Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-28:
Spesialisthelsetjenesten har dessverre lenge vært preget av uro, sykehusskandaler, juks, økende ventelister og ventetider, og sist, men ikke minst har omstillingsprosessen ved Oslo universitetssykehus etter min oppfatning fremstått som helt ute av kontroll. Det eksisterer to diametralt motsatte virkelighetsoppfatninger av situasjonen – pasientene og deres organisasjoner, leger, sykepleiere, helsetilsyn og fylkeslegen på den ene siden og statsråden, helseforetakenes styre og ledelse på den andre – eller, sagt på en annen måte, de som er nær pasientene, og som har skoen på, på den ene siden og de som er lengst unna prosessen, på den andre. Da jeg selv har tilbrakt tid for bare 14 dager siden som pasient på Rikshospitalet, kan jeg underskrive på at forståelsen blant dem som jobber på gulvet, ikke er i tråd med den til ledelsen. De føler, akkurat som representanten Dåvøy var inne på, at det er meget langt fram til den såkalte ledelsen på sykehuset, for ikke å snakke om helseforetaket. Helse Sør-Øst har ansvaret for spesialisthelsetjenesten for halvparten av landets befolkning. Det var derfor et sterkt og alvorlig signal vi fikk da Siri Hatlen trakk seg som sykehusdirektør i Oslo fordi hun ikke anså de regjeringspåførte sykehuskuttene som forsvarlige, i tillegg til at hun og flere i styret fryktet – med rette – for at dette ville gå ut over pasientsikkerheten. Fremskrittspartiet har advart mot denne utviklingen lenge og tydelig. Selv om vi primært ønsker et annet finansierings- og organiseringssystem enn dagens system – et system der pengene følger hver enkelt pasient – og selv om dagens situasjon kunne vært unngått av regjeringen, tok Fremskrittspartiet et ansvar i revidert nasjonalbudsjett, hvor vi foreslo over en halv milliard kroner i omstillingsmidler til sykehus, inkludert OUS, slik at behandlingstilbudet og pasientsikkerheten ikke ble rammet. Det er faktisk viktigst å sette pasientene og sikkerheten for liv og helse først, og da kreves det handling og ikke skuldertrekk. Det er ingen partier i denne sal som er uenig i intensjonene til prosessen. Et moderne og effektivt sykehusvesen er en forutsetning, både for å få ned køene, for å få ned ventetidene samt for å møte morgendagens medisinske utfordringer. Pasientene skal altså ikke betale kostnaden ved så dårlig pasientbehandling at liv og helse kan gå tapt. Da vi hørte representanten Helseths analogi til sjømannslivet, og jeg kommer fra en sjømannsby, kan man vel i hvert fall si at når det blåser opp til storm på havet, så forsøker man å finne lunere farvann. Det hadde kanskje vært en idé i denne saken. Jeg kjenner ikke til noen store omstillingsprosesser i det private hvor man ikke først erkjenner at omstillingsprosessen faktisk koster penger, for deretter, i etterkant, å høste i form av bedre pasientsikkerhet og et mer effektivt helsevesen. Når statsråden og hennes statssekretær til det kjedsommelige viser til at 160 000 innbyggere er overført til Ahus, er det viktig å påpeke at prosjektet på Ahus ble nedjustert ganske solid før det i sin tid ble realisert. Det har resultert i at andre sykehus som skulle nedlegges, ikke er blitt nedlagt. Situasjonen for både Stensby og Ski har endret seg, fra mulig nedleggelse til opprettholdelse og utbygging. På tross av dette har Ahus altfor store problemer med korridorpasienter, noe som kan ha resultert i at pasienter har omkommet i korridoren, til tross for at statsråden har forsikret oss om at dette ikke skulle være en vedvarende situasjon. Når man er nødt til å drive et fullverdig sykehus med dertil hørende fagmiljøer og støttetjenester, i tillegg til sitt eget sykehus, som man må på Aker, og dette må drives på Ullevål, hvor man allerede er pålagt en del utbedringer, sier det seg selv at det er dyrt å drive Oslo universitetssykehus. En viktig årsak til at de i dag går med underskudd, er at de ikke har fått de rammevilkårene som er en forutsetning for å gjennomføre en vellykket omstillingsprosess.