Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-03-20:
Den foreliggende sak berører et område hvor det er avgjørende at vi får til resultater til hjelp for de enkeltmennesker som er berørt av psykiske lidelser. Det er i tillegg et felt som har høy politisk prioritering på tvers av partipolitiske skillelinjer. Den kritikken som framkommer, tar jeg på denne bakgrunn svært alvorlig. Riksrevisjonen har i sin undersøkelse avgrenset sine vurderinger til voksenpsykiatri og utbygging av distriktspsykiatriske sentre. Jeg vil innledningsvis minne om at opptrappingsplanen omfatter mye mer: utbygging av det kommunale tjenesteapparatetomfattende utbygging av boliger tilrettelagt for psykisk sykesatsing på arbeidsrettede tiltakinformasjonrekruttering, utdanning, kompetansehevende tiltak og forskning Og ikke minst: en omfattende holdningsmessig omlegging med vekt på brukermedvirkning, mestring i et desentralisert tjenesteapparat Allerede før opptrappingsplanen ble vedtatt, var det klart at mangel på fagfolk og mangel på planer ville være en flaskehals i forhold til den ønskede satsing. Det ble derfor etablert psykiatrirådgiverstillinger til å følge opp arbeidet med planene. Det var bred enighet om at planene var nødvendige, men det var også bred enighet om å komme i gang med opptrappingen, selv om planene ikke var på plass. Jeg forstår kritikken om at det ble brukt opp mot to år på å godkjenne de fylkeskommunale planene. I denne fasen var det imidlertid en utstrakt prosess for å følge opp planarbeidet. I tillegg til å avholde konferanser og etablere planleggernettverk med fylkeskommunene for å få et grunnlag for en felles forståelse av opptrappingsplanens mål og virkemidler ble det godkjent og iverksatt nærmere 50 større og mindre investeringsprosjekter, slik at planprosessen ikke ble et hinder for å iverksette opptrappingsplanen. Stortinget er orientert om framdriften i budsjettframleggene for de respektive år. Når det gjelder planenes funksjon som grunnlag for resultatoppfølging i spesialisthelsetjenesten, vil jeg vise til at de aktuelle kriteriene i planene er de samme som man benytter i Samdata psykisk helsevern. Det innebærer at man både på nasjonalt nivå og for det enkelte fylke eller region gjennom Samdata har et system for årlig kartlegging av resultatoppnåelse sett i forhold til de kvantitative målene for hele opptrappingsplanen og for den enkelte fylkesvise plan. En av de viktigste forutsetningene for å få et bedret samarbeid mellom primær- og spesialisthelsetjenesten er utbyggingen av distriktspsykiatriske sentre og desentraliserte barne- og ungdomspsykiatriske poliklinikker. Spørsmålet om hvordan en daglig arbeider og samarbeider i kommunene og spesialisthelsetjenesten lar seg imidlertid ikke regulere i plandokumenter. Betydningen av slikt samarbeid er imidlertid framhevet i styringssignaler, rundskriv og veiledning til kommunene og til spesialisthelsetjenesten. Pasientrettighetslovens bestemmelse om rett til individuelle planer skal utgjøre et viktig redskap for å forbedre samarbeidet mellom nivåene i helsetjenesten. Jeg tror vi må erkjenne at arbeidet med å implementere de individuelle planene er kommet for kort. Jeg har derfor lagt stor vekt på i styringsdokumentene, både overfor kommunene og for helseforetakene og øvrige statlige instanser under mitt ansvarsområde, at bruken av individuelle planer som et redskap for samarbeid er svært sentralt og viktig. Jeg vil understreke at av de 78 distriktspsykiatriske sentrene som er omtalt i de fylkeskommunale planene, er 61 allerede opprettet, mens ytterlige 17 er under bygging eller prosjektering. Av de 61 distriktspsykiatriske sentrene som i dag er opprettet, skal 32 bygges videre ut, idet de ennå ikke dekker alle funksjoner. Jeg vil også nevne den store økningen i antall personer som nå får hjelp, sammenliknet med hva situasjonen var før opptrappingsplanen. Dette gjelder alle grupper, men særlig barn og unge, hvor antallet som får hjelp, har økt med 40 pst. på tre år. Jeg vil også minne om at ventetiden for voksne har gått ned fra tre til to måneder i løpet av 2001 og 2002. Dette viser at opptrappingsplanen gir resultater. Men det er også en klar kjensgjerning at behovene øker samtidig som tilbudet øker, og derfor er det økte antallet som får hjelp, ikke identisk med nedgangen i ventelisten. Et mindretall i komiteen anfører at etter deres mening «var de to første årene av psykiatriplanen fullstendig ute av kontroll». Jeg kan ikke se at det er framlagt noe i riksrevisjonsrapporten som underbygger en slik påstand. Som tidligere påpekt forhindret ikke den to år lange godkjenningsprosessen at det skjedde et planmessig samarbeid mellom departementet og fylkeskommunene for å få realisert opptrappingsplanens intensjoner. Og jeg vil minne om at både stortingsmeldingen om psykiatrien og selve opptrappingsplanen inneholder relativt detaljerte målsettinger og føringer fra Stortingets side, som selvfølgelig lå til grunn i de første årene før man fikk på plass de fylkesvise planer. St.prp. nr.1 for 2002-2003 inneholdt en omfattende statusrapport og en gjennomgang av opptrappingsplanens overordnede mål og strategier. Jeg har notert meg at Stortinget ved sin behandling ikke hadde merknader til denne. I komiteens forslag til vedtak bes Regjeringen legge fram en ajourført oppdatering av status for opptrappingsplanen i forbindelse med budsjettframlegget for 2004. Arbeidet med dette er allerede i gang, og jeg vil følge opp et slikt vedtak gjennom en bred rapport om status og forslag til nødvendige justeringer i budsjettframlegget for 2004. La meg avslutningsvis minne om at med sykehusreformen er det lagt et grunnlag for en klarere og mer direkte oppfølging av foretakene for å realisere målene i opptrappingsplanen. Departementet har i brev til de regionale helseforetakene tydeliggjort styringspremissene for håndtering av investeringer gjennom foretakene samt hvilke prosjekter som totalt sett skal omfattes av planen i resten av opptrappingsperioden. For budsjettåret 2003 arbeider departementet med en særskilt oppfølging av investeringer generelt i helseforetakene og investeringer i psykisk helsevern spesielt, og med hvilke prosjekter foretakene må realisere dette året. Departementets styring av de regionale helseforetakene vil i hovedsak skje gjennom to posisjoner. Først og fremst er det departementets årlige styringsdokument. I styringsdokumentene til de regionale helseforetakene for i år er det markert tydelig at gjennomføringen av opptrappingsplanen har høy prioritet. Dessuten vil det bli etablert et plan- og meldingssystem hvor foretakene må rapportere til departementet om virksomhet og resultater, og redegjøre for de planer som ligger for det kommende år. Dette systemet vil danne grunnlaget for departementets årlige styringsdialog med foretakene, og det vil være grunnlaget for departementets tilbakemelding til Stortinget i de årlige budsjettdokumenter.