trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Camilla Strandskog (Høyre), 2020-06-16:
Selvbestemt abort står og skal stå sterkt i Norge. Det er kvinnen selv som kjenner sin situasjon best, og det er derfor kvinnen som er best egnet til å gjøre vurderingen. Spørsmålet om abort har vært debattert i flere tiår, og det skaper ofte mye engasjement. Det er ikke så rart, for det omfatter jo veldig mange store etiske spørsmål knyttet til kvinners selvbestemmelse, nytt liv og medisinske framskritt. Nettopp derfor kan disse debattene være vanskelige, fordi de fort blir personlige, og det kan bli veldig nært. I Norge har kvinners rett til selvbestemmelse stått sterkt lenge, og det er noe jeg er veldig glad for. Dagens regjering ønsker ikke å fremme endringer i dagens abortlov, verken med tanke på å fjerne nemndene, utvide grensen for selvbestemt abort eller endre reglene om fosterreduksjon. En fjerning av nemndene vil i realiteten bety en automatisk utvidelse av grensen for selvbestemt abort. Høyre mener dagens abortlov balanserer hensynet til fosteret og kvinnen på en god måte og ønsker ikke en ytterligere utvidelse av denne grensen. Så er det noen forslag her som regjeringspartiene går inn for, for når en kvinne bestemmer seg for at hun ønsker abort, er det viktig at hun kan velge den metoden hun føler seg tryggest på. Det skal være mulig å gjennomføre også en medisinsk abort på sykehuset, dersom hun ønsker det. For noen kan det være en trygghet å ha kompetent helsepersonell rundt seg. Så selv om det ikke står i innstillingen, støtter altså regjeringspartiene forslag nr. 2 der. En spontanabort kan være tøff å gå igjennom – for kvinnen, men også for paret. Det kan særlig være krevende å oppleve dette flere ganger. Vi mennesker er forskjellige, og vi reagerer forskjellig på det. Noen har større behov for oppfølging i ettertid enn andre. Spontanabort er ikke uvanlig, men for dem som opplever det, kan det likevel være svært tungt. Det er fortsatt for få som snakker om det. Man vet kanskje lite om det før man opplever det selv, og det er lett å føle seg litt alene etter en slik opplevelse. Da er det ikke alle som skjønner at de kanskje har behov for å snakke med noen i etterkant. Derfor støtter regjeringspartiene også forslag nr. 1 i innstillingen, nemlig at alle som gjennomgår en spontanabort, bør få tilbud om oppfølging fra helsepersonell i etterkant.
Camilla Strandskog (Høyre), 2020-06-16:
For Høyre er det et prinsipp at vi skal ha en sterk offentlig finansiering av befolkningens helsetjenester, men at tilbudene godt kan leveres av private og ideelle. Det er et selvstendig poeng å styrke mangfoldet av tilbydere – også innen spesialisthelsetjenesten. Dette er noe de borgerlige partiene har til felles, og derfor var også en styrking av de ideelle virksomhetenes rolle helt sentralt i Granavolden-plattformen. Regjeringen satte seg der et mål om å doble de ideelles andel av den samlede helse- og omsorgssektoren til 10 pst. Dette er et ambisiøst mål, og det er allerede iverksatt mange tiltak for å sikre dette. Det har vært gitt oppdrag om å styrke bruken av de ideelle spesialisthelsetjenestene gjennom å reservere konkurranser og inkludere dem i plan- og utviklingsarbeid. Og nå skal de regionale helseforetakene også gjøre rede for utviklingen i bruk av de ideelle, og statsråden har opplyst at han vil informere om denne utviklingen i de årlige budsjettprosessene – og dersom det er behov, vil det iverksettes flere tiltak. Det gjøres med andre ord mye for å styrke de ideelle i spesialisthelsetjenesten, og forslagene som ligger på bordet her, er allerede godt ivaretatt i regjeringens planer og arbeid. Forslaget om å fjerne ordningen med fritt behandlingsvalg vil derimot ikke være med på å styrke de ideelles posisjon – snarere tvert imot. Målet med fritt behandlingsvalg er å redusere ventetidene, øke valgfriheten og sørge for at den kapasiteten som allerede finnes der ute, brukes mest mulig effektivt og blir tilgjengelig for alle – også dem som ikke kan betale for det selv. Det er i seg selv en verdi som gjør at vi bør utvide ordningen med fritt behandlingsvalg heller enn å avvikle den. I dag står dessuten de ideelle for en betydelig andel av de tjenestene som leveres gjennom denne ordningen, og en fjerning av fritt behandlingsvalg, slik forslagene her tar til orde for, vil i realiteten svekke de ideelles virksomhet.
Camilla Strandskog (Høyre), 2020-06-16:
Finansieringsordningene må bidra til effektiv bruk av ressurser innenfor de økonomiske rammene som er vedtatt på Stortinget. Det gjør dagens kombinasjon av rammefinansiering og aktivitetsbasert finansiering. Innsatsstyrt finansiering stimulerer til en mer kostnadseffektiv pasientbehandling ved at sykehusene får deler av betalingen sin ut ifra faktisk aktivitet. Det er samtidig viktig å understreke at IFS-ordningen ikke er et prioriteringssystem. Prioriteringer i helsetjenesten skal tas ut ifra de regler og retningslinjer som lover og forskrifter angir. Vi er alle enige om at koronavirusutbruddet har fått betydelige konsekvenser for driften og økonomien i spesialisthelsetjenesten. Dette tok vi høyde for i revidert budsjett. Helseministeren påla i foretaksmøtet 17. april 2020 med de regionale helseforetakene å komme tilbake til normal drift. I tillegg har helseministeren allerede gjeninnført viktige pasientrettigheter, som fristen for å få en vurdering i spesialisthelsetjenesten innen ti dager, retten til ny vurdering av spesialisthelsetjenesten, retten til individuell plan, retten til kontaktlege og retten til fritt behandlingsvalg. Dette, i tillegg til store ekstrabevilgninger til helseforetakene, viser at regjeringen allerede har satt i gang en rekke tiltak for normalisering. I sitt svarbrev svarer i tillegg helseministeren at regjeringen vil følge nøye med på de økonomiske konsekvensene for helseregionene og komme tilbake til Stortinget med både oppdatert informasjon, vurderinger av bevilgningsbehovet som følge av reduserte aktivitetsbaserte inntekter og forslag til budsjettmessig håndtering. Dette er en mye bedre tilnærming enn å avvikle en fungerende finansieringsordning.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2020-06-16:
Jeg er glad for at regjeringen står sammen om at det ikke skal fremmes forslag om endringer i abortloven nå, verken med tanke på å fjerne nemndene, utvide grensen for selvbestemt abort eller endre reglene om fosterreduksjon. Jeg hørte representanten Wilkinson si at SV vil erstatte nemndene med team bestående av fagpersoner. Nemndene består av fagpersoner, og for meg virker det som det kanskje er ordet nemnd som kan være problematisk. Jeg regner med at alle partiene står samlet rundt målet om færrest mulig aborter, og ingen er vel heller ukjent med at Kristelig Folkeparti ønsker å gi fosteret et større rettsvern. Hvis vi ser tilbake til 2019, er jeg glad for at det faktisk ble utført historisk få aborter. At nedgangen er størst blant kvinner under 25 år, viser jo at f.eks. gratis prevensjon som abortforebyggende tiltak faktisk fungerer. Dette er det viktig at vi også fortsetter med. Det forekommer flere spontanaborter hvert år enn de fleste kanskje er klar over. Mange unngår å fortelle at de har spontanabortert, og mange opplever også at oppfølgingen i etterkant ikke er god nok eller kanskje helt fraværende. Jeg er glad for at det nå skal legges til rette for oppfølging fra helsepersonell i etterkant for dem som ønsker det. Hver kvinne – hvert par – som opplever en spontanabort, er ulik og kan ha behov for ulik oppfølging. Det er viktig at oppfølgingen er tilpasset den som skal få den, og jeg er derfor også glad for at vedtakene gir rom for tilpasninger til det behovet den enkelte har. For noen vil oppfølging hos jordmor være riktig; hos andre kan det være fastlegen. Men muligheten til å få tilpasset oppfølging i en for mange sårbar og vanskelig tid er viktig. Det er helt klart at også de som velger svangerskapsavbrudd, må følges bedre opp. Sånn sett er jeg også glad for at vi får et enstemmig vedtak rundt forslaget om at kvinner som ønsker det, må kunne få utført svangerskapsavbrudd på sykehus. Vi vet jo at veldig mange er i en veldig sårbar situasjon både før og etter en abort. Her må vi legge til rette for en bedre oppfølging. Jeg har i den anledning lyst til å snakke litt varmt om det fantastiske arbeidet Amathea gjør i møte med både kvinnene og familiene.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2020-06-16:
Som presidenten har redegjort for, behandler vi nå et representantforslag fra Senterpartiet der det fremmes en rekke forslag som skal styrke de ideelle aktørenes innslag i spesialisthelsetjenesten. Jeg regner med at forslagsstillerne vil gjøre rede for disse forslagene. Jeg viser også til helseministerens svar til komiteen i forbindelse med denne saken, der han bl.a. peker på Granavolden-plattformen, der det står at regjeringen vil styrke ideell virksomhets rolle som leverandør av helse- og omsorgstjenester. Som et ledd i denne styrkingen har regjeringen i statsbudsjettet for 2020 satt seg som mål å doble de ideelles andel av den samlede helse- og omsorgssektoren til 10 pst. målt i kostnader. Helseministeren mener slik sett at forslagene som fremmes i denne salen, er godt ivaretatt. Ideelle aktører er en viktig del av norsk helsetjeneste og bidrar på flere ulike områder. Kristelig Folkeparti er glade for den viktige satsingen på ideelle aktører som regjeringen nå gjennomfører, og de ambisiøse målene som er satt for ideelle aktørers bidrag til en mangfoldig helsesektor. Det skjer mye på dette feltet for tiden. I 2019 ble de regionale helseforetakene bedt om å inkludere ideelle aktører i sitt plan- og utviklingsarbeid. Ideelle aktører driver omtrent halvparten av tilbudene innen tverrfaglig spesialisert rusbehandling. Et mangfold av aktører bidrar til innovasjon og utvikling, og det er det viktig å beholde. Jeg er derfor glad for det brede flertallet som ser verdien av og behovet for ideelle aktører. At flere enn regjeringspartiene verdsetter de ideelle aktørenes bidrag i helsetjenesten, er viktig for utviklingen. Da vi tidligere i år behandlet Nasjonal helse- og sykehusplan, ble det enstemmig vedtatt at de ideelle aktørene skal være en del av helsefellesskapene også. Denne våren har regjeringen åpnet for å reservere konkurranse for ideelle aktører i helse- og omsorgstjenesten. Dette er en utvikling som jeg gleder meg over. Det kan være vanskelig å vite hva som er en ideell virksomhet, eller hvordan den skal defineres. Også under koronakrisen har vi sett at ideelle aktører innimellom dessverre faller mellom to stoler. Jeg vet at Virke har foreslått et register over ideelle virksomheter. Jeg ser potensialet for og nytteverdien av et slikt register. Regjeringen har gjort mye godt arbeid for å styrke ideelle aktørers plass i aktørmangfoldet i norsk helsevesen. Det gode arbeidet ser jeg fram til skal fortsette videre, og ønsker alle gode krefter som er opptatt av gode vilkår for ideelle virksomheter, med på dette viktige arbeidet.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Dette representantforslaget er med på å løfte betydningen av det arbeidet som gjøres av ideelle aktører i spesialisthelsetjenesten vår. Gjennom mange tiår har de ideelle bidratt til det helsevesenet vi har i dag. Jeg tror vi må innrømme at de i en god del tilfeller utløser en frivillighet utover det det offentlige klarer å mobilisere. De har også vist vei på flere felter. Gode eksempler på det finner vi innenfor rehabilitering og ikke minst rusomsorg. Rusomsorgen vi har i Norge i dag, hadde ikke vært der den er i dag, hvis ikke det hadde vært for de ideelle aktørene. Vi er fortsatt ikke i mål på det feltet, men en del av svaret på hvordan vi skal komme oss nærmere det målet, handler selvfølgelig om å få også de ideelle med på laget videre – gjerne ideelle som har drevet med dette lenge, som Blå Kors, som har bygd opp viktig kunnskap og forskning på feltet som vi har nytte av som samfunn. Arbeiderpartiet stiller seg i dag bak forslaget som vil bidra til at ideell sektor på helsefeltet vil kunne se lyst på framtiden, med en tydelig målsetting om å øke bruken av ideelle aktører, gjerne som en erstatning for kommersielle aktører. Også ideell sektor på dette feltet står overfor en del utfordringer. Det gjelder f.eks. koronakrisen, der vi har fått tilbakemeldinger om at regjeringens ordninger ikke har truffet godt nok. Det gjelder spørsmålet om privatisering gjennom ordningen med fritt behandlingsvalg. Der er jeg bekymret for at man enten får en skvising av ideelle, eller at de må dumpe prisene så mye at det går på bekostning av kvalitet og/eller bærekraftig langsiktig drift. Som også er kommentert i innstillingen, anfører Virke at fritt behandlingsvalg fører til at private ideelle tilbydere taper kampen mot private kommersielle tilbydere. Vi ser også eksempler på at ideelle aktører blir kjøpt opp av kommersielle etter at de har vunnet anbud. Det er en utvikling Arbeiderpartiet er veldig skeptisk til. Da komiteen behandlet saken, understreket vi fra Arbeiderpartiets side de ideelles behov for langsiktighet. Skal ideelle kunne satse, bygge opp kunnskap og få gode fagfolk, trenger de også langsiktighet. Dette er et positivt representantforslag som synliggjør de ideelle aktørene som en viktig del av vårt helsevesen. Jeg tror at deres rolle ikke kommer til å bli mindre viktig i framtiden. Derfor er jeg glad for at det er en ganske bred, tverrpolitisk enighet her i dag om at vi skal fortsette å løfte dem og det bidraget de gir for at vi skal ha et helsevesen i verdenstoppen. Med det tar jeg opp de forslagene som Arbeiderpartiet er en del av.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Frivillige ideelle organisasjoner har gjennom mange tiår gjort et stort og viktig arbeid i helsevesenet vårt. På en del områder har de også vært veivisere og etablert tilbud som har manglet i offentlig regi. Gode eksempler på det finner vi innenfor både rusomsorg og rehabilitering. Men vi ser også eksempler i vår tid. Det siste tiåret har Foreningen for barnepalliasjon gjort et imponerende arbeid for å løfte oppfølgingen av døende barn og deres pårørende. I forslaget til revidert statsbudsjett ligger det nå inne midler til at en kan sette i gang arbeidet med å etablere et barnehospice på Sørlandet. Samtidig har en del fagfolk innenfor spesialisthelsetjenesten vært kritiske til dette. Hvordan vil helseministeren bidra til at en framover får på plass et godt samarbeid mellom nettopp spesialisthelsetjenesten og – i dette tilfellet – organisasjonen Foreningen for barnepalliasjons prosjekt med oppfølging av døende barn og deres pårørende? Og hva gjør statsråden for at dette tilbudet skal oppfattes som et supplement til det offentlige, framfor at en skal få en uheldig situasjon der en del fagfolk oppfatter dem som en konkurrent?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Jeg takker for svaret, men nettopp det at det har blitt oppfattet som en konkurransesituasjon mellom ideelle og den offentlige spesialisthelsetjenesten, tror jeg er en av utfordringene her. I hvert fall er det slik at flere av de fagfolkene som har tatt kontakt med meg og uttrykt sin skepsis til foreningens prosjekt, nettopp har pekt på at regjeringen egentlig ikke har klart å oppfylle anbefalingene i Nasjonal faglig retningslinje for palliasjon til barn og unge, uavhengig av diagnose, som kom i 2016. Der blir det anbefalt at hver helseregion oppretter et tverrfaglig barnepalliativt team lokalisert til den regionale barne- og ungdomsavdelingen eller -klinikken. I de tilfellene der slike barnepalliative team har blitt opprettet, har ressursene til teamet vært ganske knappe. Kan statsråden garantere at den satsingen som nå gjøres gjennom organisasjonen Foreningen for barnepalliasjon, ikke vil gå ut over den videre utbyggingen av barnepalliative team i helseforetakene? Og når kan vi forvente at disse teamene er fullt utbygd og oppe og går i hele landet?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Jeg takker igjen for svaret. Det er for så vidt positive signaler, men uten at statsråd Høie er veldig konkret når det gjelder tidslinjene her, og det er bra at det er nok midler til både de ideelle aktørene og spesialisthelsetjenesten. Men de 600 mill.kr som statsråd Høie peker på, betyr det at det er satt av nok midler til at vi kan forvente at vi i løpet av 2021 får en tilbakemelding på at nå er alle barnepalliative team i helseregionene oppe og går og fullt utbygd, slik at denne gruppen med pårørende og ikke minst barna det gjelder, vil få et godt tilbud både gjennom Foreningen for barnepalliasjons kommende tilbud og gjennom at spesialisthelsetjenesten er ferdig rustet på feltet?
Tina Shagufta Munir Kornmo (Venstre), 2020-06-16:
I Venstre er vi opptatt av en sunn og fornuftig deling av arbeidsoppgaver mellom det offentlige og ideelle aktører. Fra 2013, med ny, borgerlig regjering, satte vi derfor i gang arbeidet for å hindre nedleggelser av små ideelle tilbydere gjennom krav i samarbeidsavtalen. Vi har spilt en sentral rolle for å finne en løsning på de historiske pensjonsforpliktelsene som hindret like konkurransevilkår for ideelle og private aktører i anbudskonkurransene. Det er ingen tvil om at en rekke ideelle aktører nærmest lå med brukket rygg i 2013, da de fikk en svært viktig redningspakke gjennom kjøp av flere behandlingsplasser. I dag blomstrer mangfoldet. Vi i Venstre tror at både offentlige, private og ideelle aktører er viktige i helse- og omsorgssektoren. Bare slik kan vi møte de store utfordringene som venter oss i framtiden. Vi har lovet og levert bedre betingelser for ideelle organisasjoner, og i deres frihet får vi innovasjon og gode løsninger. For Venstre har det vært spesielt viktig å løfte tilbudet innen tverrfaglig spesialisert rusbehandling. Her finner vi våre mest sårbare pasienter. Innen dette feltet gjør de ideelle en helt unik og verdifull innsats. Det samme gjelder rehabiliteringsfeltet. Ideelle helseaktører ble godt ivaretatt i Granavolden-plattformen, med et eget punkt om at ideelles posisjon i foretaksmodellen skulle styrkes, og at det skulle være like vilkår for offentlige og ideelle tilbud. Det jobbes aktivt for at det offentlige ikke bygger og utvikler konkurrerende tilbud til eksisterende tilbud hos private og ideelle aktører. Det er lagspill mellom offentlige og ideelle aktører, som kan avlaste og redusere helsekøene i det offentlige helsevesenet. Det er stilt krav om at minst 10 pst. av helse- og omsorgssektoren skal være organisert som ideell virksomhet, dvs. en dobling fra tidligere. La meg minne om at det under den rød-grønne regjeringen ble innført et anbuds- og kontraktsregime som avspiste de private og ideelle aktørene med husmannskontrakter som var av svært krevende art for å overleve på. Kortsiktige avtaler gjorde det umulig å bygge opp en langsiktig og verdifull fagkompetanse. Venstre kjempet den gangen mot den negative utviklingen og økende helsekøer. Vi har kjempet for mer langsiktige avtaler, og det er ryddet i de historiske pensjonsforpliktelsene som hemmet lik konkurranse. Nå mener vi at vi har en helse- og omsorgssektor på en sunnere kurs, og vi framhever behovet for en sunn fordeling av arbeidsoppgaver mellom det offentlige og det ideelle helsevesenet.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-16:
I dag vil Senterpartiet understreke hvor viktige de ideelle aktørene innen helsesektoren er. Helse er mer enn et marked. Vi har aktører på mange områder som gjør en viktig og god jobb. Anbudsregiment som det er i dag, kan gi gode og seriøse aktører – som f.eks. Valnesfjord Helsesportsenter – en mer usikker hverdag enn nødvendig. Som en ideell organisasjon brenner helsesportsenteret for de tilbudene de kan gi folk innen rehabilitering. Samtidig må de konkurrere med pop-up-aktører, som ikke har den samme langsiktige tankegangen som de ideelle aktørene har, og som helsesportsenteret har. De er veldig seriøse, har høy kvalitet, og de setter mennesket i sentrum. Men det sterke markedsfokuset i denne sektoren gjør det vanskelig. Valnesfjord Helsesportsenter har f.eks. tilbud om terapiridning. Det har de hatt siden 1982, da de ble startet opp ved hjelp av folk som bidro og samlet inn penger, slik at denne ideelle aktøren kunne komme i stand. Terapiridning kan ikke bygges opp og bygges ned etter et jojo-prinsipp, som i større og større grad nå har kommet inn i sektoren. Helseministeren sier at regjeringa har en ambisiøs politikk på vegne av ideell sektor som fortløpende følges opp. Men når jeg ser svaret jeg fikk fra finansministeren på et spørsmål jeg stilte i forbindelse med at ideelle aktører, som eksempelvis Valnesfjord Helsesportsenter, ikke får krisehjelp i forbindelse med koronakrisen, tviler jeg på hvor ambisiøs denne politikken egentlig er. Helsesportsenteret kom i en helt kritisk økonomisk situasjon på grunn av koronakrisa, men finansministeren sier bare at her er det ingen hjelp å få. I tillegg mistenkeliggjør og bortforklarer han dette med at de er unntatt skatteplikt. De sier det er en fordel, og en fordel som kommersielle aktører ikke har. Det synes jeg blir veldig feil, for samfunnet vårt vil bli fattigere uten de ideelle aktørene.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-16:
I denne saken ser vi et stortingsflertall mot studentene på Nesna som krever å få fullføre utdanningen sin på Nesna. Stortingets representanter fra Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti ser ingen grunn til å sikre at studentene som er opptatt ved studiestedet Nesna, får fortsette utdanningen der. Flertallet synes det er greit at lokalene på studiestedet fristilles og kan selges. Og dette betyr at løftet til studentene på Nesna brytes, de tvinges til å skifte studiested. Studenter som ble tatt opp i 2019, er ferdig med masterutdanningen først i 2024. Senterpartiet vil med dette representantforslaget trygge studentenes utdanningsløp og ha lokalene klare til høyere utdanning, forskning og innovasjon i framtiden. Studentene ved campus Nesna har nå tatt advokat i saken, de krever å få fullført studiene på Nesna, som de ble lovet ved opptak. Nesna kommune støtter studentene i kampen for å fullføre der de begynte, på Nesna. Det melder varaordfører Kurt-Are Einmo fra Senterpartiet. Kampen for å opprettholde høyere utdanning på Nesna og i Sandnessjøen fortsetter, og denne kampen er viktig. Da Nord universitet med samme stortingsflertall i ryggen vedtok å legge ned lærerutdanningen på Nesna, gikk søkningen til lærerutdanning på Helgeland ned med 40 pst. Det ble ikke lyst ut for barnehagelærerutdanning i det hele tatt på Helgeland i 2020, og søkningen til sykepleierutdanning har gått tilbake på Helgeland etter at sykepleierutdanningen i Sandnessjøen ble lagt ned. Senterpartiet mener at 100 av de ekstra studieplassene må øremerkes grunnskolelærerutdanning, barnehagelærerutdanning og sykepleierutdanning på Nesna på Helgelandskysten. Det er oppsiktsvekkende at kommunal- og moderniseringsministeren mener at leiekontrakten som Nord universitet nå sier opp, ikke er juridisk bindende. Sånt undergraver inngåtte langsiktige avtaler, og når stortingsflertallet nå aksepterer oppsigelse av leieavtalen med Statsbygg, aksepterer det samme flertallet samtidig at løfter som er gitt studentene på studiestedet på Nesna, brytes. Valg av studium og studiested henger sammen, og studenter ved studiestedet Nesna er de mest fornøyde studentene ved Nord universitet ifølge resultatene fra Studiebarometeret.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-16:
Statsrådens oppklaring gjør det nødvendig for meg å ta ordet på nytt igjen. Han forklarer at internstatlige avtaler ikke er bindende, og jeg synes det er veldig bekymringsfullt hvis man således gir inntrykk av at når statlige aktører inngår avtaler, kan man ikke regne med at disse avtalene gjelder over særlig lang tid. Det er også sånn at Nord universitet får særlig husleiekompensasjon fra departementet for å dekke kostnadene ved husleie, og jeg mener at det er grunn til å stille spørsmål om hva Nord universitet vil tjene på å si opp leieavtalen med Statsbygg, med mindre det er meningen at Nord universitet fortsatt skal få husleiekompensasjon etter at husleieavtalen er sagt opp. Det kunne ha vært fint med et siste ord fra statsråden for å oppklare dette.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-16:
Vi skal ikke ha noe tomt bygg på studiestedet Nesna. Det trengs tusenvis av lærere i dette landet, og det trengs tusenvis av sykepleiere. Mange av disse trengs i Nordland, på Helgelandskysten, ja, på hele Helgeland. Vi ønsker å unngå den situasjonen vi nå ser, hvor antallet søkere går ned. Vi ønsker å unngå situasjoner der folk ute i helgelandskommunene, i nordlandskommunene, ikke får tilgang på lærere og sykepleiere. Alternativet i denne saken er ikke det falske dilemmaet om at bygget skal stå tomt. Vi vil fylle det med studenter og med framtid for Helgeland og Nordland.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Jeg skal få lov til å starte med å si at jeg var ikke klar over at «versting» var et uparlamentarisk uttrykk, men nå står en nå her, holdt jeg på å si. Men jeg har et spørsmål om det kan være en misforståelse ute og går. Som jeg sa, var det for Helse- og omsorgsdepartementet sånn at av de 122 anmodningsvedtak som er omtalt i Prop. 1 S for 2019–2020, er det bare 83 som er omtalt i Meld. St. 12 for 2019–2020. Da lurer jeg på om det kan være en misforståelse, at noen statsråder tror at den omtalen som er i proposisjonen, er utsjekking med Stortinget. Jeg vil bare slå fast at det er altså når vi behandler Meld. St. 12 at alle vedtak skal sjekkes ut. Vi har sett en utvikling hvor regjeringen noen ganger ikke omtaler vedtak de selv mener er etterkommet, men det vanskeliggjør også Stortingets kontrollfunksjon. Så spørsmålet mitt er: Er statsråden innforstått med at det er først når saken er omtalt i Meld. St. 12 og sjekket ut etter innstilling fra kontrollkomiteen at saken er endelig behandlet fra regjeringens side, etter anmodningsvedtak fra Stortinget?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Jeg tør ikke si noe mer, jeg!
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Jeg vil starte med å rette en stor takk til både saksordføreren og komitésekretærene for et enormt arbeid med denne saken. Behandlingen er svært krevende. Måten behandlingen av saken er lagt opp på, står egentlig ikke helt i stil med viktigheten av saken, fordi oppfølgingen av Stortingets anmodningsvedtak er en grunnleggende viktig del av Stortingets kontrollfunksjon. I vår tid blir de aller fleste vedtak som gjøres i denne salen, som ikke er foreslått av regjeringen selv, gjort som anmodningsvedtak. Det er fornuftig, fordi dette huset har ikke, og vil aldri få, den typen utredningskapasitet som regjeringen og dens embetsverk har. Derfor blir anmodningsvedtakene så viktig, derfor blir regjeringens oppfølging av vedtakene så viktig og derfor blir vår kontroll av dem igjen så viktig. I årets sak kan vi telle oss fram til omtrent 300 vedtak som fortsatt vil stå åpne, og som fortsatt må følges opp av regjeringen før vi kan si at Stortingets vilje har blitt gjennomført. Min forgjenger i kontroll- og konstitusjonskomiteen sa i tilsvarende debatt om denne saken i fjor: Tenk så mange kakefester det står bak alle de vedtakene. Tenk på hvor mange dypt viktige saker det er for massevis av folk i disse vedtakene. Regjeringens oppfølging av hvert enkelt vedtak handler derfor om en grunnspilleregel i folkestyret vårt, men også om massevis av små og store viktige saker for folk vi representerer. Så vil jeg til slutt trekke fram et par ting i årets sak. Når måten behandlingen av disse sakene er lagt opp på, er utfordrende i utgangspunktet, hadde det i hvert fall vært fint om regjeringen ikke bidro til å gjøre det vanskeligere. I stortingsmeldingen gjengir regjeringen brev fra departementene, som hevder at relevante fagkomiteer ikke har hatt merknader når regjeringen i statsbudsjettsproposisjonene foreslår et vedtak utkvittert som ferdig fulgt opp. Likevel har vi funnet flere eksempler på at det ikke stemmer. En ting er at et mindretall i fagkomiteen har hatt merknader, og at regjeringen ikke nevner det i sine brev, men når vi også finner eksempler på flertall, blir det enda verre. Den typen i beste fall forenklede påstander, i verste fall direkte feil fra regjeringen, i deres korrespondanse med Stortinget er det grunn til å være kritisk til i seg selv, og så gjør det oppgaven til Stortinget vanskeligere. I tillegg nevner ikke regjeringen vedtakene som de selv mener er gjennomført, i årets melding. Jeg rekker ikke å gå inn på noen eksempler nå, men det er en del problemer med oppfølgingen – mange vedtak som er gjort i 2016 og 2017 som ennå ikke er fulgt opp, konkrete formuleringer med tidsfrister med oppfølging som ikke har blitt fulgt opp, osv. Komiteen peker derfor på at flere departementer synes å ha for dårlige rutiner. Det må bli bedre, og jeg håper statsråden og alle sammen i sine innlegg kommer inn på hvordan de rutinene skal gjøres bedre.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Statsråden har på sitt felt alene 66 vedtak som enda ikke er fulgt opp, hvis jeg har telt riktig. Seks av dem er til og med fra 2015–2016-sesjonen, fra forrige stortingsperiode. De er enda ikke fulgt opp. Komiteen skriver i innstillingen at det er sånn i flere departementer at det synes å være for dårlige rutiner hittil for å følge opp og kvittere ut anmodningsvedtak, særlig de som stammer fra flere år tilbake, og mener dette i flere departementer må følges opp raskere og tydeligere enn i dag. Vi har ikke statsministeren med oss, som kan svare på vegne av alle statsrådene sine, så da må jeg regne med at statsråd Høie kan svare på vegne av regjeringen på akkurat hvordan regjeringen vil svare på den enstemmige bestillingen fra komiteen, og ikke minst hvordan det er mulig at vedtak fra fem, seks, syv år tilbake enda ikke har blitt fulgt opp.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Takk for svaret. Vi venter i spenning på hvordan dette kan bli enklere framover. Jeg vil stille statsråden et generelt spørsmål i tillegg, om oppfølgingen av vedtak. Det er flere konkrete eksempler på dette. Når Stortinget fatter vedtak om å be regjeringen gjøre et eller annet, f.eks. styrke et visst tilbud, kanskje det handler om kommunene til og med, og regjeringen foreslår å kvittere ut forslaget med bakgrunn i noe som var gjort før Stortingets vedtak, har regjeringen da gjort det Stortinget ber om? Vi må jo regne med at Stortinget vet hva som allerede er gjort, og kan tenke seg f.eks. ytterligere å styrke dette tilbudet. Et konkret eksempel på et sånt vedtak nå, er vedtak nr. 23 fra 15. november i 2018, om kommunenes kompetanse og kapasitet til å ta over ansvaret hvis rehabiliteringsavdelingen 2 Øst i Eigersund legges ned.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Også jeg hadde et par temaer jeg hadde tenkt å spørre justisministeren om. Så jeg vil invitere statsråden nå på tampen av debatten til å kommentere noen av de vedtakene som ligger på hennes område. For Justisdepartementet har to vedtak helt tilbake til 2015 som ennå ikke er fulgt opp. Det ene er at Stortinget ber regjeringen fremme sak om foreldelsesregler for forsettlige handlinger som har døden til følge, og det andre er et vedtak om å utforme en kompensasjonsordning for 110-sentraler som blir nedlagt med ny struktur. Det er altså nå fem år siden disse vedtakene ble gjort, men desto verre. I juni 2013 gjorde Stortinget et vedtak om å be regjeringen fremme et lovforslag for å tillate at Sivilombudsmannen kan opptre som hjelpeintervenient ved søksmål. Det er heller ikke fulgt opp ennå. Jeg må understreke – og det er viktig – at vi i opposisjonen har stor forståelse for at mange forslag er vanskelige og kompliserte å følge opp, og at det tar tid, og det er viktig at det gjøres ordentlig. Men jeg må spørre statsråden om hun kan gå god for – her fra Stortingets talerstol – at departementet har jobbet godt nok med disse vedtakene, for jeg tror for Stortingets del at en ydmykhet fra statsråden, særlig på noen av de forslagene hun har brukt veldig lang tid på, hadde blitt satt stor pris på. Og så kan man sammen finne bedre måter å følge opp disse vedtakene på framover.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-16:
Eg har i grunnen ikkje så veldig mykje å leggje til utover det statsråd Høie har sagt, men la meg kome med eit par merknader herifrå. Oppmodingsvedtak er noko ein skal ha respekt for, og følgje opp. Eg har sjølv bidrege til ei rekkje av dei i førre stortingsperiode og møtt dei på den andre sida av døra, i departementet, seinare. Så at det skal vere nokon vond vilje bak, er nok veldig sjeldan tilfellet. Tvert imot – det er viktig å følgje opp det Stortinget vedtek. Det kan vere litt ulike grunnar til at ting tek tid. For mitt eige område sin del er det sjølvsagt ikkje bra at det framleis er ca. 40 oppmodingsvedtak som ikkje er tekne i mål. Det har nok litt å gjere med det som representanten Harberg var inne på, at det har vore veldig mange oppmodingsvedtak på mitt område – og det er bra, for Stortinget har eit stort engasjement for klima- og miljøspørsmål. Det eg vil leggje til i tillegg til det, er at mange av dei oppmodingsvedtaka som ikkje er endeleg kvitterte ut frå mi side, ofte har årsaker som handlar om f.eks. at det er ein del kompliserte EØS-rettslege problemstillingar som må gjerast greie for og handterast, særleg fordi det ofte går føre seg parallelle arbeid i EU. Det gjeld ikkje minst på avfallsområdet og sirkulær økonomi-området. Det andre er at veldig mange av desse oppmodingsvedtaka også glir naturleg inn i det som er større, grundige arbeid i departementet, f.eks. det store arbeidet med klimaplanen for 2030, som Stortinget vil få lagt fram for seg i løpet av året, f.eks. strategien for sirkulær økonomi, som skal verte klar i løpet av året, mv. Så det er nok også ei forklaring. Så er det sjølvsagt slik at ting løpande vert kvitterte ut. Ein ting som f.eks. ikkje var klar tidlegare i vår, som no er klar, er hydrogenstrategien. Så ting vert fullførte løpande – og forhåpentlegvis til Stortingets glede. Så var representanten Andersen innom at han meiner det er eit demokratisk problem at ting ikkje alltid vert følgde opp fort nok. Det kan ein for så vidt vere einig i, men eg vil leggje til eit poeng, og det er at av og til vert det også gjort oppmodingsvedtak som – kva skal ein seie – treng ytterlegare demokratisk høyring før ein faktisk gjennomfører det. Eit godt eksempel på det er frå tidlegare i vår, då stortingsfleirtalet mot regjeringa sin vilje vedtok at ein skulle ha endringar i reglane for motorferdsel i utmark, utan at det forslaget i det heile var høyrt i offentlegheita. Då sa eg veldig tydeleg til Stortinget at eg vil sende det på høyring før vi endrar forskrifta. Det opplevde eg at Stortinget aksepterte. Eg meiner det sjølvsagt er Stortinget sin suverene rett å gjere vedtak, men det er også viktig at når ein skal gjere store endringar som har stor betyding for folk, vert dei også høyrde breitt, dersom det ikkje allereie har vore tilfellet. Og slike ting kan ta litt tid.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-16:
Regjeringa jobbar fortløpande med ei rekkje verkemiddel som sørgjer for at vi oppnår meir energieffektive bygg. Det har f.eks. kome ei rekkje innspel om dette i samband med arbeidet med klimaplanen. Vi bruker Enova aktivt gjennom ulike ordningar for å støtte opp om nettopp det. Så det vil eg seie er eit arbeid som i høgaste grad er i god gang. Eg tek gjerne ein dialog med representanten Haltbrekken vidare om det han meiner bør gjerast i så måte. Der får eg mange innspel dagleg, men eg tek gjerne imot fleire.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-16:
Svaret er at det forslaget har vore på høyring. Miljødirektoratet har utarbeidd eit forslag til korleis det kan regulerast. Eg er einig med representanten Haltbrekken i at det er ei viktig problemstilling, og at det er ei stor kjelde til forureining av mikroplast. Det har vore på høyring, og vi har fått mange tilbakemeldingar. Det er i og for seg eit eksempel på det eg var inne på i hovudinnlegget mitt, at det er viktig at forslag vert høyrde. Det kjem mange innvendingar frå kommunar så klart, men også frå ulike idrettslag og organisasjonar om kven som skal betale for dette og korleis ein skal gjere det, kva som er den mest treffsikre måten å gjere ting på. Eg kan forsikre om at vi følgjer dette opp i regjeringa no. Vi er framleis ikkje ferdig med det, bl.a. av dei grunnane eg nemnde, men som sagt, vi har gjort den første delen av jobben som var å få ut eit forslag, og så må vi no lande ein konklusjon forhåpentlegvis så raskt som mogleg.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-16:
Eg kan ikkje her og no seie nøyaktig når vi landar ein konklusjon på dette. Vi må lande ei god løysing først som vil imøtekome mange av dei innvendingane som har kome i høyringa, både frå kommunar, frivillige og andre. Men eg vil seie at vi har godt driv på den prosessen internt, og eg håpar at vi kan få ei løysing klar så snart som mogleg, for dette er eit viktig spørsmål å ta tak i, til liks med veldig mange andre spørsmål som handlar om plast, forureining og mikroplast. Det er også fleire oppmodingsvedtak som handlar om nettopp det, og vi jobbar også med ulike strategiar for å handtere det og ikkje minst følgje opp fleire nye EU-reglar på det området som er viktig å få på plass både for andre land og Noreg. – Så eg skal ikkje her no seie når denne forskrifta er klar, men eg kan forsikre om at vi jobbar med ho og ho har høg prioritet, og at eg håpar at vi kan få ho klar så snart som mogleg.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Jeg ønsker å spørre statsråden om et av de anmodningsvedtakene som regjeringen selv mente var oppfylt, og som også regjeringspartiene i energi- og miljøkomiteen mente var oppfylt, og som vel nå må anses å ligge under statsråd Rotevatns domene da det dreier seg om energieffektivisering. Vedtaket er fra 2017, da Stortinget ba om en handlingsplan som viser hvordan man kan realisere målet om 10 TWh energisparing i bygg innen 2030. Man skulle da ha en konkret nedtrappingsplan i bygg og en virkemiddelpakke med eksisterende og nye virkemidler for å nå dette målet. Siden statsråden overtok ansvaret for Enova fra 1. mai 2018, er det naturlig at det er klima- og miljøministeren som følger opp dette vedtaket. Så spørsmålet mitt er: Når kommer denne handlingsplanen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Jeg takker for svaret, og jeg takker også for invitasjonen. Den skal vi selvfølgelig ta imot. Ellers står det jo også mye godt i det vedtaket som ble fattet og i kontroll- og konstitusjonskomiteens enstemmige merknad, som viser til at dette vedtaket ikke er oppfylt. La meg da spørre om et annet anmodningsvedtak, som er litt ferskere. Det er fra februar 2018 og går på å få fjernet forurensningen fra kunstgressbanene i Norge. Her vedtok Stortinget at nye forskrifter skulle tre i kraft fra 1. januar 2019 for å forhindre det som er den neststørste kilden til spredning av mikroplast på den norske landjorda. Spørsmålet er kort og godt: Når kommer den forskriften som skulle ha vært på plass for et og et halvt år siden?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Jeg skal ikke motsette meg at ting sendes på høring, og at man kan få ting belyst, men det er nå to og et halvt år siden vedtaket ble fattet i Stortinget. En forskriftsendring burde vel strengt tatt ikke ta så lang tid. Kan statsråden forsikre oss om at vi i løpet av 2020 vil få denne forskriften på plass?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-16:
Som vi hørte i saksordførerens innledning i dag, ligger det om lag 40 anmodningsvedtak i Klima- og miljødepartementet som fortsatt ikke er oppfylt. Dette er til dels vedtak som ligger ganske mange år tilbake i tid, og som omhandler svært viktige saker. Hvis regjeringen hadde fulgt opp disse vedtakene i tide, ville vi ha vært godt i gang med å kutte utslipp fra anleggsvirksomheten. Vi kunne ha vært godt i gang med å bruke hydrogen som alternativ til fossilt drivstoff i tog, båter og lastebiler. Og ikke minst, som vi hørte i replikkordvekslingen nå, kunne vi ha gjort noe med den enorme spredningen av mikroplast fra landets kunstgressbaner. Gummigranulat fra kunstgressbanene er den nest største kilden til mikroplastforurensning fra den norske landjorda. Vi kunne ha gått videre punkt for punkt i disse anmodningsvedtakene. Vi kunne ha tatt for oss anmodningsvedtaket for fire år siden som slo fast at vi står foran en alvorlig sjøfugldød, og hvor Stortinget ba regjeringen komme med en handlingsplan for å sikre sjøfuglene. Det ble tidligere lovet at den skulle komme i løpet av 2020, men Miljødirektoratet leverer ikke sitt forslag før mot slutten av 2020, så sannsynligvis kommer heller ikke den før kanskje først til neste år. Det er en rekke andre saker også, og jeg håper at Klima- og miljødepartementet og resten av regjeringen kommer tilbake til Stortinget i forbindelse med forslaget til statsbudsjett for 2021 med en skikkelig gjennomgang av hvordan de faktisk har tenkt å oppfylle de anmodningsvedtakene som fortsatt ikke er oppfylt av regjeringen.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Ja, anmodningsvedtak skal følges opp av regjeringen, selv om det tar tid. De siste årene har vi dessverre vært vitne til at det ikke skjer i den grad man med rimelighet bør kunne forvente. Også i årets behandling av meldingen om anmodnings- og utredningsvedtak noterer jeg at kontroll- og konstitusjonskomiteen i innstillingen ser seg nødt til å understreke at statsrådene faktisk har plikt til å følge opp vedtakene i Stortinget, og at flere departementer må følge opp dette bedre – uten å bruke betegnelsen «versting». Riktignok har landet en høyreregjering, men det betyr ikke at det er valgfritt hvorvidt statsrådene skal etterkomme det landets øverste forsamling vedtar. Vårt politiske system bygger på en tillit til at regjeringen faktisk iverksetter det nasjonalforsamlingen beslutter. Når det er sagt, vil jeg bruke anledningen til å berømme kontroll- og konstitusjonskomiteen for det konstruktive og vedvarende arbeidet de faktisk driver for å bidra til et system som gjør at flere av disse vedtakene blir gjennomført, eller – i de tilfellene der det faktisk ikke lar seg gjøre å gjennomføre vedtakene – å sørge for at de blir fulgt opp på en måte som er akseptabel for Stortinget. Det er viktig at Stortinget fører en løpende kontroll med etterlevelsen av vedtakene som Stortinget gjør. Realiteten i denne kontrollen avhenger av at fagkomiteene samspiller godt med kontroll- og konstitusjonskomiteen. Og som medlem av en fagkomité, utdannings- og forskningskomiteen, har jeg erfart noe som Arbeiderpartiets medlemmer i fagkomiteen mente var en svakhet i disse kontrollrutinene. Det er jo nettopp det som flere har nevnt her, at flere steder i Meld. St. 12 vises det f.eks. til at utdanningskomiteen ikke har merknader til Kunnskapsdepartementets redegjørelse, og det tas til inntekt for at utdanningskomiteen har sluttet seg til departementets vurderinger. Det medfører ikke helt riktighet, og det gir om ikke et misvisende, så iallfall ikke et fullstendig bilde av komiteens behandling. Så sånn som det rapporteres i dag, framstår det som at fagkomiteen ikke har hatt merknader, selv om de egentlig har det. Det kan tilsløre en reell uenighet om hvorvidt vedtakene følges opp, og vi mener at denne rutinen bør man se nærmere på.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Den saken vi diskuterer i dag, foregår innenfor en kontekst der nesten alle regionene i Norge opplever fraflytting og økende mangel på fagfolk, ikke minst lærere, sykepleiere og ingeniører. Dette er nå svært merkbart i distriktene, og det er presserende at regjeringen tar disse utfordringene mer alvorlig. Det kan ikke være sånn at man fraskriver seg ansvar ved å si at Statsbygg ikke er en regional aktør, og at universitetene ikke er regionale aktører. Nei, de er ikke det, men regjeringen har det overordnede ansvaret. Høyere utdanning betyr veldig mye for regional utvikling og vekst, men så langt har ikke høyreregjeringen fokusert nok på mulighetene for og nødvendigheten av å bygge sterke, desentraliserte utdanninger i regionene, til tross for at vi har en økende mangel på fagfolk – ikke bare på Helgeland og i Nordland, men i store deler av landet. Arbeiderpartiet har fått gjennomslag i Stortinget for at høyere utdanningsinstitusjoner faktisk mer enn tidligere skal legge vekt på sitt regionale ansvar. I går behandlet vi kompetansemeldingen i Stortinget. Nå forventer vi i Arbeiderpartiet at regjeringen staker ut, og følger, en ny og mer offensiv kurs for å sikre vanlige folk over hele landet bedre tilbud om utdanning. Det trenger både arbeidsliv, lokalsamfunn og den enkelte. Så til selve saken: Vi var, som representanten Lauvås var inne på, mot å legge ned lærerutdanningen på Nord universitet. Vi ble nedstemt i Stortinget. Vi ønsker å styrke og videreutvikle Nesna-samfunnet og regionen, og vi mener at regjeringen bør ha en plan for dette. Derfor har vi vært veldig tydelige på at Nord universitets lokaler på Nesna verken bør selges eller tillates gradvis å forringes eller avvikles, for det er viktig å legge til rette for at bygningene også framover kan brukes til undervisning, forskning, innovasjon eller annen ny aktivitet som er til gagn for regionen som sådan. Vi vet at ordfører Hanne Davidsen på Nesna jobber døgnet rundt for at Nesna skal omstille seg og leve videre. Regionale og lokale myndigheter må få statens støtte i dette arbeidet, ikke møte unødvendige stengsler og barrierer. Derfor mener vi i Arbeiderpartiet det er viktig at regjeringspartiene også ser ansvaret sitt for Nesnas framtid. Vi sier også at Statsbygg bør avvente salg av byggene til 2022, til det er avklart hva som skal skje i forbindelse med omstillingen av Nesna-samfunnet. Det er ikke helt sånn som saksordfører Tveiten Benestad var inne på innledningsvis, at dette ikke handler om studietilbud, for indirekte kan det handle om det. Lokalene er bygd for et viktig formål, for høyere utdanning, innovasjon og forskning, og i stedet for å selge og sette kroken på døra for den muligheten bør regjeringen i dialog med lokale og regionale myndigheter prøve å identifisere framtidige muligheter for ny vekst i Nesna.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-16:
Jeg tegnet meg ikke. Jeg var satt opp, men jeg tenkte at jeg ikke trengte å gjenta det statsråd Høie på en utmerket måte forklarte, nemlig at vår jobb er samvittighetsfullt å følge opp Stortingets anmodningsvedtak. Så er det også sånn at de er av ulik karakter. Noen er enkle å følge opp, noen er betydelig vanskeligere å følge opp, men vår jobb er å følge dem opp. Til siste taler vil jeg vel si at mitt inntrykk etter den tiden jeg har vært i Justisdepartementet, er at det ikke har vært jobbet godt nok med å følge opp og utkvittere, enten man er enig eller uenig. Og til Lundteigen er det det å si at selv om stortingsflertallet endrer seg, må man likevel utkvittere de vedtak som ligger. Når det gjelder flere ansatte på lensmannskontor, er det slik at det har vært en egen debatt i Stortinget. Jeg har redegjort for mitt syn overfor Stortinget. Og her legger nok stortingspartiene ulikt i dette anmodningsvedtaket. Mitt poeng har vært hvorvidt politidistriktene er styrket. Det er de. Er lensmannsdistriktene styrket? Det er de. De har fått flere ansatte. Men man kan ikke telle ansatte alene. Senest i går besøkte jeg Innlandet politidistrikt, som forteller at f.eks. når det gjelder etterretning, så har de samlet det i en enhet på Hamar, men menneskene sitter ute. Men de telles altså ikke med når man teller ansatte på lensmannskontorene. Så det handler ikke om hvor mange ansatte det er, men hvilken politikompetanse og politioppfølging man får, og den er altså kraftig styrket i denne regjeringens tid. Når det gjelder 110-sentralene, skal jeg komme raskt tilbake til det. Også når det gjelder det veldig gamle vedtaket knyttet til sivilombudsmannen, skal Stortinget få en rask tilbakemelding. Min jobb er i det hele tatt å forsøke å rydde opp i gamle anmodninger, slik at vi får dem utkvittert og debattert.