Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Mange av de viktige spørsmålene som behandles i denne innstillingen, lar seg ikke omtale med full rettferdighet på 5 minutter. Men vi får prøve. Ungene er de mest sårbare av oss, fordi de er de minste. Det er i familien og fra foreldrene at ungene får den beskyttelsen og den omsorgen de trenger. Derfor er også det budsjettet vi diskuterer, kanskje det viktigste av alle budsjettene vi behandler i forbindelse med statsbudsjettet. Det er foreldrene som gir ungene omsorgen. Det gjør de enten de bor sammen, eller de tar ansvar – noe vi ser i stadig økende grad – selv om de ikke bor under samme tak. Det er verdt å merke seg. Det er en samlet komité som i innstillingen viser til at «familien er en grunnleggende sosial enhet i samfunnet. Familien er viktig for hver enkelt av oss og for samfunnet, den utgjør et grunnleggende fellesskap. Komiteen viser til at familien er rammen rundt barns oppvekst». Videre står det: «Komiteen vil videre peke på at familie- og samlivsmønsteret har endret seg mye i løpet av de siste årene. Det har blitt et større mangfold av samlivsformer, og komiteen mener det derfor er viktig at familiebegrepet er bredt og inkluderende.» Videre sier en samlet komité: «Komiteen vil understreke at det er viktig å huske på at familien er viktig i seg selv, familiens rammer er viktige i seg selv, og at familien ikke bare må bli en arena for å nå andre mål.» Årets statsbudsjett har en utgiftsside på 1 006 100 000 000 kr. Likevel er det sånn at det som betyr aller mest for de aller fleste mesteparten av livet, er hvordan vi har det med våre nærmeste. Det bruker ikke regjeringen mer penger på enn de bruker på å lønne noen få statssekretærer. Det gjelder samlivstiltak, og det gjelder de relasjonene som betyr aller mest for oss i livet. Jeg begriper det ikke – jeg aksepterer det ikke. Kristelig Folkeparti foreslår betydelige økninger på samlivstiltak, foreldreveiledning og familievern. Regjeringen innleder statsbudsjettet med å si at regjeringen «fører en politikk som bygger på rettferdighet og fellesskap». Når man ser hvordan regjeringen omtaler, og behandler, kontantstøtten, må man spørre: Hva er det fellesskapet? Er familien i strid med fellesskapsløsninger, eller er kanskje familien likevel det mest grunnleggende fellesskapet? Kristelig Folkeparti er ikke redd for å la foreldrene få mulighet til å gjøre frie valg. For oss er valgfrihet full barnehagedekning og kontantstøtte. Nettopp fordi foreldrene og familien er det viktigste vernet omkring barna, er de aller mest sårbare der hvor foreldrene ikke klarer å gi omsorg. Kristelig Folkeparti har fremmet forslag om full barnevernsdekning, som bl.a. innebærer at alle barn må få et hjem, fordi vi ser at det mangler i hvert eneste ledd i barnevernet. Vi venter på et grep fra regjeringen. Det vil ta seg merkelig ut om ikke regjeringen, når man kommer tilbake med en sak til Stortinget, som varslet, kommer med en opptrappingsplan som skal sikre alle barn et hjem og en full barnevernsdekning. Det forventer jeg. Det ressursløftet regjeringen snakker om, framstår foreløpig som et skippertak for året 2011. Det er et grunnleggende spørsmål: Hvem er det som har ansvaret for barn? Hvem er foreldre? Adressa fortalte i forrige uke en historie om en seks år gammel jente som kom på sykehus, og ingen kom på besøk. Hvem er foreldre, og hvorfor blir man foreldre? Hvem har ansvaret? Spørsmålet om eggdonnasjon, surrogati, ulike forslag til utvidelse av tilbud om assistert befruktning setter det spørsmålet på spissen. Kristelig Folkeparti utfordrer til en helhetlig debatt nettopp om foreldre-barn-relasjonen for at vi skal ha en klar, helhetlig tenkning bak det som sikrer barna trygge rammer, og vi utfordrer til å ta den debatten – løftet over enkeltforslag som fremmes i debatten – på et helhetlig og prinsipielt grunnlag. Det fortjener de aller minste, det fortjener barna. Jeg tar opp de forslag som Kristelig Folkeparti står bak i innstillingen.