Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2010-12-16:
Vi skal behandle et forslag fra Høyre om utarbeidelse av en nasjonal strategi for å utvide bruken av OPS i Norge. I forslaget vektlegges det at det er mange store offentlige byggeprosjekter som skal settes i gang framover, og at det er store etterslep på vedlikeholdssiden. Det pekes videre på at økonomien setter klare grenser for hvor mye de offentlige utgiftene kan øke, og at hvis vi skal unngå at oppgaver står uløste, må pengene brukes smartere. «Forslagsstillerne mener at nøkkelen til å sikre velferdssamfunnets bærekraft er å skape bedre og mer effektive tjenester. Det krever nye løsninger.» Høyre peker på OPS som svaret på dette, og argumenterer for det i forslaget og i sine merknader. Jeg vil i det videre begrunne flertallets anbefaling om å avvise forslaget. Jeg har i flere år nå, og senest i årets transportbudsjettdebatt, hørt på Høyres mantra om at de fremmer moderne og nye løsninger. Nå mener Høyre at de også har funnet nøkkelen til å sikre velferdssamfunnets bærekraft. Hva er det for nye og moderne løsninger de foreslår? Jo, Høyre vil satse på OPS, de vil enda til ha en nasjonal strategi for å øke bruken. Dette er gamle løsninger som er prøvd ut før, og som det ikke bare er positive erfaringer med, noe Høyre overser i begrunnelsen for sitt forslag, til tross for offentlig kjente evalueringsrapporter og negative tilbakemeldinger i enkelte andre land, som regjeringen har lagt til grunn for sin politikk på dette området. Jeg er enig med forslagsstillerne i at oppgavene er mange, og at økonomien setter klare grenser for hvor mye de offentlige utgiftene kan øke. Hvordan vi skal sikre velferdssamfunnets bærekraft er imidlertid en debatt som ikke har entydige svar, og som pågår mellom både politiske partier og andre samfunnsaktører innenfor flere av velferdssamfunnets områder. Jeg mener det ut fra dette er underlig at forslagsstillerne kun fokuserer på OPS som løsning for å skape bedre og mer effektive tjenester og sikre velferdssamfunnets bærekraft. NHO f.eks., som forslagsstillerne viser til, fokuserer i sin rapport «Raskere og smartere samferdselsutbygging» på prosjektfinansiering som en fellesbetegnelse for finansieringsløsninger som sikrer bevilgninger til hele prosjektet ved oppstart. NHO vektlegger målsettingen om sammenhengende og forutsigbar utbygging og finansiering, og anbefaler å prøve ut former som er enkle å gjennomføre og politisk lite kontroversielle. Regjeringen er opptatt av å sikre et bærekraftig velferdssamfunn gjennom alle de prioriteringer den gjør. Det er derfor viktig både hva vi prioriterer å bruke fellesskapets ressurser på, og å utnytte disse best mulig. Regjeringen legger vekt på å føre en ansvarlig økonomisk politikk innenfor handlingsregelen. Dette mener regjeringen undergraves dersom deler av statsutgiftene finansieres utenom det ordinære budsjettet og skyves til framtidige budsjettår, slik erfaringene med OPS er. En målsetting vi deler med forslagsstillerne, er å få bygget ut større samferdselsprosjekter sammenhengende og med forutsigbar finansiering. Regjeringen Stoltenbergs svar på dette er en offensiv transportplan der det for det første prioriteres å bruke mer penger på samferdsel enn noensinne. For det andre prioriteres det å prøve ut og få vurdert nye, moderne løsninger for både planlegging, organisering og finansiering av samferdselsprosjekter, også nye og moderne infrastrukturløsninger som f.eks. høyhastighetsbaner. Regjeringen har i forkant vurdert flere alternative finansieringsmodeller for utbygging av infrastruktur. OPS er utprøvd på tre veiutbyggingsprosjekter i NTP 2002–2011. Regjeringen har engasjert TØI og Dovre International AS til å evaluere disse, og erfaringene så langt viser at OPS-modellen har gitt raskere prosjektgjennomføring, og at kombinasjonen utbygging og drift har vært positiv. Men det er ikke mulig å dokumentere verken høyere eller lavere kostnader enn ved tradisjonell gjennomføring, og hypotesen om optimalisering av livssykluskostnadene kan ikke bekreftes. Tvert imot peker evalueringen på at OPS-selskapets monopol på å gjennomføre endringer i veianlegget, er en stor utfordring og kan medføre økte livssykluskostnader. OPS binder i tillegg opp store midler i de årlige budsjetter og minsker handlingsrommet – det har flere regjeringer erfart i kjølvannet av finanskrisen. Derfor er det behov for en prosjektfinansiering som gir mer forutsigbar og økonomisk ansvarlig finansiering. Regjeringen har for det første prioritert å bruke mer midler enn noensinne på samferdsel. I tillegg er tre samferdselsprosjekter satt på egen post i budsjettet – E6 vest for Alta, E16 og jernbaneprosjektet Oslo–Ski – noe som skal gi sammenhengende og forutsigbar utbygging og finansiering av de utbyggingsprosjektene. Jeg mener vi i tillegg til å fokusere på organisering og finansiering må fokusere på selve beslutningsgrunnlaget for investeringene, nemlig Nasjonal transportplan. Dagens plan er et godt skritt på veien til å få en helhetlig transportplan, men vår utfordring er å se behovene i sammenheng og bygge ut, drifte og vedlikeholde et sammenhengende transportsystem her i landet. Der må neste plan bli bedre. Dette er å jobbe framtidsrettet og løpende med nye og moderne løsninger for å sikre velferdssamfunnets bærekraft også i framtiden.