trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-05-14:
Jeg må faktisk si at den formen for stigmatisering som er innebygd i spørsmålet fra representanten Holmås når det gjelder hvem som velger kontantstøtte, vil jeg på ingen måte underskrive. Den deles jo heller ikke av en av SVs regjeringspartnere – heldigvis. Når det gjelder kontantstøtten, er den et virkemiddel for at barnefamilier skal få mer tid sammen, og det er også et spørsmål om mer rettferdighet. Jeg kan jo retorisk spørre tilbake: Er det rettferdig at høyinntektsfamilier skal subsidieres med 150 000 kr i året – som faktisk er tilfellet når det gjelder barnehagen – eller er det en annen bruk som det kunne vært aktuelt å diskutere, bl.a. for å styrke de familiene som har dårlig råd? Vårt poeng er at de barna som trenger hjelp, skal få det, om de er i en familie som bruker kontantstøtte, eller om de er i en familie som velger barnehage.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-05-14:
Jeg tror jeg har en stor oppgave foran meg hvis jeg skulle overbevise representanten Holmås når det gjelder kontantstøttens fortreffelighet. Mitt poeng når det gjelder subsidieringen, var å vise at her velger man å bruke veldig mye penger på et velferdsgode som vi også er enig i. Da må man også se for seg muligheten for at det er familier som velger en annen løsning, og at det også kan være vel verdt å gi et offentlig bidrag til. Vi kunne gjerne tatt en debatt om f.eks. barnevern og barnehager, for jeg er sikker på at representanten Holmås vet at det meldes nesten ikke saker til barnevernet fra barnehagene, hvis det var det han var opptatt av. Mitt poeng er at uansett hvilken arena man er på, skal sårbare barn hjelpes. Om det er i familien, om de skal hjelpes via barnehage eller andre hjelpetiltak fra barnevernet, er opp til dem som har greie på det. Men å gjøre kontantstøtten til noe som betyr at man da er ute av samfunnet og risikerer å bli utstøtt – det går jeg bare ikke med på.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
Til representanten Sund: Det er ingen tvil om at innvandrere fra ikke-vestlige land innebærer en høyere kostnad enn etniske gjennomsnittsnordmenn. Hvis representanten Sund tviler på det, hvis hun tviler på statistikken, kan hun undersøke hva utgiftene er til trygder, sosiale ordninger, til krisesentre, til barnevern. Med sin erfaring fra kommunene vet hun utmerket vel hvem som medfører mest slitasje på de offentlige tjenestene i dette landet. Innvandrere, særlig fra ikke-vestlige land, er overrepresentert på absolutt alle områder. Derfor er det helt nødvendig at man begrenser den ikke-vestlige innvandringen slik at man får disse utgiftene ned. I denne perspektivmeldingen må man i hvert fall beskrive realiteten, og ikke late som det ikke skjer i det hele tatt. Det mest sannsynlige antall innvandrere i 2020 er nærmere 100 000 enn de 20 000 som Regjeringen anslår, og da får vi virkelig utfordringer for velferdssamfunnet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
Skattekonkurranse er sunt. Økonomisk kriminalitet er kriminalitet og skal bekjempes. Det er mitt svar.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
Det hørtes mer ut som en slags appell enn en replikk eller et spørsmål. Fremskrittspartiet mener at folk skal få betalt etter hva de produserer, og vi mener at det kan være forskjellig. Selv om man er innenfor samme bransje, kan én bedrift, f.eks. en møbelprodusent, være fremtidsrettet, produsere og tjene penger. En annen møbelprodusent er kanskje ikke like fremsynt og tjener ikke penger. Vi mener ikke nødvendigvis at alle arbeiderne i begge de bedriftene fortjener samme lønn, slik som representanten Lundteigen mener. Vi mener at man skal få lønn etter innsats og lønn etter det man produserer, og siden vi lever i en markedsøkonomi, vil markedet belønne dem som faktisk produserer den varen man har behov for – og så skal vi ta vare på dem som eventuelt skulle falle utenfor et slikt system. Det mener Fremskrittspartiet. Om man tror at man kan vedta her i Stortinget at alle skal ha lik lønn gjennom en generell lønnsvekst, burde jo representanten Lundteigen gå inn for at alle skal ha lik lønn helt uavhengig av bransje – det hadde vært rettferdig det. Helt likt – helt rettferdig.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
I forrige uke la Statistisk sentralbyrå frem tall som viste at nettoinnvandringen til Norge var på rekordhøye 67 000 personer i 2008, 5 000 flere enn i det forrige rekordåret, som var 2007. I perspektivmeldingen hevder Regjeringen at innvandringen til Norge i innværende år vil være på 40 000 personer, og at den vil bli halvert, altså til 20 000 personer, i 2020. Det er både helt reelt gale tall og en helt urealistisk prognose for fremtiden. Sannheten er at innvandringen kommer til å øke med nåværende innvandringspolitikk. Alle rapporter viser at innvandringsbefolkningen i langt større grad enn andre benytter seg av sosiale ytelser, trygder, barnevernet, krisesentre osv. Står finansminister Kristin Halvorsen fast på at innvandringen til Norge i 2009 vil være på ca. 40 000 personer, og at den vil bli halvert til 20 000 personer i 2020?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Fremskrittspartiet er opptatt av å skille mellom arbeidsinnvandring og innvandring for øvrig – noe som også kom tydelig fram i innlegget til representanten Tybring-Gjedde nå – og at vi skal få fram de reelle kostnadene og virkningene av innvandring. Det vises da til beregninger foretatt av professor Kjetil Storsletten, som viser at innvandrernes bidrag til norsk økonomi er negativ. Slik som finansieringsbidraget er beregnet av Storsletten, vil imidlertid også en gjennomsnittsnordmann ha et negativt bidrag til offentlige finanser. Dette skyldes at vi i utgangspunktet mottar mer tjenester og overføringer fra det offentlige enn vi betaler i skatter og avgifter. Mellomlegget tar vi som kjent fra oljeinntektene. Hva foreslår representanten Tybring-Gjedde at vi skal gjøre med dette, for det er på en måte ikke like lett å kvitte seg med en gjennomsnittsnordmann?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
I en merknad skriver Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre at regjeringen Bondevik II brukte «nesten 9 av 10 ekstra «oljekroner» i økt handlingsrom på investeringer i fremtiden». Til sammenligning skal den rød-grønne regjeringen ha brukt 20 pst. av det økte handlingsrommet til framtidsrettede investeringer. Det har Kristelig Folkeparti vært med på å si. Jeg vet ikke hvor disse tallene kommer fra, men jeg går ut fra at disse påstandene tar utgangspunkt i et regnestykke som er lagd av NHO, og som har en rekke svakheter. En enklere og mer korrekt sammenligning vil være å se direkte på hvor mye den rød-grønne regjeringen har bevilget til infrastruktur og utdanning og forskning. Hvorfor gjør en ikke det? Er det fordi resultatet da kan hende hadde blitt et annet enn det man ønsker seg, nemlig at dagens regjering har bevilget mer til disse områdene, noe som iallfall andre tallknusere har klart å vise?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Først vil jeg si at jeg deler representanten Sponheims håp om at USAs rolle i kampen for miljøet nå vil kunne bli bedre enn det noen gang har vært. Det håpet må vi aldri slippe. Det har vel aldri vært så nært som nå, med Obama ved roret. Når det gjelder en helt annen sak, har Venstre sammen med Fremskrittspartiet og Høyre skrevet i innstillingen at de totale skatteinntektene har økt betydelig de tre–fire siste årene, selv om skattenivået fram til 2005 ble redusert. Ut fra dette trekker de tre partiene den slutning at skattelette virker dynamisk. For ordens skyld vil jeg minne om at perioden 2003–2007 var den sterkeste vekstperioden siden 1960-tallet. Verdensøkonomien var inne i en høykonjunktur, og billig import, bl.a. fra India og Kina, bidrog til å holde inflasjonen nede. Rentenivået var også lavt, og det var høy arbeidsinnvandring. Har representanten Sponheim vurdert om den økte(presidenten klubber) skatteinngangen kan skyldes høykonjunktur, eller tror han dette var et tilfeldig sammentreff? (presidenten klubber)
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
Vi er kjent med at skatteparadis er et godt sted å stikke unna uærlig tjente penger, og den rød-grønne regjeringen har gjort mye for å bekjempe denne formen for økonomisk kriminalitet, bl.a. ved å arbeide for å åpne opp skatteparadisene. Fremskrittspartiets Gjermund Hagesæter mener imidlertid: «Skatteparadiser skaper en sunn skattekonkurranse(…) Vi burde derfor heller hylle skatteparadisene.» (…) Dette uttaler han til Aftenposten i februar 2008. Perspektivmeldingen dreier seg om å løfte blikket litt og se hva slags regjeringsalternativer vi kan stå overfor, og selv om det spriker mye i perspektivmeldingen, er det vel heller ikke utenkelig at Fremskrittspartiet kan bli del av en regjering. Da kunne det være interessant å vite om Gjermund Hagesæters kommentar til Aftenposten fortsatt er Fremskrittspartiets politikk. Har f.eks. Fremskrittspartiet, dersom de kommer i regjering, tenkt å legge dødt det arbeidet som Regjeringen har satt i gang mot skjulte formuer i skatteparadisene?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
Med tanke på det kommende valget og mulige regjeringskonstellasjoner har vi sett at Høyre på sitt siste landsmøte åpnet porten høy og vid for Fremskrittspartiet. Det blir da spennende å følge Sanners ambisjoner om hvordan oljepenger skal brukes i et eventuelt samarbeid med Fremskrittspartiet. Nok om det. På min replikk til Tybring-Gjedde fra Fremskrittspartiet svarte han at de ville bekjempe økonomisk kriminalitet – det skulle bare mangle. Men han hadde ingen kommentar til hva de ville gjøre med skatteparadiser, og heller ingen kommentar til Gjermund Hagesæters tidligere uttalelser i den forbindelse. Hagesæter sier at skatteparadiser skaper en sunn skattekonkurranse. Jeg er kjent med hva den nåværende regjeringen gjør med tanke på skatteparadiser. Vil representanten Sanner og Høyre følge opp den nåværende regjeringens jobb med å løse opp skatteparadiser eller vil de følge Fremskrittspartiets linje og hylle skatteparadisene?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
«Jeg åpner ikke døra til mitt kontor for å diskutere et budsjettforslag som SV har vært med på,» uttalte representanten Sponheim for kort tid tilbake. I SV respekterer vi selvfølgelig representanten Sponheims rett til å åpne døra for hvem han vil. Men det jeg stusser over, er at det med dette utsagnet ikke følger noen begrunnelse for avvisningen av SV. Den kan vi muligens få nå. Hva er det med SVs innflytelse på budsjettet som gir representanten Sponheim rødt, kløende utslett? Er det vårt press for å få flere tiltak for å bekjempe klimakrisen, SVs press for å få økte bevilgninger til klimaformål? Er det SVs satsing på barnehager? Er det SVs kamp for høyere sosiale ytelser? SVs kamp for å bekjempe fattigdom, en mer sosial boligpolitikk? Kanskje er det SVs jobb for å nå målet om 1 pst. av bruttonasjonalproduktet til bistand? Eller er det SVs utrettelige arbeid for omfordeling? Jeg vil på bakgrunn av representanten Sponheims uttalelser ha lov til å undres over at Venstre ikke deler SVs målsettinger i disse spørsmålene.(Presidenten klubber.) Eller er det slik at Sponheim mener at SVs regjeringsdeltakelse(presidenten klubber igjen) svekker disse postene i budsjettet? (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-05-14:
Det er på mange måter avklarende å høre på representanten Tybring-Gjedde. Fremskrittspartiet er bygd på sjølregulerende markedsøkonomi, dynamisk skattepolitikk og minst mulig offentlig innblanding i økonomien. Men nå er det også arbeid til alle. Arbeid er ikke vanskelig å finne, men inntekt for sitt arbeid, som lønnsmottaker eller sjølstendig næringsdrivende, for å kunne betale norsk kostnadsnivå, er noe annet. Fremskrittspartiet er mot landsomfattende tariffavtaler, mot samvirkemessig omsetning innenfor primærnæringene som balanserer kjøper og selgers interesser – en systematisk politikk som innebærer større forskjeller. Fremskrittspartiets arbeid til alle betyr derfor gjennom lavere inntekter, lønn, for dem som har liten makt i arbeids- og næringslivet, enda mindre jambyrdighet i økonomiske forhold i Norge – altså Forskjells-Norge.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-05-14:
Etter hvert som finanskrisa utvikler seg, er det konsekvensene i realøkonomien som blir det mest krevende, ikke minst i forhold til det konkurranseutsatte næringslivet vårt. Vi står da overfor en enorm omstilling. Vi står etter Senterpartiets vurdering overfor en omstilling i retning av lengre verdikjeder for å foredle våre naturressurser. Vi står overfor omstilling når det gjelder skifte i teknologi, mindre energikrevende prosesser og sjølsagt overgang til fornybar energi. Til denne omstillinga trengs det mye langsiktig, risikovillig og rimelig kapital. Senterpartiet har kommet med sine forslag til det, hvor utviklinga av Innovasjon Norge til også å kunne bli en kraftfull statsbank på disse energiområdene kan være et supplement. Hva er Høyres borgerlige alternativ når det gjelder å framskaffe nødvendig kapital til denne omstillinga i dagens og det marked som vi ser nært foran oss, som er svært inntørket på privat side?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-05-14:
Først til handel. Senterpartiet er sjølsagt for handel, men vi sluker ikke alt når det gjelder Ricardos teorier om arbeidsverditjenester. Vi kan finne mye lærdom i Erik Reinerts bok om hvorfor fattige land blir fattigere og rike land blir rikere. Det trengs en større nyansering på det punktet. Når det gjelder næringslivets beskatning, har Senterpartiet et pragmatisk syn på det. Det har vi vist gjennom en rekke innstillinger. Vi er helt avhengige av å ha et bedriftsbeskatningsnivå i Norge som er slik at vi kan sikre at våre virksomheter kan konkurrere i de internasjonale markeder som er, og det legger vi opp til gjennom praktisk politikk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-05-14:
Senterpartiet er mest bekvem som en del av en rød-grønn allianse. Vi finner størst fellesskap der, slik som norsk politikk nå framstår. Vi har fått resultater på viktige områder for oss. Når det gjelder svekking av eiendomsretten, har jeg fra mitt fylke erfaringer under den forrige regjering både med tomtefestelov og med barskogvern, som ikke var særlig forbilledlig fra Høyres side. Når det så gjelder frivilligheten, har Senterpartiet et klart landsmøtevedtak der en går inn for en refusjonsordning for innbetalt moms som gjør at det frivillige Norge kan styrkes. Det arbeider vi videre med, og vi har som ambisjon å legge fram et forslag i løpet av inneværende periode, basert på det prinsipp.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Nå kunne jeg sagt til representanten Sanner, som Høyre sa til meg i forrige debatt vi hadde her i salen, at han må være trøtt, det var et tamt innlegg. Men jeg skal ikke si det, jeg skal tvert mot si at det var et overraskende positivt og konstruktivt innlegg, som jeg synes står seg med tanke på den meldinga vi behandler i dag, perspektivmeldinga. Representanten Sanner var redd for den økonomiske utviklingen etter oljetiden i Norge, og det er vi alle. Derfor er det veldig bra at New York Times nå viser til Norge og det finansministeren driver med. Representanten sa også at han håpte miljøkrisen og den økonomske krisen skulle føre til en total omlegging av politikken. Vi husker valgkampen for fire år siden, da vi reiste rundt og det var fare for nedleggelser av skoler, aldershjem o.l., så jeg har lyst til å spørre om når Høyre har tenkt å legge om sin politikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-05-14:
SV og Venstre er enige om at det ikke bør være olje- og gassaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen. Venstre har gått så langt som å si – for dette er også viktig, kanskje det ene viktige området hvor vi er helt konsekvente – at vi ikke kan sitte i noen regjering og administrere olje- og gassaktivitet utenfor Lofoten. Og det må alle som vil samarbeide med oss, vite. Det har vært mye diskusjon om SV sier det samme. I dag brukte representanten Holmås det begrepet at vi har en «ambisjon» om å få det til, men han vet godt at det kan skje at storebror Arbeiderpartiet i neste periode, når forvaltningsplanen foreligger, bestemmer seg for å gå for dette. Og dette er virkelig det langsiktige perspektivet Norge må unngå. Så opplevde jeg fra mitt ståsted at SV på sitt landsmøte hadde en dynamikk som gikk veldig langt i retning av der Venstres ståsted er. Kan representanten Heikki Holmås bekrefte at også SV i realiteten ikke kan sitte i noen regjering hvis det blir olje- og gassaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-05-14:
Utgangspunktet og beskrivelsen til representanten Sund er helt korrekt. Det ble gitt viktig skattelette under den forrige regjering, ikke minst for næringslivet. Investeringsavgiften ble fjernet, en kostnad på 6 milliarder kr. Det er ikke tvil om at det gav masse investeringer i den perioden, investeringer som vi i dag kan høste økte inntekter av. Bedriftene investerte mer da de slapp investeringsavgiften på 10 pst. Investeringer gir avkastning, og de avkastningene henter man nå i form av økte skatteinntekter. Så er det helt klart at det er andre forhold i tillegg som har gitt økte skatteinntekter – det er ikke tvil om det – lav arbeidsledighet, det er mange mennesker å beskatte, og bedriftene går med store overskudd. Men motspørsmålet til dette er: Det er ingen som gjennom dette kan klare å vise til at det ikke er en dynamikk i skattepolitikken som gir økte skatteinntekter. Det er mye som tyder på at det er det, men det er også andre forhold.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-05-14:
Det svaret jeg gav på spørsmålet om SV og dagens regjering og budsjettsamarbeid, var knyttet til det forhold at disse partiene forrige gang stilte til valg som en flertallsregjering. Denne gang går de til valg og prøver å fortsette det flertallet, men med stor sannsynlighet – iallfall tyder alle galluper med stor margin på det – vil de miste det. Skulle de være så «frekke» og bare fortsette i mindretall og tro at det vil være grunnlag for en mindretallsregjering som skal søke løsninger inn mot sentrum og opposisjon, med et parti som er på ytterste venstre side, med, etter mitt skjønn, ideologisk slagg som er helt uakseptabelt – jeg viser til SVs landsmøte og syn på f.eks. skoler og, generelt, deres syn på ensretting – er det helt klart: SV sitter i regjering, etter mitt skjønn, fordi de er en del av et flertall som vil ha dem med. Den dagen det ikke lenger er slik, må SV ut av regjering.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-05-14:
Jeg er svært enig med Carl I. Hagen i at den utfordringen som nasjonen står overfor med hensyn til at så mange mennesker får gleden av og muligheten til å leve lenge – hvilket vi alle håper på, og jeg tror mange av oss gleder seg til å kunne nyte sitt otium – og at vi som nasjon i nasjonaløkonomien står overfor en utfordring med å skaffe alle disse eldre menneskene et godt liv, både når de er friske, og når de har behov for samfunnets hjelp, er det denne perspektivmeldingen langt på vei handler om. Det er, etter Venstres syn, behov for en velferdsreform og en kommunereform, som setter kommunene i stand til å bli større og sterkere og å bygge mange flere sykehjem. Vi tror det trengs forsterkede sykehjem i kommunene, med overleger og spesialister på eldres sykdommer, for å slippe å bruke statens spesialisthelsetjeneste. Så ja, jeg er enig, vi trenger flere sykehjemsplasser. Venstre er med på å stemme for alle forslag som kan bidra til å styrke kommunesektoren og sette kommunene i stand til å gjøre livet godt for de mange eldre som, heldigvis, skal få leve i dette landet.
Lars Sponheim (Venstre), 2009-05-14:
Jeg vil tilbake til velferdsutfordringen, den demografiske sammensetningen osv., som er en veldig viktig og avgjørende del i denne perspektivmeldingen. Kristin Halvorsen har vært finansminister i snart fire år. I en stor del av den perioden, og jeg vet at det var slik i perioden før det, har veksten i sykehuskostnadene vært et av de store problemene å håndtere for Regjeringen når det gjelder å se framover. På få år er sykehuskostnadene doblet, og de er nå oppe i 100 milliarder kr. Alle må se at det ikke kan fortsette, men det kommer til å fortsette hvis man ikke tar grep. Derfor er den samhandlingsreformen som er varslet, veldig viktig. Jeg tror også at man må tenke lenger enn det, at man må sørge for at kommunene er i stand til å utføre en større del av de oppgavene som helseutfordringene krever, særlig for eldre. Jeg tror det gir et kvalitativt bedre tilbud også, for en får en annen type helseutfordringer når en blir eldre. Da er utfordringene ikke de spesialiserte tingene, men det er mye mer sammensatte utfordringer. Er statsråden enig i at vi her står overfor noen av de store utfordringene? Og er statsråden fremmed for at endringer i kommunestrukturen kan være nødvendig for å få dette til, slik vi har sett i f.eks. Finland og Danmark?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
I meldingen skrives det at Norge har høstet store gevinster ved å delta i den internasjonale handelen, at økt internasjonal handel først og fremst har vært en mulighet til å få mer igjen for egen innsats, og ikke en trussel mot sysselsetting og levestandard, slik representanten Lundteigen og Senterpartiet noen ganger gir inntrykk av. Jeg synes således det er bra at dette nå innrømmes. Videre står det at det er viktig med høy arbeidsdeltakelse og skaperkraft i arbeids- og næringsliv for å utnytte mulighetene framover i en økt globalisering. Internasjonale undersøkelser viser derimot at konkurranseevnen for norsk næringsliv har blitt svekket hvert år under denne regjeringen, bl.a. fordi bedriftene må betale mer i skatt. Og nå som verden har blitt mer globalisert, kommer vi ikke utenom global skattekonkurranse. Vi har gang på gang sett eksempler på at enkeltpersoner og selskaper flytter fra Norge på grunn av høyt skattetrykk. Til og med det heleide statlige selskapet Statkraft flyttet for noen måneder siden sin internbank til Brussel for å spare skatt. Hvorfor vil ikke Lundteigen lette skattebyrden for norsk næringsliv for å bedre konkurranseevnen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2009-05-14:
Det å debattere perspektivmeldingen gir en sjelden mulighet til å diskutere hvilken retning man ønsker for samfunnet. Jeg går ut fra at representanten Lundteigen er med i politikken fordi han ønsker å få gjennomført den retningen og de sakene han tror på. I det perspektivet må det være vanskelig for representanten Lundteigen å være med på det rød-grønne prosjektet. Det må være vanskelig for en senterpartirepresentant å være med på å svekke eiendomsretten, svekke selvstyret og svekke muligheten for Frivillighets-Norge til å være fritt og mangfoldig. Representanten Lundteigen har selv sagt i salen her at han ikke ønsker å være med på å svekke frivilligheten. Senterpartiets landsmøte har også sagt at man ikke ønsker å være med på å svekke frivilligheten. Hva vil representanten Lundteigen gjøre for å følge opp Senterpartiets landsmøtevedtak – være med på å gjennomføre fritak for moms for frivillig sektor?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
Dette er en helt misforstått måte å lese perspektivmeldingen på. Spørsmålet om innvandring er nettopp en av de parametrene som man bruker når man skal vurdere de ulike anslagene i framtiden. Man har et anslag som er i midten, som er det som Tybring-Gjedde tar utgangspunkt i. Så har man et som er lavere og et som er høyere. Det er fordi det er betydelig usikkerhet rundt innvandring. Det er vanskelig å lese seg til hvordan dette kommer til å se ut framover, også ut fra det som skjer i dag. Ikke minst den store arbeidsinnvandringen de siste årene fra nye land i EØS-området har vist at dette er et område med veldig stor usikkerhet. Det som perspektivmeldingen viser, og som understrekes der, er at vi i vårt samfunn har en betydelig nytte av arbeidsinnvandring, fordi det kommer utdannet arbeidskraft utenfra som bidrar betydelig til verdiskaping hos oss. Men så viser det seg at det er en kortsiktig økonomisk effekt, for etter hvert som folk fra Polen eller andre steder slår seg ned i Norge, blir de mer og mer lik oss, og da blir det sånn at de fleste av oss får mer igjen av velferdsstaten enn det vi bidrar med til den.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
Jeg er ikke helt sikker på hvilke markeder eller liberaliseringer det pekes på i den merknaden. Det er helt opplagt at på veldig mange områder er det om å gjøre, også for oss, å gjøre ting mest mulig effektivt. Men det er jo ikke det samme som at vi har vært enig i den nye energiloven eller andre liberaliseringer som har ført til at man har flyttet makt fra folkevalgte forsamlinger og ut i markedene. Det som er veldig viktig å understreke, og som høyrefolk vanligvis avviser, er hvor utrolig viktig det er å ha en godt velfungerende velferdsstat. Jeg er veldig overrasket over merknadene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, f.eks. hvordan man vurderer hva slags type investeringer som bidrar til vekst i samfunnet, og at man trekker inn NHOs analyse og gjør den til sin, uten engang en kildehenvisning. Det synes jeg er en meget merkelig diskusjon om handlingsregelen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-14:
Jeg er helt enig med representanten Sponheim i at en av de virkelig store utfordringene våre er å få pasienter behandlet på riktig sted, og at en veldig viktig del av drivkreftene bak kostnadene i helseforetakene er at primærhelsetjenesten ikke fungerer godt nok. Så er jeg i tillegg utrolig opptatt av det forebyggende perspektivet, altså å få barn og ungdom til å røre på seg og spise sunt. Alle disse tingene fokuserer vi altfor lite på i forhold til kostnadene for samfunnet på sikt. Når det gjelder hvordan vi lokalt skal organisere denne snuoperasjonen, som samhandlingsreformen egentlig er, må jeg si at de kommunene som jeg har vært i, som er tvangssammenslått, driver med meget lite konstruktive diskusjoner om kommunesentra 10–20–30 år etter. Det tror jeg er sløsing med innsats, ressurser og tankekraft. Jeg tror derfor at eventuelle endringer i kommunestrukturen bør være på frivillig grunnlag.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Perspektivmeldingen beskriver de rammene vi skal drive politikk innenfor framover, hvordan samfunnet skal styres videre, og hva slags samfunnsutvikling vi skal ha. Det å lese selve meldingen er veldig opplysende og noe jeg vil anbefale for de fleste mennesker som er interessert i politikk og har lyst til å lære litt om hvilke rammer et samfunn som det norske skal styres etter. Jeg tror også at hvis man skulle velge seg én melding i løpet av fireårsperioden som man skulle prioritere å lese, burde det være den. Det er i og for seg også en anbefaling til alle stortingsrepresentanter å bruke tid på akkurat denne meldingen, for den er veldig nyttig og gir veldig mye kunnskap for alle. Men i debatten er det selvfølgelig fokus på utfordringer, for det er jo det vi politikere er satt til å løse. Det er mye vi er enige om, alle partier poengterer i og for seg det, men det er det vi er uenige om, og som er utfordringer, som setter tonen. Det kan være utfordringer og problemer – uansett hva man måtte kalle det – som har kommet fram, enten det gjelder miljø eller eldreomsorg og pleietrengende eldre. Men det som også er veldig slående, som jeg synes ingen har kommentert i noen særlig grad her, er at vi er veldig heldige i dette landet. Det gjelder både det at vi tilfeldigvis er født her, og at vi som politikere faktisk har valgmuligheter. De fleste av våre kolleger i nesten alle andre parlament har ikke så store valgmuligheter. De sliter med veldig store problemer, enten det gjelder sikkerhet, krig eller fred. De har begrensede økonomiske ressurser, de har en stor, fattig befolkning som er uutdannet, og som de ikke får inn i verdiskapingen, og de sliter med store fordelingsproblemer. Det som beskrives i perspektivmeldingen, viser – selv om det kan være vanskelige valg vi stor overfor – i hvert fall at vi har valg, i motsetning til veldig mange andre. Men vi er nødt til å prioritere, og det kan være vanskelig å innse, selv i et land som Norge. Det viktige er å sikre inntekter. Det vil si at vi skaper verdier, slik at vi har en trygg og god velferd, dvs. at vi klarer å fordele godt. Når det gjelder merknadene som følger perspektivmeldingen, mener jeg de er klart mindre egnet til å bli klok av. Det har representanten Sandal utbrodert på en glimrende måte. Opposisjonen spriker. Det er mange som har pekt på det, men jeg har lagt merke til at det ikke er noen som har kommentert det i noen særlig grad fra opposisjonen. I viktige saker som miljø og oljepengebruk er det total sprik. Det som vi bare kan konstatere fra posisjonens ståsted, er at det ikke er tegn til noe på borgerlig side. Velgerne vil slite med å prøve å finne ut hva som er alternativet til den sittende regjering; det er klart og tydelig i denne innstillingen.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Det som får meg til å ta ordet, er Christian Tybring-Gjeddes innlegg i sted. Jeg deler i og for seg hans bekymring for at det er for mange som går på uføretrygd i Norge, og at det er for mange som står utenfor arbeidslivet. Men problemet i andre land er jo at mennesker ikke har inntekt, de er lutfattige, de lever på under én dollar dagen, de får ikke trygd i det hele tatt. Vi er selvfølgelig opptatt av dem som faller ut av videregående skole – og også av dem som ikke får nok ut av den skolegangen vi tilbyr absolutt alle i Norge. Men igjen: I Norge har alle rett til en god skolegang. Universitetene og høyskolene er åpne, og man får finansiert studiene sine. Så til fattigdom: Den fattigdommen som Christian Tybring-Gjedde er opptatt av, er jo minimal i forhold til det man ser i andre land. I USA, som blir trukket fram som kontrast, belønner man uhemmet dem som sitter på toppen i næringslivet. Vanlige arbeidsfolk får en lønn de ikke kan leve av, de har ikke bolig, flere og flere bor i husvogner, og hvor mange barn går sultne til sengs. Det synes jeg er langt mer alvorlig enn den situasjonen vi har i Norge.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
I innstillingen står det: «Komiteens flertall(…) viser også til at Justisdepartementet i løpet av våren vil legge fram en ny lov om hvordan politiet skal håndtere sine forskjellige registre. Dette går blant annet på tilgang til sporbarhet i registrene. Dette vil også begrense hvem i etaten som har tilgang til hvilke registre.» (…) Fremskrittspartiet mener at de ofrene som innvilges en eller annen form for beskyttelse, har krav på at metodene kvalitetssikres så fort som mulig. Statsråden sa i sitt innlegg nettopp at han er «observant på problemstillingen». Mitt spørsmål til statsråden blir: Vil statsråden gjennomgå metodene for de personer som har skjult adresse, og sikre at vernet deres er godt nok?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-14:
Det er korrekt, president!
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Jeg mener at det arbeidet som er gjort i arbeidsgruppe og i forbindelse med forslag til tiltak, og det arbeidet vi skal gjøre, fordrer at vi politisk sett alltid har stor årvåkenhet overfor disse metodene. I så måte er det få tilfeller der vi står overfor et analysebehov. Vi vil gjennom dette arbeidet selvfølgelig til enhver tid evaluere virkemidlene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Jeg har bare behov for å ta ordet til de presiseringer som kommer fra komiteen, og understreke at dette tror jeg det er samlet og bred enighet om. Det gjelder særlig spørsmålet om forberedelseshandlingene. I forbindelse med ny straffelov, som nå ligger til behandling i Stortinget, har man nettopp understreket at det er viktig at vi er tilbakeholdne med å kriminalisere forberedelseshandlinger. Det man nå gjør i forhold til denne konvensjonen, rokker ikke ved det grunnsynet. Jeg holdt på å si: snarere tvert imot. Når man kriminaliserer forberedelseshandlinger, og særlig forberedelseshandlinger som går i retning av ytringer, altså oppfordringer, så mener jeg komiteen har helt rett i sin innstilling, og at det er et veldig viktig signal, ikke bare i denne debatten, men for framtidig lovgivning. Det er bare i de tilfellene hvor skadepotensialet er særlig stort at man har et ekstraordinært og godt grunnlag for å kunne gå i retning av å kriminalisere forberedelseshandlinger som man har sett, ut fra lovgivningen vi har, og det forslaget til terrorlovgivning som nå foreligger. Så vil jeg si at det som jo er en fordel med disse rettslige virkemidlene som vi ser blir skissert gjennom konvensjoner, men som også er godt fanget opp i norsk rett gjennom den forrige regjeringas forslag, men også nåværende regjerings forslag, er at de hviler veldig tungt på domstolsprøving, både når det gjelder straffesporet, og også når det gjelder metodesporet. Det er veldig viktig. Samtidig sier man at skal vi forebygge effektfullt, som representanten Dørum var inne på i sitt innlegg, er vi helt avhengige av også å tenke annen type politikk enn den vi kan lese ut av straffelovgivning og av konvensjoner. Det er det alltid grunnlag for å peke på, for noen ganger kan man få en oppfatning av at denne type kriminelle aktiviteter bekjempes gjennom straffeprosess. Primært er det vel først og fremst på helt andre arenaer vi oppnår stor effekt når det gjelder å forebygge denne type alvorlige kriminelle handlinger, på lik linje med andre typer ulovligheter.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2009-05-14:
En enstemmig komité slutter seg til forslaget om at Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme ratifiseres, men komiteen vil henlede oppmerksomheten spesielt på punktet om at statene må kriminalisere offentlig oppfordring til terrorhandlinger. Komiteen er av den oppfatning at man bør være varsom, slik at enkelte stater ikke bruker denne loven til politisk styrt ytringsfrihet. Man bør være påpasselig med å ivareta både ytringsfrihet og menneskerettigheter, slik at ratifikasjonen ikke blir misbrukt til fordel for politisk eller religiøs styring. Et mindretall bestående av Fremskrittspartiet vil henlede oppmerksomheten på at det som kan være problematisk, er kriminalisering av oppfordring, rekruttering og opplæring til terrorisme. Særlig oppfordring kan være problematisk sett i forhold til ytringsfrihet eller menneskerettigheter. Her kan det lett oppstå gråsoner og kontroversielle saker i forhold til grensen mellom lovlig og ulovlig politisk agitasjon.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-05-14:
Det var ein kort og grei gjennomgang frå saksordføraren. Det einaste eg har lyst til poengtera, er at det har kome veldig lite fram i denne debatten at Regjeringa i denne saka har varsla at det er sett i gang arbeid med ein handlingsplan for å førebyggja voldeleg ekstremisme. Føremålet med planen er å sikra eit meir heilskapleg grunnlag for koordinering av samfunnet sine tiltak for å motverka ekstremisme, samtidig som omsynet til demokrati, rettssikkerheit og eit inkluderande samfunn vert vareteke. Handlingsplanen skal byggja på tre sentrale prosessar. Det er dialog med minoritetsmiljø, kunnskapsheving og tverrdepartemental samordning. Denne viktige handlingsplanen kjem i løpet av våren. Til slutt vil eg visa til brev av 5. mai frå utanriksminister Jonas Gahr Støre som peikar på at det er enkelte mindre feil og utelatingar i den norske omsetjinga. Dette er av avgrensa betyding og medfører ingen innhaldsmessige endringar elles i proposisjonen, men eg ber om at det brevet og rettingane må leggjast ved denne saka.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-05-18:
På vegne av Dagfinn Høybråten og meg selv fremmer jeg et representantforslag om at staten sørger for at StatoilHydro trekker seg ut av oljesandaktiviteter i Canada. Jeg anmoder om at dette forslaget blir behandlet etter Stortingets forretningsorden § 28 d, slik at dette kan bli behandlet i dagens møte etter at ordinært kart er ferdigbehandlet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-18:
På vegne av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslår jeg at saken sendes komiteen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-05-18:
Jeg vil kort begrunne hvorfor jeg støtter presidentens forslag til behandlingsmåte. Jeg har sammen med representanten Line Henriette Holten Hjemdal fremmet et forslag til behandling i henhold til § 28 d i Stortingets forretningsorden, og det har sammenheng med StatoilHydros generalforsamling i morgen, tirsdag 19. mai. Til generalforsamlingen i morgen er det varslet et aksjonærforslag om at StatoilHydro skal trekke seg ut av oljesandaktiviteter i Canada. Flere tunge aksjonærer som Folksam, Danske Bank, Storebrand Kapitalforvaltning og Sjunde AP-fonden har varslet sin støtte til forslaget. Begrunnelsen er hensynet til klima og bedrifters samfunnsansvar. Norges miljøvernminister, Erik Solheim, uttalte nylig på SVs landsmøte: «Det ikke er akseptabelt at et nesten helt statlig eid selskap ser sin framtid i oljesand i Canada.» I Dagens Næringsliv forrige torsdag hadde miljøvernministeren følgende kommentar til det varslede aksjonærforslaget: «Det synes jeg veldig godt om(…) Jo flere aktører som tar slike hensyn, jo raskere får vi et grønt næringsliv.» (…) Når en statsråd i Regjeringen som har ansvar for miljøvern, på en så klar og tydelig måte markerer at StatoilHydros oljesandengasjement er uakseptabelt, ser jeg ikke noen mer logisk og naturlig konsekvens av det enn at staten bruker sin innflytelse i StatoilHydros organer slik at denne politikken blir gjennomført. På denne bakgrunn ber jeg om at det framsatte representantforslaget behandles i dagens møte i Stortinget.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-05-18:
Jeg vil på vegne av Venstres gruppe si at vi støtter presidentens forslag til behandlingsmåte. Hvis vi ikke skal bruke denne paragrafen i slike sammenhenger, vil den ut fra vår vurdering framstå som ganske meningsløs. Det er også ganske spesielt at man ønsker aktivt eierskap – i hvert fall snakker enkelte partier mye om aktivt eierskap – men ønsker å behandle sakene etter generalforsamlingene er avholdt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-05-18:
Jeg skal ikke kommentere innholdet i selve saken. Det må vi komme tilbake til. Men Høyre slutter seg til presidentens forslag om å behandle saken i dag. Det har vært et sterkt ønske fra Stortinget om at man skal ha mulighet til å debattere aktuelle saker i Stortinget, og da synes vi at dette er en god anledning til å gjøre det.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-18:
Vi har nå gått i gang med arbeidet med å reformere lærerutdanningen. Det er spesielt ett år av den utdanningen hvor vi skal legge til rette for at lærerne skal få kunnskap om pedagogiske metoder, men også om hvilket ansvar som ligger i lærergjerningen. Det er som en del av dette arbeidet at vi vil styrke lærernes evne til ikke å behandle, men til å se og oppdage seksuelle overgrep. Det samme arbeidet har vi satt i gang i forhold til dem som jobber i barnevernutdanningen, for å styrke deres arbeid. Det har ikke vært godt nok for alle dem som har jobbet i det kommunale barnevernet. Vi har lagt vekt på å øke kunnskapen blant dem som i dag jobber med det. Men vi har en parallell prosess gående med å forbedre utdanningen for dem som jobber i barnevernet. Men vi kan ikke vente til alle de nyutdannede kommer ut i jobb, så vi er nødt til å arbeide systematisk med å spre kunnskap om overgrep til bl.a. ansatte i det kommunale barnevernet i dag. Representanten nevner tannlegene. Jeg opplever at det er stadig økende oppmerksomhet om disse utfordringene, også fra tannlegenes side. Det er mange tannleger som har stort engasjement for disse sakene. Det har vært skrevet stadig mer om disse forholdene i tidskrifter og blader for tannleger. Men det er også behov for kunnskapsoppdatering på dette feltet. Tannlegene har vært og er viktige for å oppdage den typen overgrep. Hensikten med barnehusene er å spre kunnskap og metoder for hvordan man skal avhøre barn. Det er stor forskjell for dem som avhøres i barnehusene, og dem som tidligere har blitt avhørt av politiet. Familier som har samarbeidet med begge instanser, har fortalt meg at barnehusene har vesentlig høyere kompetanse når det gjelder å avhøre barn. Så vil jeg også si at den forskningsinnsatsen som man gjør gjennom ressurssentrene om vold og traumatisert stress, handler ikke bare om å kartlegge, men også om å spre kunnskap om gode arbeidsmetoder. Så jeg mener at vi gjør mer enn før, men vi må intensivere arbeidet. Her er det tabuene vi i stor grad slåss imot. Når voksne av og til begynner å fatte mistanke om at noe er alvorlig galt, har man i for stor grad en tendens til å se bort hvis man ser ting man helst ikke vil oppdage. Det har i for stor grad vært tilfelle at man undervurderer hvor alvorlig det er å bli seksuelt krenket av andre barn.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-18:
Jeg vil takke for en god debatt med mange viktige innspill. Vi skal ikke la barn og unge alene være ansvarlige for å melde fra om overgrep, men som flere har vært inne på: Det hjelper å få mer kunnskap om det. Noen av de barna jeg har snakket med, har sagt: Jeg trodde jo ikke det var feil, jeg skjønte ikke det. De skjønte det kanskje ikke før de så et tv-program eller hørte om andre som hadde vært utsatt for det samme. Jeg har derfor i samarbeid med kunnskapsministeren satt i gang et arbeid for å få bedre opplæring i skolen om hvordan man kan melde fra om vold og overgrep og også om omsorgssvikt. Det er mange barn som ikke vet hvor de skal søke hjelp, og noen av disse barna har lært hjemme at det blir virkelig ille hvis man tar kontakt med hjelpeapparatet. Jeg har også utfordret mange av de gruppene av unge jenter som jeg har møtt i Støttesenter mot Incest. En del av dem har erfaringer med å ha vært utsatt for overgrep fra andre barn, fra andre ungdommer. Jeg spurte dem: Hva skulle til for at du hadde fortalt hemmeligheten tidligere? Deres arbeid vil være viktig når vi skal etablere bedre opplegg i skolen for hvordan man i større grad kan melde fra om overgrep. Jeg tror helsesøstre er viktig, men jeg tror også hjelpetjenester som miljøterapeuter og barnevernspedagoger inn i skolen kan avhjelpe mye av det presset som lærerne i dagens skole føler. Mange lærere sier at de må være sosiallærere, at de ikke får lært bort noe. Vel, da bør vi ansette folk i skolen som har annen kompetanse, og som kan hjelpe barna. Karin Woldseth var inne på dette med forsvinninger fra asylmottak. Da vi fikk en rapport som viste at dette foregikk i et langt større omfang enn det vi tidligere var klar over, tok politiet straks tak i det, og det enkelte mottak tok i større grad tak i det. Da fikk vi en systematisering av arbeidet, for at den typen saker skulle det meldes fra om. Det er klart at det var helt uakseptabelt at barn forsvant uten at noen ting skjedde. Så er dette med taushetsplikten et viktig element. Noen steder sier man at dette ikke er noe problem, dette får vi til, og noen ganger har vi sett at når kommuner har fått assistanse, har de klart å håndtere taushetsplikten på en hensiktsmessig måte. Men jeg ser også mange henvendelser som går på at taushetsplikten er et hinder for samarbeid. Nettopp derfor har vi satt ned et offentlig utvalg som skal gå gjennom taushetsplikten med henblikk på å styrke samordning av ulike hjelpetjenester for barn og unge.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-18:
Eg takkar statsråden for svaret og for hennar engasjement på dette området. Med jamne mellomrom har vi i media fått eksempel på mange tragiske saker, om folk som har opplevd seksuelle overgrep. Det er barn som fortel at dei ikkje blir trudde når dei fortel til andre vaksne at dei har opplevd overgrep, barn som har opplevd overgrep på institusjon, og som ønskjer vakne nattevakter til stades på institusjonen for at dei kan bli tryggare, fosterbarn som har opplevd overgrep i fosterheim, og det er fleire fosterforeldre som etterlyser fleire tilsynsførarar. Noko som går igjen i veldig mange av dei historiene vi får, er at vaksne har for lite kunnskap til å fange opp signala frå barna. Eg har sjølv snakka med mange førskulelærarar og lærarar som seier at ei mangelvare ved deira utdanning er å bli opplært f.eks. i å ha ein dialog med barn der ein har mistanke om seksuelle overgrep. Dei er usikre på korleis dei skal handtere den vanskelege situasjonen som dei er oppe i. Dette har vi for så vidt høyrt i fleire år, så eg er utolmodig etter å få til konkrete endringar i utdanninga for dei som blir førskulelærarar og lærarar. Når ser statsråden for seg at dette kan bli ein realitet? No veit eg at dette gjeld forskjellige departement, men det er viktig å jobbe tverrdepartementalt. Når kan ein forvente at det blir ei betre utdanning? Og også dette med opplæring: Vi veit at dei fagpersonane som i dag jobbar med å lære opp politi i avhøyringsteknikk, er veldig få. Dette er ein veldig viktig jobb, og vi treng fleire fagpersonar som kan jobbe med dette. Barneombodet har kome med eit innspel – eigentleg frå fleire barneombod i Norden – om at tannlegane er i ein unik posisjon til å sjå barn som er utsette for overgrep og omsorgssvikt gjennom tannhelsetenesta si rolle. Med den nærkontakta dei har med barn, får dei ei god oversikt over skadar, og dei kan registrere om ein ikkje kjem til tannlegetime. Det vil vere viktig å fange opp det som tannlegane kjem med her. Det er vel kanskje ikkje den yrkesgruppa ein tenkjer først på når det gjeld å oppdage barn som er utsette for overgrep, men faktisk kan dei med den behandlinga dei gir til barn, oppdage fleire trekk som kan gi grunn til bekymring. Så det eg gjerne vil at statsråden seier noko meir om, er heilt konkret: Når kan vi forvente ei endring her?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-18:
Eg vil takke alle som har delteke i interpellasjonen. Det er flott at mange har eit engasjement for dette. Det som eg trur det er viktig å gripe fatt i vidare, er problemstillinga som også andre har nemnt her, nemleg teieplikta. Det er fleire fagpersonar som opplever teieplikta, slik ho er i dag, som eit dilemma. Ho gjer at dei føler seg forhindra frå å hjelpe barn og få informasjon fordi teieplikta mellom helsesyster, lærar, barnehagar osv. er for streng. Det trur eg det er veldig viktig å ta med seg. Det å få fleire tilsette i barnevernet er nok også veldig viktig, for det er klart at kapasiteten veldig mange stader er sprengd, og det er viktig å følgje godt nok opp. Mange av oss har møtt ein del barn som har vore under barnevernet, og som i rein fortviling seier at barnevernet er bra, men at dei skulle ha fått hjelp tidlegare, og at dei skulle ha blitt følgde opp tidlegare. Ei som var her på Stortinget, sa at ho var så lei av at barnevernet lét seg manipulere av mora. Då ho var 15 år, nekta ho å bu i lag med mora lenger og ville flytte. Det er så viktig at vi lyttar til barna og gir dei som jobbar i barnevernet, nok kompetanse og fagleg påfyll, og ser til at det er nok tilsette som kan jobbe med dette. Karin Woldseth var inne på akkurat det punktet som eg heldt på å notere meg – det med undervisningsmateriell i skulen. Stine Sofies Stiftelse har i samarbeid med Lions – trur eg det var – utarbeidd eit undervisningsopplegg som skal hjelpe og lære barn til å setje grenser. Det undervisningsmateriellet er prøvt ut i enkelte skular i nokre kommunar, har blitt evaluert og fått veldig positive tilbakemeldingar. Eg oppfordrar statsråden til å ta opp med kunnskapsministeren at det finst undervisningsmateriell som verkeleg kan fange opp og hjelpe barn til å setje grenser, som har fått ei god evaluering, og som ein eigentleg så raskt som mogleg burde sørgje for å få landsdekkjande. Det med helsesyster, som mange har vore inne på, er mitt siste poeng. Det er mange barn som seier at dei kunne ønskje at helsesyster hadde betre tid til å snakke. Ein har helsesystrer på helsestasjonane som skal fange opp foreldra og utfordringane deira, men barn har også behov for å snakke med nokon, kanskje andre enn læraren, om dei utfordringane og dei problema dei opplever. Mange opplever helsesyster som ein trygg instans, men dei kunne gjerne ønskje at ho hadde meir tid. Så det at helsesystrene får meir tid, både på barne- og ungdomsskulen og på vidaregåande skule, er viktig. Ressursane deira og betydinga av dei er veldig viktig, også i arbeidet med å kjempe mot seksuelt misbruk av barn. Eg trur det er mange faktorar vi kan jobbe med i fellesskap, og eg håpar at alle vil halde lyset på det høgt heva, så vi får gjort mest mogleg.