Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2014-05-27:
Den 26. april 2013 fremmet regjeringen Stoltenberg II den historiske bokloven. Den ble vedtatt av Stortinget og sanksjonert 21. juni 2013, men er ikke trådt i kraft. Utgangspunktet for denne saken er Prop. 33 L for 2013–2014, hvor regjeringen altså foreslår at denne bokloven oppheves. Det var mange gode grunner til at vi så behovet for en egen boklov for å sikre like rammevilkår og forutsigbarhet for bokbransjen og våre forfattere. Hovedformålet i litteraturpolitikken har vært kvalitet, bredde og tilgjengelighet. Å legge til rette for at et mangfold av forfattere kan skrive god litteratur som dekker et mangfold av temaer og genrer og at litteraturen er godt tilgjengelig for lesere over hele landet, var den overordnede målsettingen med å ha en boklov. For det første ivaretok bokloven forfatternes interesser – gjennom fastpris, som sikrer at forlagene kan satse på debutanter og forfattere uten kanskje det helt store bestselgerpotensialet og gjennom ordninger som litteraturabonnementer. Videre sikret normalkontraktene et godt arbeid overfor særlig debutantene. Vi ivaretok også lesernes interesser ved å sikre en reell valgmulighet mellom et mangfold av titler og at man har høy kvalitet på bøkene. Da er det viktig at man har tilgjengelighet over hele landet. Særlig studenter var en gruppe som ville nytt godt av bokloven. Vi ivaretok også interessene til små og mellomstore aktører ved at man fikk likere konkurransevilkår. Det omfattet også aktører som fram til da sto utenfor bokavtalen, som representerer ca. 16 pst. av totalomsetningen av bøker. Det ivaretok arbeidet for å sikre en god overgang og framgang for e-bøkene. Bokbransjen og norske forfattere opererer i et svært krevende marked. Det har også komiteen tatt inn over seg. En samlet komité skriver: «Komiteen mener det er vesentlig for ivaretagelsen av norsk litteratur og språk i fremtiden at bokbransjens aktører makter å gjennomføre en god overgang til en situasjon der digital produksjon og distribusjon vil være mer dominerende enn tilfellet er i dag. Dette fordrer en dynamikk i bransjen preget av omstillingsevne, økonomisk bærekraft og innovasjon.» Det er jo nettopp dette som fordrer forutsigbarhet og like konkurransevilkår. Flertallet har på sin side en ensidig tro på at det er mer konkurranse som skal til for at bransjen og forfatterne kan ta nye steg. Men resultatet av mer konkurranse og uforutsigbarhet i Norge og den norske bransjen kan bli at det blir tøffere for norske forfattere og norsk bokbransje nettopp i møte med den internasjonale, stadig tøffere konkurransen. Så har vi registrert at Bokhandlerforeningen og Forleggerforeningen den 20. mars i år ble enige om innholdet i en ny bokavtale. Det er bra at bransjen på den måten går sammen og sikrer muligheten for en viss forutsigbarhet. Men vi mener fortsatt at en boklov ville vært bedre egnet for å sikre forutsigbarhet og like konkurransevilkår – og ikke minst at dette omfatter alle aktører. Det er vi ikke alene om å mene. En rekke europeiske land har gått i samme retning. Nettopp for å sikre viktige hensyn som språk, litteratur og at man har en bokbransje som kan styrke seg i møte med internasjonale aktører, har man gått i retning av en boklov. Vi vil i debatten komme tilbake til utfordringer til statsråden med tanke på hva hun vil foreta seg dersom bokavtalen møter hindringer i forbindelse med ESAs gjennomgang.