Michael Tetzschner (Høyre), 2015-06-01:
Debatten i dag, enkelte innlegg og ikke minst den siste pågåenhet – vil jeg vel si – i replikkrunden illustrerer veldig godt hvorfor man skiller mellom domstolvirksomhet og politisk debatt, og hvorfor vi bør prise oss lykkelig over ikke å ha politiske domstoler, for det ligger jo, nettopp når man skal vurdere forhold, et par inngangspremisser. Det er for det første å holde rede på partsforholdene. Det statsråden er satt til å håndtere på vegne av fellesskapet, er den norske stats eierandel i Telenor. Men vi opplever hele tiden at det er full identifikasjon, uten forbehold, mellom Næringsdepartementet og Telenor. Det er jo ikke riktig. Staten har hentet ut betydelige gevinster på å børsnotere selskapet og underlegge seg samme rapporterings- og informasjonsregime som følger av det å operere i et eierfellesskap. Det neste som skjer, er at det er full identifikasjon mellom det selskapet som staten har en andel av, og Telenor og dets mindretalls investering i VimpelCom. Det er igjen full identifikasjon. Jeg er enig med dem som har sagt at selve bakteppet her, det som har fremkommet i avisen, er meget alvorlig, og at det er meget forståelig at tre lands politimyndigheter driver en utstrakt politiutredning, at det er blitt gjort beslag i Sveits, osv. Men det er nettopp i slike sammenhenger man vet at sannheten vil komme for dagen, og at våre forhåndshypoteser kanskje bør vente en stund. Jeg ser ikke bort fra at saken kan ha enda større dimensjoner enn det man har forestilt seg på forhånd, eller at det er andre forhold som i ettertid vil gjøre denne synsingen – jeg kaller det synsing, ikke fordi det er noe galt i det i og for seg, men man kan altså ikke bygge fakta på det som ikke er dokumentert, og en dokumentasjon i Stortinget med en avisartikkel som kilde er selvfølgelig et debattinnspill, men det holder ikke for å fastslå fakta, det er det andre som gjør, og det er funksjonsfordelingen. Jeg vil oppfordre representantene til å tenke litt gjennom korrupsjonsbegrepet, for det er jo nettopp at man ikke følger spillereglene som er nødvendige for at ens egne institusjoner skal kunne virke. I utlandet ser vi at det er noen som kjøper seg innflytelse for å påvirke beslutninger slik at de ikke blir legale. Men vi må også passe på motsetningsparet korrupsjon og integritet. De er hverandres motsetning. Derfor må vi også selv passe på at vi ikke i iver etter å score politiske poenger eller hva motivene måtte være, kortslutter våre egne institusjoner, at man heller ikke kan avvente det som blir kartlagt – det er jeg overbevist om – slik at vi kan få en samlet gjennomgang når den tid kommer: Hva har styret i VimpelCom visst? Hva er det å rette av bebreidelser mot VimpelCom? Og senere: Hvor aktivt har eierskapet vært fra Telenor? Hva har Telenors ledelse visst? Og til slutt: Hva har Næringsdepartementet, på de forskjellige tidspunkter, visst? Det er derfor vi kommer tilbake til denne saken – det er jeg sikker på – for da kan vi også gi en redelig og faktabasert vurdering av de forskjellige statsrådenes håndtering ut fra hva som har vært tilgjengelig kunnskap på de tidspunkter stortingsflertallet har tenkt å rette bebreidelser mot dem. Det er slik det må være. Denne saken er ikke ferdig, og det ville være like urimelig å treffe beslutninger i dag som at noen skulle uteske f.eks. representanten Kolbergs syn på norsk deltakelse i fremtidige fotballmesterskap ut fra det man kjenner til fra avisene. Det hadde vært like naturlig, men jeg forlanger ikke å uteske noen mening fra representanten Kolberg. Men vi kan ha noen hypoteser, hvis man altså har nulltoleranse for korrupsjon.