Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-04-27:
Det er helt åpenbart at vi må gi mer hjelp og bedre hjelp til de rusmiddelavhengige. Vi må satse på det som virker, og det er et bredt spekter av tiltak som må til. Det handler om bedre forebygging, bedre behandling og strengere tiltak mot tilgangen på narkotika. Mange rusmiddelavhengige har dårlig helse, er bostedsløse, har vansker med arbeidstilknytning, dårlig økonomi og lite sosialt nettverk. Dette krever vide tilnærminger når hjelp og behandling skal gis. Det kreves helhetlige behandlingsløp, fra avrusning til behandling, og deretter et tett og omfattende ettervern. Samtidig som vi setter inn tiltak for å hjelpe, må vi gjøre mye mer for å forebygge at stadig flere unge blir rusmiddelavhengige. Da er det ikke nok med forebyggende tiltak i de etablerte rusmiljøene. Bergens Tidende rapporterte i forrige uke om at rekrutteringen til rusmiljøene ikke lenger skjedde i de etablerte miljøene i sentrum, men i bydelene. Det er her forebyggingen må skje. Slik forebygging vil gi stor samfunnsmessig gevinst. Den rapporten som ble presentert i Aftenposten nå på mandag, illustrerer denne gevinsten godt. Forskere fra Vista Analyse har funnet at 100 unge som kommer i arbeid i stedet for å bli uføretrygdet, gir en gevinst for samfunnet på 1 milliard kr. Jeg vil tro at gevinsten er større pr. ungdom som reddes fra å bli en trygdet rusmisbruker. Vi har ikke råd til ikke å hente inn en slik gevinst! Forebygging må altså skje lokalt. Kommunene må ta på seg ledertrøyen, må bidra til at ungene får en god start. Vi må unngå at så mange blir tapere i videregående skole. Skole, helsevesen og politiet må pålegges å samarbeide mer. Rusproblemer må bli sentralt i den årlige debatten om helsetilstanden i kommunene, som ethvert kommunestyre bør ha. Frivillige organisasjoner som driver gode tiltak, må få mer langsiktige avtaler som sikrer forutsigbarhet og kvalitet. Det må skaffes flere utleieboliger og hjelp til å bo for dem som trenger det. Så vil jeg snakke om dobbeltdiagnose rus og psykiatri. Personer med dobbeltdiagnose rus og psykiatri har i altfor mange år hatt et altfor dårlig tilbud. Pasientgruppen er også sterkt voksende. Fra min egen erfaring som legevaktslege husker jeg veldig godt fortvilelsen blant både leger og pasienter over de manglende behandlingstilbudene. Dersom pasienten hadde promille samtidig som han eller hun hadde en mer eller mindre akutt psykiatrisk lidelse, så ble han eller hun avvist både for avrusning og for innleggelse i psykiatrien, eller på medisinsk avdeling. Alternativet var å be pasienten reise hjem, eller å gå ut på gaten igjen, og komme tilbake når han eller hun enten hadde bare et rusproblem eller bare et psykiatriproblem. Sånn kan vi ikke ha det. Det er derfor ekstremt viktig at behandlingstilbudet for dem med dobbeltdiagnose rus og psykiatri blir bedret. Alle som er motivert for behandling, må få behandling raskt. Det betyr at kapasiteten må økes. Alle som kommer ut fra avrusning, må ha en snarvei til videre hjelp. Det er derfor positivt etter mitt syn at Regjeringen i Soria Moria II står fast på at det skal etableres rusakuttmottak i de største byene. Dette vil hindre mange svingdørspasienter og bidra til et mer helhetlig behandlingsopplegg. Jeg forventer også at de nye forskriftene for LAR, som vi fikk i vinter, vil bidra til at flere får hjelp raskere. Fremskrittspartiets forslag om at pengene skal følge bruker, kan høres forlokkende ut. Men dette vil ikke gi incentiver til forebygging og tidlig intervensjon, fordi det da blir etablert sykdom som en inngangsport for å få dekket kostnadene. Etter Senterpartiets syn er dette derfor ikke en egnet finansieringsmåte dersom en skal styrke rusfeltet. Det som derimot er et poeng, er at arbeid innenfor rusfeltet må kunne være tellende i en spesialistutdanning for leger. Dette må tas opp når Regjeringen, slik det er varslet i Nasjonal helseplan 2007–2010, skal foreta en bred gjennomgang av spesialistutdanningen for leger, det gjelder både organisering og innhold.