Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-08:
La meg først få lov til å takke særlig saksordfører og fungerende komitéleder for et usedvanlig godt arbeid med denne saken og et godt samarbeid, og også komiteen for å ha jobbet så godt med en så viktig sak som dette er. Jeg synes også det er grunn til å understreke og takke for det gode samarbeidet som har vært mellom regjeringsfraksjonen og Kristelig Folkeparti, og jeg mener den debatten vi har hatt så langt, også er en veldig god debatt som viser de ulike hensynene en skal ta når en diskuterer skjulte metoder. Dette er ikke rett og galt, det er ikke svart eller hvitt – det er ulike prioriteringer og avveininger, som er krevende. Det er to viktige akser en er nødt til å ha et åpent forhold til. Den ene, som er drøftet ganske grundig både i proposisjonen og delvis i innstillingen, er forholdet til bruken av skjulte metoder opp mot Grunnloven. Jeg mener det er helt klart at proposisjonen tydelig viser at de forslagene regjeringen fremmer, og som komiteen i all hovedsak slutter seg til, klart er innenfor Grunnlovens rammer. Den andre er den diskusjonen som er av en mer politisk karakter, nemlig hensynet til personvern på den ene side og samfunnets trygghet på den annen – eller, som foregående taler var inne på, trygghet og trygghet, vurderingen av hvordan det skal vektes og veies. Der er det helt legitimt å ha ulike vurderinger når en skal diskutere politiets skjulte metoder. Jeg tror likevel det er nødvendig å huske på et par viktige ting, som jeg mener drukner litt i denne diskusjonen fra tid til annen. Det er forskjellen mellom det som er skjulte politimetoder, som er en spisset form for overvåking etter meget sterke og stramme vilkår, på den ene side, og det som fremstilles som masseovervåking, på den annen side. Det er to prinsipielt sett helt ulike ting, og jeg mener det, særlig i deler av den offentlige debatten, blir fremstilt noe underlig. Vi har f.eks. sett påstander som at alle kan rammes av dette, med henvisning til at PST får bitte lite grann utvidet adgang til forebyggende etterforskning. Den adgangen utvides altså til å gjelde omgang med masseødeleggelsesvåpen – ikke terror, det er allerede favnet i dag – som er en liten utvidelse, men på et område som har en ekstrem skadevirkning, og PST vil jo aldri bli målt på hvordan de klarer å etterforske en handling etter at terroren er begått, de vil bli målt på hvordan de har hindret at terror gjennomføres. Jeg tror det også er viktig å ha med seg inn i perspektivet når en snakker om hva som er de viktigste virkemidlene vi har i kampen mot terror. Jeg er veldig glad for at komiteen har vært veldig tydelig på skillet mellom det en kan betrakte som masseovervåking eller lagring av massive datamengder, på den ene side og det som er spissede politimetoder, på den annen. Jeg er veldig opptatt av personvern. Jeg har holdt innlegg fra denne talerstolen som stortingsrepresentant flere ganger og flammende forsvart personvernet. Jeg er også en flammende tilhenger av å sikre borgerne mot alvorlig kriminalitet. Derfor har jeg også et lyttende øre når jeg ser hvordan politiet og Politiets sikkerhetstjeneste i dag vurderer situasjonen sin knyttet til metoder. Jeg vil bruke litt tid på det som er den nye metoden, nemlig dataavlesing. Den vurderes på ulikt vis, litt avhengig av hva slags politisk ståsted en har, men noen fremstiller dataavlesing som en ny metode, som skal gi oss en helt ny tilgang på personers tanker – jeg tror representanten Nybø brukte begrepet «tankepoliti». Jeg er fundamentalt og grunnleggende uenig i den vurderingen. Riktignok flytter en på en måte overvåkingen litt nærmere sjelen gjennom at en får tilgang til ting som verken er sendt eller lagret. Men hvis en sammenligner med metoden den i hovedsak erstatter, nemlig kommunikasjonsavlytting, er jo årsaken til at dataavlesing er så viktig, at folk som skal begå terror eller alvorlig kriminalitet, ikke lenger kommuniserer på avlyttbare mobiltelefoner. Det er ikke så unaturlig, for på den samme mobiltelefonen kan en trykke på et Skype-ikon og samtale som om det var en mobiltelefonsamtale, men da er vi frarøvet muligheten for å finne ut hva som skjer i den samtalen. Derfor er det faktisk viktig å understreke at dataavlesing på dette området egentlig er en ren konsekvens av en teknologisk utvikling. Tidligere hadde en muligheten til å få tilgang til store deler av denne informasjonen basert på bruken av kommunikasjonsavlytting. Den muligheten er borte. Vi er nødt til å sikre oss at vi ikke får så store etterretningshull at vi ikke er i stand til å avverge terror, og at vi ikke er i stand til å håndtere alvorlig organisert kriminalitet. PST har i ganske lang tid vært svært tydelig på viktigheten av å få dataavlesing på plass som metode. De har i trusselvurderingen sin også fortalt om etterretningshullene vi opererer med. Vi må også ta den siden av dette spørsmålet på alvor. Jeg har lyst til å understreke at når vi snakker om skjulte politimetoder, er det ikke slik, som noen gir inntrykk av – ikke fra denne talerstol, riktignok – at politiet skal få myndighet til å gjøre nær sagt hva de vil. Det er klare rammer og skranker. Alle rammene og skrankene som er gjeldende, vil bli opprettholdt. Det innebærer bl.a. full domstolskontroll, det innebærer underretningsplikt, og det innebærer etterfølgende kontroll, både gjennom EOS-utvalget på de sakene PST behandler, og gjennom Kontrollutvalget for kommunikasjonskontroll på de sakene politiet behandler – et utvalg som regjeringen foreslår å mangedoble ressursene til nettopp for å bedre kontrollen ikke bare knyttet til dataavlesing, men knyttet til metodebruk generelt. Så jeg er litt bekymret over at en fremstiller det som om det på en måte blir fritt frem for politiet å gjøre hva de vil. Det gjør det ikke, verken når det gjelder PSTs utvidede kompetanse på forebyggende eller avvergende metoder eller politiets bruk av de samme virkemidlene. Det er i tillegg til den etterfølgende kontrollen også slik at vedkommende som overvåkes, får ivaretatt sine interesser av en egen advokat. Det er en viktig rettssikkerhetsgaranti, som videreføres. Så jeg er opptatt av å få frem at det faktisk er slik at fokuset på personvernet, fokuset på skranker, fokuset på at dette ikke skal kunne misbrukes, er meget, meget sterkt. Det samme gjelder forholdet til underretningsplikt. Hvis politiet eller PST kommer i skade for å overvåke uten at de i utgangspunktet hadde noen spesielle grunner for det, utover at det selvfølgelig var rettslig godkjent, men at det ikke er avdekket at det er begått kriminalitet, skal vedkommende som er utsatt for denne overvåkingen, underrettes om det. Jeg mener det også er et viktig tiltak, for det første for å sikre at politiet og PST er veldig bevisste på metodebruken, men det er også en slags gjenopprettende prosess, for å kalle det det. Det er videre nødvendig å si noen ord om hvordan politiet vil bruke disse metodene fremover, tror jeg. Det skapes et inntrykk av at det å gjennomføre bruk av skjulte metoder vil føre til at veldig mange blir utsatt for dette. Det er nok ikke tilfellet. Dette er ressurskrevende metoder. Det tar mye kraft fra politiet å bruke disse metodene, og det betyr også at politiet bruker dem i de sammenhengene og situasjonene hvor det strengt tatt er mest nødvendig. Jeg vil også si at det er mange gode refleksjoner i innstillingen, som viser mange av de dilemmaene vi står overfor. Når det gjelder spørsmålet om heving av terskel for bruken av dataavlesing, har jeg bare lyst til å si at jeg er glad for at komiteen har hatt en grundig vurdering av dette. Det har vært en viktig diskusjon, og det er ingen tvil om at også denne typen diskusjoner har gått i forkant av at proposisjonen ble lagt frem. En av årsakene til at terskelen ble lagt på det nivået, er først og fremst det jeg sa i stad, nemlig at den hovedmetoden som dataavlesing erstatter, nemlig kommunikasjonsavlytting, er lagt på det samme nivået, og det var årsaken til at en også plasserte dataavlesing på det samme nivået. Men det er en viktig vurdering hvorvidt en mener at dataavlesing skal følge terskelnivået for kommunikasjonsavlytting eller høyere, og jeg er glad for at komiteen har hatt en grundig og god vurdering av det, og har endt med at en øker den terskelen noe. Det synes jeg er fornuftig, og jeg stiller meg bak det. Jeg ser frem til at politiet og PST nå får tilgang til metoder som de har etterspurt lenge, men jeg vil også understreke at jeg er glad for at personvernfokuset både i regjeringen og i denne sal er så sterkt som det er. Det betyr at regjeringen har funnet en ganske god balanse, når vi ser den massive støtten vi får i salen i dag.