Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-12-18:
Det ville være historieforfalsking å hevde at debatten om Tønsbergpakka i liten grad har engasjert og involvert lokalbefolkningen. Alle i området har vært kjent med saken og har kjent godt til både for- og motargumentene. Veien fram til endelig vedtak om Tønsbergpakka har derfor vært en forbilledlig demokratisk prosess. Et aktivt mindretall ønsket et annet vedtak enn det som ble fattet. Det er en rettighet. Men jeg tar avstand fra at deler av dette mindretallet nå forsøker, med usaklige midler, å få til en omkamp. Dette er en hån mot den demokratiske prosessen som har foregått, og bidrar bare til en politikerforakt som ingen bør se seg tjent med. I denne saken er det SV som sjokkerer meg mest. Jeg føler meg utsatt for et juksespill. Alt blir på en måte tillatt i det godes tjeneste. Målet helliger midlet. Dette Dokument nr. 8-forslaget er det beste eksempelet på miljøfundamentalisme jeg har sett på lenge. Det er mer et sterkt bidrag til å svekke miljøkampen i Norge enn det motsatte. Det var sikkert ikke hensikten, men det blir konsekvensen når politikken går ut på å gjøre det nest beste til det bestes fiende. Ufrivillig blir SV en nyttig idiot for miljømotstanderne. Alle som ikke er 100 pst. med, er mot. Er man for Tønsbergpakka, er man miljøkriminell. Dette er en ufin hersketeknikk. Det blir ikke mange allianser med et slikt utgangspunkt. Legg merke til måten representanten Sørensen formulerer sitt spørsmål til statsråden på: Hvorfor ble ikke de norske Ramsar-myndighetene varslet om inngrepet i Presterødkilen og Ilene våtmarksområde? Skulle de informeres? Ble de ikke informert fordi de kunne komme med brysomme innvendinger? Poenget var at de ikke skulle informeres, verken som Ramsar-myndighet eller som direktorat for naturforvaltning. Det forelå nemlig ingen innsigelse mot planen eller behandlingen, noe som er forutsetningen for en slik henvendelse. Det eneste som foreligger, er en uenighet om prosjektet, og det er ingen nyhet. Det vi ser, er derfor et dårlig forsøk på en omkamp. I realiteten er det en obstruksjon. I begrunnelsen for forslaget henvises til Ramsar-konvensjonen. Hva betyr det? I den relevante teksten fra konvensjonen, i artikkel 3.2, heter det i min oversettelse: «Hver avtalepart skal sørge for å være informert på tidligst mulig tidspunkt om den økologiske karakter i noen av våtmarksområdene dels landområdet som er inkludert i listen, er endret, er i endring eller antas å bli endret som et resultat av teknisk utvikling, forurensning eller andre menneskelige inngrep. Informasjon om slike forandringer skal umiddelbart oversendes den organisasjon eller myndighet som har det administrative ansvar for de løpende saker.» Norge har ikke handlet i strid med dette. Derfor har ikke Direktoratet for naturforvaltning vært kontaktet, ei heller Ramsar-sekretariatet. En privat person eller organisasjon har derimot tatt en slik kontakt og forsøkt å skape tvil om arbeidet med Tønsbergpakka. Forslagsstilleren forsøker nå å skape et inntrykk av at dette sekretariatet har reagert og sendt et skarpt brev til norske myndigheter og bedt om en utgreiing av prosjektets miljøkonsekvenser. Dette stemmer ikke. Ramsar-sekretariatet har bare bedt direktoratet om informasjon om mulige økologiske forandringer som følge av prosjektet, og om hvilke tiltak som vil iverksettes for å hindre eventuelle negative konsekvenser. Brevet er oversendt Miljøverndepartementet. De har hatt saken tidligere, og hadde da ingen merknader i saken. Ramsar-sekretariatets spørsmål er derfor i realiteten besvart før de ble stilt. Det er min mening at Tønsbergpakka er den beste miljøløsningen på trafikkproblemene i Tønsberg-området. Tønsbergpakka er en miljøpakke. Jeg respekterer dem som måtte ha en annen mening enn meg, men jeg respekter ikke dem som nærmest må miljøkriminalisere mine meninger for selv å kunne forsvare sine egne standpunkter. Disse menneskene representerer en ekstremisme som i verste fall kan bli en trussel i kampen for et bærekraftig samfunn.