Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-10-06:
Den turbulente situasjonen i verdensøkonomien og de utfordringene den stiller oss overfor, blir viet liten oppmerksomhet i trontalen. Statsministeren hadde dette temaet mer sentralt i sitt innlegg i dag. Men det var problembeskrivelsen som dominerte, ikke en konkret anvisning om hvordan Regjeringen vil innrette sin politikk for å møte utfordringene. Det er viktig med aktiv og målrettet politikk for å dempe de negative utslagene som det nå blir for husholdninger og næringsliv. Statsbudsjettet blir en test på om Regjeringen vil føre en politikk tilpasset den krisen vi nå opplever i de internasjonale finansmarkedene. Det er viktig å bidra til å holde lavest mulig rente, og mange har merket seg at Norge har gått fra å være under gjennomsnitts rentenivå i Europa til å ligge over det europeiske gjennomsnittsnivå under dagens regjering. Jeg syns heller ikke klimautfordringene fikk den offensive tilnærmingen i trontalen som de burde hatt. Det slås riktignok fast at Norge skal være en pådriver for å få en mer ambisiøs klimaavtale i København i 2009. Men skal vi kunne gjøre det på en troverdig måte, må vi levere troverdig innsats på hjemmebane. Det er ikke tilfellet i dag. Klimaavtalen er et godt utgangspunkt, men ikke tilstrekkelig. Når utslippene skal ned, er det eksempelvis meningsløst av Regjeringen og stortingsflertallet å tildele gasskraftverket på Kårstø gratiskvoter. Det er en ordning som må avvikles fordi den stimulerer til økte utslipp, ikke til reduserte. Det er også nødvendig å komme i gang med å forberede håndteringen av CO2 på Snøhvit-anlegget, og jeg etterlyser Regjeringens plan som oppfølging av SFTs anmodning om at Regjeringen går i dialog med SFT. Vi er i den situasjon at mens en skal ha en internasjonal lederrolle, går utslippene i Norge opp mens vi har en målsetting om at de skal reduseres. Jeg merker meg at Regjeringen i trontalen vektlegger tiltak mot avskoging i tropiske strøk. Det er et engasjement Venstre deler. Jeg merker meg også at statsministeren i sitt besøk i Brasil nylig med stor entusiasme bebudet norske bevilgninger til regnskogsatsing, og han kalte det sitt største prosjekt. Det er positivt at klimameldingen har gitt Regjeringen dette verktøyet, for satsing på regnskog var ikke nevnt med ett ord i Regjeringens klimamelding. Det var etter krav fra Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre at denne satsingen og det beløp som står i klimameldingen, kom på plass. Jeg tror hovedgrunnen til at klimameldingen var så tafatt og måtte forbedres dramatisk under behandlingen i Stortinget, var indre uenighet i Regjeringen. Regjeringens minste felles multiplum i klimapolitikken er rett og slett ikke godt nok. Nå ser vi at uenigheten hemmer også på andre viktige miljøområder. I tre år har vi ventet på oppfølgingen når det gjelder innstillingen om biomangfoldloven. Vi trenger en lov raskt. Den skal bidra til å stoppe utryddelse av arter og ødeleggelse av naturtyper. Det er ikke tale om en vernelov, det er tale om en bevaringslov. Vi kjenner politikken tilstrekkelig til å slå fast at Senterpartiet er bremseklossen i dette spørsmålet. De ønsker rett og slett ingen offensiv lov. Det er grunn til å forvente at statsminister Stoltenberg tar lederansvar og gir oss den loven vi trenger, og setter naturen foran særinteressene. Denne loven som ikke er nevnt med ett ord i trontalen, hvor det listes opp saker en masse som skal komme til Stortinget, er rett og slett sesjonens viktigste naturvernsak. Jeg forventer at Regjeringen nå kommer med et offensivt lovforslag til Stortinget. Det er ett år til vi igjen skal ha valg, og det er åpenbart at et flertall i Norge ønsker et regjeringsskifte. Det som skulle bli ny kurs, og det som skulle bli en flertallsregjering som brukte flertallet til å styrke politikken og nå djerve mål, har vært preget av uenighet og gjentatte løftebrudd. Venstre ønsker å bidra til et regjeringsskifte, slik at vi kan få en borgerlig regjering. Vi har gjort det klart at vi ikke kan regjere sammen med Fremskrittspartiet, til det er den politiske avstanden mellom Venstre og Fremskrittspartiet for stor. Vi legger til grunn at partiet mener det de sier når det gjelder bistand, asylpolitikk, miljø, økonomisk politikk, distriktspolitikk og landbruk, og det kan rett og slett ikke kombineres med Venstre-politikk. Så vi trenger et regjeringsskifte, en borgerlig regjering med et godt, tungt utgangspunkt i sentrum.