Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-11-23:
La meg først si at jeg er glad for den brede støtten Regjeringen så langt i debatten har fått for sitt forhandlingsopplegg. Det er mindre enn én uke igjen til innledningen av WTOs ministerkonferanse i Seattle. Vi står foran det som kan bli de vanskeligste forhandlingene i GATTs og WTOs historie. I Genève synes forberedelsesprosessen nå å være fastlåst, noe jeg kommer tilbake til. En rekke av spørsmålene på dagsordenen er omstridte og engasjerer media, organisasjoner og menigmann, noe vi også har merket i dag. Forhandlingene dreier seg ikke bare om liberalisering av handel. De tar også tak i flere av de globale utfordringene vi i dag står overfor, og som påvirkes av internasjonal handel. Jeg vil innledningsvis få understreke hvilken vekt vi fra Regjeringens side legger på de kommende WTO-forhandlingene. Norsk økonomi er avhengig av et sterkt og regelbasert multilateralt handelssystem. Flere av dagens talere har understreket det. Systemet må sikre at verdenshandelen ikke styres av vilkårlighet og den sterkestes rett. Et velfungerende handelssystem er særlig til fordel for små land. Derfor er en styrking av regelverket på flere områder i Norges interesse. Norge har siden starten på forberedelsesprosessen understreket at en bred forhandlingsrunde er en viktig forutsetning for å sikre et balansert forhandlingsresultat. En bred forhandlingsrunde er også viktig for å ivareta bredden i de norske interessene. Jeg kan forsikre representanten Frost Sterri om at vi har identifisert et vidt spekter av offensive næringsinteresser. I tillegg har vi klare interesser knyttet til en utvikling av regelverket som sikrer ivaretakelse av kvalitative aspekter ved handelen, som helse, miljø og forbrukerhensyn. Det er etter min oppfatning gjennom en bred runde at alle WTOs 135 medlemsland og 31 søkerland vil kunne sikre sine nasjonale interesser. Beslutninger ved enstemmighet er slett ingen enkel prosess i dette forumet. Det betyr i praksis at ingen – selv ikke USA, EU eller Japan – kan få fullt gjennomslag på alle områder. WTO er blitt gjenstand for økende oppmerksomhet i opinionen, både internasjonalt og i Norge. Denne utviklingen medfører større krav til handelssystemets åpenhet. Det er positivt. Dette er primært et ansvar for det enkelte medlemsland. WTO som organisasjon må imidlertid også bidra i samme retning. I Seattle vil organisasjonen stå overfor sentrale utfordringer som medlemslandene må håndtere. Det dreier seg bl.a. om å integrere utviklingslandene bedre i verdenshandelen, særlig de fattigste av dem. Her finnes det ingen hurtigløsninger. Det er snakk om en gradvis prosess, der man gjennom overgangsordninger, bedre markedsadgang og faglig bistand bidrar til å muliggjøre disse landenes aktive deltakelse i internasjonal handel. Det nylige gjennombruddet i de amerikansk-kinesiske forhandlingene om betingelsene for kinesisk medlemskap i WTO er velkomne nyheter. I 13 år har Kina forhandlet om medlemskap. Nå kan det synes som om dette er i sikte. Vi må imidlertid ikke glemme at en rekke andre WTO-medlemmer, herunder Norge, fortsatt må sluttføre sine bilaterale forhandlinger med Kina om medlemskapsbetingelsene. I tillegg må de nødvendige tiltredelsesprosedyrene gjennomføres. Dette betyr at Kina tidligst kan bli medlem av WTO til sommeren neste år. Som søkerland vil Kina uansett delta i den kommende forhandlingsrunden. Også Russland har hatt fremgang i sine tiltredelsesforhandlinger, men tidspunktet for Russlands tiltredelse ligger lenger frem i tid. Både den kommende runden og WTO-systemet som helhet vil med søkerlandenes deltakelse bli mer global og omfattende. Siden forrige ukes redegjørelse har det ikke skjedd gjennombrudd på noen av de store og viktige problemområdene. Som jeg nevnte innledningsvis, er situasjonen i Genève hele fastlåst. Man har gitt opp å sluttføre det utkastet til ministererklæring som var forutsatt å danne grunnlaget for drøftelsene i Seattle. Det vil derfor trolig ikke foreligge et omforent arbeidsdokument når ministerkonferansen starter. Avstanden mellom sentrale aktører er fortsatt altfor stor, særlig på landbruksområdet og når det gjelder utviklingslandenes krav om bedre gjennomføring av eksisterende avtaler. Dette gir grunn til bekymring. Vi står overfor lange og vanskelige drøftelser før vi får på plass et omforent mandat for de kommende landbruksforhandlingene. Så langt har forslagene til mandat inneholdt elementer som går langt ut over landbruksavtalens artikkel 20. Sammen med nærstående land har vi fremmet alternative tekster som er i overensstemmelse med artikkel 20. For utviklingslandene er gjennomføringen av eksisterende avtaler og regelverk et hovedpunkt. De krever å få rettet opp det de opplever som skjevheter i en rekke bestemmelser fra Uruguay-runden. For mange utviklingsland er det å få en tilfredsstillende ivaretakelse av dette i erklæringen et nøkkelspørsmål. Et annet spørsmål som en del av talerne har vært inne på, er spørsmålet om nulltoll. Representanten Frost Sterri viste til EUs forslag, som jeg også i min redegjørelse sa at vi fra norsk side støtter. Det betyr imidlertid ingen endring i forhold til den norske GSP-ordningen. Det er derfor vi har ønsket å gå noe lenger og se på det forslaget fra generaldirektøren som nå ligger inne i ministererklæringen, om å binde nulltoll. Dette har vi sagt selvsagt må avveies mot hensynet til norske produsentinteresser. En forutsetning for vår videre vurdering av dette er da at man også får visse sikkerhetsmekanismer, men vi er der villig til å gå lenger enn EU. Hensynet til miljø synes å kunne godtas som et såkalt horisontalt prinsipp, dvs. at det skal søkes ivaretatt på alle forhandlingsområder. Siden det synes å bli godtatt av de andre aktørene, går jeg ut fra at også representanten Frost Sterri kan godta det. Markedsadgang for industriprodukter, inkludert fisk og fiskevarer samt tjenestesektoren, er også med i alle utkast til mandat. Blir denne teksten stående, vil den reflektere norske interesser på en tilfredsstillende måte. På en rekke andre områder som konkurransepolitikk, elektronisk handel, forenkling av handelsprosedyrer, offentlige innkjøp, antidumping osv. ligger det tekster på bordet som vi støtter fra norsk side. Det er imidlertid fortsatt langt fra sikkert at det blir fattet noen beslutning om en runde som vil omfatte disse områdene. Prosessen i Genève bekrefter at hensynet til grunnleggende arbeidsstandarder er et kontroversielt tema. Her vil det ventelig bli harde drøftelser i Seattle. Vi vil fra norsk side støtte USAs initiativ om en arbeidsgruppe i WTO, subsidiært EUs forslag om et felles ILO/WTO-forum, dersom det viser seg at dette forslaget får bred støtte. Vi har, for å svare på representanten Nybakks spørsmål, hatt en rekke drøftelser både med andre i-land og med utviklingsland, herunder Sør-Afrika og India, for å få forståelse for vårt syn og for å skape et kompromiss. Til nå har dette ikke vært mulig. Med den motstanden dette spørsmålet møter, er det klart at dette blir et svært vanskelig tema på ministerkonferansen. Vi står overfor en rekke uløste problemer når ministerkonferansen om få dager åpner i Seattle. Det vil kreve fleksibilitet fra alle WTOs 135 medlemsland å få vedtatt en erklæring som på en tilfredsstillende måte svarer på de utfordringene det multilaterale handelssystemet i dag står overfor. Representanten Solheim har på vegne av Sosialistisk Venstreparti lagt frem fem forslag. Jeg tror ikke jeg har tid til å gå inn på alle forslagene nå, men hvis jeg får lov til å komme tilbake, kan jeg gå gjennom dem i detalj. Men jeg kan forsikre representanten og Stortinget om at vi arbeider aktivt med alle disse spørsmålene. Når det gjelder spørsmålet om patent på liv, som representanten spesielt tok opp, er jeg glad for representanten Hoves henvisning til min redegjørelse. Det er riktig som det der blir fremhevet, at vi ønsker at «TRIPS-forhandlingene ikke skal begrense den eksisterende adgangen til å unnta fra patentering dyr, planter og måter for fremstilling av dem». Når det gjelder spørsmålet om biologisk mangfold, er det vårt syn at det under konvensjonen om biologisk mangfold allerede pågår forhandlinger om å regulere handelen med genmodifiserte organismer. Fra vår side har vi et sterkt ønske om at disse forhandlingene skal lede til et positivt resultat, og vi har, som jeg også nevnte i redegjørelsen, tatt til orde for at disse spørsmålene ikke skal tas opp innenfor rammen av WTO. Et annet viktig spørsmål som flere har vært inne på, er investeringer. Det er her viktig å understreke at det ikke dreier seg om den samme type investeringer som man hadde i MAI-forhandlingene. Det er bare snakk om direkte investeringer, og som representanten Djupedal har vært inne på når det gjelder tvisteløsningsmekanismer, dreier det seg her om tvisteløsningsmekanismer bare mellom stater, ikke mellom investor og stater.