trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg er helt enig med representanten Næss i at en kopp kaffe på flyet hjem på fredag ettermiddag gjør seg aldeles utmerket. De to norske flyselskapene som jeg vanligvis reiser med, serverer gratis kaffe på fredag ettermiddag også. De serverer ikke gratis øl og vin. Det var nytt for meg at noen flyselskap gjør det, og jeg må si at jeg blir betenkt når jeg hører at førstevalget skal være alkoholdrikk og ikke det vanlige, te, kaffe eller mineralvann.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Som jeg sa, er denne saken ny for meg. Jeg skal ta med meg informasjonen og se på den tilbake i departementet.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
De endringene som ble gjort i Arbeiderpartiets regjeringstid, nemlig at det ble tillatt å servere vin i tillegg til øl på innenlandsflyene, har vi ikke tenkt å gjøre noe med.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg er faktisk veldig glad for den store fokuseringen som har vært på fattige i vårt samfunn i desember, og jeg håper det holder seg gjennom året. Vi har hatt ulike tall som har versert, og de siste, som kom fra Econ, anslår at det er ca. 20 000 barn som lever i langvarig fattigdom. Årsakene til det er relativt mange, men de har i hvert fall det til felles at det er foreldrene som er fattige. I vårt samfunn er det en forventning til oss om at vi skal leve av eget arbeid. Når man ikke klarer det, har vi ordninger for dem som er syke, og vi har ordninger for dem som ikke får arbeid, og så har vi en ordning for dem som i korte perioder faller utenfor og ikke er tilpasset de to andre. Det er da sosialhjelpsordningen. Den har aldri vært ment som noe som man skal leve av over tid. Det vi ser nå, er at de som mottar sosialstønad over tid, har et sammensatt problembilde. Det kan være helseproblemer, rusproblemer, lav utdanning eller veldig dårlig tilknytning til arbeidslivet. Det har vist seg at det er vanskelig å koble dem fra sosialstønaden ved et enkelttiltak. Det Regjeringen imidlertid planlegger å gjøre innenfor et meget kort tidsperspektiv, er å komme med veiledende normer for sosialhjelp. Vi har allerede i gang prosjekter som skal hjelpe langtidsledige tilbake til arbeid i flere kommuner, og vi har et tiltak for bostedsløse fordi problemet for en god del av disse også er bosituasjonen, det er for kostbart å bo i byene til at de klarer seg selv.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Da overgangsstønaden ble forandret i 1997 i forbindelse med behandlingen av velferdsmeldingen, gikk man over fra en periode på ti år til en periode på tre år, eventuelt med et tillegg på to år for utdanning. En av de viktigste grunnene for det var nettopp arbeidslinjepolitikken, det at jo lenger man er hjemme og borte fra arbeidslivet, jo større sannsynlighet er det for at man aldri kommer tilbake. Det at man aldri kommer tilbake til arbeidslivet vil bidra til flere fattige barn, når denne stønaden faller bort. Derfor ble det også da man endret det, lagt opp til en betydelig innsats på nettverksprosjekter blant de enslige forsørgerne, slik at de skulle bli inspirert til og få hjelp til å komme i gang med utdanning eller komme seg i arbeid den dagen overgangsstønaden tok slutt. Dette tar vi med videre, men jeg skal også se på om vi må lage endringer i arbeidstrygdreglementet for å imøtekomme nettopp det problemet som representanten tar opp her.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg kan bekrefte at vi kommer til å se særlig på barns forhold når det gjelder handlingsplanen for sosial og økonomisk trygghet, og det er naturlig å komme inn på begge de områdene som representanten Kleppa tar opp. Det kan jeg bekrefte. I tillegg: Når de veiledende normene for sosialhjelp kommer, vil vi spesielt ta hensyn til barnefamilier der også.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Som jeg sa i mitt første svar, er prisen på boliger absolutt av vesentlig betydning for hvorvidt en familie blir fattig eller ikke. Når det gjelder om sosialkontoret skal dekke stønad til folk som har egen bolig, så synes jeg at det bør det. De fleste mennesker i Norge eier faktisk sin egen bolig, og det bør være slik. Så hvis representanten sender eksemplet over til meg, skal jeg behandle det i departementet. Som enkeltsak kan jeg ikke ta det her.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg viser til representanten Hedstrøms spørsmål til finansministeren. Spørsmålet gjelder Vinmonopolets prisfastsettelse på juleøl sammenlignet med Systembolagets, og jeg vil derfor gjerne svare på spørsmålet på dette grunnlaget. I desember 2000 solgte både Vinmonopolet og Systembolaget Borg Juleøl med et alkoholinnhold på 6,6 volumprosent. I Norge kostet flasken kr 23,80. I Sverige kostet den SEK 14,50, som tilsvarer NOK 13,70. Uten pant er prisdifferansen derfor ca. kr 9. Lavere salgspris i Systembolaget skyldes i hovedsak tre forhold: lavere innkjøpspris, lavere avgift og lavere avanse. For det første: Borg Bryggerier solgte ølet NOK 2,43 billigere pr. flaske til Systembolaget enn til Vinmonopolet. For det andre: Alkoholavgiften er NOK 3,32 høyere i Norge enn i Sverige. I tillegg kommer høyere merverdiavgift som følge av høyere innkjøpspris, alkoholavgift og avanse. For det tredje: Vinmonopolets avanse er NOK 1,65 høyere enn Systembolagets avanse. Dette skyldes særlig følgende forhold: Regnet i antall liter selger Systembolaget ca. 5,5 ganger så mye som Vinmonopolet. Systembolaget har derfor flere produkter å fordele sine faste kostnader på. Videre er det en vesentlig forskjell mellom Norge og Sverige når det gjelder omsetningen av øl. I Sverige selges øl over 3,5 volumprosent alkohol kun på Systembolaget. I Norge går grensen som kjent ved 4,75 volumprosent. Det medfører en langt større omsetning av øl på Systembolaget enn på Vinmonopolet. Vinmonopolet solgte 647 000 liter øl i 2000. Systembolaget solgte til sammenligning 130 millioner liter øl i 1999. For Vinmonopolet står sterkøl for ca. 1 pst. av den totale omsetningen. I Sverige utgjorde sterkølsalget ca. halvparten av den totale omsetningen i Systembolaget. Dette gir naturligvis stordriftsfordeler. Dessuten handler hver kunde ofte i store kvanta, f.eks. kassevis. Dette gjør også at håndteringskostnadene pr. flaske kan holdes på et lavere nivå i Sverige enn i Norge. På bakgrunn av disse opplysningene vil jeg anta at Vinmonopolet vil kunne redusere sin avanse hvis pilsen, dvs. øl fra og med 3,5 volumprosent alkohol, ble flyttet fra dagligvarehandelen til Vinmonopolet, som man gjør i Sverige. Men jeg går ut fra at representanten Hedstrøm ikke har tenkt seg den løsningen?
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Alkoholavgiftene har vært kanskje det vesentligste forebyggingstiltaket vi har hatt. Høye avgifter har vært spesielt for alle de skandinaviske landene. De har også hatt den effekt at selv om vi nå har et bekymringsfullt høyt forbruk blant unge, ser vi at det allikevel er betydelig lavere enn i svært mange andre land. Alkoholavgift er likevel ikke det eneste mulige forebyggende tiltak, og jeg finner det derfor rimelig at vi hele tiden må vurdere alkoholavgiftene som forebyggende tiltak opp mot tilgjengeligheten av alkohol andre veier, for jeg er også opptatt av at vi skal ha ryddige omsetningsforhold når det gjelder alkohol.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, er avgiftene et viktig forebyggingstiltak, men ikke det eneste. Vi må fortløpende også vurdere avgiftene i forhold til våre naboland.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Etter folketrygdloven er alle arbeidstakere obligatorisk yrkesskadedekket. Enkelte grupper er likestilt med arbeidstakere, f.eks. militærpersoner og studenter. Selvstendig næringsdrivende og frilansere har adgang til å tegne en frivillig yrkesskadetrygd. For å kunne tegne en slik frivillig trygd må den forventede næringsinntekten i året overstige grunnbeløpet i folketrygden, for tiden 49 090 kr. Representanten Nesvik reiser spørsmål om jeg vil ta initiativ til å endre denne ordningen. Han peker på at uførepensjonister kan ha en arbeidsinntekt på inntil 1 G i tillegg til trygden og samtidig være forsikret gjennom arbeidsgiver. Representanten viser til at det virker urettferdig at uførepensjonister, som er selvstendig næringsdrivende med en inntekt på 1 G eller mindre, ikke skal ha samme mulighet til forsikring som andre uførepensjonister. Særfordelene i folketrygden ved yrkesskader er først og fremst etablert med tanke på arbeidstakere. Reglene har som formål å gi økonomisk kompensasjon for de skader og sykdommer som skyldes den særlige risiko ved et arbeidsforhold. I tillegg til folketrygdens særfordeler er alle arbeidsgivere pålagt å tegne en forsikring til fordel for arbeidstakerne. Både arbeidstakere og næringsdrivende som er uførepensjonert, er yrkesskadedekket når de har arbeidsinntekt ved siden av trygden. Dette følger av at alle arbeidstakere er obligatorisk yrkesskadedekket i folketrygden. Dersom uførepensjonisten har næringsinntekt ved siden av trygden, gjelder det ingen obligatorisk yrkesskadedekning eller noen lovbestemt yrkesskadeforsikring. Som nevnt kan imidlertid selvstendig næringsdrivende tegne en frivillig yrkesskadetrygd i folketrygden. Siden 1971, da yrkesskadetrygdloven ble innlemmet i folketrygden, har det vært en grense på 1 G for å kunne tegne en slik frivillig yrkesskadetrygd. Beløpsgrensen på 1 G har vært ansett som naturlig i forhold til bl.a. opptjening av pensjonspoeng. Videre bør virksomheten ha et visst omfang før frivillig yrkesskadetrygd kan tegnes. Dette gjelder også i forhold til beregning av eventuelle stønader, der grunnlaget ikke kan være høyere enn den inntekten som det er betalt premie etter. Mitt svar til representanten Nesvik blir derfor at selvstendig næringsdrivende bør ha en viss næringsinntekt før det gis adgang til å tegne frivillig yrkesskadetrygd. Jeg vil likevel vurdere om det kan være fornuftig å ha et noe lavere beløp enn det som gjelder i dag, f.eks. ½ G, slik minstegrensen i dag er for sykepenger.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg skal da svare på den første delen. Jeg mener det når jeg sier at jeg skal vurdere om det kan være fornuftig å ha et lavere beløp enn det som gjelder i dag. Derfor vil jeg se på saken og ut fra det gjøre noe med det hvis jeg finner det fornuftig.
Annelise Høegh (Høyre), 2001-01-10:
Jeg må si at det var nytt også for meg at Braathens serverer gratis vin og øl på flyene hjem på fredagskvelden, men det synes jeg var en meget gledelig nyttårsmelding om det private flyselskapet, som jeg håper statsråden ikke har tenkt å blande seg opp i og få dem fra. At de i tillegg også serverer gratis kaffe, har jeg selvsagt ikke noe imot. Men skal man få en god fredagskveld, kan det hende at man har større glede av vin og kanskje også av øl enn av kaffe, for da kommer man tidligere til sengs.(Munterhet i salen) Jeg håper at sosialministeren ikke har tenkt å legge hindringer i veien for den lange politiske kamp Høyre har ført, og som vi til slutt fikk Arbeiderpartiet med på, nemlig at det ikke bare skulle være øl, men også vin på innenlandsflyene. (Munterhet i salen)
Annelise Høegh (Høyre), 2001-01-10:
Tusen takk.
Annelise Høegh (Høyre), 2001-01-10:
Jeg vil da tilbake igjen til sosialministeren og situasjonen for dem som kommer på trygd, og som får problemer med å klare sine utgifter. Jeg fikk i går en henvendelse fra en snekker som var blitt uføretrygdet etter et fall fra et bygg. Han hadde prøvd attføring, men det gikk ikke. Hans situasjon var at han hadde et husbankfinansiert hus med en husleie på bare 1 800 kr, og han så seg da nødsaget til å gå til sosialkontoret for å få hjelp. Men der fikk han avslag fordi han altså eide huset selv. Han skulle da leve av en uføretrygd på 7 000 kr i måneden. Hjelp til å betale husleien ville øke hans formue, fikk han vite. Men hvis han solgte boligen, tok opp et leieforhold og fikk en husleie på 3 500–4 000 kr måneden eller hva det måtte bli, ja, da skulle sosialkontoret betale husleien hans, for da var det ikke han som fikk økt formue av det, men den som eide leiligheten han måtte bo i. Dette er jo vanvittig – helt molbopolitikk. Vil sosialministeren se på dette og vurdere å endre reglene for utbetaling av sosialhjelp?
Annelise Høegh (Høyre), 2001-01-10:
Det er ganske folkelig.
Inge Lønning (Høyre), 2001-01-10:
Jeg deler presidentens vurdering av at tiden kan være inne både for en kulturpause og en kaffepause. I den anledning retter jeg et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren. Det fremgår av dagens Aftenposten en uttalelse fra hans statssekretær om at man kan regne med at Regjeringen vil offentliggjøre sine standpunkter til Mjøs-utvalgets utredning etter hvert som man har trukket konklusjonen, og lenge før stortingsmeldingen som er bebudet i mars dette år, blir fremlagt. Statssekretæren antyder at dette er en litt uvanlig fremgangsmåte, og personlig vil jeg mene at det er en høyst uvanlig fremgangsmåte. Jeg vil derfor spørre statsråden om han ikke lenger er av den oppfatning at det viktige ved denne reformen er helheten og sammenhengen, slik som han selv sa i budsjettproposisjonen i høst. Betyr det at det ikke lenger er slik at det er en helhetlig reform det dreier seg om, men at man kan klippe den opp i sine enkelte bestanddeler?
Inge Lønning (Høyre), 2001-01-10:
Jeg har selvsagt ingenting imot at statsråden deltar i den offentlige debatt. Det skulle bare mangle. Det som er den uvanlige fremgangsmåten, er den statssekretæren annonserer i intervjuet i Aftenposten i dag, nemlig at Regjeringen som sådan vil legge frem sine konklusjoner etter hvert som man har trukket konklusjonene. Men det er jo nettopp ikke å delta i den offentlige debatt, for da får man konklusjonene uten premisser. Slik jeg ser det, vil det vanskeliggjøre Stortingets ansvarlige behandling av stortingsmeldingen når den kommer. Det som gjør at jeg er bekymret på dette punkt, er jo at vi alle vet at hvis dette storting skal kunne behandle en så omfattende sak som dette, er tiden og veien meget, meget knapp. Jeg imøteser at dette kan komme til å vanskeliggjøre prosessen, ved at det vil bli behov for ytterligere omfattende høringer når Stortinget omsider får stortingsmeldingen og kan begynne arbeidet med den.
Inge Lønning (Høyre), 2001-01-10:
Jeg har følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet har i brev av 27. september brukt Stortingets endring av privatskoleloven § 25 nr. 3 i juni 2000 som begrunnelse for hvorfor Sunnmøre ungdomsskules søknad om godkjennelse etter privatskoleloven ennå ikke er ferdigbehandlet, etter nesten 2 års behandlingstid. Hvorfor medfører lovendringen, som utelukkende er en presisering av den gamle lovteksten, lengre behandlingstid, og når kan Sunnmøre ungdomsskule vente et svar på søknaden?»
Inge Lønning (Høyre), 2001-01-10:
At departementet ikke forhaler behandlingen av søknader i utrengsmål, vil jeg jo ta som helt selvinnlysende. Men mitt spørsmål dreier seg i punkt 1 om hvorledes en lovendring som presiserer lovteksten, og som begrenser rommet for skjønnsutøvelse, kan medføre lengre behandlingstid. Hvis jeg oppfattet statsrådens svar riktig, var hans svar på det at departementet egentlig hadde ønsket å svare nei på søknaden dersom loven ikke var blitt presisert. Og når den muligheten var utelukket, måtte man lete etter en ny begrunnelse for å kunne svare nei. Jeg vil gjerne høre om det er en riktig oppfatning av hva statsråden faktisk sa.
Inge Lønning (Høyre), 2001-01-10:
Det statsråden nå sier, er at statsråden for sin del er uenig i Stortingets tolkning av lovteksten i vedtaket i juni i år. Og fordi statsråden er uenig i stortingsflertallets fortolkning av privatskoleloven, og fordi han er nødt til å lete etter et nytt grunnlag for å kunne svare nei på søknaden, bruker han så lang tid på å behandle en sak. Det finner jeg med respekt å melde oppsiktsvekkende. For den faglige vurderingen av søknaden kan jo overhodet ikke berøres av den endring av lovteksten som Stortinget har foretatt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Det aller viktigste med den reformen som vi kommer til å foreslå for høyere utdanning i Norge, er å sørge for at studentene får en god undervisning, at det er kvalitet på forskningen, og at vi bruker de 15 milliarder kronene på en best mulig måte. Som representanten Inge Lønning helt sikkert er godt kjent med, har debatten etter at Mjøs-utvalget framla sin innstilling i fjor sommer, vært omfattende og dreid seg om både detaljer og helheten i de reformene som skal komme. Jeg har registrert at også representanten Lønning har deltatt aktivt i den debatten med klare og vel formulerte standpunkt. Det kan ikke være slik at den eneste som ikke kan delta i den debatten og ikke kan ha meninger om de reformene som skal komme, er statsråden som har ansvaret på det området. Selvsagt må også jeg kunne delta i den debatten og også når jeg har konkludert i forhold til enkeltsaker, kunne komme med synspunkter på det. Det eneste som jeg foreløpig har konkludert med at vi kommer til å foreslå, og som også Regjeringen står bak, er en endring av gradsstrukturen fra dagens 4 pluss 2-ordning til en bachelor- og master-modell, hvor vi får 3 år pluss 2 år. Det har blitt mottatt med blandede reaksjoner, og debatten går livlig både i avisene og sikkert også i de ulike utdanningsmiljøene. Det er sunt, det er bra. Det betyr at vi får synspunkter på de ulike delene. Men når stortingsmeldingen kommer i mars, vil vi ha det helhetlige overblikket og den helhetlige framleggingen som representanten Lønning etterlyser. Det skal han være helt trygg på.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg har veldig vanskelig for å forstå at det skulle gjøre det nødvendig med mer omfattende høringer at f.eks. representanten Lønning i god tid før stortingsmeldingen kommer, faktisk kjenner til deler av hva Regjeringen har konkludert med. Tvert imot gir jo det en større mulighet til å diskutere og debattere de ulike delene av forslagene. Når jeg er ute og holder foredrag om de store reformene som kommer i norsk høyere utdanning, presenterer jeg den helheten som representanten Lønning etterlyser. Jeg presenterer jo ikke bare konklusjonene, men jeg skal sørge for at begrunnelsene som er for de ulike forslagene, også blir behørig presentert, likeså den argumentasjon som vi har for at en ny gradsstruktur, en ny styringsstruktur, en bedre undervisning og større krav til kvalitet på den høyere utdanningen og forskningen vil gi et helhetsbilde som sikrer både kvaliteten og at man bruker ressursene på en god måte, og sørger for at dette landet er i spissen når det gjelder høyere utdanning og forskning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Vi har jo nå en ordning for Statens lånekasse der renta følger det øvrige rentenivået i Norge, så der er jo det aller viktigste å sørge for en økonomisk politikk som holder rentenivået nede. Og der tror jeg det budsjettet som bl.a. representanten Tingelstads parti i Stortinget har vært med på å få til for 2001, er et godt bidrag i så måte. Men at rentenivået i seg selv får studentene til å studere mer, er jeg ikke så sikker på er riktig, for renta på studielånet har jo først og fremst konsekvens når man er ferdig med å studere. Det er først når man er ferdig med å studere, at renta begynner å løpe, og det er også da man begynner å betale. Jeg tror det aller viktigste for at studentene skal studere mer, er å sørge for at kostnadsnormen – de pengene studentene har å leve for mens de studerer – er såpass at det går an å være student på heltid, og at man ikke behøver å sitte i kassa på Rimi eller andre steder når man egentlig skulle være student. Et lavere rentenivå ville jo først og fremst kommet alle dem som har vært studenter, til gode, bl.a. ville da mitt eget studielån blitt vesentlig rimeligere å betjene. Men jeg er ikke sikker på at det er jeg som trenger den økonomiske hjelpen. Det er de som er studenter i dag, som trenger den.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Det var jo noen som mente at det var forholdsvis ambisiøst av Regjeringen å skulle behandle hele Mjøs-utvalgets innstilling, som kom i fjor sommer, med høringsfrist i oktober, og så få framlagt en melding slik at vi fikk behandlet den før sommeren 2001. Men jeg mente at det var nødvendig, for hvis vi ikke får det til i løpet av våren, blir det enda et års forsinkelse før vi kan sette de nye reformene ut i livet. Hvis vi får tilslutning til det i Stortinget i vår, kan f.eks. gradsstrukturen iverksettes allerede fra høsten 2002. Blir det til høsten vi behandler det, må vi antakelig vente enda et år før vi får det satt ut i livet – hvis det da blir vedtatt. Så jeg skal gjøre alt jeg kan for å imøtekomme representanten Dørums ønske om at vi skal komme tidlig i mars med meldingen. Jeg håper også at vi kan lage en melding som tar for seg hovedlinjene og de generelle grunnprinsippene, og så får vi jobbe videre både i regjering og med saker til Stortinget med mer detaljerte spørsmål etter hvert som prosessen går og de ulike hovedprinsippene skal settes ut i livet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg håper jo at det er akkurat det vi skal klare, å beholde den anseelsen og kvaliteten som hovedfaget i Norge faktisk har internasjonalt, med en ny gradsstruktur. Derfor skal vi også beholde fordypningen på to år i det forslaget som vi presenterer, på master-graden. Også de ulike master-gradene må ha en god del fordypning i forhold til forskerutdanning, for vi kommer til å trenge mange dyktige forskere i framtida. Så jeg håper jo at vi ved å bruke ressursene bedre kan opprettholde kvaliteten på de studentene vi utdanner, selv om enkelte av gradene da får et kortere løp. I enkelte fag undervises det bare 26–27 uker i året – et år som har 52 uker. Selv om man har en lang pause i undervisningen på sommeren i Norge, mener jeg at studieåret for veldig mange studenter kan utnyttes bedre. En bedre oppfølging, mer deltakelse, mer kontakt med vitenskapelig personale og større studieintensitet vil bidra til å holde kvaliteten oppe, samtidig som vi bruker ressursene mer effektivt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
I opplæringsloven § 2-1 står det helt klart at grunnskolen skal være gratis, og den skal være for alle. Vi har sett en bekymringsfull bruk av egenandeler ved ulike aktiviteter i skolen som skal inngå i den normale læringen og det som dekkes av læreplanen. Det er i strid med loven, og derfor må vi sørge for at vi får avdekket omfanget av den type egenbetalinger, slik at vi eventuelt også kan reagere overfor dem som ikke følger det som står i regelverket. Derfor har jeg tatt initiativ til at vi nå skal ha en full gjennomgang av det og få oversikt over bruken av egenbetalinger i skolen. De tallene vi har pr. i dag, stammer fra flere år tilbake, og vi trenger å vite hva omfanget er, hva som skjer, slik at vi også kan reagere, for det er helt uakseptabelt at enkelte barn blir utelukket fra deler av den ordinære undervisningen på grunn av at man innfører egenbetalinger.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg vil sørge for at den gjennomgangen er klar i løpet av våren, men jeg vil også understreke at det i og for seg ikke trengs nye dekret eller nye vedtak. Loven er klinkende klar – skolen skal være gratis. Det som skal dekkes for å gjennomføre læreplanen, skal være gratis og tilgjengelig for alle. Jeg har i all min politiske aktivitet som statsråd nettopp vært opptatt av at vi skal ha en felles offentlig grunnskole for alle barn her i Norge som ønsker å gå der, som er gratis og tilgjengelig for alle. Jeg er ikke helt sikker på om det er helt i tråd med det Fremskrittspartiet har i sine programmer i forhold til skoleverket i Norge, men mitt syn er at vi skal ha en offentlig fellesskole som er gratis for alle.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Når det gjelder leirskoleopphold, er jo opplegget at det som dreier seg om undervisning, skal være gratis, men det er mulig å ta en egenandel i forhold til det som dekker utgifter til mat osv. Forutsetningen når det gjelder leirskoletilskuddet, er at det skal sørge for at utdanningsdelen er gratis. Vi foreslo i statsbudsjettet at leirskoletilskuddet skulle inngå i det generelle tilskuddet til kommunene. Det sluttet Stortinget seg ikke til, og vi beholdt et øremerket leirskoletilskudd. Men det betyr egentlig også at kommunene kan gjennomføre den delen av læreplanen som dreier seg om friluftsliv osv., på en annen måte enn ved leirskoleopphold. Det står ikke noe om obligatorisk leirskoleopphold i læreplanen. Det er kunnskapsformidling som skal gjennomføres, og som en del kommuner mener det er fornuftig å gjennomføre gjennom et leirskoleopphold. Men betalingsdelen skal bare dreie seg om de andre utgiftene som er utover det som gjelder undervisning. Jeg er svært opptatt av at vi får en gratis skole, og det er bl.a. også derfor vi har foreslått gratis lærebøker i videregående skole, for stadig å nærme oss en skole hvor utgiftene er minst mulig for elevene og foreldrene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Etter mitt syn er trygge og gode oppvekstvilkår, en god skole og et fellesskap med ulike etniske bakgrunner i en felles skole av de tingene som gjør at vi kan bekjempe gjengkriminalitet og vold. Jeg tror at det at enkelte kommer til skolen og føler at de mislykkes, ramler utenfor, er en forholdsvis sikker rekrutteringskilde til gjengkriminalitet og sørger for at stadig nye unger havner ute i et uføre. Derfor ønsker jeg å ha en skole som legger til rette for alle barn og unge, hvor de kan gå sammen, som – som i og for seg også har sammenheng med det forrige spørsmålet – er gratis, uavhengig av foreldres inntekt, hvor man lærer språket vårt godt, hvor man kan lykkes, og hvor man kan få en tilpasset opplæring, slik at man faktisk får bein å stå på og kan gå ut i arbeidslivet og klare seg på egen hånd. Jeg tror dette er grunnleggende forutsetninger. Men da er det viktig at vi gjennom hele oppveksttiden legger til rette for slike tiltak. Vi må ha en god barnehage. Derfor må vi fortsatt ha statstilskudd til barnehager, som jeg har registerert at representanten Ursula Evjes parti ikke er tilhenger av. Vi må ha en god kommuneøkonomi som kan sørge for at skolen har den kvaliteten vi ønsker, og vi må ha dyktige og gode lærere som kan være forbilder for elevene, som kan tilrettelegge, stille krav og sette grenser, men også gi dem den kompetansen for og den kvaliteten på undervisningen som vi trenger. Alt dette hører sammen. I tillegg må vi sørge for fritidstilbud, legge til rette for idrettsaktivitet, musikkliv og kulturelle aktiviteter for barn og unge, som også trenger en aktiv kommune og en aktiv stat. Her tror jeg at den helheten som vi har i vår politikk på disse områdene, er det som skal til for å legge til rette for gode oppvekstvilkår.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Vi må skille mellom to ting. Den gjengkriminaliteten vi har i hovedstaden i dag, kan ikke løses med barnehager eller med tiltak i skolen. Den må løses med politi, med etterforskning og med tøffe tiltak overfor dem som blir tatt for den type kriminalitet. Det gjør justisministeren et arbeid for å gjennomføre, med nye tiltak, bl.a. mer politi ute på gatene og mindre ressursbruk til byråkrati og mer til aktivt politiarbeid. Men samtidig som vi gjør det, må vi sørge for at vi også driver forebyggende arbeid og legger til rette for at ikke de som i dag er fem eller sju eller ti år, om noen år kommer inn i den samme gjengkulturen. Her er tilskudd til fritidsklubber, tilskudd til aktivitet i oppvekstmiljøet, en god skole osv. det helhetlige grepet som vi må gjøre. Det er riktig som representanten Evje viser til, at vi har hatt en gjennomgang av de ulike tiltakene for å evaluere hva som nytter, og hva som ikke nytter. Og det er riktig, som representanten Evje sier, at det er mange av tiltakene som ikke har hatt den store effekten. Det vi da må gjøre, er selvsagt å konsentrere ressursene om de tiltakene som har effekt, og bruke mindre penger på dem som ikke har effekt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg er litt usikker på om KRL-faget har noen direkte link til gjengkriminaliteten i Oslo. Men jeg er helt enig i spørsmålsstillerens hovedpoeng, nemlig at KRL-faget gir trygghet når det gjelder identitet, og gir aksept for andre kulturer og kunnskap om ulike religioner og livssyn i Norge. Den kunnskapen og den plattformen tror jeg er viktig for at man selv skal føle seg akseptert og godkjent, men samtidig ha et tolerant og aksepterende forhold til andre religioner. Vi er blitt et flerkulturelt og multireligiøst samfunn. Det må vi også ta konsekvensene av i skolen. Vi må lære om hverandres religioner og kulturer og ha toleranse og aksept for det. Da er det viktig med gode lærere, som kan gi den undervisningen. Det har vi tatt konsekvensen av i lærerutdanningen. KRL-faget har en viktig plass der. Vi vil i 2001 bruke 25 mill. kr på etterutdanningskurs for lærere, og der vil det være naturlig å gi etterutdanning også innenfor KRL-faget. Vi skal for øvrig i løpet av våren komme med en stortingsmelding som gjennomgår KRL-faget på bakgrunn av de evalueringene som er gjennomført, og de erfaringene som en har hatt med faget så langt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Sunnmøre Indremisjon har søkt om godkjenning av en ungdomsskole i Volda kommune etter privatskoleloven. Skolen søkes godkjent for 168 elever. Volda kommune har overfor departementet uttalt at en «ser med uro på at det blir oppretta ein privatskule på ungdomstrinnet i Volda kommune». Etter å ha lest uttalelsen fra kommunen, mener jeg at godkjenning av en privat ungdomsskole med inntil 168 elever kan få relativt store negative konsekvenser for det offentlige skoletilbudet i Volda kommune. Etter at Stortinget endret privatskoleloven i sommer, kan ikke departementet lenger legge ensidig vekt på nedgangen i elevtallet for kommunen i den samlede vurderingen når det gjelder skoler som søker om godkjenning etter privatskoleloven § 3 bokstav a eller b. Jeg mener at departementet tidligere hadde en slik adgang, og at lovendringen derfor innebærer en innskrenkning av departementets skjønnsmyndighet. Som følge av lovendringen er det nødvendig med en mer omfattende behandling av søknaden fra Sunnmøre Indremisjon, bl.a. med vurdering av undervisningsplanen. Det innebærer at departementet måtte innhente en rekke tilleggsopplysninger fra søker. Departementet har mottatt tilleggsopplysninger fra søker i brev datert henholdsvis 8. oktober 2000 og 6. november 2000. De nye opplysningene forutsetter nye vurderinger fra departementets side, men jeg kan opplyse at departementet vil avgjøre søknaden fra Sunnmøre Indremisjon om godkjenning av Sunnmøre ungdomsskule så snart som mulig.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
For det første er den endringen som Stortinget gjorde av privatskoleloven når det gjelder dette punktet, ikke en presisering av lovverket slik det var. Det er en endring av lovverket. Konsekvensen er at man ikke lenger kan legge ensidig vekt på f.eks. kommunens syn om at en ny privatskole skader det offentlige skoletilbudet. Tidligere kunne man det. Det er en vesentlig endring, ikke en presisering av regelverket slik det var. Dersom man får en søknad, som f.eks. i Volda, hvor kommunestyret egentlig sterkt advarer mot å gi godkjenning til skolen, fordi de mener at det kan svekke elevgrunnlaget ved Volda-skolene, og da særlig undomsskolekretsene på bygdene, så hadde det etter den gamle lovteksten vært nok til å si at den skolen ikke burde få godkjenning. Slik er det ikke lenger. Da hadde man selvsagt ikke trengt å gå i alle andre detaljer hvis man ut fra det kunne si nei. Men det kan man ikke lenger. Man må gjøre hele resten av jobben, ikke med en forutinntatt holdning, men man må ta en skikkelig beslutning på et helhetlig grunnlag.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg er litt usikker på om representanten Lønning virkelig ikke forstår dette, eller om han ikke ønsker å forstå det. Hvis man tidligere hadde en lov som gav hjemmel for å si nei dersom en ny privatskole skadet elevgrunnlaget i den offentlige skolen – jeg er tilhenger av at man har en slik hjemmel og kan bruke den til å si nei for å beskytte den offentlige fellesskolen og gjerne også det desentraliserte skoletilbudet som gjelder i mange kommuner – da trengte man ikke å gjøre resten av analysejobben hvis det var grunnlaget for å si nei. Da vil jeg si at å gjøre det ekstraarbeidet, er ekstra byråkrati og ekstra bruk av skattebetalernes penger. Men når det grunnlaget ikke lenger er der etter at det ble endret sommeren 2000 – jeg var uenig i den endringen – vil jeg selvsagt følge det Stortinget har vedtatt når det gjelder den loven, og da må man gjøre resten av jobben. Det er det departementet nå gjør. Vi fikk de siste opplysningene i november og jobber for fullt med å fullføre søknadsbehandlingen.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2001-01-10:
Også jeg merker meg at det kommer standpunkter angående høyere utdanning nå fra både statsråd Giske og fra statsministeren. Jeg skjønner at dette er et ledd i effektivisering og omstilling av offentlig sektor. Det er framhevet flere ganger. Vi i Senterpartiet er enig i at det er uheldig at studentene bruker veldig lang tid på sine studier, og vi har forståelse for at det bør legges opp til en effektivisering. Vi har selvsagt ennå ikke tatt stilling til gradsstruktur – før vi har fått meldingen. Men hvorfor bruker studentene så lang tid? Svaret er selvsagt at det er for dårlig studiefinansiering. Da blir mitt spørsmål til Giske – siden han har lekket med en del saker, kanskje han kan komme med noen synspunkter: Vil han ta initiativ overfor Statens lånekasse, som nå har varslet økt rente på studielånene, vil han ta et initiativ for eventuelt å endre studielånerentepolitikken, slik at det blir en politisk styrt rente, slik studentorganisasjonene nå har tatt til orde for og sendt brev om?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-10:
I motsetning til Lønning mener jeg det er mange gode grunner til at statsråden bør delta i debatten om den framtidige høgskole- og universitetsreformen, så det er presisert. Det har han gjort, og han har jo signalisert at han har stor sans for de forslagene som ligger om en ny gradsstruktur, dvs. at vi skal gå bort fra det tidligere cand.mag.- og hovedfagssystemet som vi har på norske universiteter i dag, og over til bachelor- og master-grader. Jeg har et spørsmål til statsråden. I det norske gradssystemet ligger det mange gode elementer. Det ligger en masse bra innenfor hovedfag, med en forskningsbit og selvstendighet osv., og det er viktig at vi klarer å ta vare på disse bitene. Så mitt spørsmål blir: Hvilke muligheter ser statsråden ved en ny gradsstruktur til å ta vare på de positive bitene som ligger i det norske systemet med en cand.mag.- og en hovedfagsgrad, og ser han muligheten til å kombinere dette i et fremtidig gradssystem for norske universiteter?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-10:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kirke-, utdannings- og forskningsministeren, og jeg kan love presidenten at det har nær tilknytning til hovedspørsmålet som ble stilt av Karin Andersen. For noen år siden ble det gjort en undersøkelse som viste at egenandelene i grunnskolen utgjorde ca. 100 mill. kr. Sannsynligvis er de vesentlig høyere i dag. Det var også gjort en undersøkelse i Hordaland som viste at ca. 15 pst. av elevene i grunnskolen ikke deltar på leirskole fordi de ikke har råd. De kan ikke være med på leirskole fordi foreldrene ikke har penger til å betale oppholdet. Vi har enkeltklasser hvor opptil 25 pst. av elevene sier at de ikke kan delta på leirskole fordi de rett og slett ikke har penger til å betale egenandelen. Bekymrer dette statsråden? Hvis vi forutsetter at dette er landsgjennomsnittet, at dette er dekkende for hele landet, syns jeg det er såpass alvorlig at statsråden bør gjøre noe ganske umiddelbart for å hindre at dette skjer, og påse at den egenandelen som blir krevd inn, ikke skal kreves inn i den størrelsesordenen det er snakk om.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-10:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. Vi har visst det lenge, og nå har vi fått ny dokumentasjon: Det er over 20 000 barn i Norge som vokser opp i familier som har hatt en inntekt under fattigdomsgrensa i over ti år. Det er brorparten av barndommen det. Dette har vi visst før, og Frelsesarmeen og Kirkens Bymisjon har reddet julestemninga i mange hjem. Det er en stor skam i verdens rikeste land, og større skam er det at Regjeringa ikke gjør noe med det. Jeg ser at det kan være tre grunner til at det ikke skjer: Enten vil ikke Regjeringa, eller så tror de ikke på undersøkelsene, eller så er Regjeringa maktesløs. Hvorfor setter ikke sosialministeren inn strakstiltak for å bedre situasjonen for disse fattige barnefamiliene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-10:
Jeg registrerer at sosialministeren kommer med de samme vage svarene nå som før, og jeg ønsker derfor å stille et oppfølgingsspørsmål til undervisningsministeren, for også i skolen blir barn minnet om fattigdommen sin hver eneste dag og satt utenfor fordi de ikke kan betale for skoleturer, kulturtilbud eller annet som det kreves egenbetaling for. Dette er uakseptabelt fordi skolen er et sted der alle barn skal møtes og være likeverdige. Hva vil statsråden gjøre for at hele skoletilbudet skal være gratis, og at skolen skal være et sted dit barn kan gå og få et likeverdig og fullstendig tilbud og la lommeboken bli liggende igjen hjemme?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2001-01-10:
Kristelig Folkeparti deler SVs bekymring for de 20 000 barna som vokser opp i fattigdom. Samtidig vet vi at fra 1. januar i år er stønadsperioden for enslige forsørgere forkortet til tre år. Kristelig Folkeparti tror at bortfall av overgangsstønad kan føre til at enda flere barn får en vanskelig økonomisk situasjon. I mitt hjemfylke, Aust-Agder, er jeg gjort kjent med at en stor del av de enslige forsørgerne verken har arbeid eller er under utdanning. Hvilke tiltak kan disse vente seg? Gruppen enslige forsørgere er en mangfoldig gruppe, som krever fleksible løsninger. Kan sosialministeren tenke seg en mer fleksibel overgangsstønad for de foreldre som trenger mer tid for å gå ut i fullt arbeid, til beste for barna?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-01-10:
Eg vil på vegner av Senterpartiet be sosialministeren intensivera innsatsen og koma over frå alle skildringane til konkrete tiltak. Det er òg på vegner av alle dei foreldra som no slit med å få kvardagen til å gå i hop for borna sine. Det vil til våren vera to år sidan utjamningsmeldinga vart lagd fram i Stortinget. Det har ikkje kome fram noko i ettertid som er avvikande i forhold til dei skildringane som låg føre allereie då, m.a. at det er to grupper det hastar med tiltak for. Det er dei av dei einslege forsørgjarane som har vanskar med å koma seg ut i arbeid eller i gang med utdanning, og det er dei uføre foreldra. Eg ventar at sosialministeren i samband med den handlingsplanen som no skal leggjast fram, kjem med forbetringar både når det gjeld barnetillegget for uføre, som går rett inn til vanskelegstilte foreldre, og når det gjeld større fleksibilitet i overgangsstønaden. Eg ber om ei stadfesting av det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-01-10:
Eg skal få stilla følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Ryfylkevegen, Rv 13 og Rv 520, er aktuell som nasjonal turistveg. Lokalt er det frå involverte kommunar og faglege instansar brei semje om at Lysefjorden bør vera startpunkt og Håra endepunkt for ein nasjonal turistveg i Ryfylke. Vil statsråden, med bakgrunn i føresett finansieringsmodell og framdriftsplan frå Vegdirektoratet, ta initiativ til ei slik løysing?»
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-01-10:
Eg takkar statsråden for eit positivt svar. I St.prp. nr. 1 for 1998-99 frå Samferdselsdepartementet vert det lagt grunnleggjande rammer for statleg satsing på nasjonale turistvegar, og eg trur at det er det som no vert følgt opp i Transportplanen. I proposisjonen er det m.a. sagt at turistane sine opplevingar og behov må stå i fokus, at vegstrekningane skal gå i område med storslagen natur og/eller store kulturverdiar, og òg at føresetnaden for satsing er lokalt initiativ og engasjement. Dette er seinare streka under i brev til søkjarane. Så fekk Ryfylkevegen i oktober 1999 tilsegn om å setja i gang søknadsarbeid med strekninga Lysefjorden-Røldal. Det er på det grunnlaget at det har vekt rettkommen undring at premissane er endra undervegs, med dei følgjer det kan få for både reduserte midlar, redusert oppleving og redusert tiltrekkingsevne.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-01-10:
Eg er svært glad for den vektlegginga statsråden her gjer òg av dei reisefaglege vurderingane og den stimulansen som eit slikt prosjekt vil vera for lokalt reiseliv i eit område der det er store opplevingar til gode for mange. Det går fram av søknaden at dette handlar om eit spleiselag mellom stat og involverte kommunar for å gje fleire turistar rasteplassar, foto- og opplevingspunkt. Det handlar òg om brei semje mellom lokale politiske instansar, ordførarane i dei kommunane det gjeld og lokale faglege instansar, alt frå vegsjefen i Rogaland til Reisemål Ryfylke og landskapsanalysar. Statssekretær Eirin Sund har òg vore på synfaring og har uttrykt støtte til Lysefjorden som startpunkt. Mitt spørsmål er: Vil ein òg leggja vekt på lokale faglege instansar sitt syn?
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-01-10:
Jeg syns arbeiderpartiregjeringen har gjort lite når det gjelder den holdningen de hadde i hvert fall før de kom inn i regjeringskontorene på nytt, om at de egenandelene en så i grunnskolen, overhodet ikke kunne godtas. Når en ser at kommune etter kommune innfører egenandel i større grad enn det loven gir dem mulighet for, er mitt spørsmål – og spørsmålet må jo gå til statsråd Giske: Når venter statsråd Giske at den gjennomgangen som han vil foreta når det gjelder grunnskoleloven og de egenandelene som en tar rundt i Kommune-Norge, er ferdig? Og når vil han følge det konkret opp ved å skrive ut et dekret og gi beskjed til samtlige kommuner om at slikt finner ikke statsråden seg i? For det er ikke lov.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-01-10:
Det må det da absolutt være.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-01-10:
Jeg har et spørsmål til statsråd Trond Giske. Et nytt gjengdrap ryster Oslo. Politimester Anstein Gjengedal går ut og roper på foreldrene som de som er ansvarlige for sine barn og ungdommer. Visepolitimester Andresen går ut og vil ha et samarbeid med religiøse og politiske ledere innenfor innvandrermiljøene. Dette er riktig, og det støtter Fremskrittspartiet. Men det er en annen aktør i dette bildet som i henhold til egen lov er ansvarlig for etisk dannelse hos barn og ungdom, og det er skolen. Og det står i skoleloven at skolen skal gjøre dem til «gagnlege og sjølvstendige menneske i heim og samfunn». Hvilke konkrete tiltak vil statsråden sette i verk for å imøtegå fremtidige handlinger av denne type?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-01-10:
Disse ungdommene vi hører om, har vokst opp i Norge og har dermed nytt godt av den norske skole – og i mange tilfeller også av den norske barnehage, med sterk subsidiering – og burde derfor ha en felles forståelse av rett og galt, felles med folk flest. Samtidig ser vi – også i Dagsavisen av i går – at millioner ruller til tiltak som i henhold til både Nordahl-utvalget og Befring-utvalget har liten eller ingen nytte. Vi vet at det er lærerens kompetanse og barnehagepersonalets kompetanse som er svært avgjørende her. Mitt konkrete spørsmål er: Hvilke nye tiltak vil statsråden iverksette?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-01-10:
Jeg vil gjerne følge opp dette. KRL-faget, kristendom med religion og livssynskunnskap, er et av de fagene som kan ha stor betydning på dette området. Der er det temaer nettopp om etikk og moral som tas opp, som er plattform for dialog og for identitet for alle barn, og hvor man bevisstgjøres når det gjelder leveregler. Men det trengs lærere som har utdanning i dette, og som kan være trygge i faget, som er ganske nytt. Det viser seg at akkurat for dette faget er det dårlig når det gjelder videreutdanning for lærere. Hva kan statsråden gjøre for å bedre nettopp dette, slik at lærere kan få føle trygghet i dette nye faget?
Ingvald Godal (Høyre), 2001-01-10:
Eg vil gjerne få stille følgjande spørsmål til forsvarsministeren: «Fram til Stortingets handsaming av langtidsproposisjonen til våren treng me ein grundig debatt om kva slags forsvar Noreg treng i tida som kjem. Forsvarssjefen vil ikkje uttala seg om dette. Desto viktigare vert det at offiserane deltar aktivt. Men dei føler at dei har fått munnkorg. Vil statsråden syte for at offiserane fritt kan delta i debatten om kva slags forsvar Noreg treng i framtida?»
Ingvald Godal (Høyre), 2001-01-10:
Kåre Willoch har i ein kronikk i Aftenposten for kort tid sidan på prinsipielt grunnlag gått igjennom forholdet mellom ytringsrett og ytringsplikt for byråkratiet. Han har konkludert med at det er eit skilje når det gjeld dei som er tilsette i departementet og dei ytre etatane, og han seier bl.a. følgjande: «I et demokrati har hele folket krav på å få sakene best mulig opplyst, og når så meget av ekspertisen er ansatt i staten har de ansvarlige i faglige statsorganer ikke bare rett, men plikt til å si fra.» Han konkluderer òg slik: «Et annet saksområde som belyser behovet for frimodighet fra embetsverkets side, er forsvarspolitikk. Det ville være ytterst uheldig om offiserer skulle føle at de ikke bør ytre annet enn autoriserte meninger om militære spørsmål.» Eg synest dette er klar tale, og eg oppfattar det slik at statsråden òg langt på veg er samd i dette. Situasjonen er den at me stadig får meldingar hit som tyder på at offiserar som er glade i sin karriere, er veldig forsiktige med å uttala seg. Eg tolkar statsråden dit hen at dei fritt kan gjera dette, og eg er glad for det.
Ingvald Godal (Høyre), 2001-01-10:
Dersom me her i Stortinget skal kunna fatte fornuftige vedtak, er me nøydde til å kjenne dei faglege synspunkta uavhengig av politisk tendering, men me må òg kjenne til om det er ulike faglege synspunkt på eit område. Dersom me ikkje er kjende med det, vil me ikkje ha eit tilfredsstillande grunnlag for det me skal gjera her i huset. Når det gjeld Forsvarsstudien 2000, dreier jo den seg i vesentleg grad om rasjonalisering av fredsstrukturen, og eg har forståing for at det faktumet at det har vore ein prosess, kan påverke dette i ein viss grad. Men det Forsvarsstudien 2000 ikkje seier noko om, er kva forsvar Noreg treng i framtida. Den debatten skal me inn i no, og eg oppfattar det slik at statsråden heilt klart seier at norske offiserar kan delta fritt i ein slik debatt.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-01-10:
Jeg har ikke oppfattet situasjonen dit hen at offiserskorpset er pålagt munnkurv slik at de ikke kan ytre seg om landets forsvar. Jeg leser daglig temmelig omfattende bunker med avisklipp som tyder på det motsatte. Det ser jeg som positivt. Når det gjelder forsvarssjefens forsvarsstudie 2000 spesielt, forholder det seg noe annerledes. Her har en lang rekke ledende og lokale militære sjefer gitt sine innspill til forsvarssjefen, som så har foretatt en samlet avveining og sendt den til meg. Da kan de samme militære sjefer ikke delta like friskt i debatten om sine egne tilrådinger etter at produktet, Forsvarsstudien, foreligger. Det ville lett ha som konsekvens at embetspersoner, i dette tilfellet militære embetsmenn, står fritt til i det offentlige å sette spørsmålstegn ved resultatene av en sluttet saksbehandling der de selv har deltatt. Det er ikke tilrådelig verken i det sivile eller i det militære embetsverk og har de prinsipielle sider ved seg som jeg har nevnt. Jeg gjentar at det er offiserer som i stor utstrekning har forestått den interne og fagmilitære utredning for forsvarssjefens anbefalinger overfor departementet. De ansattes organisasjoner har vært med i prosessen. Som yrkesgruppe har offiserskorpset dermed hatt rik anledning til å gi uttrykk for synspunkter på innholdet i Forsvarsstudien 2000. Offisersorganisasjonene er dessuten fortsatt sterkt engasjert i den offentlige debatten. Tradisjonelt står lojalitetsbegrepet høyt i offiserskorpset. Meg bekjent er det imidlertid ingen rettslige skranker som spesielt begrenser offiserskorpsets rett til å delta i den offentlige debatt også om Forsvaret. Generelle retningslinjer i form av grenseganger i forhold til det jeg nå har sagt, er det vanskelig å gi. Enhver får bruke sitt eget sunne skjønn. For egen del har jeg tiltro til at offiserskorpset deltar i samfunnsdebatten på en konstruktiv og tjenlig måte for Forsvaret.