Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-19:
Som sosialliberaler er jeg veldig for folks valgfrihet, og det har Venstre vært i 130 år. Men de gangene man skal kjempe for valgfrihet, må man ikke gå rundt og tro at valgfrihet er noe som opptrer på det tidspunktet man overlater til andre å ta avgjørelser. Du må også gi folk muligheten til å kunne ha den reelle valgfriheten. Derfor var Venstre det første partiet som innførte kvotering i eget parti. Og jeg vil oppfordre alle til å gå inn på Stortingets nettsider og se på utviklingen når det gjelder kvinnelige stortingsrepresentanter, fra det tidspunktet Venstre innførte kjønnskvotering, og mange andre partier kom etter, i forhold til hvor lenge kvinner faktisk reelt sett har hatt stemmerett. Det syns jeg er et godt bilde på frihet. Vi har hatt stemmerett for kvinner i 100 år. Kvinner har hatt muligheten til å delta og friheten til å velge i 100 år. Men det var først da vi var villige til også å sette makt bak den reelle friheten og var villige til også å bruke virkemidler til å oppnå den friheten, at vi faktisk fikk den reelle valgfriheten. Sånn har det alltid vært, og Venstre har alltid vært i front når det gjelder å gi frihet til reelle valgmuligheter. Sånn er vi også når det gjelder foreldres rett til å ta ut foreldrepermisjonen. Vår modell er at vi ønsker en tredeling der pappa har en tredjedel, mamma har en tredjedel, og sammen har de en tredjedel som de kan vurdere. Det tror jeg hadde vært en god løsning. Det gir nemlig kraften for både mor og far til å si på arbeidsplassen at dette må jeg faktisk ha. For det er det det er snakk om her. Siden vi fikk foreldrepermisjon – eller mammapermisjon som det vel het i starten – har dette vært litt mors permisjon. Og det er ikke alltid far har følt at han har noen rett til å ta sin del av den permisjonen. Her er det faktisk snakk om fedres rett til å være med sine egne barn og deres valgfrihet til å kunne ta den ut sånn som de ønsker, overfor arbeidsgiver, men – vi må også innrømme – av og til også overfor mor som har veldig lyst til å ha den tida for seg sjøl. Så jeg tror at en tredeling hadde vært det riktige signalet å gi fra denne salen – at dette er noe vi syns familien skal finne det riktige vippepunktet på, men at alle bør ta sin del. Så er det faktisk sånn at det er store muligheter for å overføre fars permisjon til mor i spesielle situasjoner. Jeg har sjøl gode venner det gjelder. For eksempel hvis far er midt i oppstart av en ny bedrift, ville det å ta ut pappapermen ikke vært mulig – fordi man akkurat er i oppstarten av en småbedrift. Da har det ikke vært noe problem å overføre pappas permisjon til mor – ut fra den spesielle arbeidssituasjonen. Den friheten skal vi selvfølgelig ha fordi vi alle sammen er forskjellige. Men da bør man ha en god grunn formelt lagt fram, og det mener jeg at man i dag har stort handlingsrom for. Ellers er selvfølgelig permisjonen for barnet. Men jeg mener nok at barnet har godt av å bli kjent med både mammaen sin og pappaen sin, og at det faktisk er best for barnet at den likestillingen inntrer også overfor barnet. Jeg tror det er mange barn – spesielt mange små gutter – som har hatt veldig godt av å ha et pappaforbilde, en pappa som har god tid, og som har satt av god tid til å være det pappaforbildet, også for dem. Spesielt når de skal inn i en barnehage, som er veldig preget av kvinnelige ansatte, er det fint å ha et manneforbilde som også har tid til å bruke tid på dem i oppveksten.