Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Jeg er glad for at komiteen i endringene i opplæringsloven slår fast at alle barn får samme mulighet til å ta del i de aktivitetene skolen arrangerer som en del av grunnskoleopplæringen, uavhengig av foreldrenes økonomiske bakgrunn, og at kommunen ikke kan kreve betaling for undervisningsmateriell eller andre aktiviteter som er knyttet til grunnskoleopplæringen. Dette betyr at kommunenes mulighet til å ta betaling for utgifter knyttet til leirskole vil falle bort. Opphold på leirskole er av uvurderlig verdi for skolebarna, ikke minst når det gjelder å bli kjent med naturen, men også som en sosial faktor for klassemiljøet. Uenigheten i komiteen handler om hvorvidt kommunene skal ha plikt til å tilby alle skolebarn leirskoleopphold. Flertallet i komiteen mener at leirskoleopphold skal være et frivillig tilbud fra kommunen til elevene. Samtidig er dagens kommuneøkonomi et varsku; det kan ikke bli slik at leirskoletilbudet blir avhengig av kommunens økonomi. Arbeiderpartiet mener at leirskole er såpass viktig at det bør sikres elevene gjennom lovfestet rett, og dermed være en plikt for kommunene. På en slik måte kan vi sikre at hovedelementene ved leirskole sikres, dvs. lønn til undervisning og tilskudd til reise. Dette viser både uttalelser fra høringsinstanser og det sterke engasjementet fra bl.a. foreldre og interesseorganisasjoner. Dette lovforslaget ble også fremmet av Arbeiderpartiet i 1999. Den gangen støttet kun SV det. Jeg finner det noe underlig at ikke SV er med denne gangen, spesielt i forhold til hva som står i deres eget prinsipprogram for denne stortingsperioden: SV vil «foreslå flere midler til ekskursjoner og gratis leirskoleopphold i minst én uke i løpet av grunnskolen». Jeg er også glad for at flertallet i komiteen er enig i prinsippet om bruk av klassekasse. Foreldrenes engasjement og frivillige innsats i skolen er viktig og skal ikke på noen måte begrenses. Men det er viktig at bidrag til klassekasser skal være reelt frivillige og – som statsråden poengterer i forslaget – anonyme. Gaver til skoler reiser vanskelige problemstillinger, som sosialt press, og det kan være behov for et vern mot dette. Spesielt i Oslo ser vi eksempler på såkalte venneforeninger, der intensjonen kun er å gi økonomisk bidrag til drift av skolen. Dette er en utvikling som er med på å undergrave gratisprinsippet. Innstillingen i dag tar også for seg reklame i skolen. Reklame utgjør et kommersielt kjøpepress, og det er spesielt viktig at skolen er en frisone for slik påvirkning. Dette spørsmålet gjelder spesielt reklame i skolebøker og i læremateriell. Jeg har merket meg at departementet etter en samlet vurdering ikke finner det nødvendig å foreslå regulering av reklame i skolebøker, men at regjeringspartiene vil ta denne beslutningen opp til ny vurdering dersom situasjonen skulle tilsi det. Mindretallet, bestående av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, er av en annen oppfatning. Nyborg-utvalget konkluderte med at man ønsket lovfesting av forbud mot reklame, og en nordisk kartlegging viste at de aller fleste norske grunnskoler mottar tilbud om reklamefinansierte gratisprodukter, som arbeidsbøker og lærebøker. Jeg oppfatter Regjeringens holdning som at reklame i skolen ikke er et problem, selv etter slike bevis. Da synes jeg at Regjeringen burde satt i gang en egen nasjonal kartlegging av tilbudet om reklame i skolebøker og annet skolemateriell. Dette handler ikke bare om økonomi, men også om etikk og verdier. Vi bør kunne konstatere at det er det offentliges oppgave å finansiere lærebøker og skolemateriell, og vi bør også kunne konstatere at skolebøker og materiell utgjør store utgifter for elevene, spesielt i den videregående opplæringen. I en tid der dårlig kommuneøkonomi og trange skolebudsjett er blitt det vanlige, kan det skje at enkelte skoler av den grunn ser reklamefinansiering som en vei ut av det økonomiske uføret. Når vi i tillegg blir kjent med at skoler i ulik grad har mottatt og vurderer tilbud fra kommersielle aktører om utdeling av effekter og reklamefinansiert oppussing, blir dette desto viktigere problemstillinger. Uenigheten handler om virkelighetsoppfatningen: Er reklame i skolen et problem eller ikke? Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet mener det. Derfor ønsker vi å lovfeste et forbud mot reklame i lærebøker og undervisningsmateriell i grunnskolen og videregående opplæring. Helt til slutt vil jeg få lov til å ta opp det forslaget Arbeiderpartiet har fremmet, og det vi har fremmet sammen med SV og Senterpartiet.