Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-06-06:
Svalbardtraktaten av 9. februar 1920 gir Norge «den fulle og uinnskrenkede suverenitet» over Svalbard, og Svalbardloven av 17. juli 1925 slår fast at øygruppen «er en del av kongeriket Norge». Som saksordføreren i dag allerede har fremhevet, er vår tilstedeværelse på Svalbard begrunnet nettopp i utøvelsen av denne suvereniteten. De overordnede målene for svalbardpolitikken har ligget fast i lang tid, og de blir for så vidt heller ikke endret ved Stortingets behandling av Svalbard-meldingen i dag. Likevel er det slik at det har skjedd en rask utvikling lokalt på Svalbard og også i rammebetingelsene for norsk svalbardpolitikk. Det er på denne bakgrunn vi må se de endringene som det nå samles et flertall om i Stortinget når det gjelder den videre utviklingen av lokalsamfunnet på Svalbard. Som mange allerede har pekt på, framstår ikke lenger Svalbard som et ensidig gruvesamfunn. Ikke minst i løpet av de siste fem–ti årene har det funnet sted en betydelig vekst innenfor annen næringsaktivitet, mens det har vært en reduksjon i kullgruvedriften. Reiselivet opplever vekst, og det har vært en betydelig økning i forsknings- og utdanningsvirksomheten. En godt utbygd infrastruktur – gode kommunikasjoner – er med på å gjøre øygruppen til et etterspurt sted for forskning, både nasjonalt og internasjonalt. Svalbard-samfunnet står derfor i dag på tre bein næringsmessig sett: Det er gruvedrift, det er utdanning og forskning, og det er reiseliv. Denne bredden i næringsaktivitet har også bidratt til at Longyearbyen er blitt det vi kaller et familiesamfunn. Ved behandlingen av St.meld. nr. 9 om Svalbard i dag blir det likevel nedsatt en merkestein ved at det innføres lokaldemokrati på Svalbard. Dette skjer i tråd med det syn at ethvert norsk samfunn skal styres av et folkevalgt organ. Systemet med embetsstyre hører en annen tid til. Lokaldemokratiet vil gi innbyggerne større innflytelse over utviklingen i eget lokalsamfunn. Arbeiderpartiet har gjennom en lang prosess og i egne utredninger utmeislet et egnet rammeverk for lokalstyret på øygruppen og i Longyearbyen. De politiske partienes lokalavdelinger på Svalbard og deres rolle synes jeg bør fremheves. De har gjennom mange år arbeidet utrettelig for nettopp dette målet. Behandlingen av Svalbard-meldingen viser at det nå er bred politisk enighet om etableringen av Longyearbyen lokalstyre, med oppgaver som langt på vei tilsvarer det kommunale myndigheter har på fastlandet. På noen områder går også Stortinget lenger enn det det egentlig var lagt til rette for i stortingsmeldingen. Det gjelder bl.a. det faktum at komiteen går inn for at skolen skal overføres til lokalstyret ved årsskiftet 2005-2006. Det samme er tilfellet for Stortingets beslutning i dag når det gjelder valglovens paragraf som omtaler valgperioden. Der mener vi at også Svalbard skal ha en fireårsperiode. Et annet eksempel på at Stortinget i dag går lenger enn det stortingsmeldingen la opp til, er at vi også peker på at prinsippet om åremålstilsetting for statsansatte på Svalbard bør fjernes. Vi er selvfølgelig innforstått med – det peker også komiteens flertall på – at praktiseringen av åremålsordningen har vært myket opp. Men tiden er altså moden for å fjerne den som prinsipp, og så påpeker komiteen de nødvendige unntak som skal gjøres. Forskning og utdanning framstår som noen av de viktigste aktivitetene på Svalbard i dag, en virksomhet som også er mer sentral i en overordnet politisk sammenheng enn tidligere var tilfellet. Universitetsstudiene på Svalbard har gitt Svalbard en ny dimensjon og må ses som en suksess både faglig og i lokalsamfunnet. Svalbard Forskningspark er planlagt for å være en samlokalisering av alle de akademiske miljøene i Longyearbyen, Svalbard Museum, et magasin for arkeologisk og kulturhistorisk materiale og eventuelt et informasjonssenter om Svalbards natur og miljø. Meldingen var i utgangspunktet noe avventende til forslaget om utbygging av parken. Derfor er det meget positivt at stortingsflertallet i dag går lenger og anbefaler at en så raskt som mulig går videre med byggeplanene. Forskningsparken vil kunne gi gode samordningsgevinster ved at forsknings- og utdanningskompetanse av ulike slag samlokaliseres. Norsk kulldrift har tidligere vært det primære virkemiddelet for å opprettholde norsk nærvær på Svalbard. Som kjent har kulldriften vært gjennom store omstillinger. Store Norske Spitsbergen Kulkompani AS driver i dag med prøvedrift i Svea Nord. Dette prosjektet har Stortinget foreløpig ikke fått seg forelagt til behandling. Beslutningsgrunnlaget som skal gjøre det mulig for oss å ta stilling til spørsmålet om permanent drift, vil i tråd med selskapets planer legges fram mot slutten av året. Miljøvernet på Svalbard skal sikre at tilstedeværelsen vår der skjer innenfor de rammer og med det hensynet som vi må sette i høysetet, ikke minst når vi skal ta vare på det som er understreket fra utenrikskomiteen i innstillingen, nemlig føre var-prinsippet når det gjelder forvaltningen av miljøet på Svalbard.