trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. Regjeringen har igangsatt utsalget av Norge. En rekke norske statseide selskap skal selges ut. Utenlandske selskap, investorer og fond står fremst i køen for å kjøpe lukrative aksjer, regjeringen vurderer å privatisere skogen, og konsesjonsloven i landbruket skal bort, noe som vil åpne for utenlandske eiere også der. I fiskeripolitikken samles stadig flere ressurser på stadig færre hender. I regjeringsplattformen står det at fiskerne skal tildeles evigvarende kvoter. I løpet av det siste året har departementet vedtatt flere forskrifter som gir mer strukturering. Regjeringen har nå skapt betydelig usikkerhet rundt den lovgivningen som sikrer nasjonalt eierskap til fiskeriressursene. Regjeringen gir inntrykk av at de har et betydelig hastverk, og at de ikke har tid til å vurdere konsekvensene, noe som har blitt en gjenganger for regjeringen. Salg av fellesskapets eie før kunnskap og avklaringer gir motstand, og på noen områder også retrett. Fiskeriministeren har varslet en melding til Stortinget som en oppfølging av Tveterås-utvalgets innstilling. Hvilken politisk retning ser fiskeriministeren nå for seg at hun vil legge for det videre arbeidet?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
Regjeringen viste i går at det er ingen skam å snu. Det så vi angående nedsalget i Kongsberg Gruppen og utsalget av Flytoget, der Kristelig Folkeparti og Venstre har satt på bremsen. Folk vil ikke selge Norge, de vil ikke selge naturressurser. Men nå er det ingen tvil om hva regjeringen vil rundt eierskap, den vil selge, og spørsmålet vi kan stille oss, er hvor stort ansvar Kristelig Folkeparti og Venstre må ta for å reparere de ulike sakene. Regjeringen har varslet å fjerne en rekke lover, bl.a. deltakerloven. Det har næringsministeren skrevet i en pressemelding på nyåret på vegne av næringsministeren og fiskeriministeren. Fiskeriministeren har en rekke ganger sagt at hun vil snu alle steiner i fiskeripolitikken, og har skapt betydelig tvil om deltakerlovens framtid. Vil fiskeriministeren fortsette å snu opp ned på grunnsteinene i norsk fiskeripolitikk, eller er det kanskje på tide at hun selv snur?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
Fiskeri- og havbruksnæringen er en av Norges aller viktigste næringer. I en tid hvor vi ser at oljens betydning er på retur, er det desto viktigere at vi har en fiskeri- og havbruksnæring som er rustet for å takle den globale konkurransen som denne næringen er en del av. Det betyr at vi må jobbe systematisk for å forbedre de rammebetingelsene her hjemme som gjør at næringen er i stand til å konkurrere ute. Vi eksporterer 95 pst. av alt som tas opp av havet, enten det er fra merder eller villfanget fisk. Derfor er det så viktig for regjeringen å iverksette det vi mener er viktige tiltak i den forbindelse. Og det må ikke overraske representanten Botten at selv om vi nå har fått en NOU-rapport som går inn på mange sentrale områder innenfor norsk fiskeri- og havbruksnæring, kan vi ikke parkere politikken i kanskje et og et halvt år til de endringene på en måte vil kunne materialisere seg, for stortingsmeldingen om NOU-en vil først komme på slutten av dette året. Vi gikk til valg på en del forbedringer av rammebetingelsene, det var en del av valgkampen, det var en del av programmet vårt, og vi er i gang med det. Jeg mener likevel at når det gjelder den høringen vi nå har ute, som skal gå helt ut april – dette er en stor og viktig sak – så skal vi ta oss tid til den grundige debatten, men vi kan ikke stille politikken for øvrig i bero, selv om opposisjonen måtte være uenig i noen av de forslagene som nå gjennomføres.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
Jeg er veldig glad for å få det spørsmålet. Vi har sagt at vi skal forenkle, fornye og forbedre, og hvis man leser den lista til min kollega i Nærings- og fiskeridepartementet, står deltakerloven og fiskesalgsloven under kategorien lover som bør moderniseres. Det må heller ikke overraske, for hvis man går til regjeringsplattformen, har vi sagt at dette er lover hvor det faktisk er grunnlag for å gjøre forenklinger og tilpasninger. Så det er intensjonen. Så har jeg bare lyst til å si til «salg av»: Det var den forrige regjeringen som sørget for en salgsfullmakt på Cermaq. Prisen ble ikke god nok da Trond Giske ville selge, men nå er altså selskapet solgt. Det var den forrige regjeringen som skilte ut EWOS og solgte fôrselskapet EWOS. Så jeg synes at det er litt elefant i glasshus når man står her og nærmest påstår at dette er en politikk som denne regjeringen er alene om. Faktisk har Arbeiderpartiet initiert flere av disse salgene som nå er gjennomført.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
Jeg takker Helga Pedersen for det spørsmålet, for det gir meg faktisk mulighet til å oppklare følgende: Dersom det viser seg at de endringene i deltakerloven som NOU-utvalget foreslår, fører til at vi må oppgi nasjonalitetskravet, er det helt uaktuelt å gjøre de endringene. Jeg varslet i en tale på Sjømatdagene på Hell i forrige uke at vi nå har satt i gang et arbeid for å gjennomgå det juridiske rundt akkurat de forutsetningene som NOU-utvalget har satt opp, og som også på en måte skal svare på det som Arbeiderpartiet har fått utredet hos Stortingets utredningsseksjon. Det er helt klart at norske fiskeressurser skal eies av nordmenn, noe som ligger i loven i dag. Jeg minner om: Det er adgang til at et visst eierskap på industrisiden kan ligge hos utlendinger, og det er noen koblinger i dag mellom industri og flåte. Men det er helt uaktuell politikk for regjeringen at norske fiskeressurser ikke skal være under norsk kontroll.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
NOU-utvalgets utredning er sendt på så mye som fire måneders høring. Jeg ønsker en god og grundig debatt om alle de forslagene som Tveterås-utvalget har lagt fram. Men jeg har lyst til å si at man over lang tid – og der er utvalget hundre prosent enig – har hatt en lønnsomhetsutfordring i denne industrien i Norge, så det å fortsette som i dag er antakelig den største trusselen mot å kunne bevare denne typen arbeidsplasser. Jeg imøteser nå at også de som er uenig i ting, legger på bordet alternative forslag. Så, når høringen er avsluttet innen utgangen av april, starter vi arbeidet med å utforme regjeringens forslag til det som skal være den fremtidige fiskeripolitikken. Jeg har lyst til å understreke, og jeg har sagt det før: Jeg ønsker meg et bredest mulig flertall bak de endringene vi skal gjøre, for næringen er så viktig på så mange plasser, og det gjøres store, tunge og viktige investeringer. Da er det viktig at vi greier å samle et størst mulig flertall i Stortinget bak den politikken som skal gjelde på dette området.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
Jeg tar på stort alvor den uroen som er, og jeg lytter intenst til den debatten som går der ute nå. Men jeg tror det er viktig igjen å understreke at det å bare kjøre videre som i dag og stikke hodet i sanden og late som om problemene ikke er der, faktisk er den største trusselen mot det som skulle kunne bli og være den store og viktige næringen langs kysten. Jeg har ikke, som representanten hevder, skissert noen forenkling. Det som nå er ute på høring, er utvalgets forslag, basert på et mandat som ble gitt av den forrige regjeringen. Jeg har ikke sittet i utvalget, og jeg har ikke tatt stilling til et eneste forslag, men jeg har sagt at vi nå skal gjøre jobben for å berede grunnen for at vi skal kunne gjøre en god og grundig jobb også etter at høringen er over. Men nasjonalitetskravet må det ikke herske noen tvil om: Fisken skal eies og kontrolleres av det norske samfunnet også i fremtiden. Jeg ser og hører uroen, men jeg ber også om at man lytter til hva jeg faktisk sier – ikke til hva andre påstår at jeg mener i denne saken, for foreløpig mener jeg ingenting.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-01-28:
Fisken tilhører det norske fellesskapet. Det har over tid vært anledning til å flytte kvoter og samle dem på færre båter. Det har vært en del av effektivitets- og produktivitetsutviklingen i norsk fiskerinæring. Det er en suksess at vi har en næring som er såpass attraktiv at det fortsatt rekrutteres til næringen. Uten at vi hadde hatt et flåteledd som var lønnsomt og attraktivt å drive i, hadde fiskeressursene vært verdiløse, for vi hadde ikke fått tatt dem opp av havet. Det må ikke herske noen tvil om at det norske eierskapet skal sikres. Vi kommer ikke til å legge fram et eneste lovforslag i Stortinget som utfordrer det – og nettopp derfor gjør vi nå den juridiske jobben for å avklare hva slags handlingsrom vi har. Så vil Stortinget, når vi legger fram stortingsmeldingen rundt nyttår, få se hva regjeringen faktisk kommer til å foreslå.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
Jeg registrerer at heller ikke denne gangen vil fiskeriministeren svare på hva hun vil med deltakerloven – hun sier bare at den skal endres på. Jeg registrerer også at hun tar lett på forankringen i Stortinget. Begge deler synes jeg er alvorlig. Deltakerloven inneholder både nasjonalitetskrav og aktivitetskrav. Aktivitetskravet betyr at det som hovedregel kun er aktive fiskere som kan eie fiskefartøy og få fiskekvote. Nå ser vi at Tveterås-utvalget har utfordret aktivitetskravet ved å foreslå industrikvoter. Fiskerne må bo langs kysten. De kan ikke kjøpes opp av utlendingene, men det kan industribedriftene. Dermed risikerer man at fiskekvoter i praksis faller på utenlandske hender. Det viser at når man begynner å rokke ved grunnmuren i norsk fiskeripolitikk, risikerer man at hele byggverket klapper sammen. Har fiskeriministeren reflektert over at når hun vil gi markedskreftene mer styring over våre felles fiskeressurser, kan det ha som konsekvens at vi risikerer å redusere nasjonal råderett over de ressursene vi skal leve av når oljen tar slutt?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
«Dagsrevyen presenterte 19. januar 2015 en sak om at norske kommuner mangler penger til klimatiltak. Statssekretær Lars Andreas Lunde uttaler at det viktigste norske kommuner kan gjøre for å forberede seg på klimakrisen er å slå seg sammen. Er statsråden enig i at det er viktigere med kommunesammenslåing noen år frem i tid enn å gjennomføre tiltak raskt for å kutte klimautslipp og tilpasse det norske samfunnet til klimaendringene?»
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for at statsråden slår fast at det er behov for flere tiltak enn kommunesammenslåing for å tilpasse Norge til de klimaendringene som ikke bare kommer, men som allerede er over oss. Vi har sett at flom og brann har påført kommunene masse ekstraarbeid og store regninger. Vi vet at flom, brann og klimaendringer rammer vilkårlig. Vi har sett at Lærdal fikk under halvparten av den hjelpen de ba om, og ordføreren der sier at han føler seg sviktet av statsministeren. Før jul fremmet Arbeiderpartiet og resten av opposisjonen i Stortinget en rekke tiltak for at staten skulle bistå kommunene bedre i tiden som kommer, i form av både økte bevilgninger og f.eks. en opptrappingsplan i regi av NVE for å kunne bistå kommunene bedre. Dette ble nedstemt. Vil klimaministeren se på disse forslagene på nytt?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-01-28:
Jeg er helt enig med klimaministeren i at dette er en utfordring som kommer til å bli større. Det er også helt riktig at bevilgningene har økt de siste årene, men det har også utfordringene gjort. Både kommuner og fylkeskommuner er i en situasjon hvor de må betale større og større regninger for å reparere klimaskader, samtidig som de er nødt til å ruste opp infrastruktur, kapasitet og kunnskap på andre måter for å tilpasse seg framtiden. Dette koster penger, og derfor har opposisjonen i Stortinget foreslått en opptrappingsplan for NVE, for å bistå kommunene bedre. Vi har foreslått å gjennomgå regelverket for kompensasjon til kommuner som vilkårlig rammes av naturskader, og vi har foreslått å forsere faresonekartlegging i de 120 mest utsatte kommunene. Alt dette ble nedstemt av stortingsflertallet, og derfor gjentar jeg spørsmålet: Vil klimaministeren se på disse forslagene på nytt, sånn at vi kan ruste kommunene bedre for et samfunn der klimaendringene berører oss?
Knut Espeland (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Som vi har hørt, har Tveterås-utvalget kommet med en rekke forslag til liberalisering av eksisterende lovverk for å styrke lønnsomheten i næringen. Hardest gikk det ut over deltakerloven. Med tanke på at loven har til hensikt å sikre at norske ressurser kommer norske kystsamfunn til gode, registrerer jeg, i likhet med representanten fra Arbeiderpartiet, at det er en uro om hvorvidt fiskeripolitikken nå foreslås å fristilles fra distriktspolitikken. Hvordan vil statsråden sørge for at også den sosiale delen av bærekraftbegrepet, nemlig hensynet til distriktene og at ressursene skal komme norske kystsamfunn til gode, blir ivaretatt?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-01-28:
Det er stor uro på kysten, knyttet til både de forenklingene som statsråden skisserer når det gjelder deltakerloven, på bakgrunn av Tveterås-utvalgets rapport, og at fiskesalgsloven skal moderniseres. Det er ikke klart hvordan den forenklingen skal skje, så mitt spørsmål blir: Kan statsråden utdype hva slags forenkling hun ser for seg, og vil statsråden ta den uroen som er i kystsamfunnene, på alvor når hun legger fram sine vurderinger for den nye fiskeripolitikken?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-01-28:
Det er skremmende at det 70 år etter Holocaust fortsatt finnes så harde fronter og så mye hat mot en folkegruppe som vi ser. Som statsråden pekte på, så vi hva som skjedde i Frankrike for ikke så lenge siden. Og i dag kan vi lese om jødehat i Sverige, i Malmø, der folk gjentatte ganger tegnet stjerne på døren til en beboer. Det er ikke mulig for politiet å finne ut hvem som har gjort det. Det er ganske utfordrende for oss som ønsker å bidra til at samfunnet skal være godt å leve i for alle, å oppleve at sånt fortsatt skjer. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan vil statsråden definere enkeltindividets ansvar i møte med antisemittisme og andre former for diskriminering?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-01-28:
Samtidig som ministeren seier at dette berre er forslag frå eit utval, har ein allereie starta eit arbeid i regjeringa der ein har sett på dei juridiske rammene rundt nasjonal eigarskap av dette. Så det er ikkje eit heilt uavhengig arbeid, for å seie det sånn. Langs heile kysten er det opprør mot dette arbeidet som no går føre seg i regjeringa i samband med Tveterås-utvalet. Tveterås har sjølv uttalt at dette vil kunne gå hardt ut over kystsamfunna. Det har han sagt. Det er foreløpig sjølvsagt umogleg å spørje om statsråden vil gå laus på kystsamfunna, for ein vil truleg berre få unnvikande svar på det. Men når vi snakkar om fisk og fiskeressursane, er det éin ting som er det store spørsmålet: Skal fisken høyre til fellesskapen, eller skal han kunne omsetjast fritt på den opne marknaden? Det er her regjeringa er veldig uklar. Mitt enkle spørsmål, som kanskje er det avgjerande spørsmålet i denne samanhengen, er: Meiner ministeren at fiskekvotar skal kunne vere evigvarande?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-01-28:
Vi har lenge hatt den utfordringa i norsk høgare utdanning og forsking at ein har skilt mellom forskingsfri og undervisingsplikt. Det er ei problemstilling som har vore der i lang, lang tid, og vi har heile tida prøvd å gjere noko med sjølve kulturen i høgare utdanning og forsking når det gjeld korleis dette føregår. Så har regjeringa levert frå seg ei veldig tynn blekke, langtidsplanen for forsking og høgare utdanning, der utdanning nesten ikkje er nemnd, og fleire høyringsinstansar har kritisert dette kraftig – nesten alle har kritisert at utdanning omtrent er gløymd i dette. Draumen om ei skjønn foreining mellom forsking og utdanning der studentane blir bringa i kontakt med forskingsfronten, ser ut til å bli sementert i noko anna. I langtidsplanen blir målet for forskinga omtalt som at vi skal bli verdsleiande på forsking, mens på utdanning er ambisjonsnivået vi skal ha, god undervising. Korleis skal kunnskapsministeren få verdsleiande forsking med god undervising?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-01-28:
Eg var ein dag i ein barnehage der eg følgde den pedagogiske leiaren i barnehagen. Eg omtrent sette meg på skuldra til den pedagogiske leiaren og følgde med rundt omkring i barnehagen, berre for å få eit innblikk i korleis barnehagepedagogikken er: Kva er det dei ser? Kva type læringsarena er det? Kva betyr den leiken for det og det, osv.? Korleis fangar dei opp problem? Det var utruleg nyttig. Eg fekk djup respekt for barnehagepedagogikken som eit verktøy for å fange opp utfordringar i barns liv, hjelpe til og få til ulike samanhengar som kan bidra til barns utvikling. Noko av det viktigaste vi gjer for å hjelpe barns utvikling på deira premissar gjennom leik, gjennom læring, gjennom omsorg, er å gje gode rammer for barnehagepedagogikken, og dermed gode rammer for barnehagelærarar. Vi må ha nok barnehagelærarar. Vi treng å gje dei godt handlingsrom, sånn at dei kan vere gode barnehagelærarar, sånn at dei får tid til å utøve sin profesjon og si spesialevne til å sjå barn og deira moglegheiter og utfordringar i livet. Oppi alt dette har regjeringa føreslått at barnehageeigarar, altså kommunar eller private aktørar, skal ha rett til å påleggje barnehagelærarar å bruke bestemte system, verktøy og metodar. Kunnskapen til dei som har størst barnehagefagleg kompetanse, barnehagelærarane, dei som ser barna kvar dag og kjenner dei best, dei som skal utforme det pedagogiske opplegget, skal altså setjast til side, og så skal kommunepolitikarane bestemme korleis dei skal gjere dette. Mitt spørsmål til statsråden er derfor: Korleis trur statsråden dette vil føre til betre opplegg rundt barna, og korleis kan dette føre til ein betre barnehage?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-01-28:
Gode barnehageeigarar er greitt, men det viktigaste for barn er gode barnehagelærarar. Og det er her regjeringa er «på luggeføre», for å bruke eit sportsomgrep. Berre for å gå tilbake til situasjonen med den pedagogiske leiaren som eg var saman med: Her legg dei pedagogiske leiarane, saman med barnehagelærarane, til rette opplegget rundt barna i dei forskjellige barnehagane. Det som er forslaget frå regjeringa, er at det er kommunestyret og kommunebyråkratar som skal bestemme kva type metodar, kartleggingsverktøy osv. ein skal ta i bruk her. Utdanningsforbundet, som organiserer stort sett alle i barnehagesektoren som jobbar med dette, er djupt imot dette og meiner at dette er å ta frå profesjonen autonomi og moglegheit til verkeleg å hjelpe barn. Dette kan vere skadeleg for barna – og i grell kontrast til ministeren si eiga utsegn: «Forutsetningen for at alle de målene jeg skisserer skal oppnås er at man har sterke barnehagelærere med sterk fagkunnskap, tillit til eget fag, tillit til å ta egne beslutninger og være tydelige tilstedeværende pedagoger, og pedagogiske ledere.» Er ikkje forslaget frå statsråden å gå i motsett retning?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Mitt spørsmål går til statsråd Sanner. I går markerte vi både i Norge og mange andre steder, ikke minst i Auschwitz, Den internasjonale holocaustdagen. Jeg tror det har gjort et stort inntrykk på mange – både de taler som ble holdt, og de markeringer vi har vært vitne til. I min barndom var det på skolen en bok som gjorde et særlig inntrykk. Det var boken «Det angår også deg» av Herman Sachnowitz, som var en av de åtte som kom tilbake fra Auschwitz etter å ha blitt sendt fra Norge. I Auschwitz i går uttalte en av talerne, Roman Kent, at han skulle ønske det var et 11. bud, og at det skulle lyde slik: Du skal ikke være en som ser på. Det passer også godt med Sachnowitz’ budskap i sin tid. Antisemittisme kom ikke med Holocaust og er ikke avsluttet med det. Det har en lang historie også i vårt eget land. Det som er urovekkende, er at det lever så til de grader i dag. HL-senterets undersøkelse viser at hele 12 pst. av Norges befolkning har «utpregede fordommer» – det er det uttrykket som brukes – mot jøder. Og én av fem sier seg enig i følgende påstand: «Verdens jøder arbeider i det skjulte for å fremme jødiske interesser.» Det er et veldig høyt tall, og det er utpregede antisemittiske fordommer som her kommer fram. Mitt spørsmål er: Hvordan vil regjeringen følge opp det som blir sagt, i handling?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Jeg takker for svaret, som jeg er veldig glad for. Vi har fra Kristelig Folkepartis side i denne sal fremmet forslag om en handlingsplan mot antisemittisme. Stortinget har stort sett vært enig i at det har vært behov for tiltak, men ikke sluttet seg til selve planen. Jeg skal la det ligge i og for seg, fordi vi gjennom et budsjettsamarbeid har fått på plass noen av de tiltakene som er viktige, ikke minst arbeidet mot skolen og å sikre at vi bevarer den jødiske arv i Norge, bl.a. gjennom de jødiske museer. I den HL-undersøkelsen som jeg viste til, som egentlig fortjener langt større oppmerksomhet enn det den har fått, fordi den rett og slett er skremmende i sine konklusjoner, er det anbefalt noe som jeg har lyst til å utfordre regjeringen på, bl.a. å styrke kunnskapen i skolen, få en ny undersøkelse for å underbygge hvordan utviklingen faktisk er, og registrere f.eks. hatkriminalitet motivert av antisemittisme. Mitt spørsmål er da: Hvordan vil regjeringen følge opp de anbefalingene som ligger i den rapporten, som vi alle synes er alvorlig?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Jeg vil starte med å takke representanten Syversen for et veldig godt spørsmål, men også et skremmende aktuelt spørsmål. Senest i januar ble franske jøder hardt rammet under terroraksjonen i Paris da en jødisk forretning var ett av målene for terroraksjonen. Det er riktig som representanten Syversen sier, at antisemittiske holdninger også er en utfordring her hjemme. Jeg tror noe av det første vi må gjøre, er å erkjenne at det er et problem, erkjenne at også i Norge er antisemittiske holdninger en utfordring som må håndteres. Det andre som er viktig, er at vi er tydelige på at jødene ikke skal stå alene, at vi er tydelige på at diskriminering, hatefulle ytringer, ikke er minoritetenes ansvar å ta et oppgjør med – på samme måte som det ikke er jødenes ansvar å ta et oppgjør med antisemittiske holdninger. Det er vårt ansvar. Det er ditt ansvar. Det er mitt ansvar. Det er storsamfunnets ansvar å ta et oppgjør med den type holdninger. Representanten Syversen og jeg hadde sammen med Venstre også et godt møte med Ervin Kohn fra Det Mosaiske Trossamfunn for bare få uker siden, hvor vi nettopp ga uttrykk for støtten til norske jøder, og hvor vi også diskuterte tiltak. Jeg tror at noe av det viktigste er å bygge opp kunnskap og bygge ned fordommer. Vi diskuterer nå i samarbeid med Det Mosaiske Trossamfunn hvordan vi kan bidra til kunnskapsformidling, for kunnskap er vårt fremste våpen i kampen mot fordommer og nedbrytende holdninger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Vi er opptatt av å følge opp med konkrete tiltak, og jeg vil gi Kristelig Folkeparti honnør for å ha tatt opp dette spørsmålet, ikke bare i situasjoner hvor dette er et aktuelt tema og står høyt på den politiske dagsordenen, Kristelig Folkeparti har hatt et langvarig og sterkt engasjement. Derfor kom også noen nødvendige tiltak på plass i budsjettavtalen for 2015. Jeg er enig i at kunnskapsoppbygging i skolen er et viktig tiltak, men det kan ikke stoppe der. Det er i tillegg viktig med holdningsskapende tiltak – også rettet mot oss voksne. Vi må være veldig oppmerksomme på at hatefulle ytringer, diskriminering og mobbing kan nå våre minoriteter, kan nå alle mennesker, når som helst, hvor som helst, dag som natt. Med den nye teknologien finnes det ikke noe frirom. Da er det viktig at vi jobber med holdninger, og jeg er enig med representanten Syversen i at vi også må følge dette over tid for å se hvordan det utvikler seg.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Jeg er enig i at her er det mange som har et ansvar. Det som er kommunenes fordel, er jo at kommunene er nær innbyggerne, kommunene har ansvaret for barnehager, skoler og frivillige organisasjoner. Dette har vi også tydeliggjort i handlingsplanen mot radikalisering, som ble lagt frem 10. juni i fjor, at det er viktig at kommunene lager plattformer for god dialog med de ulike miljøene. Dette har også statsministeren tatt opp og utfordret kommunene til å gjøre. Og vi ser nå at det er mange kommuner som inviterer til nettopp den type dialogmøter, slik at man får kunnskap om hverandre, og at kommunene dermed får en plattform for å diskutere dette videre. Jeg har kontakt med KS og diskuterer dette, og vi diskuterer også hvordan de kan hjelpe kommunene i det arbeidet som de holder på med.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Vi lever jo i et åpent og liberalt samfunn hvor ytringsfriheten er en grunnleggende rettighet, og det er jeg glad for at det brede flertallet i Norge slutter seg til. Samtidig er det også viktig i et åpent og liberalt samfunn at vi står opp for de verdiene vi tror på, og ikke minst er respekten for enkeltmennesket en helt avgjørende verdi i vårt samfunn. Respekt for enkeltmennesket – uavhengig av tro, uavhengig av bakgrunn – er helt avgjørende. Så noe av det viktigste, mener jeg, er at vi ikke henfaller til likegyldighet, men at vi også bruker vår ytringsfrihet til å ta til motmæle. Det er åpenbart, i hvert fall for meg, at vi som politiske ledere har et betydelig ansvar for å stå opp for viktige verdier, og at vi også går foran i vår hverdag og viser at respekt for enkeltmennesket er avgjørende for det gode fellesskapet vi har i Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Jeg er enig i det som ligger til grunn for dette spørsmålet, nemlig at jøder også skal kunne føle trygghet i hverdagen og når man besøker synagogen. Det er ikke naturlig å gå inn på den dialogen som er rundt sikkerhetstiltak, men jeg kan bekrefte at det er en problemstilling som vi har dialog om, og som vi er svært opptatt av.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-01-28:
Noe av det aller viktigste er at statsministeren har et sterkt engasjement i denne saken, og at hun også har tatt initiativ til møter hvor dette har vært et tema. Vi hadde bl.a. ett før jul, hvor hatprat sto på dagsordenen, og hvor ulike representanter for våre minoriteter bl.a. var invitert. Jeg mener at den type møter og arenaer er viktig. Det er avgjørende at vi også blir kjent med de enkelte historiene og får høre hvordan rasisme og antisemittisme rammer både grupper og enkeltmennesker. Så dette er et tema som står høyt på regjeringens dagsorden, og de ulike departementene jobber også med konkrete tiltak. Som jeg har redegjort for, følger vi nå opp det som kom inn i budsjettet for 2015, i vår dialog med Det Mosaiske Trossamfunn. Da er kunnskap et av de viktige virkemidlene – hvordan vi kan bygge opp kunnskap og bygge ned fordommer bl.a. i skolen.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Jeg vil gjerne stille et oppfølgingsspørsmål til kunnskapsministeren: Antisemittismen lever fortsatt i samfunnet vårt, også i skolen. Vi har hørt om elever som ikke våger å være åpne om sin jødiske identitet, og vi vet at «jøde» er et vanlig skjellsord i mange skolegårder. Samtidig er kanskje ikke kunnskapen om Holocaust blant elevene god nok. Statsråd Sanner sa i sitt svar at det er viktig å bygge opp kunnskap og bygge ned fordommer. I statsbudsjettet er det blitt satt av noen penger til tiltak mot antisemittisme i skolen, og noen av disse midler har bl.a. blitt brukt til et 1-årig prosjekt, et samarbeid med Det Mosaiske Trossamfunn for å drive informasjonsarbeid og holdningsskapende arbeid i skolen. For at dette skal gi resultater, tror jeg det er viktig at det blir kontinuitet i slike prosjekter. Mitt spørsmål til statsråden er om regjeringen er interessert i å videreføre støtten til dette arbeidet, og hva kunnskapsministeren ellers tenker kan gjøres for å bekjempe antisemittisme i skolen.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Staten er eier av universiteter og høyskoler, men også de private utdanningsinstitusjonene er en viktig del av norsk utdanningssektor, og de drives i stor grad også på støtte fra staten. De private høyskolene bidrar f.eks. vesentlig med utdanning av sykepleiere, noe som vi vet at vi trenger mer av framover. Noen av dem driver med forskning innenfor omsorgsyrkene, noe som vi vet at vi trenger mer av framover. Og noen av de faglige utdanningsinstitusjonene er helt i front innenfor sine fagfelt. Hvilken plass mener statsråden at de private utdanningsinstitusjonene skal ha i framtidens Utdannings-Norge, og hvordan vil statsråden forholde seg til disse aktørene i den strukturreformen som regjeringen nå ønsker å gjennomføre?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-01-28:
Utdanningskvalitet og undervisningskvalitet er begreper som det kan være litt vanskelig kanskje å definere og finne noen gode kriterier for. Men det jeg i hvert fall er helt sikker på, er at for at undervisningen skal være best mulig, så må vi ha best mulige folk til å undervise, og vi må ha undervisningspersonell som ønsker å undervise. Jeg er helt sikker på at rundt på norske høyskoler og universiteter er det noen som virkelig brenner for det å undervise andre, mens andre brenner mer for det å forske. Jeg har selv vært borti begge typer forelesere i min egen studietid. Når det gjelder skolen og lærersatsingen, er regjeringen veldig offensiv. Vi ser et lærerløft, lærerne skal løftes, lærerne skal bli bedre. Mitt spørsmål er: Hva vil regjeringen gjøre for å sikre at vi får flere gode undervisere som brenner for det å undervise, til utdanningsinstitusjonene våre?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Tusen takk for spørsmålet. Jeg vil først si at antisemittismen i skolen er – som representanten har helt rett i – godt dokumentert og bygger på de samme karakteristikkene som antisemittismen har generelt. Det er en grunn til at vi snakker om både «rasisme» og «antisemittisme»: Det handler ikke om dagsaktuelle begivenheter, det handler ikke om hva Israel som stat gjør; det handler om fordommer basert på århundrelange stereotypier, oppsummert i ideen om «den evige jøde». Man ser det til og med i samfunnsdebatten, hvor noen av våre såkalte fremste intellektuelle også fremmer den type vrengebilder. Så gjør vi mye i skolen, men vi kan gjøre mer. Det er viktig at man får kunnskap om både Holocaust og antisemittismen – i historiefaget og i RLE-faget. Vi har i flere år hatt et tiltak som heter Dembra, som er et program for å bekjempe både rasisme og antisemittisme i skolen. Wergelandsenteret jobber aktivt med oppfølging, og vi har som sagt også ekstra midler til informasjonstiltak i år. Hvorvidt de videreføres, må jeg dessverre komme tilbake til i den ordinære budsjettprosessen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Jeg – statsråden – kan garantere at jeg tar min jobb som statsråd på det største alvor. Tvangstemaet kom opp i et direkte spørsmål fra en journalist. Jeg mener det vil være merkelig hvis både regjeringen og, i og for seg, Stortinget – selv om dette i utgangspunktet er regjeringens beslutninger – skulle utelukke å bruke den myndigheten som regjering og storting har, når man setter i gang en prosess. Når det er sagt, er det selvfølgelig ikke noe mål at man skal tvinge institusjoner sammen. Hvis vi hadde ønsket det, hadde vi satt oss ned for halvannet år siden og tegnet et nytt kart – og så gjennomført det etter en måned. Vi har isteden valgt å ha en stor, åpen prosess. Vi har spurt alle institusjonene. En del av det var også at jeg var på et møte i Sogn og Fjordane i går, i Sogndal – ikke et lukket møte, men et åpent møte med ca. 150 mennesker til stede – for å diskutere nettopp fremtiden for Høgskulen i Sogn og Fjordane, i et landskap som endrer seg. Det er ikke slik at denne diskusjonen er ny. I 2008 kom Stjernø-utvalgets rapport, og både før og etter den har det kommet gjentatte fagvurderinger og rapporter. Den forrige regjeringen konstaterte også flere ganger at et av problemene våre hvis vi skal få høyere kvalitet, er at vi har for små og for fragmenterte fagmiljøer. Det betyr at vi mange steder får for dårlig forskning og for lite forskning. Og det betyr at mange institusjoner ikke er i stand til, mener vi, å kunne håndtere de store utfordringene vi står overfor, med tanke på både å få nok folk inn i velferdsyrkene våre – sykepleieryrket, læreryrket – og å håndtere store samfunnsutfordringer, som det grønne skiftet. Vi starter ikke med et kart. Vi starter med kvalitet som ledestjerne, og vi har en åpen prosess. Den prosessen skal også Stortinget delvis være med i, gjennom en stortingsmelding som kommer til våren. Der vil også kvalitetskriteriene komme frem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
En forutsetning for denne reformen – det har vi sagt hele veien – er at vi skal beholde, sikre og styrke ikke bare et desentralisert og sterkt regionalt utdanningstilbud, men også samarbeid med næringsliv og arbeidsliv. Mitt svar på spørsmålet er: Ja, det er god grunn til å tro at en del av de svakeste fagmiljøene våre, f.eks. innenfor sykepleierutdanning, kan bli sterkere ved at de slår seg sammen i en større institusjon – desentraliserte studietilbud, selvfølgelig, men som slår seg sammen i en sterkere institusjon. Utgangspunktet her er jo at analysen har vært klar og bekreftet i mange år. Stjernø-utvalget har gjort det. Det har kommet 27 forskjellige fagevalueringer av norsk forskning de siste årene, og 13 av dem peker på små og fragmenterte fagmiljøer som en hovedårsak til at vi sliter med manglende kvalitet i en del av leddene våre. Det betyr at vi må gjøre noe. Da kan vi ikke fortsette som forrige regjering, som pratet, stilte diagnoser, men aldri fikk i gang en prosess.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Jeg må bare korrigere spørsmålet på ett punkt: Det var ingen lukkede møter i går. I hvert fall hvis definisjonen på lukkede møter er at det ikke er presse til stede med opptaksutstyr, og at alt man sier blir tatt opp og potensielt sendt på radioen, så var det ingen lukkede møter. Det var et møte med styret og ansatte og presse til stede på høgskolen, og så var det et åpent folkemøte som vi i departementet selv hadde tatt initiativ til, fordi vi ønsker å diskutere mulighetene som ligger der for Høgskulen i Sogn og Fjordane. Dette er ikke en sentraliseringsreform. Vi diskuterer altså ikke desentralisert utdanning. Det må vi ha, nettopp fordi alle regioner, fylker og kommuner skal ha tilgang til kompetent arbeidskraft. Det er heller ikke en reform for å få likere institusjoner – snarere tvert imot. Et av problemene i Norge de siste ti årene har vært at institusjoner har breddet seg i stedet for å spisse seg. Stortinget vil få en stortingsmelding i løpet av våren som vil diskutere rammene for og planene for den overordnede strukturen i høyere utdanning i Norge, og det er vel allerede annonsert overfor Stortinget når den vil komme.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Svaret på det er nei. Det skyldes det enkle faktumet at større ikke alltid er bedre. La meg ta et eksempel: Norges Handelshøyskole i Bergen er en ganske liten institusjon, men den er samtidig spisset og sannsynligvis et av de beste økonomimiljøene vi har i Norge. Et tilsvarende eksempel er Norges idrettshøgskole, som er en liten institusjon, men fremragende på mye. Høgskolen i Gjøvik er et av de miljøene som – hvis man sammenligner hvor mye de får fra «EU-krukka» i forskningsmidler, med hvor store de er – får mest i hele landet, med tanke på institusjonens størrelse. Så større er ikke alltid bedre. Stortingsmeldingen vil legge de brede prinsippene og rammene, men det vil nok ikke komme et detaljert kart. Det er fordi det vil være forskjellige prosesser i forskjellige deler av landet, og det vil ta kort tid noen steder og lang tid andre steder. Vi har en rekke kriterier som indikerer kvalitet ganske tydelig, men det får jeg redegjøre for i et senere spørsmål.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
En stor plass – som de også har i dag. Helt konkret: Det er, som representanten nevnte, én ting med de offentlige høyskolene og universitetene – noe annet er de private. De skal ha god finansiering, og de skal selvfølgelig også kunne konkurrere og få forskningsmidler. Det er viktig, og det er veldig mange veldig gode miljøer blant de private. Helt konkret når det gjelder diskusjonen om struktur: Det er interessant å se at det også er en del bevegelse blant private høyskoler. Grunnen til det er vel at de deler den diagnosen som både tidligere regjeringer hadde og denne regjeringen har, nemlig at vi står overfor noen store utfordringer når det gjelder både forskning, studiekvalitet og det å øke kvaliteten på de verdensledende miljøene våre, som kan tilsi at det er lurt å samle ressursene. Jeg har sagt – og sier det gjerne igjen – at det er naturlig at også de kan få en del av de belønningsmidlene, altså SAKS-midlene, som ligger i statsbudsjettet: 75 mill. kr i 2015.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
La meg bare slå det fast her også, som jeg gjorde i Sogn og Fjordane i går: Det er ingen som diskuterer hvorvidt man skal ha et høyere utdanningstilbud i Sogn og Fjordane. Det er ingen som diskuterer hvorvidt man skal ha campus i både Sogndal og Førde. Det er heller ingen som diskuterer om man skal lærerutdanning, sykepleierutdanning etc. Det er ikke diskusjonen. Høgskulen i Sogn og Fjordane er veldig god på veldig mye. En av de tingene de er aller best på, er å koble den høyere utdanningsinstitusjonen til særlig samfunnet, kommunene og fylkeskommunen. Og det er sannsynligvis en av grunnene til at skoleresultatene i Sogn og Fjordane er på et slikt nivå at andre fylker burde se lengselsfullt etter dem – med noen få unntak. De er gode på bachelor, på gjennomføring av bachelor. Man skal være litt forsiktig med å bruke strykprosenten som den klareste indikatoren på kvalitet. Høy strykprosent betyr ikke nødvendigvis lav kvalitet. Det kan også indikere det motsatte. En av de tingene jeg ville vært bekymret for hvis jeg var på Høgskulen i Sogn og Fjordane, er f.eks. at studentene oppgir 24 timer i uken som totalt antall tid brukt på studier. Det kan også – sammenholdt med karakterstatistikken – være en indikasjon på tilstanden.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Takk for spørsmålet. Akkurat det tør jeg ikke si noe om, men de andre delene av spørsmålet vil jeg gjerne svare på. Jeg er helt enig i at et av problemene med kvalitetsreformen er at det i for stor grad ble en reform som belønnet produksjon av studiepoeng, ikke nødvendigvis kvalitet. Det var et av utgangspunktene for det ekspertutvalget som vi satte ned, og som har gått gjennom finansieringssystemet og levert en rapport for nettopp å vri noen av de økonomiske incentivene – eller oppmuntringene – over til i større grad også å belønne kvalitet. Et av forslagene jeg synes er interessant, er f.eks. at man belønner hel grad og ikke bare studiepoengproduksjon, det tror jeg kunne vært en god idé. Jeg mener også det er viktig å satse videre på Senter for fremragende utdanning, nettopp for ikke bare å belønne forskning, men også belønne utdanning. Så til langtidsplanen: Jeg har registrert kritikken. Det er alltid sånn at en plan helt sikkert kunne vært bedre på noen områder – såpass ydmyke tror jeg vi alle må være. Men samtidig tror jeg det kanskje baserer seg på et perspektiv jeg ikke er helt enig i. Når vi f.eks. fremhever verdensledende miljøer, innebærer det både forskning og utdanning. De to henger – som alle vet – tett sammen både i høyskoler og i universiteter. Når vi sier «hav», er det koblet både til utdanningskvalitet og til forskningssatsing. På samme måte som at langtidsplanen ikke er en detaljert beskrivelse av alt som skal gjøres innenfor satsingsområdene på forskning, er det heller ikke en detaljert beskrivelse av alt som skal gjøres på utdanningsområdet innenfor utdanningskvalitet. Så jeg mener at langtidsplanen er et veldig godt virkemiddel også for å bygge opp under utdanningskvalitet, sammen med andre endringer som også er nødvendige.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Det er helt riktig at langtidsplanen for forskning inneholder veldig mye bra. Den har også blitt veldig godt fulgt opp av flertallspartiene på Stortinget med et historisk godt forskningsbudsjett, så det er bra. Jeg mener at vi har fått en del ting på plass når det gjelder undervisningskvalitet. Studiebarometeret er viktig – det skal ikke denne regjeringen ta æren for, men det er viktig. Det er også viktig at vi legger om finansieringssystemet nettopp sånn at det ikke bare belønner progresjon, men at det også belønner kvalitet. Så er det en siste ting jeg mener vi også må fastholde. Det er viktig med en diskusjon også politisk om hvordan undervisningskvaliteten skal gå opp, men vi må også ansvarliggjøre institusjonene. Dette er våre fremste kunnskapsinstitusjoner, som har styrer, og som har som oppdrag å forske og ikke minst å gi utdannelse til fremtidige og kommende generasjoner. De må også ta et ansvar for at studiekvaliteten økes, f.eks. gjennom tilstrekkelig veiledningstid for studentene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Jeg mener at kontrasten når det gjelder utviklingen i studiestøtten, er veldig tydelig etter valget i 2013. De foregående årene var det slik at studentene riktignok fikk prisveksten – nudlene ble dyrere, og så fikk de kompensert for det. Men de sakket akterut i forhold til alle andre grupper i det norske samfunnet år etter år etter år. Etter regjeringsskiftet har studentene fått mer enn prisvekst, man har med andre ord kommet nærmere den inntektsutviklingen som har vært for andre grupper i samfunnet. Ved siden av flertallspartienes store satsing på studentboliger, med 2 000 nye studentboliger som skal bygges i 2015, mener jeg det er et veldig godt bidrag til bedre studentvelferd. Prioriteringen av dette i budsjettene som kommer, er noe som regjeringen må gjøre, og som flertallspartiene i Stortinget selvfølgelig også skal forhandle om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Høyre hadde sin mening om selve ideen om en langtidsplan også i forrige periode. Vi har nå forbedret oss og lagt frem en langtidsplan som er veldig god. Det synes jeg er veldig fornuftig. Jeg tror det var Julius Cæsar som sa: «Jeg har dårlig tid, derfor skriver jeg et langt brev.» Det er ikke sånn at jo tykkere dokumentet er, jo høyere er kvaliteten, selv om jeg er helt sikker på at merknadene fra komiteen er både gode og gjennomtenkte. Når det gjelder en egen stortingsmelding om kvalitet, vil kvalitet delvis bli fulgt opp i den stortingsmeldingen om kvalitet og struktur som kommer nå i vår. En egen stortingsmelding om kvalitet og undervisningskvalitet er absolutt verdt å vurdere, men jeg vil ikke love Stortinget noe nå. Da vil det bli annonsert på vanlig måte.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Det kom en del interessante innlegg i går i Sogn og Fjordane fra miljøet i Førde, som er et miljø som er fremragende innenfor fedmeforskning, forskning på folkehelse, aktivitetsforskning og den typen ting. Selv om det helt sikkert er delte meninger der, var det flere som tok til orde for at det ville være gunstig – de så flere muligheter i – å bli en del av en større institusjon. Gitt at undervisningen både på høyskoler og i universiteter skal være forskningsbasert, så er kontrollspørsmålet: Blir man en bedre underviser eller foreleser og i stand til å gi enda høyere studiekvalitet ved at man også blir en bedre forsker? Henger de to tingene sammen? Mitt svar på det er: Ja, sannsynligvis gjør de det. Det er kjempeviktig, veldig bra og en viktig verdi å ta vare på at Høyskolen i Sogn og Fjordane har veldig fornøyde studenter. Det er kjempebra! Det er en av de mange gode tingene som Høyskolen i Sogn og Fjordane har fått til, og som de ikke bare skal jobbe videre med, men må jobbe videre med, og som vi skal ta vare på.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Jeg må nesten gjenta meg selv, for jeg mener finansieringssystemet faktisk er ganske avgjørende. Finansieringssystemet er det viktigste verktøyet hvor vi som ansvarlige politikere sender noen signaler til institusjonene om hva det er man prioriterer. Frem til nå har finansieringssystemet i veldig stor grad premiert studiepoengproduksjon og hatt liten belønning, f.eks. hvis man avlegger en full grad eller andre deler som kan være viktige for studiekvaliteten. Så jeg mener det er viktig. Jeg vil presisere at vi følger også nøye resultatene fra studentundersøkelsen. Når vi i departementet har samtaler med institusjonene, blir de tatt opp, og institusjonene blir stilt til ansvar for f.eks. studenter som er misfornøyde med oppfølgingen de får. Det er også en viktig måte å gjøre det på. Vi har noen indikasjoner på studiekvalitet. Når man f.eks. ser at norske studenter i snitt bruker litt over 30 timer i uken totalt på studiene, mens ⅔ får karakteren C eller bedre, så er det en indikasjon på kvalitet og på hvilke krav som stilles.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Det er et mål at vi også skal ha «fremragende» kvalitet på undervisningen. Jeg må bare gjenta igjen: På samme måte som langtidsplanen ikke skisserer opp alle detaljer i forskningspolitikken de neste ti årene, fordi dette er en dynamisk sektor, skisserer den heller ikke opp alle detaljene i den høyere utdanningspolitikken de neste ti årene. Men når vi f.eks. skriver om «verdensledende miljøer» – utdanning er gjennomgående i planen – er ikke det bare forskning, det er også utdanning. Når vi skriver at man må satse på f.eks. «muliggjørende teknologier», dreier det seg både om utdanningskvalitet og om forskningskvalitet og mer forskning. Så stemmer det at det konkrete løftet – det som gjør denne langtidsplanen spesiell, nemlig at det ikke bare er ord, som tidligere regjeringers forskningsmeldinger, men konkrete, forpliktende opptrappinger som sektoren har tatt imot, noen fagforeninger har kalt det historisk løft – knytter seg til stipendiater, EU-midler, utstyr og primært til forskning, men det har selvfølgelig også påvirkning på utdanningskvaliteten.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-01-28:
Tusen takk for spørsmålet. Det er en politisk og en juridisk side ved dette. La meg begynne med den juridiske, lovmessige siden. Vår vurdering er at dette er en lovhjemling av det som er praksis, og da er det ryddig å få det inn i barnehageloven. Bare la meg ta et eksempel: Bergen kommune har i dag sagt, som den eneste kommunen jeg kjenner til, at alle barnehagene skal bruke et bestemt kartleggingsverktøy. Vår vurdering er at Bergen kommune ikke bryter loven når de gjør det. Så er det opp til kommunene innenfor det lokale selvstyret man skal ha, hvordan man skjøtter dette. Så vil jeg si at det er et godt prinsipp, som det er i skolen, at man gjør dette i tett samråd med de faglig ansvarlige, at man gjør det med god pedagogisk kompetanse i bagasjen, og at man gjør det på en så god, smidig og klok måte som overhodet mulig. Det vi ønsker, er å sikre at barnehageeier har – og tar – det overordnede ansvaret for virksomheten og innholdet i barnehagen. Men det er klart at det fjerner ikke behovet for flere barnehagelærere – jeg er helt enig med representanten i det – og ikke minst også gode styrere og gode pedagogiske ledere. Så noe om den politiske siden: Ved siden av at jeg mener det er viktig å synliggjøre og tydeliggjøre barnehageeiers ansvar, mener jeg også det er viktig å ta vare på f.eks. private barnehagekjeder. Jeg kan nevne Kanvas som eksempel, som har ambisjon om 50 pst. barnehagelærerandel, og som også har en skisse til et pedagogisk opplegg de ønsker at barnehagene skal bruke. Det mener jeg er en mulighet man skal ha. Jeg vil også si at det er et problem som vi må adressere, at nesten 10 pst. – sannsynligvis i hvert fall – av barna som går fra barnehagen til skolen, kan så dårlig norsk at de har ikke noen sjanse til å få med seg undervisningen. Det må man gjøre, og det forutsetter også gode barnehageeiere. Når alt det er sagt, har vi fått inn flere innspill i høringsrundene, og det er naturlig nå at vi også ser på innspillene som har kommet, og vurderer dem før et forslag kommer til Stortinget.