Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-02:
La meg først få starte med å beklage at jeg ankom Stortinget for sent. Det skal ikke skje – og det skal ikke gjenta seg. Interpellasjonen fra representanten Raja var opprinnelig stilet til statsministeren. Hun har bedt meg svare på vegne av regjeringen, så jeg håper interpellanten tar til takke med justis- og beredskapsministeren. Basert på innlegget forstår jeg at han gjør det, og det er jeg glad for. Jeg vil takke for det engasjementet som representanten viser både gjennom interpellasjonen og ikke minst gjennom et svært engasjerende og godt innlegg fra Stortingets talerstol om et veldig, veldig viktig og sentralt tema. Forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme er et tema som regjeringen er svært opptatt av, og som vi har høyt på vår prioriteringsliste i vårt arbeid. Representanten Rajas inngang til temaet er – slik jeg forstår ham – ulike ideologiers påvirkningskraft og manglende forståelse for tros- og livssynsfrihet. Dette utgjør for så vidt bare to av flere mulige faktorer som kan igangsette eller påvirke en radikaliseringsprosess. Jeg vil komme tilbake til det om litt. Innledningsvis har jeg lyst til å si lite grann om rammen og status for regjeringens arbeid på feltet. Regjeringens handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme ble som kjent lansert i juni 2014 og retter seg mot alle former for voldelig ekstremisme. Handlingsplanen hadde opprinnelig 30 tiltak. Samtlige av tiltakene er påbegynt, og flere er gjennomført. Noen av tiltakene inngår nå som en del av det løpende arbeidet. Handlingsplanen er dynamisk, det vil si at nye tiltak skal utvikles basert på endringer i risikobildet og samfunnsutviklingen for øvrig. Siden planen ble lansert, er det kommet til ca. ti nye tiltak. Disse er hovedsakelig innen tilskuddsordninger, forskning og etablering av ulike internasjonale nettverk. For å underbygge og sikre ressurser til det viktige arbeidet med utvikling av nye tiltak sendte jeg den 2. mai i år brev til alle involverte departementer. I brevet understreker jeg viktigheten av at alle sektorer fortsatt prioriterer å bidra med nye ting inn i arbeidet. Det involverer bl.a. å følge utviklingen innen egen sektor, identifisere behov og foreslå nye tiltak som kan møte disse. Som et ledd i tiltak 11, Styrke den nasjonale koordineringen, er det etablert en tverrdepartemental arbeidsgruppe som skal følge opp tiltakene og videreutvikle planen. Arbeidet med å utvikle nye tiltak er forankret i denne gruppen. En arbeidsgruppe på direktoratsnivå bidrar også med faglige innspill. Status for alle tiltakene i planen oppdateres halvårlig. Rapporteringen som er den siste så langt, er fra mars i år, og den blir offentliggjort på regjeringens nettside radikalisering.no. Her finner man også en beskrivelse av nye tiltak som er kommet til i løpet av de to siste årene. Som jeg nevnte, er det mange ulike faktorer som kan igangsette eller påvirke en radikaliseringsprosess. Det representanten Raja gjør, er å trekke frem ulike ideologiers påvirkningskraft og hvordan manglende evne eller manglende forståelse for tros- og livssynsfrihet påvirker radikalisering og radikaliseringsprosesser. Det er vanskelig ikke å være enig med representantens perspektiv og engasjement når det gjelder dette. Vi må bekjempe ekstremistiske ideologier uavhengig av om de er på høyresiden eller på venstresiden, eller om de har religiøs forankring. I den årlige nasjonale trusselvurderingen for 2016 vurderer PST, som representanten var inne på i sitt innlegg, ekstrem islamisme til fortsatt å utgjøre den største trusselen mot norske interesser, men de peker også på at det er andre trusler som er økende. I møtet med et stadig økende tros- og livssynsmangfold er kontakt og samarbeid mellom de ulike tros- og livssynsaktørene viktig. Over Kulturdepartementets budsjett gis det støtte til sentrale aktører til tros- og livssynsdialog. Kulturdepartementet har årlig samtaler med disse tre paraplyorganisasjonene. Forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme har vært ett av flere temaer i disse samtalene. Kulturdepartementet har orientert meg om at deres inntrykk er at dette er et tema som organisasjonene selv er svært opptatt av, og som de ønsker å sette på dagsordenen. Vi vet at tros- og livssynsdialog i seg selv er et forebyggende tiltak mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Det er derfor også et eget tiltak i handlingsplanen, tiltak 15, Styrke tros- og livssynsdialogen. Tros- og livssynsdialog er viktig for å utvikle forståelse og toleranse mellom mennesker med forskjellig tro og livssyn og mellom tros- og livssynssamfunn og samfunnet for øvrig. Dialogen stimulerer til kunnskap og gjensidig respekt mellom de enkelte tros- og livssynene, mellom de ulike tros- og livssynssamfunnene og for de fellesverdiene som det norske samfunnet bygger på. På bakgrunn av et representantforslag fra Venstre, der Raja var en av forslagsstillerne, har regjeringen ved kulturministeren sagt seg enig i at det skal utarbeides en melding til Stortinget om en helhetlig tros- og livssynspolitikk. Der vil det være naturlig at temaer som tros- og livssynsfrihet, dialog og forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme tas opp. Representanten Raja etterlyser forebyggende tiltak på ungdommens arenaer, som hjemmet og skolen. Det er tiltak i den gjeldende handlingsplanen rettet mot disse arenaene, bl.a. tiltak 9, Utvikle læringsressurser til bruk i ungdomsskolen og videregående opplæring og tiltak 19, Veiledning til foreldre og foresatte. Jeg skal på ingen måte påstå at hjemmet og skolen som sentrale forebyggingsarenaer er hundre prosent dekket gjennom disse tiltakene. Vi vet snarere tvert imot at det er andre tiltak som også vil kunne ha effekt. Men arbeidet viser bl.a. at vi er klar over at dette er viktige arenaer for forebygging. Jeg vil særlig trekke frem Program for foreldreveiledning i tiltak 19, som legger til rette for at foreldre kan møtes og ta opp utfordringer, drøfte ulike spørsmål og utveksle erfaringer sammen med sertifiserte veiledere. En annen viktig hensikt med dette tiltaket er å danne varige foreldrenettverk som kan bidra til å forebygge og følge opp barn og ungdom som står i fare for å bli radikalisert. Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet har hatt en pilotgruppe for ordningen i arbeid. Prosjektet er under evaluering, og erfaringene skal presenteres i løpet av 2016. Parallelt med oppfølgingen og videreutviklingen av handlingsplanen for forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme utarbeider regjeringen en handlingsplan mot antisemittisme, som etter planen skal lanseres høsten 2016. I tillegg tar vi sikte på før jul å lansere en strategi mot hatefulle ytringer. Selv om disse arbeidene går i hvert sitt løp, har de mye av det grunnleggende forebyggende arbeidet felles. Ytringsfriheten står sentralt i Norge, og den er vernet av Grunnloven. Det innebærer bl.a. at vi må tåle skarpt formulert uenighet og ytringer, noe som kan oppfattes som krenkende av andre. Men vi skal ikke spre, eller oppfordre til, hat. Viktigheten av forståelse og aksept for tros- og livssynsfrihet er et tema som berører alle disse områdene. Radikalisering og voldelig ekstremisme må forebygges også gjennom vårt internasjonale samarbeid. Flere av departementene deltar i relevant internasjonalt samarbeid om denne tematikken. Justis- og beredskapsdepartementet prioriterer derfor internasjonalt arbeid og erfaringsutveksling spesielt på dette feltet. Jeg vil særlig vise til den nordiske arenaen, det nordiske nettverket mot ekstremisme, som er et av de faste foraene som departementet deltar i. Formålet med nettverket er å styrke kunnskaps- og erfaringsutveksling mellom landene og dermed sikre et tettere nordisk samarbeid om forebygging av ekstremisme. Samlet sett har regjeringen et bredt spekter av ulike tiltak og samarbeidsfora som bidrar til å motvirke destruktive ideologiers påvirkningskraft. Jeg har til slutt lyst til å skrive under på at det engasjementet som representanten Raja viser også for å være tydelig i budskapet om hva som skal tolereres og ikke tolereres, at man skal være tydelige normsettere, at man skal se dette i et overordnet perspektiv og ikke bare vurdere tilstanden i Norge, er svært viktig også for regjeringen. Det er ingen tvil om at det er mange minoriteter innenfor ulike tros- og livssynsformer som lever under svært dårlige forhold i verden. Det er et fokus som det er viktig for regjeringen å følge opp.