trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-16:
Denne regjeringen fører en svært målrettet fordelingspolitikk. Det er målrettede skattekutt som sørger for at de som har det aller best i det norske samfunnet, får det enda bedre og blir enda rikere. Og det er målrettede kutt som rammer grupper som er blant dem som har aller minst i det norske samfunnet. Det gjelder f.eks. barn av uføre, som blir fattigere når det kuttes i barnetillegget. Og det gjelder pensjonister med lave alderspensjoner, som rammes av den nyheten som kom i går, om at regjeringen også i år vil gå inn for redusert kjøpekraft for pensjonistene. Det blir det andre året på rad med negativ utvikling i kjøpekraften, og med den økonomiske situasjonen vi nå er i, er det grunn til å frykte at det også vil bli virkeligheten i flere år framover. Den politikken svekker folketrygden, som er selve bærebjelken i vår universelle velferdsmodell, og det vil også øke forskjellene i det norske samfunnet. For sånne kutt rammer ikke offentlig ansatte med gode bruttopensjoner eller gode stortingspensjoner. Heller ikke vil de med gode avtalefestede eller individuelle pensjonsordninger komme dårlig ut. Det er de med lite – de som er mest avhengige av folketrygden – som taper, og dermed øker forskjellene. Dette skulle jo regjeringen hindre. Regjeringen kjøpte seg fred i fjor ved å love at alle steiner skulle snus for å unngå at det ble negativ kjøpekraftsutvikling flere år på rad. I proposisjonen om trygdeoppgjøret i fjor skrev regjeringen: «Siktemålet er å unngå ei utvikling over fleire påfølgande år der pensjonistane får minska kjøpekraft, samstundes som arbeidstakarane får auka kjøpekraft. I denne samanhengen skal ein vurdere ei eller anna form for glattingsmekanisme.» Jeg vet ikke om å løpe fra løfter kan kalles for en «glattingsmekanisme», men jeg lurer på om statsministeren vil si unnskyld til pensjonistene for å ha ført dem bak lyset.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-16:
Det er ingen spesielt generøs eller modig form for solidaritet å legge ansvaret for solidariteten på de pensjonistene som har lave alderspensjoner, mens veldig mange andre ikke rammes av denne måten å regulere på, fordi de har gode individuelle tillegg. Dette er en politikk som øker forskjellene. Jeg vil også minne Erna Solberg om at det ikke er alle pensjonister som betaler skatt, og at de skattelettene hun har delt ut, fordeles ujevnt. Det er pensjonister som betaler skatt, som får skattelette. Det går fint an å ha en lavpensjon over minstepensjonen og ikke betale skatt, og dermed tape på det statsministeren gjør. Det er dessuten sånn at skattelettene er skeivt fordelt. Jeg har lyst til å stille ett konkret spørsmål. I fjor gjorde det ene regjeringspartiet et veldig stort nummer av at de skulle stanse dette – så stort at veldig mange pensjonister hadde store forventninger. Derfor synes jeg det er riktig at vi med én gang får brakt på det rene om det er sånn at begge regjeringspartiene står bak det standpunktet som regjeringen la fram i går kveld.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-16:
Jeg kom fra Lofoten i går kveld, der jeg har hatt møter med fiskeribedrifter som bl.a. etterlyser fiskeriministeren, som ikke har kommet, til tross for gjentatte invitasjoner. Både fiskeriministeren og statsministeren burde dra, for den analysen statsministeren gir, er ikke oppdatert. Bildet langs kysten er et helt annet enn i 2002. Når de bedriftene jeg møtte i Lofoten mandag, må permittere i deler av året, er begrunnelsen – den samme som flere bedrifter langs Finnmarkskysten gir – ikke mangel på lønnsomhet eller mangel på markeder, men mangel på råstoff. Regjeringens politikk vil forsterke problemet med å få råstoff inn til land. En av grunnene er at trålerne ikke holder samfunnskontrakten sin knyttet til levering. Derfor må vi tenke nytt for å sikre råstoff til lønnsomme bedrifter. Vi burde flytte kvoter fra trål til kyst, og vi burde gjøre det motsatte av det regjeringen legger opp til, nemlig å stramme inn leveringsplikten istedenfor å svekke den. Spørsmålet blir da: Mener statsministeren virkelig at det er manglende lønnsomhet som er problemet for disse bedriftene, eller ser hun(presidenten klubber) problemet med manglende råstoff? (presidenten klubber)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Som representanten Snorre Serigstad Valen var inne på, er barnetillegget et eksempel på at svake grupper får kutt, og det finnes mange slike eksempler. En annen gruppe som har vært omtalt tidligere i dag, er de arbeidsledige. Der har regjeringa funnet ut at de kan ta over 1 mrd. kr direkte fra økonomien til de arbeidsledige ved å kutte feriepengetillegget. De som jobber i en bedrift som går konkurs, har kortere garantitid for å få lønn. Når det gjelder skattelettelser, er det sånn at regjeringa mener at noen skal betale mer skatt, og det er de som mister jobben og får sluttvederlag. Det er altså tydelig, systematisk, at de som har minst, skal inspireres av å få mindre, mens de som har mye, skal inspireres av å få mer. Det fører åpenbart til at vi får større forskjeller i det norske samfunnet. Er statsministeren fornøyd med det?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Arbeidarpartiet er garantisten for at dei norske fiskeressursane òg i framtida skal høyra til folk i fellesskap. Som med vasskrafta, olja og gassen vil vi hegna om det nasjonale eigarskapet til fiskeressursane. Fisken skal skapa aktivitet og arbeidsplassar i kystsamfunn, og vi vil stå opp for dei tre pliktene: leveringsplikt, bearbeidingsplikt og aktivitetsplikt. Havressurslova, deltakarlova og fiskesalslagslova er grunnmuren i norsk fiskeripolitikk, og Arbeidarpartiet vil motarbeida alle forsøk på å hòla ut desse lovene. Regjeringa har gjort ei rekkje forsøk på å fjerna seg frå at fiskeressursane høyrer til fellesskapet, f.eks. endringar i deltakarlova, leveringspliktene, meir ombordproduksjon og gjeninnføring av evigvarande kvoter. I nord vart det gjort unntak frå aktivitetskravet i deltakarlova, industrien fekk fiskekvoter i byte mot at fisken skulle leverast til bestemde anlegg på land. Det vart inngått samfunnskontrakt med fiskeriavhengige kystsamfunn. Desse avtalane vil regjeringa no bryta. I sjømatindustrimeldinga fjernar regjeringa i realiteten alle dei tre leveringspliktene og opnar for at fisken ikkje lenger skal leverast i det avtalte lokalsamfunn, men til ein region, altså fylket, trass i at meldinga viser at det er lite kjøp av leveringspliktig fisk også i regionane. Korleis vil statsministaren forklara lokalsamfunn og dei som jobbar i fiskeindustrien i nord, at arbeidsplassen deira forsvinn, og at inngåtte avtalar ikkje lenger skal gjelda?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
2002 er jo relativt lenge sidan, og eg vil anbefala ein ny tur. Å regionalisera leveringsplikta påpeika departementet sjølv ikkje verka. Exit av tilverkingsplikta og exit av aktivitetsplikta – via ein kommisjon – er i realiteten ei avvikling. Det er veldig mange engasjerte folk kysten rundt som slåst for eksistensen til lokalsamfunna sine. Desse engasjerte personane og miljøa har fiskeriministeren kalla mørkemenn og mørke krefter. Eg siterer frå Aftenposten 20. februar i år: «Vi har noen mørke motkrefter som har eksistert over lengre tid. Som har bare én agenda, som er å fortelle: «Dette går rett vest».» Og vidare: «Det er både politikere, professorer, institusjoner, de finnes på universitetene våre og i akademia.» Deler statsministeren Per Sandberg si oppfatning av at engasjement og kritiske røyster knytte til utviklinga i fiskeripolitikken representerer mørke krefter som må motarbeidast?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Det som skjer nå, er at regjeringen bryter med de lange linjene og forutsigbarheten i norsk fiskeriforvaltning ved å utfordre grunnlovene i næringen, som er deltakerloven og fiskesalgslagsloven, og nå handler det i aller høyeste grad også om trålernes leveringsplikt, som regjeringen i realiteten vil fjerne gjennom de forslagene som er fremmet i sjømatmeldingen. Lønnsomhet på land er avhengig av at fisken kommer på land. Derfor, sannsynligvis, gikk også Fremskrittspartiet til valg på at de ville stramme inn og ha mer leveringsplikt, og derfor har Fremskrittspartiets tre nordligste fylkespartier gått imot regjeringens forslag. Da er mitt spørsmål: Hvorfor foreslår regjeringen det motsatte av det Fremskrittspartiet har lovet velgerne? Er det fordi Fremskrittspartiet har lagt bort sine valgløfter, eller er det fordi statsministeren er enig i det tidligere kommunalminister Erna Solberg sa, da hun besøkte Finnmark under fiskerikrisen i 2002, om at finnmarkingene må finne på noe annet å drive med enn fiskeri? Eller er det slik at regjeringen vil snu i dette spørsmålet?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I utkastet til Nasjonal transportplan fra etatene er ikke Ahusbanen, også kalt Romeriksbanen, omtalt. Etter at det var uklarhet om dette høsten 2014, har statsråden ved flere anledninger sagt at regjeringen går inn for Ahusbanen, og at de vil finansiere den med 50 pst. Han sa for eksempel til Akers Avis 14. august 2015: «Vi gikk til valg på å bygge bane til Ahus og Fornebu, og det skal vi levere.» Hvordan har statsråden i mellomtida fulgt opp dette overfor sine etater, og hva mener statsråden om at dette er utelatt i utkastet til NTP?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Jeg takker for svaret. Bakteppet her er at det var en usikkerhet høsten 2014 da Handlingsplan for kollektivtransport fra den nye regjeringen kom – da snakker jeg ikke om den rød-grønne regjeringen, men den nåværende regjeringen – og hvor Ahusbanen ikke var omtalt. I et brev fra politisk ledelse i Samferdselsdepartementet fra 19. september 2014 sa man at det ikke var aktuelt å se på Ahusbanen før etter 2023–2024. Da gikk statsråden ut og var etter min mening god, fordi han slo fast at Ahusbanen skulle bygges. Han gikk ut i Romerikes Blad og i Akers Avis ved flere anledninger, som jeg også har sitert i spørsmålet. Mitt spørsmål er egentlig om det ikke er noen kommunikasjon med etatene i løpet av en så lang periode som fra 2014 til i dag, hvor man uten å diktere får etatene til å se på et så viktig spørsmål om Ahusbanen skal være med i Nasjonal transportplan og bli omtalt der. Det er forskjell på instruksjon og kontakt.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Nå må jeg minne statsråden om at det jeg refererte til, var den nåværende regjeringens Handlingsplan for kollektivtransport. Det man tok opp der i 2014, kan man jo ikke gi den rød-grønne regjeringen skylden for. Det er et politisk dokument fra den nåværende regjeringen. – Men det er fortid. Det jeg er opptatt av, er at når statsråden var så klar på det tidspunktet, i 2014, ville det vært en fordel hvis han hadde sørget for at Ahusbanen kom inn i det faglige grunnlaget, for det er lettere å gjøre en grundig politisk behandling hvis man får et faglig grunnlag, faglige vurderinger, uten å diktere noe som helst. Jeg understreker at Ahusbanen er veldig avgjørende for regjeringens og Stortingets målsetting om å få en kobling mellom boligbygging i hovedstadsområdet og kollektivutbygging. Dette er det området hvor det ligger an til å bli bygget flest boliger, og hvor vi har størst mulighet til å bygge mange boliger på en miljøvennlig måte, ved å få en sammenheng mellom bygging av Ahusbanen og de store, nye boligbyggingene man nå regulerer for på Romerike.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Jeg tror de fleste er kjent med at det som er framlagt fra transportetatene, er deres faglige vurdering. I det ligger det at vi ikke har begynt den politiske behandlingen ennå. Det ville være feil av meg å gå inn i deres faglige tilnærming og diktere hvilke prosjekt de skulle legge inn. Da hadde det jo ikke vært noen vits i at de hadde en faglig tilnærming. I det året som vi har foran oss nå, kommer jeg og mine kolleger til å reise land og strand rundt for å hente innspill, synspunkter og meninger fra folk flest, næringsliv og politikere om hva vi bør prioritere i ulike deler av landet. Vi har vært veldig opptatt av at vi skal hjelpe byene med å kunne ta mer av trafikkveksten med kollektive reisemidler. Derfor har vi i den regjeringsplattformen som vi nå styrer etter, sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti, sagt at staten skal ta halvparten av kostnadene ved investeringer i stor infrastruktur på kollektivsiden. Der er vi allerede i gang med å levere, ved at vi deler kostnadene som Oslo og Akershus f.eks. har med planlegging av Fornebubanen. Dette er et langt mer offensivt grep enn det som lå til grunn i Nasjonal transportplan. I Nasjonal transportplan sto det at staten kan bidra – det sto ikke at staten skal bidra til sånne ting – og vi har altså sagt både at staten skal bidra, og at den skal bidra med 50 pst. Det gir en forutsigbarhet som i denne situasjonen er veldig viktig for de store bykommunene, nettopp for at de skal kunne våge seg på de store milliardløftene som denne utbyggingen representerer. Jeg minner også om at i forhandlingene om bymiljøavtale med Oslo har vi sagt at noe av det vi skal forhandle om, bl.a. er Fornebubanen, T-banetunnel og Ahusbanen. Regjeringen har hele veien lagt til grunn at Ahusbanen er et av de relevante prosjektene som en skal jobbe med. Jeg synes det er veldig bra at representanten Bøhler viser interesse for Ahusbanen. Jeg minner om at i inneværende Nasjonal transportplan er ikke Ahusbanen nevnt med ett ord av den rød-grønne regjeringen. Da var ikke det prosjektet viktig nok til i det hele tatt å nevnes ved navn i planen. Det var altså ingen planer fra Bøhlers parti om å gjøre noe som helst med det prosjektet de neste ti årene. Det synes jeg er altfor passivt, og derfor har vi sagt at det er et viktig prosjekt som vi løfter fram. Men nå er det altså lagt fram en konseptvalgutredning – KVU Oslo-Navet – der dette ligger inne. Det skal forhandles om Oslopakke 3 denne våren. Vi jobber med Nasjonal transportplan, og derfor vil vi framover jobbe tett sammen med både Vegdirektoratet, Jernbaneverket, Oslo kommune og Akershus fylkeskommune for å se hvilke prosjekt som en lokalt mener er viktigst å prioritere. Når metrotunnelen ligger inne, som heller ikke ble prioritert av Arbeiderpartiet da Arbeiderpartiet styrte, er det fordi at der har etatene opplevd at det er så bred tverrpolitisk enighet at den var verdt å nevne i faggrunnlaget, mens Ahusbanen har det vært større uenighet om.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Nettopp, det er forskjell på instruksjon og kontakt, men nå prøvde jeg å si at den politiske delen av dette arbeidet igangsettes nå. Det ble igangsatt den 29. februar da etatenes plangrunnlag ble lagt fram. Det er ikke Nasjonal transportplan som nå er lagt fram fra fagetatene. Det er deres faglige grunnlag. Så skal vi bruke ett år på å behandle den politisk, og så skal vi legge den fram. Da vil det være relevant å kritisere oss for de veiprosjekt og jernbaneprosjekt som Arbeiderpartiet mener burde ligge der, men hvor vi gjerne prioriterer annerledes. Jeg synes det er litt tidlig å forskuttere et utfall på det området. Når jeg får slike kritiske spørsmål fra representanten Bøhler om hva som lå inne og ikke lå inne i 2104, vil jeg minne om at transportetatene la sitt arbeid til grunn i Nasjonal transportplan. Så har vi kommet med tilleggsbeskjeder etter at vi overtok styringen. Så når representanten Bøhler er misfornøyd med at Ahusbanen ikke ble nevnt i 2014, er det fordi den ikke ble nevnt i det hele tatt av den rød-grønne regjeringen i de grunnlagene de la fram.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
De argumentene som representanten Bøhler framfører til slutt, er nettopp årsaken til at vi fra regjeringens side har løftet fram Ahusbanen. Så minner jeg om at første utkast til handlingsplanen for kollektivtransport, som representanten Bøhler viser til, ble fremmet under den rød-grønne regjeringen. Så oppgraderte dagens regjering den og gjorde den mer offensiv før den ble framlagt. Det utkastet som vi overtok fra den rød-grønne regjeringen ved regjeringsskiftet, hadde heller ikke Ahusbanen inne. Derfor synes jeg det er veldig spennende når Arbeiderpartiet i opposisjon blir mer offensiv enn det de var da de selv styrte. Det håper jeg vi også kan se når vi skal behandle Nasjonal transportplan, at Arbeiderpartiet strekker seg lenger når de har en Høyre–Fremskrittsparti-regjering og et Venstre–Kristelig Folkeparti-flertall, enn det de var villig til da de selv styrte. I faggrunnlaget til den Nasjonal transportplan som foreligger, minner jeg om at det ligger mange prosjekt der som ikke var omtalt da de rød-grønne styrte. Derfor ligger det også metrotunnel, jernbanetunnel under Oslo og andre prosjekt som byen har lengtet etter lenge, og som nå kan begynne å få sin form.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Det mener jeg ikke, og jeg har heller ikke tegnet et rosenrødt bilde, så utgangspunktet for spørsmålet fra representanten Sivertsen er ikke riktig. Det jeg derimot påpekte i mitt svar, er at det ikke er sånn at alle kontrakter går til utenlandske entreprenører – og det er en ren faktabeskrivelse. Så påpekte jeg samtidig at mens en i 2015 opplevde at 94 pst. av kontraktsverdiene på veiprosjekt, f.eks., gikk til norske entreprenører, var tilsvarende tall i 2013 – siste året representanten Sivertsens parti satt i regjering – 70 pst. For 2012 tyder tall som er anslag vi har fått, på at bare halvparten av kontraktsverdiene gikk til norske entreprenører. Da blir det feil, mener jeg, å skape en samfunnsdebatt der en gir uttrykk for at det er færre og færre kroner som går til norske entreprenører, og mer og mer som går til utenlandske entreprenører, når vi faktisk ser at utviklingen er motsatt: Både budsjettene og andelen av pengene som går til norske entreprenører, øker. Det er viktig, for det siste vi bør gjøre, er å begynne å snakke ned norsk entreprenørnærings konkurranseevne overfor utenlandske bedrifter i en situasjon der vi trenger å sikre at folk holder seg i næringen, at folk er med og skal være med og løfte de store prosjektene vi ser framover. Når jeg f.eks. møter anleggsnæringen i Rogaland nå, er de veldig bekymret for situasjonen for 2016 og kanskje 2017. Men de sier at grunnen til at de er så opptatt av å beholde arbeidskraften i selskap i dag, er at fra 2017–2018 og framover kommer det til å flomme over av store byggeprosjekt, og da er det viktig at de har kompetansen i selskaper i den turbulensperioden vi har nå, og at den ikke forsvinner fordi de mister kontrakter. Og det er viktig for oss. Vi er altså opptatt av å skape et entreprenørmiljø i Norge som kan ta store kontrakter og små kontrakter, og som kan være konkurransedyktig både blant norske selskap og ikke minst overfor utenlandske selskap. Det er ikke det samme som å si at ting er rosenrødt. Tvert imot – vi ser at den turbulensen som er i oljemarkedet, har slått inn i norsk økonomi på en ganske alvorlig måte i en del fylker. Det betyr at en del av de folkene som har vært sysselsatt i byggenæringen, i dag går mer over i anleggsnæringen. De går fra å bygge boliger og bygg til å bygge vei og jernbane. Dermed, selv om man sysselsetter flere i sektoren, blir også arbeidsledigheten i sektoren større fordi man drar arbeidskraft ut av andre sektorer med større arbeidsledighet. Det som også er viktig å ta med seg, er at kontraktstrategiene som både Vegvesenet og jernbanen har, tilsier at norske selskap vil bli enda mer konkurransedyktige framover, fordi vi har sagt at vi skal ha strengere krav til bruk av lærlinger, altså mer offensive krav. Vegvesenet og Jernbaneverket kommer også fra 2017 til å ha en kontraktstrategi som er bedre tilrettelagt for totalentrepriser for små og mellomstore leverandører, som gjør at de også vil være mer konkurransedyktige, og som gjør at de kan utvikle seg som selskap. Det betyr at vi gjør mye for å legge til rette – men situasjonen er ikke rosenrød.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Det er en problemstilling som jeg tar på det største alvor. Blant annet har denne regjeringen ikke hatt turneer i utlandet for å selge inn norske prosjekter til utenlandske entreprenører. Noe av det siste den forrige samferdselsministeren, som var fra den rød-grønne regjeringen, gjorde, var å reise til Leipzig for bl.a. å møte utenlandske entreprenører for å selge nettopp de prosjektene som representanten Sivertsen nå er fornærmet over at har gått til de utenlandske entreprenørene. Vi har altså sørget for at andelen prosjekter på veisiden er langt høyere enn den noen gang var da representanten Sivertsens parti styrte. Så nevnte jeg også i avslutningen på mitt forrige svar at når Vegvesenet nå sier at de skal ha flere totalentrepriser, sier de også at man skal flere totalentrepriser for små og mellomstore selskap, nettopp de selskapene som i dag er litt bekymret over situasjonen, men vi skal altså sørge for at de skal være konkurransedyktige på dette. Så er det riktig at vi har hatt Follobane-prosjektet som avviker fra dette – et prosjekt som har vært under planlegging i mange år. Det er vanskelig å dele opp en tunnel i mange små parseller, som er akkurat i tråd med den strategien de rød-grønne hadde når det gjaldt utenlandske entreprenører.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
For det første har jeg påvist nå at andelen av kontraktskronene øker når det gjelder norske entreprenører. Jeg har også vist hvordan Vegvesenet og Jernbaneverket jobber for at man skal få flere lærlinger, og for at man skal ha mer totalentreprise på små og mellomstore prosjekter, som kommer norske aktører spesielt til gode. Når det gjelder tiltakspakken, har jeg skrevet en kronikk som jeg håper representanten Sivertsen vil lese, der jeg påpeker alt det Stavanger Aftenblad har valgt ikke å ta med i sin opplisting. For eksempel valgte Stavanger Aftenblad å nevne vedlikehold av Dovrebanen som et viktig grep og sa at pengene går til Midt-Norge i stedet for til Vestlandet. Det Stavanger Aftenblad ikke nevnte, er at en har rekordbevilgninger i år på vedlikehold av Sørlandsbanen og Jærbanen. De nevnte ikke at Vossabanen får spesielt vedlikehold. De nevnte ikke at Statens vegvesen får økt budsjettet sitt med 1,5 mrd. kr bare i region vest. De nevnte ikke at vedlikeholdsbevilgningene til vei og jernbane har økt fra 5 mrd. kr under rød-grønn regjering til 9 mrd. kr under dagens regjering. Det er mer enn hele tiltakspakken totalt.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-03-16:
Ja, det var et spørsmål til klima- og miljøministeren, jeg må si det er litt forunderlig at det er olje- og energiministeren som svarer. Spørsmålet er uansett: «I Dagsrevyen 9. mars foreslo stortingsrepresentant Henrik Asheim fra Høyre å oppheve varig vern av enkelte vassdrag. I fjor sa statsråd Sundtoft til Adresseavisen: «Vernede vassdrag utgjør både enkeltvis og i sum store natur- og miljøverdier. Regjeringen satser på å øke produksjonen av regulerbar kraft i Norge på andre måter enn ved å bygge kraftverk i vassdrag som omfattes av verneplanen.» Deler statsråden dette synet, og kan han forsikre om at varig vern betyr at vassdragene er vernet mot kraftutbygging i all framtid?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-03-16:
Nå var vi innom både Venstres landsmøte og andre spørsmål, men det var egentlig ikke det jeg spurte om. Det jeg spurte om, var et sitat fra Tine Sundtoft, tidligere klima- og miljøminister, og om statsråden var enig i den uttalelsen. Men jeg kan ta et nytt sitat, som er fra dagens klima- og miljøminister, om det samme utspillet. Han uttaler til NRK at «jeg er ikke enig i at vi må skrote mantraet om de store kraftutbyggingers tid, eller at vi må revidere verneplanen. Planen ligger fast». Da blir mitt spørsmål til olje- og energiministeren: Er olje- og energiministeren enig i at planen skal ligge fast?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-03-16:
Når det gjelder akkurat Odda, er det riktig at vi trenger tiltak inn mot Opovassdraget. Det er også ulike muligheter for å ha flomdemping når man ser på hele landskapet – det burde man helt sikkert se på i mye større grad. Naturen i seg selv er med på å forebygge flom. Som ansvarlig for de vernede vassdragene og verneplanene, blir spørsmålet likevel – og jeg gjentar: Er statsråden enig i at verneplanene ligger fast, og at de ikke skal utfordres ved å ha forslag til kraftutbygginger, og at de eksemplene han trekker opp, vil være helt unntaksvise og helt spesifikt ikke ha med kraftutbygging å gjøre, men ha med tiltak når det gjelder flom å gjøre?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Til hvorfor jeg svarer på spørsmålet på vegne av regjeringen: Som representanten Ola Elvestuen er godt kjent med, er verneplanene en del av Olje- og energidepartementets ansvarsområde. Jeg har også lyst til å si til representanten Elvestuen at jeg er veldig glad for den betydelige støtten og den betydelige enigheten det er i veldig mange spørsmål om fornybar energi, både hva gjelder produksjon og bruk, mellom Venstre og regjeringen og regjeringspartiene. Som statsråd har man jo mye makt og innflytelse, og det er mange prosesser man bør involvere seg i. Høyres programprosess er nok en prosess som jeg tror går mest smertefritt uten at jeg er for engasjert i den. Jeg oppfatter at utspillet fra representanten Asheim var en del av nettopp Høyres programprosess, og han sa vel det han sa, i egenskap av å være leder av Høyres utvalg for det grønne skiftet. Selv om vi nå sitter i regjering sammen, tror jeg det er et fornuftig utgangspunkt for meg at vi har respekt for hverandres programprosesser. Venstre er heller ikke ukjent med å drive politikkutvikling. På landsmøtet i fjor mener jeg å erindre at Venstre vedtok å legge til rette for at vi i de nesten 15 årene skulle eksportere like mye fornybar energi som vi i dag eksporterer olje og gass. Skal vi realisere det, må vi i løpet av de neste åtte årene få på plass like mye fornybar kraftproduksjon som det vi har bygd opp i de 130 årene som ligger bak oss. Hvis det skulle løses med vindkraft alene, ville det representere 150 000 vindmøller. Jeg er en stor fornybar-entusiast, som representanten Elvestuen er godt kjent med, men å få plassert de ca. 150 000 vindmøllene, er jeg litt usikker på om vi hadde klart å få til med en tidshorisont på 15 år. La meg si at Stortinget besluttet i sin visdom for mer enn 100 år siden at spørsmål både om vern og om store utbygginger er spørsmål som skal avgjøres ved plenarvedtak i Stortinget. Det er noe denne regjeringen ikke har tenkt å utfordre på noen måte. Samtidig er det sånn at både endrede værforhold og klimaforandringer bl.a. fører til mer regn over kortere tid, og vi vet at de samme klimaendringene må adresseres, bl.a. med økt produksjon av fornybar energi. Det gjør bl.a. at Stortinget, med Venstres støtte, har åpnet for endring av vernebestemmelsene f.eks. i Opo-vassdraget.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Jeg forsøkte innledningsvis å gjøre så godt jeg kan for å unngå å involvere meg i Høyres programdebatt. Det skal jeg forsøke å opprettholde. Det at vi har klart å bevare et representativt utvalg av norske vassdrag i urørt stand, mener jeg indikerer god kvalitet i måten mange stortingsflertall i mange generasjoner har forvaltet de norske vassdragsverdiene på, både de økonomiske verdiene og naturverdiene. Samtidig er det sånn at i særskilte tilfeller, der man kan spore vesentlig samfunnsnytte, som f.eks. Opo var et godt eksempel på – med flomdempende effekt, men også med miljøkonsekvenser som er akseptable – bør man kunne åpne for konsesjonsbehandling. Men det er altså noe Stortinget må ta stilling til, og i tilfellet Opo konkluderte Stortinget – med Venstres støtte – med at man skulle gjøre det.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Det er regjeringens politikk at verneplanene for vassdrag i hovedsak skal ligge fast. Som sagt mener jeg det er og viser en god kvalitet over politikk og forvaltning i mange generasjoner at vi har klart å ta vare på et representativt utvalg av norske vassdrag, natur og topografi på den måten vi har gjort, samtidig som vi har bygd et kraftsystem som er nesten utelukkende basert på rene, fornybare kraftkilder som må være en del av klimaløsningen, også energi- og klimaløsningen i framtiden. I det at verneplanen i hovedsak bør ligge fast, ligger det også at i de særskilte tilfellene der man kan identifisere vesentlig samfunnsnytte og akseptable miljøkonsekvenser, f.eks. i form av prosjekter hvor flomvern er et element, bør det kunne åpnes for konsesjonsbehandling.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-16:
Det korte svaret på representanten Hanssons spørsmål er ja. Jeg skal nå gå videre med det litt lengre svaret. Paris-avtalen markerer et vendepunkt for internasjonalt samarbeid på klimaområdet, først og fremst ved at alle land har påtatt seg forpliktelser og skal bidra. Den todelingen av verden som har preget klimakonvensjonen og Kyoto-protokollen, der kun industriland har hatt forpliktelser, er myket opp. Så både folkerettslig og politisk gir avtalen en ny retning, og den representerer et solid rammeverk for fremtidig, global klimainnsats. Avtalen kommer til å legge føringer for norsk klimapolitikk i lang tid. Det er likevel viktig å understreke at Paris-avtalen i seg selv ikke pålegger land å gjennomføre avtalen på en spesiell måte. En viktig del av grunnen til at Paris-avtalen ble en suksess, at Paris-toppmøtet ble en suksess, er nettopp at det var de enkelte landenes ambisjonsnivå som drev prosessen. På samme måte vil oppfølgingen kreve de enkelte landenes prioriteringer og innsats. Det er f.eks. ikke et krav etter Paris-avtalen at Norge må ha en klimalov med juridisk bindende utslippsmål. Jeg kommer for øvrig tilbake til Stortinget med en muntlig redegjørelse om oppfølgingen av Paris-avtalen i nær fremtid. Klima- og miljødepartementet arbeider nå med et forslag til en norsk klimalov som følger opp Stortingets anmodningsvedtak. Danmark, Finland og Storbritannia har allerede klimalover. For en uke siden kom også Sverige med forslag til slik lovgivning. Det svenske forslaget er ute på høring nå, og vi vet ikke hva resultatet blir, men det er uansett interessant at også Sverige trolig får slik lovgivning. Vårt arbeid med lovutkast er godt i gang. Regjeringen vil, i tråd med Stortingets vedtak, legge det frem tidsnok til at det kan behandles i inneværende stortingsperiode. Forslaget skal ut på offentlig høring. Jeg ser frem til å komme tilbake til Stortinget etter høringen og legge frem forslaget.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-16:
Jeg ber om forståelse for at jeg vil spare detaljene i lovforslaget til det legges frem. Men vi arbeider i henhold til Stortingets bestilling, som bl.a. dreier seg om at forslaget skal fastsette de nasjonale klimamålene og regulere hensiktsmessige styrings- og rapporteringsmekanismer. Vi ser til de landene som har lover i dag, og vi ser også på det svenske forslaget, men det er kanskje mer interessant å se på erfaringer fra de landene som har klimalover allerede. En lov er viktig, men jeg tror likevel ikke vi vil komme unna at det er nasjonal politikk og nasjonale prioriteringer politisk fra år til år og over tid som er mest avgjørende for at man faktisk skal nå målene. Men en lov kan være et viktig rammeverk.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-03-16:
Å utarbeide en lov krever i seg selv grundig forarbeid, og så vil det kreve grundig arbeid i Stortinget. Det Stortinget har bedt om, er et lovutkast som kan behandles i denne stortingsperioden, og det er det regjeringen arbeider for å levere i tråd med.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-16:
«Norsk Sykepleierforbund har varslet Fylkesmannen i Telemark om kritiske arbeidsforhold ved Notodden sykehus. Fylkeslegen ser alvorlig på saken og har startet undersøkelser. Arbeidstilsynet er varslet etter at ansatte har gått doble og triple vakter i lange perioder. Legene på Notodden har meldt en skriftlig bekymring til ledelsen om situasjonen. For snart ett år siden ble det meldt om liknende forhold ved sykehuset i Skien. Mener statsråden denne situasjonen er holdbar, og hva foretar statsråden seg i saken?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-16:
Dette er ikkje den einaste saka som har vore frå Sjukehuset Telemark etter at statsråden godkjente utviklingsplanen for Sjukehuset Telemark, som førte til at Rjukan sjukehus og Kragerø sjukehus vart nedlagde og pasientane vart flytta til nettopp Notodden og Skien. Difor er det interessant, meiner eg, om statsråden ser ekstra nøye på utviklingsplanen som han sjølv har godkjent, der pasientsikkerheit og kvalitet var noko av grunngivinga for at ein gjorde dei endringane. Difor er det alvorleg når Helsetilsynet no er inne i både Skien og Notodden, nettopp fordi ein lurar på om pasientsikkerheita er skadelidande. Eg vil be statsråden svara på om han meiner at utviklingsplanen vert følgd, der ein la til grunn å sikra kvaliteten?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-03-16:
Eg meiner det er veldig uakseptabelt når vi ser konturane av at vi har ei leiing ved sjukehuset som ikkje tar tilsette si varsling på alvor. Det står i Telemarksavisa den 3. mars 2016 at dei tillitsvalde i Norsk Sykepleierforbund måtte varsla Fylkesmannen etter at dei gjentatte gonger hadde varsla leiinga ved Sykehuset Telemark utan at situasjonen vart tatt på alvor. Statsråden har rett i at verken eg eller statsråden kan gå inn og definera når det er svikt i pasientbehandlinga, men vi har ansvaret for at det er eit system der ute som tar dei tilsette på alvor, og som sørgjer for at pasientsikkerheita vert tatt på alvor.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Jeg er kjent med at Norsk Sykepleierforbund har varslet Fylkesmannen i Telemark om arbeidsforholdene ved Notodden sykehus. Sykehuset Telemark sendte 8. mars en redegjørelse til Fylkesmannen som svar på forespørsel. Sykehuset Telemark redegjør der for de utfordringer som har oppstått etter at sengeposten ved Notodden sykehus ble en del av medisinsk klinikk tidlig i 2015. Blant annet er det utfordringer med å få på plass personell, og det er noe sykdom. Når det gjelder doble og triple vakter, har Sykehuset Telemark opplyst at det har vært ett tilfelle av trippel vakt og noen tilfeller av dobbel vakt på grunn av influensa. Det er helseforetaket som er ansvarlig for å ha forsvarlig organisering av arbeidet og tjenesten, og Fylkesmannen vurderer nå denne saken. Det er derfor ikke hensiktsmessig at jeg går nærmere inn i denne saken nå.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Jeg er ikke kjent med at utviklingsplanen ikke blir fulgt, men å vurdere om tjenestene og arbeidsmiljøet er forsvarlig, er det virksomhetens ledelse som har ansvaret for. Hvis andre, bl.a. tillitsvalgte, mener det er forhold som ikke er tilstrekkelig ivaretatt, har en muligheten til bl.a. å varsle Fylkesmannen – som en har gjort i dette tilfellet – og få Fylkesmannens vurdering av de forholdene. Verken jeg eller representanten Toppe har kompetanse til å vurdere om tjenestene ved de enkelte sykehusene i Sykehuset Telemark helseforetak er forsvarlige eller ikke. Det må den lokale ledelsen gjøre, sammen med de ansatte. I den grad det er uenighet om det, har en Fylkesmannen som kontrollorgan.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Jeg er helt enig i at jeg har et ansvar for at vi har et system som tar pasientsikkerhet og kvalitet på alvor. Det har vi gjennom de etablerte systemene vi har, som er veldig tydelige på hvor ansvaret for forsvarligheten ligger hen, som er tydelig på hva som er de rette ordningene å bruke når det gjelder både melding og varsling, og når det gjelder de mulighetene som de ansatte har, hvis en opplever at en ikke blir tatt på tilstrekkelig alvor, til å involvere Fylkesmannen i dette arbeidet. Det ville være feil, tror jeg, hvis jeg eller representanten Toppe setter oss til doms over vurderingen i disse spørsmålene. Det kan jo være tilfeller der det er ulike vurderinger mellom ledelsen og de tillitsvalgte av et forhold. Da har vi heldigvis Fylkesmannen, som kan gå inn og vurdere sakene utenfra. Det tror jeg det er klokt at Fylkesmannen nå får gjøre, all den tid Fylkesmannen har sagt at en skal se på denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Tilstrekkelig og riktig kompetanse er en forutsetning for at helsetjenestene holder høy faglig kvalitet, og for at pasientsikkerheten ivaretas. Derfor er det viktig at leger under spesialisering får utdanning i virksomheter som er relevante for den aktuelle spesialiteten. Det vil også bidra til bedre rekruttering av framtidige spesialister på etterspurte områder. Formålet med et kommunalt døgntilbud for øyeblikkelig hjelp er å unngå innleggelser i sykehus når dette ikke er ønskelig eller nødvendig ut fra en medisinskfaglig vurdering. Øyeblikkelig-hjelp-døgntilbud er derfor viktig for å oppfylle intensjonene med samhandlingsreformen. Noen av de store kommunale akutte døgnplassene som trenger 100 pst. stillinger for å dekke behovet, har hatt vansker med å rekruttere leger i spesialisering i allmennmedisin. Grunnen er at stillingene ikke gir 100 pst. uttelling som tjenestested – etter dagens spesialiseringsregler. Men i utdanningen av spesialister er det en forutsetning at utdanningsvirksomheter benyttes på en hensiktsmessig måte dersom det blir endringer i oppgavefordeling eller organisering av helsetjenesten. Innføring av kommunale akutte døgnplasser er et eksempel på dette. Det betyr at tjeneste i kommunale akutte døgnplasser allerede teller som tjeneste til spesialiteten allmennmedisin, dersom den kombineres med vanlig allmennpraksis i minimum 50 pst. stilling. Dette ble innført i januar 2015. For de fleste enhetene er dette omfanget tilstrekkelig. Jeg er oppmerksom på problemstillingen om uttelling for 100 pst. stilling, som representanten Grung påpeker. Det er nå dialog med Helsedirektoratet for å få til en endring i spesialitetsreglene for allmennmedisin. Endringen vil føre til at tjenestetid ved større kommunale døgntilbud for øyeblikkelig hjelp – som har tilstrekkelig pasientgrunnlag – kan gis 100 pst. uttelling i inntil to år. For å bli godkjent spesialist i allmennmedisin kommer i tillegg tjenestetid i åpen allmennpraksis – minst to år i 100 pst. tjeneste – og ett års tjenestetid i spesialisthelsetjenesten. Som representanten Grung er kjent med, arbeider vi med å legge om spesialistutdanningen for leger. Vurdering av andre endringer for spesialistutdanningen i allmennmedisin bør gjøres i forbindelse med dette arbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Jeg er opptatt av å få på plass et godt regelverk på dette området, og som jeg sa i mitt svar, er vi nå i gang med å endre regelverket slik at en kan jobbe i 100 pst. stilling også i en kommunal akutt døgnenhet og få dette tellende. Men samlet sett er det jo viktig at en, i løpet av de fem årene med spesialisering, har arbeidssted på de ulike stedene, slik at en totalt sett har den kompetansen som vil gjelde. Jeg tror at det er en regelendring som vil bidra til nettopp det som vi begge er opptatt av, nemlig at også de større kommunale akutte døgnenhetene kan lette rekrutteringen til 100 pst. stillinger. Når det gjelder dispensasjoner, er det muligheter til å søke om det. Men det vil da være en faglig, konkret vurdering som ligger bak en slik dispensasjon av om innholdet i tjenesten er på et nivå som gjør at det kan telle som spesialisering.
Bent Høie (Høyre), 2016-03-16:
Vi har, som representanten er inne på, et klart inntrykk av at bruken av disse sengene ikke er på det nivået som en skulle ønske. Jeg tror at det handler mest om at det kreves et godt arbeid fortsatt med å bygge opp tilliten til dette tilbudet hos fastlegene, for det er fastlegene som i all hovedsak er de som skal benytte seg av dette tilbudet. Jeg er også utålmodig, men jeg er også ansvarlig for innholdet og kvaliteten både i utdanningene og i de tilbudene vi gir. Men det er nettopp derfor jeg har satt i gang en endring på dette området for å oppnå det en ønsker. Men det å bare snu opp-ned på innholdet i den praksisen en spesialist i allmennmedisin skal ha – f.eks. var vi inne på at en ikke hadde erfaring med å ta imot den type pasienter som kom i en allmennpraksis – det mener jeg ikke ville vært riktig av hensyn til pasientsikkerhet og kvalitet.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
«Alle kommuner er nå pålagt å ha akutte døgnplasser. De store kommunene har utfordringer med å rekruttere leger i 100-prosentstillinger, så lenge praksisen ikke blir tellende tjeneste for allmennlegespesialiteten. Alternativet med mange små stillinger gir dårlig kontinuitet, svakere kompetanse og mindre forsvarlighet. Samhandlingsreformen ble vedtatt i 2012. Det har vært god tid for å få dette på plass. Ser ikke statsråden at det både haster og er mulig med unntak for å få samhandlingsreformen til å fungere best mulig?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
I Bergen kommune har de nå 35 senger, og de var sene med å opprette disse plassene. Fem leger i 100 pst. stilling sier at de vil slutte hvis det ikke nå blir tellende. I Oslo er det nå planlagt en opptrapping til 73 senger. Det første året hadde 50 pst. av legene spesialistkompetanse, og i dag er de nede i 16 pst. Både Oslo og Bergen føler at de blir en kasteball mellom direktoratet og Helse- og omsorgsdepartementet for å få gjennomslag for at dette kan bli gjort tellende. Den er helt riktig, den beskrivelsen som kommer nå, men samtidig har vi i Bergen et sykehjem i Fyllingsdalen hvor de får tellende praksis. Er det ikke mulig, mens man holder på med en full gjennomgang, å gi den samme dispensasjonen slik at vi klarer å få samhandlingsreformen til å bli mer attraktiv, noe positivt, så de får tak i de folkene de trenger?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Ville det ikke vært fristende bare å si «go» – nå er det tellende praksis? Det ligger så nært beskrevet problemene slik de står i dag. Riksrevisjonen er inne og er kritisk til samhandlingsrefomen, Helsedirektoratet er kritisk. Og begge de to kommunene prøver å løfte dette opp, i forhold til intensjonen i samhandlingsreformen, at det skal være et like godt og gjerne bedre tilbud til pasientene enn det som egentlig er intensjonen med samhandlingsreformen, og i forhold til det de ellers ville fått på sykehuset. I forarbeidet ble det lagt til grunn at øyeblikkelig hjelp-døgnplassene skulle ta ca. 240 000 liggedøgn på landsbasis. Jeg kan ikke kreve at ministeren har de tallene i hodet, men vet han sånn noenlunde hvordan vi ligger an per i dag? Og har han de samme ambisjonene videre for hva disse sengene skal bety når det gjelder å bygge opp kompetansen i kommunene og å få et godt samspill mellom bruk av tjenester i spesialisthelsetjeneste og kommune?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
«Fiskeriminister Per Sandberg har i Aftenposten uttalt at han vil ta et oppgjør med «mørke motkrefter» som svekker norsk fiskerinæring. På direkte spørsmål om hvem det er, svarer han at det er både «politikere, professorer, institusjoner, de finnes på universitetene våre og i akademia». Dette er et alvorlig angrep på den akademiske frihet som i Norge er nedfelt i lov. Er disse holdningene til universiteter og forskere i tråd med regjeringens kunnskaps- og forskningspolitikk?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Dette spørsmålet handler ikke om fiskeripolitikk, dette spørsmålet handler om forskningspolitikk. Regjeringen har bestemt at det er statsråd Per Sandberg som skal komme og svare. Det forholder jeg meg til. Mitt neste spørsmål er da: Hvor går grensen for hvordan regjeringsmedlemmer kan karakterisere forskere i universitets- og høyskolesektoren?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2016-03-16:
Da er mitt neste spørsmål, på bakgrunn av det som nå ble sagt, hvorfor statsråd Sandberg bruker begreper som «mørke motkrefter» og understreker at han vil bekjempe disse på inn- og utpust, og i samme resonnement drar inn begreper som «akademia» og «universitet». Det er her kjernen ligger: Hvorfor blander statsråd Sandberg disse begrepene sammen, hvis det er det han påstår at han ikke mener?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Regjeringen og jeg har meget høye ambisjoner for det norske kunnskapssamfunnet, og vi har en målrettet satsing på forskning og høyere utdanning. Jeg har selvfølgelig ikke utfordret den akademiske friheten, og det vil jeg aldri gjøre. Jeg har selvfølgelig aldri kneblet noen, verken professorer, forskere eller andre, for den del. Jeg og regjeringen støtter sterkt opp om våre forskningsmiljø, særlig når det gjelder bevilgninger og det som går på marin forskning. Jeg har gjennom to måneder reist land og strand rundt, møtt våre forskningsinstitusjoner, møtt akademia, som vi alle sammen er avhengige av. Jeg vil, jeg må, og jeg skal støtte meg på kunnskap og forskning. Det vil alltid være en suksessfaktor når det gjelder fiskeri, havbruk og å finne nye metoder til å utnytte havets ressurser. Det vil være viktige deler, også i den framtidige norske økonomien. Men det er ikke sånn at forskning alltid er entydig, og at den leverer alt med et svar med to streker under. Vi politikere skal og må ta beslutningene og stå for dem, men basert på den kunnskapen vi har fått. I denne debatten skal og må vi tåle å bli utfordret som politikere av forskere og akademia, men forskere og akademia må også tåle å bli utfordret. Men denne debatten er om noe helt annet. Mine uttalelser til Fiskebåt under mitt innlegg har ingenting med dette å gjøre. Det jeg uttalte på årsmøtet til Fiskebåt, og som jeg vil fortsette med så lenge jeg er statsråd, eller er innenfor politikken, går på å stoppe disse motkreftene som bare har en intensjon om å snakke ned landsdeler og næringer.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
Egentlig skjønner jeg ikke spørsmålet, for jeg har ikke karakterisert verken institusjoner, forskningsmiljøer eller noen ting. Det jeg har gjort her, er å fremme noen reaksjoner som ikke bare har kommet under min tid som statsråd, men som har eksistert i lang tid. Sånne uttalelser og mine uttalelser var rettet opp mot Nord-Norge og enkeltpersoner. Når man greier å uttale at politikere mishandler Nord-Norge, at politikere raserer kysten, at sistemann må slå av lyset, at det er et overgrep mot kystbefolkningen, at det er et ran av kysten, føler jeg rett og slett med respekt å melde at min rolle som politiker og ombudsmann også er å lage svar til dette. Dette er ikke noe nytt, og dette skjer uansett utsiktene for Nord-Norge. Sannheten er at i Nord-Norge går det meget godt, og da synes jeg det er trist at noen skal legge lokk på den utviklingen vi ser, og den positiviteten som jeg opplever når jeg reiser i Nord-Norge.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-03-16:
På spørsmålet om hvem dette er, er det et enkelt svar: Det finnes personer i alle miljøer, også politikere, men jeg har ikke til dags dato oppdaget en fisker som har gjort det. Innenfor akademia, innenfor universiteter, over alt – de finnes over alt, denne typen personer som jeg snakker om, som snakker ned. Jeg registrerer at det i dag ble skrevet i Klassekampen at jeg har utløst en ordkrig som mine kritikere gjør sitt beste for å holde gående. Representanten Aasen er sannsynligvis en av dem. Og det er klart at nå har dette havnet i vårt respekterte og fantastiske parlament. Jeg registrerer også at i Fiskeribladet Fiskaren sier redaktør Øystein Hage at han ønsker meg velkommen etter, for dette er ikke noe nytt. Da er det sannsynligvis sånn at jeg har startet en ordkrig som noen utnytter i feil retning. Min eneste intensjon er å snakke opp Nord-Norge, snakke opp alle disse fantastiske menneskene som satser i Nord-Norge og i næringene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-09:
På vegne av stortingsrepresentanten Heikki Eidsvoll Holmås og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om et universelt utformet samfunn.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-12-09:
Det er ikke alltid like enkelt å stille spørsmål til statsråden. Han har en lei tendens til å svare med motangrep. Så jeg har utstyrt meg med en liten rekvisitt her i dag. Dette er sjokoladesigaretter, veldig fargerike og fine, og i proposisjonen står følgende som begrunnelse for endringsforslagene i §§ 17 og 24: «Bakgrunnen for endringen er forslaget om å unnta godteri formet som tobakksvarer, herunder lakrispiper og sjokoladesigaretter, fra aldersgrensen og oppstillingsforbudet.» Når statsråden med egne øyne kan se hvordan disse produktene ser ut – og hvis han tar inn over seg hva komiteen egentlig mener om dette forslaget: Er han enig i at det var en gedigen tabbe, en stor blemme og dårlig politisk håndverk å fremme et forslag om at dette skal kunne selges fritt til unger?