trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Nei, det er riktig: Da vi sendte saken til Stortinget, var det ikke tatt stilling til dette. Da gjorde vi en vurdering ved de regionale sikkerhetsavdelingene. Da ble det gjort en vurdering av og undersøkt om sikkerheten var god nok, og om man kunne etablere en enhet ved en av de regionale sikkerhetsavdelingene. Man har kommet til at det kan man i første omgang ikke gjøre. Så er det sendt en søknad om etablering på Ila, men den søknaden er ikke ferdigbehandlet, og man er selvfølgelig også avhengig av Stortingets behandling av denne saken.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Hovedmålene for norsk petroleumspolitikk er å legge til rette for lønnsom produksjon av olje og gass i et langsiktig perspektiv. Dette oppnås gjennom økt utvinning fra felt, utbygging av funn og påvisning av uoppdagede ressurser. For å sikre fortsatt verdiskaping på kontinentalsokkelen i et flergenerasjonsperspektiv må det føres en aktiv politikk som motvirker produksjonsfall, og som gir muligheter for å gjøre nye funn. Petroleumsindustrien har gjennom de siste 40 årene bidratt vesentlig til finansiering og utvikling av den norske velferdsstaten. Saken som vi har til behandling i dag, gjelder planen for utbygging og drift av Martin Linge-feltet. Det er snakk om reserver som er anslått til om lag 6 millioner standard kubikkmeter olje, 20,4 milliarder standard kubikkmeter gass og 2,9 millioner standard kubikkmeter kondensat. Totalt tilsvarer dette om lag 189 millioner fat oljeekvivalenter. Operatørens økonomiske analyse viser at Martin Linge-feltet har en forventet nåverdi før skatt på 7,6 milliarder 2011-kroner. Den planlagte utbyggingsløsningen baserer seg på at kraftbehovet i driftfasen skal dekkes inn med kraft fra land via kabel, og maksimalt forbruk er beregnet til rundt 40 MW. Planlagt tilkoblingspunkt er Kollsnes, og konsesjonssøknad er sendt inn og behandles av NVE separat. Kraftsituasjonen i området ved oppstart gjør at det vil være aktuelt å knytte vilkår til en slik konsesjon, nettopp for å ivareta hensynet til kraftsystemet i regionen. I denne sammenheng er det en samlet komité som understreker betydningen av at dette ikke må være til hinder for kraftforsyningen på land. Det er gjennomført en konsekvensutredning for Martin Linge-feltet uten at det er avdekket forhold som tilsier at prosjektet ikke bør gjennomføres, eller at det bør gjennomføres avbøtende tiltak utover dem som ligger til grunn i utbyggingsplanene. Basert på operatørens beregninger, anslag som er gjort av Oljedirektoratet, og vurderinger gjort av Petroleumstilsynet, fremstår utbyggingen av Martin Linge-feltet som et samfunnsøkonomisk lønnsomt og tilstrekkelig robust prosjekt, som kan gjennomføres innenfor akseptable rammer med hensyn til sikkerhet, arbeidsmiljø, det ytre miljøet og fiskeriinteresser. I tillegg til skatteinntekter fra produksjonen på feltet vil utbyggingen og driften bidra til sysselsetting nasjonalt og regionalt. Samlede årsverk som forventes skapt i utbyggingsfasen og driftsfasen, er henholdsvis 16 100 og 12 700, inkludert konsumvirkninger. Det er en samlet komité som tilrår at planen for utbygging og drift av Martin Linge-feltet godkjennes.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Statsråden har selvfølgelig helt rett i at det er en samlet komité som i merknads form står bak saken. Jeg vil understreke at den samstemmigheten som denne salen uttrykker i forhold til norsk olje- og gasspolitikk, er viktig av hensyn til forutsigbarhet. På ett lite punkt spriker komiteen litt. Det gjelder elektrifisering. Komiteen understreker betydningen av at man ikke kompromisser når det gjelder kraftforsyningen på land når man starter driften. Kan statsråden gi en forsikring om at man ikke kommer til å havne i en situasjon der kraftforsyningen på land settes i fare den dagen man er i gang med produksjonen?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Jeg hadde egentlig ikke behov for å gjøre dette til en stor politisk debatt. Det er i det alt vesentlige en samlet komité som står bak innstillingen og de aller fleste merknadene. Men når det kommer frem en del påstander om elektrifisering, føler jeg behov for å ta ordet. Jeg vil vise til statsråd Ola Borten Moe som i sitt innlegg, helt korrekt, sa at elektrifisering i dette tilfellet vil redusere klimautslippene fra norsk sokkel. Representanten Sande er veldig opptatt av at dette vil gi klimaeffekt. Det siste er med all respekt ikke riktig. Hvorvidt man brenner av dette på plattformen for å produsere energi der eller sender det videre til en kunde som brenner av og skaper energi der, vil altså resultatet bli nøyaktig det samme – det er nøyaktig de samme CO2-utslippene. Det eneste man unngår, er at man får det på det norske klimaregnskapet. Utslippene blir nøyaktig de samme. Man flytter det fra norsk klimaregnskap til et annet lands klimaregnskap, men globalt sett oppnår man ingen verdens ting. Da er det man må stille seg spørsmålet, i hvert fall i den grad dette er kostnadskrevende operasjoner, om fornuften i denne type tiltak. Så er det ikke sånn at Fremskrittspartiet er prinsipielt imot elektrifisering. Vi er for elektrifisering der det er økonomisk, rasjonelt og fornuftig. Men det innebærer også at utbyggerne må ta på seg de reelle kostnadene som ligger i elektrifisering. Sånn som det er i dag, er det strømkundene som indirekte subsidierer elektrifisering når det gjelder fremføring av kraft i nettet. Derfor er det viktig at vi har klare skillelinjer der. Fremskrittspartiet er ikke prinsipielt imot elektrifisering for å være imot elektrifisering, men vi sier at det må være økonomisk og rasjonelt, og oljeselskapene må selv bære de reelle kostnadene når det gjelder fremføring av elektrisk kraft. Å gjøre dette til en klimadebatt fremstår kun underlig – all den tid man snakker om klimaendringer som et globalt problem. Det er altså ikke sånn at nasjonale grenser i den sammenheng har noen som helst slags betydning. Når man lytter til en del av innleggene i dag, særlig fra representanten Sande, høres det nesten ut som om de nasjonale utslippene er målet, ikke å redusere de globale utslippene. Dette kommer vi sikkert tilbake til i en sak senere i dag.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Jeg vil bare først si at det har vært interessant å få en avklaring fra statsråden når det gjelder påstandene som ble fremsatt. Hvordan skulle vi ellers forstått det som kom fra representanten Egeland, om at man må elektrifisere eksisterende felt – og hvorvidt det er regjeringens politikk? Det tror jeg er litt greit å få avklart, i hvert fall ikke ha det hengende i luften hvorvidt det er regjeringens politikk eller ikke. Som jeg sier i denne debatten om elektrifisering: Faktum er at brenner du av en enhet gass – naturgass – i Norge eller i Tyskland, blir det nøyaktig de samme CO2-utslippene. Det er ikke sånn at naturlovene endrer seg ut fra hvor du brenner av den gassen. Det er et faktum man må forholde seg til. Så kan man konstruere erstatning, hva det erstatter, og – jeg holdt på å si – andre alternativer du drar inn i systemet, men faktum er at om du brenner av den gassen på norsk sokkel eller i Tyskland, blir CO2-utslippene nøyaktig de samme. Det var det jeg sa i mitt innlegg, men jeg ser at her går man litt i skyttergraven fordi dette er liksom en viktig del av klimapolitikken. Spørsmålet man må stille seg, er om kost–nytte-vurderingene når det gjelder klimapolitikken, for i mange tilfeller ville dette vært svært, svært dyre – kostbare – utbygginger. Jeg nevner eksempelet Snøhvit – elektrifiseringen av Snøhvit – som er anslått til 10 mrd. norske kroner. Det er en ganske dyr elektrifisering, for å si det mildt, dersom man skulle gjennomføre det. Da setter jeg spørsmålstegn ved evnen til å vurdere enkelte prosjekter opp mot hverandre, når man i utgangspunktet mener at elektrifisering er det eneste riktige. Som sagt, Fremskrittspartiet er ikke prinsipielt imot det, men det må ligge en kost–nytte-vurdering – økonomisk sådan – til grunn. Ikke minst må man være trygg når det gjelder kraftsituasjonen på land. Det må ikke være sånn som vi har erfart i andre tilfeller, at det går ut over leveringssikkerhet og prisdannelse, som gjør at forbrukerne er de som blir rammet av elektrifisering. Så må vi få bort dette prinsippet om indirekte subsidier over nettleie, som strømkundene står for i dag, når det gjelder fremføring av kraft. Helt til slutt vil jeg egentlig skryte av navnepolitikken til regjeringen. Jeg synes det er bra, jeg synes det er flott, at man kan bruke norske historiske personer som referanser på viktige ting som vi snakker om, slik som norske felt på sokkelen, som bidrar til enorme inntekter og velstand til dette samfunnet. Da synes jeg det er flott at man kan ha referanser inn i norsk historie.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Jeg håper statsråden kan bidra til å oppklare et par ting som jeg lurer litt på. Først: Statsrådens parti er vel blant dem som har gått hardest ut i klimadebatten, og har tegnet et bilde – særlig statsrådens forgjenger – av framtiden dersom man ikke kutter i klimagassutslippene, som nærmest endetidslignende tilstander. Man har gått svært langt i virkelighetsbeskrivelsen av hvor man kan ende. Det som blir det store spørsmålet, er: Dersom man ser for seg at verden nesten går under dersom man ikke strammer til når det gjelder klimagassutslippene, hvorfor er man ikke opptatt av å kutte der det får mest mulig effekt? Hvorfor henger man seg opp i totredjedelsmålet når det gjelder innenlandske kutt? Hvis man frykter fremtiden, må jo poenget være å få ned utslippene så raskt som mulig – ikke hvor man gjør det.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Grunnen til at jeg stiller spørsmålet, er ikke minst beregninger over hva det vil koste å elektrifisere Snøhvit. Det er anslått til i størrelsesorden ti milliarder norske kroner. Når man da ser omfanget av de CO2-utslippene det vil medføre, og tenker å anvende de pengene f.eks. på andre områder andre steder i verden, hvor man kunne fått dramatisk høyere kutt, er det litt merkelig at man skal prioritere nasjonale kutt. Jeg stiller spørsmålet igjen: Dersom man vil kutte raskest mulig for en begrenset sum med penger, må man jo sette inn støtet der man oppnår effekt raskest. Det er derfor det fremstår som ren symbolpolitikk når regjeringen og statsrådens parti er så opptatt av dette totredjedelsmålet. Det fremstår rett og slett som symbolpolitikk, og det er vanskelig å forstå det på en annen måte. Kan statsråden redegjøre for det? Er man ikke opptatt av å ta utslippene der …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-11:
Det skal jeg legge meg på minne. Jeg kommer fra en del av landet, Troms, hvor det nærmeste vi kommer intercityforbindelser, er hurtigruten. Hjemme hos meg er det eksotisk å reise med tog – derfor gjør jeg det ganske mye – etter at jeg fikk muligheten til det da jeg kom på Stortinget. Grunnen til at jeg nevner dette, er at én av de viktige tingene Fremskrittspartiet tok opp i forhandlingene, var nettopp veigarantien. Det var nettopp det at vi skulle ha en garanti. Vi er ikke imot kollektivsatsing i de store byene, men vi ønsket en garanti for at den økte satsingen på kollektivtransport i de store byene ikke skal skje på bekostning av vei i hele landet. Der var vi i ferd med å bli enige med de andre borgerlige partiene. Det er et veldig viktig punkt for Fremskrittspartiet. Det punktet forsvant i forliket. Det eksisterer ingen sånn garanti. Det er trist. Fremskrittspartiet er nå det eneste partiet som i realiteten ikke vil la denne kollektivsatsingen skje på bekostning av vei i hele landet. Men det illustrerer et viktig poeng i tillegg til hurtigruten, nemlig at man i politikken må gi og ta – det ligger i forhandlingens natur. For Fremskrittspartiets vedkommende erkjenner vi at det er en stor avstand fra vårt primærstandpunkt til de øvrige partienes, men det var altså noen punkter vi prioriterte i forhandlingene. Det var vei, det var nei til flere skatter og avgifter og nei til forbud, påbud og flere offentlige reguleringer som tres over hodet på folk flest. Det var vårt utgangspunkt, og det var vi var åpne og ærlige på – ja, til og med via media. Så er det sånn at vi ble utestengt fra forhandlingene. Da høres det ganske hult ut det som diverse SV-representanter har sagt i løpet av – og særlig på slutten av – denne debatten, der de liksom forsøker å skape et inntrykk av at Fremskrittspartiet er i et annet kosmisk rom – det var vel det som representanten Lysbakken brukte, som en dårlig referanse til noe som faktisk er god forskning som skjer på CERN, for å prøve å latterliggjøre det. Nei, Fremskrittspartiet tar utgangspunkt i at vi ønsker å bevege politikken i vår retning. Så prøver man å gjøre dette til en debatt om at Fremskrittspartiet ikke tror nok på menneskeskapte klimaendringer for å kunne være en del av det gode selskap – vi tror ikke nok. Vi må nesten avgi en sånn bekjennelseserklæring for å kunne komme inn i det gode selskap. Tiltakene og forliket handler om praktisk politikk – det handler ikke om trosbekjennelse. Det har også denne debatten avslørt til fulle.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Saksordføreren har redegjort godt for komiteens syn på denne saken, og jeg har ikke så veldig mye å tilføre. Martin Linge-feltet ligger som nevnt i den nordlige delen av Nordsjøen, ca. 150 km vest for Kollsnes. Verdien av Martin Linge-feltet er stor – et nytt bevis på de enorme mulighetene som fortsatt ligger i norsk olje- og gassvirksomhet. Dette er også et nytt bevis på at dette er en næring for framtiden, slik også tittelen på den nylig behandlede petroleumsmeldingen var. I proposisjonen er det redegjort godt for de miljømessige tiltak som ligger i bunnen når Stortinget i dag gir klarsignal for utbygging av feltet. Dette viser med all tydelighet at vi i denne næringen, og i norsk petroleumspolitikk, klarer å ha flere viktige tanker i hodet samtidig. Her snakker vi om å kombinere næringsutvikling og miljøtiltak på en god måte. Hovedmålet med vår petroleumspolitikk er å legge til rette for lønnsom produksjon av olje og gass i et langsiktig perspektiv, slik også saksordføreren sa. Dette er en god målsetting, som må være siktemålet også i tiden som kommer, og som utvilsomt er meget viktig for arbeidsplasser og velferd i hele landet. Jeg er tilfreds med at vi kan vedta to feltutbygginger i dag, og jeg er en meget stor optimist når det gjelder denne næringens muligheter i hele landet i årene som kommer. Jeg ser fram til flere slike åpninger i tiden som kommer. Ikke minst er jeg opptatt av den nordlige landsdelen i denne sammenheng. Jeg er tilfreds med at alle partiene, unntatt Fremskrittspartiet, ser positivt på beslutningen om at feltet skal ha strømforsyning fra land i driftsfasen. Dette henger sammen med ønsket om å unngå økning i klimautslipp fra norsk sokkel. Dette er selvfølgelig et spørsmål som må vurderes for det enkelte prosjekt, men som må stå sentralt ved all slik planlegging.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-06-11:
Målet i denne meldingen om å få ned utslippene av klimagasser og skape ny teknologiutvikling viser Norges store ambisjoner på dette området. Med slike store og viktige ambisjoner er det viktig med en bred enighet i Stortinget, og jeg er glad for at dette nå er tilfellet. Jeg må si at jeg undrer meg over Fremskrittspartiets argumentasjon når vi hører på representanten Amundsen her i dag. Jeg må spørre: Hva er det som er så galt med å begrense utslippene selv om Fremskrittspartiet skulle ha rett i sine antakelser? God klimapolitikk skal også være god næringspolitikk, og også her må Norge være i fremste rekke. Vi ser mange eksempler på at miljøtiltak har skapt arbeidsplasser, ikke minst innenfor ivaretakelse av avfall og gjenvinning. Vi ser nå at næringslivet spiller meget godt på lag for å finne gode løsninger som er bra både for klimaet og for bedriftene. Kreativiteten er stor, og mange kloke hoder jobber intenst med å tilpasse næringslivet til nye og viktige miljøkrav. Dette har gitt gode resultater, og vil gi mange, mange flere. I Troms har vi et godt bevis på dette når det gjelder Finnfjord smelteverk i Lenvik kommune i Troms. Denne bedriften har selv tatt grep for å modernisere bedriften miljøriktig, men det som skjer ved denne bedriften, viser også hvor viktig det er med statlige, gode virkemidler som drahjelp. Det er heller ikke tvil om at vår samferdselssektor kan bli langt mer klimavennlig. Jeg ferdes mye på norske veier, særlig oppe i nord. Det som slår meg, er den enorme trafikkveksten av vogntog som har skjedd de siste årene. Fisk og andre viktige varer skal fort fram til markedet, og avstandene er både lange og kronglete. Jeg mener derfor at det er nødvendig å se på en jernbaneutbygging også i nord som et klima- og miljøprosjekt, og et viktig næringsprosjekt for å innfri den satsingen som nå skjer på nordområdene. Slik varetransport vil bare øke i årene som kommer, hvis vi skal få det slik vi gjerne ønsker. Vi må også ha mer gods over fra vei til sjø, men dette betinger en enda bedre infrastruktur også på havet, i form av havner og farleder. Et slikt viktig tiltak langs norskekysten er Stad skipstunnel. De fleste som har reist på havet og langs den norske kysten, kjenner Stadhavet. En realisering av denne tunnelen er et meget viktig tiltak for hele landet og er utvilsomt både et miljøprosjekt, et næringsprosjekt og et prosjekt for sikkerhet på havet. Vi skal selvfølgelig også være opptatt av å begrense biltrafikken i byene, men vi må ikke ofre distriktene i klimakampens navn. Klimatiltak som svekker bosettingen og næringslivet i distriktene, vil være svært dårlig miljøpolitikk. I distriktene er det begrensede muligheter for å øke kapasiteten på kollektivtrafikken. Dette vet alle vi som er engasjert i distriktspolitikk og bor i slike bygder. Dette må også være med i vurderingen, og det må vurderes ordninger hvor det f.eks. kan være differensierte løsninger mellom by og land når det gjelder avgifter og restriksjoner på bruk av privatbil. Privatbil og taxi er distriktenes viktigste kollektivtilbud, og befolkningen her må ikke bli straffet fordi de ikke har et busstilbud.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Det var en grei redegjørelse fra saksordfører Per-Willy Amundsen og fra representanten Bendiks Arnesen. Det er jo her en enstemmig komité, med ett lite unntak. Det er for så vidt litt oppsiktsvekkende at det partiet som nå ønsker å framstå som det nye klimapartiet, Fremskrittspartiet, reserverer seg mot elektrifisering av installasjoner på sokkelen – ja, til og med der utbyggeren sjøl legger opp til å bruke elektrisk kraft fra land, slik som på Martin Linge-feltet, hvor Fremskrittspartiet reserverer seg. Å arbeide for økt elektrifisering på sokkelen er et viktig element for å kutte klimautslippene på sokkelen, og jeg er veldig glad for at det her er en bred enighet, altså med unntak av Fremskrittspartiet. Det er krevende med elektrifisering fordi det fordrer god samordning og riktig rekkefølge for å få det til. I denne saken legger utbygger sjøl opp til det. Det er et viktig element også i klimameldingen og i merknadene fra flertallet til klimameldingen at vi må få til økt elektrifisering. Men jeg merker meg altså at Fremskrittspartiet reserverer seg mot dette målet.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Fremskrittspartiet sier at de ikke har noe prinsipielt syn på elektrifisering, men likevel er det såpass at de ikke kan være med på å gi honnør til en utbygger, som Siri A. Meling sa, som har fattet en kommersiell beslutning om å elektrifisere. Det man vel kan konkludere med, er at Fremskrittspartiets prinsipper først og fremst handler om det som koster minst mulig penger i ethvert henseende. Det blir det sjelden god klimapolitikk av. Det er viktig å slå fast at å brenne gass på gassturbinene ute på plattformen vanligvis betyr at du utnytter 20 pst. av energien, mens på kontinentet kan du utnytte den opp til 80 pst., så det er feil å si at det ikke gir bedre klimapolitikk å elektrifisere sokkelen, sjøl om gassen brennes andre steder. Så trengs det selvfølgelig mer internasjonalt samarbeid, som ikke nå er på plass. Inntil det må vi faktisk være opptatt av hvordan vi skal kunne kutte våre nasjonale utslipp. Jeg har til slutt en liten korrigering når det gjelder å redusere. Når vi nå snakker om en ny utbygging, snakker vi om å redusere en økning. Skal vi virkelig redusere i Nordsjøen, må vi elektrifisere eksisterende felt.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Aller først vil jeg slutte meg til skrytet av regjeringas navnepolitikk. I dette tilfellet var det et meget musikalsk navnevalg. Representanten Hjemdal pekte i forrige sak på at Martin Linge-feltet kan bli en historisk utbygging når det gjelder elektrifisering, og at dette er begynnelsen på at vi heretter skal få til elektrifisering ved nye felt og ved ombygginger. Det var forholdsvis enkelt i den saken, hvor det var kommersielt lønnsomt for utbygger. Her er det mer krevende, fordi en ensidig elektrifisering av Edvard Grieg-feltet vil være veldig kostbart. Det peker nettopp på det krevende med elektrifisering; at det fordrer god samordning i riktig rekkefølge for å få ting til. Det er – som det ble påpekt i en merknad til klimameldingen – et spesielt ansvar for myndighetene å få til og legge til rette for den rekkefølgen. Men som flere har sagt her, er det slik at hvis man får til elektrifisering av Utsirahøyden, der Edvard Grieg-feltet inngår, vil det være innenfor økonomiske rammer som er akseptable, og det vil være et viktig bidrag til at klimautslippene fra petroleumsvirksomheten ikke øker. Derfor påpeker komiteen at Edvard Grieg-innretningen skal tilrettelegges for å motta kraft fra land, og at det er en forutsetning at Edvard Grieg-feltet skal være med og betale sin andel av investerings- og driftskostnadene for elektrifisering. Det er viktig å påpeke at utbyggers investeringer i gassturbin må være for utbyggers risiko og regning og ikke bidra til å svekke lønnsomhetsberegningene for elektrifisering av den sørlige delen av Utsirahøyden, når vi kommer så langt.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Jeg vil gjerne tilbake til representanten Oskar J. Grimstads innlegg. Det viser seg at Fremskrittspartiets forsøk på å framstå som klimapartiet var en forholdsvis kort karriere. Vi har nå gjennom debatten registrert at Fremskrittspartiet prinsipielt synes at elektrifisering er uvesentlig. Så er det en begeistret Grimstad som erklærer at framtiden er olje, han er begeistret for alle nye funn og gjør en visitt til SV i den anledning. Mitt syn er jo at det er mer olje i verden enn klimaet tåler at vi utnytter. Det er situasjonen. Men for Grimstad er det slik: Pump opp all olje, vi er glad for alle nye funn, det gir oss en mulighet til å slippe å omstille oss, mens kanskje resten av verden omstiller seg til en framtid i et fornybart samfunn. Så avslutter han med å garantere at hvis det blir et regjeringsskifte, skal det ikke bli petroleumsfrie områder igjen langs norskekysten, uansett hvilken verdi de måtte ha for fiske, dyreliv og planteliv. Da vil den største torskestammen i verden være truet i Lofoten. Jeg frykter at Grimstad kan ha rett.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Som det er sagt fra både Høyres og Arbeiderpartiets side, er dette en sak som er koblet opp til en annen viktig sak som Stortinget behandler i dag, nemlig klimameldinga, fordi en økning av flom og skred er en konsekvens av klimaendringer. Klarer vi ikke globalt å redusere klimagassutslippene og stoppe menneskeskapte klimaendringer, vil vi måtte regne med en ytterligere økning av flom, skred og stormflo. Å redusere klimagassutslipp er altså viktig, og det er sannsynligvis billigere enn å satse på klimatilpasning. Men nå må vi gjøre begge deler; vi må også sikre oss bedre mot flom og skred. Antallet flom- og skredhendelser er større enn vi får inntrykk av gjennom media som dekker spektakulære hendelser – mens mindre hendelser kan være dramatiske nok for dem det angår. Å sikre oss mot flom og skred handler først og fremst om å sikre oss mot tap av menneskeliv og tap av eiendom og verdier, men det handler også om usikkerheten knyttet til flom- og skredfare, som kan medføre negative helsevirkninger med angst og utrygghet. I tillegg er samfunnet vårt blitt stadig mer sårbart med tanke på bortfall av strøm, mobiltelefon- og fasttelefondekning og ikke minst brudd i samferdsel med jernbane og vei. Den statlige farekartlegginga har avdekket at 150 000 mennesker i Norge bor i områder som er utsatt for flom eller skred, men mange flere kan altså rammes om flom og skred skjer. Det er NVE som er nasjonal skredmyndighet med operativt ansvar. Meldinga varsler at NVE og andre statlige aktører sammen skal utarbeide en strategi for samarbeid og koordinering angående flom og skred når ulykke har skjedd eller truer. Like viktig er det, som flere har sagt, å hindre ulykker. Det handler om at naturfare i mye større grad enn til nå blir tatt hensyn til i arealplanlegging og byggesaksbehandling. Regjeringa varsler også en avklaring av det juridiske ansvarsforholdet med hensyn til å sikre eksisterende bebyggelse, noe som kan bli svært dyrt både for staten og for lokale myndigheter. Men det er en avklaring som det er behov for. Det varsles også at Miljøverndepartementet vil se nærmere på hva effektene av framtidige klimaendringer vil bli med tanke på skred, flom og havnivåstigning. Det er viktig at kommunene får klare retningslinjer for sin planlegging. Dette vil komme i en egen stortingsmelding om klimatilpasning, som vi ser fram til.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Sjøl om det er delvis overlappende synspunkter mellom Høyre og Fremskrittspartiet, står Fremskrittspartiet fortsatt i en særklasse blant partiene i Norge når det gjelder klimapolitikk. Det hadde rett og slett ikke vært mulig å få til enighet på den tida vi hadde, om Fremskrittspartiet hadde vært med. Det tror jeg bekreftes når vi ser på merknadene og hører på Fremskrittspartiets representanter her i dag. Fremskrittspartiet er spesielle ved at de ennå ikke har akseptert allmenn kunnskap om klimaendringene. At det er diskusjon om forskningsstatus i flere land, betyr jo ikke at det er vesentlig uenighet om at klimaendringene er menneskeskapte. I europeisk sammenheng utmerker Norge seg dessverre ved at vi har mange klimaskeptikere, og at vi har et parti av en slik størrelse som Fremskrittspartiet, som forfekter slike klimaskeptiske synspunkter. Den kjente klimafornekter og sveiseprofessor Goldberg i Sverige sier jo også at han har ett parti i Norden som han kan stole på, og det er Fremskrittspartiet. Så kan man si, som Fremskrittspartiet gjør, at man kan jo tro på hva man vil, man kan tro på hekser; det er ikke så farlig, bare man er med på de riktige tiltakene. Men nå er det jo sånn at ikke bare fornekter Fremskrittspartiet årsakene, de er heller ikke med på målene når det gjelder kutt, og de er heller ikke med på det grunnleggende prinsippet om at forurenser skal betale. De sier det sånn at de er mer for gulrot enn pisk. I markedsøkonomien snakker man om konkurranseforhold. Skal man selge en vare, kan man ikke sette ned prisen både på den varen man vil ha solgt, og på den varen man vil at folk skal slutte å kjøpe. Men det er det Fremskrittspartiet gjør. Neste år får vi en krevende situasjon med prioritering av midler på samferdselsområdet. Klimameldinga sa at i NTP skal vi få en tidfesting av nytt intercitynett, og flertallet forutsetter at det skal skje raskt. Men vi kan ikke både bygge tog og motorveier i sentrale strøk. Vi kan ikke bygge ut infrastruktur med bybaner og kollektivtrafikk og samtidig legge til rette for økt bilvekst. Det vil bli for krevende økonomisk, men det viktigste er at det vil slå i hjel målet om at vekst i trafikk i byområdene skal tas med kollektivtrafikk eller økning i gående og syklende. Derfor er jeg veldig glad for at det nå er et tydelig flertall for å bruke bilavgiftene for å dempe det totale transportarbeidet, vri transport fra bilisme til kollektivtrafikk, fortsatt ha en belønningsordning basert på bilreduserende tiltak, samtidig som avgiftene fortsatt skal brukes til å fremme en mer utslippsgjerrig bilpark og mer miljøvennlig drivstoff.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Jeg har den store æren å være saksordfører for et representantforslag som behandles sammen med klimameldinga, og jeg synes det er riktig på slutten av debatten å bruke et minutt på det forslaget. Det er et representantforslag fra Trine Skei Grande og Borghild Tenden. Jeg har bare lyst til å berømme forslaget. Det inneholder mange gode og konstruktive forslag. Mange av dem er dekket av klimameldinga, mange av dem er kommet inn i komitébehandlinga, og mange av forslagene jobbes det allerede med i regjeringa. Det er bra med diskusjon og engasjement, og sjøl om realiteten i forslagene blir behandlet sammen med klimameldinga, foreslår en nesten enstemmig komité at forslaget vedlegges protokollen. Igjen er det med unntak av Fremskrittspartiet, som ikke ser noe positivt i Venstres forslag. Men det viser vel kanskje igjen at det vesentlige skillet her går midt i borgerlig leir.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Jeg tror den avsluttende historien i denne debatten er at det er stor forskjell i virkelighetsforståelsen mellom Fremskrittspartiet og de andre. Det behøver man ikke SVs talere for å se – det holder å høre Fremskrittspartiets egne innlegg. Det er ikke sånn at opposisjonen har bedre klimapolitikk enn posisjonen. For oss har det vært viktig å komme til en enighet, en enighet som kan stå over tid. Da er det selvfølgelig sånn at man har måttet gi noe, og regjeringa har hatt noe å gi i konkretisering og fordypning av noen av punktene som allerede var i klimameldinga. Det er aldri sånn at opposisjonen går til et bredt forlik uten å få betalt for noen av sine viktige ting. Men samtidig har det stått – og det skjønner dere etter denne debatten – også en hard kamp for å hindre forverring av nasjonal klimapolitikk i dette klimaforliket, og der har vi vært beinharde om at vi ikke skal ha noen forverring. Jeg er blant dem som ikke har brukt tid til nå på å takke saksordfører Nikolai Astrup, og som siste ord i debatten vil jeg gjerne få lov til å gjøre det. Han har gjort en flott innsats.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Det er noen som synes det er greit at fattige folk står med lua i handa, mens man vil forby dem å sitte med koppen. Høyrepolitiker, og senere statsminister, Jan P. Syse skrev i Aftenposten i 1973 om tiggere: «Tvangsarbeide burde være en ypperlig terapi. Skal vi sikre fremskrittet må vi i tide fjerne det vi kan kalle sanden i maskineriet.» De som ikke hadde noe å bidra med i samfunnet, skulle stues bort. Fattige og tiggere ble sett på som mennesker som representerte et økonomisk, moralsk og ordensmessig problem for samfunnet. Det var det altså Jan P. Syse som sa. Samtidig var det faktisk Høyre som i 2005 foreslo å oppheve løsgjengerloven. Så tar Høyre i dag til orde for å innføre løsgjengerloven – det elementet som sier «ingen tigging», men som tillater, eventuelt, rus på offentlig sted. Det viser vel den splittelsen som er i Høyre, mellom det liberale Høyre, som framholder den personlige friheten, og at man ikke kan forby alt man ikke liker, kontra klassestandpunktet, som sier «ta de fattigste hardest mulig». Nå er det den siste gruppa som har flertall i Høyre. La oss slå fast: Det er ulovlig å drive menneskehandel. Det er ulovlig å stjele. Det er ulovlig å selge narkotika. Så lages det et bilde av at tiggerne er folk som allment stjeler og selger narkotika, og derfor må tigging kriminaliseres. Det er jo en logikk som tilsier at man i så fall burde gå enda lenger, nemlig stue dem bort bare fordi de er til. Det er heller grunn til å tro at vi får økt kriminalitet om alternativet tigging forbys. Det er ikke hyggelig å se folk fornedre seg med å tigge, men tiggingen er jo først og fremst et symptom på sosial nød, i Norge eller i det Europa som vi er en del av. Tiltak må settes inn for å stoppe nøden, ikke fjerne symptomet. Det spres myter om organisert tigging. Bortsett fra at vi har et lovforbud som rammer både aggressiv og organisert tigging, fins det altså ikke noe grunnlag for å si at det er organisert tigging vi ser. Vi ser familier som hjelper hverandre. De tar vare på hverandre i større grad enn vi ser i de norske rusmiljøene. Men det er altså ikke organisert tigging med bakmenn. Og årsaken er ganske enkel: Det er ikke nok penger i det. Gjennomsnittlig tiggerfortjeneste i Norge er langt under gjennomsnittslønn i Romania. Historien om bakmennene er fiksjoner hentet fra østeuropeisk rasistisk mytologi. Det positive i dag er at mens vi diskuterer her i salen, tegnes det arbeidskontrakter med rumenske romfolk utenfor her om salg av gatemagasinet med det gode navnet «Folk er Folk» – for det er det de er.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-11:
Det er, som presidenten konkluderte med, sent på kvelden. Jeg siterte i innlegget mitt Jan P. Syse, og Oktay Dahl mener at hvis han skulle legge seg på mitt nivå, skulle han sitert Bresjnev eller Honecker, og da må jeg si at jeg får ta samfylking Jan P. Syse i forsvar. Det er en helt urimelig gruppe som han setter Syse i. Oktay Dahl sammenligner med sexkjøploven, og det er et godt poeng. Der kriminaliserte vi jo sexkjøperen, ikke dem som ble utsatt for overgrep – som forslaget nå eventuelt går ut på. Min konklusjon er at det er et blindspor å forby folk å bomme en tier, enten det måtte være en tier for å få en bedre framtid i Romania, eller til en kaffe eller en øl, eller til hva annet norske rusmisbrukere bommer penger til. De er også mennesker, og det siste de trenger, er ytterligere marginalisering.
Erling Sande (Senterpartiet), 2012-06-11:
Utbygginga av Martin Linge-feltet er, som sagt, godt og grundig gjort greie for av saksordføraren, derfor berre nokre få kommentarar frå Senterpartiet si side. Operatøren Total legg opp til ei utbyggingsløysing som er basert på kraft frå land, med tilkoplingspunkt på Kollnes. Elektrifisering av ein større del av petroleumssektoren er ein viktig del av målsetjinga om å redusere CO2-utsleppa frå industrien. I tillegg vil det kunne bidra til ein betre samla energiressursbruk. Moglegheitene for elektrifisering vil i kvart enkelt tilfelle avhenge av kostnader, av teknologiske løysingar, infrastruktur og nett – nett sjølvsagt i sjøen, men òg at det er eller blir etablert robust infrastruktur på land. Ikkje minst vil det vere avhengig av krafttilgangen på land, nok kraft og rein, fornybar kraft. Berre gjennom at petroleumsnæringa brukar og bidreg til meir produksjon av fornybar kraft, er ein med på å sikre reell klimagevinst ved denne typen tiltak. Derfor er regjeringa si mangeårige tydelege satsing på fornybar energi viktig. Gjennom dei grøne sertifikata kjem det store mengder ny fornybar energi inn i den nordiske marknaden i tida som kjem. Noko av dette bør gå til å redusere utsleppa av CO2 også frå norsk sokkel. Til slutt er det verdt å merke seg at feltet har fått namn etter kaptein Martin Linge – kjend skodespelar, men kanskje endå meir kjend som motstandsmann under den andre verdskrigen, som leiar av Kompani Linge. Både Lofoten-raidet i 1941 og Måløy-raidet var leia av Linge. Det var under Måløy-raidet 3. juledag 1941 at Linge sjølv blei skoten og drepen i kampar i Måløy sentrum. Desse raida bidrog til eit inntrykk av at tyskokkuperte Noreg stod overfor ein reell fare for angrep frå vest, og det var såleis med på å binde opp store styrkar av den tyske overkommandoen som kunne vore brukt andre plassar i verda. Såleis hadde denne innsatsen reell påverknad på utfallet av krigen. Dette er ein del av norsk motstandshistorie som fortener merksemd. Såleis er det greitt å kunne nemne dette òg i denne debatten, sidan oljefeltet har fått det namnet det har.
Erling Sande (Senterpartiet), 2012-06-11:
Eg registrerer at representanten Amundsen kategorisk slår fast at elektrifisering av norsk sokkel ikkje reduserer globale utslepp, berre nasjonale utslepp. Dette er jo like feil som kategorisk å hevde det motsette. Bakgrunnen for det er at det kjem heilt an på kva som er den alternative bruken, og produksjonen av gassen, som representanten Egeland var innom. Det handlar om utnytting av den energien som blir teken opp, men det handlar òg om bidraget til ny fornybar energiproduksjon og i tilfellet om den produksjonen kjem i tillegg til, eller som erstatning for, annan type fossil energiproduksjon. Det er fleire ting knytte til ein sånn analyse, men det blir heilt feil kategorisk å slå fast at elektrifisering av sokkelen ikkje bidreg til å redusere globale utslepp. Snarare kan det gjere det, dersom forholda blir lagde til rette for det.
Erling Sande (Senterpartiet), 2012-06-11:
Òg i saka om utbygging av Edvard Grieg-feltet er dei tekniske opplysningane og tala gjorde godt greie for av saksordføraren. Saksordføraren tematiserte òg det som går på energiforsyning av feltet, både dei planane som ligg føre, og det arbeidet som går føre seg. For Senterpartiet er det viktig å trekkje fram og understreke det målet regjeringa har uttrykt for elektrifisering på Utsirahøgda. Målet er meir enn eit uttrykt mål, men det er då bakgrunnen for at departementet har bede rettshavarane på denne delen av Utsirahøgda om på nytt å studere moglegheita for og konsekvensane av ei samordna kraft frå land-løysing for dette området. Vedtaket vi gjer i dag, er med på å leggje til rette for ei eventuell slik løysing. Vi registrerer òg at Statoil, som leiar dette arbeidet, har planar om å ha grunnlaget for investeringsavgjerd klar i løpet av 2012. Frå operatøren si side er det lagt opp til at feltet skal ha ein framskoten driftsorganisasjon i Stavanger-området og operasjonell støtte i tilknyting til hovudkontoret i Oslo. Geografisk nærleik mellom driftsorganisasjonen og den konkrete aktiviteten er bra, både med tanke på HMS og av miljøomsyn. Det bidreg òg til å skape ringverknader på land i dei områda der ein har petroleumsverksemd, noko som er eit klart mål i norsk petroleumspolitikk. Det er òg gledeleg, sett med Senterpartiet sine auge, at norsk næringsliv er tyngre inne i prosjektet enn det kanskje har vore ein periode. Det er viktig for sysselsetjing, men òg for kompetanseutvikling og vekst i norsk næringsliv som følgje av petroleumsaktiviteten, noko alle bør glede seg over.
Erling Sande (Senterpartiet), 2012-06-11:
Eg går ut frå at vi nærmar oss avslutninga på ein lang og omfattande klimadebatt. Eg har lyst til å takke dei som har delteke. Eg er glad for at det ikkje berre blei ein debatt om Framstegspartiet, men verkeleg ein debatt om klimautfordringa – om dei måla vi set oss, om dei strategiane vi ynskjer å bruke, og om dei tiltaka vi vil setje i verk for å nå klimamåla våre. Det som blir spegla att i debatten, er at eit breitt fleirtal i denne salen er oppriktig oppteke av at Noreg skal spele ei stor rolle internasjonalt og gjere viktige tiltak nasjonalt for å møte klimautfordringa. Eg synest òg debatten har synleggjort at det er eit skilje mellom Framstegspartiet på den eine sida og fleirtalet på den andre sida. Såleis forklarar sjølve debatten òg kvifor forliket er inngått blant dei det er inngått med. Lat meg få takke saksordføraren òg for den prosessen som har vore frå hans side, med å leie denne saka gjennom komité og storting. Det har sikkert vore krevjande til tider, men eg trur at resultatet viser at det er ein god jobb som har vore lagt ned – ein stor innsats frå saksordføraren og dei andre komitémedlemene. Då har eg lyst til å seie alle, for det er klart at då forliket blei inngått slik det blei, stilte det krav til Framstegspartiet når det galdt tidsfristar, framdrift og liknande. Det høyrer med til historia her at når så skjedde, blei det møtt på ein konstruktiv måte av Framstegspartiet i samband med å sikre framdrift i saka og levere til tid. Det skal også Framstegspartiet ha ros for. Fleire av dei siste talarane har vore inne på skogbruket. Det er jo ein parallell til når det gjeld skogbruket. Det er at då desse skogreisarane i si tid planta skog, gjorde dei grep og tiltak som dei sjølve ikkje kunne rekne med å innkassere gevinsten for. Det var barn og barnebarn som fekk innkassere den gevinsten som den investeringa gav. Eg håpar det pregar litt av det vi gjer i dag òg. Nokon av dei tiltaka vi går inn for, og dei måla vi set oss, kostar pengar. Nokon av dei krev ytterlegare innsats, men forhåpentleg vil det vere riktige tiltak vi gjer for dei som kjem etter oss.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
Dette er en god sak og trenger fra Kristelig Folkeparti bare en kort kommentar. Det er slik, som representanten Sande var inne på, at dette feltet som vi nå har til behandling, er oppkalt etter lederen av Linge-kompaniet. Det han bl.a. er kjent for, er det slaget han selv ble drept i – Måløy-raidet. Det var et nålestikkraid. I den sammenheng ønsker jeg å bruke det som overgang til den saken og det feltet vi i dag behandler. Martin Linge-feltet skal altså elektrifiseres. Slik som Måløy-raidet i 1941 fikk stor betydning for krigen, tror jeg også den saken vi i dag behandler, vil få stor betydning for videre drift av vår petroleumsvirksomhet. I dag vedtar vi å elektrifisere et nytt felt. Det er viktig for nåtiden, men det er først og fremst viktig for framtiden. Jeg tror denne utbyggingen vil gi gode ringvirkninger for det området som er rundt feltet. Som det er sagt tidligere i debatten, er det viktig at vi har krafttilgang, at det er en ren kraft som skal ut på sokkelen, men det er også viktig at vi får nett, både til lands og til vanns, og det er mulig i denne utbyggingen. Derfor er det et viktig felt som vi i dag tar stilling til, med et godt navn i forhold til det Martin Linge gjorde for oss, som land, under sine raid på Måløy, men også i forhold til det dette feltet skal gjøre for oss i framtiden.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
Debattene om Martin Linge-feltet og om elektrifisering av Edvard Grieg-feltet er som musikk i mine ører, for å holde meg til termologien. Det som statsråden redegjør for i sitt innlegg, er riktig, det er presist. Men samtidig sier statsråden at blir det en samlet plan med kraft fra land, skal Edvard Grieg-feltet elektrifiseres, det bør det ikke være noen tvil om. Men det som er spørsmålet her, det utfordrende, er om det blir anbefalt at det skal være elektrifisering med kraft fra land på dette området. Oljedirektoratet har i sin uttalelse påpekt at investeringene i turbin og generatorer på det feltet som vi i dag behandler, vil medføre at en samordnet kraft-fra-land-løsning for området vil bli dyrere og mindre kostnadseffektivt. Hvordan ser statsråden på denne uttalelsen i forhold til det arbeidet som skal gjøres i en samlet plan?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
Petroleumssektoren står for 26 pst. av våre nasjonale utslipp. Et viktig tiltak for å få ned utslippene på sikt i petroleumssektoren er kraft fra land. I klimameldingen står det: «Med flere nye, mindre funn i samme område kan det være betydelige gevinster ved en samordnet utbygging. En samordnet utbygging kan også gjøre kraft fra land til et mer realistisk alternativ enn hvis funnene bygges ut enkeltvis.» Vi er nå på sak nr. 9 på dagens kart. Sak nr. 3 i dag gjaldt utbygging og drift av Edvard Grieg-feltet, et nytt felt. Der legger vi opp til i dag å vedta at vi skal få en utbygging med to gassturbiner som gjør at vi øker klimagassutslippene, til tross for at vi har en samlet plan som vi venter på på dette området, om Utsirahøyden. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det slik at før vi egentlig får vedtatt klimameldingen, begynner vi å skli på politikken i et tidligere vedtak?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
Siden statsråden snakket om skog og representanten Meling snakket om biogass, fortsetter jeg litt på biogass. Det er slik at man er litt patriot, og det kan man jo være noen ganger, og kommer fra en by som har vært framme lenge når det gjelder bruk av biogass – Fredrikstad er en slik by. Nå har vi fått enighet med regjeringen om at det er behov for en nasjonal tverrsektoriell biogasstrategi. Da er det slik at landbruksministeren kan levere ressurser inn til en slik strategi, miljøvernministeren har ansvar for klima, olje- og energiministeren har ansvar for energi, kommunal- og regionalministeren har ansvar for avfall, og samferdselsministeren skal få lov til å bruke det. Men alle disse får plass rundt et bord, det kreves bare at de setter seg ned. Det er riktig som statsråden sa, at det er et kostbart tiltak. Det skal ut fra de forhandlingene landbruket har hatt, settes i verk en pilotordning. Men hva mer kan vi forvente oss fra denne regjeringens side?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-11:
32 pst. av klimagassene i Norge kommer fra samferdselssektoren – det er vår største sektor. Da er det viktig med målrettede virkemidler, det er viktig med målrettede virkemidler for hele vårt langstrakte land, som er både gode samferdselsløsninger og gode klima- og miljøløsninger. I klimameldingen sier regjeringen at befolkningsveksten i det sentrale østlandsområdet «skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange». Jeg er glad for samferdselsministerens offensive uttalelser til VG om intercitytog: «(…) innen 2025 så har vi som klar målsetting at Intercity-løsninger skal være på plass», med et vedtak som skal fattes i denne sal til neste vår. Da har vi «12 år på å prosjektere og bygge», sier statsråden. VG er en viktig avis, men Stortingets talerstol er enda viktigere. Kan statsråden gjenta sitt budskap til VG-leserne, fra denne talerstol? (…)