Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-15:
SV er òg sterkt uroa over den graden av sosial dumping vi ser i vårt arbeidsliv, og like uroa er vi over den manglande innsatsen som regjeringa viser på dette feltet. Difor er det viktig at vi har denne debatten i dag. I Dagsavisen 13. oktober i år seier både byggjebransjen og Kripos at dei meiner arbeidsplassar med fast tilsette bidrar til å hindre kriminalitet. Dei er uroa over liberaliseringa av arbeidsmarknaden.,Administrerande direktør Jon Sandnes i Byggenæringens Landsforening, BNL, seier til Dagsavisen: «Vi vil ha et samfunn som i større grad bygger opp under arbeidsgivere som satser på fast ansatte. Det går ikke med et samfunn som består av enkeltmannsforetak der alle skal selge sine oppdrag, og ingen har ansvar for de ansatte. Dette undergraver arbeidsmiljøet og gjør det vanskeligere for politiet.» Han peikar på at grunnmodellen i det norske samfunnet er ei plattform der bedriftene har fast tilsette. Regjeringa ønskjer likevel å gjera det lettare for bedrifter å satsa på mellombels arbeidskraft. Avdelingsleiar Eivind Borge ved Taktisk etterforskningsavdeling i Kripos seier: «Det er ikke bra at arbeidsmarkedet smuldres opp. Det er stor fare for ansvarspulverisering hvis alle bare er oppdragsgivere og ingen har arbeidsgiverhatten på. Det er en skummel utvikling.» Fleirtalet i komiteen meiner at arbeidslivskriminalitet ikkje er eit område som eignar seg for tradisjonell blokktenking, og vil ha tverrpolitisk tilnærming til utfordringane – «so far so good». Men når det same fleirtalet samtidig plukkar ned både golv og veggar i det byggverket som husar den norske modellen – partsforholdet – ved å svekkja arbeidsmiljølova på viktige felt og å svekkja den svakaste parten i det bytteforholdet som skjer i arbeidslivet, ja då undrar eg på om dei verkeleg meiner at kampen mot arbeidslivskriminalitet og sosial dumping er ein kamp dei skal vera med og føra med handlingar og ikkje berre med ord. Det store bildet er at arbeidslivskriminalitet er eit alvorleg problem, og det er mange tunge aktørar som er uroa over omfanget. Det bør lyttast til. Ei viktig årsak til dagens situasjon er måten Brussel overstyrer det regulerte arbeidslivet på. Dei seriøse tapar mot dei kriminelle. Omfanget av bruken av ulovleg arbeidskraft er aukande. Problem med skatteunndraging og svart økonomi aukar like eins, og det finst mange alvorlege eksempel på korleis det ser ut. I ein De Facto-rapport som Roar Eilertsen og Paul Bjerke skreiv nyleg, står det: «Utfordringene kommer ikke bare fra såkalt «useriøse» bedrifter som bryter en rekke lover og regler, og som begår systematisk arbeidslivskriminalitet. Et hovedpoeng i denne rapporten er at store, seriøse selskaper og offentlige virksomheter bidrar til etableringen av et «lovlig» B-lag i arbeidslivet. De er ofte utenlandske arbeidstakere, er ansatt på kortvarige kontrakter i bemanningsselskaper og hos underleverandører og lønnes i beste fall på tariffavtalenes minstesatser. Bemanningsselskapene fortsetter å vokse i de mest utsatte bransjene, arbeidstakerne er «fast ansatt uten lønn mellom oppdrag», og reglene om likebehandling ved innleie undergraves på ulikt vis. I rapporten dokumenterer vi at angrepene på lønns- og arbeidsvilkårene er en direkte følge av EØS-avtalens fri flyt-regime og EU/EØS-rettens prinsipp om at fri bevegelighet skal prioriteres foran beskyttelse av arbeidstakerne. Gjennom stadig nye direktiver og dommer innskrenkes muligheten til å stille krav om ordnede lønns- og arbeidsvilkår til bedriftene som opererer i Norge. Outsourcingen av arbeidslivspolitikken til Brussel svekker fagbevegelsen og gjør kampen vanskeligere.» SV er ikkje imot at arbeidsfolk frå andre land skal søkja lykke, men vi vil at dei skal kunna leva av å selja arbeidskrafta si her. Denne debatten er ikkje ny. Denne debatten er likevel grunnleggjande viktig for kva slags samfunn vi ønskjer oss, og den krev analyse av makt og maktforhold, som òg Lundteigen var inne på. Sjølv hadde eg gleda av, som fagleg leiar i SV, å vera med og medverka til eit representantforslag om same tema ei god stund før det gjekk inflasjon i handlingsplanar. Det var i perioden 2003–2004, då vi stod framfor EØS-utvidinga, som utgjorde ei ny omdreiing på dette fenomenet, som vi med bakgrunn frå arbeidslivets ulike arenaer har kjent på kroppen.