Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2010-03-26:
Jeg er litt forbauset over dette angrepet på internasjonal markedsliberalisme, bl.a. fra representanten Kolberg her i stad. Det er vel ingen som tjener såpass godt på internasjonal markedsliberalisme som det Norge gjør, med den olje- og gasseksporten vi har, og det er vel ingen land som det er så viktig for at de internasjonale markedene fungerer, som for små land med en åpen økonomi. Jeg opplever at det var det utenriksministeren også var opptatt av. Når man snakker om WTO og EØS og disse her, bygger jo de på markedsliberalisme, som alle land for så vidt er tjent med. Jeg har lyst til å ta opp en litt annen side i denne debatten også, og komme litt inn på Midtøsten, som også er aktuell i disse dager, som stort sett alltid er aktuell, siden det alltid skjer noe der nede. Jeg tror det er veldig viktig at Norge og det internasjonale samfunnet har en balansert tilnærming til konflikten. Det er en veldig kompleks konflikt med historiske røtter. Det er ideologi, det er religion, det er veldig mange interesser inne i bildet. Men skal man klare å bidra til fred, må tilnærmingen være balansert. Det må settes makt bak det, slik det ble sagt her i stad, og stilles krav til begge parter. Det at man må stille krav, gjør at USA kanskje er den nasjonen – instansen, aktøren – som ofte er best egnet til å opptre som megler. FN har en veldig dårlig «record» når det gjelder fredsskaping i Midtøsten. Faktisk har FN i flere tilfeller bidratt til å eskalere konflikten – 1967 er et eksempel på det – framfor at man har vært med på å dempe konflikten, for man har fyrt opp under en del krefter som heller har bidratt til å øke konflikten. Jeg er enig i kritikken av Israels bosettingspolitikk som har vært de siste dagene. Den har ikke vært med på å bidra til fredsprosessen. Den har ikke vært med på å føre den prosessen videre. Men jeg tror samtidig det er viktig at vi tar utgangspunkt i en litt realistisk analyse av situasjonen der nede. Iran, som komiteens leder var inne på i åpningsinnlegget, er den destabiliserende faktoren i regionen. Iran har utpekt Israel som sin hovedfiende, og vært veldig tydelig og krass i forhold til det. Iran holder på å utvikle atomvåpen. Vi vet at både Hizbollah og Hamas er, skal vi si, forlengede armer av Iran. Det skaper en veldig spent og ustabil situasjon. Jeg tror at hvis ikke det internasjonale samfunn er tydelig i sin konfrontasjon med både Hamas og Hizbollah, legger man til rette for at Israel på et eller annet tidspunkt griper til våpen selv, slik som de gjorde både i 2006 og i 2009, for å beskytte seg selv. Det har de full rett til ifølge folkeretten. Alle nasjoner har en rett til å forsvare seg. Men hvis man ikke stiller krav til disse organisasjonene også, på samme måte som vi gjør til Israel, vil det faktisk være med på å destabilisere og kan skape en spent situasjon. Så vil jeg si at én ting som Norge kanskje bør jobbe for, er å få slutt på den diskrimineringen som skjer av Israel i selve FN-systemet. Israel er faktisk det eneste landet som ikke kan få sentrale posisjoner i FN-systemet, fordi de ikke blir akseptert av den asiatiske blokken. Jeg synes faktisk det er en skam for FN som fredsorganisasjon.