trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Jeg har lyst til å si en ting først – om hundrevis av millioner. Det er i regi av Norges forskningsråd brukt 364 mill. kr på havvindforskning. Enova har brukt 245 mill. kr og Innovasjon Norge 126 mill. kr. Så for det første: Det gjøres noe hele tiden. Dette er jo tall fra 2008 og fram til i dag. Myndighetene gjør noe på dette området. Jeg har også lyst til å kommentere betraktningen om at dette er forskningsresultater som blir på laboratoriet. Det er jeg ikke enig i. For det første er det mye generisk kompetanse her som i dag brukes på landbaserte vindkraftprosjekter i Norge. Det er det ene, og det andre er at dette er teknologi som tas i bruk i de landene man har valgt andre subsidiesystemer enn vi har gjort, f.eks. i Storbritannia. Denne kunnskapen brukes i dag til å produsere ny, fornybar energi, og den brukes også av norske selskaper i utlandet. Så det synes jeg vi må ha med oss i denne settingen. Jeg vet at Miljøpartiet De Grønne ikke har vært med på å gjøre disse vedtakene i Stortinget, men det er et enstemmig storting som har sluttet seg til prinsippene om de grønne sertifikatene – om å lage et støttesystem som er teknologinøytralt og markedsbasert. Det har det ikke bare vært flertall for i denne sal. Det har vært enstemmighet rundt de prinsippene. Det er nettopp for å sørge for at vi skal få mest mulig kraft ut av de midlene vi bruker, for jeg tror vi er enig om at det er ved å redusere bruken av fossilt basert kraft og øke bruken av fornybar kraft vi faktisk bidrar til å redusere CO2-utslippene fra den europeiske energimiksen. Så til spørsmålet om det vil lønne seg å vente: Ja, det synes jeg representanten Hansson selv på en glimrende måte illustrerte. Det er åpenbart at det vil lønne seg å vente. Det er mye billigere med sol i dag, nettopp pga. de forholdene som representanten Hanssen selv trakk opp. Og det er mye billigere å bygge vindkraftverk i dag enn det var for noen få år siden. Selvfølgelig vil det være tilfelle også for havvind. Så lenge det utvikles prosjekter og man får industriell erfaring med å bygge havvind, vil det selvfølgelig bli billigere å gjøre dette også i Norge. Så synes jeg på en måte også at representanten Hansson er litt urimelig. Jeg har for det første sagt hva vi gjør innen forskning. Det er også systemer i dag som gir mulighet for støtte til demonstrasjonsprosjekter og pilotprosjekter på havvind.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Jeg tror jeg må forsøke meg på å si litt om hvordan virkeligheten er i Norge og i utlandet – det store utlandet. Det er mange av representantene som har vært inne på det. Mange av landene rundt oss har en utfordret kraftsituasjon og en energimiks som i stor grad er basert på fossile energikilder og i alle fall på ikke-fornybare kilder, først og fremst atomkraft. Vi har en helt motsatt situasjon i Skandinavia, hvor vi har et økende – til dels kraftig økende – kraftoverskudd og en energimiks som for Norges del er fornybar og for Skandinavias del fossilfri. Jeg er enig med de mange – bl.a. representanten Arnstad – som sier at vi har brukt hundrevis av millioner, til og med milliarder, på landbasert vind, og vi ser at konsesjonene dessverre blir liggende: Det blir ikke kraft av konsesjoner, det blir kraft av vindmøller. Mitt utgangspunkt er at det koster ca. en tredjedel å produsere 1 KWh vindkraft basert på landbasert vind, sammenlignet med havvind. Likevel ser vi at det ikke blir bygd ut. Ola Elvestuen sa at vi skal bruke kompetansen, og det er jeg helt enig i. Vi har brukt mye midler på det. Vi bruker kompetansen i dag. Norske aktører er både eiere, operatører og leverandører, ikke minst, til havvindanlegg i resten av verden, særlig i Storbritannia. Det er bra. Så må jeg bare igjen si at det har vært bred enighet om hva som skal flytte ting inn i markedet. Det er grønne sertifikater. Jeg har også opplevd at det har vært bred enighet om at vi i tillegg til det må satse på universitetene, på forskningsinstituttene og i næringslivet, ved hjelp av statlige midler til forskning, utvikling og demonstrasjon. Det gjør vi. Sammen med universitetene og næringslivet bidrar vi fra regjeringens og Stortingets side til å utvikle ny teknologi og til å demonstrere og pilotere ny teknologi. Det er selvfølgelig bra, og det vil være en viktig del av utviklingen av fornybar energiproduksjon også i framtiden.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Det var mye glede i det innlegget til representanten Aasland, i hvert fall til å begynne med. Det er jeg glad for. Men jeg har nok en gang lyst til å gi honnør for at man har klart å fjerne den usikkerheten – som var veldig til stede der ute – rundt om prosjektet kom til å bli utsatt. Det setter jeg selvfølgelig veldig pris på. Når det gjelder hvorfor olje- og energiministeren mener at tiltakskostnader skal ivaretas som et hensyn, er det fordi det har Stortinget – bl.a. i behandlingen av klimaforliket – vært veldig klar på: Tiltakskostnadene skal ivaretas. Men som sagt: Dette mener jeg at det var god dialog om i komiteen, også fram mot 16. mai, og jeg vil stå på at det hadde vært mer fornuftig å gjøre denne beslutningen i forbindelse med plan for utbygging og drift, og informasjonstilfanget ville ha vært bedre enn i dag.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Nå kommer dette til å bli vedtatt i dag, og med all respekt må vi i departementet få lov å bruke litt tid. Jeg kan forsikre om at vi skal sette ressurser inn på å få dette brevet av gårde så fort som mulig, men jeg må be om respekt for at vi må få litt tid på å finne ut hvordan vi skal utforme et slikt brev. Så vil jeg bare legge til at jeg ikke har noen prinsipielle innvendinger her og nå mot at det også i den sammenheng bør kunne brukes ekspertise utenfor OD, i den grad det er nødvendig av faglige årsaker.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Først til det første: Vi vet alle sammen at Johan Sverdrup-utbyggingen kommer til å bli behandlet i Stortinget i hvert fall to ganger til – først når det gjelder plan for utbygging og drift for første byggetrinn, og i hvert fall én gang til i forbindelse med plan for utbygging og drift for andre byggetrinn, og man kan jo også legge føringer da for et bedre beslutningsgrunnlag i forbindelse med plan for utbygging og drift for første byggetrinn av Sverdrup for prosessen videre – med byggetrinn to. Det hadde vært fullt mulig å gjøre. Så ble ikke det gjort, og vedtaket er som det er. Jeg er helt trygg på at rettighetshaverne på Johan Sverdrup, men også på de tre mindre feltene på Utsirahøyden, vil finne både gode samarbeidsløsninger og gode tekniske løsninger for å levere på det som Stortinget i dag vedtar.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
For det første tror jeg nok – og det mener jeg vel også børsutviklingen på disse selskapene har vist under denne prosessen – at selskapene følger med på vedtakene i Stortinget. Så jeg tror jo at de selv kommer til å adressere dette med nødvendig styrke. Så er det selvfølgelig slik at myndighetene – først og fremst gjennom Oljedirektoratet – følger disse prosessene tett og er til stede i mange av møtene hos rettighetshaverne i lisensene. Myndighetskravene blir fulgt opp av myndighetene, naturlig nok, og det vil selvfølgelig også være tilfellet i denne saken. Men jeg er helt trygg på at alle de involverte – totalt ti rettighetshavere på og ved Utsirahøyden – kommer til å adresse dette og levere med stor styrke på det Stortinget i dag vedtar.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Som jeg sa, er det klart at det er min intensjon å følge opp. Nå vedtar Stortinget dette i dag, og da har jeg respekt for Stortinget – vi har ikke sendt noe brev til OD før vedtaket er fattet. Vi kommer til å sette inn de nødvendige ressurser på det nå og håper absolutt at vi får det av gårde før ferien. Det er brukt nesten en halv milliard kroner på å utrede kraftløsning til disse fire plattformene, og OD er en organisasjon som ikke nødvendigvis har en størrelse og en kompetansesammensetning som gjør at dette er ukomplisert. Så hvor lang tid OD må bruke på en jobb som de ikke nødvendigvis har veldig mye erfaring med å gjøre, er det prematurt å svare på nå.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Jeg finner nok en gang grunn til å minne om at dette er et gigantisk industriprosjekt. Når første byggetrinn på Johan Sverdrup-feltet er ferdigstilt, vil det være en av de aller største kraft fra land-løsningene som noensinne har kommet på plass. Det har vært en diskusjon om når og hvordan de øvrige feltene skal forsynes med kraft fra land. Til representanten Eidsvoll Holmås – som jeg for øvrig oppfatter som atskillig mer konstruktiv ved denne korsveien enn ved sist korsvei – har jeg bare lyst til å være veldig tydelig på at regjeringen selvfølgelig vil følge opp det Stortinget vedtar i dag, og sørge for at dette kommer på plass, i tråd med Stortingets ønsker, og senest i 2022. Når det gjelder tiltakskostnader, har jeg lyst til å sitere: «(…) nivået på CO₂-avgift og kvotepris reflekterer det nivået på tiltakskostnader som skal avgjøre om det bør gjennomføres eller ikke». (…) Dette kan jeg ha sagt tidligere – det har jeg sikkert gjort – men sitatet er hentet fra Ola Borten Moe, i et svar avgitt skriftlig til Stortinget 18. november 2011, mens Ola Borten Moe var statsråd i Olje- og energidepartementet. Så det er ikke noe triks jeg har funnet opp. Det er derimot noe den rød-grønne regjeringen styrte landet etter i åtte år, og som et betydelig flertall i Stortinget ved flere anledninger i løpet av de åtte årene ga full tilslutning til. Jeg har lyst til å si at det er sannsynligvis også årsaken til at av de ti siste store utbyggingene – den store videreutviklingen – av norske felt som ble gjennomført under rød-grønt styre, var det kun Martin Linge-feltet som ble forsynt med kraft fra land, ikke de ni andre. Vi kommer til å sende forslaget om å elektrifisere den første utbyggingen vi har ansvaret for, til Stortinget. Når det er sagt, vil jeg si at det er ikke bare Høyre og Fremskrittspartiet som har vært bekymret for at det som kom ut 16. mai, kunne føre til utsettelse. Dette er ikke noe vi har diktet opp. Det har tvert imot vært en helt reell bekymring i leverandørindustrien, blant operatørene, i finansverdenen i Norge og internasjonalt – men ikke minst hos alle de tusenvis av folkene som skal konkurrere om å få gjøre disse jobbene. Det er de som har vært mest bekymret. Hele grunnlaget for den norske olje- og gassindustrien er fagarbeiderne våre, fagfolkene våre, på alle nivåer. De har vært bekymret for utsettelse. Jeg noterer meg at den bekymringen har forsvunnet i perioden mellom 16. mai og dagen i dag. Det er jeg svært glad for.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-12:
Jeg må først få si at jeg er enig i veldig mye av det den forrige representanten sa og vil derfor fatte meg i korthet. Jeg vil også få takke interpellanten for å reise et viktig tema. Norges havvindressurser kan utvilsomt bli mye verdt i fremtiden. I dag er imidlertid situasjonen at Norge styrer mot et betydelig kraftoverskudd, kraftprisene er historisk lave, utbyttene fra kraftselskapene reduseres eller uteblir. Eierne av kraftselskapene, som stort sett er offentlige, merker at inntektsstrømmen reduseres. Svært mange kraftselskap opplever at det ikke er økonomi i å bygge ut ny kraft, til tross for elsertifikatmarkedet. I denne situasjonen er det ikke aktuelt å satse på utbygging av storskala vindparker til havs. I stedet må vi gjøre mer for å anvende kraften vi allerede har. Det gjør vi best gjennom å erstatte fossil energi med fornybar energi der det er mulig og hensiktsmessig, gjennom å legge til rette for mer eksport av kraft i fast form, dvs. miljøvennlig industriproduksjon, og ved å bygge flere mellomlandsforbindelser der det er lønnsomt. Dette vil bidra til mer forutsigbare kraftpriser og et bedre klimaregnskap både hjemme og i våre europeiske naboland. Vi bør imidlertid fortsette å støtte piloter og demonstrasjonsanlegg for havvind og legge til rette for at norsk kompetanse fra olje- og gassektoren kommer til nytte i videreutviklingen av havvindteknologi. Det kan både gjøre det mulig for norsk leverandørindustri og norske teknologimiljøer å delta i utbyggingen av havvindprosjekter i andre land, der rammevilkårene og kraftsituasjonen er annerledes enn i Norge, og det kan bidra til å gjøre havvind mer konkurransedyktig i Norge på sikt. Det er dyrt nok å redde verden som det er, om ikke vi skal satse på storstilt utbygging av havvind nå.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-12:
Representanten Terje Aasland hadde en refleksjon over hvem som har foretatt en snuoperasjon, og det er verdt å merke seg at i hvert fall fagbevegelsen mener at Arbeiderpartiet har snudd. Det er vi glad for at Arbeiderpartiet har gjort. La meg så få lov til å snakke litt om noe som både representanten Arnstad og representanten Elvestuen har tatt opp, nemlig at det var helt nødvendig å fatte denne beslutningen nå, og ikke vente til plan for utbygging og drift blir behandlet våren 2015. Da er det verdt å minne om at utbyggingen av byggetrinn 1 på Johan Sverdrup med det vi vedtar i dag, vil gå uforstyrret og som planlagt. Det er hensikten med det vi vedtar i dag, nettopp å sikre at det ikke blir forsinkelser i byggetrinn 1 – og selvfølgelig å få på plass en områdeelektrifisering etter at byggetrinn 1 er satt i produksjon. Det er plan for utbygging og drift av byggetrinn 1 som skal behandles våren 2015. Det er uproblematisk. Det ligger føringer for hva som skal skje etter produksjonsstart av byggetrinn 1 – det er det som vi nå er i ferd med å vedta. Det må være slik, nettopp fordi komiteen er helt tydelig på at områdeelektrifisering ikke skal forsinke byggetrinn 1 – dermed må det komme etterpå. Så er SVs representant Heikki Eidsvoll Holmås svært opptatt av at regjeringen ikke har gjort nok for å sende signaler til oljeselskapene om at en områdeløsning er ønsket. Det er verdt å minne ham om at den forrige regjeringen kunne fattet en prinsippbeslutning om områdeelektrifisering av Utsirahøyden. Det gjorde den ikke. I stedet vedtok man petroleumsmeldingen, som ga de overordnete føringer for petroleumspolitikken. SV stemte for den – og for øvrig alle andre utbygginger på norsk sokkel de siste åtte årene. I klimaforliket ble man enig om at det var et mål å få til en områdeløsning. Regjeringspartiene kunne sagt at man bare skulle gjøre det. Representanten Heikki Eidsvoll Holmås satt i en regjering med flertall til å si at man bare skulle gjøre det. Når man likevel valgte ikke å gjøre det, oppfattet jeg at det var fordi den rød-grønne regjeringen også var opptatt av å ha et beslutningsgrunnlag før man tok stilling til elektrifisering eller ikke. Dermed hadde vi hatt et bedre beslutningsgrunnlag hvis vi hadde tatt stilling til dette i forbindelse med behandlingen av plan for utbygging og drift av Johan Sverdrups byggetrinn 1.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-12:
Det er interessant å høre representanten Eidsvoll Holmås snakke om å være tro mot klimaforliket, når vi vet at den manglende innsatsen til den rød-grønne regjeringen er grunnen til at vi ligger så langt på etterskudd som Miljødirektoratet nå har avdekket at vi gjør. Den nye regjeringen gjør så godt den kan for å gjøre noe med saken. Så til punktet «snarest mulig». Vi vedtar i dag at områdeelektrifisering skal på plass snarest mulig. Alle skjønner at hvis vi ikke skal forsinke byggetrinn 1 på Johan Sverdrup-feltet, og det må bygges en ny installasjon for å områdeelektrifisere, må den komme i forbindelse med byggetrinn 2. Og det må altså skje innen utgangen av 2022. Vi skal utrede om det er mulig å gjøre dette raskere. Det håper jeg selvfølgelig at det er, men jeg tror vi må være realistiske med hensyn til hva som er mulig å få til i denne saken.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-12:
La meg først få lov til å takke forslagsstillerne for å reise et interessant tema. Det er riktig, som forslagsstillerne også presiserer, at vi ligger på etterskudd med å nå klimamålene som ble satt i klimaforliket. Det må først og fremst den forrige regjeringen svare for, men jeg er glad for at den sittende regjeringen har sagt at de skal forsterke klimaforliket og dermed bidra til at vi kommer i mål, selv om dette kommer til å bli krevende med det utgangspunktet vi overtok. Den forrige regjeringen la som kjent frem to klimameldinger. Det førte til to klimaforlik i Stortinget for å bidra til at tiltakene ble forsterket. Likevel vet vi at det ikke var nok, og at vi må videre. Så har regjeringen i tråd med det siste klimaforliket sagt at den skal utrede hensiktsmessigheten av en klimalov. I den forbindelse vil også klimabudsjett bli utredet. Vi mener det er hensiktsmessig å avvente denne utredningen før vi konkluderer med om et klimabudsjett er et godt tiltak i denne sammenheng. Mens vi avventer den, mener vi også at det arbeidet som Miljødirektoratet gjorde i mars 2014 på bestilling fra Klima- og miljødepartementet, var en oversiktlig og god rapport. Regjeringspartiene har sammen med Venstre derfor fremmet et forslag om at vi «ber regjeringen i forbindelse med arbeidet med fremtidige klimamål, og i forbindelse med vurdering av hensiktsmessigheten av en klimalov, vurdere nærmere hvordan kontroll og overvåking av måloppnåelse i klimapolitikken kan gjennomføres». Vi legger da til grunn at denne typen rapport kan oppdateres jevnlig for å gi et bedre faglig grunnlag for den nasjonale klimapolitikken. Det mener vi vil være en riktig måte å gå frem på i denne saken, og så ser vi at Stortinget i fellesskap deler målet om at vi skal ha et godt og solid faglig grunnlag for de beslutninger og tiltak vi iverksetter. Det tror jeg vi alle er tjent med. Jeg tar med dette opp forslaget som ble referert.
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-12:
Jeg håper at ingen flere nå tegner seg. Jeg har nemlig noen middagsgjester hjemme som venter på å feire min fødselsdag, og jeg har ikke utbytting! Men først til representanten Elvestuen, som trekker frem et helt vesentlig poeng, nemlig at det er tiltak som reduserer utslippene, ikke budsjetter. Det er tiltak som må gjennomføres. Representanten Heikki Eidsvoll Holmås sier at det er viktig med klimabudsjetter nå som det sitter «klimafornektere» i regjeringen. Vel, la meg minne om at det er regjeringen som kollegium som har sagt at klimaforliket skal forsterkes, og det er altså et forlik som den daværende opposisjonen måtte dra den rød-grønne regjeringen etter håret for å få den med på. Det var altså maks av hva den forrige regjeringen var villig til å være med på, og det skal nå forsterkes. Det er helt nødvendig, men det sier jo noe om forskjellen på liv og lære hos representanten Holmås. Hvis det er slik at utslippene i 2013 gikk opp, slik representanten Heikki Eidsvoll Holmås er inne på, er det nettopp hans regjering som må ta ansvar for det punktet. La meg også minne om at det var den nåværende regjeringen som nettopp bestilte Miljødirektoratets rapport, der den rød-grønne klimaarven ble avslørt. Det var altså ikke den forrige regjeringen som var interessert i hvordan vi lå an, men den nye regjeringen som var interessert i hvordan vi lå an. Jeg tror at uavhengig av hvordan konklusjonen blir i vurderingen av hensiktsmessigheten av en klimalov, er det helt nødvendig at vi forsterker klimaforliket og innfører tiltak som reduserer utslippene. Det er den nye regjeringen godt i gang med. Det er tross alt det viktigste i denne saken, og det håper jeg at også opposisjonen er enig i.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Det stemmer, som interpellanten er inne på, at vi har gode vindforhold i norske farvatn, og at havområda dekkjer store areal som ein kunne brukt. Og ja, der er mange næringsmiljø som peiker på moglegheitene som ligg i havvindressursane og ønskjer å delta i næringssamanheng i denne aktiviteten. Men når same næringsmiljø blir spurt om å kjøpe krafta til kostpris, er interessa påtakeleg mindre. Det forstår ein – vi ser i dag at det er låg pris på kraft, og vi er på veg mot eit kraftoverskot, som fleire har vore inne på. Kostnadane for vindkraft til havs er nemleg vesentleg høgare enn for vindkraft og vasskraft på land. Dagens situasjon tilseier derfor at kommersiell vindkraft til havs i Noreg ikkje er realistisk verken på kort eller mellomlang sikt. Forsking og utvikling for å få ned kostnadane er heilt nødvendig, og heldigvis er det etablert gode forskingsmiljø òg på havvindrelaterte prosjekt. I stortingsmeldinga om energipolitikken vil det vere naturleg å vurdere politikken òg på dette området i ein overordna kontekst. Men når det er sagt, er det òg andre fortrinn som legg føringar for kvar det er fornuftig å satse. Noreg skil seg frå andre europeiske land ved at så godt som all kraftproduksjon er fornybar. Vi har verdifulle vassressursar som òg er regulerbare og gode vindressursar på land. Så det er først og fremst der vi må satse vidare, og det gjer denne regjeringa. Europa og andre energikrevjande regionar har andre utfordringar og vil nok i større grad ha behov for å sjå på energiproduksjon òg til havs som ei moglegheit. Til slutt nokre ord om petroleumssektoren som Miljøpartiet Dei Grøne ønskjer å fjerne. Nettopp denne sektoren har vore avgjerande på å utvikle teknologi som er avgjerande for havvindsatsinga så vel som innanfor samferdselssektoren, der mange prosjekt no blir lanserte for å løyse fjordkryssingar og andre utfordringar. Det viser at ting heng saman, og ein kan ikkje sjå bort frå det eine utan at det går ut over andre ting ein i utgangspunktet ikkje såg.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Grunnen til at eg tar ordet igjen, er representanten Heikki Eidsvoll Holmås sitt innlegg, der han med brei penn antydar at statsråden lyg og skuldar han for å vere ærendsgut for oljeindustrien. Då blir spørsmålet: Kven er det som la rammene for det arbeidet som departementet har gjort så langt, inntil ein fekk nye signal? Jo, det er nettopp den raud-grøne regjeringa, gjennom deira petroleumsmelding, som fekk brei tilslutning her i salen, og som SV var ein av forslagsstillarane til gjennom si regjeringsdeltaking. Spørsmålet er: Skulle statsråden ta seg til å pålegge elektrifisering av sokkelen uansett tiltakskostnad, når same representant som står bak Dokument 8-forslaget, la til grunn rammevilkår på 450 kr tonnet? Skulle ein altså no, på bakgrunn av signal som har vore ulike frå parti til parti, køyre i gang eit arbeid nærmast uansett kostnad? For kven var det som stemde for desse rammevilkåra? SV stemde for dei, Arbeidarpartiet og Senterpartiet òg. Framstegspartiet stemde også for petroleumsmeldinga, men den la dei rammene som det har vore jobba etter fram til dags dato. Å kome her då på talarstolen og seie det, etter det forliket som vi no har inngått i komiteen, syntest eg mildt sagt var usmakeleg. Det minner om eit politisk spel som eg trudde ein ville halde seg for god til. Eg kan forstå at ein til slutt klarar å kome fram til ei einigheit, men han som har størst grunn til å føle seg skuffa utifrå dei signala som samarbeidspartnarane gav, må jo vere representanten Ropstad, som gjekk ut og lét seg intervjue om den største politiske sigeren hittil, og så viste det seg at samarbeidspartnarane ikkje var til å stole på. Det var nok ikkje slik som han håpte og trudde likevel.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Eg må seie eg blir litt forundra over det som kjem fram i dag i debatten når det gjeld påverknaden ein har gjennom PUD-en, planen for utvikling og drift. Ein gir nærast eit inntrykk av at når dette dokumentet kjem til Stortinget, er det meir som informasjon til Stortinget, og den informasjonen som Stortinget får, vedtar ein. Det er mildt sagt ein presentasjon som ikkje stemmer. Dei store rammene gir ein i petroleumsmeldinga, slik den raud-grøne regjeringa gjorde, slik SV var med og understreka at rammevilkåra skulle vere, og så gir ein signal om dei enkeltvise tiltaka som skal gjerast på enkeltutbyggingar, gjennom PUD-ane. Då å seie at ein nærast ikkje har moglegheit til påverknad, verkar rett og slett kunnskapslaust. Eg trudde ikkje det var mogleg å kome med ein sånn påstand frå talarstolen i dag i ei sak som har vore kontroversiell, men som til slutt fekk eit forlik.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Stortinget foreslår i denne proposisjonen ein ny lov om fiskeretten i Tanavassdraget, den såkalla Tanaloven. Den nye loven vil avløyse og i stor grad vidareføre lov av 23. juni 1888 om Retten til Fiskeri i Tanavasdraget, den såkalla Tanaloven av 1888. Stortingets føresetnad om at Tanaloven vidareførast som særlov, blir følgt, jamfør Innst. 88 L for 2012–2013 om forvalting av grunn og naturressursar i Finnmark fylke. Forslag til ny Tanalov er sendt på høyring, og hovudinntrykket frå høyringa er at det er gjennomgåande brei tilslutning til lovforslaget. På grunnlag av høyringsuttalene har departementet føretatt mindre justeringar i enkelte av dei føreslåtte avgjerdene. Høyringa førte også til at Sametingets forslag til lovforslagets § 3 om forholdet til folkeretten blei synleggjort i høyringa. Departementet viser til at lovforslaget ikkje vil få økonomiske eller administrative konsekvensar av betyding, og det er derfor ein samla komité som står bak innstillinga i denne saken. Så kort til ein særmerknad i innstillinga frå Framstegspartiet, som er av den oppfatning at Tanaloven er ein rettslov og skal vere basert på lokalt sjølvstyre. Ein har spesielt merka seg innspela i høyringsprosessen frå Tanavassdragets Fiskeforvaltning om at rettane til fiske er definert i loven, uavhengig av etnisitet. Usikkerheita i forståinga av dei føreslåtte tilleggsformuleringane i lovens § 3, som gjer loven gjeldande med unntak av avgrensingar som ligg i ILO-konvensjonen nr. 169, blir frykta å kunne skape usikkerheit knytt til forvaltingsregimet i Tanavassdraget og praktiseringa av loven. Framstegspartiet peiker på dette, men vel likevel å gå for innstillinga slik den ligg føre i dag. Eg vil med dette anbefale innstillinga i saken.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
For å nå måla i klimaforliket er det fleire ulike tiltak som er moglege. Der kan eit klimabudsjett vere eit slikt tiltak som kan vere hensiktsmessig. Det er nettopp difor denne regjeringa, slik førre talar sa, har bedt om, og vi har òg fremma eit forslag om, at det blir vurdert. I ein slik samanheng, når ein går inn og får ei fagleg vurdering av kva som er mest hensiktsmessig, ville det vere fornuftig at slike tiltak i lag med mange andre blir vurderte for å sjå om dei er hensiktsmessige. Det har gått åtte–ni månader sidan vi fekk ei ny regjering, og ei rekkje slike tiltak som vi ser kjem på bordet som representantforslag, blir fremma. Det er litt underleg at dei same representantane som sat som medlemer i den førre regjeringa, no får det fullstendig ukontrollert – nærmast – travelt med å fremme forslag. Og så veit vi at det etter eit initiativ frå den sitjande regjeringa, der Miljødirektoratet no synleggjer at vi har – er det – eit etterslep på 8 millionar tonn, er ein grunn til å setje i gang tiltak. Dette burde den førre regjeringa, med medlemer frå spesielt Sosialistisk Venstreparti, sett den gongen. Eller fungerer dei best i opposisjon?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Klimafornektarane har kome i regjering, seier SV, og det er forskjellen på den førre regjeringa. Det er mogleg dei har rett i det. Ja, vi har kome i regjering, men dersom vi fortener merkelappen «klimafornektarar», må vel SV sin merkelapp bli «klimahysterikarar». For vi har merka ei radikal endring i SV sitt engasjement for å få tatt initiativ igjen i klima- og miljødebatten, spesielt etter at Miljøpartiet Dei Grøne og Rasmus Hansson tok sete her på Stortinget. Men i motsetning til klimahysterikarane i SV, då dei sat i regjering, har vi sagt at ja, vi skal forsterke klimaforliket. I det ligg det eit løfte som vi har tenkt å halde. Klimautfordringane og FNs klimarapport var kjende også for den førre regjeringa, så det er ikkje noko nytt som har kome, anna enn at vi bestilte frå Miljødirektoratet eit oppsett på kvar vi er i forhold til målet. Det opplevde vi ikkje med den førre regjeringa, det opplevde vi ikkje at SV etterspurde då dei sat i posisjon. Vi har ein statsråd her frå Miljøverndepartementet – eller Klima- og miljødepartementet, som det heiter i dag – som peikte på ei rekkje nye tiltak. Denne regjeringa har sete i åtte månader, mens den førre sat i åtte år. Vi skal altså levere meir på åtte månader enn den førre regjeringa, den raud-grøne regjeringa, klarte på åtte år. Det er å be om for mykje. Eg føler meg sikker på ein ting, og det er at Framstegspartiet sine statsrådar vil levere, slik som representanten Bru var inne på – på veg, på petroleumssektoren, i landbruk og ikkje minst på justissektoren.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2014-06-12:
Takk til interpellanten som løfter dette temaet og klart viser til den utålmodigheten og den gryende pessimismen som er i havvindmiljøet. Vi har det juridiske rammeverket klart, forsknings- og kompetansemiljøene er der, og jeg har forventninger til at statsråden løfter dette videre i arbeidet med kommende energimelding. Oljen i Nordsjøen har gitt oss enorme verdier og bidratt sterkt til utviklinga av vårt velferdssamfunn. Det er det grunn til å være takknemlig for. Samtidig ser vi at oljeressursene skaper store utfordringer. Forbrenninga av olje og andre fossile energikilder er med på å ødelegge for klimaet på kloden gjennom å bidra sterkt til global oppvarming. Derfor er det ikke ønskelig at alt tas opp, og at alt skal brukes. Bruk av fossil energi står for om lag 70 pst. av klimagassutslippene globalt, samtidig øker etterspørselen og bruken av energi i verden i takt med folketallet og bedret levestandard. Økt produksjon av fornybar energi vil derfor være et viktig bidrag til bedre miljø globalt. Det må investeres over 900 mill. dollar årlig for å nå togradersmålet. Havvindkraft vil derfor kunne gi et betydelig tilskudd til den fornybare energien som produseres, også her i Norge. Derfor er det viktig at ikke investeringene nå stopper opp. Det er en alvorlig problemstilling som interpellanten reiser, som tidligere nevnt, at den store optimismen i havvindmiljøene er blitt snudd til pessimisme. Dessverre er ikke situasjonen unik for Norge. Flere land har allerede satset betydelig på utvikling av havenergi, og da spesielt på offshore vindmøller som faste installasjoner på relativt små dyp. Men finanskrisen har bremset utbygginga av havvindmøller over hele verden. Det er vanskelig å forutbestemme fremtida, men jeg har et håp om at dagens fossile energiproduksjon på sikt blir erstattet av fornybar, også i Nordsjøen, og at dagens oljeinstallasjoner i Nordsjøen om en del år – kanskje blir det mange – kan bli erstattet av vindmøller og andre fornybare energiteknologier. Satsing på havbasert fornybar energi vil representere muligheter for norske bedrifter og kompetansemiljøer. Det globale markedet for vindkraft til havs vil kunne øke raskt. Dette kan norske bedrifter bli en del av. Vi har allerede betydelig kompetanse fra petroleumsvirksomhet til havs og kraftproduksjon på land, og vi har i aller høyeste grad mye havvind, noe som samlet kan gi unike muligheter også innen fornybar energiproduksjon til havs. Norge har i dag en viktig posisjon som energileverandør til Europa. Ved å satse ytterligere på energiproduksjon, vil vi videreutvikle Norges rolle som energistormakt.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2014-06-12:
Kristelig Folkeparti har lenge tatt til orde for at Norge bør innføre en klimalov. Vi mener en klimalov, etter mønster fra den britiske, vil sikre en mer langsiktig klimapolitikk. Derfor vil det være en av de viktigste lovene Stortinget kan vedta i denne perioden. Storbritannia fikk sin lov i 2008. I 2012 fulgte Mexico etter, og Finland, Danmark og Kina jobber også med lovforslag. Nå er det på tide at Norge gjør det samme. Den siste tida har vi gjennom to rapporter til gangs fått understreket den alvorlige situasjonen på kloden vår. Miljødirektoratet har vist at vi ikke har noen mulighet til å nå klimaforlikets mål om å redusere klimagassutslipp med 30 pst. sammenlignet med 1990, om vi ikke innfører drastiske tiltak på en rekke områder. Vi kan ikke lenger diskutere om vi skal elektrifisere nye felt med kraft fra land, om vi skal øke satsinga kraftig på kollektivtransport, eller om vi skal øke overgangen til mer drivstoffgjerrige biler og til el- og hybridbiler. Nå vet vi at vi må gjennomføre alle disse tiltakene, og flere til, for å nå målet. FNs klimapanels andre delrapport viser at temperaturen allerede har økt med nesten 1 grad, og forventes å øke med 4 grader dette århundret. Konsekvensene dersom dette skjer, er redusert matsikkerhet, mer ekstremvær og truede økosystemer. Risikoen kan reduseres dersom vi greier å få ned utslippene. Vi mener det haster å få på plass en treffsikker og god klimalov. Derfor må det snarest mulig nedsettes et bredt sammensatt lovutvalg for å sikre et godt verktøy. Et slikt lovutvalg må også få som mandat å se på klimapolitiske «huller» i andre deler av lovverket, slik at vi får et samstemt lovverk for å nå klimamålene. Vi mener det er helt grunnleggende at nasjonale klimamål bygger på fakta fra klimavitenskapen. Det er bred politisk enighet i Norge om mange av tiltakene for å nå 2-gradersmålet. Men mange av de viktigste tiltakene som trengs, kan fort bli prioritert bort i konkurranse med mer kortsiktige tiltak. En klimalov med karbonbudsjetter etter britisk modell vil sikre en mer langsiktig klimapolitikk. Den vil flytte diskusjonen fra om til hvordan, fordi man fastsetter rammene, men overlater til politikerne å bestemme tiltakene som skal få ned utslippene tilstrekkelig. En klimalov vil forplikte enhver regjering til å følge opp klimamålene og gi et verktøy for systematisk rapportering av hvilke tiltak som iverksettes. Vi mangler i dag et overordnet verktøy som sørger for langsiktige utslippsreduksjoner i alle sektorer. En klimalov vil gjøre de overordnede utslippsmålene juridisk bindende. Stortinget må derfor sørge for at all samfunnsplanlegging går i samme retning, om vi skal unngå de mest dramatiske utslagene av endret klima. Vi er utålmodige. Vi ønsker ikke å avvente en klimalov, men påpeker at det haster å få på plass en klimalov. Derfor støtter vi forslaget om innføring av klimabudsjett, som et første element i en helhetlig klimalov.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-12:
Jeg synes nok, med all respekt, at statsråden – og Høyre også – skal slutte å snakke om at vi burde vi ha ventet til plan for utbygging og drift, og at vi kunne ha tatt akkurat den samme debatten da. En vet jo utmerket godt at hvis en på det tidspunktet hadde sagt at en områdeløsning ikke er aktuell, så hadde Stortingets handlefrihet vært svært liten. Nå er det nesten ett år før plan for utbygging og drift skal behandles, og mitt spørsmål til statsråden er: På hvilken måte vil statsråden sikre at lisenshaverne opptrer i samsvar med de vedtak som Stortinget har gjort, og med de merknadene som er i innstillingen, og hvilken dialog vil fagdepartementet ha med lisenshaverne for å sikre at de forutsetningene som Stortinget har nedfelt, blir fulgt?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-12:
Debatten bærer litt preg av at det er et åpenbart kompromiss vi skal vedta i dag, men vi skal dog vedta det. Det har vært nevnt i debatten at det er få ganger at et representantforslag får den type oppmerksomhet som dette representantforslaget har fått, og det er riktig. Den typen representantforslag får ofte oppmerksomhet og blir ofte gjenstand for behandling når mindretallsregjeringer ikke er tilstrekkelig lydhøre overfor det et flertall i Stortinget ønsker, og det er det som har vært en del av bakgrunnsteppet i denne debatten. Det er riktig at det er sjelden en går inn og stiller krav om konkrete forutsetninger knyttet til spesielle prosjekter. Etter Senterpartiets mening er det heller ikke slik at en skal gjøre det til noen alminnelig regel – det ville ikke være i tråd med det vi vanligvis har gjort i norsk oljepolitikk – men dette prosjektet skiller seg litt ut. Det skiller seg ut i den forstand at det er et lenge varslet prosjekt. Stortinget har gang på gang gitt uttrykk for at en ønsker elektrifisering av Utsirahøyden, og da må en også forvente at en i prosjektet er lyttende til det Stortinget har sagt i så sammenheng. Og så er det også den prinsipielle betydning som prosjektet har, når det gjelder spørsmålet om å få startet elektrifisering av norsk sokkel. Jeg må si at jeg synes at det faktisk like gjerne er regjering og utbyggere som har bidratt til å skape usikkerhet om hvorvidt Stortingets tidligere forutsetninger ville blitt innfridd – for det er ikke noen tvil om at Stortinget har hatt dette som en forutsetning tidligere. Så må jeg si, når representanten Tina Bru spør hva som ville ha endret seg til PUD-en: Jeg synes saksordføreren ga et veldig godt eksempel på hva som ville endre seg når det gjelder områdeløsning. Om en kom tilbake og sa at dette var en områdeløsning som har en tiltakskostnad på over 450 kr per tonn CO2 – ville Høyre da, ved behandlingen av plan for utbygging og drift, våget å gjøre noe annet enn det som utbyggerne og lisensen hadde sagt? Om Statoil kom tilbake og sa at dette kan ikke gjennomføres før 2025, ville da Høyre og Fremskrittspartiet våget å sette det årstallet som i dag settes i Stortinget? Vi gir en klar arbeidsordre til regjeringen gjennom det som skjer i dag. Egentlig oppfyller vi en rammebetingelse som jeg mener at et flertall på Stortinget gang på gang har gitt uttrykk for, men gang på gang har det blitt skapt usikkerhet om det Stortinget har villet. Det var en representant fra et av selskapene som sa i avisa under debatten tidligere i vår at hvis Stortinget vil ha oss til dette, får det pålegge oss det. Ja, det er nettopp det Stortinget gjør i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-12:
Jeg skulle nok ha ønsket at Høyre hadde erkjent – det er ingen ting å skjemmes over å si det – at når det kommer til en PUD-utbygging, er det store begrensninger på hva Stortinget kan gjøre av endringer, og det vet vi alle sammen. Da har selskapene virkelig lagt konseptet, de har lagt det fram for departementet, og regjeringen har lagt det fram for Stortinget. Man er allerede nesten i ferd med å inngå kontrakter, og vi vet at det er svært lite Stortinget kan gjøre for å forandre det. Det betyr at gitt at en da har kommet med anbefalinger som ikke er i tråd med det Stortinget i dag sier vi ønsker, har vi hatt veldig få muligheter til å forandre det. Nå gir Stortinget gjennom denne avgjørelsen også lisensene for ett år for å komme fram til løsninger som er i tråd med de forutsetningene som ligger fra Stortingets side. Prosjektering er heller ikke innenfor oljeindustrien noen statisk prosess. Det er en dynamisk prosess, og jeg har stor tro på at lisensene vil ha mulighet til å innfri de forventningene som Stortinget i dag enstemmig setter.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-12:
Som saksordføreren sa, er det en samlet komité som mener det er behov for ytterligere tiltak for å få ned klimagassutslippene, og som er opptatt av alvoret i klimapolitikken. Jeg synes det er interessant at Stortinget får denne typen saker til behandling. Uansett hvem det er som fremmer forslaget, ligger det en interessant debatt både i komiteens behandling og her i salen bak det. Spørsmålet er da om det er tilstrekkelig at hvert departement rapporterer om klimagasskonsekvensene av sine tiltak, av større tiltak, når det er relevant, når det passer i budsjettsammenheng, eller om en nå burde ha systematisert det på en annen måte gjennom et klimabudsjett. Vi i Senterpartiet mener, i likhet med flertallet, at dagens praksis med fordel kunne vært utvidet til et klimabudsjett, fordi Stortinget også har bruk for en mer løpende oppdatering og en bedre oversikt over utviklingen når det gjelder konsekvenser for klimapolitikken av de ulike sektorenes arbeid. Et klimabudsjett kan være et tiltak for å oppnå det. Det kan også rett og slett være et tiltak som hadde gitt oss bedre grunnlag for gode klimadebatter i denne salen. Vi i Senterpartiet ønsker også en klimalov, i likhet med Kristelig Folkeparti, og mener at det ville gitt oss mulighet til en langsiktighet og helhet som klimapolitikken i dag til dels mangler – det å kunne se ting i forhold til hverandre, det ikke å prioritere kortsiktige ting på bekostning av viktigere, mer langsiktige ting, det å kunne se de ulike områdene i forhold til hverandre, det å få verktøy i klimapolitikken som kan fungere på en bedre måte enn det vi ser i dag. Vi ser både budsjett og klimalov som viktige elementer for det. Så er det slik at når en skal etablere et lovverk, må en sette ned et lovutvalg. Skal en ha noen framdrift, slik at en også får gjennomført dette innenfor en rimelig tidshorisont, burde en reelt sett sette ned det lovutvalget ganske snart. Da er det litt sørgelig at regjeringspartiene og Venstre først skal utrede hensiktsmessigheten av en klimalov, og når de er ferdig med det, skal de vurdere spørsmålet om et lovutvalg, og så skal de vurdere behandlingen i regjering. Det er, etter Senterpartiets mening, først og fremst et forsøk på å utsette saken – rett og slett. Jeg kan i alle fall vanskelig se hva annet en skal kunne oppnå ved først å utrede hensiktsmessigheten, og så ha et lovutvalg. Det er klart at et lovutvalg også kan se på hensiktsmessighetsbetraktninger mens de gjør sitt arbeid med å utforme den konkrete lovteksten. Jeg tror det er et forsøk på å utsette saken. Men jeg håper jo at vi etter hvert skal kunne klare å komme dit at en begynner å forberede den typen klimalov, og i det minste at Venstre etter hvert vil besinne seg og bidra til å sette litt fart på den typen arbeid.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Nei! Jeg mener statsråden tar feil når han sier at det vi vedtar nå, kunne vi gjort når saken kommer til Stortinget neste vår. For det vi nå vedtar, er ikke en føring inn mot fase to; det vi nå vedtar, er at de vilkårene som skal sikre en områdeløsning med kraft fra land, skal inn i vilkårene som skal vedtas neste vår, og da er det jo nettopp denne beslutningen nå som nødvendiggjør det. Statsråden har vært bekymret for oppstart for Johan Sverdrup, men det som flertallet har vært bekymret for, er at det ikke har ligget noen signaler om at man ville sikre kraft fra land for hele området, men bare ville basere seg på om dette var lønnsomt ut fra en tiltakskostnad. Så mitt spørsmål blir da – som en oppfølging av Marit Arnstad: Hvordan vil statsråden nå sikre at vilkårene som sikrer en områdeløsning med kraft fra land for hele området, kommer inn i den PUD-en som skal vedtas av Stortinget nå til våren?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Først til representanten Heikki Eidsvoll Holmås: Men det er jo ingen grunn til å vente på det beslutningsgrunnlaget hvis det som er målsettingen, er nettopp en områdeløsning. Fra Venstres side har vi jobbet med å få på plass en områdeløsning på Utsirahøyden gjennom lang tid, og vi er veldig fornøyd med det vedtaket som vi får i dag. Vi er også fornøyd med den jobben som er gjort i forkant av vedtakene, og mener det var helt nødvendig med den enigheten, og også å vise den fram den 16. mai – for det er der det store skiftet er. Før den 16. mai var dette en diskusjon hvor man hadde et ønske om en områdeløsning, men det var hele tiden avhengig av om det kunne svare seg innenfor tiltakskostnaden, dvs. prisen på CO2-avgiften og kvotepris. Jeg tror det lå temmelig åpent, og det var tydelig kommunisert, at dersom en ikke fikk en pris under tiltakskostnaden, ville man heller ikke anbefale å gå videre med en områdeløsning. Hvis regjeringen har ment noe annet, har det i hvert fall vært ekstremt dårlig kommunisert inn mot Stortinget. Det vi nå gjør, er nettopp å fjerne denne tvilen. Nå får vi det områdespesifikke vedtaket som er helt nødvendig for å gå videre med å få på plass en kraft fra land-løsning for hele området. Så er det de andre delene som ligger der, nemlig utredningen fra Oljedirektoratet, som det er nødvendig å gjøre nå, hvis en skal ha noen som helst slags mulighet til å få en utredning tidsnok til at vi kan forholde oss til den når vi skal behandle PUD-en til neste vår. Dette er en god dag i og med at vi ikke bare får et kompromiss, vi får et tydelig vedtak: En skal ha gjennomføring så tidlig som mulig, men senest i 2022. Og det er en god dag i og med at vi nå endelig får slått fast at det blir en områdeløsning på Utsirahøyden.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Først vil jeg minne om at ordlyden i vedtaket vi nå fatter, er helt likt med det som ble framlagt den 16. mai, det var det som skapte dynamikken. Jeg er også glad for at regjeringen er kommet inn, og at regjeringspartiene er blitt enige om de vedtakene. Vi får endringer basert på disse vedtakene allerede nå. Landanleggene bygges nå i en helt annen dimensjon, nemlig med forberedelse til en områdeløsning også i fase 1. Det må være positivt at Stortinget er så tidlig ute som mulig med å gi den nødvendige forutsigbarheten om at her kommer det en områdeløsning, og det er et krav fra Stortinget. Selv i denne debatten kan man fra regjeringspartiene skape usikkerhet om man egentlig hadde ønsket å vente og latt det fortsatt være et regnestykke om tiltakskost og ikke et vedtak i seg selv som gjør det helt klart at her blir det kraft fra land.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Jeg skal også være kort. Jeg kan slutte meg til det innlegget som Heikki Eidsvoll Holmås nettopp holdt, og også begrunnelsene til forslagsstillerne. De forslagene vi har, er en styrking av føre-var-prinsippet. Grunnen til at jeg tar ordet, er for å understreke betydningen av å få til en endring når det gjelder utsetting av trær. Er det én ting som jeg må si irriterte meg ved den forrige regjeringen, var det at de gjorde det lettere å plante trær så sant det ikke var utenlandske, som ikke gir noen meningsfull begrensning mange steder i Norge. Det er klart at med den skogplantingen som foregår mange steder, og som det er en stor vilje til å styrke mange steder, er det helt avgjørende at vi ikke går inn i en ny skogreisningstid med granplanting rundt i norske fjorder og kystlandskap som mange jobber tungt for å få til. Så jeg synes det er veldig synd at vi ikke har fått et flertall for å få inn denne begrensningen, for å få inn en klargjøring av at skal det plantes, må det være stedegne trær. Dersom omfanget utvides, er dette en av de virkelig store truslene mot det biologiske mangfoldet mange steder, i tillegg til den endring det gir for hele kulturlandskapet og hele landskapsfølelsen mange steder. Så dette er viktig. Og selv om vi ikke får flertall nå, er det definitivt noe i hvert fall ikke Venstre vil slutte å jobbe med. Dette er en av de store miljøsakene i Norge nå.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Dette blir i forlengelsen av Eidsvoll Holmås’ spørsmål om det er flere positive virkemidler som kan tas i bruk, særlig for å sørge for at man ivaretar kulturlandskap, at man ivaretar landskap i vernede områder, og at man har en større kunnskap der dette går ut over truede arter, slik at man kan komme inn med virkemidler der tidligere. Er dette noe ministeren vil se på?