trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Som jeg burde presisert i mitt innlegg, er det selvfølgelig ikke sånn at det å bære våpen er det tiltaket som virker. Det er en rekke tiltak som er iverksatt. Det er tiltak vi snakker om, og tiltak vi ikke snakker om, i tillegg til den midlertidige bevæpningen. Det å dra ned bevæpningen betyr ikke det samme som at vi fjerner alle de tiltakene som er innført for å møte den trusselvurderingen som PST har presentert. Man fjerner bare dét tiltaket. Av alternative tiltak har vi gjennomført disse ROS-analysene, som jeg nevnte i mitt innlegg, og det er ikke identifisert noe i noe politidistrikt på det tidspunktet den dagjeldende trusselvurderingen gjaldt, som kunne kompensere for bortfall av bevæpningen. Det mener jeg vi må forholde oss til. Samtlige politimestre anbefalte i sommer videreføring av bevæpningen. Nå er situasjonen annerledes fordi vi har en annen trusselvurdering og en annen begrunnelse for den midlertidige bevæpningen. I tillegg har jeg bedt Politidirektoratet utrede elektrosjokkvåpen som et alternativ til bevæpning for å ha et nivå mellom pepperspray og bevæpning, og det er en utredning jeg venter å få i løpet av året.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
I motsetning til det enkelte tror, er jeg veldig dialogorientert. Jeg er veldig opptatt av at det dette utvalget kommer til – uansett hva det måtte være – har en nødvendig bredde og forankring som gjør at det får den tilliten som det er nødvendig å ha til en offentlig utredning av denne typen. Jeg har ikke noe problem med å ha en åpen dialog med de ulike partiene på Stortinget om dette, men det er også slik, som representanten Solhjell understreker, at med det å vinne regjeringsmakt følger også muligheten til å nedsette denne type utvalg. Men det er viktig for regjeringen at dette blir et bredt sammensatt utvalg med et tilfredsstillende, godt mandat, og det er de tre elementene som jeg nevnte fra talerstolen i sted, som vil være hovedmandatet. Så er vi åpne for eventuelle innspill fra Stortinget.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Det kan nok være at arbeidsordningen mellom Fremskrittspartiets stortingsgruppe og dets statsråder og SVs stortingsgruppe og dets statsråder er ulik, men jeg kan forsikre om at vi har god dialog – uten at statsråden på noen måte dikterer hvilke forslag som skal fremmes av stortingsgruppen. Det ville vært helt uhørt, etter min oppfatning. Samtidig står det også i regjeringserklæringen at regjeringen ønsker å innføre en modell hvor politiet selv kan beslutte bevæpning i de distriktene de mener det er behov for det. Regjeringen er klar over at det er noe som ikke vil bli gjennomført, fordi Stortinget helt klart har sagt noe annet. Det er min jobb som statsråd å sørge for at Stortingets vilje blir oppfylt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Det sies at politikk er det muliges kunst, og jeg mener at nærpolitireformen er et godt uttrykk for det. At det er blitt et så bredt og godt flertall i Stortinget, skyldes godt politisk skjønn fra flertallet i denne sals side. Politikk er imidlertid også omkampenes arena, og det er det jeg mener Senterpartiet her veldig tydelig viser. Her forsøker de å kjøre omkamp i en sak der det er et bredt politisk flertall i salen mot Senterpartiets syn, under dekke av at det skulle være i strid med noen retningslinjer. Jeg synes det er spesielt, og jeg synes det blir enda verre når jeg i dagens medier kan lese at representanten Jenny Klinge går i strupen på politidirektør Humlegård og sier at han ikke har nødvendig respekt for Stortinget som institusjon fordi han i går presenterte lokaliseringen av de nye hovedsetene. Vi har hatt mange diskusjoner i denne sal, og ikke minst i denne komité, om holdninger, kultur og ledelse. Hvis det virkelig er representanten Klinges mening at Politidirektoratet ikke skal gjennomføre vedtak fattet av et stort flertall i denne sal fordi ett parti ønsker omkamp om hovedsetelokalisering, da tror jeg rett og slett ikke representanten har forstått hva diskusjonen om holdninger, kultur og ledelse dreier seg om. Det politidirektøren har gjort, er jo nettopp å forholde seg til det brede flertallet, forholde seg til de tydelige styringssignalene og den klare ledelsen som dette storting, et klart flertall i Stortinget, har bedt Politidirektoratet om å gjøre. Det er i tillegg gjennomført en grundig prosess. Så kan man mene hva man vil om utfallet og de konkrete lokaliseringene, men det er da vitterlig slik at et klart flertall i denne sal har sagt at det skal avgjøres av Politidirektoratet. Det ville vært tjenesteforsømmelse om Politidirektoratet hadde lagt opp til noe annet fordi ett parti mente noe annet enn det det brede flertallet gjør. Så jeg håper at representanten Klinge er enig med meg i at vedtak i Stortinget går foran regjeringens retningslinjer, og at det er politidirektørens plikt å oppfylle Stortingets vedtak i samsvar med den klare instruks politidirektøren også har fått fra justisministeren.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
La meg først understreke at i arbeidet som Politidirektoratet har gjennomført, har de helt gjennomgående lagt til grunn retningslinjene, med unntak – selvfølgelig – av det besluttende organ. Det er Kommunal- og moderniseringsdepartementet som har ansvaret for disse retningslinjene, men det er altså inngått en politisk avtale og et forlik i dette storting som sier at det er Politidirektoratet som skal fatte den endelige beslutningen. Jeg fastholder – og jeg håper representanten Klinge er enig i det – at vedtak i Stortinget går foran regjeringens egne retningslinjer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Det er vel nærmest et retorisk spørsmål. Dette er den største omorganiseringen av norsk politi i moderne historie. Det er åpenbart at dette er en stor omstilling, og jeg må si at jeg er litt overrasket over at representanten Klinge så tydelig sier at Stortinget ikke bestandig fatter fornuftige vedtak. Det er altså slik at Stortinget ikke bare har fattet et vedtak, men har fattet et vedtak med et bredt flertall, og det er stor enighet om at vi skal gjøre norsk politi mer fremtidsrettet og bedre gjennom denne strukturreformen. Ett av de elementene vi da ble enige om, var at det er Politidirektoratet som – basert på en faglig vurdering, hvor også hensynet til de nasjonale retningslinjene inngår – skal foreta den endelige lokaliseringen. Jeg tror det er viktig at både representanten Klinge og alle vi andre forholder oss til det Stortinget har fattet vedtak om. Det er altså slik at retningslinjer er retningslinjer. Det betyr ikke det samme som at man må forholde seg slavisk til disse hvis man mener det er grunnlag for å gjøre det på en annen og bedre måte, hvilket Stortinget har ment at det har vært.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Jeg har ansvaret for gjennomføringen av nærpolitireformen og har hatt ansvaret for å bidra til å skape nærpolitireformen. Jeg tror jeg skal forholde meg til det som er mitt konstitusjonelle ansvarsområde og ikke spekulere i hypoteser om eventuelle fremtidige måter å organisere og gjennomføre dette på. Men jeg har lyst til å si at vi har gjort arbeidet med nærpolitireformen på en veldig spesiell og ganske utradisjonell måte, med en bred involvering underveis i prosessen, hvor det har vært viktig at vi skulle finne de gode løsningene så tidlig som mulig. Det har vært en prosess som har vært utradisjonell. Det betyr at man noen ganger må velge utradisjonelt for å sikre at en får et så godt resultat som overhodet mulig. Jeg er stolt over at Stortinget med et så bredt flertall har blitt enige om en nærpolitireform, som jeg er helt overbevist om kommer til å gi oss et mye bedre, nærere og sterkere politi for fremtiden. Jeg registrerer at Senterpartiet bruker enhver mulighet og en masse kraft på å forsøke å lage det motsatte inntrykk. Jeg håper ikke de lykkes med det.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Å få hjelp når ein treng det, er og blir det viktigaste anten me snakkar om helsehjelp, politirespons eller brann og redning. I mange ulike former for kriser og hendingar i livet er vi alle avhengige av ein samfunnsberedskap som fungerer. Me bur spreidd i Noreg, og mange av oss kjem frå dalføre der det er noko lenger mellom husa enn det er her i Oslo. Det er viktig for alles tryggleik at me styrkjer beredskapen for liv, helse og sikkerheit. Justis- og beredskapsministeren seier at me har litt ulike inntrykk. Det har vi nok. Men kva er realiteten? Me finn det noko oppsiktsvekkjande at beredskapsarbeidet ikkje er vist større oppmerksemd i budsjettforslaget til regjeringa eller i forliket med samarbeidspartia. For verken den nasjonale, regionale eller lokale beredskapen kjem av seg sjølv. Beredskap fordrar prioritering, satsing, øving på tvers av etatar og samarbeid med den lokale beredskapen, bl.a. Røde Kors og Norsk Folkehjelp. Politireforma er eit godt utgangspunkt for å styrkje politiet og den lokale beredskapen. Men politireforma er ingen «quick fix», sjølv om vedtaket som er gjort i Stortinget, var godt. Det blir fyrst meir politi og betre beredskap der folk bur, viss Justisdepartementet, Politidirektoratet og leiinga i dei nye politidistrikta sørgjer for at reforma reelt sett blir fylgd opp. Det vil krevje handling, og det vil krevje prioritering. Eg er difor spent på implementeringa av reforma, og vil fylgje nøye med på ho i tida framover. Me treng ein raskare respons og styrkt beredskap. Då snakkar me om alt ifrå den daglege kriseberedskapen til den nasjonale beredskapen mot terror. Me må vere førebudde på at det kan skje fleire store kriser og angrep fleire plassar på ein gong. Lokalt veit me at det er behov for å styrkje øvingsfasilitetane. Dette er bakgrunnen for at Arbeidarpartiet føreslår 3 mill. kr til arbeidet med eit regionalt øvingssenter på Rygge. Òg andre plassar i Noreg bør det vurderast å opprette slike øvingssenter. Så blir det sagt at arbeidet med beredskapssenter er på skjener. Så er spørsmålet kor langt desse skjenene skal. Det er ikkje avklart når me kan forvente at eit slikt arbeid er klart. Kva inneheld planen? Er det vidare utgreiingar? Eg meiner det einsidige fokuset på væpning som har vore dette året, ikkje held. Arbeidarpartiet har konkrete forslag: Me vil ha eit beredskapssenter, me vil ha ein nasjonal skalerbar operasjonssentral, me vil ha regionale øvingssenter, me må fylgje opp politireforma skikkeleg, me vil ha ein plan for helikopter med transportmoglegheiter for politiet og ein plan for maritim beredskap. Det trengst no.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Sikkerheit og beredskap handlar om å ta forholdsreglar, om å førebyggje at det oppstår farlege situasjonar. Ein måte å førebyggje på er gjennom å sikre sentrale objekt. Difor har me sikkerheitskontroll bl.a. her på Stortinget. Og derfor er det eit tankekors at regjeringa ikkje ynskjer å løyve dei 7,5 mill. kronene som trengs for å få på plass dei naudsynte sikkerheitstiltaka i Oslo tingrett. Justis- og beredskapsministeren bør merke seg at både domstolane sjølve, domstolsadministrasjonen og politimeistaren i Oslo har vore krystallklare på at det er nødvendig å få desse sikkerheitstiltaka på plass. Dette er ikkje berre handlingslamming frå justis- og beredskapsministeren, det er å sjå vekk frå klare åtvaringar, og det er eit konkret eksempel på at ein her ikkje tek sikkerheit alvorlig nok. Men politimeisteren i Oslo kan òg fortelje at politidistriktet må bruke ekstra ressursar på vakthald i samband med straffesaker, ressursar både politimeisteren og Oslos befolkning nok skulle ønskje at ein kunne brukt på å gje innbyggjarane meir politikraft, anten på gata eller til etterforsking. Det som òg er urovekkjande, er at dei sivile sakene heller ikkje får noko vakthald. Dette kan f.eks. vere barnefordelingssaker eller saker som gjeld vald i nære relasjonar. Me har i mange år satsa på å gje barn auka rettssikkerheit og arbeidd mot vald i nære relasjonar. Me har fått på plass barnehusa og styrkjar dei. Dette har ført til at fleire slike saker går i domstolane, saker der konfliktnivået er høgt, men der sikkerheita rundt sakene er dårleg. Sakene illustrerer òg at tingrettane har mange brukarar – barn, vaksne, vitne, utsette for kriminalitet, tilsette og tiltalte. Dei skal alle kunne kjenne seg trygge når dei kjem til domstolane, og me kan ikkje lenger stole på flaksen og håpe at det framleis skal gå bra. Den manglande satsinga på sikkerheit i Oslo tingrett er òg eit eksempel på korleis regjeringa stoppar prosessar som er i gang. Tidlegare justisminister Faremo føreslo i budsjettet for 2014 midlar til ein sikkerheitskontroll, men regjeringa stoppa det, på same måte som dei no stoppar arbeidet med skalerbar operasjonssentral, alternative soningsformer som bøteteneste, og dei legg ned gode soningsplassar i mitt heimfylke Telemark, i Kleivgrend i Fyresdal. Dette er gode saker som Arbeidarpartiet gjerne skulle fått fleirtal for å styrkje eller oppretthalde, men som regjeringa stoppar. 22. juli: Ting gjekk feil. Me har lært, og eg trur at 22. juli gav viktig lærdom for alle. Derfor er me utolmodige nå, og det er dei som nå sit med ansvaret, som sit i regjering, som har eit ansvar for å styrkje beredskapsarbeidet. Derfor etterlyser vi svar på: Når kan me forvente at me får eit beredskapssenter på plass?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Til prosessen som det blei lagt opp til rundt tingrettsstruktur: Eg kan vere einig med Lundteigen i at Kristeleg Folkeparti skal ha ros i saka, men eg trur at Høgre og Framstegspartiet sine eigne lokale representantar òg skal ha ros i denne saka, for dette var det lite einigheit om rundt omkring i landet. Arbeidarpartiet føreslår i innstillinga å seie nei til samanslåingane, unnateke der det eventuelt skulle vere lokal einigheit. Eg har lyst å understreke at me har fått veldig tydelege tilbakemeldingar i komiteen om at det ikkje er einigheit om dette i Hordaland – berre så det er sagt. Til Kontoret for voldsoffererstatning: Eg er veldig glad for at ein fann dei ti millionane. Eg synest det er synd at ein utset dei for den uroa som blei skapt etter regjeringas budsjettframlegg. Til barnehus: Det er veldig bra at løyvingane blir styrkte, men eg saknar framleis at ein kan øyremerkje midlane, med dei erfaringane me dessverre har frå det budsjettåret me no legg bak oss.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-12-17:
Nok en gang har regjeringen levert et meget godt budsjett for justissektoren, som ble enda bedre etter forhandlingene med Kristelig Folkeparti og Venstre. For regjeringen og Høyre er det viktig å føre en justispolitikk som sikrer den enkeltes behov for trygghet og rettssikkerhet. Gjennom våre hittil tre framlagte statsbudsjett har vi bidratt til å øke antallet politistillinger, og vi har prioritert sammenhengen i straffesakskjeden. En av de store utfordringene i samfunnet i dag er vold i nære relasjoner. Vold i nære relasjoner er alvorlig kriminalitet og et stort folkehelseproblem. I tillegg til de store konsekvensene dette har for den enkelte, har det også store samfunnsøkonomiske kostnader. En samfunnsøkonomisk analyse fra desember 2012 anslår at vold i nære relasjoner koster det norske samfunnet mellom 4,5 mrd. og 6 mrd. kr årlig. Derfor er jeg glad for at regjeringen og samarbeidspartiene har styrket dette viktige området også gjennom dette statsbudsjettet. I vår behandlet Stortinget Prop. 112 L for 2014–2015, Endringer i straffeprosessloven(avhør av barn og andre særlig sårbare fornærmede og vitner) (avhør av barn og andre særlig sårbare fornærmede og vitner) Dette kan forventes å gi et økt press både på politi og på Statens barnehus. Derfor foreslås det en samlet styrking på over 80 mill. kr til politiet og Statens barnehus. Styrkingen totalt går både til opprettelse av et nytt barnehus i Øst politidistrikt, til bemanning i Statens barnehus og til politiet, til flere etterforskere, påtalejurister og avhørere som skal bekjempe vold mot barn. Jeg ønsker også å trekke fram tilskuddsordningen for å hjelpe kvinner og menn ut av prostitusjon og støtte ofre for menneskehandel eller vold i nære relasjoner. I forslaget for 2016 er det foreslått en bevilgning på 76 mill. kr til dette formålet. Så må jeg si at jeg er veldig glad for at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti ble enige om å styrke og videreføre voldsofferkontoret. Det er viktig i det totale bildet.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-12-17:
Hva var situasjonen da vi overtok regjeringskontorene? Jo, en soningskø i kriminalomsorgen på over 1 200 ubetingede dommer og et vedlikeholdsetterslep i fengslene på flere milliarder kroner. Regjeringen viste fra dag én handlekraft, og nå ser vi resultatene. Ved å leie fengselskapasitet i Nederland bidrar Høyre og regjeringen i lag med Kristelig Folkeparti til at personer som har livet sitt stående på vent, nå raskere får gjennomført sin soning og startet sitt nye liv etter endt soning. I tillegg til å leie plasser i Nederland for å ta unna det akutte behovet, bevilges det 213 mill. kr til 181 nye plasser ved fengslene Ullersmo og Eidsberg. Ikke bare bevilges det penger til nye plasser, vi tar også på alvor det store vedlikeholdsetterslepet i fengslene og bevilger 120 mill. kr til ekstraordinært vedlikehold. Det er skremmende å lese Arbeiderpartiets og Senterpartiets forslag til statsbudsjett, hvor de rett og slett bare setter en strek over posten om leie av soningsplasser – dette uten at det er på plass ny kapasitet i Norge for lukket soning, og uten å ta hensyn til inngåtte avtaler og de forpliktelsene som dette medfører også i 2016. Betyr dette skjulte kutt andre steder, eller er det ytterligere skatteøkninger det skal finansieres med? Nå ser jeg en framtid, sa 17-åringen etter å ha vært i systemet med ungdomsstraff. Det er halvannet år siden straffereaksjonen med ungdomsstraff og ungdomsoppfølging ble vedtatt. Nordlandsforskning har på oppdrag fra Justisdepartementet startet et forskningsprosjekt for å se på resultatene av denne reaksjonsformen. Jeg har stor tro på sånne reaksjonsformer, og er derfor fornøyd med at regjeringen også har styrket bevilgningen til konfliktrådene med 2,5 mill. kr, nettopp for å styrke kapasiteten til håndteringen av denne nye straffereaksjonsformen. Jeg ønsker også å peke på den gode jobben som alle de frivillige organisasjonene gjør i kriminalomsorgen. Organisasjoner som bl.a. Kirkens Sosialtjeneste, Frelsesarmeen og Foreningen for Fangers Pårørende er viktige supplement til det offentliges arbeid blant innsatte. Vi har også Nettverk etter soning. Nettverket fungerer på den måten at deltakerne kobles sammen med frivillige – ikke en støttekontakt, ikke en ansatt eller en fagperson, men en frivillig som bruker sine egne erfaringer til å hjelpe andre på rett vei. Innsatte som har vært en del av programmet, forteller at det har vært helt avgjørende for å lykkes med deres retur tilbake til samfunnet. Også tilskudd til frivillige organisasjoner styrkes gjennom dette statsbudsjettet.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2015-12-17:
Representanten Henriksen sier at de startet jobben med politistillinger. Ja, de startet jobben, men de klarte ikke å avslutte den heller. I årene før vi overtok, gikk det kull ut av skolen som ikke fikk jobb. Vi har sørget for at utdannede politifolk nå får jobb å gå til. Så registrerer jeg at verken jeg eller representanten Elvenes får svar på spørsmålene om hvordan Arbeiderpartiet skal finansiere det at de ikke tar inn over seg konsekvensene av leieavtalen med Nederland. Hva mener Arbeiderpartiet med soningsoverføringer? Skal man slutte med soningsoverføringer?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Jeg hørte Arbeiderpartiets representanter snakke om beredskap. Da slo det meg at enten er de frekke, eller så mangler de selvinnsikt, eller så skal vi lytte nøye til dem, for hvis det er et parti som er blitt avkledd når det gjelder beredskap og satsing på det, så er det Arbeiderpartiet. De som er i tvil om hva jeg mener, anbefaler jeg å lese 22. juli-kommisjonens innstilling. Det var et klart signal og en gjennomgang og analyse av en mangel på beredskap der ett parti hadde klart hovedansvar – Arbeiderpartiet. At de nå fokuserer på det, synes jeg er positivt, men i etterrettelighetens navn skal man ikke glemme hvem som satt ved roret da norsk politi og norsk beredskap ble totalt avkledd. Det finnes kanskje flere enn meg i denne salen som har lest de to hemmelige rapportene som PST ga ut i etterkant av det. For de av oss som har et hjerte for norsk politi og den jobben de gjør, var det forholdsvis trist lesning, for ambisjonene var til stede, men mulighetene ble begrenset. Men dette skal være en hyggelig dag, siden det er budsjettvedtak som skal skje. Jeg ønsker å gi honnør til alle som jobber innen justissektoren – folk som jobber i konfliktrådene våre og gjør sitt beste for å finne gode, smarte, lokale løsninger, og folk som bistår i frivillig arbeid med fjellredning. De som kjenner meg, vet at jeg har et lidenskapelig forhold til hovedredningssentralene våre, som gjør en fantastisk jobb når kriser oppstår. Jeg hørte statsråden var inne på at de har satset på en styrking. I så fall utfordrer jeg statsråden til å fortsette med det, for vi har fortsatt ting ugjort der som vi er nødt til å ta videre. Vi har nye redningsledere under utdanning, men fram til de er sertifisert, er de ikke i stand til å gå alene på jobb i hvert fall, slik jeg har forstått systemet. Så der har vi oppgaver som vi fortsatt må fokusere på, for folk som bor langs kysten, og som ferdes langs kysten, vet at når krisen er ute, så vil de få hjelp i dette landet fordi vi har gjennomgående flinke folk. Og vi har et system som andre land misunner oss. Vi har en ledelse der politimesteren i to sentraler går inn og er med, og så rekvirerer de det utstyret som trengs for å løse de aller, aller fleste situasjoner. Det tror jeg er noe vi i utgangspunktet tar for gitt, men den som står i krisen, og som blir berget, vil for alltid være takknemlig. Igjen, som sagt, det finnes utrolig mange flinke folk her som gjør en jobb, og som vi kanskje ikke gir oppmerksomhet og honnør til daglig. Folk i fengslene våre, folk som jobber med de mest krevende innsatte, folk som tar vare på dem som havner på glattcelle – de har utfordringer, men samtidig ønsker jeg fra denne talerstolen å gi honnør til alle som bidrar og gjør det beste i hverdagen.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
Siden presidenten ikke likte at jeg sa ordet «frekk» i mitt første innlegg, skal jeg ikke bruke det nå, men derimot si at utgangspunktet mitt er det samme som i mitt første innlegg. Det er ikke noen tvil om hvor jeg står hen sånn sett. Når det er sagt, registrerer jeg at Arbeiderpartiet er taleføre når man snakker om det som burde skje. Hadde de vært like handlekraftige som de er taleføre, hadde antagelig 22. juli-kommisjonens rapport sett annerledes ut, og den jobben Stortinget gjorde med behandling av den, hadde blitt enklere. Faktum er at Arbeiderpartiet ble totalt avkledd for en hendelse som de politisk sett hadde et klart ansvar for – ikke for hendelsen som sådan, det er det kun gjerningspersonen som står ansvarlig for, men når det gjaldt det systemoperative ansvaret som sviktet, ligger det helt klart hos den regjeringen som satt da, og med den politiske ledelsen som var styrt fra Arbeiderpartiet. Det kan man like eller ikke like, men det er fortsatt et faktum. Da er det selvfølgelig sånn at ved å snakke om andre ting, og om det de andre ikke gjør, flytter man kanskje fokus bort fra egne svakheter/fortreffeligheter og unngår dermed fokusering på seg selv. Men hvis det er noe denne salen trenger, er det vel at folk tør å stå oppreist og si at der gjorde vi faktisk en for dårlig jobb. Til noe av den kritikken som har blitt reist her i dag, når det gjelder å utfordre regjeringen på helikopterkapasitet framover, er jeg helt sikker på at statsråden selv kunne ha ønsket å si: Jo, vi har en løsning – kommer til neste år. Men politikk handler også om prioritering. Prioritering er å ta de viktigste tingene først. Det gjør Stortinget daglig, det har Stortinget gjort og det er jobben til Stortinget. Det betyr at når det ikke kommer nå, forutsetter jeg at statsråden tenker over det – blant ulike verktøy og det han har ansvar for å få på plass er helikopter og helikopterkapasitet av det viktige. Representanten Christoffersen var inne på lokal beredskap. Jeg deler bekymringen, men det er også muligheter her. For jeg tror kommunene er ganske flinke til dette. Kommunene har stor lokal kunnskap. De har som regel flinke folk som jobber, og de har Fylkesmannen til å se seg i kortene. Utfordringene er kanskje å fokusere på mer enn et rent planverk. Grunnen til at jeg sier det akkurat sånn, er at jeg har hatt gleden av å sitte som leder i et kontrollutvalg i en liten kommune i Nordland. Man foretok en forvaltningsrevisjon av hvordan de lokale beredskapsplanene virket. Fylkesmannen var såre fornøyd og syntes det var kjempebra. Problemet var at de som skulle gjøre jobben, ikke visst hvor de skulle hen. Det var altså et stort avvik mellom det man opplevde var de forskjellige utøvernes rolle da krisen oppsto, og planleggingen. Planleggingen var perfekt, og rådmannen var såre fornøyd med Fylkesmannen. Kontrollutvalget var ikke fullt så «happy», for folk visst ikke hvor de skulle hen. Så den lokale kunnskapen og den lokale tilhørigheten er viktig. Løsningene vil ligge lokalt når en krise oppstår, med supplement fra andre nivåer.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
La meg ta det viktigste først, nemlig ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet, så jeg ikke glemmer det. Fremskrittspartiet har en annen tilnærming enn de andre i denne saken. Vi er kommet til gjennom en bred debatt som har gått i partiet vårt i lang tid, at vi ønsker å innføre permanent bevæpning i norsk politi. Vi er klar over at vi er en del av en regjering som har et annet standpunkt, men den partipolitiske forankringen tilsier at vi ønsker å innføre en slik ordning. Det fremmer vi forslag om nå. Ellers synes jeg at representanten Elvenes var inne på noe viktig om det som er bakgrunnen i forslaget fra SV. Hvor langt skal Stortinget gå i å instruere regjeringen om hva de kan og ikke kan gjøre? Det er slik at når man har laget de avgrensningene som ligger her, må man enten respektere dem eller prøve å finne måter å endre dem på. Men spilleregler som er vedtatt, er det viktig å ta vare på. Hvis ikke ender man fort opp i et system som man ikke ønsker selv å være en del av, og som i verste fall fører til at man får et utilsiktet resultat. De gangene vi diskuterer norsk politi her, opplever jeg at norsk politi gjennomgående får god kritikk for jobben de gjør. Vi har flinke mannfolk og flinke damer som gjør en jobb i hele landet. Det har vært hendelser som de aller fleste av oss skulle sett ikke skjedde, uhell der de har vært bevæpnet. Det tror jeg er et fokus som ikke skal dreie seg om hvorvidt vi skal forby midlertidig bevæpning eller ikke. Da må vi heller se på den opplæringen vi har, og hvordan vi tilnærmer oss dette. Nå har noen av oss vært lenger i justiskomiteen enn andre, men tilbakemeldingene bl.a. fra studentene på Politihøgskolen har tidligere vært at skytetreningen har vært en akillessene for dem. Det var der de fleste strøk. Jeg har oppfattet at statsråden sier at man er bevisst på det, og at man har gjort grep på Politihøgskolen som gjør at faren for det reduseres. Når man går til det skritt at man lar noen bære våpen og skarp ammunisjon, kan det komme til å skje ting. Det vi ønsker, er at det skal skje på en kontrollert og forsvarlig måte. Tilbake i tid var det slik at politiet ofte rekrutterte folk som hadde vært i Forsvaret. I sin tid var det faktisk et krav om at man skulle ha avtjent førstegangstjenesten. Man hadde altså mer kunnskap og mer viten om bruken av våpen. Det har man i mindre grad nå. Det betyr at det er enda mer essensielt å sørge for at opplæringen som blir gitt, er riktig og god, slik at de føler seg komfortable og trygge den dagen de står i en situasjon der våpen må brukes. Noen har tidligere i debatten vært inne på at man føler seg ubekvem i situasjoner fordi man har våpenet med seg. Det synes jeg er leit, og jeg synes det er alvorlig. Vi må sørge for at de som gjør jobben på vegne av oss og regjeringen, er komfortable og trygge slik at de er i stand til å løse de utfordringene de har havnet opp i. Hvis ikke gjør vi ikke vår jobb med å legge til rette slik at de skal gjøre sin jobb på best mulig måte. Dermed er forslaget fremmet og begrunnet.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-17:
La meg starte med – til representanten Solhjell: Hvis det er noen i denne salen som tror at Fremskrittspartiets stortingsgruppe ikke fremmer de forslagene den ønsker å fremme, tar de dypt og inderlig feil. Det regner jeg med at statsråden egentlig har bekreftet nå, og forskjellen på Fremskrittspartiets og SVs stortingsgruppe er at vi ikke demonstrerer på utsiden. Vi gjør ting her, bare så det er sagt. Når det er sagt, tenker jeg at diskusjonen vi har nå, egentlig er bra. Noen har sagt at dette handler om verdigrunnlag. Om jeg ikke husker feil, diskuterte vi etter 22. juli også politifolks rolle i skarpe situasjoner. Hvilke krav og forventninger har vi til politifolk som havner i situasjoner der våpen brukes mot dem? Min klare forståelse av den diskusjonen som kom i etterkant, var at ja, politifolk må i ytterste konsekvens være dem som står fremst, tar belastningen og i ytterste konsekvens risikerer livet sitt. Med det som utgangspunkt er Fremskrittspartiets tilnærming at vi selvfølgelig bør ha et best mulig forberedt og utrustet politi. Jeg hørte representanten fra Senterpartiet si at det nå var viktig å registrere alle de negative sidene ved den midlertidige bevæpningen. Jeg har på en måte respekt for det utgangspunktet, men hvorfor ikke snu det og si «også de positive»? Hvorfor er det slik at man skal være ensidig negativt fokusert på dette? Jeg oppfatter at Politiets fellesforbund, som representerer de aller fleste politifolkene som er ute og gjør jobben, slik at vi skal ha en trygg og god hverdag, har vært tydelige på at de ønsker permanent bevæpning fordi de mener at det vil gjøre dem best i stand til å gjøre jobben sin. Så sies det her av representanten Nybø fra Venstre at det viktigste er etterretning. Det er på sett og vis riktig, men hva gjør vi da med den soloterroristen som ingen finner ut av? Så sier man at jo, men bevæpning gjør ingenting. Det synes jeg er å dra det vel langt, for et bevæpnet politi kan faktisk være med på å redusere skadeomfanget. Det vil ikke stoppe situasjonen, det påstår jeg slett ikke, men et bevæpnet politi kan være med på å redusere antall skadde og i verste fall drepte. Frankrike – Paris – har vært diskutert her. Det er helt åpenbart at fransk politi var bevæpnet, og allikevel ble tapstallene store. Er det noen her som vil påstå at tapstallene ville blitt mindre hvis fransk politi ikke var bevæpnet? I så fall ser jeg fram til å høre at noen påstår det herfra, og at de kan dokumentere det.
Fredrik Bjørnebekk-Waagen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Det er et veldokumentert behov for at beredskapsaktørene må trene mer sammen. Gjennom en rekke øvelser og faktiske hendelser er det et godt dokumentert behov for bedre samvirke mellom beredskapsaktørene våre. Gjørv-kommisjonen beskrev i sin rapport «ressursene som ikke fant hverandre», og i ettertid har det kommet en rekke rapporter som peker på svakheter og behovet for å øke evnen til å samhandle og utvikle samvirke i og mellom nødetatene våre. Flertallspartiene velger å kutte i rammen til Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, etablering av nasjonalt beredskapssenter i Oslo er skjøvet ut i tid, og det er ingen satsing på regionale øvings- og beredskapssenter. Gjennom forliket mellom flertallspartiene ble det bevilget penger til etablering av et øvings- og beredskapssenter på Rygge i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2015. Det var bra, men at pengene har blitt stående ubenyttet i departementet, bekrefter vel at jeg ikke overdriver når jeg peker på at regjeringen ikke anstrenger seg for å få på plass regionale øvingssenter. Det er skuffende å se at det ikke er fulgt opp av regjeringen, og heller ikke er med i forliket mellom flertallspartiene. Arbeiderpartiet har i sitt alternative budsjett foreslått å bevilge 3 mill. kr til Rygge. Rygge benyttes allerede i dag av politiet i Østfold, Politihøgskolen, PST og beredskapstroppen. Ved Rygge er det muligheter få andre områder har. Det er helikopterkapasitet på stedet, og det kan øves på koordinering av ressurser i luften, noe brannene i Froland og Lærdal så tydelig viste nødvendigheten av. Det er gjort mye utredningsarbeid om hva man kan få til på Rygge og på andre regionale øvelses- og beredskapssenter. Vi ser et stort engasjement ute i de enkelte etatene og i de frivillige redningsorganisasjonene for å få på plass gode øvingsfasiliteter og få øvd sammen. Vi savner imidlertid et tydeligere engasjement og tydeligere signaler fra dem som sitter med ansvaret. Vi savner en tydelig prioritering. Jeg vil peke på at ved Rygge har regjeringen en flott anledning til å få etablert en pilot, en pilot som kan tjene som eksempel for etablering av andre regionale øvelses- og beredskapssenter i landet. Denne høsten har vi hatt ekstremvær som har satt beredskapen på prøve. Vi har det siste året hatt høy beredskap grunnet terrorfare. Hendelsene i Paris viste oss også hvilke utfordringer og hvilke krav til håndtering alle nødetater utsettes for. Det er en påminnelse om at vi må anstrenge oss og legge forholdene til rette for at vi er best mulig i stand til å håndtere alle typer uønskede hendelser.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-17:
Denne regjeringen har fått ned soningskøene med 400 ubetingede dommer. En av hovedårsakene til at man har klart det, er at man har fått flere soningsavtaler på plass, bl.a. med Polen, Litauen og Latvia. Det er helt nødvendig når vi vet at 34 pst. av alle innsatte per 5. august 2015 er utlendinger, og 58 pst. i varetekt også er utlendinger. Derfor ble jeg så til de grader overrasket i debatten i Stortinget 26. november, da representanten Kari Henriksen uttalte at de har et «verdisyn som sier at de som begår kriminalitet på norsk jord, skal sone på norsk jord.» Jeg skrev det på kontoen for kanskje en unøyaktighet og en dårlig parlamentarisk dag, men så blir dette faktisk bekreftet i merknadene til statsbudsjettet, der det skrives: «regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti står alene om å sende personer som har begått kriminelle handlinger på norsk jord, til andre land for å sone.» Oppsiktsvekkende! I 2013 ble det uttransportert utenlandske statsborgere til sine hjemland tilsvarende 28 603 soningsdøgn. Det utgjør 78 fengselsplasser. Når man vet at årskostnadene for en fengselsplass er 960 000 kr og ganger det opp mot 78, får man altså 74 mill. kr som dette budsjettet til Arbeiderpartiet er underbudsjettert med, hvis man skal ta Arbeiderpartiet på alvor, og det vet vi av erfaring at man faktisk kanskje bør. Der regjeringen har jobbet aktivt for å få på plass soningsavtaler med utlandet, ser det ut til at Arbeiderpartiet nå legger seg på en politikk for total opphopning av utlendinger i norske fengsel. Dette krever en avklaring fra Arbeiderpartiet og primært representanten Henriksen.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-17:
Jeg må si, som en del andre talere har uttrykt i dag, at jeg er en smule overrasket over at Arbeiderpartiet forsøker å gjøre kritikken mot beredskapsarbeidet til sitt paradenummer under denne debatten. Den kritikken faller som en død fugl til jorda. Det var jo fordi den forrige regjeringen ikke kvalitetsjekket og ikke forsto forskjellen på brutto og netto areal som gjorde at kostnadene på Alnabru-alternativet ble underestimert med flere hundre millioner kroner. Det er et faktum. Justisministeren hadde jo en kavalkade over det som er gjennomført på beredskapssiden. Jeg kan supplere med et par forhold til: Helikoptrene på Rygge og Bardufoss er satt på én times beredskap. Det er opprettet et felles kontraterrorsenter mellom E-tjenesten og PST. Stortinget hadde til behandling i juni 2015 endringer i politiloven, som gjør bistand fra Forsvaret enklere, og påfølgende revidering av bistandsinstruksen. Så kjenner vi alle til det arbeidet som gjøres innenfor radikalisering og voldelig ekstremisme, en handlingsplan på 30 punkter som er finansiert opp med 17 mill. kr. Det ligger 3 mill. kr i statsbudsjettet til tilsvarende arbeid i fengslene. Så må jeg nesten henge meg på representanten Werp sitt svært gode poeng om Senterpartiets holdning til sentralisering: Man er mot sentralisering, men man er absolutt for en sentralisering i det jeg vil kalle for Lundteigens hjemmeområde – ja, det er jo sågar i selve Lundteigen. Nå ser jeg at representanten Lundteigen er i salen, så det blir jo interessant å høre hvilke vurderinger som ligger til grunn for akkurat den sentraliseringen, for å bruke Senterpartiets forslitte terminologi.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-17:
Jeg konstaterer at jeg ikke har fått svar på mitt spørsmål til Arbeiderpartiet om Arbeiderpartiet står ved at de som begår kriminalitet på norsk jord, skal sone i Norge. Hvis svaret er ja, er budsjettet til Arbeiderpartiet underbudsjettert med minst 74 mill. kr. Hvis svaret er ja, har åndsnærværelsen i Arbeiderpartiet vært svak på dette punktet.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-17:
La oss slå fast følgende: Norsk politi skal i en normalsituasjon være ubevæpnet. Eventuelle endringer som medfører at politiet skal bevæpnes permanent, må besluttes av Stortinget. Derfor er det ingen grunn til å frykte at den midlertidige bevæpningen skal skli over i en situasjon med alminnelig bevæpning. Den 21. september 2014 oppfordret ISIL gjennom sin talsperson Abu Muhammad al-Adnani til angrep på USA og Europa. Vantro amerikanere og europeere skulle drepes. Selve oppfordringen var så barbarisk at justisministeren faktisk avsto fra å sitere den i sin redegjørelse 7. juni. Etter at oppfordringen gikk ut fra IS, er barbariet blitt fullbyrdet mange ganger, sist i den grufulle terroraksjonen i Paris, der 130 uskyldige mennesker ble meid ned av IS-sympatisørenes kuler. Grunnlaget for den midlertidige bevæpningen er et uavklart trusselbilde med fortsatt terrorfare. Høyre har full tillit til sikkerhetsmyndighetene og statsrådens vurderinger og konklusjoner om å bevæpne politiet midlertidig i den rådende situasjonen. Det motsatte ville ha vært å neglisjere trusselvurderingen og utsette borgerne, politiet og samfunnsinstitusjoner for unødvendig risiko. Høyre er av den klare oppfatning at trusselbildet og en rekke terroraksjoner med all tydelighet viser at det er behov for å bevæpne politiet midlertidig også i Norge, ikke minst av hensyn til politiet selv, som er pekt ut som et uttalt mål. Etter Høyres syn er det ingen grunn til å reise kritikk mot Justis- og beredskapsdepartementet i denne saken og håndteringen av terrortrusselen. Den midlertidige bevæpningen er basert på gradert informasjon som ikke er tilgjengelig for Stortinget. Derfor vil det være uansvarlig av Stortinget å sette en tidslimit for en bevæpningsperiode. Dessuten er det konstitusjonelt meget betenkelig, fordi det vil rokke ved et ansvar og arbeidsfordelingen mellom Stortinget og regjeringen. Det er det som vil være konsekvensen hvis man vil vedta SVs forslag, som vi behandler i denne sak.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-17:
Det går mot jul, og tiden begynner å bli knapp og kostbar. Noen saker er vel allerede nokså ferdigdebattert, mens andre kanskje ikke er det. Denne saken er langt på vei ferdigdebattert, for den debatterte vi da nærpolitireformen ble behandlet i vår. Da vedtok Stortingets flertall at dette spørsmålet om lokalisering av hovedsetene til politidistriktene skulle overlates til Politidirektoratet, og Stortinget ga en fullmakt i så måte. Saksordføreren har intet å trekke fra, og intet å legge til i denne saken. Vi viser til de merknadene som ble skrevet i forbindelse med nærpolitireformen.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
I dag behandler vi altså budsjettet for Justis- og beredskapsdepartementet for neste år, og i mitt innlegg vil jeg fokusere på beredskapsområdet. Når vi ser tilbake på hva som skjedde 22. juli 2011, hva vi som nasjon erfarte av de fryktelige hendelsene, og ikke minst hva Gjørv-rapporten anbefalte når det gjelder en styrking av den nasjonale beredskapen, tror jeg det er stor enighet om intensjonene på det området, men her mangler det altså gjennomføringskraft fra statsrådens side. Det å sette lokal, regional og nasjonal sikkerhet og beredskap på dagsordenen er avgjørende for den tryggheten vi som innbyggere skal ha. Ettersom ministeren nå har fått redusert sine arbeidsoppgaver, håper jeg han får bedre tid og ikke minst vilje og gjennomføringskraft i regjeringen til å gjøre noe på beredskapsfeltet i 2016. Regjeringen har hatt godt og vel to år – hvileår – på beredskapsområdet, som har gjort at vi ikke har beveget oss nevneverdig på avgjørende områder som nasjonalt beredskapssenter, skalerbar operasjonssentral i Oslo og regionale øvingssenter rundt omkring i landet. Det er viktig at disse områdene nå blir satt på dagsordenen og får sin naturlige plass. Skal vi stå bedre rustet til å møte et nytt terrorangrep eller andre alvorlige hendelser på norsk jord, må vi ta de store grepene som virkelig styrker landets håndteringsevne ved alvorlige kriser. Det lærte vi bl.a. av 22. juli og Gjørv-kommisjonens rapport. Det er påfallende hvordan justisministerens fokus på beredskap ser ut til å ha blitt redusert til kun et spørsmål om permanent bevæpning av politiet. Regjeringen sier ingenting om det som virkelig har betydning for sikkerhets- og beredskapsevnen til landet vårt. Vi har ikke mer tid å kaste bort. For Arbeiderpartiet handler dette om å sette alvor bak ordene, og vi prøver å levere på noen av disse områdene i vårt budsjettforslag for 2016. Vi må vite hvor beredskapssenteret skal stå, og vi må vite når det kommer til å bli ferdig. Politiets skarpeste ende må trene mer og bedre på de skarpeste oppdragene. Problemet nå er tiden justisministeren bruker på å bestemme seg. Arbeiderpartiet har tatt anbefalingene fra Gjørv-kommisjonen på alvor. Vi setter av 3 mill. kr til Rygge, til å forbedre skytebanekapasiteten samt legge forholdene bedre til rette for at nødetatene kan øve samhandling og samvirke. Behovet for å etablere gode regionale øvingssenter er viktig og nødvendig for å styrke regional sikkerhet og beredskap, men regjeringen leverer heller ikke på dette området. Arbeiderpartiet er opptatt av å bedre den lokale beredskapen. Det handler ikke bare om å svare på politireformen og alle utfordringene som der løftes opp, men å sørge for at politireformen faktisk fører til at den lokale beredskapen blir bedre og tydeligere. Politireformen er et godt utgangspunkt, men resultatene vil ikke komme av seg selv. Det må bli mer politikraft der folk bor, i de nye politidistriktene og i alle de kommunene som distriktene skal dekke. Helt avslutningsvis vil jeg også peke på manglende satsing og avklaring med tanke på nasjonal kriseledelse. Her kommer det heller ingenting fra regjeringen og samarbeidspartiene.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskaps landsomfattende kommuneundersøkelse tidligere i år viste at bare halvparten av norske kommuner arbeider tilfredsstillende med samfunnssikkerhet og beredskap. De aller fleste kommuner håndterer små og middels store hendelser på en tilfredsstillende måte. Det er når de virkelig store krisene skjer at det er avgjørende at kommunene har gjort gode risiko- og sårbarhetsanalyser, og at de har en gjennomarbeidet beredskapsplan som de har øvd på. Vi vet aldri når en uønsket hendelse vil ramme en kommune, eller hvilke påkjenninger kommunen og befolkningen vil utsettes for. Det er derfor avgjørende at Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap i samarbeid med fylkesmennene blir tilført ressurser slik at de kan utøve sin rolle overfor kommunene på en tilfredsstillende måte. Det er derfor med stor bekymring vi registrerer at regjeringen kutter 10 mill. kr i bevilgningen til Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. I tillegg til at vi har viktige nødetater som politi, brann og ambulanse, utgjør de frivillige beredskapsorganisasjonene en viktig og nødvendig bærebjelke i den nasjonale beredskapen. Hver for seg utgjør disse en viktig del av vår nasjonale sikkerhet. Enda viktigere er det at disse kompetansemiljøene har felles øvelser og gjennom godt samvirke er best mulig rustet til å løse oppgaver i fellesskap. Det er helt avgjørende at lokale eller regionale beredskapsråd blir prioritert i det daglige arbeidet med samfunnssikkerhet og beredskap i kommunene framover. Gjennom felles arbeid i lokale politi- og beredskapsråd vil en kunne utnytte felles kompetanse og erfaring på en enda bedre måte. Her kan en ha en felles strategi for hvordan en i fellesskap kan forebygge eller løse små og store hendelser. Jeg er glad for at det nye nasjonale nødnettet snart vil være fullt ut utbygd, slik at alle nødetatene og frivillige beredskapsorganisasjoner kan kommunisere på en felles plattform. Jeg vil i den sammenheng understreke viktigheten av at investeringer og drift av nytt nødnett ikke må bli en økonomisk belastning for den frivillige redningstjenesten. Jeg vil også vise til at det i forslaget til budsjett for 2016 ikke framgår hva som planlegges for den framtidige helikoptertjenesten i politiet. Dagens politihelikoptre er gamle og har gått svært mange timer. De er overmodne for utskifting. Disse helikoptrene brukes i dag til ordinære politioppdrag og løser ikke behovet som politiet har for å transportere politiets innsatsstyrker i en kritisk situasjon, noe som det er stort behov for. Arbeidet med å få på plass en løsning med helikoptrene, som også kan benyttes til transport av politiet, må snarlig iverksettes. Arbeiderpartiet vil påpeke at hvordan regjeringen vil sikre politiets evne til maritim innsats heller ikke omtales i forslaget til statsbudsjett. Helt til slutt vil jeg minne om at beredskapstroppen har meldt at de har behov for nye båter, og de har behov for at regjeringen sikrer nødvendig maritim innsatsevne i en krisesituasjon i tiden framover.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen la fram et forslag til beredskapssenter på Alnabru. Nå har det fått en del kritikk fra en del representanter i denne sal. Jeg vil bare sitere hva som sto i statsbudsjettet for 2015 på side 85: «(…) det synes nå å være klart at det vil være mulig å innpasse gjeldende byggeprogram på Alna(omfatter politihelikoptertjenesten, beredskapstoppen, bombegruppen og krise- og gisselforhandlertjenesten) (…) (omfatter politihelikoptertjenesten, beredskapstoppen, bombegruppen og krise- og gisselforhandlertjenesten) Når statsråden nå i posisjon ser at kritikken om beredskapen kom her og nå, og etter to år ennå ikke kan svare på når beredskapssenteret kommer og hvor det kommer hen, sier det noe om at denne kritikken kanskje er berettiget, og at en ikke skal føle seg hårsår. Når det gjelder DSB, vil jeg si at iallfall komiteens flertall har sagt at det skal kuttes 10 mill. kr i DSB.