Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 1999-06-15:
Arbeidarpartiet sluttar seg til Regjeringa sitt forslag om samtykke til fusjon mellom Postbanken og DnB. Vi i Arbeidarpartiet hadde i utgangspunktet eit anna syn på kven Postbanken burde slå seg saman med, men når Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti ønskte noko anna og vende seg mot Høgre og Framstegspartiet for å få gjennom sitt syn på saka, meiner vi at slaget er tapt, og då gjer vi det beste ut av situasjonen. Postbanken treng å fusjonera med ein eller annen, og DnB er nok den beste no. Men eg har også teke ordet for å peika på nokre forhold i samband med denne fusjonssaka. For det første meiner vi at Regjeringa bør vera svært varsam i handsaminga i saker der staten er både eigar og konsesjonsmyndigheit. I denne saka fekk Stortinget først eit forslag om aksjeselskapsform frå Postbanken, utan at det gjekk fram at dette var ein føresetnad for fusjonen. Deretter vart forslaget om samtykke til fusjon fremja, før proposisjonen om aksjeselskapsform var ferdighandsama i Stortinget. Saksgangen innebar at Stortinget vart gjort kjent med vesentleg informasjon om sakene på ein uryddig måte, og dette meiner vi er ein kritikkverdig framgangsmåte. Når det er sagt, støttar vi forslaget, men det hadde vore mykje greiare om vi hadde fått ein heilskapleg gjennomgang av kva planen var, då vi fekk den første saka til Stortinget. I brev frå departementet av 7. juni i år vart det vist til at Posten fekk plikt til å inngå avtale med ein finansinstitusjon, då den vert gjeven einerett og vart pålagd plikt til å tilby grunnleggjande banktenester gjennom heile Posten sitt ekspedisjonsnett. Arbeidarpartiet meiner at slike grunnleggjande banktenester over heile landet er svært viktige, og det må kunne leggjast til grunn at ein fusjon mellom Postbanken og DnB ikkje skal føra med seg at vi på sikt får eit dårlegare tilbod gjennom Posten sitt ekspedisjonsnett. Eg reknar med at departementet sitt svar inneber at grunnleggjande bank- og betalingsformidlingstenester vil verta vidareført etter forretningsavtalen sitt utløp den 1. mai 2002, og ber om at statsråden kan stadfesta dette. Vi har også merka oss at Regjeringa i proposisjonen seier at ho vil vurdera å nyttiggjera seg ein del av deimidlane som vert frigjorde ved fusjonen, til å oppretthalda strukturen i delar av postnettet. Ja, det blir spennande å sjå om det vert realiteten i budsjettet til hausten og i dei komande åra. Men ein har i alle fall til føremål å gjera det, og det registrerer vi. Regjeringa legg opp til at dei som er tilsette i Postbanken ved tidspunktet for fusjonen, kan halda fram på noverande vilkår som medlemmer i Statens Pensjonskasse inntil vidare, som det heiter. I St.prp. nr. 38 for 1993-94 i samband med fusjonen mellom Postgiro og Norges Postbank heiter det om personalpolitiske konsekvensar bl.a.: «Fra de ansattes side vil omstilling under trygghet særlig relateres til et sikkert arbeidsforhold og at lønns- og arbeidsvilkår totalt sett ikke svekkes. Intensjonserklæringen fokuserer særlig på arbeidstakernes medinnflytelse i omstillingsprosesser, at omstillinger skal ivareta både effektivitet og trygghet, at det skal nyttes virkemidler som sikrer positive omstillingsprosesser og at det skal forsøkes å unngå at effektiviseringsarbeid fører til forverring av situasjonen på dagens arbeidsmarked. Samferdselsdepartementet forutsetter at dette også legges til grunn ved fusjonen mellom Postgiro og Postbanken.» I Arbeidarpartiet meiner vi at omstilling under tryggleik bør vera ei rettesnor for dei personalpolitiske konsekvensane også ved denne fusjonen. Derfor er det viktig at arbeidstakarorganisasjonane er med i utforminga av dei arbeidsvilkåra som skal gjelda etter fusjonen, kanskje særleg vil eg peika på at det òg gjeld pensjonsvilkåra.