trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Bolig er, sammen med arbeid, utdanning og helse, de fire grunnpilarene i velferdsstaten. Med en jobb å gå til, en lønn å leve av og et sted å bo kan voksenlivet begynne. De aller fleste bor i egen bolig, og Norge har en av verdens beste boligstandarder. Et eget sted å bo til en overkommelig pris er for mange avgjørende for å kunne leve et selvstendig og godt liv. Ja, det er til og med slik at flere unge i dag eier sin egen bolig enn før. Det er en villet utvikling og noe vi må heie fram. Hva er så problemet? Jo, boligene koster for mye, og det bygges for få boliger i pressområdene. Unge i dag må ut med mye mer av egen inntekt for å få kjøpt sin første bolig enn det generasjonene før måtte ut med. Det må være en viktig politisk oppgave å legge til rette for at det bygges nok boliger. Det kan ikke være sånn at en nyutdannet lærer eller sykepleier ikke skal kunne bosette seg i et rekkehus på østkanten her i byen. Vi må bygge boliger og planlegge veksten framover slik at også unge førstegangskjøpere kan etablere seg i rimelig avstand til sin arbeidsplass og uten at all framtidig inntekt bindes opp til tilbakebetaling av lån tatt opp i ung alder. Boligpolitikk handler om hvor vi bygger boliger, og hvordan vi gjør det. Det handler om både kvalitet og beliggenhet. Urbanisering er en av de store internasjonale trendene. Verden over flytter folk inn til byene for å bo og jobbe. Det mest miljøvennlige vi kan gjøre, er å bo i by. Byene er med på å redusere nasjoners klimagassutslipp. Vi må bygge smarte byer. Vi må fortette langs kollektivknutepunktene og ha en areal- og transportutvikling der buss og trikk går ofte nok, slik at vi kan reise miljøvennlig og effektivt til jobben og hjem igjen. Som jeg nevnte tidligere i innlegget, er det flere unge som nå eier egen bolig enn tidligere. Å eie egen bolig er et mål i boligpolitikken, og derfor er det at flere unge eier egen bolig, noe vi alle er glade for. Men det er altså unge som sliter med å komme inn på boligmarkedet, selv om de har gode inntektsmuligheter i framtiden. Vi leser stadig eksempler i avisen, senest i Aftenposten i forrige uke, om ungdom som ikke får kjøpt bolig. Det kan ikke være slik at vi ikke har ordninger for dem som sparer hver måned, men ikke klarer å spare nok. For hvert eneste år de sparer penger, er de lenger unna målet om å eie egen bolig selv. De sitter i en robåt og forsøker å ta igjen en cabincruiser. Det går ikke. Når markedet ikke klarer å tilby disse unge folkene som har gjort alt riktig, et lån, da skal vi bruke politikken til å rette opp feilen. Det er nettopp denne gruppen, unge førstegangskjøpere, vi ønsker å hjelpe med vårt forslag om å utvide rammen i Husbankens startlån. Å leie i stedet for å eie er en av de viktigste årsakene til at noen blir hengende etter, og at forskjellene mellom folk øker. De som kan kjøpe, øker sakte, men sikkert sine egne verdier, mens den som leier, stadig overfører penger til andre. Med dette anbefaler jeg komiteens forslag til vedtak i innstillingen.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Regjeringen mener altså at vi ikke trenger ordningen med startlån slik at flere unge kan eie sin egen bolig. Vi vet at det er de unge med høyest inntekt som sparer mest i BSU-ordningene. Vi vet at det er lettest for unge som er vokst opp i byene med foreldre og besteforeldre som bor i samme by, å bosette seg i pressområdene. Vi vet at mange foreldre hjelper unge inn i boligmarkedet og dermed er med og driver opp prisene. Vi vet at Oslo har så mange som tre av ti boligeiere som aldri har bodd i boligene de eier. Hvorfor er det så vanskelig for regjeringen å si ja til utvidelse av startlånsordningen, slik at unge som ikke har så høy inntekt at de kan sette av nok penger i BSU, eller har foreldre som kan hjelpe, kan få kjøpe seg en egen bolig?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Arbeiderpartiet er  opptatt av at vi skal ha et velfungerende privat bankvesen. Det er en av grunnene til at vi har grepet inn med offentlige midler og reddet bankvesenet fra å gå over ende flere ganger når de har tatt for stor risiko. Nå er det slik at det finnes unge folk som har gjort alt riktig i livet – tatt utdanning, fått seg jobb og spart penger – men likevel ikke klarer å kjøpe bolig. For hvert eneste år de sparer penger, er de lenger unna målet om å eie selv. De sitter i robåter og forsøker å ta igjen en cabincruiser. Det går ikke. Når markedet ikke klarer å tilby disse unge folkene som har gjort alt riktig, et lån, da skal vi bruke politikk for å rette opp feilen. Hvorfor ser ikke statsråden at å utvide ordningen med startlån fra Husbanken er et supplement til og ikke en konkurrent til bankene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-05-14:
Statsråden sier i sitt brev til kommunal- og forvaltningskomiteen at startlån er et viktig boligpolitisk virkemiddel for regjeringen fordi det fremmer eierlinja. Samtidig avviser statsråden å utvide ordningen til å omfatte unge uten rike foreldre – og henviser til BSU-ordningen. For ungdom med alminnelig inntekt og høy husleie vil det ta mange år – for ikke å si tiår – å nå det samlede sparebeløpet i BSU-ordningen på 300 000. I disse årene er de fleste henvist til å leie og gjennom det betale høy husleie. Ved å eie egen bolig vil en stor del av boligkostnadene gå til å betjene lån og gjennom det opparbeide seg egenkapital. Mener statsråden at langsiktig sparing gjennom BSU er et tilstrekkelig virkemiddel for at unge uten egenkapital og rike foreldre skal få mulighet til å komme inn på boligmarkedet?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg vil konsentrere meg om to sider ved beredskapsarbeidet som er tatt opp i representantforslaget: helse og matsikkerhet. De siste ukene har sikkerheten for å komme seg til sykehus når det oppstår akutt helsesvikt, stått sentralt i debatten. Det gjelder svikten i Luftambulansetjenesten, og i Trøndelag gjelder det reduksjon i ambulansetjenesten, begge to med redusert sikkerhet og økt responstid som resultat. Sammenbrudd i Luftambulansetjenesten som følge av manglende beredskapsvurderinger i anbudsutsettelsen har dominert mediebildet. Det er vanskelig å forstå at de ansvarlige for tjenesten ser ut til å være helt uforberedt på at ansatte i dagens tjeneste vil søke seg over til annet arbeid når de vet at jobbene deres er borte om et års tid. Anbudsutsettelse basert på at dette gjelder virksomhetsoverdragelse med rettigheter til stillingsoverføringer for de ansatte i ambulansetjenesten, ville antagelig ha sikret tilbudet til akutt syke i overgangsperioden mellom tidligere og ny leverandør av ambulansetjenesten. At dette kommer på banen først nå, etter lang tids krise i tjenesten, er kritikkverdig. Kaoset i ambulansetjenesten er et uttrykk for at beredskap og sikkerhet for brukerne har kommet i andre rekke i planprosessen. Slik kan det ikke være i norsk helsevesen. I Trøndelag har vi opplevd at helseforetakene kutter i ambulansetjenesten. Flere dagambulanser er fjernet, og flere er foreslått fjernet, på tross av sterke advarsler fra kommunene, fra ambulansepersonellet og fra kommunelegene. Det svekker beredskapen og fører til svekket trygghet i distriktene. Dessverre er dette mulig, og det er kanskje på grunn av at helseforetakene er helt uten politisk styring fra fylkesnivået. Ett eksempel er fjerning av dagambulansen på Oppdal, akkurat i ferietiden, når det er mest folk på Oppdal. Det er der sendt en advarsel fra helsepersonellet om at dette ikke er mulig å gjennomføre uten at det går ut over sikkerheten, og at responstiden vil bli altfor høy. Forsøkene på å forsvare kuttene, det være seg fra statsråden eller fra sykehusene, har ikke skapt ro, heller tvert imot. Lokalt helsevesen mener kuttene svekker helseberedskapen betydelig og ikke kan forsvares. Så til matsikkerhet: Sikkerhet for nok mat og trygg mat har altfor liten oppmerksomhet i Norge. Vi har en lavere selvforsyningsgrad enn de fleste andre land. Økt fokusering på matvaresikkerhet er ivaretatt i merknadene fra Senterpartiet. En ting som ikke er omtalt, er jordvern. Vi kan ikke fortsette å bygge ned matjorda vår. Det er ikke forsvarlig i et matsikkerhetsperspektiv.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg vil takke for redegjørelsen fra statsråden. Jeg opplever at den var veldig generell og med få nye, konkrete tiltak – mer en oversikt over ting som pågår i Kongsvinger-regionen, mye på initiativ fra de lokale selv. Jeg håper at vi i denne debatten får vite litt mer om f.eks. det statsråden nevnte om at utbyggingen av E16 skal startes opp i løpet av siste periode i NTP. Men når kan vi egentlig forvente at den veien står ferdig? Virkeligheten i hverdagen er at når man kjører fra Oslo til Kongsvinger, kjører man på en veldig flott og ferdig vei i 10 km etter at man har tatt av fra E6. Så kommer det en flaskehals hvor det går utrolig sakte for både persontrafikken og godstrafikken, og så er det igjen en veldig flott veistubb til Kongsvinger. Det er en veldig rar måte å bygge vei på at man skal bygge ut firefelts motorvei, men bygger det stykkevis og delt, uten å fullføre siste rest, slik at effekten av den nye motorveien egentlig er helt borte. Jeg håper statsråden også kan si litt mer om høyskolesatsingen i Kongsvinger. Hva er regjeringens ambisjoner for den? Er det slik at regjeringen kan være med på å se på og utrede en egen campus i Kongsvinger, en egen studentsamskipnad? Det hadde gitt en stor effekt for Kongsvinger som by, både fordi det hadde tiltrukket seg kompetanse, fordi det hadde tiltrukket seg unge som bor der og gjør byen levende, og fordi det hadde gitt folk som bor i Kongsvinger-regionen – gitt alle de seks kommunene – bedre utdanningstilbud og muligheter for å løfte utdanningsnivået i hele regionen. Noen ganger når man driver med politikk, må man evne å løfte blikket fra det helt lokale og se det store bildet med statlige tiltak, men andre ganger er det omvendt. Nå fikk vi høre mye om generelle tiltak for hele landet, men jeg håper at statsråden kan si litt mer om hva man vil gjøre i Kongsvinger-regionen spesifikt, for det er det denne interpellasjonen handler om.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-05-14:
Først vil jeg bemerke at jeg opprinnelig sendte interpellasjonen til statsministeren. Grunnen til det var at jeg i interpellasjonen tar opp ulike temaer, som egentlig berører forskjellige ministre. Det mener jeg er viktig for å kunne se en sammenheng mellom høyskolesektor, utdanningssektor, næringsliv og samferdsel. Derfor forventet jeg også at kommunalministeren var forberedt på at det kom konkrete spørsmål ut over hennes felt når det var hun som ble sendt hit for å besvare interpellasjonen i stedet for statsministeren. Jeg presiserte i mitt hovedinnlegg – som svar til Tonning Riise – at jeg er helt klar på at utviklingen av Kongsvinger-regionen vil skape ringvirkninger både i regionen og for nasjonal vekst. Men det er nå engang sånn at de seks kommunene i Kongsvinger-regionen har slitt med lav sysselsetting, en vanskelig alderssammensetning i befolkningen og et lavt utdanningsnivå. Det er utfordringer som vi må løse. Jeg er utrolig optimistisk, men jeg tror det også er viktig å være realistisk og pragmatisk når man skal se på hva vi kan gjøre for Kongsvinger-regionen. Det er en rekke konkrete ting som ville løftet regionen stort, og det handler om viljen til å se hva som skal gjøres, og faktisk gjøre det. Det bor 50 000 mennesker i regionen, og det er klart helt avgjørende for dem å muliggjøre at flere flytter dit, hva politikerne velger å prioritere på nasjonalt nivå, om det er vilje til å satse på regional utvikling i Kongsvinger-regionen. Jeg tror ikke nødvendigvis at det må settes opp mot Mjøs-regionen. Det er ikke målet. Målet er at etter en veldig sentraliserende regionreform, skal vi være bevisst på at det fortsatt bor folk i hele den nye regionen. Det må vi vite når vi diskuterer politikk, og vi må tørre å diskutere på lokalt og regionalt nivå, distriktsregionalt nivå. Jeg har hørt mye om at regjeringen er veldig villig til å satse på næringslivet, men jeg synes det er synd for Kongsvinger-regionen at det bl.a. er kuttet massivt i regionale næringsutviklingsmidler over mange år. Det er ikke bra for det lokale næringslivet, for de små bedriftene, for de mellomstore bedriftene, for gründerne lokalt. Det kan f.eks. gå ut over mulighetene til å starte opp reiselivsbedrifter. Kongsvinger-regionen har et stort potensial for reiseliv, som også er verdiskaping. Vi har Finnskogen, som er unik i sitt slag med bl.a. den skogfinske kulturarven. Et konkret spørsmål kunne vært om regjeringen f.eks. vil være med på å finansiere nytt museumsbygg i Grue. Men dette skjønner jeg at jeg ikke får svar på, så jeg takker for debatten og håper at det blir noe konkret i avslutningen i hvert fall.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-05-14:
Samfunnsberedskapen er noe av det aller viktigste vi har for å trygge innbyggerne våre. Beredskap handler om å planlegge og øve i forkant av uønskede hendelser, slik at skadene blir begrenset mest mulig når det først skjer noe. Det er avgjørende at vi til enhver tid sikrer at vi har en helhetlig samfunnsberedskap på plass, og at det er lagt til rette for god samhandling mellom de ulike beredskapsaktørene. Gjørv-kommisjonens mest alvorlige kritikk etter 22. juli var at ressursene ikke fant hverandre, og det er nå nærmere 20 år siden beredskapen ble gått gjennom på en helhetlig måte. Vi vet alle at samfunnsutviklingen på de 20 årene har gått i rekordfart, og at vi stadig står overfor nye trusler. Det er viktig med et oppdatert blikk på vår totale beredskap for at vi som samfunn kan stille mest mulig forberedt til et vidt spekter av hendelser. Det kan være snakk om terrorhendelser, militære trusler eller trusler som truer rikets sikkerhet og den generelle tryggheten for alle innbyggere, eller det kan være naturkatastrofer, strømbrudd eller forurenset vann som skaper utfordringer for folk i hverdagen. For eksempel opplever store deler av Sør-Norge i disse dager problemer etter en usedvanlig stor vårflom som har gjort at mange folk har måttet flytte ut av huset sitt, de har mistet strømmen, de har ikke rent vann. Hva skjer hvis en sånn katastrofe fører til at man ikke har tilgang på mat eller livsviktige legemidler? Det er viktige beredskapsspørsmål. Vårt digitale samfunn har også skapt en rekke nye utfordringer som må håndteres. Stortinget behandlet nylig IKT-sikkerhetsmeldingen, som var den første i sitt slag – endelig. Den gjennomgangen vi hadde da, viste mer enn noe annet at vi blir sårbare når verden digitaliseres på alle måter – fra hvordan vi kommuniserer med hverandre til daglig, til hvordan helsevesenet opererer og til infrastruktur. Disse utfordringene er det behov for å se nærmere på i sammenheng med andre samfunnsutfordringer. Fordi Senterpartiet ikke ser ut til å få gjennomslag for å sette ned en totalberedskapskommisjon i dag, har vi fremmet noen såkalte løse forslag som er omtalt i representantforslaget. Blant annet mener vi det er viktig å se på i hvilken grad det har skjedd en endring i rollefordelingen mellom politiet og de andre nødetatene som følge av strukturendringene i politireformen og den nye PLIVO-instruksen. Det er viktig å få klarlagt hvilke beredskapsmessige konsekvenser sånne endringer har ført til eller kan føre til på sikt. Beredskaps-Norge består av mange ulike aktører. Senterpartiet mener at en totalberedskapskommisjon bør settes ned nå, og den må kartlegge og vurdere hvordan man kan bruke samfunnets totale ressurser best mulig.
Frida Melvær (Høyre), 2018-05-14:
Regjeringa arbeider heilskapleg med samfunnssikkerheit og beredskap og ser difor samfunnssikkerheit og beredskapsområdet som ei kjede – ein heilskap der aktørane skal sjåast i samanheng. Dei viktigaste dokumenta som ligg til grunn for politikken på beredskapsområdet, er oppfølginga av rapporten frå 22. juli-kommisjonen, Meld. St. 21 for 2012–2013 Terrorberedskap, Prop. 151 S for 2015–2016 Kampkraft og bærekraft – langtidsplan for forsvarssektoren, Meld. St. 10 for 2016–2017 Risiko i et trygt samfunn, og Meld. St. 38 for 2016–2017 IKT-sikkerhet – et felles ansvar. Òg DSBs vurdering av det framtidige sivilforsvaret og tiltak for sivilt vern, som no ligg til behandling i departementet, vil verta eit viktig dokument. Beredskapen vert styrkt, og evna til samordning vert betra, m.a. gjennom nærpolitireforma og auka løyvingar, som gjev oss eit styrkt politi. Regjeringa har innført nye krav til oppfølging av øvingar og hendingar. IKT-sikkerheit i samfunnet vert forsterka. Eit sentralt mål er å styrkje den nasjonale evna til både å avdekkje og å handtere digitale angrep. Beredskapen mot smittsame sjukdomar og farlege stoff vert òg styrkt. Vi er betre rusta til å møte utfordringar med valdeleg ekstremisme og terror. Eit eige program for å vidareutvikle totalforsvaret er etablert. Programmet skal ferdigstillast i 2020. Meir kunnskap, betre rettleiing og nye digitale verktøy til kommunane skal avgrense skadeverknadene ved alvorlege naturhendingar. Lovverket har vorte gjennomgått og tilpassa, m.a. vart sikkerheitslova nyleg revidert. Det er stort fokus på mattryggleik og matforsyning. Vi har aldri produsert meir mat enn vi gjer no, og sjølvforsyningsgraden har auka dei siste fem åra etter at han vart redusert under dei åtte raud-grøne åra. Vi styrkjer alle delar av samfunnssikkerheitskjeda med nytt materiell. Brannberedskapen vert styrkt med ny toårig fagskuleutdanning i Tjeldsund. Beredskapssenteret på Taraldrud er under planlegging, og som statsråden viste til, vil totalforsvaret denne hausten verte sett på prøve – og det vil gje oss uvurderleg erfaring. Det er auka bevisstgjering av viktigheita av god førebygging og god beredskap på alle nivå. Eg er trygg på at den vegen vi har lagt ut på, med å byggje eit sterkare forsvar og ein betre nasjonal beredskap, er rett, men vi er ikkje i mål. Arbeidet med samfunnssikkerheit og beredskap er eit kontinuerleg, men òg eit langsiktig arbeid.
Frida Melvær (Høyre), 2018-05-14:
Eg skal heller ikkje bidra til å forlenge debatten for mykje. Det har vore ein spennande debatt, og eg må seie det nesten er slik at eg set pris på Senterpartiet sitt engasjement for beredskap. Eg lurer eigentleg litt på: Kor har det engasjementet vore dei fem åra som har gått? Med alt det som er sett i verk i Stortinget, som regjeringa har greidd ut, analysert og fått på bordet, alle dei tilrådingane som har kome frå ulike fagetatar – kva slags innstilling har Senterpartiet hatt til dei tilrådingane som ligg til grunn for det arbeidet som regjeringa no gjer? Eg har oppfatta det slik at Senterpartiet kanskje har stilt seg litt på sidelinja av dette, og at dei eigentleg har hatt sine eigne konklusjonar, som ikkje har gått gjennom. Difor lurer eg faktisk litt på kva som er motivet bak det representantforslaget som ligg til grunn i dag. Det vert gjort eit stort arbeid. Det er heilskapleg. Det er langsiktig. Det er eit godt og samla beredskapsarbeid som no er sett i gong av regjeringa. Eg håpar at vi kan halde fram med det, og så tenkjer eg at når tida er inne, skal vi vurdere ein totalberedskapskommisjon og sjå på om det er hòl og manglar som bør tettast undervegs.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
I innstillinga føreslår Høgre og Framstegspartiet at regjeringa skal vurdere å setje ned ein totalberedskapskommisjon når «viktige reformarbeid» i justissektoren er avslutta. Spørsmålet mitt til statsråden er: Når meiner statsråden at «viktige reformarbeid» i justissektoren blir avslutta?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Eg takkar for svaret. Det høyrest jo ut som om ein faktisk vil setje ned ein totalberedskapskommisjon, ikkje berre vurdere det, slik som svaret til statsråden blei no. Det har kome ein del innspel også frå andre enn Arbeidarpartiet i ein del år om at det hadde vore behov for å få ei samla trusselvurdering, altså ikkje berre ei felles trusselvurdering i eit produkt, men ei prosessuelt felles trusselvurdering, som ein felles analyse, språk, terminologi, slik også Offisersforbundet har etterlyst. Så eg lurer på om statsråden – den nye statsråden – vil ta initiativ til ei slik samla trusselvurdering.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Eg synest poenget til førre talaren, at dette handlar om mange fleire delar enn berre justissektoren, var veldig godt. Det handlar om heile forståinga av kva totalberedskap er for noko. Slik sett er eg veldig einig med Marit Arnstad, som peika på at debatten viser at alle er for alle dei gode intensjonane. Men kva meining regjeringa eigentleg har i saka, er ganske utydeleg, meiner eg. På ein måte kan ein tolke det som at eigentleg er me alle einige, men så vil dei eigentleg ikkje støtte det, fordi det er eit forslag frå Senterpartiet. Det går an å tenkje seg at ein eigentleg ikkje ynskjer dette – ein ynskjer ikkje ein kommisjon no som skal sjå regjeringa i beredskapskorta. Det er òg ein mogleg analyse eg vil trekkje av denne debatten. Eg må også seie at det er påfallande korleis engasjementet til regjeringspartia er fråverande i denne debatten. Det seier òg litt om kor viktig dette er for dei. Eg skal ikkje bidra til å forlenge debatten veldig. Men det Jenny Klinge tek opp når det gjeld brann- og redningsetaten og PLIVO-instruksen som fleire har peika på, er Arbeidarpartiet òg veldig oppteke av. Derfor har me føreslege i Stortinget, i førre periode og i inneverande periode, at me burde få ei eiga stortingsmelding for brann- og redningsetaten. Det håpar eg at den nye justisministeren vil ta med seg, for det meiner eg ville vere ein god måte å få gått gjennom særleg brann- og redningsetaten. Heilt til slutt når det gjeld ei samla trusselvurdering: I replikkordskiftet i stad fekk eg ei kjensle av at statsråden eigentleg var einig i at det kanskje kunne ha noko for seg. Eg håpar at me kan kome tilbake til det på eit seinare tidspunkt. Det vil eg absolutt oppfordre til. Ei samla trusselvurdering prosessuelt og analytisk ville utvilsamt ha vore ein stor styrke for beredskapen, ei felles vurdering som ikkje berre er stykkevis og delt. Arbeidarpartiet kjem til å ta opp att den tråden ved eit seinare høve.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2018-05-14:
Regjeringa brukte Gjørv-kommisjonen som argument for å gjennomføre endringar i politietaten som Gjørv-kommisjonen aldri sjølv påstod var nødvendige. Ein totalberedskapskommisjon ville naturleg nok, om han vart nedsett, kome til å ha meiningar om dei pågåande og komande reformene som regjeringa står bak, og kva som blir den samla effekten av desse. Statsråden vil ikkje setje ned ein totalberedskapskommisjon no, men har ikkje avvist å setje ned ein slik kommisjon i framtida. Dersom ein slik kommisjon likevel vart nedsett no og kom med kritiske innvendingar til dei ulike prosjekta som regjeringa gjennomfører eller planlegg å gjennomføre, fordi den samla effekten av desse ville påverke totalberedskapen negativt, ville då statsråden ha justert kursen i desse reformene? Eller ville reforma bli gjennomført etter dei fastlagde planane, uavhengig av anbefalingane til ein totalberedskapskommisjon?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det hypotetiske var jo knytt til om statsråden ville ha lytta til relevante innvendingar. DSB har fått i oppdrag av regjeringa å leie arbeidet med totalforsvarsprogrammet. Eg meiner det er eit svært viktig innspel når NTL DSB i høyringa til justiskomiteen understrekar at det ikkje finst ei komplett oversikt over eksisterande ressursar og dei ressursane som blir bruka på beredskap hos alle sektorar og aktørar. Derfor er det ikkje mogleg å vite om ressursane blir bruka best mogleg, om det er nok av dei, eller om enkeltområde må styrkjast. NTL DSB meinte at Stortinget manglar det vi treng for å kunne gjere ei reell politisk prioritering, og dei understreka saman med nesten alle dei andre høyringsinstansane behovet for ein totalberedskapskommisjon, og det snarleg. NTL DSB meinte at denne beredskapskommisjonen kunne ha samspela godt med totalforsvarsprogrammet. Er justisministeren ueinig med NTL DSB om dette?
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
I innlegget mitt nevnte jeg flere ting som det arbeides med. Totalforsvarsprogrammet skal være ferdig i 2020. Vi behandlet i fjor en stortingsmelding om samfunnssikkerhet. Vi har akkurat hatt en stortingsmelding om IKT-sikkerhet. Og vi har en NATO-øvelse som skal gjennomføres. Erfaringene fra disse avgjør når vi kommer til å gjøre det. Det er jo ikke sånn at vi ikke vurderer å jobbe med totalforsvarsarbeid selv om vi ikke har en kommisjon, men nå har vi gjort en del viktige ting som jeg synes det er naturlig at vi lærer av før vi nedsetter en eventuell kommisjon, sånn at kommisjonen får med seg det erfaringsgrunnlaget i sitt videre arbeid.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Vi gjør forløpende mange ulike trusselvurderinger. Jeg vil slett ikke avvise at det kan være behov for å gjøre en samlet vurdering, på samme måte som jeg slett ikke vil avvise at det kan være behov for å gjøre en sånn vurdering i form av en kommisjon, eventuelt, i framtiden. Poenget er bare at nå har vi en del prosjekter på gang, som det er veldig naturlig å høste erfaring fra og evaluere før vi går over til neste skritt. Det kan godt hende at vi kommer til å avdekke svakheter som gjør at vi må forsterke innsatsen, men de prosessene som har vært igangsatt de siste årene – det er ganske mange, det er ganske mange som ikke er gjennomført ennå, og det er ganske mange øvelser som står for tur – tenker jeg at det er naturlig å få erfaringsgrunnlag fra før vi trekker noen konklusjoner.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Nå ble det veldig mye hvis, hvis og atter hvis, som jeg ikke skal spekulere på. Men det som bør være et tankekors for alle, er at Stortinget har selv behandlet stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet, og nylig, bare for noen uker tilbake, sto jeg her og diskuterte IKT-sikkerheten. I forbindelse med de stortingsmeldingene har Stortinget gitt, skal vi si, retningslinjer og føringer for hva regjeringen skal gjøre, og jeg synes det er naturlig at regjeringen får lov til å gjøre det Stortinget ber om, før vi eventuelt stopper prosessen som Stortinget ba regjeringen om å sette i gang med.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Igjen: Jeg avviser ikke at det kan være riktig eller hensiktsmessig å ha en totalforsvarskommisjon. Men jeg vil understreke at noen ganger er det greit å handle og ikke bare utrede, og nå har vi satt i gang en del program som handler og iverksetter, og det kan være nyttig å få gjort handlingene unna før vi på nytt utreder. Det er egentlig bare det jeg sier. Med de programmene som er i gang, og med de marsjordrene vi på mange måter har fått fra Stortinget, er det naturlig at disse tingene får virke før vi evaluerer dem.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det norske samfunn er i de siste fem årene utsatt for en rekke reformer – mange av dem med den fellesnevneren at de har sentraliserende trekk. De fleste reformene er også igangsatt uten en forutgående analyse av hva samfunnet trenger, og hvilke konsekvenser reformene vil ha, både hver for seg og ikke minst samlet sett. I et totalt beredskapsbilde endres nå grenser og oppgaver i rekordfart. Det ble sagt at man skulle rydde opp, men svaret så langt ser ut til å bli minst like mangfoldig og uoversiktlig som det det var før reformene ble iverksatt. Det er ingen tvil om at tiden vi lever i, og framtidsbildet gjør beredskapsbildet mer uoversiktlig og utfordrende – det være seg endret klima, internasjonal uro, terrorproblematikk, mat og vann og mange andre forhold som virker inn i totalbildet. Forslaget fra regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, om å vurdere å sette ned en kommisjon når viktig reformarbeid i justissektoren er avsluttet, må være misforstått. Totalberedskap gjelder ikke kun justissektoren, og det illustrerte justis- og beredskapsministeren godt i spørretimen på onsdag, da han unnlot å svare på spørsmål om ambulansetrafikken i Finnmark fordi det lå utenfor hans ansvar. Det er helt riktig. Beredskapsarbeidet favner mye videre, og derfor er det skremmende at regjeringspartiene ikke vil være med på en beredskapskommisjon. Totalberedskapen spenner vidt, og for å få et bedre grunnlag for å forme framtidens Beredskaps-Norge enn det dagens vilkårlige reformer legger opp til, burde man være med på forslaget. Det er interessant at jeg i mitt virke som ordfører tidligere var satt til å være ansvarlig for kommunens totalberedskap. Det var en beredskap som favnet bredt. Vi var pliktig til å gjennomføre regelmessige risiko- og sårbarhetsanalyser, og hvert fjerde år skulle vi rullere kommunens beredskapsplan. Det hadde vært på sin plass at regjeringen stilte samme krav til seg selv som øverste ansvarlige for den nasjonale beredskapen som det man faktisk pålegger landets kommuner. I kommunene er vi opptatt av innbyggernes beredskap. Vi er opptatt av hvordan vi kan ivareta totalbildet – alt fra mattrygghet til vann og avløp, til forsvar, sikkerhet og blålysetatene. Det hadde vært klokt om Stortinget, med alle de gode intensjonene som ligger i innstillingen, hadde stilt seg bak forslagene fra Senterpartiet i dag om å se på totalberedskapen i dette lyset.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg takker statsråden for innlegget og for avklaring på en del områder som komiteen har bemerket i sin innstilling. Jeg vil gjerne følge opp det som representanten Ropstad tok opp i sitt innlegg. Spesielt innenfor skadeforsikring og det som går på sjøforsikring, har det både i høring og i brev i etterkant blitt reist kritikk for manglende involvering, at en var ukjent med forslag som kom, og man er bekymret for konsekvensene for sin bransje. Derfor vil jeg gjenta det spørsmålet som representanten Ropstad kom med. Når det gjelder det forskriftsarbeidet som vi nå skal i gang med, må man sørge for tilstrekkelig involvering av berørte parter, sånn at vi får et regelverk som er godt tilpasset den bransjen det gjelder.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-14:
Statsråden var innom noen nasjonale tiltak som regjeringen jobber med. Ett av de tiltakene er rentebegrensningsregelen. Da er den naturlige oppfølgingen å spørre om når det kommer noe konkret om rentebegrensningsregelen fra regjeringens side. Rentebegrensningsregelen ble i sin tid foreslått av den rød-grønne regjeringen. I skatteforliket ble det også gitt en bestilling om at den skulle utvides til også å inkludere ekstern rente. Det har fortsatt ikke kommet noe forslag på bordet fra regjeringens side. Nå skriver vi 2018 – når kan en forvente at det kommer noe konkret fra regjeringens side for å oppfylle skatteforliket på det området?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-14:
På dette området var skattemeldingen som regjeringen leverte i forrige periode, særdeles tynn, og det var Stortinget som måtte ta ansvar gjennom å komme med flere konkrete forslag til hvordan en skulle følge opp. Flere av dem har vært nevnt her: utvidet land-for-land-rapportering og – som sagt – rentebegrensningsregelen. Nå har det gått flere år siden skatteforliket, med konkrete bestillinger til regjeringen. Da er det å forvente at regjeringen kommer med en oppfølging og har en tidsplan for når en skal komme tilbake til Stortinget, og ikke bare skyver det ut i evigheten, slik som statsråden gjorde i sitt forrige svar.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-14:
Jeg oppfatter her at statsråden og mindretallet på Stortinget mener at det er uklokt av flertallet på Stortinget å gi uttrykk for sitt syn i en sak som regjeringen har lagt fram for Stortinget. Tillater en en modernisering av inflasjonsmålet? Ja, flertallet på Stortinget er enig i at det skal være en modernisering, men det en stiller spørsmål ved, er senkningen av inflasjonsmålet fra 2,5 pst. til 2 pst. Spørsmålet er: Sett i ettertid – var det klokt å foreta denne endringen når en ser at både sentrale økonomer og LO advarer, når flertallet på Stortinget er uenig, nettopp på et område der det er viktig å bidra til stabilitet og langsiktighet? Er finansministeren fornøyd med den prosessen som hun selv har bidratt til?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det som er den store forskjellen fra sist gang forskriften ble endret, for 17 år siden, og til det som nå har skjedd, er at sist gang hadde endringen i forskriften støtte. Nå er det sentrale aktører i samfunnsdebatten og et flertall på Stortinget som setter store spørsmålstegn – og markerer uenighet – ved den endring som ble gjort. Derfor stiller jeg nok en gang spørsmål til finansministeren: Synes finansministeren det er klokt å opptre på en slik måte at en i et så viktig spørsmål, som handler om langsiktighet og stabilitet, ikke sørger for at det også er bred oppslutning om de tiltak som en gjennomfører?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-05-14:
Å nedkjempe og førebyggje kvitvasking er eit effektivt og viktig verkemiddel i kampen mot økonomisk kriminalitet. Det er dessverre ingen tvil om at kvitvasking av utbytte frå kriminelle handlingar er eit stort samfunnsproblem. Det finst mange måtar å kvitvaske eit utbytte på, både enkle og meir raffinerte, men trenden vi ser, er likevel at metodane blir stadig meir avanserte, gjennomførte av profesjonelle forvaltarar, der finansielle transaksjonar i fleire ledd gjer det vanskelegare å følgje pengane, samtidig som eigarskapet blir tilslørt. Eksempelvis er kjøp og sal av kryptovaluta ein forholdsvis ny metode, som gjer tradisjonelle, sporbare bankoverføringar unødvendige. Dette er ein del av marknaden som det er knytt særlege utfordringar til å handtere og regulere. Den aukande profesjonaliseringa av kvitvasking fører også til meir omfattande bruk av mellomledd, som revisorar og advokatar. Det skjer stort sett alltid gjennom misbruk av bankvesenet eller anna legitim næringsverksemd. For å unngå at desse bidreg til plassering, tilsløring og integrering av utbytte frå straffbare handlingar, er det nødvendig med god rettleiing. Det er nødvendig med god informasjon om regelverket – eit regelverk som er i forkant av utviklinga. Slik har det ikkje vore. Reglane var overmodne for forbetring. Tre gongar har Noreg sin innsats mot kvitvasking og terrorfinansiering vorte sett under lupa av FATF. Rapporten frå 2014 kritiserer norsk praksis og regelverk på fleire punkt, og oppdatering av regelverket har vore tvingande nødvendig. Avansert kvitvasking skjer ofte over landegrensene. Det involverer finansiell infrastruktur i ulike jurisdiksjonar, og det er berre mogleg å nedkjempe dette med eit internasjonalt samarbeid. Då må vi ha eit felles regelverk, og denne proposisjonen, som gjennomfører EUs fjerde kvitvaskingsdirektiv og anbefalingane frå den internasjonale samarbeidsgruppa, tek oss i den retninga. Den økonomiske kriminaliteten utgjer utvilsamt ein trussel mot integriteten til finanssystemet, verkeområdet til økonomien og rettsstaten. Difor er det bra at innstillinga, som er lagd fram av ein i hovudsak samla komité, er eit resultat av grundig, godt arbeid, som eg synest saksordføraren frå Senterpartiet skal ha honnør for å ha teke initiativet til. På nokre enkeltområde er det likevel avvikande oppfatningar, f.eks. om kven som skal vere rapporteringspliktige. Eg trur det skal vere til å leve med, så lenge alle partia deler det same synet på verkelegheita og utfordringane, og har bidrege til å få eit oppdatert regelverk på plass, eit regelverk som vi no håpar vil bidra til å nedkjempe kriminalitet på mange område. Det kviler no eit stort ansvar på regjeringa for å setje i verk regelverket, sjå til at det blir handheva, og at relevante aktørar får nødvendig og god informasjon og rettleiing.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2018-05-14:
Jeg vil takke alle sammen for en veldig god debatt og mange gode innlegg. Det er, som flere har sagt, viktig for bærekraften i norsk økonomi framover at vi beskytter skattegrunnlaget vårt. At alle som skaper verdier i et samfunn, også bidrar med sin rettmessige andel av skatt til fellesskapet, er viktig ut fra et rettferdighetsprinsipp, men det er også avgjørende for at vi skal kunne finansiere viktige velferdsformål framover. Økonomisk bærekraft handler likevel ikke bare om å skatte mer, men også om å skape mer. Det hører med i denne debatten at den digitale økonomien er i sterk vekst i Norge. Det er mange norske gründere som etablerer spennende virksomheter i den type virksomhet som vi debatterer i dag. Både i gründerbedrifter og i internasjonale selskaper som er lokalisert til Norge, er det altså flere tusen arbeidsplasser som bidrar med sin del av skattegrunnlaget til Norge. Det er også et stort potensial for økt vekst og verdiskaping i denne bransjen, og det er en vekst som vi skal legge til rette for. Når det gjelder bildet som forsøkes skapt her nå av en passiv regjering, mener jeg det bør korrigeres. Jeg synes det er urimelig. Regjeringen jobber aktivt internasjonalt og er en pådriver. Norge er faktisk et av de landene som bidrar mest i de arbeidsgruppene som OECD har i gang via den forsterkede OECD-delegasjonen Norge har i Paris. I EU har vi selvfølgelig færre muligheter som ikke-medlem, men det forhindrer ikke at det jobbes aktivt på de arenaene Norge har tilgang til, og via de medlemslandene vi har et godt samarbeid med. Vi skal ha respekt for at det å utarbeide et nytt, felles internasjonalt skatteregelverk er komplisert. Det er ikke noen kvikkfiks her, ikke noen snarveier til nasjonale og internasjonale løsninger, som enkelte i debatten har tatt til orde for. Men samtidig, med den store politiske viljen som er internasjonalt, er det grunn til optimisme når det gjelder OECDs muligheter til å finne fram til løsninger, nye skattemodeller, som kan få bred tilslutning internasjonalt.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Jeg vil også takke saksordføreren og komiteen for et godt samarbeid i forbindelse med dette arbeidet. Det er ingen tvil om at det er et viktig tema. Representantene Gjelsvik og Holen Bjørdal har gått igjennom både merknader og forslag som også SV er med på, så jeg skal ikke gå videre inn på det. Jeg har lyst til å trekke fram et annet viktig tiltak mot hvitvasking og økt kriminalitet som ikke er omfattet av dette lovforslaget, og som jeg håper at finansministeren kan komme inn på i sitt innlegg. Det dreier seg om innføring av et offentlig register over reelle rettighetshavere. Stortinget har vedtatt at det skal innføres, og det fjerde hvitvaskingsdirektivet pålegger oss å implementere det. Vi har fra SVs side etterlyst implementeringen en stund nå. Den kom ikke i forbindelse med denne loven. Derfor hadde det vært interessant om finansministeren i sitt innlegg kunne kommentere framdriften av det, dialogen mellom Finansdepartementet og Næringsdepartementet. Jeg vil også spørre, i lys av at Hvitvaskingslovutvalget, da de så på dette, ga en anbefaling om at det ikke skulle være offentlig, noe som er i strid med det Stortinget har vedtatt, om det er mulig å kommentere om departementet jobber med utgangspunkt i Stortingets vedtak. Dette er som sagt et viktig bidrag til å bekjempe hvitvasking og terrorfinansiering, så det er et tema som vi fra SVs side vil både trekke fram og følge opp.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Jeg takker for svaret fra finansministeren. Det er godt nytt at lovforslaget kommer før sommeren. Jeg hadde lyst til å følge opp det som går på det offentlige knyttet til dette, fordi det sentrale i vedtaket fra Stortinget i 2015 er at det skal være et offentlig register. Nå innfører man i Storbritannia et lovverk om det som bl.a. innebærer at det også må være åpne eierskapsregistre som gjelder for f.eks. øyer som Cayman Islands. Det er interessant å følge med på den internasjonale utviklingen på dette området. Jeg har egentlig lyst til å gjenta mitt spørsmål: Jobber man i utgangspunktet etter Stortingets vedtak om offentlige registre, eller følger man anbefalingen fra Hvitvaskingslovutvalget, at det skulle være et lukket register?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Jeg har lyst til å følge opp det siste i svaret fra finansministeren. Ofte i disse debattene kan det høres ut som om vi som tar til orde for at man skal gjennomføre noen grep her i Norge, ikke ser viktigheten av det internasjonale arbeidet. La meg understreke: Det gjør vi. Det er helt avgjørende å lykkes på den internasjonale arenaen og å komme fram til enighet. Derfor lurer jeg på om finansministeren kan presisere og utdype hva det vil si at Norge deltar aktivt i OECDs arbeid med dette. Hvilke internasjonale initiativ har vi lagt på bordet i de prosessene, eller har vi vært velvillige til initiativ som har kommet fra andre land? Det er interessant for Stortinget å få vite om vi tar egne initiativ. Jeg har lyst å legge til: Bidrar vi til FNs arbeid med skatt, som også inkluderer og involverer utviklingsland?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-14:
Jeg vil også takke saksordføreren for svært godt og grundig arbeid i en veldig viktig sak, og jeg slutter meg til hans innlegg og kommentarer. Min kommentar gjelder egentlig bare slutten av side 10 og begynnelsen av side 11 i innstillinga, knyttet til skadeforsikring. Også representanten Rodum Agdestein var inne på at det er enkelte sektorer eller selskaper som har lav risiko for hvitvasking og terrorfinansiering, og da må det også være mulig å være litt mer fleksibel når det gjelder regelverket. Derfor er jeg veldig glad for at det er en enstemmig komité som slutter seg til at vi i Norge har en verdensledende bransje innen sjøskadeforsikring, som også opererer internasjonalt og dermed står i fare for å bli utkonkurrert dersom vi stiller for sterke krav. Jeg er glad for at komiteen peker på at en ønsker en særskilt regulering i egen forskrift av de selskapene. Da er egentlig min kommentar at jeg også forventer at de kan bli inkludert i det arbeidet, for jeg tror de har viktige innspill som de iallfall ikke kunne ha gitt uttrykk for i høringen. Jeg forventer egentlig også – og det står også i innstillinga – at det skal være en grundig utredning, og i det arbeidet tror jeg de kan bidra med viktige argumenter, for dette er en bransje som er veldig opptatt av å bekjempe hvitvasking og terrorfinansiering. Så det gjøres veldig mye godt arbeid, og jeg frykter at hvis det ikke gjennomføres på rett måte, kan konsekvensen bli at en internasjonalt bare svekker arbeidet. Derfor er min oppfordring til statsråden at det i det viktige arbeidet som skal gjøres før forskriftsfesting, må være god dialog.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-14:
Tusen takk til forslagsstilleren for å ta opp en veldig viktig sak. Det interessante med selve forslaget er jo at det vil være ekstremt avgjørende å finne gode løsninger på dette spørsmålet når en vet at veldig mange av de store bedriftene framover kommer til å ha mindre fysisk tilstedeværelse enn de har i dag. Det er ikke bare Norge som er avhengig av det, men hele verdenssamfunnet er avhengig av det. En stor kamp i f.eks. fattigdomsbekjempelse er å gjøre de fattigste landene i stand til å kunne få skatteinntekter, fordi de er helt avhengig av å kunne bygge institusjonene og bli selvstendige på den måten. Men det er viktig også for Norge, fordi en skal klare å opprettholde velferden, og vi vet at det allerede i dag er store beløp som blir fraktet ut av Norge som burde vært skattlagt. Det er også et viktig konkurranseaspekt her, for vi vet at når de multinasjonale selskapene kan konkurrere i Norge på mye bedre vilkår, vil det bety at det er arbeidsplasser i Norge – og skatteinntekter i Norge – som forsvinner. Flertallet bak skattereformen var jo tydelige på viktigheten av land-for-land-rapporteringen, og det er ekstremt viktig at dette følges opp på en god måte. Men det er også viktig at spørsmålet som knytter seg til de multinasjonale selskapene som har liten fysisk tilstedeværelse, blir inkludert, og at en har et grundig arbeid på det. Jeg vil også takke saksordføreren her som har gjort en veldig grundig jobb, og som har bidratt til at det er en ganske samstemt komité som står bak innstillinga. For det er jo, som flere har vært inne på, helt avgjørende at en lykkes med det internasjonale samarbeidet, og der må Norge være en offensiv bidragsyter og pådriver for at en skal finne gode løsninger. Derfor er jeg veldig glad for at komiteen slutter seg til at en gir en marsjorde til regjeringa om å betydelig forsterke innsatsen og også se på løsninger for hvordan en kan gjøre ting i Norge. Det mener jeg er viktig i et internasjonalt perspektiv, men det er også viktig for Norge.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-14:
Jeg stemte feil. Jeg skulle stemt for innstillingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Som jeg sa i mitt innlegg, har jeg merket meg den oppmerksomheten skadeforsikring har fått i komiteens behandling, herunder spørsmålet om sjøforsikringsselskapene, og vi vil selvfølgelig følge opp det komiteen har pekt på i innstillingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Jeg tror ikke jeg vil si veldig mye mer nå enn det jeg sa i hovedinnlegget mitt, nemlig at vi jobber med det dette i departementet nå. Vi har planer om å legge dette frem før sommeren og er selvfølgelig også i tett dialog med Nærings- og fiskeridepartementet i sakens anledning.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Først av alt synes jeg at vi skal være litt stolte av hvor langt fremme vi har ligget som nasjon i både å innføre og å utvide denne typen regelverk. Vi har kommet veldig mye lenger enn veldig mange andre. Men jeg mener at vi hele tiden skal gå igjennom og se om det hull i regelverket og behov for forbedringer, og jeg er åpen for å se på det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Man kan forvente at vi kommer til Stortinget med det så fort vi er ferdig med å utforme forslagene. Jeg merket meg også at representanten Gjelsvik i sitt hovedinnlegg prøvde å skape et inntrykk av at regjeringen nærmest sleper bena etter seg og ikke er spesielt opptatt av å jobbe med å få på plass løsninger for å få bedre skatteavtaler på dette området. Det er jeg uenig i. Vi har vært aktive pådrivere i internasjonale fora for å finne løsninger på dette. Vi deltar aktivt i alle arbeidsgrupper som vi kan få plass i. Vi ser også på hvordan vi kan bruke det nasjonale handlingsrommet vi har, for å få på plass bedre løsninger, og jeg nevnte flere av dem i mitt innlegg.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
Jeg skyver ingenting ut i evigheten. Regjeringen har fulgt opp skatteforliket hvert eneste år med mange og til dels krevende forslag til gjennomføring. Vi har tenkt å følge opp også alle de andre enighetspunktene som det ble bred enighet om i Stortinget. Så jeg vil rett og slett ta avstand fra påstanden fra representanten Gjelsvik om at dette er et område regjeringen ikke tar på alvor, for det gjør vi. Som jeg sa i sted, jobber vi ganske aktivt og intenst for å få på plass et godt internasjonalt regelverk på dette området, for det er gjennom det vi finner svar på det som er hovedsaken i det representantforslaget som er til behandling i salen i dag.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-14:
La meg først si at jeg er glad for det brede engasjementet Stortinget har i dette spørsmålet. Jeg er også glad for at det egentlig ikke er så veldig stor uenighet om hvor vi skal. Jeg opplever at vi er ganske enige om det. Så er det mer et spørsmål om hvordan vi skal få det til. Men jeg tror ikke vi skal tillegge hverandre motiver vi ikke har. Jeg mistenker ikke Stortinget for ikke å ville se helheten i dette, og jeg håper at heller ikke jeg blir mistenkt for ikke å være opptatt av å finne løsninger på det. Vi har tatt flere initiativer. Vi sitter bl.a. i de arbeidsgruppene som jobber for å utforme detaljene i dette i OECD. Jeg reiser til møter i OECD i slutten av denne måneden og skal aktivt delta i debatt om nettopp internasjonal skattlegging. Det er noe jeg er over gjennomsnittet opptatt av. Jeg har vært i dialog med min britiske kollega om de samme spørsmålene, også for å se på om det er mulig å legge press på OECD for at de skal kunne levere rapporten sin raskere enn det som er estimert. De signalene har vi sendt til OECD også fra norsk side. Så vi følger opp, tar egne initiativ og dytter på for at dette skal komme raskt på plass.