Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Siden regjeringsskiftet i 2005 er det skapt 300 000 nye arbeidsplasser her i landet, to tredjedeler av dem i privat sektor. I løpet av dette året venter sysselsettingen å vokse med 1,6 pst., altså 40 000 flere sysselsatte. Veksten fortsetter inn i neste år, med mindre uroen i de internasjonale finansmarkedene skulle snu opp ned på alle prognoser. Dette er kjennetegnet og forutsetningen for et godt og dynamisk arbeidsliv. Til tross for et høyt kostnadsnivå, til tross for gode velferdsordninger – eller kanskje nettopp derfor – har vi et konkurransedyktig næringsliv og et velfungerende, velorganisert og svært produktivt arbeidsliv. Norske arbeidstakere er nesten 50 pst. mer produktive enn gjennomsnittlig i EU-landene. Nyere forskning viser at gode velferdsordninger faktisk er en konkurransefordel og en viktig årsak til at vi klarer oss så godt sammenlignet med andre land i Europa. Gode arbeidsforhold fremmer god helse, høy produktivitet, læringsvilkår og kompetanse hos arbeidstakerne og er ofte en forutsetning for verdiskaping og innovasjon i næringslivet. Jeg vil mene at endringsviljen – for ikke å si endringsevnen – er en viktig årsak til vår suksess. Norsk arbeidsliv har vært og er i endring. Endringene påvirker oss alle, ikke bare på jobben, men også på fritida. Nye jobber skapes, eksisterende jobber endrer innhold, og noen jobber forsvinner. Omløpshastigheten eller levetida til bedrifter i amerikansk servicenæring er fem år i gjennomsnitt. Jeg har ikke tilsvarende tall for denne typen bedrifter i Norge, men jeg tror ikke vi ligger særlig langt etter. Og 70 pst. av de jobbene som om 20 år skal gi arbeid til dagens seksåringer, er ikke skapt ennå. Dessuten må de som vokser opp i dag, belage seg på å bytte arbeid flere ganger i løpet av sitt yrkesaktive liv. Etter hvert blir det mer og mer sjelden at arbeidstakere tildeles gullklokke for lang og tro tjeneste i en og samme bedrift. Offentlig sektor står ikke tilbake for privat sektor på dette feltet. Se bare på de omfattende omstillingene som har foregått i kommunesektoren og i de store statsetatene i løpet av de siste årene! Så er vi – og blir vi – mer og mer avhengig av å bytte eller fornye kunnskap og kompetanse for å kunne fungere i et stadig mer krevende og kunnskapsbasert arbeidsliv. Mye av dette skjer i bedriftene, fordi det er i bedriftenes egeninteresse å utvikle egne arbeidstakere, og fordi kunnskaps- og kompetanseoppbyggingen er avgjørende for bedriftenes konkurranseevne. Kloke bedriftsledere satser på å utvikle egne ansatte. Etterspørselen etter kompetent arbeidskraft vil bare øke. Tiltakene internasjonalisering, nyskaping og teknologiutvikling bidrar ytterligere til dette, og det faktum at vi blir flere eldre som stadig stiller høyere kvalitetskrav til offentlige tjenester, krever også økt kompetanse. Regjeringen peker helt riktig på nødvendigheten av en kontinuerlig kompetanseutvikling og læring i arbeidslivet og mener det er helt avgjørende at det legges til rette for dette. Jeg tror dette vil vise seg å bli en av de store utfordringene i norsk arbeidsliv de neste årene, og jeg er forbauset over at ikke flere er opptatt av videre- og etterutdanning. Her er skolen og lærerne et nyttig unntak, nettopp fordi en skole i endring krever lærere med oppdatert kunnskap og kompetanse. Når fagbevegelsen har forsøkt å reise dette spørsmålet i diskusjoner med arbeidsgiverne, blir de gjerne møtt med velment forståelse. Alle erkjenner behovet for en etter- og videreutdanningsreform i norsk arbeidsliv, men samtalen strander som regel når det kommer til det punkt at regningen skal gjøres opp. Like fullt erkjenner partene i arbeidslivet at vi trenger en arbeidslivsreform som systematisk utvikler arbeidstakernes kunnskap og kompetanse. Høy yrkesdeltakelse er en forutsetning for vår velferd. Det er ikke bare oljen, men vår felles arbeidsinnsats som skaper verdiene i samfunnet, og som gir det økonomiske grunnlaget for velferdsordningene. Derfor er vi opptatt av et inkluderende arbeidsliv som også har plass til dem som ikke kan yte full arbeidsinnsats. Jeg synes det er flott at Askers beste bakeri er en arbeidsmarkedsbedrift med funksjonshemmede arbeidstakere, og at vi kan opprettholde nærbutikker i Distrikts-Norge gjennom arbeidsmarkedstiltak. Og herlige Sørvangen Næringspark på Konnerud utenfor Drammen, som også gir funksjonshemmede arbeidstakere arbeid, er en viktig del av lokalt næringsliv.