Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2011-05-20:
Mer gods må over fra vei til bane og sjø. Det er det bred politisk enighet om. Det har vært et mål så lenge jeg kan huske, både politisk og ellers. Og diskusjonen om vi får det til, og hva som må gjøres for å få det til, er stadig tilbakevendende – heldigvis for det, for det betyr at engasjementet og viljen er til stede for å nå målsettingene om å få mer gods over fra vei til bane og sjø. Det betyr også at vi har et langt stykke å gå før vi kan si at vi er i havn med å nå målene. Spørsmålet er bestandig om vi har de rette virkemidlene. Men det er sånn at det er mye mer enn avgiftene som spiller inn i denne sammenhengen. Det er mange andre aktører som må dra i samme retning som staten. Det er ikke bare staten som er aktør. Havnene og ikke minst de som eier havnene, som ofte er kommunene, er viktige aktører, og de har et stort ansvar. Og rederiene, samlasterne og ikke minst vareeierne har et stort ansvar. Alle disse aktørene må dra i samme retning for at man skal komme i mål med å få mer gods over fra vei til bane og sjø. Så er det også sånn at alle transportformene må ses i sammenheng. Fremskrittspartiet vil ha egen stortingsmelding om sjøtransport, og Fremskrittspartiet vil ha ned avgiftene. Problemet blir da at Fremskrittspartiet også vil ha ned avgiftene på vei. Da blir ikke konkurranseforholdet mellom sjø og vei endret. Det er derfor svaret vårt er Nasjonal transportplan. Alle transportformene må ses i sammenheng, tiltakene må ses i sammenheng i samme plan, og virkemidlene må diskuteres. Endrer man virkemidlene på vei, endrer man konkurranseforholdet til sjø. Endrer man virkemidlene på bane, endrer man også konkurranseforholdet til vei og sjø. Så er det rett som det blir sagt, at vi må et sømløst system. Det må vi legge mye større vekt på enn vi har gjort hittil. Det må tilrettelegges for kombinerte transportløsninger, infrastrukturen er kjempeviktig, og vi må ha effektive logistikknutepunkt. Så er, som representanten Myraune var inne på før meg, prosessen rundt et nytt logistikknutepunkt i Trøndelag en interessant prosess, for det vil være en prøvestein på om vi faktisk klarer å lage infrastrukturløsninger som tilfredsstiller de målene vi har. Jernbaneverket skal bygge ny godsterminal. Trondheim havn skal flyttes fra Trondheim ut av Brattøra. Så er det sånn – det må vi være enige om, i hvert fall i utgangspunktet – at målet må være at det nye logistikknutepunktet i Trøndelag må ligge ved sjøen. Vi må få vei, bane og havn knyttet sammen i ett effektivt logistikknutepunkt ved Trondheimsfjorden. Jernbaneverket overleverte forrige uke sin konseptvalgutredning for nytt logistikknutepunkt, sin godsterminal, til samferdselsministeren. Jeg var sammen med samferdselsministeren i den sammenheng. Etter hvert skal regjeringen velge konsept, men jeg synes det er viktig å sende med en bestilling, som jeg oppfatter faktisk er fra et samlet storting: Dette logistikknutepunktet i Trøndelag må ligge ved sjø. Jeg skjønner godt at enkeltkommuner og lokalsamfunn ikke vil ha et så stort logistikknutepunkt. Det er ikke sikkert jeg ville hatt hvis jeg hadde bodd i nærheten, heller. Men det er noen ganger at samfunnshensyn faktisk må stå over det som er lokale hensyn. I denne sammenhengen må vi være villig til å ta i bruk det virkemidlet som ligger i plan- og bygningsloven, som heter statlig regulering, hvis det er det som skal til for å komme i mål med et logistikkknutepunkt i Trøndelag som er plassert ved havn. Det vil være en prøvestein på om vi lykkes med å ta i bruk noen virkemidler for å få godstransport over fra vei til bane og sjø, og det vil være et viktig virkemiddel i hvert fall for Midt-Norge i denne sammenhengen. Det er en god illustrasjon på at det er mye mer enn avgifter som er viktig for å få transport over fra vei til bane og sjø.