trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Stortinget la i mai i fjor hovudføringane for ei ny rovviltforvalting. Ved utforminga av den forskrifta som no har vore på høring, har departementet prøvt å atterspegla dei samla føringane som Stortinget har gitt. Rovviltnemndene skal få hovudansvaret for å fastsetja kvotar for vilkårsskadefelling, kvotar for lisensjakt og kvotar for gaupejakt innanfor rammene av nasjonale bestandsmål og gjeldande lover og regelverk. Desse bestandsmåla, som er fastsette av Stortinget, skal sikra at Noreg samla tek sitt nasjonale og internasjonale ansvar for at rovviltartane ikkje blir utrydda. Rovviltnemndene får òg ansvaret for å utarbeida ein regional forvaltingsplan for rovvilt og ansvaret for å prioritera midlar til førebyggjande og konfliktdempande tiltak i regionen. Det er òg understreka at rovviltnemndene skal samarbeida nært med kommunar, organisasjonar, lokalsamfunn og andre partar i sin region. Hovudgrepet med regionar og rovviltnemnder har brei støtte politisk og i alle dei interesseorganisasjonane som var med på å gi tilrådingar i samband med utforminga av rovviltmeldinga. Eg har store forventingar til at Stortinget sine føringar om oppretting av regionar og rovviltnemnder over tid vil gi lågare konfliktnivå og færre tap. Til slutt meiner eg det er grunn til å minna om at Stortinget sin rovviltpolitikk inneber at me skal sikra at gaupe, jerv, bjørn, ulv og kongeørn ikkje blir utrydda frå norsk natur.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Når me no får oppretta dei regionale nemndene 1. april, vil dei sjølvsagt tre i kraft og få ein veldig viktig funksjon. Eg er glad for den breie tilslutninga det er blitt til det regionale nivået innanfor dette politikkområdet. Det trur eg vil bli viktig, og det trur eg vil ha ein veldig god effekt. Samtidig vil sjølvsagt Direktoratet for naturforvalting spela ei viktig rolle. Det er vårt fremste fagorgan i dag og vil ha ei betydeleg rådgivarrolle innanfor desse spørsmåla. Dei sit med den fremste fagkunnskapen, slik at den rådgivarrolla som Direktoratet for naturforvalting vil ha framover, vil vera viktig. Direktoratet vil òg vera med og gi si rådgiving når det gjeld klagesaker i samband med fylkesmannens vedtak.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Eg meiner at nettopp oppnemninga av dei regionale nemndene er eit viktig steg for å få til ei betre forvalting av rovdyra. Samtidig må eg få lov til å seia at Stortinget aldri har rekna med at nemndene skal forvalta rovdyrbestandane våre ned til eit lågare nivå enn dei måltala som er sette. Det er no viktig at dei regionale nemndene skal forvalta ein nasjonal politikk, og som me var inne på i det førre spørsmålet, slutta altså ikkje Senterpartiet seg til det breie fleirtalet. Eg er glad for at det blei eit breitt fleirtal som sikra ei heilskapleg forvalting. Eg meiner at med den heilskaplege politikken som blei lagd på dette området, og den regionale forvaltinga, har me fått ei heilskapleg tilnærming til dette spørsmålet som vil gjera at konfliktnivået kjem til å gå ned, og me kjem òg til å få ei betre forvalting totalt sett.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Tilhøvet mellom beitebruken og dei store rovviltartane har vore grundig drøfta av Stortinget, seinast i stortingsmeldinga Rovvilt i norsk natur, som Stortinget handsama våren 2004. Både i meldinga og i innstillinga frå energi- og miljøkomiteen var det stor merksemd kring tiltak som kan redusera konfliktane. Utviklinga i sauehald og reindrift i område med rovvilt blei granska i samband med arbeidet med ny stortingsmelding og omtalt i meldinga. I meldinga blir utviklinga i talet på sau og talet på driftseiningar med sau vurdert til å vera gjennomgåande stabil, anten ein kommune har store rovviltførekomstar eller ikkje. Eg er ikkje kjend med at det ligg føre data som dokumenterer ein ny situasjon på dette området. Eg vil òg nemna at det ikkje ser ut til å vera fleire sau som er tekne av rovvilt i beitesesongen 2004 enn året før. Det er altså slik at Stortinget nyleg har drøfta dei ulike elementa i rovviltforvaltinga, og eit stort fleirtal er einige om politikken på dette feltet. Eg følgjer no opp gjennom det virkemiddelapparatet eg har tilgjengeleg. Når den nye politikken er gjennomført, vil mykje vera gjort frå styresmaktene si side for å redusera konfliktane mellom beitebruk og rovvilt.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Det er ikkje tvil om at det representanten Enoksen her tek opp, er ei utfordring. Me veit at det er naturleg at me har tap, men me ønskjer sterkt å avgrensa dei tapa. Me ønskjer derfor å leggja til rette for tiltak som kan medverka til det. Me har økonomisk lagt til rette for det gjennom budsjettet vårt i 2005, og vi er nøydde til å fokusera på korleis me kan vera med på å dempa konfliktane og skadane knytte til rovviltproblematikken. Eg meiner at den politikken som vi no legg opp til, og som det har vore fleire spørsmål om i dag, legg til rette for det gjennom den heilskaplege politikken og gjennom dei regionale nemndene som no får ansvar for å gå inn og vurdera kvar ein ønskjer å setja inn dei økonomiske ressursane.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Ja, dette vil me følgja nøye opp. Frå dag ein begynte me å jobba ut frå det fleirtalet som blei klart etter at rovviltmeldinga blei handsama i Stortinget. Det er vårt ønske å følgja opp det breie fleirtalet på best mogleg måte. Når representanten Enoksen tek opp jerv, er det klart at der har ein regionale forskjellar. Me ser at totaltalet på jervs skade på sau har gått ned frå 2003 til 2004, mens det for ulv har gått motsett veg. Utanfor det makrotalet vil det òg vera regionale og lokale forskjellar. Det ønskjer vi å følgja opp m.a. gjennom dei regionale nemndene som vil bli oppretta 1. april i år.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Norsk tilslutning til Bern-konvensjonen er handsama av Stortinget, og konvensjonen blei ratifisert av Noreg i 1986. Noreg reserverte seg ikkje mot ulv, og konvensjonen opnar for skademotivert felling. Ved handsaminga av stortingsmeldinga Rovvilt i norsk natur viste fleirtalet i Stortinget sin energi- og miljøkomite til at Noreg etter Bern-konvensjonen har ei plikt til å sikra overlevinga til alle dei store rovviltartane i norsk natur. Fleirtalet i komiteen meinte at spørsmålet ikkje er om meskal ha rovvilt i norsk natur, men kvar me skal forvalta det, og korleis. Eg ser derfor ingen grunn til å ta noko initiativ til at Noreg skal reservera seg i forhold til ulv. I gjeldande rovviltpolitikk legg norske styresmakter opp til ei differensiert forvalting av ulven av omsyn til sauehaldet og reindrifta. Denne forvaltinga inneber m.a. at det er etablert eit eige forvaltingsområde for ynglande ulv. Forskrift om lisensjakt for ulv, som blei vedteken i desember 2004, og ny forskrift om forvalting av rovvilt, som nyleg har vore på høring, er også viktige element i denne forvaltinga. Til partsmøtet om Bern-konvensjonen hausten 2004 gjorde Sveits framlegg om å nedlista ulv frå vedlegg 2 til vedlegg 3 i konvensjonen. Framlegget inneber å flytta arten frå lista over dyreartar som er totalfreda, til lista over dyreartar som ikkje er totalfreda. Etter framlegg frå m.a. EU og Noreg vedtok partsmøtet at det skal gjennomførast ein vitskapeleg studie av bestandstatus for ulv i Europa før partsmøtet handsamar det sveitsiske framlegget. Eg vil avventa det arbeidet som no skal gjennomførast, før eg tek endeleg stilling til framlegget frå Sveits.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Eg forstår at representanten Gløtvold meinte at eg hadde eit unnvikande svar. Det kan eg ikkje seia meg einig i. Han spør om eg vil ta eit slikt initiativ, og det seier eg nei til - det vil eg ikkje gjera. Da kan me vera ueinige, og det er me i denne saka, men eg vil ikkje seia det er eit unnvikande svar når eg seier at eg ikkje vil ta eit slikt initiativ. Eg meiner det er viktig å ta vare på ulven. Det har vi no fått eit breitt fleirtal for i Stortinget. Det er eg glad for, og det vil eg følgja opp. Eg veit at Senterpartiet ikkje var med i det fleirtalet, og heller ikkje er med på den politikken som eg no legg opp til. Det må me akseptera. Men eg er glad for at eit samla storting tok ansvar for rovviltet vårt, og vil samtidig visa til at me kan få ein politikk som fører til mindre konfliktar og mindre tap, og som kan gi tryggleik til folk på bygdene.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-01-12:
Eg vil ikkje kommentera nokon av dei konkrete sakene i forhold til lisensjakt no. Der har Direktoratet for naturforvalting teke ei avgjerd. Dei avgjerdene har ein klaga over, og dei vil hamna på bordet mitt. Derfor uttaler eg meg berre på generelt grunnlag når det gjeld lisensjakt. Det eg vil seia om lisensjakt, er at eg trur det er ein god måte både for å gjera jakta alminneleg og for når ein skal ta ut dyr. Eg trur òg at ein kombinasjon av lisensjakt og ei avgjerd om jakt teken av dei regionale nemndene er med på å skapa eit forhold til rovdyra. Det er med på å skapa tillit både lokalt og regionalt. Eg meiner det er ein god måte å følgja opp det breie forliket i Stortinget på når det gjeld rovviltpolitikken.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-01-12:
Mitt spørsmål til miljøvernministeren lyder som følger: «Det kommer stadig meldinger fra folk som bor i områder med store rovdyr, om at de føler seg utrygge. Voksne slutter å gå tur i skogen, ungene må få skyss til skolen, og ingen unger får lenger lov å leke ute aleine. En av de siste skremmende episodene skjedde i Aurskog-Høland i desember, da en hund som stod i bånd like ved et hus og en leikeplass, blei drept av ulv midt på dagen. Mener statsråden at det er akseptabelt at innbyggere som bor i rovdyrutsatte områder, får ødelagt livskvalitet på denne måten?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-01-12:
Her var det ikke mye sympati med alle dem som opplever at de får livskvaliteten i hverdagen redusert fordi ulven går og lusker rundt veggene. Fylkesmannen i Oslo og Akershus, tre berørte kommuner og Norges Jeger- og Fiskerforbund har alle tatt til orde for at denne ulven, som har spesialisert seg på å luske rundt i bebyggelsen og ta hunder, som jeg nevnte i mitt spørsmål, bør felles. Direktoratet for naturforvaltning uttaler på sin side at dette ikke er noen prioritert sak, siden de mener at det ikke er noen stor fare for nye angrep. Mitt første oppfølgingsspørsmål er om miljøvernministeren faktisk ser på denne saken, som man har engasjert seg betydelig i lokalt. Det andre spørsmålet knytter seg til at stortingsflertallet bad om at det skulle vurderes om nødvergeretten skulle utvides til også å gjelde hund som blir angrepet av rovdyr. Spørsmålet er: Hvor langt har departementet kommet i den vurderingen knyttet til nødvergeretten?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-01-12:
Det var mange svakheter ved rovdyrmeldinga da den ble presentert, men den virkelig store svakheten ved meldinga var at den knapt nok tok innover seg de følelsene og de opplevelsene folk har, knyttet til å ha ulv eller store rovdyr rundt seg i hverdagen. Man tok ikke opp det faktum at svært mange mennesker faktisk føler at livskvaliteten blir redusert. Ved behandlinga av rovdyrmeldinga uttalte en samlet komité: «Den menneskelige siden av rovdyrbelastningene bør vies større oppmerksomhet.» Komiteen ønsket derfor at det skulle «settes i gang undersøkelser som gir kunnskap om hvordan rovdyr påvirker folks hverdag og livskvalitet». Spørsmålet mitt er: Hva har departementet gjort så langt når det gjelder å se på de menneskelige påkjenningene ved å ha store rovdyr rundt seg i hverdagen?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-01-12:
Mitt spørsmål går til miljøvernministeren og lyder som følger: «Stortinget har lagt vekt på at rovviltforvaltningen skal få sterkere lokal forankring, og at det skal bygges opp et bedre tillitsforhold mellom lokalsamfunn og forvaltningsmyndigheter. Det har vært meninga at de regionale rovviltnemndene skal spille en viktig rolle for å få til dette. Nå frykter mange at de regionale nemndene vil få for lite myndighet, og at Direktoratet for naturforvaltning fortsatt blir den dominerende aktøren. Hvordan vurderer statsråden rovviltnemndenes kommende rolle og myndighet?»
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-01-12:
Det er korrekt som miljøvernministeren sier, at Stortinget gav klare føringer. Men når det nå legges opp til forskrifter, kan det se ut som det er Direktoratet for naturforvaltning som skal få svært mye myndighet når det gjelder forvaltninga av rovvilt. Blant annet er det nevnt at de skal ha styringa fram til bestandsmålene for de ulike artene er nådd. Hvis jeg kan ta et eksempel der, vil det for bjørns vedkommende sannsynligvis være 10-15 år, for det er slik at bjørn får unger hvert annet år, og da vil det altså ta ca. 15 år før bestandsmålet er nådd. Da kan det umulig være riktig at det er Direktoratet for naturforvaltning som i disse åra skal styre den forvaltninga, og altså sette rovviltnemndene ut av spill. Mitt spørsmål blir da: Hvordan ser statsråden på dette?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-01-12:
Det er for så vidt riktig at Direktoratet for naturforvaltning kan ha en rådgiverrolle. Men jeg syns nok at statsråden her nedvurderer det viktige oppgaveområdet og den makt som Stortinget ønsket å gi rovviltnemndene, for i forslag til forskrifter nå går det fram at bestandstall - og det er i grunnen dem det er mye uenighet om - skal bare være bestandstall som NINA og Direktoratet for naturforvaltning har godkjent. Da går man vekk fra det som Stortinget mente, nemlig at for å få god kvalitet på overvåkning, var det veldig viktig med økt lokal medvirkning, for det var den beste måten å redusere konfliktnivået på. Vi vet også at sprik når det gjelder tall, er det som er striden. Jeg har her en overskrift jeg kan nevne: 13 ulv i Norge, derav 19 i Østfold. Da hører vi jo at det er sprik i disse tallene. Dette er ikke båsdyr - det er ikke lett å telle dem. Vi har ikke tid til å vente på autoriserte tall, og derfor vil jeg til slutt spørre statsråden: Hvordan kan en skape et bedre samarbeid innenfor rovdyrforvaltningen? Det er det som er viktig.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Det kommer stadig nye meldinger fra husdyrbrukere i områder med mye rovdyr om at de er i ferd med å gi opp næringa si. Tapte inntekter, store lidelser for dyra og psykiske påkjenninger for dyreeierne gjør at mange ikke orker mer. Det skjer til tross for at Stortinget har sagt at det fortsatt skal være mulig å drive med beitedyr i områder med rovvilt. Hvordan mener statsråden at konfliktene mellom rovdyr og beitebruk skal reduseres?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tror statsråden er kjent med f.eks. situasjonen i Søndre Salten - bl.a. fra et skriftlig spørsmål fra meg i fjor høst - der 65 besetninger står i fare på grunn av problemer med jerv, som er det største problemet i forhold til husdyr. Jervebestanden er i sterk økning. I dette området er det f.eks. en rekke gårdbrukere som er berørt. Miljøvernministeren lovet i svaret på dette skriftlige spørsmålet å styrke innsatsen med å redusere jervproblemene i området. Det innebærer vel at statsråden nettopp er kjent med at dette i enkelte områder utgjør et stort problem for næringen. Hva har skjedd i perioden etter dette? Og hvor langt har myndighetene kommet i forhold til å begrense jervproblemene i f.eks. Søndre Salten?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Nettopp dette eksemplet viser at selv om makrotallene kan se tilfredsstillende ut i forhold til rovdyrproblemet, kan næringen i lokale eller regionale områder bli påført store problemer som gjør at den i enkelte områder kan bli helt utradert. Dette kan neppe ha vært hensikten, heller ikke fra flertallets side, da rovviltmeldingen ble behandlet i fjor høst og man sa at man fortsatt skal ha husdyr i rovdyrutsatte områder. Nettopp dette er bakgrunnen for mitt spørsmål. Jeg forutsetter at statsråden har til hensikt å følge opp i flere av disse områdene, som har fått store rovdyrproblemer, spesielt der hvor jerv utgjør den største utfordringen.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg vil stille miljøvernministeren følgende spørsmål: «Antall sau drept av ulv har aldri vært større enn i 2004. Nærmere halvparten av disse drapene har skjedd utenfor ulvesona som er vedtatt av stortingsflertallet. 12 land har reservert seg mot totalfredning av ulv selv om de har ratifisert Bern-konvensjonen. Vil statsråden ta et slikt initiativ også på Norges vegne?»
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg synes det var noe passivt og også unnvikende. Vi vet at tolkningen av Bern-konvensjonen er ulik i denne sal og også blant dem som diskuterer rovdyrproblematikken i Norge. Det er helt klart at 12 land har reservert seg når det gjelder totalfredning av ulv, og de mener at dette er jaktbart vilt. Forslaget fra Sveits nå om å flytte ulven fra vedleggsliste 2 til vedleggsliste 3 ville medført at en fikk en mer fleksibel forvaltning av ulven. Når miljøvernministeren sier at en skal vurdere hvor og hvordan en skal forvalte rovdyrene, må nettopp dette være viktig, å få en avklaring slik at Bern-konvensjonen kan forvaltes mer likt i de land som har underskrevet. For oss som har store problemer med spredt bosetting og en næringsstruktur som gjør at beitebruk blir meget vanskelig i de områdene hvor disse rovdyrene opptrer, spesielt ulven, er det viktig å få dette på plass.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-01-12:
Jeg synes at miljøvernministeren var unnvikende i forhold til hovedproblemet her, nemlig en klarere forvaltningspraksis når det gjelder uttak av skadedyr og dyr som virker truende. Der synes jeg miljøvernministeren var unnvikende i sitt svar. Så til lisensjakten. Det er en sterkt negativ holdning til lisensjakt i store deler av det området der dette er satt i gang nå. Jeg vil spørre statsråden: Er det slik at det er statens ansvar å ta ut skadedyr og rovdyr som ikke er der de skal være, eller er det slik at med denne lisensjakten overlates dette nå til lokale jegere? Og hvis man mislykkes i denne lisensjakten, vil ikke miljøvernministeren da foreta seg noe mer for å ta ut de dyrene som ikke skal være der? Etter Stortingets vedtak skal ulven først og fremst være i ulvesonen og ikke i de områdene hvor de har gjort stort skadeverk dette siste året. Lisensjakt er ikke det som skal til hvis en skal ta ut dyr på riktig tidspunkt og på en human og effektiv måte.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Eg er litt forundra over at ein så stor del av debatten om denne loven dreier seg om kommunal skatteoppkrevjing eller ikkje. Eg må igjen berre understreke at denne loven slår uttrykkjeleg fast at ein skal ha ei kommunal skatteoppkrevjing. Dette er ikkje noko tema i denne saka, og dersom Regjeringa på eit eller anna seinare tidspunkt kjem fram til at den kommunale skatteoppkrevjarfunksjonen skal vurderast, omorganiserast og eventuelt gjerast statleg, må dette opp i Odelstinget på nytt, og då får vi ta den diskusjonen. Eg har også registrert at ein stor del går på skatteutvalsfunksjonen. Det var vel ikkje så overraskande at det blei ein stor del av debatten. Eg er glad for at ein får fleirtal for ein reduksjon, at det blir 99, og at ein kan få hyppigare møte og dermed betre rettstryggleik for den enkelte skattytar. Arbeidarpartiet og SV er opptekne av dette med at det er viktig å ha folkevalt innsyn og kontroll, og at det derfor er viktig å føre vidare skatteutvala. Det er eg einig i, men eg har ikkje fått noka forklaring på kvifor det blir noko dårlegare folkevalt innsyn og ein dårlegare kontroll dersom ein reduserer skatteutvala til 99. Etter mi oppfatning vil hyppigare møte og betre erfaringsgrunnlag styrkje det folkevalde innsynet og den folkevalde kontrollen og også føre til betre rettstryggleik for den enkelte skattytar som kjem opp i betalingsproblem.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Eg konstaterer at finansministeren viser til at Arbeidarpartiet ikkje ønskjer skattelettar, og også går inn for skatteskjerpingar. Det viser òg revidert nasjonalbudsjett, at ein m.a. går inn og aukar formuesskatten på arbeidande kapital. Det er veldig uheldig. Det gjer jo at det blir endå gunstigare å eige norsk industri frå utlandet enn det blir å eige norsk industri i Noreg. No er det slik at Arbeidarpartiet er regjeringspartia sin partnar når det gjeld skattereforma, og der fekk ein altså støtte frå Arbeidarpartiet til å auke utbytteskatten. Så skal ein utsetje til neste periode med å foreta dei skattelettane som ligg i skattereforma. Mitt spørsmål til finansministeren er: Vil ikkje det vere å gamble med at desse skattelettane blir gjennomførde? Kvifor kan ein ikkje sikre fleirtal for ein større del av skattelettane medan ein har fleirtalet i Stortinget?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Bakgrunnen for at eg tek ordet, var finansministeren sitt svar på mitt spørsmål, der han m.a. sa at han ikkje forstod spørsmålet. Eg må då peike på at i alle fall er det mange i næringslivet som forstår den problemstillinga som blei teken opp, og som er bekymra for at ein kan få eit resultat der det er fleirtal for skatteskjerpingane, men at ein ikkje får fleirtal for skattelettane, dersom stortingsvalet til hausten gir eit anna fleirtal i Stortinget. Når det gjeld statsbudsjettet for 2005, og at Framstegspartiet gjekk inn for ein mindre lette i toppskatten enn det Regjeringa foreslo, så er det riktig. Men det var på grunn av at vi ville ha ein betre sosial profil, og at det var for små skattelettar for dei med låge og middels store inntekter i forhold til dei lettane som var foreslått gitt til dei med dei verkeleg høge inntektene. Det gav ei sosial slagside som var ein profil som Framstegspartiet ikkje kunne vere med på. Derfor gjekk vi inn og kravde at det skulle vere større lettar for dei med låge og middels store inntekter. Då blei det litt mindre lettar for dei med høge inntekter, men alle fekk store skattelettar. Når det gjeld formuesskatt, bør det vere klart for dei fleste at Framstegspartiet ønskjer å fjerne han. Vi sa også klart frå at dersom vi skulle vere med og vurdere ei eller anna form for utbytteskatt, måtte vi ha klare forsikringar om og ein klar progresjon i at formuesskatten blei avvikla. Det fekk vi ikkje. Dermed kunne vi heller ikkje støtte innføring av ein utbytteskatt. Sjølv om vi skulle ha vurdert å støtte eit forslag om utbytteskatt, måtte det også ha blitt forbetra på veldig mange punkt i forhold til det som er tilfellet i dag. Vi har tidlegare foreslått å fjerne formuesskatten. Vi har ikkje fått noko fleirtal for det. Det står tydeleg i partiprogrammet vårt, og det vil vi også stå på i neste periode.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Eg vil knytte nokre kommentarar til det som representanten Nordtun var inne på då han sa at til og med Framstegspartiet reagerte på skattelettane for dei høgtlønte i statsbudsjettet for 2005. Det er riktig, men det er likevel ein grunnleggjande forskjell mellom Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, for det var ikkje først og fremst skattelettane til dei høgtlønte vi reagerte på. Vi reagerte på manglande skattelettar til dei med lågare og middels store inntekter. Det var det som var vårt utgangspunkt i forhandlingane. Det går ikkje an å gi store skattelettar til dei rike når ein ikkje gir skattelettar til dei med vanlege inntekter i det heile. Den profilen fekk vi snudd, og det er vi veldig stolte av. Berekningar viser også at ved å redusere skatten på dei lågaste inntektene vil ein òg auke arbeidstilbodet i desse gruppene.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Finansministeren er fullstendig klar over at den skattereformen vi hadde til behandling sist år, og denne oppfølgingen vi har i dag, systemomleggingen og modellene, har regjeringspartiene og Høyre forhandlet seg fram til enighet med Arbeiderpartiet om. Så kom finansministerens klassiske Høyre-innlegg, som vi har hørt i hvert fall i hele etterkrigstiden, nemlig om skattelettelser til dem som har mest fra før. Det må finansministeren tåle å høre! Når folk med over 1 mill. kr, ja, opptil 1,5 mill.–2 mill. kr i inntekt, får 10–15 ganger mer skattelettelser enn de som har en vanlig inntekt, er det klart at vi reagerer på det og har motforestillinger! I tillegg vet vi hvordan inntekten fordeler seg mellom det offentlige og det private forbruket. Jeg vil til slutt stille finansministeren et spørsmål: I skattereformen var det bl.a. åtte fradrag som skulle finansiere skattelettelsene. Vil han komme igjen til høsten med skattelettelser som skal finansieres via pendlerfradraget og særfradraget for uføre?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Jeg tror det var representanten Heidi Larssen som spurte om framtiden for Arbeiderpartiets skattepolitikk, om det bare vil bli skatteøkninger. Det har vi aldri sagt. Jeg påpekte også overfor finansministeren at når det gjelder systemomleggingen, har vi vært enige, for vi ser at det er viktig å få systemomlegginger som kan ligge fast over tid, at man kjenner til hvilke rammebetingelser både enkeltpersoner og næringsliv har. Vi har sagt at de samlede skatteinntektene skal være på om lag 2004-nivå. Det har vi sagt, det står vi ved. Det ligger der. Men det vi har reagert på hele tiden, og det må også høyresiden finne seg i, er nettopp fordelingen av disse skattene, som vi mener kan være dypt urettferdig. Det har vi sett ved siste års budsjett og delvis nå også i revidert. Det kan ikke bli oppfattet som rettferdig når de med de høyeste inntektene får de desidert største skattelettelsene – det reagerer vi på. Til og med Fremskrittspartiet reagerte på dette i høst og sa at nå er nok nok. Det gjaldt det øverste innslagspunktet for toppskatt. Vi måtte bl.a. også heve bunnfradragene og ikke senke det punktet. Til og med de gjorde det. Dette har ikke folk forståelse for. Vi skal ha et skattesystem som folk kan leve med og ha en viss forståelse for, og som ikke bare kommer enkeltgruppene til gode. Når vi i tillegg ser at skattelettelser finansieres ved hjelp av det som ble foreslått, men som nå heldigvis ble satt i revers – fradrag for pendlere, for sjøfolk, særfradrag for dem med store sykeutgifter, osv. – er det klart vi reagerer når vi ser dette i sammenheng. I høst fikk vi en momsøkning i tillegg – det har jo med fordeling å gjøre totalt sett. Det kommer vi til å forfekte framover i våre skattepolitiske debatter og i de avgjørelsene vi kommer til å ta i framtiden på dette området. Jeg kan gå enda lenger når det gjelder måten disse skattelettelsene er finansiert på. Hvorfor skal karensdagene for de arbeidsledige økes til fem dager? Hvorfor skal ikke de arbeidsledige som har vanlige inntekter i Norge, få feriepenger? Det blir kuttet med over 20 000 kr i året. Det er disse som trenger pengene, og ikke de som tjener 1,5 eller 2 mill. kr. Høyresiden og Høyre må tåle å bli minnet på disse tingene, at dette ikke er et rettferdig skattesystem. Da må man ikke bare henge seg opp i modeller hele tiden, men det er også viktig hvor satsene blir satt.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Jeg kan si meg helt enig med representanten Larssen i at hvis et skattesystem skal være framtidsrettet, må det også være tilpasset omgivelsene, slik at vi ikke får flukt verken den ene eller den andre veien av arbeidsplasser og etableringen av selskap der de er. Dette må være under konstant overvåking og kontroll. Men det er ikke formuesskatten vi for tiden ser som det aller viktigste å gjøre noe med. Nå er det andre omlegginger som har vært prioritert også fra vår side. Jeg kan bl.a. si at vi har overhodet ingen planer om å gjeninnføre boligbeskatningen – overhodet ikke. Men jeg kan gå litt videre på akkurat det systemet og spørre: Synes man at fastsettingen av ligningsverdiene på eiendommene i Norge i dag er riktig? Overhodet ikke. At det ikke blir opprør når vi kan se at to hus som er oppført samme år, har samme standard osv. – og der huseierne kan sitte og se på hverandre i stuevinduet – har forskjellig ligningsverdi fordi husene tilfeldigvis ligger i to forskjellige kommuner! Dette skyldes at vi ikke har tatt fatt i takstgrunnlaget og derfor ikke har et takstsystem i Norge som er skikket. Den dagen vi kan få et skikket takstsystem på plass, skal mye kunne rettes opp, både på den ene og den andre måten, inklusiv formuesbeskatningen, for skatt på eiendom er noe som den øvrige – jeg holdt på å si – verden har fått mye bedre grep på og et mye mer rettferdig takseringssystem for. Eiendom kan ikke flyttes. Derfor er det viktig at vi får et rettferdig system, og at ikke, som i dag, kapital settes inn i eiendom kun fordi det der er mye mindre beskatning og vanskeligere å få fatt i – mye mindre beskatning, og det går til mindre produktivt arbeid. Hadde vi fått vridd dette over til mer produktivt arbeid i bedriftene, hadde det vært mye bedre enn å plassere pengene i fast eiendom.
Heidi Larssen (Høyre), 2005-06-14:
Flere talere har vært inne på at et av målene med skattereformen er å sikre større likebehandling av reelle arbeidsinntekter ved å redusere satsforskjellene mellom skatt på arbeidsinntekt og skatt på kapitalavkastning. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti er også enig i at dette er ønskelig. Men når det kommer til praktisk og utøvende politikk, skiller man lag med regjeringspartiene. Høyre mener at marginalskatten må reduseres ved nedjustering av toppskatt. Ingen bør betale mer enn halvparten av det man tjener, i skatt, enten det kommer fra arbeid eller kapital. Arbeiderpartiet og SV vil ikke redusere skatt på arbeidsinntekter. De tar avstand fra de skattelettene som vil bidra til å øke en slik likhet. Derimot vil de, som flere har vært inne på i innstillingen, styrke progressiviteten i skattesystemet. Arbeiderpartiet sier også i sitt program for neste stortingsperiode: «at skatt mellom arbeid og kapital jevnes ut slik at de med høye kapitalinntekter betaler mer skatt» SV sier i sitt program: «foreslå å øke kapitalbeskatningen» Dette er altså programmer som gjelder for neste periode, altså den som kommer etter denne perioden. Man står da altså med to spørsmål om disse partiers politikk, slik jeg ser det. Enten vil disse to partiene at lønnstakere og selvstendig næringsdrivende som driver enkeltpersonsforetak på den ene siden, skal betale mye mer i skatt enn aksjonærer og selskapsdeltakere på den annen side, eller så ønsker de å skjerpe skatten på kapitalinntekter, slik at den kommer godt over 50 pst., kanskje nærmere 60 pst. Kanskje de til og med går inn for å innføre et progressivt element i denne kapitalbeskatningen også, slik de sier i innstillingen. Det hadde ikke vært så dumt å få svar på disse spørsmålene i dag. Hva kan vi vente oss med en eventuell rød-grønn regjering til høsten? Vil man ha likebehandling gjennom reduksjon i personbeskatningen, eller vil man ha likebehandling ved økt kapitalbeskatning? Eller vil man ha ulike behandling? Det kan jo også være. Jeg lurer på hvorfor Arbeiderpartiet ikke foreslår å ta bort hele rabatten på aksjer, verdipapirer og grunnfondsbevis når den først og fremst, som de selv sier, innebærer lettelser til grupper med høye inntekter og store formuer. Hvorfor bare nøye seg med å redusere den fra 35 pst. til 25 pst.? Jeg lurer på hvorfor man ikke like godt tar hele rabatten, når man sier at den faktisk innebærer lettelser til grupper med høye inntekter.
Heidi Larssen (Høyre), 2005-06-14:
Representanten Nordtun sa at Arbeiderpartiet hadde vært enig i skattereformen så langt. Men etter regjeringspartienes mening er ikke denne skattereformen hel før et av de viktigste elementene, nemlig å redusere og etter hvert fjerne formuesskatten, er gjennomført. Dette må ses på som en helhet. Formuesskatten er jo en særnorsk skatt på eierskap og kapital som hindrer etablering av nye arbeidsplasser og hemmer norsk verdiskaping. Jeg synes egentlig det er litt merkelig at Arbeiderpartiet ikke ser de utfordringene man har i den globaliserte verden i forhold til dette, og er enig med regjeringspartiene når det gjelder denne særnorske skatten. Ellers er jo Arbeiderpartiet opptatt – og på hugget, for å si det sånn – av utfordringene ved å leve i en globalisert verden. Men her klarer de ikke helt å følge med. Så jeg lurer litt på om man er blitt for opphengt i ikke å gi skattelettelser til dem som ifølge Arbeiderpartiet «har mest fra før», slik at det å sikre norske arbeidsplasser faktisk settes i fare på bakgrunn av det, at man liksom blir så opphengt i den ene tingen at man ikke tenker på at dette faktisk kan gå ut over norske arbeidsplasser.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Som fleire representantar har vore inne på, har det vore eit stort engasjement rundt skattebetalingslova frå landets kommunar og frå arbeidstakarorganisasjonane i kommunesektoren. For som Heidi Larssen for så vidt var inne på, er det ein underliggjande debatt som på mange måtar har skapt premissane for diskusjonen om lovforslaget, nemleg spørsmålet om framtida til den kommunale skatteinnkrevjinga. SV er glad for at ein samla finanskomite no slår fast at det ikkje er aktuelt å statleggjere skatteinnkrevjinga. Samtidig forstår vi at forslaget, slik det vart fremma frå Regjeringa, har skapt bekymring i mange kommunar. På ei rekkje stader i lovteksten er formuleringane som viser til kommunalt ansvar, svekte. Vi er overraska over at Regjeringa gjer dette når ho sjølv ber om å bli trudd på at ein ikkje ynskjer å leggje til rette for statleggjering. Dei forslaga som SV fremjar i innstillinga, og vår stemmegiving elles, er meinte å rette opp dette og fjerne alle grunnar til tvil rundt intensjonane bak forslaget til skattebetalingslov. Det er på denne bakgrunnen at SV går imot å fjerne § 5 i embetsverklova, og vi vil presisere at det er den kommunale skatteoppkrevjaren som skal omtalast i forslaget til § 2-1 i den nye lova. Det mest kontroversielle i Regjeringa sitt lovforslag er forslaget om å fjerne skatteutvala. Det er eit forslag SV er svært ueinig i. Dei kommunale skatteutvala representerer ein tryggleiksventil for innbyggjarane og eit nødvendig folkevalt innslag i eit system som elles kan framstå som byråkratisk og ugjennomtrengeleg for menneske som kjem opp i betalingsproblem. Det er ikkje tilfeldig at både Advokatforeininga og Skattebetalarforeininga har gått inn for å halde oppe utvala. Vi registrerer at dei skatteskeptiske borgarlege partia òg er skeptiske til ei ordning som sikrar at menneske som ikkje klarer å handtere sine skattekrav, kan møtast med skjøn og med menneskelegheit. Den nærheita som dei kommunale skatteutvala representerer, gjer det nemleg mogleg med ei individuell oppfølging. SV meiner difor at skatteutvala framleis bør vera kommunale, og støttar ikkje den ordninga som Framstegspartiet har foreslått, med eit utval for kvart likningskontor. Ei slik løysing, som vi no forstår får fleirtal med subsidiær støtte frå regjeringspartia i dag, er likevel betre enn om utvala hadde blitt fjerna heilt, slik Regjeringa sitt opphavlege forslag var. Med det vil eg ta opp det forslaget i innstillinga som SV har saman med Senterpartiet og Kystpartiet, og det forslaget vi har saman med Senterpartiet.
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-06-14:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. Det har vært en høringsrunde der det nærmest har vært enstemmighet om at skatteinnkrevingen i framtiden skal være kommunal, og kommunene representerer også i høyeste grad skattebetalerne. Men det er også andre som har sagt det samme. Så har vi nå hatt en debatt i Stortinget der alle partier, unntatt Høyre, har sagt: Vi har bestemt oss, vi vil at det skal være kommunal skatteinnkreving også i framtiden. Når det sies slik i denne salen, står det nok også i partiprogrammene, for dette har vært diskutert ganske mye rundt omkring. Hva er begrunnelsen – etter dette – for å tviholde på at det fortsatt skal utredes en statlig overtakelse av en skatteinnkreving som fungerer aldeles utmerket, og som innbyggerne støtter opp under? Mangler finansministeren fortsatt beslutningsgrunnlag for å si at denne utredningen er avsluttet, og at vi nå trekker den konklusjon som er helt åpenbar etter denne debatten?
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-06-14:
Finansministeren har sagt at med dagens satser har vi en låvedør av tilpasningsmuligheter for personlig næringsdrivende og høytlønnede. De vil ta ut lønnsinntekten sin som kapitalinntekt. Trygdeavgiften er en betaling for trygd og pensjonsytelser. Hvis vi ser bort fra trygdeavgiften, betales det 40 pst. i marginalskatt for lønnsinntekt mellom 350 000 kr og 800 000 kr. Over 800 000 kr er marginalskatten på lønn 43,5 pst. Det er 950 mill. kr som kommer inn gjennom trinn 2. 80 000 personer betaler i gjennomsnitt 12 000 kr som hver enkelt ranes for, etter finansministerens mening, hvis de må betale toppskatt 2 i dag. Regjeringen sier at skatt på kapitalinntekter vil bli 48 pst., altså høyere enn lønn, hvis man ser bort fra trygdeavgiften. Betyr denne låvedørtrusselen fra finansministeren at finansministeren tror at kapitalinntekter i praksis vil få lavere skatt enn 48 pst.? Eller er det det at rike mennesker ikke er opptatt av å sikre seg rimelig gode pensjons- og trygderettigheter, og at de regner trygdeavgift som skatt?
Morten Lund (Senterpartiet), 2005-06-14:
Finansministeren sa i sitt replikksvar til meg at med dagens skattesatser er det ingen låvedører av tilpasningsmuligheter, men det kan komme til å bli det hvis det blir et regjeringsskifte. Høyres representant sa det som statsråden tidligere har sagt, at med dagens skattesatser er det en slik låvedør. Det ble sagt tidligere i debatten at det er forferdelig slik næringslivet behandles i dag med dagens satser. 300 000 kr kan de spare ved å tilpasse seg. I virkeligheten er det 12 000 kr i gjennomsnitt som betales av dem som har trinn 2. 80 000 personer er det som betaler det. Vær så snill ikke å overdrive, det er ikke tilfellet at dette er så problematisk. Jeg tror ikke så mange vil benytte seg av tilpasningsmulighetene. Så sier statsråden at trygdeavgift regnes som skatt. Pensjonskommisjonen foreslo en pensjonsavgift på 17 pst., og fortsatt kan det være aktuelt å vurdere. Gjennom et sånt vedtak får folk beskjed om at det en betaler gjennom trygdeavgift, rett og slett er en sikkerhet for pensjon. Det er betaling for noe du får tilbake. Tilpasser du deg, får du ikke det. Jeg synes at en finansminister burde forklare folk akkurat dette: Trygdeavgift er betaling for noe. Lurer du deg unna trygdeavgiften og betaler som om dette var kapitalinntekt, mister du et tilbud fra det offentlige. Det synes jeg burde være en oppgave for en finansminister. Senterpartiet vil ikke ha en utvikling slik at alle selskap må bli AS. Så sier også finansminister Foss det. Vi må ikke få en forskjellsbehandling som gjør at alle må tilpasse seg til et AS. Men næringslivet sier at med det som nå vedtas, er det nettopp det som vil skje. Flere bedrifter er nødt til å si at enkeltpersonsforetak også må bli AS. De har sagt hva de venter å få av endringer. De har sagt at en må få et risikopåslag, for for dem som er enkeltpersonsforetak, er det annerledes, de risikerer rett og slett hus og hjem. De risikerer mye mer enn andre. De har sagt at vi må få formuesskatten redusert nå, og hvis vi ikke kan ta bort alt sammen, må vi ta bort det som handler om formuesskatt på arbeidende kapital. Det er det Senterpartiet har lagt fram forslag om. Vi kan ta det grepet nå, og så kan vi skape forutsigbarhet for næringslivet ved å innføre den modellen som Sverige innførte for alt næringsliv fra 1997, og som de mener de har gode erfaringer med. Jeg synes vi i Norge også kunne lage så gode og forutsigbare vilkår for næringslivet vårt.
May Britt Vihovde (Venstre), 2005-06-14:
Eg vil som ein del andre som har teke ordet i denne saka, berre konsentrera meg om det som synest å vera det mest omdiskuterte i dei lovendringane vi skal gjera: forslaget om å leggja ned dei kommunale skatteutvala. Eg registrerer at forslaget blir tolka som at det er det første steget til å gjera skatteinnkrevjinga statleg. Då har eg berre lyst til å seia at vi i Venstre framleis vil at skatteinnkrevjinga skal skje lokalt, i regi av kommunane. Vi ønskjer ikkje å overføra dette ansvaret til staten. Derfor blir eg litt forundra når forslaget om å leggja ned dei kommunale skatteutvala blir tolka som at det er det første steget mot å gjera skatteinnkrevjinga statleg. For oss i Venstre er det ikkje det det har vore snakk om. For Venstre handlar dette først og fremst om å sikra den enkelte borgar ei rettferdig og rett avgjerd, når borgaren t.d. ønskjer å få redusert eller få sleppa eit skattekrav. Då må utgangspunktet vera ei rask avgjerd, og ei avgjerd der ein gjer enkeltvedtak. Når forvaltingslova blir brukt, skal ein òg grunngi vedtaket. Ein har rett til å klaga på vedtaket. Det har ein for så vidt òg i dag, med dei lokale skatteutvala og kanskje formannskapet som klageorgan. Dei forslaga som ligg føre frå Regjeringa, vil faktisk styrkja borgarane sine rettar. Eg har sjølv vore medlem av dei lokale skatteutvala i heimkommunen min – for over åtte år sidan. I min heimkommune var det ikkje mange saker pr. år som var oppe til behandling. For den som då søkte om å få ettergitt skatt, for den som var oppe i ein vanskeleg livssituasjon, var saksbehandlingstida enormt lang. Mange av dei sakene som blir behandla i dag, vil òg i framtida bli behandla etter gjeldsordningslova sine reglar, slik det var med dei sakene som eg var med og behandla den gongen. Det betyr at det blir endå færre saker og endå lengre saksbehandlingstid i dei lokale skatteutvala. For oss i Venstre er det hovudgrunngivinga for å leggja ned skatteutvala. Men hovudgrunngivinga er først og fremst at ein får inn forvaltingslova, at ein får klagerett, og at ein får eit grunngitt vedtak. Som representanten Heidi Larssen har sagt, støttar regjeringspartia Framstegspartiet sitt forslag subsidiært. Eg synest at Framstegspartiet grunngav godt i merknadene kvifor dei ønskte å endra dette med skatteutvala. Men konklusjonen var ikkje heilt i tråd med grunngivinga, synest eg. Dei peikte på både dette med eit snevert erfaringsgrunnlag og ei usakleg forskjellsbehandling og det å gi desse skatteutvala eit større erfaringsgrunnlag. No får vi sjå og prøva ut korleis det går når vi får større skatteutval, med breiare kompetanse, for å sikra den enkelte borgar. Men eg er litt skuffa over at vi her set dei tilsette, byråkratiet, opp mot den enkelte borgar sine rettar. Så har eg lyst til å seia at dette forslaget – Venstre ønskjer jo å vera lokaldemokratiet sin sterke forkjempar – handlar ikkje om å svekkja lokaldemokratiet, som representanten Morten Lund var inne på. For oss handlar det faktisk om å styrkja den enkelte borgar sine rettar, og det er borgarar som stort sett kjem opp i ein vanskeleg livssituasjon.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Representanten Lund stilte meg et spørsmål om hvorfor vi, etter en høringsrunde etter en utvalgsinnstilling som veldig tydelig har gått mot statliggjøring, allikevel utreder det andre alternativet. Svaret på det gav jeg i mitt forrige innlegg: Det er fordi Riksrevisjonen har rettet sterk kritikk mot skatteinnkrevingen, basert på at det er ulikhet mellom kommunene i måten den gjennomføres på eller om den i det hele tatt gjennomføres. Det ble behandlet av kontroll- og konstitusjonskomiteen, og Stortinget avleverte en innstilling der dette forholdet ble påpekt. Så kan man selvfølgelig si at resultatet av det er å ikke gjøre noe. Men jeg tror at det er viktig at jeg forsøker å følge opp alle Stortingets vedtak, og finne løsninger som i alle fall kan gjøre dette problemet mindre, kanskje fjerne det. Derfor.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Budsjettlekkasjer gis ikke fra Stortingets talerstol, så svaret på det spørsmålet gis derfor ikke – i tråd med vanlig praksis. Jeg tåler gjerne å høre en skattepolitisk argumentasjon, men jeg tåler ikke å høre den falsk! Det er ikke rett at Arbeiderpartiets skatteopplegg vil bringe rettferdighet. Det vil øke urettferdigheten i systemet fordi din mulighet til å påvirke din skattesats, er avhengig av hvilken organisasjonsform du velger. For vanlige lønnstakere er det ingen valgmulighet. For å si det slik: Dette er et stort konsulenthull som Arbeiderpartiet skaper i systemet, som jeg ikke skjønner at man kan forsvare!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Det er i grunnen fordi Fremskrittspartiet ikke har bidratt særlig! La meg si det slik, og det er vel ingen stor hemmelighet – det har vært sagt i det offentlige rom tidligere – at under de siste budsjettforhandlingene var det ikke noe krav fra Fremskrittspartiet at man skulle øke reduksjonen i formuesskatten. Det var heller ikke noe krav fra Fremskrittspartiet om at man skulle øke kuttet i toppskattene – snarere tvert imot, man reduserte det i forhold til Regjeringens forslag. Så jeg skjønner ikke bakgrunnen for spørsmålet. Det hadde selvfølgelig vært bedre om vi hadde klart å gjennomføre reformen uten hensyn til valg. Men for å si det slik: Det er en form som er vår konstitusjon fremmed. Vi satser på at velgerne faktisk vil stole på at denne skattereformen skal videreføres av de partier som har introdusert den. Jeg håper at Fremskrittspartiet etter hvert slutter seg til skattereformen, selv om de på mange måter i reformens begynnende fase meldte seg litt ut av debatten og ville ha en såkalt flat skatt – flatere, eller hva det nå måtte bli. Denne skattereformen vil bidra til det Fremskrittspartiet ønsker, nemlig redusert marginalskatt og redusert formuesskatt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Jeg er glad for at jeg fikk anledning til å svare på dette spørsmålet. Regjeringen varslet i familiemeldingen ytterligere utvidelse av samboerfritaket i arveavgiften. Det er imidlertid viktig at dette vurderes grundig, slik at det er sammenheng mellom ulike lover. Samboerbegrepet som i dag brukes i arveavgiftsloven, er det samme som i folketrygdloven. I tillegg berøres samboerskap bl.a. av familielovgivning og skattelovgivning m.m. Det er viktig å finne en balanse her mellom rettigheter og plikter for dem som lever sammen papirløst og uregistrert. Dette jobber vi med, og vi har varslet en ytterligere lempning. Men jeg vil gjenta at det er viktig at slikt lovarbeid ikke skjer etter tabloide metoder – altså, les avisen, noen er berørt – men at det skjer ut fra en helhetlig betraktning, slik at samboerbegrepet er ensartet i ulike lovverk.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Jeg tror nok at i de fleste tabeller som representanten Lund også opererer med, er trygdeavgiften en del av skattesystemet og en del av skattebelastningen. Jeg har ikke sagt at det er dagens satser som åpner en slik låvedør, men det er konsekvensen av de satser som Arbeiderpartiet og SV har gått inn for. Jeg skjønner at Senterpartiet ønsker å regjere sammen med disse partier på disse partiers premisser også i skattepolitikken. Når jeg siterte fra innstillingen, der det heter at «like store inntekter i større grad skattlegges likt, og at skattebelastningen gjøres mest mulig uavhengig av organisasjonsform», er det et sitat som jeg erklærte meg enig i, men som i praksis ikke følges opp i innstillingen, fordi da må man gjøre noe, både sette skattene ned og samtidig øke utbyttebeskatningen når utbytte tas ut til privat forbruk.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-06-14:
Jeg minnes også at Arbeiderpartiet ved en rekke anledninger har bedt om at vi forenkler skattesystemet og fjerner en serie fradragsordninger som ikke virker likt mellom skattytere. Dette gjelder bl.a. beskatning av kost. Stortinget har nå gjort et vedtak som endrer det forrige skattevedtaket på dette området, men det gjeninnfører en ulikhet i beskatning av kost for ulike arbeidstakere. Rettferdighet eller ei, men det er i alle fall ikke likhet for like tilfeller. Det jeg imidlertid overraskes mest over, er at Arbeiderpartiet vil etablere et system som er slik at konsulenter som organiserer sin arbeidsinntekt gjennom et aksjeselskap, kan skaffe seg lavere skattesats enn det en lønnstaker med samme inntekt kan gjøre. Det er iallfall ikke rettferdighet, og det dreier seg ikke om å gi skattelettelser til dem som har mest fra før, slik Regjeringens forslag betegnes. Det er faktisk Arbeiderpartiet som nå gjør det samme, men med det forbehold at man da er konsulent og kan opprette sitt eget aksjeselskap.