Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
Valgresultatet har gjort det klart at Norges innbyggere ønsket et regjeringsskifte, og velgerne har gitt landet et storting med et flertall av tradisjonelt borgerlige partier. Jeg er derfor glad for at man har lyktes med forhandlingene, og at landet nå har fått en ny regjering. Dette forplikter imidlertid, og Bondevik-regjeringen har etter mitt syn et stort ansvar for å sikre at velgernes forventninger nå blir oppfylt. I det politiske grunnlaget for den nye regjeringen heter det bl.a.: «Samarbeidsregjeringen vil styrke folks muligheter til å klare seg på egen inntekt, og gi større valgfrihet. Skatte- og avgiftslettelser er nødvendig for å oppnå dette.» Fremskrittspartiet har i en årrekke kjempet for at skatte- og avgiftstrykket i Norge må reduseres. Jeg synes derfor det er gledelig å se at Regjeringen nå også vil prioritere dette. Jeg er imidlertid opptatt av at disse lovnader ikke kun blir festtaler, men at man aktivt følger dette opp i budsjettbehandlingen og gjennom forslag til vedtak her i Stortinget. I det politiske grunnlaget for Samarbeidsregjeringen fremgår det bl.a. at Regjeringen ønsker å fjerne boligskatten, man ønsker å fjerne flypassasjeravgiften, man ønsker å avvikle dobbeltbeskatningen av utbytte, man ønsker å redusere elavgiften, man ønsker å heve innslagspunktet for toppskatten, og man ønsker å øke bunnfradraget. Man ønsker også å redusere særavgifter på grensehandelsutsatte varer – altså lokkevarer som alkohol, tobakk osv. Alt dette er meget positivt for folk flest og for næringslivet i Norge. Det sies imidlertid ikke noe om i hvilket tempo man ønsker å fjerne og redusere disse skatter og avgifter, og det gir grunn til bekymring. Fremskrittspartiet har i hver eneste budsjettbehandling her i Stortinget gått inn for vesentlige skatte- og avgiftskutt, og Samarbeidsregjeringen bør ikke ta for gitt Fremskrittspartiets støtte til en politikk og et budsjett som ikke har dette i seg. Avgiftsnivået på alkohol og tobakk representerer et stort problem for handelsnæringen i grenseområdene. Det er uholdbart at man bare må dra over svenskegrensen for å kunne handle kjøttvarer, alkohol og tobakk 30–40 pst., ja til og med også kanskje 50 pst., rimeligere enn i Norge. Det er opplagt at denne konkurransesituasjonen er dramatisk for handelsnæringen i grenseområdene. Jeg håper derfor at Regjeringen legger opp til vesentlige avgiftsreduksjoner på disse områdene, slik at man kan oppnå et prisnivå som man kan sammenligne med våre nabolands. Flikking og mindre avgiftsreduksjoner vil ikke ha den ønskede effekt for næringen og for forbrukerne. Det er en fullstendig harmonisering av avgiftsnivået som må til for at man skal kunne oppnå et tilsvarende prisnivå og rimeligere varer for forbrukerne og bedret konkurransesituasjon for næringslivet. Det er derfor grunn til bekymring når landbruksminister Sponheim hevder at det er for stor fokusering på matvareprisene, og at dette ikke er en viktig sak for landets innbyggere. Dette kan tyde på at det ikke er samsvar mellom det Regjeringen legger til grunn i sin erklæring, og den politikken som statsråden faktisk ønsker å praktisere i perioden. Uansett vil Fremskrittspartiet aktivt følge opp dette viktige området i Stortinget med forslag som vil sikre innbyggerne rimeligere matvarer og en bedret konkurransesituasjon for handelsnæringen. Næringslivets rammebetingelser generelt sett er også av stor betydning for Fremskrittspartiet. Jeg registrerer i den forbindelse at Bondevik-regjeringen ønsker å redusere skjema- og forskriftsveldet. Om man husker tilbake noen år, var også dette en av de viktigste sakene for Bondevik I-regjeringen. Vi husker også hvilke resultater som den regjeringen kunne vise til på området, og det tror jeg veldig få var imponert over. Jeg håper derfor at denne regjeringen nå faktisk aktivt følger opp sine lovnader, slik at skjema- og forskriftsveldet faktisk blir redusert, ikke som sist, da det ikke ble oppnådd ønskede resultater. Når det gjelder samferdselspolitikk, registrerer jeg at Regjeringen ønsker å øke investeringene med ca. 600 mill. kr pr. år i forhold til hva Arbeiderpartiet legger opp til i sitt opplegg. Dette er vel og bra, men vel så viktig er hvilke veistrekninger man faktisk ønsker å prioritere og forsere. Norges hovedinnfartsårer, E6 og E18 gjennom Østfold, har lenge vært nedprioritert i forhold til langt mindre trafikkerte veistrekninger andre steder i landet. Jeg mener det er viktig at denne utbyggingen nå forseres på raskest mulig måte.