Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Saksordføreren har redegjort for sakens realiteter, og saken har vært drøftet i denne salen tidligere. Jeg er enig i at det er viktig at det i møte mellom brukerne av offentlige tjenester og offentlig ansatte ikke er språklige hindringer for å forstå det partene sier. I dag er brukerne av offentlige tjenester mer mangfoldige enn tidligere, og den språklige bakgrunnen deres er derfor også mer variert. Det betyr at offentlig ansatte med variert språkbakgrunn bidrar til likeverdige tjenester til hele spekteret av befolkningen. Forslagsstillerne viser til media, hvor det framkommer opplysninger om at det er sviktende norskkunnskaper blant helsepersonell. La meg først understreke at det er mye helsepersonell fra utlandet som bidrar til at vi har nok helsepersonell i Norge, og mange av dem gjør en uunnværlig jobb i det offentlige helsevesenet. Derfor har Helse- og omsorgsdepartementet vurdert tiltak for å styrke kvaliteten på fremmedspråklige helsearbeidere. Språkopplæring vil være et sentralt tema i det arbeidet. Språkferdigheter i offentlig pleie- og omsorgstjeneste er en del av totalvurderingen når en ansetter folk. Helse- og omsorgsdepartementet har utarbeidet veilederen «Gode rutiner – gode tilsettinger. Veileder for arbeidsgivere i helsetjenesten ved tilsetting av helsepersonell». Her presiseres det at arbeidsgiver alltid bør foreta intervju og innhente referanser for å sikre at den som tilsettes, har tilstrekkelige norskkunnskaper for stillingen. Fra 1. september 2013 innføres en regel om at innvandrere som har rett og/eller plikt til å delta i opplæring i norsk og samfunnskunnskap, må gjennomføre obligatoriske avsluttende prøver. Kandidatene får dermed dokumentert sine norskkunnskaper. Helse- og omsorgsdepartementet har i statsbudsjettet for 2013 avsatt 3 mill. kr til en satsing på kvalifisering av fremmedspråklige til helsearbeiderfaget – det inkluderer også språkopplæring. En forutsetning ved enhver ansettelse er at den som ansettes, har gode nok norskkunnskaper til å kunne utføre arbeidet sitt på en god måte. Den enkelte virksomhet har ansvaret for å rekruttere medarbeidere og sikre at disse har tilfredsstillende norskkunnskaper. Det er viktig at virksomhetene vurderer kravene til norskkunnskaper med utgangspunkt i virksomhetens behov. Språkferdigheter vurderes som en del av totalvurderingen ved ansettelser, hvor bl.a. intervju, referanseinnhenting og ulike tester er av stor betydning. Imidlertid kan lov og forskrift stille bestemte krav til kompetanse for disse yrkene. Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet arbeider nå med en handlingsplan for bedre bruk av innvandreres kompetanse i arbeidslivet. Planen omfatter også språkopplæring. Ansatte i offentlig sektor har varierende grad av kontakt med brukere, og kravet til kunnskaper i norsk vil være forskjellig. Virksomhetene har ansvar for å iverksette nødvendige tiltak for kompetanseutvikling, dvs. også eventuelt behov for språkopplæring. Forslagsstillerne ber regjeringen fremme de nødvendige forslag om krav til at utenlandske borgere som ansettes i offentlig sektor, har tilfredsstillende kunnskaper i norsk språk, og at utenlandske ansatte i offentlige virksomheter får tilfredsstillende språkopplæring. Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet er den sentrale arbeidsgivermyndighet i staten. Vi kommer ikke til å fremme forslag om generelle krav til norskkunnskaper som skal gjelde alle ansatte i offentlig sektor, og iverksette generelle tiltak for språkopplæring for utenlandske ansatte i offentlig sektor. Jeg mener den enkelte virksomhet er nærmest og best til å vurdere behovene og de aktuelle kandidatene. La meg avslutningsvis nevne noe som forundrer meg litt. Fremskrittspartiets medlemmer understreker ofte i ulike sammenhenger – senest registrerte jeg det i den debatten vi akkurat nå har lagt bak oss – at det er for mye byråkratisering i statlig forvaltning. De snakker om hvor viktig det er med mindre pålegg, mindre sentralisering og større handlingsrom for både private og offentlige virksomheter. Men jeg skjønner at i denne saken har de liten tiltro til de statlige virksomhetenes egen vurderingsevne, og til at virksomhetene selv kan vurdere språkferdighetene til sine ansatte. Jeg er av den oppfatning at rigide krav og regelverk knyttet til de ansattes språkkunnskaper kan føre til at virksomhetene mister verdifull kompetanse som samfunnet på mange områder er avhengig av.