Stortinget og sosialkomiteen er opptatt av? Så til budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Den kutter 40 mill. kr på Rikstrygdeverkets midler til ulike prosjekt. Så står det i merknaden følgende: «Denne reduksjonen skal ikke gå ut over prosjekter knyttet til avtalen om et inkluderende arbeidsliv.» Jeg forutsetter at statsråden har sett på hva slags følger dette kuttet på 40 mill. kr får, og vil gjerne høre hvilke virkninger hun mener det vil ha, og hvilke prosjekt som skal endres ut fra det kuttet.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-10:
Helseministeren gjorde et nummer av at Senterpartiet har vært med på å be om at Aker sykehus’ fødeavdeling bør opprettholdes og ikke nedlegges. Det står vi ved at vi har gjort. Vi mener at det som har vært av utprøvende og utviklende fødetilbud ved Aker sykehus – og det alternativet som ligger der – burde ha vært ivaretatt. Vi synes at det er svært viktig at vi ikke legger ned dette tilbudet. Vi lager en kabal – som for så vidt helseministeren viste til, og som vi ikke er noe særlig glad for – som går ut på at folk i nabolaget til Aker sykehus, i Groruddalen, f.eks., skal til Ahus, mens folk fra Follo-området skal til Aker sykehus. Dette er veldig synd, og derfor er vi også opptatt av hva som skjer med planene for et Follo-sykehus. For øvrig mener Senterpartiet at nedleggelse av enhver fødeavdeling i dette landet skal forelegges Stortinget til behandling før en endring eventuelt gjennomføres. Så også en liten visitt til helseministeren. Jeg spurte om konsekvensene av kutt på 40 mill. kr til ulike prosjekter på kap. 2600 post 01 Trygdeetaten. Da må det være tillatt å si at sosialministeren nok var noe på viddene i sin henvisning til terrenggående kjøretøy. Så til sykehuspolitikken i dette landet. Vi ønsker å opprettholde fullverdige sykehus, ikke minst lokalsykehus, for å ha det akuttmedisinske tilbudet. Vi er redd for at den divisjonering og seksjonering som nå skjer, river opp gode samhandlingskjeder mellom ulike medisinske fagområder og på den måten svekker bl.a. akuttberedskapen. Når det gjelder psykiatrien, er jeg enig med representanten Alvheim og representanten Ballo i at situasjonen der ikke er så god som man ønsker å framstille den som. Hensynet til barn og unge og ventetiden for dem, hensynet til de tyngste og mest ressurskrevende innenfor psykiatrien og nå også – etter rusreformen – de med dobbeltdiagnoser, gjør at dette må tas mer på alvor og prioriteres sterkere. Så litt om god rehabilitering, som bl.a. representanten Gunn Olsen var inne på. God rehabilitering er en god investering både for den enkelte og for det offentlige. Det er litt forunderlig at når det gjelder den yrkesrettede attføringen, har et stort flertall i denne komiteen sett helt bort fra at vi har to gode institusjoner for det her i landet, nemlig Attføringssenteret i Rauland og Hernes Institutt. Og begge burde få utvikle seg ut fra den kompetanse, de kvalifikasjoner og de målsettinger de har. Vi trenger kanskje mer enn ett slikt senter i hver helseregion for å ivareta den yrkesrettede attføringen vi har behov for. Legemiddelområdet kommer vi tilbake til senere. Jeg har bare lyst til å si at når Senterpartiet foreslår at bevilgningene til blå resept-medisin skal være en overslagsbevilgning, ser vi på dette som en midlertidig ordning fram til vi får en helhetlig gjennomgang av hele legemiddelområdet fra produksjon til bruker. Det er viktig, og derfor er det litt skuffende at det bare er Fremskrittspartiet og Senterpartiet som står bak det forslaget.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-10:
Først en kort kommentar til begrepet «verdig trengende». Jeg skulle ønske meg et samfunn hvor vi ikke hadde det begrepet. Jeg synes at det er en klassesamfunnsbeskrivelse som vi ikke burde ha. Senterpartiet ønsker at vi skal ha minst mulig skatt på medisiner og medisinsk behandling, og vi ønsker en skattefordeling som er etter evne og inntekt, hvor det kanskje er et noe høyere skattetrykk enn det som Regjeringen uten tvil legger opp til. Så en rettelse: Komiteens leder sa at deres parti stod bak et forslag om et grunnforskningssenter for ADHD, og tok ikke med Senterpartiet. Men vi er i høyeste grad med på det, og jeg håper at departementet tar det til følge. Så har jeg en visitt til helseministeren om radon. Radonsatsingen er ikke videreført, på grunn av at Nasjonal kreftplan skal avvikles. Ja vel, men når Statens strålevern har innledet samarbeid med 44 kommuner i 2002, altså i fjor, og stilt folk i utsikt at man skulle få penger, synes jeg dette er å jukse folk.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Siden vi diskuterer psykiatri, har jeg lyst til å understreke at jeg tror helseforetakene oppfatter helseministeren som meget klar i synet på opptrappingsplanen og den virkningen den skal ha i helseforetakene. Vi har nylig vedtatt en rusreform som gir helseministeren et økt ansvarsområde, i og med at vi har fått gitt rusmisbrukerne pasientrettigheter. Beslutningen om dette ble gjort i høst, og det betyr at helseforetakene har kort tid på seg til å organisere og finansiere tilbudet. Da er mitt spørsmål: Hvordan vil helseministeren sikre at helseforetakene nå organiserer og finansierer en helhetlig rusbehandling, i tråd med både pasientrettighetsloven og Rusreform I og II?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Jeg skal bare be om at forslaget til vedtak XII under rammeområde 16 blir gjort om til et oversendelsesforslag.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Det er underlig å høre at statsråden her sier at det skal være 100 pst. sykelønn. Det er jo riktig. Problemet er bare at statsråden faktisk fratar en rekke mennesker muligheten til å motta noe som helst i forbindelse med sykelønnsordningen. Det er det som ligger i budsjettet. Det er jo interessant at statsråden sier at det er blitt et godt budsjett, all den tid at den sosiale innstrammingen faktisk er tatt på denne statsrådens område, jf. rehabiliteringspenger og sykelønn. Det er jo interessant. Den dag i dag ligger det en rekke unge personer, unge funksjonshemmede, på sykehjem og aldershjem, som ønsker et annet tilbud. Spørsmålet mitt til statsråden er som følger: Hvorfor i all verden klarer ikke staten og det norske systemet å hjelpe disse få menneskene, som er i denne uverdige situasjon. Det burde denne regjeringen og statsråden klart å få til.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Først bare et par små kommentarer til representanten Magnhild Meltveit Kleppa: I kommunalkomiteen fremmet vi to forslag. Vårt primærforslag gjaldt en statlig stykkprisfinansiering på 100 pst., ut fra antallet brukere, pengene skulle følge brukeren. Primært fremmet Fremskrittspartiet et forslag som gikk ut på at den kommunale egenandelen ble satt til 400 000 kr pr. bruker, men støttet subsidiært standpunktet om å dekke utgiftene til kommunene også utover det beløpet. Det er også verdt å legge merke til at Fremskrittspartiet i dag faktisk subsidiært vil støtte forslaget om å senke egenandelen til 600 000 kr fordi en sykehjemsplass faktisk koster mindre enn de 700 000 kr som er lagt inn. Men vi fremmer primært vårt eget forslag. Jeg vil sitere følgende: «Regjeringen skisserer en fattigdomspakke, men skaper flere verdig trengende og potensielle sosialklienter ved at– det kuttes i barnetillegget for enslige forsørgere…» Et annet strekpunkt: «– det innføres behovsprøvd gravferdsstøtte, og det gjør flere til sosialklienter.» Videre: «Grunntryggheten realiseres ikke med utgangspunkt i et menneskesyn basert på mistenksomhet, slik det gjøres gjennom de økonomiske sanksjoner som foreslås for dem som ikke er i fullt arbeid:» Under dette står følgende strekpunkt: «– ved trusler om å redusere sykelønnen dersom ett av intensjonsavtalens mål om 20 pst. reduksjon ikke nås.» Dette er sitater fra Brit Hildengs innlegg i denne salen i fjor. I dag sitter den samme Brit Hildeng og stemmer for et forslag om å redusere sykelønnsordningen ved å utvide perioden som skal til for å kunne opparbeide seg den rettigheten. Det må representanten Hildeng ta innover seg, særlig når representanten Hill-Marta Solberg i fjor forklarte at det fantes ingen subsidiær virkelighet. Videre må også representanten Brit Hildeng ta innover seg at gjennom forliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i komiteen har man faktisk sørget for også å redusere stønaden til barnetilsyn til enslige forsørgere. Det harmoniserer veldig dårlig med det representanten Hildeng var inne på i sitt innlegg. Så til representanten Bjarne Håkon Hanssen. For å si det rett ut: Arbeiderpartiet viser jo sitt sanne ansikt i denne saken om gravferdshjelpen og gravferdsstøtten. Dersom Arbeiderpartiet hadde ment alvor med at dette var et så viktig punkt, hadde man i hvert fall forsøkt å få det inn i budsjettet igjen. Vi må ta innover oss at det ble fjernet i fjor. Det får vi ta ansvaret for. Men etter innlegget som representanten Bjarne Håkon Hanssen hadde i denne salen i fjor, er det underlig at den samme person overhodet ikke har vist vilje til å reversere dette.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Jeg skal ikke bruke så mye av tiden på de eventuelle forhandlingene som har vært tidligere i kommunalkomiteen, men heller forholde meg til det vi debatterer i dag, altså statsbudsjettet for helse- og sosialområdet. Sosialministeren var i sted inne på, og viste til, at 900 000 i dag kommer inn under egenandelstaket, og at det ikke finnes 900 000 fattige i dette landet. Nei, det er helt riktig. Jeg er helt enig med sosialministeren i det. Men forslaget til økning av egenandelstaket rammer også dem som er fattige, det rammer blindt, fordi en hever opp fra bunnen. Selv om færre kommer inn under egenandelstaket, må de som har minst – det gjelder ofte syke mennesker, og det er ofte dem vi henviser til når det gjelder fattigdomsproblematikken – faktisk betale en økning på 200 kr. Hadde sosialministeren fått det som hun ville, hadde disse måttet betale 2 500 kr. Det er ingen sammenheng mellom det antallet som sosialministeren viser til, og det faktum at de som har minst i dette landet, nå må betale mer i økte egenandeler. Det er et faktum.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2003-12-10:
Fremskrittspartiet vil stemme for dette forslaget, nå når vårt eget er falt.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
I mitt hovedinnlegg refererte jeg til et oppslag i gårsdagens Dagbladet, der en psykolog ved Dikemark, Erik Røise, beskriver situasjonen innenfor psykiatrien slik: «Det er en tendens til å satse på de gruppene som det er enklest å håndtere i psykiatrien.» Det er snakk om en omleggelse av finansieringen innenfor psykiatri, slik at man også der vil få incentivbasert finansiering. Ser helseministeren, ut fra hvordan opptrappingsplanen har forløpet til nå og også framover, faren for at man prioriterer pasienter som i liten grad påfører helseforetakene eller behandlingsenhetene utgifter, slik at det nettopp er de svakeste, de som har størst behov for behandling, som rammes, både gjennom finansieringsordningen i dag og gjennom framtidige finansieringsordninger? Ser han at det ligger et særlig ansvar her for å sikre at det er de som har de største behovene, som også prioriteres høyest?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
Jeg hører at Bent Høie repeterer sine feilaktige resonnementer når det gjelder SV og SVs alternative budsjett. Det er altså slik at sammenlignet med Regjeringen foreslår SV 1 280,5 mill. kr mer til helseforetakene. Til sammenligning foreslår Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti i sitt budsjettforslag 447 mill. kr mer til helseforetakene. Hvis man skulle ha lagt det samme resonnementet til grunn for forslaget fra regjeringspartiene og Arbeiderpartiet som Bent Høie gjør når det gjelder SV, ville det være snakk om 372 mill. kr, for da må de føre til fradrag de kuttene de har både i forhold til refusjon spesialisthjelp med 60 mill. kr og refusjon psykologhjelp med 15 mill. kr, noe jeg ser at Bent Høie ikke tar med i sine betraktninger når han så regner over en halv milliard. Men det som jeg har understreket på vegne av SV, er at vi anser at det vil være betydelige effektiviseringsmuligheter ved å samordne i regi av helseforetakene oppgavene knyttet til privatpraktiserende spesialister, psykologer, laboratorietjenester og røntgentjenester. Det tror vi er viktig. Men det som helseforetakene vil disponere, er altså ikke mindre, men mer. Det er nesten 1,3 milliarder kr mer. Så registrerer jeg at en helt sentral debatt har pågått om i hvilken grad Stortinget skal ha styringsmuligheter overfor helseforetakene. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet tar opp igjen sitt forslag fra da vi behandlet helsereformen, et forslag som går ut på at man i regi av helseforetakene skal nedsette råd, der det også skal være folkevalgte politikere. Det er jo en type råd som man kan huske eksisterte tilbake på 1960-tallet. Lederen for et slikt råd het Balle Klorin. Det er jo åpenbart at det vil være suppe som vil være i sentrum for den type råd. Det er jo også en helt motsatt modell av det SV ønsker. Vi ønsker at folkevalgte skal ha makt til å foreta endringer, mens den modellen Arbeiderpartiet legger opp til, gjør at folkevalgte reduseres til rådgivere for byråkratiet, som så skal stå for beslutningene. Og det er jo en helt meningsløs modell. Likevel ser jeg at Arbeiderpartiet gang på gang, i forbindelse med valgkampen og på ulike sett og vis, har klart å skape et inntrykk av at de ønsker folkevalgt kontroll. Bjarne Håkon Hanssen har uttalt til Namdalsavisa den 23. oktober at han ønsker at Stortinget skal vedta premisser for helseforetaksstyrene der det slås fast at lokalsykehusene skal bestå med akuttfunksjoner, og understreker at man skal ha større folkevalgt styring. Det er jo det SV foreslår. Det er ikke det Arbeiderpartiet foreslår. Men dessverre klarer vi altså ikke her i salen å få støtte fra Arbeiderpartiet til en slik modell. Jeg må si at en del av de uttalelsene som har falt i valgkampen fra ulike arbeiderpartipolitikere, og for så vidt fra Britt Hildeng her i dag, er oppsiktsvekkende. Her argumenterer man mot at fødeavdelingen ved Aker sykehus skal nedlegges, samtidig som man går for det i budsjettforliket. Vi har altså et forslag om at avdelingen skal bestå, at den ikke skal nedlegges, som Arbeiderpartiet ikke støtter.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
Når jeg tar ordet, er det i tilslutning til det som helseministeren kom inn på når det gjaldt Aker Sykehus. Vi hørte også at Arbeiderpartiet advarte i forhold til konsekvensene av nedleggelse av en velfungerende avdeling som har vært et alternativt tilbud for mange fødende. Det er naturligvis viktig, og det kan ikke herske noen tvil om det heller, at belegget på denne avdelingen er stort nok til at man rent faglig burde ha ivaretatt den og videreført den. Men jeg er overrasket, spesielt over Arbeiderpartiet, som på et tidligere tidspunkt har vært helt klar på og argumentert nettopp for det samme som SV gjør, at disse beslutningene må tas inn i Stortinget, og så skal det være opp til Stortinget å bestemme strukturen før endringene skjer. Jeg ser at Helgeland Arbeiderblad den 21. november – det er ikke mange dagene siden – hadde et oppslag der Stoltenberg ifølge Helgeland Arbeiderblad har gjort «det helt klart at helseregionene ikke kan handle etter eget forgodtbefinnende. Han sa at han oppfatter det som nå skjer enkelte steder i landet som store endringer – og som derfor skal forelegges Stortinget før man kan gå videre». Så registrerer jeg til min store overraskelse at Arbeiderpartiet i dag ikke gir støtte til det samme når det kommer forslag om å få til akkurat det gjennom vedtak av nasjonal helseplan.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
Nei.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Det er korrekt som representanten Bjarne Håkon Hanssen viser til, at foretaksmøtene i Helse Nord og Helse Vest har behandlet spørsmålet om omstrukturering av føde- og akuttilbudet i de to helseregionene knyttet til bestemte sykehus der. I forbindelse med den behandlingen, hvor foretaksmøtet gav sin tilslutning til de hovedforslag som var fremmet av de regionale helseforetakene, ble det stilt opp en del konkrete forutsetninger som skulle være på plass før de kunne gjennomføres, og foretakene ble bedt om å rapportere innen 1. november på gjennomføringen. Jeg har fått de rapportene. De er under arbeid og til behandling i departementet. Det viser seg at forutsetningene på noen punkter så langt ikke er oppfylt. Jeg arbeider derfor i dialog med de to regionale helseforetakene med en plan for å sikre at de forutsetningene blir oppfylt før gjennomføringen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Jeg opplever både innstillingen fra flertallet og debatten så langt her i dag dit hen at det er bred enighet i Stortinget om at lokalsykehusene har en viktig funksjon i den norske helsetjenesten, at det å ha desentraliserte føde- og akuttjenester er viktig. Jeg oppfatter det ikke slik at flertallet har utstedt noen verneordre over tjenestetilbudet på disse områdene – altså slik det er i dag alle steder. Det er et omstillingsbehov, og det må gjennomføres. Jeg viser her til hva flertallet sier i innstillingen, som jeg er helt enig i. Når det gjelder spørsmålet om disponeringen av økte ressurser, har flertallet valgt å legge disse inn i basisbevilgningen til helseforetakene. Det gir helseforetakene muligheten til å få mer tid og til å ta omstillingene noe mer forsiktig enn det man ellers ville ha gjort, og – som representanten Bjarne Håkon Hanssen var inne på i sitt innlegg – til kanskje å kunne la være å gjennomføre en del rent økonomisk begrunnede omstillingstiltak.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Ja, det ligger et særlig ansvar for å sikre de svakeste og mest utsatte et tilbud. Bruk av begreper som f.eks. «svik», som representanten Ballo brukte i sitt hovedinnlegg, finner jeg i så måte ganske krenkende i forhold til det engasjement som er utvist både av Regjeringen og av stortingsflertallet for å sikre nettopp det. Så ser vi en del utslag av prosesser ute i foretakene som ingen av oss liker. Jeg har funnet det nødvendig, ut fra en del av de medieoppslagene som har vært i den senere tid, å sende et varsel til samtlige regionale helseforetak om hvilke styringssignaler jeg kommer til å styre etter i 2004. I det brevet, som gikk ut i går, gjøres det klart at de ressursene som kommer fra opptrappingsplanen, skal komme i tillegg til den satsingen som ligger der fra før – det er ikke anledning til å kutte i bunnen. Og i den grad man effektiviserer, skal effektiviseringsgevinsten komme psykiatrien til gode. Vi vil bruke styringsdokumentene til å presisere nødvendigheten av å ha en god ivaretakelse av hver enkelt pasient. Vi vil gjøre det klart at i den grad man skal legge ned sykehjem, noe Stortinget har forutsatt, skal man ikke gjøre det før man har bygd opp et tilsvarende, alternativt tilbud. Vi vil også(presidenten klubber)(presidenten klubber) til de svakeste pasientene, før det er bygd opp et alternativt tilbud. (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Jeg beklager, president.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Radonsatsingen har vært en del av Nasjonal kreftplan, som er inne i sitt siste år. Derfor er ikke det videreført i 2004. Når det gjelder omstilling i fødeavdelinger i Norge, må jeg si at jeg har merket meg at det Senterpartiet har prioritert ved denne budsjettbehandlingen, er omstillingen i fødeavdelingen på Aker i Oslo. Den omstillingen ønsker Senterpartiet å stoppe. Det er en omstilling som innebærer at noen kvinner som bor i Groruddalen i Oslo, må føde i Lørenskog – ca. 10 minutters kjøring fra Groruddalen – og at noen kvinner på Ullern må føde på Bærum sykehus, som faktisk er nærmere enn Aker. Det synes jeg er et ganske merkverdig utslag av Senterpartiets motstand mot forandringer i sykehussektoren. Det er riktig at det er mulig å sette inn en ubegrenset mengde ressurser, forutsatt at man får rekruttert fagfolk. Man kan jo ha et spesialisttilbud hvor som helst i landet, hvis man får fagfolk til å søke det. Men spørsmålet er om det faktisk er en rasjonell utnyttelse av samfunnets ressurser.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Som jeg sa i debatten om Rusreform II, er det meget krevende og tidskritisk å få gjennomført reformen fra 1. januar, i og med at Stortinget utsatte behandlingen av proposisjonen. Men vi har arbeidet parallelt, under forutsetning av Stortingets konklusjoner. Jeg kan derfor informere Stortinget om at i forhold til de praktiske prosesser med overføring av personell og bygninger og tjenester som skal gjennomføres innen 1. januar, er vi i rute, og vi følger det nøye gjennom prosjektorganisasjonen fra dag til dag. Når det så gjelder sikringen av tjenestetilbudet inn i den nye sammenhengen, vil vi ta med oss de føringer Stortinget gav ved behandlingen av loven, i styringsbrevet for helseforetakene for 2004.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Flere har i debatten vært innom opptrappingsplanen for psykisk helse. La meg minne om at innenfor psykisk helsevern i dag er det stadig flere som søker hjelp, og stadig flere som får hjelp. Ventetiden går ned både for voksne og for barn og unge. Samtidig er det ingen idyll. Vi har gjort opp status i budsjettdokumentet og vist at vi på noen områder er godt i rute, på andre områder ligger vi etter ruten. Derfor har vi foreslått en forlengelse av planen. Opptrappingsplanen for psykisk helse er ingen verneplan. Det er en opptrappingsplan og en omstillingsplan. Det betyr at noe skal bygges ut, noe skal bygges ned, og noe skal definitivt ikke bygges opp, men være på det nivået det er i dag. Det er ikke slik at opptrappingsplanen har lagt til grunn av sykehjemmene skal vernes. Sykehjemmene skal bygges ned – det er Stortingets forutsetning. Men det er også Stortingets forutsetning at distriktspykiatriske sentra og boliger skal bygges opp, og at det skal være en sammenheng mellom det som bygges opp, og det som bygges ned. Det er det jeg har presisert overfor helseforetakene i det brevet jeg refererte til tidligere i dag. Det er ikke slik som det kan framstå, når enkelte avdelingsoverleger står fram og sier at de har ikke sett noe til opptrappingsmidlene ved sin sykehusavdeling. Nei, men det har heller ikke Stortinget forutsatt. Stortinget forutsatte at ubyggingen av distriktspsykiatriske sentra og tjenester i kommunene skulle avlaste sykehusavdelingene, slik at de i større grad kunne få rom for å hjelpe de mest alvorlig syke. Det er opptrappingsplanens innhold. Da må man i debatten ikke gi inntrykk av noe annet. Ellers vil jeg si meg helt enig med representanten Alvheim i at de beskrivelser han gav, ikke er akseptable hvis de medfører riktighet. Jeg kan vise til at vi i budsjettproposisjonen har nevnt eldre med psykiske lidelser som en spesiell gruppe som bør vies større oppmerksomhet, ikke minst når det gjelder å bygge kompetanse i tjenesteapparatet. La meg avslutningsvis også bemerke til representanten Alvheim, som i sitt hovedinnlegg sa at sykehusreformen så langt har vært en stor suksess. Det er jeg enig i. Samtidig sa han at han var usikker på helseministerens agenda framover når det gjelder reformen. Det har han ingen grunn til. Min innsats når det gjelder å gjennomføre sykehusreformen, er knyttet til å gjennomføre de vedtak Stortingets flertall har fattet, og gjennomføre de retningslinjer som Stortingets flertall vedtar. Jeg har ingen annen agenda enn det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-10:
Jeg er glad for at denne debatten viser at Stortingets flertall ønsker å styre sykehussektoren gjennom overordnede planer og føringer fra Stortinget, og ikke gjennom en detaljstyring ned på enkeltavdelingsnivå. Jeg konstaterer at Senterpartiet er uenig i det. Senterpartiet ønsker å styre sykehusene på avdelingsnivå fra denne sal. Jeg vil anslå at vi i Norge har noe sånt som et tusentalls sykehusavdelinger, så Stortinget skal få det ganske travelt hvis man skal leve opp til Senterpartiets styringsambisjoner. Det Senterpartiet faktisk gjør, er å plassere Stortinget i rollen som et gjennomsnitts fylkesting under det fylkeskommunale sykehuseierskap. Det var ikke intensjonen med sykehusreformen. Jeg er glad for at flertallet i denne salen ikke er med på den type premisser. Men når Senterpartiet så skal styre, velger de altså å gjøre fødeavdelingen på Aker, blant alle landets fødeavdelinger, til gjenstand for vedtak i denne sal. Det vil vel sikkert Senterpartiets velgere i distriktene merke seg – at Senterpartiet i denne debatten var mest opptatt av unge, friske jenter på Ullern som skulle slippe å føde i Bærum.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Det virker som om departementet og sosialministeren er opptatt av å forsere arbeidet med å samle Aetat, trygdeetat og sosialetat. Det er i tråd med Stortingets flertall, og vi er glad for det. Det er imidlertid bekymringsfullt at departementet synes å ha oversett, eller ikke har tatt innover seg, stortingsflertallets understreking av betydningen av at brukerorganisasjonene og de ansattes organisasjoner skal være med i dette arbeidet. Mener statsråden at deltakelse i en perifer referansegruppe ivaretar deres interesser? Og hvordan kan det forklares at FFO har trukket seg fra dette arbeidet på grunn av manglende påvirkningsmuligheter?
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
Spørsmålet opptar naturlig nok mange, og jeg har lyst til å si at det er full lønn fra første fraværsdag. Spørsmålet blir: Hvor lenge skal du jobbe før du får fulle rettigheter? Ordningen med de 14 dagene som har vært gjeldende til nå, har ikke vært justert på mange år. Jeg kaller dette en justering. Videre har jeg lyst til å si at Regjeringen har inngått en avtale med partene i arbeidslivet om å forlenge avtalen om et inkluderende arbeidsliv med en rekke presiseringer. Det er en sterk vekst i utgiftene til sykepenger og andre trygdeordninger. Blant annet på grunn av den utgiftsveksten, men også i forhold til utvidelse av EØS-området, har det vært viktig for Regjeringen å målrette sykelønnsordningen mot dem som har en fast tilknytning til arbeidslivet. Sykelønnsordningen står fast, med full lønn under sykdom fra første fraværsdag.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
La meg først si at det ikke er akseptabelt at unge skal få et tilbud om sykehjem. Dernest er det viktig å si at det er et kommunalt ansvar å gi et tilbud til innbyggerne sine, også til dem som krever store ressurser. Det Regjeringen har lagt vekt på, er for det første at kommunene nå skal få anledning til, sammen med dem det gjelder, å legge en individuell plan for den enkelte. Toppfinansieringen i forhold til ressurskrevende brukere vil også være et viktig bidrag i så måte. Departementet har samarbeidet nøye med brukerorganisasjonene i denne kartleggingen. Når vi har telt opp og sett hvor mange som nå er uten et slikt tilbud, og som samtidig ønsker seg ut av sykehjem, har vi sagt: de yngste først. Men det betyr jo ikke at det ikke er en jobb å gjøre i forhold til dem som er eldre, og som også ønsker et annet tilbud. Der vil denne toppfinansieringen være viktig. Det å ha rett til en individuell plan vil også være et sentralt element. Men ansvaret for innbyggerne ligger i kommunen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
Ja, jeg kommer til å følge håndteringen av denne ordningen nøye. Det har vi gjort allerede. Vi har brukt fylkesmennene, bl.a. i kartleggingen, og det er samtalt med hver eneste én, også deres pårørende. De har blitt spurt om de vil ut, eller om de vil være. Toppfinansieringen vil være et viktig bidrag. Hvis ikke 550 mill. kr – over en halv milliard kr – skal være et viktig bidrag til dette, så vet ikke jeg! Dessuten har vi også skjønnsmidlene. Jeg merker meg at representanten er opptatt av at fylkesmennene skal kunne bruke disse. Det vil også fylkesmennene kunne gjøre. Det er viktig at vi har to institusjoner i landet som også kan være med og hjelpe den enkelte og gi en faglig vurdering i forhold til tilrettelegging utenfor institusjon. Da tenker jeg særlig på Muritunet og Valnesfjord. Jeg registrerer det som flertallet i komiteen har sagt. Jeg synes det er helt opplagt at vi må følge denne gruppen, som er en av de mest sårbare vi har. Slik sett vil den også ha min oppmerksomhet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
Det er mulig at den finansieringen, med en toppfinansiering i forhold til ressurskrevende brukere, ikke er slik som representanten Gløtvold ønsker. Vi kan gjerne diskutere finansieringsformer også i årene som kommer, men det jeg er opptatt av, er at vi ikke har en finansieringsordning som belønner kommunene for å sende unge funksjonshemmede på sykehjem. Så til det neste spørsmålet i forhold til funksjonshemmede og hjelpemidler. Der er det slik at Regjeringen har prioritert arbeid og dagligliv. Midlene har gått til det. Det er mulig at representanten Gløtvold nå tenker på terrenggående kjøretøy – jeg ser det ikke er det, men uansett er det viktig å si at vi har prioritert arbeid og dagligliv. Vi skulle gjerne ha sett at vi hadde prioritert mer, men her strakk ikke pengene til.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
FFO trakk seg fordi de ikke fikk være med i utvalget. Jeg har understreket at døren står åpen for dem til enhver tid. «Perifer referansegruppe» sier representanten Hildeng. Referansegruppe, sier jeg – aktivt med i utvalget, i nær kontakt. Jeg finner det ganske oppsiktsvekkende at representanten Hildeng konsentrerer seg om én organisasjon når det handler om 32 til, og hvor alle mener de har brukerperspektivet. Det gjelder de ansattes organisasjoner, det gjelder brukerorganisasjoner, og det gjelder arbeidstakerorganisasjoner – 32 i tallet. Men FFO er hjertelig velkommen når som helst det måtte være, og døren står fortsatt åpen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
Jeg vil avlegge en liten visitt til representanten Gløtvold, som nok antok at jeg var noe på jordet i svaret mitt. Det er mulig at uklart forstått er uklart fortalt. Jeg har i hvert fall bare lyst til å gi en tilbakemelding om at det er klart at man merker en reduksjon på 40 mill. kr i Rikstrygdeverkets midler, men det skal ikke merkes på IA-arbeidet. Innretningen på dette vil vi ta opp i tildelingsbrevet, både i forhold til forenkling, omorganisering og elektronisk videreutvikling. Nå kan jeg vel trøste representanten med at jeg tror at vi faktisk var på det samme jordet, for visitten som Gløtvold gjorde til meg, var stilet til helseministeren. Men nå skulle vi være oppe på veien igjen begge to. Dernest vil jeg avlegge en liten visitt til representanten Meltveit Kleppa. Når det gjelder ønsket om en fattigdomsplan som ikke skal betales av dem som er arbeidsledige, osv., har jeg lyst til å si at det ikke er slik at alle kutt er usosiale. Jeg har merket meg at Senterpartiet mener at 900 000 i dette landet er såkalt verdig trengende i forhold til egenandelstak og eventuelle justeringer. Jeg tror neppe at 900 000 er fattige i dette landet. I så fall har jeg registrert at det finnes noen her i denne salen også som kommer inn under egenandelstaket. Vi har satset på fattigdom fra første stund. Vi har målrettet innsatsen. Vi har brukt 2 milliarder kr nettopp i forhold til målrettede fattigdomstiltak. Det går på hjelp til dem som er langtidsmottakere av sosialhjelp. Vi ser at det virker, at flere kommer både i arbeid og på tiltak. Det er noen som ikke har et hjem, som er bostedsløse. Vi har målrettet innsatsen særlig overfor dem. Vi ser at vi kanskje også har noen utfordringer i forhold til Senterpartiet. Istedenfor å spre en del utover som favner vidt, burde vi heller diskutere hvor grensen går. Hvem er det som egentlig er fattig? Hvem er det som er verdig trengende? Vi ser at den politikken er viktig, men vi ser samtidig at den ikke hjelper dem som faktisk trenger det aller mest, at de faktisk faller utenom. I forhold til de spesielle målgruppene som jeg bl.a. nevnte i mitt hovedinnlegg, har Regjeringen vært tydelig fra første stund.
Ingjerd Schou (Høyre), 2003-12-10:
For det første er jeg glad for engasjementet til Sosialistisk Venstreparti i forhold til å hjelpe dem som trenger det aller mest. Nå har det vært stilt spørsmål ved SVs regneferdigheter her tidligere i dag, og når SV sier at Regjeringens fattigdomssatsing utgjør 575 mill. kr, tror jeg det er viktig å ta med hele regnestykket – det er det jeg har sett av dokumentene. Det er nær innpå 1 milliard kr i satsing i 2004 – 240 nye millioner. Man må jo ta med det som er gitt i 2002 og 2003. Jeg registrerer at SV er opptatt av å ta fra de rike, mer det enn å fokusere på dem som er faktisk svake. Når jeg ser på SVs budsjettforslag, har de en meget bredmasket fattigdomsdefinisjon, at alle som omfattes av folketrygden, synes å være i nød. Sånn er det ikke. Jeg tror også at det burde være en erkjennelse i SV av at problemet ikke er at vi har noen få som har for mye, men at vi har for mange som ikke på noen måte har tilstrekkelig. Jeg registrerer også at SV vil at vi skal arbeide mer og få mindre, og sånn sett går ikke regnestykket i hop. Jeg ser også at SV i sitt budsjett reduserer grensen for når man skal betale såkalt toppskatt – eller kakseskatt, som det gjerne blir kalt. Jeg synes i grunnen det er litt oppsiktsvekkende når det gjelder dem som tjener 300 000 kr, for det er vel heller ikke spesielt råflott til lønn å være i dag. Men engasjementet i forhold til fattigdomsproblematikken setter jeg pris. Det er heller ikke slik at alle sosiale kutt nødvendigvis er feil. Jeg hører at representanten Andersen sier at man tar med den ene hånden og gir med den andre. Men det er noe med å målrette – heller det enn å spre og tyne utover til de mange.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2003-12-10:
Da budsjettinnstillinga fra sosialkomiteen for 2004 forelå, var det en gledens dag på Romerike og i Akershus. Jeg tenker sjølsagt på det som der slås fast om bygging av Nye Akershus Universitetssykehus – Ahus – i Lørenskog. Det er ikke til å legge skjul på at usikkerheten var stor etter framleggelsen av statsbudsjettet i oktober. Helseministeren og departementet sa det var nok penger i budsjettet til å starte bygging av Nye Ahus i 2004, mens Helse Øst sa det motsatte: Dette er for dårlig – finansieringen er ikke tilstrekkelig. Men dette lar vi ligge i dag. I dag fordeles verken skyld eller kjeft – i dag fordeles ros, takk og honnør. Det er særdeles gledelig at stortingsflertallet – Arbeiderpartiet, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet – slår krystallklart fast at bygging av Nye Ahus skal starte våren 2004. Komitelederen var krystallklar i åpningsinnlegget i dagens debatt. Det samme var Bjarne Håkon Hanssen. SV og Senterpartiet er også helt klare i saken. Det er derfor et samlet storting, kanskje med unntak av Kystpartiet, som mener at bygging av Nye Ahus nå endelig skal igangsettes. Det er godt kjent og godt dokumentert at det er nødvendig med et nytt sjukehus. La meg likevel nevne noen stikkord for å underbygge behovet. For det første: Akershus er det området i landet hvor befolkningsveksten forventes å bli sterkest i åra som kommer. For det andre: Dagens bygningsmasse på Ahus er gammel, nedslitt og lite funksjonell. Bygningene er i så dårlig forfatning at tekniske fagfolk faktisk er i tvil om det er praktisk mulig å drive sjukehus der noen år fram i tid. Vi er allerede seint ute. Vi er på overtid. Det haster med å få bygd nytt sjukehus! Det er mange år siden den tidligere sjukehuseieren, Akershus fylkeskommune, startet arbeidet med det nye sjukehuset. Og allerede i 2000 var fylkeskommunen i drøftinger med departementet om størrelse og funksjoner. Sommeren 2001 ble det oppnådd enighet mellom fylkeskommunen og departementet om hvordan det nye sjukehuset skulle bygges. Etter at Helse Øst overtok ansvaret i forbindelse med sjukehusreformen i fjor, hadde vi fortsatt forståelsen av at prosjektet hadde høy prioritet. Så kjelket det seg noe til, og vi fikk en ny runde. Prosjektet ble slanket med 2 milliarder kr, slik at vi nå snakker om et revidert sjukehusprosjekt. Til slutt: Hvis det skulle være noe som fortsatt henger litt, måtte det være Helse Øst sine vurderinger av det skisserte opplegget. Jeg vil derfor benytte anledningen til å utfordre helseministeren på at det fortsatt er slik at det Stortinget bestemmer, skal følges av underordnet organ – altså at Helse Øst har den samme forståelsen og vurderingen av den politiske løsningen det nå er flertall for.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-10:
Eg skal fyrst understreka tre forhold. For det fyrste er Senterpartiet ikkje fornøgd med Regjeringa si manglande innleving når det gjeld uroa ved mange av sjukehusa våre i forhold til kva behandlingstilbod det enkelte sjukehuset skal ha. For det andre vil vi ha ein reell opptrappingsplan når det gjeld psykiatrien. Og for det tredje vil vi ha ein handlingsplan mot fattigdom som ikkje sjuke og ledige skal betala. Så vil eg nytta mine minutt til å snakka om temaet ressurskrevjande brukarar. Det er gledeleg at det no kjem på plass ei ordning på det området, ei statleg finansieringsordning for brukarar med spesielle behov. Det skulle vera sjølve testen på kor langt vi skal stilla opp for kvarandre, kor langt samfunnet skal ha fellesskapsløysingar. Senterpartiet ynskjer ei føreseieleg ordning. Vi meiner nivået skal vera slik at alternativet, sjukeheimsplass, ikkje er å føretrekkja av økonomiske omsyn, og vi meiner at ein må sjå kommuneøkonomien og den stramheita som er der, i samanheng med kvar vi legg ordninga. Det betyr i klartekst at ordninga ikkje er god nok slik som ho no er vedteken. Innslagspunktet på 700 000 kr og ei dekning med 80 pst. av gjennomsnittskostnadene på landsplan betyr at kommunane fyrst må dekkja 100 000 kr, og at dei etterpå òg har store kostnader med tilbod utanom sjukeheim. Det er ei merkeleg oppleving å lesa Framstegspartiet sine merknader i denne saka, for det er Framstegspartiet som har sørgt for at Regjeringa har fleirtal for den ordninga som no blir sett i verk. Det kjem fram i behandlinga av kommuneproposisjonen, der det vart inngått eit forlik mellom regjeringspartia og Framstegspartiet. Alle partia hadde kvar sine ordningar i innstillinga til kommuneproposisjonen som vi etter kvart sydde saman. Dersom ein skulle gått inn for 700 000 kr og 80 pst. dekning, som ville vore føreseieleg i forhold til den enkelte klienten, måtte vi ha samla oss om Arbeidarpartiet sitt forslag. Senterpartiet og SV låg lågare. Vårt forslag var 600 000 kr og 100 pst. dekning. Framstegspartiet hadde eit anna forslag. I den innstillinga som ligg føre i dag, kritiserer altså Framstegspartiet den ordninga som dei har sikra fleirtal for. Ein MS-pasient på Nesodden har dei siste dagane vist oss kor viktig det er med ei ordning med lågare innslagspunkt. Nesodden er ein av dei kommunane som no blir ramma og får mindre pengar neste år enn dei har i år, til dette formålet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-10:
Senterpartiet vil gjerne stå saman med Regjeringa i kampen mot fattigdomen, men det kan vi ikkje gjera så lenge Regjeringa har vorte så smålege i innretninga av politikken sin. Dei har gått vekk frå det viktigaste i dei fem strategiane i utjamningsmeldinga, nemleg eit meir rettferdig skattesystem. Det som eg bad om ordet for no, gjeld endå ein gong dei ressurskrevjande brukarane, og den ordninga som no vert sett i verk frå 1. januar. Det er ei ordning som har vore under kontinuerleg forbetring frå år 2000, og det er ei ordning som kommunalkomiteen i Stortinget har brukt mykje tid på. På den bakgrunnen synest eg det var underleg å lesa merknadene frå Framstegspartiet i dag, når det er dei som må ta ansvaret for at det i vår var – og det er det framleis – fleirtal for den ordninga som no vert innført, og som for mange synest svært mangelfull. Det eine som er vanskeleg, er sjølvsagt innslagspunktet. Det som er endå meir vanskeleg for kommunane, er at ordninga no er så uføreseieleg, fordi ein på landsplan opererer med gjennomsnittskostnader, og ikkje ei fast prosentmessig dekning over eit innslagspunkt. Det er rett som Nesvik seier, at Framstegspartiet hadde eit primærstandpunkt som vart fremja i vår – innslagspunkt 400 000 kr, 70 pst. dekning av kostnadene opp til 600 000 kr, og så 90 pst. dekning over det. Det som ikkje har kome klart nok fram, er at då innstillinga frå kommunalkomiteen låg føre, var det berre Framstegspartiet, fordi dei hadde vorte einige med Regjeringa, som signaliserte at dei gjekk for Regjeringa sitt opplegg – heldigvis eit forbetra opplegg, gjort av Høgre og Kristeleg Folkeparti i kommunalkomiteen, i høve til det som Regjeringa hadde hatt ute til høyring, og som hadde eit innslagspunkt på 800 000 kr. Lat meg seia at eg er veldig glad for at Framstegspartiet no har snudd, men det er litt seint, for no blir eit uføreseieleg opplegg for kommunane vedteke. Men det som er det beste, er at Framstegspartiet i lag med Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV er med og sikrar fleirtal for eit forslag om ei kontinuerleg evaluering, og om vidare bruk av skjønnsmidlar. Det er særdeles viktig, for det ser faktisk ut som om sosialministeren er nøgd med den ordninga som no blir innført.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-10:
Helseministeren må gjerne harselera over Senterpartiet sin sjukehuspolitikk. Men det betyr jo at han samtidig harselerer over mange av dei som i dag engasjerer seg over heile landet vårt i forhold til godt fungerande helsetilbod lokalt. Det er ei stor utfordring no å erstatta det regionale folkevalde nivået som før var oppe og stod for best mogleg sjukehustilbod i sine respektive fylke. Men det må ikkje bli slik at storting, helseminister og Regjeringa elles synest omtrent å abdisera i forhold til framleis å sikra gode og tydelege vedtak og følgja opp i forhold til den tryggleik og den tillit som den enkelte innbyggjar skal ha i det enkelte fylke. Det bekymrar meg at helseministeren ikkje har større antenner enn han har, på dette området.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-10:
Det er ingen tvil om at ordningen for de særlig ressurskrevende brukerne må bedres utover det den er blitt nå. Den har blitt mye bedre, men er fremdeles ikke god nok, fordi egenandelen for kommunene er så høy at kostnadene fremdeles blir så store at mange kommuner velger, og tvinges til å velge, uønskede løsninger, slik som det er i dag. Grunnen til at jeg tar ordet, er Regjeringens sjølros når det gjelder fattigdomssatsingen. SV har tatt seg bryet med å sette sammen tallene for hvor mye denne regjeringen har gjort for de fattige, og hvor mye de har gjort for de rikeste de siste årene. I løpet av 2002, 2003 og 2004 har de aller fattigste mistet 6,1 milliarder kr i diverse kutt, det har vi summert sammen fra de ulike budsjettene. De rikeste har fått 4,9 milliarder kr cash på labben. Det er mulig Regjeringen synes at dette er en fattigdomssatsing, men vi deler altså ikke det synet. Senest i går debatterte denne salen ytelsene og mulighetene til yrkesrettet attføring. I går fjernet vi 266 mill. kr fra de som er syke og står uten arbeid. Det synes ikke jeg og SV er særlig mye å skryte av. Så gjelder det målrettingen av pengene. Regjeringen har vært utrolig flinke til å målrette pengene: rett til de aller rikeste. Når kritikken nå kommer om at man ikke ønsker så høye egenandeler, sier Regjeringen at det ikke er alle syke som er fattige. Nei, det er ikke det, men alle rike er faktisk rike. Regjeringen fjerner f.eks. skatt på aksjeutbytte. Det er bare å se på statistikkene, så vet vi hvem som får pengene. Det er de aller rikeste som får pengene. Det var 1,7 milliarder kr cash rett på labben, uten at Regjeringen behøvde å tenke seg om et sekund hvem som var mest verdig trengende den gangen. Det er ikke slik at denne Regjeringen har en fattigdomspolitikk som er god. De tar mer fra de fattige, og de gir ut til de rike – tar med begge hendene fra de fattige, og gir med begge hendene til de rike. At de så baketter putter på noen fattigdomstiltak til de aller mest verdig trengende, hjelper ikke. Fattigdommen i Norge øker dessverre, og det er denne Regjeringens ansvar.