Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2010-03-02:
Jeg skal ikke forlenge debatten, og jeg skal heller ikke gjenta det jeg sa i mitt første innlegg, og ikke kommentere så mange av de andre innleggene. Her har det vært bred enighet både om det som var – og det er det kontroll- og konstitusjonskomiteen har hatt som sin oppgave – og det er bred enighet om Nav som organisasjon og de tanker som går framover. Det er også enighet om at statsråden har vist mot, fordi hun har grepet fatt i forholdet mellom forvaltningsenhet og lokalkontor så raskt som hun har gjort, slik at vi kan se fram til at vi får forbedringer. For, som veldig, veldig mange har vært inne på, det at brukerne opplever at det verken er kompetanse eller kan fattes avgjørelser på Nav-kontorene, er antakelig noe av hovedproblemet, i hvert fall når vi hører alle de brukerne som har tatt kontakt med oss. Jeg skal også gjøre oppmerksom på en feil i innstillingen sett fra regjeringspartienes side. I nest siste avsnitt i Innst. 143 S – sak nr. 2 snakker vi da om – skal regjeringspartiene være med på merknaden om manglende brukervennlighet. Ved en inkurie er vi falt ut. Det skulle da ha vært en enstemmig innstilling; det skulle vært en komitémerknad. La meg ta utgangspunkt i akkurat den merknaden, for det er viktig at mennesker som trenger hjelp, møtes med respekt og får hjelp. Det er egentlig det som står i den merknaden. Høybråten sa noe slikt som at det er viktig at vi setter oss i brukernes sted, og det tror jeg gjelder generelt i offentlig sektor: Vi skal av og til sette oss i brukernes sted, den vanlige mann og kvinne som oppsøker offentlige kontorer. For dette er, som komitélederen har sagt, også ryggraden i velferdssystemet vårt. Jeg synes eksempelet fra Politisk kvarter, som Per-Kristian Foss tok opp i dag, er illustrerende for at de aller, aller svakeste brukerne lider mest i slike situasjoner. Jeg var en av dem som høsten 2008 brukte veldig mye tid, sammen med bl.a. Anne Marit Bjørnflaten, Anette Trettebergstuen og Marianne Marthinsen, for å få ut ekstra millioner kroner til tiltak for å få prostituerte ut av prostitusjon og inn i opplæring og arbeidstrening i det øyeblikk loven mot kjøp av sex trådte i kraft 1. januar 2009. Det lå også i stortingsbehandlingen at man skulle ha individuelle og tilpassede tiltak. Hvis det virkelig er slik at det har ligget 2 mill. kr ubrukt i ett år på Grünerløkka sosialkontor, er det veldig alvorlig og noe som vi må gripe fatt i. Både fagkomiteen og statsråden bør se på den saken så fort som mulig. Jeg skal også ta kontakt med Oslo kommune i den forbindelse. Så til slutt: Det er blitt sagt av flere her at Dag Terje Andersen tok mange grep sommeren 2008. Tidligere statsråd Andersen la fram St.prp. nr. 51 for 2008–2009, og blant de tiltakene som Stortinget sluttet seg til i forbindelse med behandlingen, var å se på grensesnittet mellom forvaltningsenhet og lokalkontor. Dette sier jeg til statsråden fordi det har vært oppe tidligere, så det er grunn til å gjøre noe med det. Det andre var å avdekke og fjerne ineffektive rutiner. Det tredje var å styrke kompetanseutvikling, eller sagt på en annen måte, slik det står i proposisjonen: «fylle kompetansegapene». Det var en forbedring av elektroniske selvbetjeningsrutiner. Så var det dette med å få utsatt innføring av arbeidsavklaringspenger til 1. mars – det skal for øvrig bli interessant å følge hvordan det utvikler seg – og det var forenklet saksbehandling for dagpenger. Komiteen har ikke i denne omgang nevnt disse tiltakene, men vi har sagt at vi forutsetter at de tiltakene som ble vedtatt i forbindelse med framlegging av St.prp. nr. 51, er fulgt opp, og at de videreføres. Det er i grunnen det viktigste budskapet som jeg kan gi her og nå.