Christian Holm (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-21:
Kjell Engebretsen har moderert Arbeiderpartiets tilslutning til flertallsmerknaden. Innstillingen fra komiteen har foranlediget noen overskrifter som har vært litt voldsomme. Dagbladet f.eks. skrev for noen dager siden at komiteen «slakter» Utenriksdepartementet, og det litt dramatiske bildet var hentet fra Bellonas Thomas Nilsen, som mente at komiteens innstilling var nærmere et fullt slakt av et regjeringsprosjekt enn noe annet han hadde sett. Det kan være grunn til å si at fullt så galt er det kanskje ikke. Det Dagbladet omtalte, var da altså ikke et fullt, men et delvis slakt, som man må lese det. Det kan vel kanskje være like grusomt med et delvis slakt som et fullt, men det får nå være. For å ta det positive først: Det har vært en felles forståelse av at økonomisk og politisk satsing på atomsikkerhet i Nordvest-Russland har vært og er viktig, og det eksisterer en felles forståelse av at dette er et meget vanskelig område. Det har likeledes vært en felles forståelse av at det har vært viktig å trekke med både USA og EU-land, og at dette langt på vei har lykkes. Det er enighet om at sikkerhetssituasjonen på Kola-kraftverket er betydelig bedre enn for bare få år siden. Men når det er sagt, er det altså grunn til å rette klar kritikk mot sentrale sider ved arbeidet i handlingsplanen og de enkelte prosjektene. For å holde oss til den metaforbruken som jeg lanserte innledningsvis, oppfatter jeg det slik at også den slaktede selv et stykke på vei har vært villig til å innrømme at man ville innrette seg annerledes om man kunne starte på nytt. Det har flere ganger underveis vært reist kritikk mot arbeidet med atomsikkerheten. Dermed må det være grunnlag for å hevde at det hadde vært mulig å endre innretningen på de mer problematiske delene av handlingsplanen underveis. For det første vil jeg påstå at man langt på vei har lukket øynene for den målkonflikten som flere har vært inne på med hensyn til Kola-kraftverket, og som har vært synlig hele veien. Enhver forbedring av sikkerheten vil også kunne være et bidrag til forlenget driftstid på verket, så lenge tiltakene ikke er knyttet til en fast stengningsdato. Dernest synes det å være grunn til å hevde at en god del av prosjektene og en stor del av pengebruken ikke har hatt noen stor positiv effekt, og at effekten i enkelte tilfeller har vært motsatt. Det gjelder etter vårt syn prosjektet med å bygge jernbanevogner for transport av brukt atombrensel til reprosesseringsanlegget i Majak. Jeg trenger ikke å utdype det, andre har vært inne på problemene omkring dette anlegget. Det har vært et omstridt prosjekt, og totalt sett er det grunn til å påstå at det hadde vært riktigere å satse på midlertidige lagre på Kola, men Majak er altså mye lenger borte fra Norge. En samlet komite peker på at norske og internasjonale eksperter skal kunne inspisere alle prosjekter Norge er med på å finansiere. SV vil i tillegg også understreke at ansvaret for å løse de sikkerhetsmessige utfordringene i forbindelse med atomsikkerheten i et land først og fremst ligger hos det landet som driver slik virksomhet. I lys av dette er det betenkelig at mange av de norskfinansierte prosjektene ikke har omfattet krav om at Russlands eget sivile atomtilsyn, GAN, skal få kontrollere installasjonene. Etter SVs syn må fullstendige kontrollmuligheter for GAN – både før, under og etter prosjektgjennomføringen – være en avtalefestet forutsetning i alle prosjekter. Derfor har vi også pekt på at en av de store utfordringene for bedret atomsikkerhet vil være å bidra til bedre arbeidsvilkår og økt myndighet for Russlands eget sivile atomtilsyn. Vi mener at det må dreie seg om både økonomiske og politiske bidrag til en slik utvikling. Vi har også understreket de frivillige organisasjonenes rolle. Dette er en ressurs som kan utnyttes bedre. Vi peker på at norske og russiske frivillige organisasjoner må få observatørstatus i den norsk-russiske kommisjonen for oppfølging av handlingsplanen. Det er naturlig å nevne Bellona, som på en sjelden måte har klart å få innsikt og kompetanse på dette meget kompliserte området. Det er en form for kompetanse som burde utnyttes bedre i arbeidet videre. Naturvernforbundet har også spilt en viktig rolle, ikke minst gjennom prosjektet «Alternativer til atomkraft i Nordvest-Russland». Dette med alternativer er også et felt som etter SVs syn har vært for lavt prioritert i dette arbeidet. Nettopp det å få til en bedre utnyttelse av de eksisterende fornybare energikildene og å styrke satsingen på utvikling av nye fornybare energikilder er blant de viktigste virkemidlene vi har i arbeidet for å få en nedstengning av atomkraftverket på Kola. Det er riktig som Martin Engeset sier, at ansvaret for at det ikke ble større enighet om merknadene, dels ligger hos SV. Jeg måtte hoppe inn i denne innstillingen på et tidspunkt da den var godt inne i systemet. Men jeg synes det er veldig løfterikt med de signalene som gis om at man langt på vei er villig til å se på dette og få til tiltak i den retningen vi peker på i vår merknad. Vi vil komme tilbake med initiativ i den retning som er vist i det som er flertallets merknader fra komiteen. Komiteens rolle har vært å påpeke svakhetene. Så får vi gå videre i neste runde. Ut fra det som har vært sagt så langt, både av Kjell Engebretsen, selv om han modererte sin tilslutning noe, og av Martin Engeset, har jeg god tro på at Stortinget vil komme fram til omforente og konstruktive løsninger. Jeg tror at vi kan få enighet om svært viktige kursendringer i dette arbeidet.