Svein Flåtten (Høyre), 2017-06-21:
Som flere har vært inne på, er ikke dette bare en debatt om revidert nasjonalbudsjett for 2017. Det er også et tilbakeblikk på en oversikt over finanspolitikken i den fireårsperioden som nå ligger bak oss. Da er det ved denne korsveien belegg for å si at regjeringen sammen med stortingsflertallet har lyktes godt med denne politikken, i en økonomisk situasjon som i store deler av perioden har vært meget krevende. Oljeprissjokket sommeren for snart tre år siden viste oss at oljeavhengigheten var stor, noe som det hadde vært advart mot fra den daværende opposisjonen, i forrige periode. Behovet for omstilling og produktivitetsvekst krever et mye høyere tempo enn hva man hadde forutsatt, og ble og er meget krevende. På toppen av det hele fikk vi en nærmest uhåndterlig tilstrømning av flyktninger, og verden rundt oss var også urolig veldig mange steder. Nå ser vi en lysning i økonomien. Det er ingen grunn til å feste stjernen i toppen av juletreet foreløpig, men det er en skjør oppgang, som mange melder om. Norges Banks nettverk melder om optimisme, Norsk Industri er optimistisk, NHO er optimistisk, og optimismen i seg selv kan være viktig. Fra IMF og OECD får vi gode skussmål for måten vi har håndtert den situasjonen vi har vært i. Ledigheten faller, veksten øker, og man forventer at sysselsettingen også for første gang på svært lenge etter finanskrisen vil komme til å øke. Det er utvilsomt at budsjettpolitikken har vært et godt bidrag til å snu denne utviklingen. Det har bidratt til å øke etterspørselen etter varer og tjenester i fastlandsøkonomien, og det har vært nødvendig etter oljeprisfallet. En svak krone har i tillegg vært bra for eksportbedriftene, samtidig som kostnadskutt og nye kostnadsnivåer i petroleumsnæringen også gir denne næringen nytt håp og nye investeringer selv om oljeprisen skulle bli på noe rundt dagens nivå. Samtidig ser vi en vekst hos våre handelspartnere i Europa som gjør at deres kjøpekraft og behov igjen vil øke når det gjelder både råvarer og annen import fra Norge. Det viktige nå er å ikke varme økonomien for mye opp, slik at renter og valutakurs kommer under press. Så er det slik, som også andre har vært inne på, og som det for så vidt er enighet om, at grunnlaget for en fortsatt høy velferd i Norge er at det skapes flere jobber som styrker fundamentet under velferdssamfunnet. Jeg mener at revidert budsjett fortsetter den kursen som vi har hatt med å føre en kraftfull og relativt ekspansiv finanspolitikk. Den kraftige stimulansen av norsk økonomi har også hatt bred tilslutning faglig. Det partssammensatte Cappelen-utvalget konkluderte i fjor høst med at finanspolitikken har dempet nedgangen i økonomien. Da budsjettet ble lagt frem i fjor høst, var også et nær sagt samlet sjeføkonomkorps fra banker og andre steder samstemte om at doseringen for 2017 var riktig, gitt den situasjonen vi hadde med det største tilbakeslaget i norsk økonomi siden bankkrisen på 1990-tallet. Bruken av oljepenger har ikke vært høyere enn i snitt under 3 pst. gjennom de siste fire årene. Jeg vil også minne om at det er denne regjeringen som nå har foreslått at bruken skal ligge på 3 pst., noe som ble tvert avvist av den forrige regjeringen etter at ideen kun hadde levd noen få timer. Vi hører også i dag om regjeringspartienes altfor ekspansive politikk og høye bruk av oljepenger. Det er en diskusjon vi gjerne tar. Bruken har vært nødvendig, og Arbeiderpartiets kritikk faller egentlig på steingrunn. Det er et faktum at Arbeiderpartiet har brukt om lag like mye oljepenger i disse årene, det har med andre ord vært en relativt bred enighet om nivået på bruken. Det som er det viktige, er hva man bruker pengene til. Vi har prioritert satsing på kunnskap, skole, utdanning og samferdselsprosjekter og har med det lagt grunnlaget for å skape nye arbeidsplasser. Det er grunn til å minne om – så ofte en kan – fra denne talerstol at uten at det skapes nye private arbeidsplasser, forvitrer velferdssamfunnet. Det er ikke bare snakk om gründere, oppfinnere og oppstartsbedrifter. Omstilling betyr i praksis også endringer og utvidelser i det eksisterende næringsliv. De som lever i det, sier ofte at dette glemmes. Når man reiser rundt i landet på bedriftsbesøk, som vi nå snart skal gjøre alle sammen når vi har unnagjort alle bevilgninger og lovvedtak, bør vi huske på å spørre dem som eier bedriftene, hva som er viktig for at de skal investere. Da vil de antagelig svare følgende: mer kompetanse og bedre utdannet ungdom, som kan fylle utfordrende jobber i et samfunn i rask endring – slik stortingsflertallet har levert. De vil etterspørre, som alltid, mer vei, bedre vei, mer og bedre jernbane som kan knytte bo- og arbeidsmarkeder sammen og få varene ut av landet og raskt til kjøperne – slik stortingsflertallet har levert. Så vil noen av dem vi møter, si at det er uklokt å beskatte driftsmidler og verdier som utgjør den arbeidende kapital, at det er å kutte av grenen man sitter på, og at pengene heller bør benyttes til investeringer i eksisterende bedrifter. Men man vil ikke høre det fra alle. En god del bedrifter, mange større – det blir stadig flere – eies av utlendinger, som ikke betaler noen form for skatt på sitt eierskap i bedriftene. Dit er det trygt å reise både for Arbeiderpartiet og for andre partier. Da slipper man å høre om denne ekstra skatten på investeringer av den kapitalen som skulle lage de nye arbeidsplassene, som igjen skulle sørge for at noen uten jobb fikk en jobb og kunne sørge for seg og sin familie. Et bedre bidrag til den ulikheten, som vi også ofte diskuterer, enn det å etablere nye arbeidsplasser og få flere i jobb finnes ikke. Men da må vi først erkjenne at nye arbeidsplasser i privat sektor kan vi ikke vedta i denne salen. Vi kan bare vedta gode rammebetingelser, dvs. fortsette med det vi har gjort i denne perioden. Jeg tror det er noe av årsaken til at ledigheten synker, og at vi også ser at det skapes flere arbeidsplasser, selv om tempoet, i den situasjonen vi har vært i, ikke har vært høyt nok – men det skyldes veldig mange andre ting. Regjeringspartiene og samarbeidspartiene står samlet i dette med skatt, om å redusere skatten på arbeidende kapital. Det er ikke mer til de rikeste, det er mer til dem som faktisk ikke har noen jobb. La meg bruke litt tid til slutt på å se tilbake. Jeg vil gjerne takke både komitélederen, Hans Olav Syversen, Venstres Terje Breivik og Fremskrittspartiets Hans Andreas Limi for et veldig konstruktivt samarbeid i denne perioden. Vi har levert åtte budsjetter, åtte budsjettavtaler, og det har gitt en samlet retning i politikken fra våre fire partier som har brakt oss gjennom særlig oljeprissjokket, som fortsatt gir ringvirkninger i norsk økonomi. Det har vi gjort gjennom budsjetter som ikke bare har lagt til rette for vekst, men også bidratt til økt trygghet i hverdagen. Vi har en kommuneøkonomi som ble spådd nedenom og hjem i valgkampen for fire år siden, men som stadig har gått bedre og gitt bedre resultater, og som har gjort det til om ikke en fornøyelse, så i hvert fall relativt tilfredsstillende, å lytte til KS når de er på høringer i finanskomiteen. Det har bidratt til en massiv satsing på samferdsel, hvor budsjettene har økt med 50 pst. i perioden, kronet med en ambisiøs Nasjonal transportplan for den videre veksten. Det har bidratt til en betydelig satsing på et moderne forsvar for det nye trusselbildet vi ser, og en politireform med kortere responstid fremfor mer kontortid en del steder, noe som også gir trygghet i hverdagen. Kanskje først og fremst er helsetjenesten en god illustrasjon, hvor det nå er kortere ventetider, færre i helsekø og – det aller viktigste – pasienten er blitt den sentrale. Jeg synes det illustreres godt gjennom pakkeforløpene for behandling av kreft, rus og psykiske lidelser. Det er et godt eksempel på at det er enkeltmennesket som har vært det sentrale for regjeringen – men ikke bare for regjeringen, også for det stortingsflertallet som har laget ikke bare budsjettforlikene, men også bidratt til budsjettene. Disse fire partiene har kunnet samle seg i veldig mange saker om å sette enkeltmennesket i fokus for sin oppmerksomhet og for sine saker, og det har gjort at vi har kommet igjennom både brott og brann på en god måte i denne perioden.