Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-17:
Personvernet er en ideell interesse som vi må slå ring om i et demokratisk samfunn. Som enkeltpersoner vil vi ha kontroll over hvilke opplysninger andre har om oss, enten det er private eller offentlige instanser. Opplysninger om oss skal behandles med diskresjon, og de skal være riktige. Det dreier seg om privatlivets fred. Samtidig har samfunnet som helhet interesse av at overvåkning og kontroll holdes på et lavest mulig nivå. Likevel er det slik at personvernet ofte må veies opp mot andre interesser vi har som samfunn og som enkeltpersoner. Vi ser det i helsevesenet, der vi på den ene siden ønsker at legen skal ha de opplysningene som trengs for at vi skal få god behandling. På den andre siden er opplysninger om helsa vår noe de fleste av oss ønsker å beskytte. Derfor handler personverndiskusjoner ikke om å være for eller mot personvern, men om hvor systematisk vi klarer å veie disse hensynene inn når vi som beslutningstakere skal løse samfunnsproblemer. Personvernhensyn må tidlig inn i beslutningsprosessene. Ofte kan vi utforme et tiltak slik at det har mindre negative konsekvenser for personvernet, men slik at vi likevel oppnår det vi ønsker. Om det er mer effektiv transport, bedre kriminalitetsbekjempelse eller gode helsetjenester som diskuteres, må altså hensynene tidlig inn i beslutningsprosessene. Det er der vi står i diskusjonen om gjennomføringen av datalagringsdirektivet. En sentral utfordring er derfor hvordan dette kan gjøres med minst mulig unødvendig inngripen i personvernet til folk. I tillegg handler det om hvordan vi som samfunn legger til rette for at enkeltpersoner blir i stand til å slå ring om sitt eget personvern. Vi bruker elektroniske tjenester, som helautomatiske bomstasjoner og elektroniske reisekort i kollektivtrafikken. Stadig flere betalinger skjer ved hjelp av elektroniske betalingsmidler. I sum innebærer dette at vi legger igjen spor etter oss, uten at vi tenker over det. De fleste av oss vil ikke avstå fra slike tjenester, selv om vi legger igjen spor. Likevel er retten til å kunne ferdes utendørs uten at noen til enhver tid skal vite hvor en er, en fundamental rettighet. Noen bryr seg ikke om at de blir registrert, men som samfunn bør vi hegne om retten til anonym ferdsel som alternativ. Teknologien utfordrer personvernet. Det blir lettere å samle inn opplysninger om oss, lettere å lagre dem, systematisere og bruke dem. Men ny teknologi er et sverd som vi også kan snu til personvernets beste. Logging av innsyn i pasientjournaler er ikke mulig med papirbaserte journaler. Teknologi gjør pseudonymisering av personopplysninger praktisk mulig. Det er et viktig framskritt for personvernet. Utviklingen av en eID er et godt forvaltningspolitisk tiltak. Det bidrar til effektivisering i saksbehandlingen, og også til å styrke personvernet. Jeg er svært glad for innstillingen fra kommunal- og forvaltningskomiteen. Den viser at det er brei politisk enighet om personvernet. Den viser også at de fleste partiene ser de vanskelige avveiningene som vi står overfor. I departementet er vi i gang med å oppsummere de 61 høringssvarene på Personvernkommisjonens rapport. Departementet har allerede fulgt opp noen av forslagene, som også er nevnt i denne salen allerede. Jeg ser fram til å komme til Stortinget med flere forslag for et styrket personvern.