Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-01-16:
Takk, president. Å tilrettelegge det nærmere innholdet i straffereaksjonen forvaring er i utgangspunktet kriminalomsorgens ansvar. I de viktigste grunnlagsdokumentene for reformen, Ot.prp. nr. 87 for 1993-94 og Ot.prp. nr. 46 for 2000-2001 som omhandler ikrafttredelsen, er det forutsatt at forvaring skal gis et annet innhold enn reaksjonen sikring. På denne bakgrunn har kriminalomsorgen satt inn store ressurser for å skape et adekvat soningstilbud til denne viktige gruppen innsatte ved Ila. Det er Justisdepartementets forutsetning at hovedtyngden av de forvaringsdømte skal gis et sikkerhetsmessig forsvarlig og godt rehabiliteringstilbud i forvaringsanstalten. Gruppen forvaringsdømte vil utgjøre en sammensatt gruppe som består av alt fra personer som på en del områder er svært ressurssterke, til lettere psykisk utviklingshemmede, som representanten Storberget spesielt trekker fram. Det er derfor viktig med et differensiert soningstilbud med utgangspunkt i flere mindre fengselsavdelinger. Utbyggingen av forvaringsavdelingene skjer gradvis, og den første avdelingen er planlagt ferdigstilt 1. mai 2002. I mellomtiden har Ila en beredskap for å motta forvaringsdømte ved avdelingen Annekset. Det tas sikte på å gi de forvaringsdømte på Ila et helhetlig døgntilbud hvor atferdstrening, arbeidstrening, lovbruddsrelatert og annen programvirksomhet, undervisning og ulike fritidsaktiviteter er viktige elementer. Det tas også sikte på å videreutvikle programmer som har som målsetting å gi de domfelte bedre selvinnsikt og evne til å mestre tilværelsen. Man ønsker også å kunne arbeide med rusmiddelproblematikk og tilby behandling. Personalgruppen i forvaringsavdelingene skal være tverrfaglig sammensatt, men hovedstammen av personalet vil være fengselstjenestemenn. I likhet med sikringsdømte vil det også for forvaringsdømte være den ordinære helsetjenesten som har ansvaret for løpende helsetjenester, herunder diagnostisering og utskriving av medikamenter. Den behandlende lege vil også i forhold til denne pasientgruppen være bundet av sin taushetsplikt. Dette innebærer at det er de helsefaglige tilsynsmyndighetene som må gå inn for å vurdere det medisinskfaglige og legeetiske i forhold til f.eks. en slik situasjon som vi nå har vært vitne til ved Ila, hvor en person dømt for seksualovergrep fikk forskrevet Viagra. I dette konkrete tilfellet har ledelsen ved Ila tatt forholdet opp med fylkeslegen i Akershus, som har varslet gjennomgang av saken. De forvaringsdømte vil som de sikringsdømte være en spesiell gruppe innsatte domfelt for svært alvorlige forhold, som f.eks. alvorlige volds- og sedelighetsforbrytelser eller ildspåsettelse. Samtidig vil mange av denne gruppen innsatte ha store helseproblemer knyttet til f.eks. rus- og psykiske problemer. Jeg erkjenner at dette reiser en del viktige problemstillinger både av sikkerhetsmessig og prinsipiell art. Det er i helsevesenets og kriminalomsorgens interesse at man finner gode «kjøreregler» i behandlingen av forvaringsdømte som både kan ivareta samfunnets sikkerhet og hensynet til domfeltes rehabilitering. Jeg vil ta et initiativ overfor helseministeren med sikte på å etablere et tett forvaltningssamarbeid mellom helsevesenet og kriminalomsorgen når det gjelder behandling av forvaringsdømte på alle nivåer. Viktige te-maer å ta opp i et slikt samarbeid vil f.eks. være praksis ved utskriving av medisiner, den videre utviklingen av innholdet i forvaringsreaksjonen og oppfølging ved løslatelse, mv.