Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Det legges i dag opp til at vi skal hasteinnføre en dispensasjonsadgang slik at regjeringen skal kunne godkjenne private skoler uten å måtte ta hensyn til formålskriteriene i opplæringsloven. Det er ikke rare tiden regjeringen får til å høste erfaringer. Den nye friskoleloven er allerede varslet. Det blir sagt at den har vært under arbeid en stund allerede. Statsråden sier at den blir lagt fram for Stortinget etter alt å dømme våren 2015. I den store privatskoledebatten gjentas argumentene fra de borgerlige ofte. Det blir sagt at man ikke nødvendigvis ønsker å privatisere for privatiseringens skyld. Man ønsker å privatisere for å gi elevene valgfrihet og sikre bredde i skolen. I denne sammenheng blir det eksempelvis nevnt, også i dag, oppstart av realfagsgymnas og enkelte yrkesfagskoler i privat regi. Elever har ulike behov og ønsker. Derfor har vi allerede i dag en privatskolelov som åpner for eksempelvis skoler som tilbyr en helhetlig, alternativ pedagogikk. Men elever har også ulike behov og ønsker som favner langt bredere enn den alternative pedagogikken, elever som går i og har planer om å gå i fellesskolen. Derfor er det viktig at vi har en åpen og nysgjerrig skole som prøver ut nye undervisningsformer og tilrettelagte opplegg. Min oppfatning er at skolene gjør sitt beste for å møte elevenes behov. Min tidligere ungdomsskole, f.eks., hadde i mange år en egen naturfagsklasse, med vekt på natur og friluftsliv. Min tidligere videregående skole, og mange med den, har etablert internasjonale studieløp. Naboskolen, Skien videregående skole, har etablert en egen forskerlinje. Lunde vidaregåande skule i Nome har satt mye av den yrkesfaglige undervisningen ut til hjørnestensbedriften Bandak. Dette er noen eksempler i en liten omkrets rundt mitt liv. Likevel skulle også jeg ønske meg enda større bredde enn hva vi klarer å tilby i skolen i dag av metoder, opplegg og samarbeidsformer. Men forskjellen på Arbeiderpartiet og Høyre er at vi mener det er fullt mulig og best å legge til rette for dette i offentlig regi. Det finnes flere eksempler som viser at dette er mulig. Ruseløkka skole i Oslo, f.eks., tilbyr et tilrettelagt opplegg for elever ved Ballettskolen. Vi mener at slike tilbud med fordel bør forsøkes ved flere offentlige norske skoler. Representanten Kristin Vinje skriver på sin blogg 7. februar som svar på spørsmålet: Hvorfor endre friskoleloven?: «Regjeringen har vært krystallklar på én ting: Kvalitet og kunnskap i den offentlige skolen er en av regjeringens viktigste politiske prosjekter. Friskoler skal gi oss mangfold og supplement og bidra til utvikling som gir bredde i skoletilbudet for å kunne møte de ulike elevers ønsker og behov. Da må vi justere loven slik at krav til formål må erstattes med krav til innhold og kvalitet.» Arbeiderpartiet mener at regjeringen abdiserer i skolepolitikken når man antyder at man må privatisere skolen for å sikre bredde i skolen. Jeg mener det er motsatt. Bredden og valgfriheten sikres når den er tilgjengelig for flest mulig. Kommersielle skoleaktører har i Sverige ført til karakterpress og dårlig sammenheng mellom standpunktkarakterer og eksamenskarakterer. Private skoleaktører i Danmark har ført til at man har liten kontroll på innholdet i skolen, og det er eksempler på siling av sterke og svake elever ved inntak allerede i barneskolealder. Og vi har private skoleaktører i Norge, der flertallet, to tredjedeler, er tatt for juks med budsjetter i forhold til utbytte. Vi kan ta sjansen og tro at alt blir annerledes denne gangen. Men hvorfor skal vi det? La oss heller utnytte potensialet i den offentlige skolen – som de fleste barna i Norge allerede går på – enda bedre enn det vi klarer i dag, med større bredde for å møte elevenes ulike behov. Det er fullt mulig. Men da må blikket rettes mot nettopp den offentlige skolen.