trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Men da gjenstår jo følgende: Det vedtaket er ikke lagt fram, men det foreligger en innstilling nå, en flertallsinnstilling som statsrådens parti står bak, om at dette vedtaket skal oppheves. På slutten av dagen gjelder ikke dette vedtaket lenger. Da har regjeringspartiene tatt hele saken ut av forliket, og det er det jeg påpeker. For det er det som står i innstillingen, og som statsrådens parti har ivret for i behandlingen av statsbudsjettet. Det gjelder også på det andre punktet. Så det er det som er realiteten. I løpet av denne dagen gjelder ikke forliket lenger på disse punktene, fordi flertallet her, med regjeringens aktive medvirkning, slik jeg nå hører statsråden, ønsker at disse tingene skal bort, og han har ingen forpliktelse etter at voteringen er skjedd senere i dag. Det er veldig beklagelig og bryter med hele den parlamentariske forlikskulturen i Norge.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Tre ting på tampen av debatten: Først vil jeg bare markere at Arbeiderpartiet for sin del er veldig tydelig på at den utviklingen vi ser i Forsvaret med privatisering, er en uheldig utvikling. Vi i Arbeiderpartiet mener jo ikke at Forsvaret ikke skal samarbeide med privat sektor, det har vi aldri ment. Men når det gjelder disse basisfunksjonene som vi ser at Forsvaret er avhengig av, spesielt innenfor vedlikehold, markerer vi veldig tydelig i innstillingen at vi mener – og der tror jeg egentlig vi har Forsvaret godt med oss nå – at den privatiseringstanken som statsråden og regjeringen har presentert på dette området gjennom mange år, må legges til side. Arbeiderpartiet er forkjemper for et slikt standpunkt. Dernest er det diskusjonen om disse vedtakene: Jeg skal ikke drive dette altfor langt, men det må likevel ryddes litt før debatten er helt slutt. Det foreligger altså et anmodningsvedtak, og jeg holder meg i denne omgang til dette med stridsvognene og sånt. Det var et bredt flertall bak det anmodningsvedtaket, som handlet om lån og leasing, for raskest mulig å komme til en situasjon der brigadens stridsvognkapasitet ble mye bedre. Det er realitetene i dette. Så hører jeg hva statsråden sier i replikkvekslingen med meg. Han sier at det står fast, det skal vi gjøre. Men da kommer vi til det som er det essensielle, og som jeg tok i replikkordskiftet, men som det er nødvendig å gjenta. På innstillingens siste side står det, som forslag til XII, at dette vedtaket skal oppheves. Her er det en inkonsekvens som må forklares før debatten er ferdig, for det må jo bety at det som statsråden har sagt, ikke lenger er en forpliktelse, i henhold til regjeringskoalisjonens opptreden i innstillingen. Dette er et forsøk på å komme seg unna ting som man egentlig ikke burde komme seg unna. En burde hatt respekt for Stortinget på dette punktet, iallfall tung respekt for forlikspartneren, og ikke sette oss i en slik situasjon som denne debatten har avslørt. Helt til slutt til representanten Tybring-Gjedde, om dette med meg og autopilot og det å holde det samme innlegget hvert år: Da er vi i tilfelle to. Tybring-Gjedde sier det samme i alle utenrikspolitiske debatter. Han begynte innlegget sitt med å heie på Boris Johnson. Det er han selvfølgelig i sin fulle rett til, men vi vet hva det betyr: Storbritannia ut av EU. Det er jo det standpunktet som er Tybring-Gjeddes, nemlig at EU ikke er(presidenten klubber) en institusjon som vi egentlig trenger, og det er selvfølgelig noe som bare må markeres. (presidenten klubber)
Ingjerd Schou (Høyre), 2019-12-12:
De siste årene har verden blitt mer uforutsigbar. Vi ser et mer selvhevdende Russland der øvingsmønsteret i nord er mer aggressivt, og som kontinuerlig også underminerer og forsøker å splitte Vesten, herunder NATO og EU. Videre øker antall digitale angrep generelt både i omfang og i alvorlighetsgrad. Internasjonal terrorisme vedvarer som alvorlig problem i store deler av verden. Den globale og regionale spenningen har økt. Forsvaret må styrkes ytterligere for å kunne håndtere dette, og det trengs mer kampkraft og bedre beredskap. Derfor har Høyre snudd nedbyggingen av Forsvaret under de rød-grønne til en solid oppbygging. Nå ser vi at Forsvarets operative evne øker, og dette framgår tydelig av Forsvarets årsrapporter de seneste årene. Den operative evnen er stadig på vei oppover og vil, når inneværende langtidsplan er fullendt i 2020, være vesentlig bedret. Siden 2013 har regjeringen økt budsjettet reelt med om lag 30 pst., fra rundt 43 mrd. kr til 61 mrd. kr, og vi fornyer en svært høy andel av Forsvarets hovedkampsystemer samtidig. Vi anskaffer nye kampfly, maritime overvåkingsfly, helikoptre, ubåter, artilleri, luftvern og en rekke annet viktig materiell for at Norge også i framtiden skal kunne forsvare seg. Vi har dessuten styrket Etterretningstjenesten kraftig for å bedre evnen til å forstå hva som foregår rundt oss. Regjeringen vil sette av penger til midlertidige tiltak som skal redusere de negative operative konsekvenser av havariet med KNM «Helge Ingstad». Dette inkluderer økt antall seilingsdøgn for logistikkfartøyet KNM «Maud» og reanskaffelse av tapt reservedelspakke til internasjonale operasjoner for fregattene. Satsingen gir resultater, og forsvarssjefen melder tilbake om økt aktivitet og at utviklingen går i riktig retning. Med regjeringens forslag til budsjett og inkludert justeringene i rapporten av forsvarsutgifter til NATO er den foreløpige prognosen for forsvarsutgiftenes andel av bruttonasjonalproduktet på om lag 1,8 pst. i 2020. Med de store budsjettøkningene og justert rapportering av forsvarsutgiftene har bruttonasjonalandelen økt fra 1,51 pst. i 2013 til anslagsvis 1,8 pst. i 2020, og med den nye langtidsplanen for Forsvaret som skal vedtas neste år, skal Forsvaret styrkes ytterligere og vokse de neste årene.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Fremskrittspartiet er svært fornøyd med at vi har fått et relativt bredt flertall på Stortinget med på å være tydelige på at dersom de palestinske selvstyremyndighetene fortsetter med å ha skolebøker som fremmer jødehat, radikal islam og forherligelse av vold, i skolen, vil Norge holde tilbake sine midler. Fremskrittspartiet skulle selvfølgelig gått enda lenger; vi ville ha kuttet midlene allerede nå. Men dette er et veldig tydelig signal fra Stortinget som vi forventer at regjeringen følger opp, og vi forventer at utenriksministeren kommer tilbake til Stortinget og redegjør for hvordan det blir fulgt opp dersom rapporten viser det som for øvrig allerede er dokumentert. Derfor er det leit å se at også partier som har vært relativt vokale mot palestinske selvstyremyndigheter i det offentlige rom og sagt at dette er uakseptabelt, noe det er, ikke støtter denne merknaden. Når det gjelder SV, hadde jeg vel ikke forventet noe særlig. Men at Arbeiderpartiet ikke kan stå inne for en sånn merknad, synes jeg er bekymringsfullt. Det vitner om et Arbeiderparti i glideflukt, og jeg er redd for at det kanskje er et uttrykk for at Arbeiderpartiet er i ferd med å bli radikalisert. Mitt spørsmål er: Er det palestinaaktivistene som har fått gjennomslag i Arbeiderpartiets stortingsgruppe? Er det blitt sånn at man ikke kan være enige om helt fundamentale ting som dette og samle seg bredt i Stortinget om en så viktig sak som dette faktisk er? Jeg stiller også spørsmål ved Arbeiderpartiets kilde når de sier at disse henvisningene er tatt ut av skolebøkene allerede og dermed ikke er et problem. Det er beviselig feil. For å referere til et av mange eksempler: Elever i de palestinske områdene lærer altså, når de har arabisk på skolen, bl.a. en tekst hvor terrorangrep med brannbomber mot israelske busspassasjerer refereres til som et grillparty. Dette er den typen holdninger som formidles i skolen i Palestina. Det er komplett uakseptabelt, men det er dessverre ikke et samlet storting som gir tydelig nok uttrykk for det i dag. Det er svært beklagelig.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Som kjent ble ikke Roma bygd på én dag, men den brant ned på én natt. På mange måter var det den tilstanden Forsvaret var i da denne regjeringen overtok i 2013 – om jeg ikke vil si branntomt, så er det ikke langt unna. Men det regjeringen har gjort etter den tid, er den langsiktige oppbyggingen av Forsvaret, som tar tid, og som nå forhåpentligvis i neste planperiode akselereres enda mer. Derfor synes jeg det er trist at Arbeiderpartiet utviser en holdning i denne salen i dag som er vanskelig å kjenne igjen når man beskylder regjeringen og regjeringspartiene for avtalebrudd, noe som ikke er riktig. Jeg ber Arbeiderpartiet løfte blikket, se fremover og jobbe sammen med regjeringspartiene for å styrke Forsvaret i tiden som kommer. Så til representanten Christensen. Hun ønsker dialog og ingen handling. Sånn sett kjenner vi igjen Arbeiderpartiet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Regjeringen prøver ikke å gjøre dette. Vi har inngått et forlik, de fire vedtakene som vi ble enige om da vi gikk herfra etter debatten om landmaktforliket den høsten, har vi svart på. Vi har gjennom behandling i Stortinget fått flertall for de løsningene vi har levert på. Det er ikke sånn at vi nå opphever vedtaket om å kjøpe nye stridsvogner. Nei, det vedtaket står, det arbeidet er i gang, og vi skal levere til Stortinget når den prosessen er ferdig. Det er ikke sånn som det hevdes, at vi stopper opp med de prosjektene i langtidsplanen vi holder på med. Nei, de prosjektene går videre. Når det gjelder 2. bataljon, står den oppsatt som den har stått oppsatt de siste årene, og skal, med det vedtaket som er nå, eventuelt bygges ned i 2021. Så vet vi – det tør være kjent – at vi skal behandle en langtidsplan i Stortinget tidlig neste år. Da vil vi også vurdere de strukturelementene som kommer i den.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Jeg er grunnleggende uenig med representanten, rett og slett fordi vedtaket om at vi skal ha en ny stridsvognkapasitet, står. Vi jobber med det, og vi kommer til å legge det fram som en sak for Stortinget. 2. bataljon er oppsatt, som den har vært oppsatt de siste årene. Vedtaket om at den eventuelt skal tas ned i 2021, står, men det er jo ikke sånn at vi har begynt å ta ned 2. bataljon. 2. bataljon er altså nå oppsatt sånn som den skal være oppsatt, ut 2020.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Nei, det er ikke det som er realiteten. De fire anmodningsvedtakene – vi mener vi har levert på de vedtakene – står ennå som ikke levert fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, men flertallet sier nå at vi har levert på dem. Vi har levert på kostnadsoverslaget på 2. bataljon – det var det ene forslaget. Vi har levert på delt helikopterløsning – det var det andre. Vi har levert på kvalitetsreformen til Heimevernet – det var det tredje. Og vi har levert på å vurdere leasing eller leie av stridsvogner. Med vedtaket av landmaktproposisjonen vedtok vi at skal investere i nye stridsvogner, rett og slett fordi et oppgraderingsprogram av gamle stridsvogner ikke ville gi oss de vognene som hadde den operative kapasiteten vi trengte, eller som ga den beskyttelsen til personellet som vi må ha i dag på grunn av ny, farlig ammunisjon. Så vi leverer kapasitetsmessig på det som ligger i planen, og de anmodningsvedtakene som lå der etter landmaktproposisjonen, er besvart.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Nå diskuterer vi altså budsjettet for 2020. Da fortsetter 2. bataljon med den oppsetningen den har og har hatt i langsommelige tider. Så har vi vært åpne om at fra vi vedtok langtidsplanen vi er inne i nå, til nå, har den økte aktiviteten i våre omgivelser og den økte aktiviteten Forsvaret må ha gjennomført, gitt oss utfordringer personellmessig. Det tok vi tak i i mandatet til forsvarssjefen da han skulle utarbeide fagmilitære råd, og vi tar det med i kunnskapsbasen til det arbeidet vi går i gang med i ny langtidsplan, som vi skal levere til Stortinget over jul.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
For det første kjenner jeg meg ikke igjen i den beskrivelsen representanten har av Hæren, vår landmakt. Vi bygger opp i Finnmark, vi øker i Heimevernet, vi har egen rekruttskole for å fylle opp mannskap og personell til Heimevernet – rett og slett fordi den ordningen vi hadde tidligere, ikke leverte mannskap nok til det. Vi leverer nytt utstyr til Hæren både i Indre Troms og i nord. Vi utvikler landmakten med lengre førstegangstjeneste rett og slett for å utnytte folk bedre etter hvert som vi har skolert dem. Vi skal flytte rekruttskolen ut av bataljonene for å holde dem operative gjennom hele året. Vi bygger en landmakt som nå evner å være klar mye, mye tidligere enn den var før. Det er ikke sånn at vi bygger ned, vi bygger opp rett og slett fordi det er nødvendig i den sikkerhetssituasjonen vi nå er i.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Det er én eneste grunn til at jeg framsto som utydelig i spørsmålene og debatten om F-35 i fjor, og det var at representanten Lysbakken ikke hadde lest de papirene vi hadde sendt til Stortinget. Det var en debatt som baserte seg på at en journalist i Bergens Tidende hadde satt seg ned og lest alle dokumentene som var levert til Stortinget, og det var total forvirring hos opposisjonen om hva som egentlig sto der. Det er en valutautfordring. Det er vi helt åpne på. Det hadde jeg også med i innlegget mitt. Samtidig går kampflyprogrammet veldig godt. Vi har tatt ned prisen på flyene. Det er sånn i dag at en F-35 er billigere – som å kjøpe en ny F-16. Så vellykket har det kampflyprogrammet vært. Da man i 2012 – med en regjering Lysbakken var en del av – la fram kampflyprogrammet, valgte man denne beregningsmodellen på valuta. Det med valuta er todelt. Det ene er at et eksportrettet næringsliv som det Norge har, tjener veldig godt på en svak krone. Vi får inn store inntekter. Samtidig blir det dyrt når man skal handle noe fra utlandet. Men vi er innenfor den kostnadsrammen som er satt, og vi rapporterer jevnlig til Stortinget om situasjonen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-12-12:
Først til Dokument 8-forslaget om integrert strategisk ledelse, som jeg er helt enig med representanten Navarsete i også bør få sitt rettmessige lys og sin rettmessige del av debatten her i dag. Det er nok ikke slik som representanten Fasteraune sier, at vi har foreslått å granske det med integritet, men vi har foreslått at det skal komme en evaluering. Den evalueringen har vi også gjort, gjennom den langtidsplanen vi er inne i nå. Så sent som i 2018–2019 endret vi også modellen. Da handlet det om at vi så på forsvarssjefens rolle og ansvar, når det gjaldt både strategisk IKT og investeringsprosessene i sektoren. Det kommer som en naturlig del av at vi har hatt noen saker oppe som gjorde at vi måtte kikke nøyere på det. Felles forståelse av roller og ansvar er viktig, og jeg registrerer at medlemmene i komiteen fra Senterpartiet og SV bl.a. vil se på hvilken effekt utflytting av generalinspektørene til deres egne forsvarsgrener har hatt. Da må jeg få lov til å understreke at Stortingets beslutning om etablering av integrert strategisk ledelse ikke omfattet generalinspektørene, eller styrkesjefene som de nå heter. Integrert strategisk ledelse innebærer en integrering av forsvarssjefen og hans strategiske stab med departementet. Styrkesjefene var en del av forsvarsstaben og er ikke en del av departementet. Man må gjerne foreslå at man skal ta styrkesjefene inn til departementet – det vil da være en sentralisering for Senterpartiet sin del, noe som ville komme overraskende på ganske mange. Så til spørsmålet om konkurranseutsetting: Det sparer vi 100 mill. kr per år på, som omsettes i forsvarskraft. Til sist til Lysbakken, om dreiningen mot USA: Der er jeg uenig. Vi er tettere mot NATO nå, rett og slett fordi det i større grad fokuseres på NATO – slik er sikkerhetssituasjonen. NATO fokuserer i større grad på Nord-Atlanteren, på det gamle allianseoppdraget med å sikre strategiske kommunikasjons- og forsyningslinjer over Atlanteren. Vi jobber også tettere i NORDEFCO – det nordiske forsvarssamarbeidet er tettere nå enn det noen gang har vært, rett og slett fordi sikkerhetssituasjonen er slik at man ser et behov for det, ut fra forståelsen av at en krise eller en konflikt som treffer ett nordisk land, vil treffe flere nordiske land. Tida er slik. Vi er tettere på de nordisk-baltiske land, og vi er tettere på de store nasjonene i Europa: Vi samarbeider i Framework med Tyskland, JEF med Storbritannia og EI2 med Frankrike. Det er altså slik at sikkerhetssituasjonen, usikkerheten og uforutsigbarheten er så stor i dag at vi samarbeider tett med mange av de vestlige og allierte landene, rett og slett for å skape trygghet for innbyggerne våre – skape større trygghet for Norge.
Hårek Elvenes (Høyre), 2019-12-12:
Jeg har lest Senterpartiets merknader med spesiell interesse. Senterpartiet påpeker landbrukets betydning i u-hjelpen. Der kan vi godt være enige, men det hadde vært interessant hvis Senterpartiet hadde vært litt mer opptatt av at disse landene kunne fått selge sine landbruksprodukter til verdensmarkedets priser, og ikke kneblet dem med tollbeskyttelse av eget landbruk. Senterpartiet skriver litt høystemt i sine merknader at de vil ha «eit folkeforsvar – eit forsvar av folket, for folket». Det er Abraham Lincoln i ny drakt, koblet med en litt sånn kinesisk uttrykksmåte for Forsvaret. Senterpartiets saldering av statsbudsjettet er et oppsiktsvekkende og uansvarlig prokuratorgrep. Den påståtte storsatsingen på Forsvaret kommer gjennom et omfordelingsgrep på en halv milliard på statsbudsjettet, nærmere bestemt 499 mill. kr. Senterpartiet må bestemme seg for om de vil operere i virkelighetens verden eller ikke. I virkeligheten kommer de nye maritime overvåkningsflyene til tross for at Senterpartiet har vært imot det. Hvis man innså det og aksepterte det, hadde den logiske konsekvensen vært å legge inn noen kroner – antagelig ikke så få – til nødvendige infrastrukturinvesteringer på Andøya for å kunne ta imot disse flyene. Senterpartiet vil redusere fellesfunksjonene i Forsvaret. Fellesfunksjonene er stabsfunksjonene. Mon tro om det har gått Senterpartiet hus forbi at Forsvaret har vært igjennom den største omstillingen i offentlig sektor noensinne. Dagens forsvarsstab er nesten sammenlignbar med et avdelingskontor i den gamle Forsvarets overkommando. Det er intet stabslag å kutte i lenger, men ved å kutte stabene i Forsvaret nå tapper man stabskraften og svekker dermed gjennomføringsevnen i Forsvaret til å ta hånd om de store investeringene som skal gjøres, og den nødvendige oppbyggingen av Forsvaret. Som om ikke det var nok av inkonsekvenser, foreslår Senterpartiet også, som en direkte konsekvens av kuttingen i Forsvarsbygg, at dette vil ramme objektsikringen, der Senterpartiet har kritisert regjeringen. Partilederen var sågar ute – da dette sto på som verst – og antydet at man ville fremme mistillitsforslag mot regjeringen. Det er altså lite samsvar – om noe i det hele tatt – mellom det som Senterpartiet har vært ute og kritisert, og det de faktisk gjør.
Hårek Elvenes (Høyre), 2019-12-12:
Det er et faktum at et av de viktigste hindrene for at u-landene skal kunne utvikle seg videre, er at de ikke får utnyttet sine komparative fortrinn, bl.a. gjennom landbruket. Tollbarrierer vanskeliggjør det. Så til representanten Lysbakken, om at man skal kvitte seg med vanetenkningen i utenrikspolitikken. Så lett kan man ta på den politikken som har vært ført her etter krigen, og som har vært medvirkende til at Europa og Norge har bevart freden i 70 år. Er det noen som bør kvitte seg med vanetenkningen, er det kanskje SV og dets notoriske motstand mot NATO. Til representanten Huitfeldt, som ikke er i salen – og det er ikke første gangen – vil jeg si at 2. bataljon lever i beste velgående, men 2. bataljon må gjennomføre soldatinntak flere ganger i året og trekke rekruttutdanningen ut av avdelingen, da problemet i dag er at 2. bataljon ikke er tilstrekkelig operativ store deler av året.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2019-12-12:
Det er jo slik at jeg er rimelig fersk i gamet her, og jeg hadde faktisk håpet at jeg skulle få sagt litt mer fra talerstolen rett bak her. Da ville jeg bl.a. nevnt viktigheten av seksuell og reproduktiv helse og tilknyttede rettigheter, bl.a. det vi har gjort de siste årene, med en økning på 700 mill. kr, og at vi allerede i år oppfyller de forpliktelsene som vi hadde sagt vi skulle komme innenfor før 2020. Tidligere i høst kom jeg tilbake fra en befolkningskonferanse i Nairobi, der vi «pledget» over 10 mrd. kr til SRHR-feltet i løpet av de fire neste årene. Jeg tror representanten kan være ganske beroliget med tanke på at dette er et felt der vi nettopp har vært med på å oppveie en del av de negative effektene hun viste til, og at politikken ligger fast knyttet til SRHR-feltet.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2019-12-12:
Da vil jeg igjen prøve å berolige representanten med tanke på å oppklare det brevet som utenriksministeren signerte på, som prøver å forklare det som framstår som kutt i budsjettet, og som i stor grad handler om flyttinger mellom ulike poster. For eksempel er det som er flyttet fra likestillingsposten til MR-posten, ikke et reelt kutt. Det samme gjelder faktisk innenfor både helseposten, likestillingsposten og noen enkeltprosjekter knyttet til Robert Carr og andre. Den siste, store endringen handler om temporiseringen av det globale fondet, som representanten også kan se veldig tydelig i et avsnitt litt senere i det samme brevet, at ikke handler om et reelt nedtrekk, men bare om utbetalingstakten, noe som viser at vi har akkurat det samme beløpet. Og igjen: Vi har nå i høst vist at vi ønsker å styrke det feltet i løpet av de neste fire årene.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2019-12-12:
Er det noe som er sikkert, er det at denne regjeringen viser nettopp til sammenhengen mellom fattigdomsbekjempelse og klima, at vi er nødt til å se på klimatilpasning, forebygge naturkatastrofer og få på plass bærekraftige matsystemer. En må få kunnskap om det og sette det i system, og da blir de som jobber som småskalajordbrukere f.eks., en utrolig viktig målgruppe for å være med og bidra. Det er en stor del av de fattige og sårbare som er nettopp det, og det viser hvor tett integrert de områdene som jeg nettopp nevnte, er. Støtten blir trappet opp med mer enn 500 mill. kr på det området. Jeg vil si at det er en betydelig styrking. Når en har slike nye satsingsområder, handler det også om en oppbygging for rett og slett å ha kapasitet til å sikre at vi kan følge resultatene og effektene av de prosjektene som vi setter i gang. Så jeg er utrolig stolt over det vi gjør nettopp på det feltet. Vi har vært med på å sette en internasjonal dagsorden, og det skal vi fortsette å gjøre også.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2019-12-12:
I arbeidet framover er det klart at det er ulike samarbeidsaktører alt etter behovene i de landene og det som blir etterspurt, men det er veldig mange gode aktører som jeg allerede har vært i kontakt med, som ser nettopp disse tingene i sammenheng. En ser på klimaendringene, ser behovet for et klimasmart jordbruk, ser på naturbaserte løsninger og organiske metoder for å få mer avling og kobler det med ren energi og det som jeg nevnte i stad med teknologi, tilgang til markeder gjennom telefon osv. Der kan en få værvarsel og få prisene på markedet, som gjør at det er mulig å få større utbytte og mer inntekt fra småskalabøndene, som det er aller, aller flest av. Så jeg tror egentlig at vi er veldig enige, at vi skal finne gode prosjekter som gir mest effekt.
Dag-Inge Ulstein (Kristelig Folkeparti), 2019-12-12:
Jeg er veldig glad for at jeg har muligheten til å stå her og svare på slike spørsmål og vise til den gode utviklingspolitikken som regjeringen følger også når det kommer til klimafeltet. Nå er det ikke veldig mange ukene siden vi la fram det som er den nye garantiordningen for fornybar energi, som både kan være med og stimulere opp mot det framtidige energibehovet og kampen mot kull – der skal vi være med og bidra. Samtidig er det mye knyttet til de små, mer off-grid-løsningene, som kobler landbruk, behovet for energi og det som handler om de klimaendringene som allerede rammer de mest sårbare og fattigste. Det er store midler vi har lagt inn, og vi har begynt et opptrappingsarbeid på flere områder her som en ikke har gjort og sett før. Så vi skal absolutt levere videre også på det grønne. Det er nettopp der vi kan lykkes i å utrydde fattigdommen i de aller mest sårbare områdene, og derfor er det noe jeg tar på aller, aller største alvor.
Iselin Haugo (Høyre), 2019-12-12:
Vi kan være stolte av budsjettet regjeringen har lagt fram. Det gjelder ikke minst innenfor utenriks- og utviklingspolitikken. La meg spesielt trekke fram ett tiltak som vi burde legge merke til. Det er styrkingen av innsatsen for utdanning globalt. Det er om lag 64 millioner barn i barneskolealder og rundt 61 millioner ungdommer i verden som ikke får skolegang. Utdanning er en satsing regjeringen har gjennomført og videreført i mange år. Det er positivt at dette området fortsatt følges opp av utenriksminister Ine Eriksen Søreide og utviklingsminister Dag-Inge Ulstein. Støtten til utdanning foreslås videreført på et høyt nivå i 2020. Samlet er det satt av 3,7 mrd. kr til dette, og regjeringens mål er at Norge skal bidra til å sikre kvalitetsutdanning for alle i tråd med FNs bærekraftsmål 4, som sier at vi skal sikre inkluderende og rettferdig kvalitetsutdanning for alle og fremme livslang læring. Dette innebærer at vi gir støtte til utdanning også der det hersker krig og konflikt. Og videre innebærer det at vi styrker jenters rett til utdanning og yrkesopplæring. Det er et mål å fremme kvalitet og læring samt å nå de mest marginaliserte, særlig barn med funksjonsnedsettelse. Dette utgjør summen av regjeringens hovedprioriteringer i den norske utdanningssatsingen. Dette er positivt. For meg personlig er det veldig viktig at jenter får mulighet til å gå på skole, sånn at de kan få lov til å forsørge seg selv. Derfor er det veldig bra at regjeringen støtter jenters rett til utdanning. Det fremmer likestilling, styrker lokalmiljøet og er med på å bekjempe fattigdomsfeller. Regjeringen fremmer lik tilgang til utdanning bl.a. gjennom samarbeid mellom UNESCO og UNICEF. Det er viktig at Norge går foran i dette arbeidet. Vi kan ikke gjennomføre alt alene, men vi kan gjøre en forskjell, f.eks. i et land som Malawi, som er pilotland for vår utdanningssatsing. Vi kan bidra til at flere land trekker i samme retning, og statsbudsjettet for neste år viser at vi tar et slikt ansvar.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Det skjer nå dramatiske ting på Svalbard. Men nå snakker jeg altså ikke om sikkerhetspolitiske forhold, jeg snakker om klima- og miljøendringer. Dette arktiske Norge gir nå så klare svar på hva vi mennesker har gjort med kloden, at det kan ikke svares tydeligere. Jeg har vært så heldig å få reise mye rundt i alle slags avkroker av denne øygruppa i flere tiår, og det jeg ser der oppe, skremmer meg. Temperaturøkningen som følger av klimaendringene, gir enorme utslag. Utbredelsen av is og tjukkelsen av den er nå én ting – den har trukket seg tilbake så langt at isbjørnen i stor grad har forlatt sine mest foretrukne hiområder i sør og øst. Jeg har vært på begge steder, bl.a. Hopen og Kong Karls Land. En annen ting er at økt ras- og skredfrekvens og tining av tundraen også har blitt et kjempeproblem. Det betyr selvfølgelig alt for bygningsmassen på Svalbard. De etablerte husene er slett ikke sikre lenger. Dessuten har tundraen vært sjølve grunnmuren for husbygging på Svalbard. Det har jeg sett både på Svalbard og i russisk og nordamerikansk Arktis. En sånn byggeteknikk er ikke lenger mulig, noe vi har fått mange vitnesbyrd om på Svalbard. Jeg var sjøl guide på en rundreise på øygruppa sommeren 2011, og da var en stor bygning i Barentsburg, det russiske settlementet, på vei ut i havet. Et annet eksempel er fangsthytta til den legendariske fangstmannen Hilmar Nøis i Sassen, Villa Fredheim. Den har man måttet flytte i siste lita på grunn av tining, erosjon og fare for utglidning. Vårt verdenskjente frølager fra 2008 må utbedres og ombygges for å sikre at temperaturen holdes på rett nivå framover. Prislappen er visstnok på rundt 100 mill. kr, og den regninga må vel Landbruksdepartementet ta. Det er bra at bevilgningen til skred- og bostedtiltak økes til over 60 mill. kr, som statsråd Tybring-Gjedde nettopp nevnte. Men vi skal være klar over – og jeg er sikker på – at dette beløpet må økes i kommende budsjetter. Klimaendringene bestemmer det, og lokalstyret trenger det. Eksperter anslår at rundt 250 boliger, inkludert 100 studentboliger, sannsynligvis må fraflyttes fordi de ligger i faresonen. Det er anslått en kostnad på rundt 220 mill. kr til utbedring. Dessuten kanaliseres det meste av disse midlene som er nevnt, gjennom NVE, men lokalstyret har også store ekstrautgifter som følge av at tundraen smelter, og de midlene må tas fra de regulære budsjettene til skoler, barnehager osv. Det skal vi være klar over.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-12-12:
Evnen til å forsvare nasjonale interesser og norsk territorium og gi NATO-landene den tryggheten som kreves, ligger i bunnen for det militære forsvaret som vi har i dag. Vi må investere i en struktur som raskt kan innrette seg på endrede trusselbilder. Forsvarsgrenene, Heimevernet, Cyberforsvaret, logistikk og etterretning – det er et bredt sett av kapasiteter som skal ivareta dette. Forsvarssjefen og sjefen for Forsvarets operative overkommando sier rett ut at Forsvaret er for lite, og at reaksjonstiden og utholdenheten må styrkes betydelig, og Hæren er for liten til å kunne forsvare Norge i en konflikt inntil forsterkning fra våre allierte er på plass. Heimevernet, som er en del av den landmakten, er også en viktig del av dette scenarioet. Vi i Senterpartiet ønsker neste år å øke budsjettene med 750 mill. kr. til Hæren og 250 mill. kr til Heimevernet. Satsingen som skjer i Nord-Norge, er svært viktig for Norge. Vi ønsker å styrke landmakten spesielt – og Heimevernet, som er en del av det. Brigaden, som er kampkraften i Hæren, ligger der den ligger – den ligger i nord. Det er også spennende det som skjer i Finnmark, med både Jegerkompaniet som bygges opp, og ikke minst med manøveravdelingen på Porsangermoen, som er et step mot etablering av en kavaleribataljon. Det er beklagelig hvis det ikke blir mer enn et step, for det er absolutt nødvendig. Vi i Senterpartiet er opptatt av at landmakten skal forsterkes. Det må også framskyndes i tid. Den samlede kampkraften er viktig, og vi må bygge opp en organisasjon som øker utholdenheten vesentlig. Hærens 2. bataljon er en lett infanteriavdeling. Den er ikke mobiliseringsdisponert. Den ligger i brigaden i dag, den har vært der i mange år og bør absolutt opprettholdes og ikke erstattes med et mobdisponert personell, heller ikke etter 2021. Vi må ikke la en brigade som har hatt en historie, og som er svært viktig, få lov til å være en del av dette spillet. Det er en forringelse av slagkraften brigaden representerer i dag. Det er vi helt klart imot. Når det gjelder helikopter, sier det seg vel nesten selv. Det er vel ingen land som ikke har en tilgjengelig helikopterstyrke som en del av en gripbar brigaderessurs. Det tror jeg ikke det er noe land som ikke har. Heimevernet har fått økt betydning. De har tillit, og de er tilliten verdig. Utstyr og trening, som det ofte snakkes om, må snart være en selvfølge. Heimevernets oppdrag, territoriell overvåking og kontroll, objektsikring, evne til å bekjempe mindre avdelinger, er kapasiteter som er som skapt for å ivareta hele spekteret av sikkerhetspolitiske kriser. Heimevernet er en organisasjon som kan brukes i hele dette spekteret. Det med Sjøheimevernet er en feilbeslutning – det må på plass igjen for at vi skal ha alle de fire beina som Heimevernet må stå på for å ivareta sitt ansvar.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-12-12:
Mitt innlegg dreier seg om Dokument 8:140 S for 2018–2019, forslag om en offentlig evaluering av integrert strategisk ledelse innen forsvarssektoren. I dag sitter Forsvarets øverste ledelse integrert sammen med departementet og er en del av ordningen integrert strategisk ledelse. Forsvarssjefen er i tillegg øverste fagmilitære rådgiver og etatssjef for Forsvaret. ISL ble gjennomført etter Stortingets behandling av St.prp. nr. 45 for 2000–2001, der det ble vedtatt å innføre integrert strategisk ledelse for Forsvaret. Det ble lagt vekt på nødvendigheten av en betydelig omorganisering av hele Forsvarets ledelse på strategisk nivå – ledelsen av Forsvaret på strategisk nivå skulle styrkes og samordnes. Som en del av dette ble Forsvarets overkommando lagt ned, mens forsvarssjefen inntok rollen som både øverste militære rådgiver i departementet og synlig sjef for Forsvarets militære organisasjon. Kort sagt: Forsvarets overkommando ble lagt ned, og forsvarssjefen ble flyttet til departementet. Det ligger en betydelig overføring av makt og myndighet fra Forsvarets militære organisasjon til departementet i den beslutningen. Noe av det som har skjedd, er oppsummert i en merknad i Innst. 388 S for 2011–2012 fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. Kort oppsummert der også: Det har vært en løpende justering av ordningen, ikke en systematisk eller ekstern evaluering, det er gjennomført betydelige endringer i modellen sammenlignet med forutsetningene for det opprinnelige vedtaket, generalinspektørene har flyttet ut, og de anser at modellen ikke er tilfredsstillende. De stiller spørsmål ved styringskultur, og de stiller spørsmål ved forsvarssjefens faglige uavhengighet, ansvar, fullmakter og integritet. Høyre ved daværende stortingsrepresentant Ine M. Eriksen Søreide lovte 13. mai 2013 en gransking av ISL forutsatt at de kom i regjering. En tilsvarende formulering sto også i Sundvolden-plattformen. Dette har aldri blitt fulgt opp. Det er likevel ikke mindre aktuelt i dag, i en tid med store endringer i det sikkerhetspolitiske bildet som stiller enda større krav til ledelsen i Forsvaret. Økte bevilgninger til Forsvaret stiller krav til en effektiv og målrettet strategisk-politisk og operativ ledelse i Forsvaret. I ytterste konsekvens bør en slik evaluering vektlegge det som alltid er viktigst i en beredskapsorganisasjon, nemlig hvilken organisasjon som er best for at Forsvarets øverste leder kan utøve sin handlekraft på en best mulig måte i hele krisespekteret, og deretter hvordan denne organiseringen har påvirket forsvarssjefens rolle som uavhengig fagmilitær rådgiver og etatssjef. Gjennom en betydelig rendyrking av operativt ansvar og ansvar for styrkeproduksjon er det på høy tid at dette gjenspeiler modellen med integrert strategisk ledelse, selv om mange mener det bør være et skarpt skille mellom operasjonell og strategisk ledelse.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-12-12:
Det er 20 år siden integrert strategisk ledelse ble vedtatt, og dersom det ikke har skjedd noe vesentlig siden 2013, er både Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti enig i at en slik offentlig evaluering bør gjennomføres. Ja, det har skjedd noe på 20 år. Den gangen hadde vi regimenter, vi hadde distriktskommandoer, vi hadde styrkeprodusenter, vi hadde en hel haug med staber som var rundt omkring i hele landet. Dette er strammet opp, og det er bra. Men når dette nå er trimmet opp, er det ikke dermed sagt at man snakker om at man skal flytte staber inn igjen til Oslo. Kanskje bør noen være villig til å se på forholdet mellom operativ/operasjonell ledelse og strategisk ledelse. Kanskje kan forsvarssjefen forlate departementet og være sammen med sine operative sjefer. Det burde være noe som kunne være et spørsmål i den evalueringen.
Sveinung Stensland (Høyre), 2019-12-12:
Det er viktig at Norge følger opp sine internasjonale forpliktelser og bidrar til å bekjempe infeksjonssykdommer globalt. Vi har gjort en god innsats i eget land, men smittsomme sykdommer kjenner ingen grenser. Vår historie gir oss et ansvar for å ta lederskap i denne kampen. Vi har forpliktet oss til dette gjennom bærekraftsmålene og gjennom Granavolden-plattformen, hvor det står at Norge skal være en global pådriver for arbeid mot antibiotikaresistens. I dag står resistent tuberkulose for en tredjedel av alle dødsfall relatert til resistens. Hvert år får over ti millioner mennesker tuberkulose, hvorav en million er barn. Nesten 40 pst. av de rammede har ikke tilgang til helsetjenester og får aldri diagnose og behandling. Mange forblir smittsomme helt til de dør. Tuberkulose er i dag vanskelig å diagnostisere, og behandlingen er tøff – minst fire forskjellige antibiotika i seks måneder, den samme behandlingen vi hadde i Norge på 1950-tallet. Det er ganske lett å si at en skal stoppe tuberkuloseepidemien, sånn som verdens ledere har gjort gjennom bærekraftsmålene og under høynivåmøtet om tuberkulose i fjor, men dette forblir tomme ord hvis det ikke følges opp med nok ressurser. WHO har anslått at det globalt i 2017 var rundt 219 millioner nye tilfeller av malaria, som forårsaket ca. 435 000 dødsfall. 92 pst. av dødsfallene var i Afrika, og 70 pst. av de globale dødsfallene var blant barn under fem år. Hivinfeksjon er påvist i alle land i verden. UNAIDS anslår at det ved utgangen av 2017 var om lag 37 millioner mennesker som lever med hivinfeksjon. Bare 21 millioner av disse har tilgang på antiviral behandling. Siden starten av epidemien anslås det at ca. 78 millioner mennesker er blitt smittet med hiv, og ca. 35 millioner mennesker har omkommet av aidsrelaterte sykdommer. Norge støtter det globale fondet for bekjempelse av aids, malaria og tuberkulose. Norge er også en stor giver til Gavi og var sentral i etableringen av CEPI. Jeg mener Norge kan bidra enda mer, og en større andel av vår bistand bør gå til bekjempelse av infeksjonssykdommer. Vi må bruke bistandsmidler til å rydde bort sykdom, på samme måte som vi bruker dem til å rydde havene for plast. Det er fornuftig å bruke bistandsmidler på noe konkret som vi vet redder liv. Sykdom driver mange ut i enda større fattigdom, gir mer migrasjon og sågar flere som knytter seg til terrorgrupper, noe vi ser bl.a. i Sahel. Den prekære helsesituasjonen i området sør for Sahara er en viktig driver for destabilisering, migrasjon og terror. Bekjempelse av tuberkulose, malaria og aids er derfor ikke bare medisinsk hjelp, det er avgjørende bidrag til å stabilisere en hel region. Vi har uansett forpliktet oss til å gi en stor andel av statsbudsjettet til utvikling og bistand. Vi må stille strenge krav til at pengene faktisk hjelper mennesker, gir folk bedre liv og skaper en bedre verden. En større andel av bistandsbudsjettet bør gå til sykdomsbekjempelse, fordi dårlig helse hindrer velstand, støter flere ut i fattigdom og destabiliserer deler av verden.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Mens vi sitter her og diskuterer utenriksbudsjettet for neste år, pågår FNs klimaforhandlinger i Madrid. Selv om USA har trukket seg fra Parisavtalen, pågår forhandlingene med full styrke. Det er bra. Det som er mindre bra, er at verden på ingen måte er i rute til å nå Parisavtalens mål om å unngå de katastrofale klimaendringene. Det gjelder både for nasjonale kutt – her er Norge langt unna å lede an – og når det gjelder å bidra internasjonalt. Heller ikke her leverer regjeringen. Mangelen på finansiering av klimatiltak i utviklingsland er et av hovedproblemene i det internasjonale klimaarbeidet. Arbeiderpartiet mener derfor at klima skal være en av våre virkelig store hovedsatsinger i utviklingspolitikken. Det gjorde vi i den rød-grønne regjeringen, og det har blitt bare viktigere siden 2013. Derfor burde dette ha blitt møtt med budsjettøkninger de siste årene – istedenfor har det blitt møtt med budsjettkutt fra høyreregjeringen. Under Børge Brende var vi faktisk i den situasjonen at det ble kuttet ned til en tredjedel av nivået det var på under regjeringen Stoltenberg. Det gjorde at avtaler som var inngått, måtte avbrytes, og programmer som skulle bli gjennomført med stor suksess, måtte avsluttes umiddelbart. Dette var dobbelt ille. Først og fremst var det ille fordi det er dårlig klimapolitikk, men det er også ille fordi det sier noe om Norges forutsigbarhet i utviklingspolitikken. Under Nikolai Astrup som utviklingsminister ble det en økning på fornybar energi. Det var bra, selv om det på langt nær er godt nok. Med de signalene som kom fra vår nye utviklingsminister, var jeg sikker på at dette kom til å fortsette å øke under hans styre, men det er altså det motsatte vi har sett. Nok en gang har det kommet store kutt i bevilgningene til fornybar energi. Han sa i replikkvekslingen at han var fornøyd, men sannheten er at det har blitt kuttet 275 mill. kr etter at Dag-Inge Ulstein ble utviklingsminister. Det er ingen grunn til å være fornøyd. Kristelig Folkepartis inntreden i regjeringen skulle altså gi kutt til dette viktige arbeidet. I Arbeiderpartiet tenker vi motsatt. Vi mener at dette skal være en hovedsatsing. Vi må kombinere bistandsøkninger med å bruke Norges ekspertise på fornybar energi mot løfter om at andre land ikke skal starte opp nye kullkraftverk. Jeg håper denne regjeringen vil se til hva danskene gjør under ledelse av Mette Frederiksen. Der Norge har reist til Madrid uten en eneste nyhet – utover at statsministeren har sagt at «klimakrise» er å bruke et litt for sterkt ord – har danskene sagt at dette skal de gjøre noe med. Den siste uken har de lansert klimamål om å kutte 70 pst. av sine nasjonale utslipp, og for få timer siden lanserte de et klimaprogram sammen med Kina, hvor man får til en enorm satsing for å unngå byggingen av nye kullkraftverk i Kina. Det er et eksempel til etterfølgelse, også for den norske regjeringen.
Erlend Larsen (Høyre), 2019-12-12:
Dersom Senterpartiet vil kutte i forsvarsledelse, bør de kanskje ikke kutte i Forsvarsdepartementets budsjett. For ti år siden gikk daværende sjef for Hæren ut i mediene og varslet at Hæren var så liten at den i et tradisjonelt scenario kunne håpe på å forsvare en bydel i Oslo eller områdene fra Majorstuen til Røa. I dag har vi hørt tre innlegg fra opposisjonen der det blir sagt at Hæren er for liten til å holde en motstander fram til NATO er på plass. Dette er naturligvis for dårlig, men like fullt en betydelig forbedring fra den gang da Hæren kun kunne forsvare en liten bydel i hovedstaden. Nå er det greit å minne om at Hæren ikke skal stå alene om Forsvaret i landet vårt. Vi har også luft-, sjø- og cyberstyrker, Heimevernet og spesialstyrker, som alle er viktige kapasiteter, som sammen skal senke en eventuell motstander. Jeg er enig med dem som sier at Forsvaret vårt ikke er stort nok til å ivareta sine oppgaver. Vi har fortsatt en betydelig vei å gå. Nye stridsvogner og nye helikoptre til Hæren står høyt på ønskelisten. Når opposisjonen kritiserer regjeringen for å svekke Hæren i nord ved å flytte helikoptre til Rygge, er det greit å minne om at helikoptre i sør vil styrke spesialstyrkenes muligheter til å løse sine oppdrag på en enda bedre måte. I de fleste scenarioer, spesielt i det hybride domenet, er det større sannsynlighet for at vi må sette inn spesialstyrkene, enn at vi kan bruke Hæren. Å flytte helikoptre vil derfor etter mitt syn være med på å styrke vår nasjonale evne til å stå imot ytre og indre trusler. Samtidig mener jeg, som nevnt, at Hæren bør tilføres nye helikoptre. Når jeg nå har unnlatt å mase på forsvarsministeren om å skaffe nye helikoptre, er det fordi Luftforsvaret allerede står overfor en svært krevende omstilling. De skal innfase kampflyet F-35, helikoptrene NH90 og AW101 samt overvåkingsflyet P-8 Poseidon. I tillegg skal Luftforsvaret utfase fire flytyper. Dette er særdeles krevende oppgaver for en liten organisasjon, for kravene til flysikkerhet og operativ utvikling og disponering av flyene skal ikke ofres. Jeg er blant dem som utålmodig venter på og arbeider for at Forsvaret skal gjenreises til en størrelse som er tidløst uavhengig av svingningene i ytre trusselbilder og naturlig for et land som Norge. Samtidig som jeg er utålmodig, er jeg imponert over regjeringens handlekraft når det kommer til å innfase nye og moderne våpensystemer og overvåkingskapasiteter. Ikke minst avgjørelsen om kjøp og innfasing av artilleri er forbilledlig. Fra prosjekt VIDAR ble besluttet til de første våpensystemene var på plass i Norge, tok det kun fem år. Dette er kort tid for innkjøp av denne typen systemer. Beslutningen om å kjøpe overvåkingsflyet P-8 Poseidon gikk enda raskere og viste også stor grad av handlekraft. Vi skal bygge opp et sterkt norsk forsvar fordi det er konfliktdempende.
Jon Gunnes (Venstre), 2019-12-12:
Mitt innlegg ligger innenfor statsbudsjettet for Utenriksdepartementet. Liberalismens kjerne er troen på frihet. Denne friheten stopper ikke ved Svinesund. Retten til et liv i frihet kjenner ingen nasjonale begrensninger. Derfor er det så viktig at vi kjemper kampen for frihet i utlandet så vel som hjemme i Norge. I dag er Utenriksdepartementet bare ett av flere departementer med en internasjonal rolle. Allikevel er utenriksbudsjettet viktig, for det sier noe om oss og hva vi vil internasjonalt. For å leve et selvvalgt liv i frihet må vi ha demokratiske institusjoner som garanterer for den friheten. For at friheten skal være reell, er det derimot mye mer som skal til. Vi må ha reelle muligheter til å leve det livet vi ønsker selv. Fattigdom er i dag den utfordringen som mer enn noen utfordrer menneskers personlige frihet. Fattigdom gjør det vanskelig for unge å ta utdanning, for voksne å finne arbeid og for eldre å leve ut livet sitt på den måten de ønsker det. Fattigdom er en utfordring når vi ønsker å løse klimakrisen, og når vi ønsker å legge til rette for likeverd, maktspredning og framtidstro. Derfor har Norge et helt klart oppdrag i utviklingspolitikken. Vi skal bekjempe fattigdom. Vi bekjemper fattigdom best ved å bidra til sterke demokratiske institusjoner, bærekraftige skattegrunnlag og en verdenshandel som lar folk få handle varer og tjenester på tvers av landegrenser. Derfor er jeg stolt over at denne regjeringen har prioritert bistand så høyt at vi får økt 2020-budsjettet med 1,4 mrd. kr, lik 1 pst. av BNI. Vi prioriterer de landene der utfordringene er størst, nemlig i Afrika sør for Sahara. Dette er midler som vil tjene frihetssaken i utlandet, der fattigdommen er den største utfordringen for at folk skal kunne leve frie, selvvalgte liv. Vi har samtidig sett at klima- og miljøutfordringen ikke bare er vår, men at den også rokker ved livet til milliarder av mennesker som vi deler denne jorda med. Hvis vi ikke løser dagens miljø- og klimautfordringer, må vi gi regningen til våre barn og barnebarn. Det er de som ikke lenger vil kunne reise og bo der de vil, leve på det viset de vil, fordi vi ikke gjorde opp for oss. Derfor er Venstre veldig klare på at vi er meget godt fornøyd med de bevilgningene som gjøres, f.eks. 7 mrd. kr til miljøbistand. Klima- og miljøutfordringene må vi løse internasjonalt, derfor er det bra at Norges utviklingspolitikk også er klima- og miljøpolitikk.