trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Jeg takker for en engasjerende debatt så langt. Jeg synes det er viktig at rehabilitering blir satt på dagsordenen. Mange funksjonshemmede har et forbedringspotensial som kan bli utløst av fysikalsk behandling. Foruten opptrening er opplæring viktig, slik at en bedre kan forstå og leve med sin sykdom og sine plager. Jeg tenker bl.a. på såkalte mestringskurs. Denne lærings- og rehabiliteringsprosessen kan skje på flere arenaer. I dag har vi fokusert på opptreningsinstitusjonene, fordi mange har et opphold på slike institusjoner før de kan dra hjem etter f.eks. et operativt inngrep, og fordi opptreningsinstitusjonene har kunnskap og er flinke på området. Igjen vil jeg presisere at det er positivt at ingen pasienter lenger betaler mer enn 190 kr i egenandel pr. dag. Det bør ikke være økonomien som hindrer at pasientene får behandlingshjelp slik at de kan mestre hverdagen på en bedre måte. Kristelig Folkeparti vil igjen presisere at vi ønsker å få utredet et tak 2 for egenandeler. Til Annelise Høegh vil jeg svare at vi nok fortløpende må se på de ulike institusjoners egenandeler. For at opptreningsinstitusjonene ikke skal komme i en slik vanskelig økonomisk situasjon som i år, må det være mulig å fastsette kostnader ut fra en mer omforent beregningsmetode enn det som har vært tilfellet i år. Jeg håper at helseministeren til slutt vil komme med et positivt svar til Asmund Kristoffersen om at institusjonene kan bruke sengeplassene mer på årsbasis, ikke bare på døgnbasis. Jeg håper også å få en bekreftelse på at han vil komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett når det gjelder en dekning av reduserte egenandeler.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-03-14:
Først har jeg lyst til å spørre helseministeren én gang til om han mener at utsagnet fra representanten Nesvik har gyldighet, der det sies at det nå bygges opp motstand i ulike organisasjoner og fraksjoner som gjør at dette bør skje fort. Er helseministeren enig i at det er en av hovedgrunnene til at denne reformen skal gjennomføres fort? I så tilfelle er det et interessant demokratisk spørsmål. Så til gjennomføringstiden. Det er klart at det finnes argumenter for å foreta denne overtakelsen raskt, men det burde ha vært mye bedre utredet i forkant. Det er mindre reformer og mindre saker enn denne store saken som har gjort seg fortjent til f.eks. offentlige utredninger. Mener ikke helseministeren at det burde ha vært en bedre konsekvensutredning av f.eks. de helsefaglige sider, av koordinering og av samarbeidsproblematikken, bl.a. av «linkingen» mot førstelinjetjenesten i helsevesenet vårt, og at dette er hovedgrunnen til den veldige kritikken nå om at det går for fort? Da ville områder som psykiatri, barnevern, rus og tannhelse også ha vært på plass.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-03-14:
Opptrenings- og rehabiliteringsinstitusjonene er en viktig del av et helhetlig behandlings- og rehabiliteringstilbud i vårt helsevesen. Det er også et godt eksempel på, synes jeg – og det bør det fortsatt være – det samspillet som kan være mellom private og offentlige aktører i helsevesenet vårt. Men det er tydelig at det er vanskelig å finne den gode modellen for at det skal være forutsigbart, et system som vi kan videreføre og føle er holdbart for begge parter. Jeg er glad for det helseministeren sa om arbeidet med faglige kriterier, og at vi på bakgrunn av det kan få godkjenningsordninger ut fra faglige og behandlingsmessige kvaliteter i forhold til det som vi nå har med en gruppe 1- og gruppe 2-inndeling, som også forrige taler var inne på er noe mer tilfeldig. Sist sommer var det en arbeidsgruppe som avgav sin innstilling om en ny finansieringsordning for opptreningsinstitusjonene, og det er vel ikke til å legge skjul på at det var uenighet mellom representantene fra opptreningsinstitusjonene, representert ved to representanter fra NOPI, og de øvrige i denne arbeidsgruppen. Men jeg håper at man kan finne fram til ordninger her som begge parter kan godta, og at vi får til omforente utrednings- og utregningsmetoder for hvordan denne refusjonen skal være. Så litt til det som helseministeren var inne på når det gjaldt ekstrabevilgningen på 35 mill. kr som flertallet i Stortinget fikk til, fordelt med 4,15 mill. kr på post 78, for å gi en prisjustering til fire spesielle institusjoner, og de resterende 30,85 mill. kr på post 75 på kap. 2711. Det var en forutsetning, slik jeg oppfattet det den gangen, og slik vi prøvde å vektlegge det også, at dette var en tilleggsbevilgning som skulle gå til allerede godkjente institusjoner. Det står også i innstillingen, som helseministeren for øvrig ikke refererte: «Dette flertallet forutsetter at en får best mulig geografisk spredning av de godkjente tilbudene.» Dette står i tilknytning til ekstrabevilgningen på 30,85 mill. kr. Det er da en samlet sum på 480,65 mill. kr som skal gå til disse godkjente institusjonene. Med det utgangspunktet er det vel slik at hvis det ikke finnes rom når dette er gjort opp, for å dekke andelen på CatoSenteret, bør de midlene som skal brukes der, gå over kap. 2600 Trygdeetaten, til kjøp av helsetjenester for sykmeldte. Jeg vil spørre statsråden til slutt: Vil statsråden komme tilbake med en justering og eventuelt tilleggsbevilgning i revidert nasjonalbudsjett for å justere opp disse tingene, bl.a. det misforholdet som er mellom egenandeler og beregningen av disse, som altså utgjør et gap på 40 mill. kr i stedet for 20 mill. kr?
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Omtrent det eneste som synes helt klart i denne saken, er at helseministeren ikke ønsker folkevalgt politisk innflytelse på politiske avgjørelser som bl.a. har med samarbeid og funksjonsfordeling mellom sykehusene å gjøre. Jeg merker meg at statsråden presiserer at høringsprosessen skal være reell. Jeg vet ikke om det er snakk om 300 eller 700 høringsuttalelser som departementet har ca. en måned på å utrede, samtidig som en skal ferdigstille et lovforslag – som statsråden påpekte ikke er ferdig – og avklare alt som er uklart. Åpner en for privatisering av sykehustjenester, eller gjør en det ikke? Hva skal omfattes av denne reformen? Omfatter den psykiatrien, omfatter den rusfeltet? Og hva mener en om ansettelsesforholdene? Synes statsråden virkelig at dette opplegget er forsvarlig?
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Dette regelverket fra EU er ubegripelig, og det viser jo at fantasien i EU nå strekker seg utover agurkkrumming og kondomstørrelse. Men jeg tror jeg har en resept til helseministeren. Jeg vil foreslå at hvis dette må gjelde i Norge, lar en det bare gjelde for reseptpliktige medikamenter, og så tar en reseptene med seg.
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til sosialministeren: «Husbankens tilskuddsordninger til omsorgsboliger og sykehjemsplasser kan nå benyttes til bygging av slike boenheter i utlandet. Bergen kommune har avtale med Betanien Hospitalet om 25 slike plasser i Spania. Dette sykehjemmet vil være ferdig i august, men det hevdes at fylkeslegen mangler retningslinjer for å gi uttalelse til Husbanken om prosjektet, som dermed stopper opp. Vil statsråden bidra til at slike retningslinjer nå kommer på plass?»
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Når en har gjort et politisk vedtak, forventer en jo at det blir satt ut i livet. Jeg har forståelse for at dette krever et regelverk på plass, men dette er ikke noen særlig komplisert sak, så vi burde egentlig kunne forvente at de nødvendige retningslinjer kommer på plass. Jeg merker meg at statsråden her har tatt et initiativ, og det fremgår av statsrådens svar at det ikke er noe til hinder for at denne saken går videre uten forsinkelse i forholdet mellom Betanien Hospitalet og Bergen kommune og fylkeslegen. Hvis jeg forstår statsråden rett, foreligger det ingen forsinkelsesgrunn på det nåværende tidspunkt, slik at dette prosjektet kan videreføres i henhold til planen.
Are Næss (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Denne interpellasjonen fokuserer på opptreningsinstitusjonenes økonomi. Det er dessverre nødvendig, for mange av institusjonene er i en vanskelig situasjon, bl.a. på grunn av virkninger av omleggingen av betalingssystemet. Opptreningsinstitusjonene er en viktig og verdifull del av vårt helsevesen som betyr mye for mange pasienter. Det er spesielt to grupper som har behov for disse institusjonene: pasienter som trenger opptrening etter sykdom eller skade, og pasienter med kroniske sykdommer, som ofte vil ha behov for gjentatte opphold for å hindre eller hemme videre utvikling av sin sykdom. Ulike grupper vil ha ulikt behov for utstyr og behandling, og dette kan føre til ulike kostnader for institusjonene. Det er derfor vanskelig å fastsette rettferdige betalingssatser. Men det er bred politisk enighet om at pasientenes egenbetaling skal være lik og lav. Det er derfor desto viktigere at det offentlige kommer inn med en finansieringsordning som er rettferdig og rimelig, slik interpellanten har pekt på. Døgnsatser fra ulike institusjoner som vi er gjort kjent med, tyder på at dette i dag ikke er tilfellet, og at systemet bør endres. Jeg merket meg at statsråden pekte på økte midler i årets budsjett til opptreningsinstitusjonene. Det må han gjerne gjøre, men påplussingen var det ikke Regjeringen, men Stortinget som gjorde. I denne forbindelse og i tillegg til det som interpellanten har lagt fram, vil jeg vise til at opptreningsinstitusjonene hevder at de straks etter fremleggelsen av budsjettet fikk en muntlig bekreftelse fra departementet på at kompensasjon for reduserte egenandeler for pasientene, totalt 20 mill. kr, var postert på kap. 2752 post 70 Refusjon av egenbetaling. De fikk også samme tilbakemelding fra sosialkomiteen. Men etter departementets utsendelse av de nye bidragssatsene for institusjonene for 2001 har de fått erfare at de 20 mill. kr er postert på kap. 2711 post 75, nemlig Opptreningsinstitusjoner. På bakgrunn av dette føler opptreningsinstitusjonene seg noe desinformert, og dette oppleves problematisk. Opptreningsinstitusjonene er viktige. De er også sårbare, og det er viktig at omleggingen av betalingssystemet nå ikke river bort det økonomiske grunnlaget for disse institusjonene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-14:
Mitt spørsmål går til barne- og familieministeren. Jeg har registrert at Arbeiderpartiet nå forbereder valgkampen på basis av løfter om barnehagedekning, barnehagepriser osv. – løfter fra 1990-tallet som ennå ikke er oppfylt. Det er greit nok. Det er bedre å ta med seg det gamle enn å utstede nye garantier man ikke kan holde. Men mitt spørsmål går egentlig på hva som er grunnen til at Arbeiderpartiet i denne periode og i inneværende år har sett det som nødvendig å svekke barnefamilienes økonomi, samtidig som man nå forsikrer om at man vil satse på barn og barnefamiliene. Faktum er jo at i løpet av de to årene Arbeiderpartiet har hatt hånd om budsjettet, enten de har lagt det frem selv eller inngått i et forlik, så har de fremmet forslag om å svekke barnetrygden, slik at en familie med f.eks. to barn i løpet av et par år har fått 1 000 kr mindre å rutte med, samtidig som man underregulerer statsstøtten til barnehagene på en slik måte at kommunene faktisk må øke prisen til foreldrene, i strid med hva man har lovet.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-14:
Jeg bør vel takke for svaret, men samtidig gjøre oppmerksom på at renten har steget, så statsråden er jo da ikke oppdatert. De utgiftene tar altså også barnefamiliene. For øvrig er det et faktum at man ved de to siste budsjettforlik i Stortinget ikke har prisjustert barnetrygden. Der er tapt flere hundre kroner for en barnefamilie. Det er også et faktum at statsstøtten til barnehagene ikke har fulgt kostnadsutviklingen i barnehagene. Det er et poeng for barnehager som er rimelig tett befolket med personell, at kompensasjonen knytter seg til lønnskompensasjon og ikke priskompensasjon. Bare i dette ligger det flere hundre kroner, som innebærer at kommunene enten må legge mer i potten selv eller må ta mer av foreldrene. Erfaringen tyder dessverre nå på at 70 pst. av kommunene er i ferd med eller planlegger å øke prisen til foreldrene, og det er en villet konsekvens av flertallets politikk. Det synes jeg Arbeiderpartiet kan ta ansvaret for og vedkjenne seg. De har ikke bare hatt en hånd på rattet ved dette årets budsjett, men faktisk hatt rattet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Først til barnehageutbyggingen. Det har vært slik at vi har hatt en meget sterk barnehageutbygging i Norge på 1980- og 1990-tallet. Det som skjedde da vi fikk Bondevik-regjeringen for noen år siden, var at barnehageutbyggingen ble sterkt reversert. Det som skjedde da Bondevik kom til makten og fikk tilslutning til sitt budsjett med Høyres støtte, var nettopp at en kun fikk bygd en femtedel av det antallet nye barnehageplasser som en gjorde i 1997. Vi vet alle årsaken til det. Men det var jo en villet politikk fra høyresiden i Stortinget å ha andre typer løsninger for småbarnsfamilier enn barnehager. Arbeiderpartiet har hele tiden vært opptatt av at vi skal ha en offensiv satsing på barnehager, og vi legger nå det siste løpet, som faktisk også Høyre har vært med og gitt sin tilslutning til, nemlig at vi skal nå en fullt utbygd sektor i løpet av 2003. Det er ingen tvil om at det vil være usikkerhet rundt tallene, alt avhengig av hvordan prisen på dette tilbudet vil utvikle seg. Det jeg har sagt på det punktet, er at vi fortløpende må vurdere og komme med nye anslag og prognoser, slik at vi får muligheten til å legge en utbyggingstakt de neste årene som også fanger opp en eventuell prisreduksjon. Når det gjelder utsagnet om Arbeiderpartiets svekkelse av barnefamiliene, så er ikke det riktig. Det var faktisk slik at Arbeiderpartiet for første gang på mange år i budsjettet for i år la inn en full priskompensasjon bl.a. til barnehager. Vi la også inn en økning av statsstøtten, som ikke Bondevik eller Høyre har gått inn for. Jeg vet også at det er et yndet tema å si at Arbeiderpartiet styrer på bakgrunn av Bondeviks barnehagemelding. Det som skjedde ved behandlingen av denne meldingen, var at Arbeiderpartiet satset på å øke det statlige tilskuddet opp til 50 pst. Men så helt til slutt har jeg lyst til å si at det er ingen tvil om at Arbeiderpartiets utfordring er å føre en økonomisk politikk som ikke gjør at renten begynner å stige. Da vil vi kunne få oppleve en svært dramatisk situasjon for mange småbarnsfamilier.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Nå er det slik at det var et meget bredt flertall i Stortinget da vi behandlet barnehagemeldingen. Der var Høyres representant i komiteen med på flertallsinnstillingen. Et av de virkemidlene vi ønsker å gå inn på, er nettopp å få på plass en kommunal utbyggingsplikt og en generell lovfesting på linje med skolefritidsordningen. Men vi innser at den økte statlige andelen til barnehager ikke har medført at foreldrene har fått en redusert pris i alle landets kommuner. Det er et dilemma, og det bør være et dilemma for flere enn Arbeiderpartiet. Noe av det vi sitter og jobber med, er nettopp at vi skal klare å legge et løp som gjør at foreldrebetalingen reelt sett går ned når staten går inn med mer penger. Så det blir helt feil å si at ikke Arbeiderpartiet har lagt inn mer penger til barnehager. Som sagt: Det var første gang på svært mange år en slik sum ble lagt inn i budsjettet som vi klarte i år.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg tror vi må holde oss til fakta først, og faktum er at barnehageutbyggingen stoppet nesten helt opp under Bondevik-regjeringen. Det har vi statistikk på. I Bondevik-regjeringens første år ble det utbygd bare en femtedel av det antall plasser som ble bygd i 1997. Men la det være. Vi fikk på plass et forlik mellom Arbeiderpartiet og sentrum der vi faktisk fikk økt driftstilskuddet med 100 mill. kr og lagt inn 2 000 nye barnehageplasser. Jeg må si at jeg synes det er positivt at vi nå får en konkurranse i Stortinget om hvem som er best på barnehagepolitikk. Det har ikke vært situasjonen tidligere. Situasjonen tidligere har vært en konkurranse om hvem som kunne gi mest kontantoverføring til småbarnsforeldrene. Det som er situasjonen nå, er at vi vet at det tilbudet småbarnsforeldrene i dag ønsker, er barnehageplasser. Det kan ikke være noen tvil om at både den forhistorien Arbeiderpartiet har med satsing på barnehager, og det vi nå kommer til å legge inn i budsjettet for 2002, vil bevise at vi er et barnehageparti også for framtiden.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Først har jeg lyst til å si at det er ingen tvil om at Arbeiderpartiet er opptatt av den generelle situasjonen til småbarnsfamiliene. Og det er ingen tvil om at det er mange ulike faktorer som gjør at småbarnsfamiliene sliter med sin økonomi. Vi mener at det å få ned barnehageprisen vil være et svært viktig incitament. Når det gjelder spørsmålet om finansiering, må jeg si at er det noe Arbeiderpartiet ikke har pleid å bli beskyldt for, så er det at vi er uansvarlige i den økonomiske politikken. Tvert imot har vi vel nettopp fra denne talerstolen gjentatte ganger fått høre at vi er altfor tilbakeholdne med å bruke skattebetalernes penger. Vi synes jo på et vis at det blir litt komisk – om jeg kan få si det slik – at Per Sandberg, som representerer Fremskrittspartiet, nå plutselig blir veldig bekymret for og opptatt av norsk økonomi og hvordan vi skal finansiere, når vi hørte at Carl I. Hagen i går kveld på TV sa(presidenten klubber) at vi gjerne kunne bruke mer oljepenger. (presidenten klubber) Men jeg kan love én ting(presidenten klubber): Vi legger fram et prosjekt med en ansvarlighet og med en inndekning vi kan stå oppreist på. (presidenten klubber):
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Vi har faktisk fulgt opp det vi har lovt når det gjelder barnehager. Vi vet at vi ikke har nådd målet om full barnehagedekning i 2000, på grunn av en ordning som ikke var Arbeiderpartiets, men vi er opptatt av å legge et løp som gjør at vi kommer i mål. Og det er jo helt riktig som representanten Helleland sier, at foreldrebetalingen øker i mange kommuner. Jeg har heller ikke sagt at det ikke medfører riktighet. Det er jo slik i dag at for å få på plass denne sektoren er vi, siden vi har kommunalt selvstyre, avhengig av kommuner som ønsker å bygge barnehager. Men det Regjeringen har sagt, og det statsministeren har sagt, er at vi nå ønsker å gå inn og se på sterkere virkemidler, slik at vi sikrer oss at de pengene staten gir, går til barnehager, og at kommunen er nødt til å ta sin andel. Og det er en kjensgjerning at da vi behandlet statsbudsjettet, og da vi behandlet meldingen, var ikke Høyre eller sentrumspartiene villige til å bruke sterkere virkemidler enn det vi har gjort nå. Men jeg tar til etterretning det representanten sier, og så får vi håpe at vi får flertall for de forslagene vi kommer med.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Det arbeidet er vi i gang med, vi har konsultasjoner med bl.a. KS og PBL, og vi er opptatt av at vi nå skal komme fram til klare og gode løsninger på dette punktet som gjør at vi nettopp oppnår den målsettingen vi har satt. Det er selvfølgelig er en kjensgjerning at den kommunale økonomien er av betydning, men det som også har vært en kjensgjerning i en del kommuner fram til nå, er at foreldrebetalingen har økt med opptil 15 pst., uten at kostnadsindikatorene har økt tilsvarende. Vi vet at lønn er den største utgiftsposten for mange barnehager, men lønnen har ikke økt med 15 pst. fra ett år til et annet. Derfor opplever mange foreldre en stor frustrasjon ved at foreldrebetalingen kan øke så mye. Det er disse tingene vi jobber med, og vi vil komme til Stortinget med en konkret pakke og en løsning på dette punktet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Først vil jeg si at vi er veldig innstilt på at vi skal få til en god likebehandling mellom private og kommunale barnehager. Det er vi helt nødt til å få på plass. Vi vet at de private barnehagene står for ca. 40 pst. av det totale tilbudet. Men det er ikke riktig at vi begynner i feil ende. Her går det jo to løp parallelt: Vi legger oss nå i sluttfasen for å få til fullt utbygd sektor, samtidig som vi ønsker å redusere foreldrebetalingen. Og det er ingen tvil om at det vil være usikkerhet rundt tallene. Det legger jeg ikke skjul på, for det er som sagt helt avhengig av den prisen vi klarer å gi på dette tilbudet. Men som sagt: Vi er innstilt på å legge opp en offensiv satsing på barnehagene. Det tror jeg også at Stortinget vil merke når vi legger fram statsbudsjettet for neste år.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Først vil jeg si at jeg er helt enig med SV i at barnehager er bra for barn. Når det gjelder løftene fra Halvorsbøle, er det ikke slik at det nå plutselig har skjedd en revolusjon i Arbeiderpartiet over natten. Det er faktisk vi som har stått for den sterke barnehageutbyggingen og det løftet vi har hatt på denne sektoren de siste årene. Men jeg kan love representanten en ting, og det er at vi vil legge fram et budsjett som fanger opp våre løfter. Jeg har lyst til å si at også Stortinget må være klar over at vi styrer denne sektoren gjennom det vil legger inn i de årlige statsbudsjettene. Jeg forventer også at vi må kunne legge opp et slikt løp i den kommende tiden, og at vi ikke nå kan begynne med enkeltsaker annenhver uke avhengig av hvordan denne sektoren utvikler seg. Det vi gjør, er å følge opp to ting. Vi følger som sagt opp det Stortinget har sagt og bedt om i meldingen; nemlig å få en kommunal utbyggingsplikt og en generell lovfesting, og i tillegg til det har statsministeren sagt at vi ønsker å se på ulike modeller for å få ned foreldrebetalingen. Da vurderer vi både en gratis kjernetid og en maksimaltakst. Vi er i gang med et arbeid der vi går inn i dette og ser på de ulike måtene å fange opp de målsettingene på som vi har på dette feltet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg vil vise til det svaret jeg nettopp gav, og også til det statsministeren har sagt i ulike intervju. Vi kommer tilbake med en helhetlig satsing på barnehager. Noe særlig utover det synes jeg ikke det er riktig å si nå.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Det er slik at vi har hatt en intensjon om en tredeling for å fordele barnehageutgiftene. Det har vært slik fram til Stortinget behandlet barnehagemeldingen at staten skulle stå for 40 pst., kommunene for 30 pst. og foreldrene for 30 pst. Dette har ikke vært noe annet enn gode intensjoner. Vi vet at svært mange av kommunene har redusert sin andel, for dermed å kunne øke foreldrebetalingen og har brukt det som en inntektskilde. Det er selvfølgelig et dilemma, og det blir et større dilemma når staten øker sine tilskudd og gir mer penger i statsstøtte. Og når vi ser at vi ikke når den målsettingen vi har, vil selvfølgelig Regjeringen gå en ny runde på det. Men det er viktig å få sagt at de virkemidlene vi har i dag, har det jo vært bred enighet om i Stortinget. Nå skjønner jeg at opposisjonen er utålmodig og ønsker sterkere virkemidler, og jeg kan berolige representanten med at vi jobber med disse tingene og vil legge det fram.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Først har jeg lyst til å si: Ja, dette kommer til å koste. Det vil bli dyre reformer. Men jeg har lyst til å si tilbake at i forhold til det forslaget som Fremskrittspartiet har i sin familiepolitikk, som representanten Sandberg gjentatte ganger har tatt til orde for fra denne talerstolen, om å gi kvinner lønn for at de skal kunne være hjemme, blir kontantstøtten peanøtter, og da må vi legge inn helt andre beløp for å kunne fange opp det Fremskrittspartiet er opptatt av. Så når det gjelder hvem som er mest utgiftskåte med hensyn til barnefamiliene, spørs det faktisk om det ikke er Fremskrittspartiet som leder med forslaget om å gi alle kvinner muligheten til å gå tilbake til kjøkkenbenken, og at de skal ha en statlig lønn på ca. 100 000 kr i året for det. Men når det gjelder finansieringen, vil jeg si det jeg har sagt før: Arbeiderpartiet har en tradisjon for å legge fram ansvarlige budsjett, med balanse både på utgiftssiden og inntektssiden. Det vil vi også komme til å gjøre denne gangen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg har jo gjentatte ganger sagt at det har vært en meget bred enighet i Stortinget ved behandlingen av barnehagemeldingen. Det var bred tilslutning til de to virkemidlene som representanten nå selv var inne på. Jeg har nå sittet i denne stolen i nøyaktig et år, og jeg følger denne sektoren med argusøyne. Og vi vet at statsministeren har sagt at vi ønsker å se på mer målrettede tiltak for å nå målsettingen i forhold til det vi har lovet småbarnsfamiliene. Jeg sier ikke at det er en ny situasjon, vi vet at foreldrebetalingen har økt gradvis, men vi ønsker å gå inn i dette og få et løft på denne sektoren, slik at vi kan nå denne målsettingen. Det var bred enighet i Stortinget for noen få måneder siden da vi behandlet denne meldingen – vi var faktisk svært enige.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
La meg først få slå fast at Regjeringens viktigste mål på barnehagesektoren er å få ned foreldrebetalingen, slik at barnehager blir reelt tilgjengelig for alle som ønsker en plass. Jeg deler derfor representantens Kalands bekymring over de signaler som nå kommer fra mange kommuner. Slike urovekkende tilbakemeldinger viser hvor viktig det er at stat og kommune tar et felles krafttak i sektoren. I forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 27 for 1999-2000, Barnehage til beste for barn og foreldre, ble Regjeringen bedt om å legge fram en sak om lovfestet plikt for kommunene til å tilby barnehageplasser. Dette følges nå opp av Regjeringen. Under behandlingen av barnehagemeldingen var Stortinget også svært opptatt av foreldrebetalingen og la fram en målsetting om fordeling av utgiftene mellom stat, kommune og foreldre på 50–30–20 fram mot 2005. I budsjettet for 2001 startet Regjeringen den statlige opptrappingen. Men dessverre ser vi at de virkemidlene vi i dag har, ikke er nok, for til tross for store statlige overføringer for å få ned foreldrebetalingen heves nå prisene over hele landet. Skal vi nå våre mål, forutsettes det at kommunene tar sin del av ansvaret. Regjeringen ønsker derfor å ta grep som sikrer foreldrene lavere utgifter til barnehage. Regjeringen ønsker en enda sterkere statlig satsing på barnehager, fortsatt med fokus på våre hovedmål om lavere foreldrebetaling og plasser til alle som ønsker det. Arbeiderpartiet mener at de fleste barn har nytte av å gå i barnehage, og vi skal sikre valgfrihet gjennom å tilby nok plasser og gjennom å tilby priser på et nivå som passer for alle lommebøker. Vi vil vurdere en statlig regulering av foreldrebetalingen gjennom f.eks. innføring av en maksimalsats i sektoren i en eller annen form eller gratis kjernetid. Det er viktig at den statlige kompensasjonen da legges opp slik at alle utjevnende ordninger, som friplasser, søskenmoderasjon, inntektsgraderte satser o.l., også blir tatt hensyn til i en eller annen form i en ny ordning. Det er et mål at dette skal merkes allerede ved neste års budsjett. Regjeringens satsing på flere og billigere barnehageplasser vil komme uansett hva som skjer med kontantstøtteordningen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg deler absolutt representanten Laila Kalands synspunkter. Vårt håp er at kommunene vil se at det nettopp kan være lønnsomt å investere i barnehager. Jeg vet at den kommunale sektoren har behov for ganske mange nye arbeidsplasser i årene som kommer, og da er vi helt avhengige av å klare å legge til rette for gode tilsynsordninger for barna i den tiden foreldrene er på arbeid. Det er ingen tvil om at situasjonen i denne sektoren er alvorlig, og vi følger den meget nøye. Vi vet at vi i en del kommuner nå priser oss ut, dvs. en del foreldre har ikke noen mulighet til å motta et tilbud om barnehageplass, fordi prisen er høy. Vi har også eksempler på kommuner som har fått til en god satsing på barnehager, i form av en lav foreldrebetaling og en nesten fullt utbygd sektor. Vi er i sluttfasen av å bygge ut denne sektoren, og jeg håper at vi innen 2003 og innen 2005 klarer å nå de målsettinger Stortinget har satt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg vil bare si at jeg fullt ut deler representanten Kalands synspunkter og vil vektlegge dem i det videre arbeidet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg tror vi alle deler representanten Molvær Grimstads bekymring for foreldrebetalingen i barnehagene. Jeg vet at høye satser stenger viktige grupper ute fra barnehagene. Regjeringens viktigste mål innenfor barnehagesektoren er derfor å få ned foreldrebetalingen, slik at barnehager blir reelt tilgjengelige for alle som ønsker det. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti og Molvær Grimstad er kommet på banen i spørsmålet om for høye priser på barnehager. Jeg vil minne representanten Molvær Grimstad om at det var Arbeiderpartiet som var pådriver for å få på plass målsettingen om en kostnadsfordeling der statens andel skal være 50 pst. innen 2005. I budsjettet for 2001 startet Regjeringen den statlige opptrappingen. Men dessverre ser vi at de virkemidlene vi har i dag, ikke er nok. Som jeg sa i et tidligere svar: Vi her helt avhengige av å spille på lag med kommunene hvis vi skal nå disse målene. Som nevnt i mitt svar på spørsmål fra representanten Laila Kaland ønsker Regjeringen en enda sterkere statlig satsing på barnehager. Vi ønsker fokus på våre hovedmål om lavere foreldrebetaling og plasser til alle som ønsker det. Arbeiderpartiet mener at de fleste barn har nytte av å gå i barnehage, og vi skal sikre valgfrihet gjennom å tilby nok plasser og gjennom å tilby priser på et nivå som passer alle lommebøker. Vi vil vurdere en statlig regulering av foreldrebetalingen gjennom f.eks. innføring av en maksimalsats i sektoren i en eller annen form eller gratis kjernetid. Vårt mål er at dette skal merkes allerede ved neste års budsjett. Regjeringens satsing på flere og billigere barnehager er, som sagt, uavhengig av kontantstøtten.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Det er selvfølgelig et dilemma at når vi øker den statlige andelen, opplever vi i flesteparten av landets kommuner at foreldrebetalingen øker. Men da må vi stille spørsmålet: Er det slik at hvis vi legger inn mer penger i revidert nasjonalbudsjett, så vil foreldrebetalingen bli redusert? Mitt poeng er at vi er nødt til å bruke andre typer virkemidler for å få på plass en løsning som gjør at kommunene tar sin andel på alvor. Det er av de tingene Regjeringen nå jobber med, og vi vil legge fram konkrete forslag for Stortinget om det. Vi vil vurdere ulike løsninger, men jeg tror nok at med det Stortinget har vedtatt overfor denne sektoren, er det feil å tro at bare vi gjør det ene, så når vi målsettingen. Det er nettopp det representanten Molvær Grimstad viser til i sitt spørsmål. Vi ser en urovekkende utvikling, og vi er nødt til å vurdere ulike typer virkemidler for å stoppe den utviklingen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
For første gang på mange år er det lagt inn betydelige midler til barnehagesektoren, med et økt statlig tilskudd på 2 pst. I tillegg har vi lagt inn en full priskompensasjon for denne sektoren. Likevel opplever vi nettopp at foreldrebetalingen øker. Derfor tror jeg at vi må være ærlige og si at vi er nødt til å komme med et virkemiddel i tillegg til at vi øker den statlige overføringen, og det er av de tingene som Regjeringen vurderer. Men så har jeg også lyst til å si at det blir spennende å se hva Kristelig Folkeparti vil legge inn i revidert budsjett, for nå vet vi at de både skal øke kontantstøttesummen til hvert enkelt barn som mottar kontantstøtte, og de skal legge inn betydelig mer penger i revidert budsjett. Så det blir spennende å se hva sluttsummen blir fra Kristelig Folkeparti på dette feltet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg tror vi skal være forsiktig med å si at vi skal be tollerne spesielt om å sjekke jenter basert på mistanke om omskjæring. Tollere som oppdager kjønnslemlestelse i sitt arbeid, bør helt klart varsle om dette. Vi får håpe at det er et marginalt problem. Vi har ikke oversikt over hvor mange jenter som blir kroppsvisitert av tollere, men sannsynligheten for at disse også nylig er blitt kjønnslemlestet, vil jeg tro er minimal. Det vil være viktig at vi nå fokuserer på langsiktige og kommunikative tiltak for å få bukt med omskjæring av kvinner. Vi legger opp til en bred handling i vår handlingsplan, og jeg må si at jeg er veldig glad for at representanten tar opp nettopp denne problemstillingen, som ikke har vært et tema vi har omtalt i vårt arbeid. Så vi vil følge dette nøye opp i det arbeidet vi nå gjør.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-03-14:
Jeg vil si at jeg deler representantens synspunkt, og ett tilfelle er ett tilfelle for mye. Vi håper at vi klarer å få tillit, innsikt og en god dialog med de ulike miljøene, slik at vi klarer å stoppe omskjæring på sikt. Vi vet at det går an å få til dette gjennom et målrettet og langsiktig arbeid. Vi har hatt et prosjekt i Senegal i regi av UNICEF, hvor man faktisk klarte å utrydde omskjæring i løpet av fem år, og mitt håp er at vi også skal stoppe denne ugjerningen overfor barn i Norge.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Det skulle berre mangle at Arbeidarpartiet ikkje la inn meir pengar i budsjettet, for Stortinget hadde jo alt slutta seg til ein opptrappingsplan. No må statsråden slutte å skyte på Bondevik-regjeringa. Det skjedde ei vidare utbygging på barnehagesektoren også under Bondevik-regjeringa. For 2000 la vi opp til 6 000 nye barnehageplassar. Det var ikkje godt nok for Arbeidarpartiet, sa dei då, men då dei kom i opposisjon og føreslo 6 000 nye barnehageplassar for inneverande år, så var det ei kjempesatsing. Så her er det forskjell i taktikken frå Arbeidarpartiet. Vi føreslo også og hadde eit stimuleringstilskot til bygging av nye barnehageplassar. Det føreslo ikkje Arbeidarpartiet i inneverande års budsjett. Mitt spørsmål til statsråden er: Når ein etter det budsjettet som vi også var med på i fjor, ser at det er ein kraftig auke i barnehagesatsane, vil då Arbeidarpartiet, om dei har eit oppriktig engasjement for barnehagen, allereie i revidert nasjonalbudsjett kome med meir pengar? Vi ser no at sju av ti kommunar varslar auka foreldrebetaling.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Statsråden sa at Stortinget ikkje var villig til å gå inn for sterkare verkemiddel då vi behandla barnehagemeldinga. Kva slags verkemiddel foreslo Arbeidarpartiet ved behandlinga av barnehagemeldinga som Stortinget ikkje ville gå inn for? Eg kan ikkje hugse eit einaste forslag. Barnehagemeldinga legg opp til at kommunen skal ha ei plikt til å tilby barnehageplass, og at lova skal tre i kraft frå 2004. No viser det seg at barnehagar i ein del kommunar ikkje legg opp til full barnehagedekning – vi kan lese om det i avisa – før det tidspunktet. Ein annan ting som låg i barnehagemeldinga som ikkje fekk tilslutning frå Arbeidarpartiet, var ei lovfesta plikt til å inngå samarbeidsavtalar med dei private barnehagane. Så mitt spørsmål til Regjeringa og statsråden er: Kva slags verkemiddel har Arbeidarpartiet foreslått som dei ikkje har fått tilslutning til?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til barne- og familieministeren: «7 av 10 kommunar svarer i ei undersøking Kommunal Rapport har gjort, at dei har auka eller kjem til å auke foreldrebetalinga i barnehagane i år. Mange stader er det uakseptabelt høg foreldrebetaling. Målet er at staten innan 2005 skal dekke 50 pst. av kostnadene, kommunane 30 pst. og foreldra 20 pst.. Korleis vil statsråden nå denne målsettinga?»
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Eg takkar statsråden for svaret. For Kristeleg Folkeparti er det viktig å få full barnehagedekning og ei foreldrebetaling som er akseptabel. Derfor la sentrumsregjeringa fram ei barnehagemelding som skisserte ein del mål for å nå dette. Den barnehagemeldinga jobbar den noverande regjeringa vidare med. I Stortinget blei det brei tilslutning til å auke statstilskotet til 50 pst., og at kommunane skal betale 30 pst. og foreldra 20 pst. Og om ein greier å få det til, får ein prisane monaleg ned. Men det som bekymrar meg, er at etter at dette budsjettet blei vedtatt, har det vore ein auke i barnehageprisane over heile landet. Sju av ti kommunar har allereie auka prisane. Derfor spurde eg barne- og familieministeren tidlegare i dag om ikkje Regjeringa burde kome med meir pengar allereie i revidert budsjett og ikkje vente til neste år når ein ser at utviklinga er stikk i strid med det som det er brei tilslutning til på Stortinget.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2001-03-14:
Eg takkar igjen for svaret. Det er bra at Regjeringa vurderer ulike verkemiddel for å nå dette målet. Men det som er mitt poeng, er at om vi aukar statstilskotet til barnehagane i revidert nasjonalbudsjett, er eg sikker på at det går til barnehageformål. Eit problem i dag er at statistikken er for gammal i forhold til kor stor del av dei faktiske utgiftene staten faktisk dekkjer. Den siste offentlege statistikken er frå 1998. Vi veit at lønsutgiftene i barnehagane har stige, så kor stor staten sin del er i dag, om staten dekkjer 40 pst., er noko usikkert. Kanskje den ligg på rundt 35 pst. Det hevdar enkelte barnehagar. Mi utfordring til statsråden er om Regjeringa vil auke statstilskotet allereie i revidert budsjett, som er det verkemiddelet vi har i dag som raskast vil medverke til at barnehageprisane ikkje stig.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Det kan lyde som om familieministeren lider av en pengeillusjon, at dess mer penger det offentlige pøser inn i barnehagene, dess billigere blir de. Prisen på en barnehage er rundt regnet 100 000 kr uansett hvem som betaler barnehageplassene. Så registrerer jeg også at familieministeren på en måte tilbakeviser påstander fra representanten Foss om at vilkårene for barnefamiliene er svekket de siste årene, og særlig under Arbeiderpartiets regime. Ser ikke familieministeren at det også er andre områder der familiene sliter, der familieministerens kollega i noen kommuner eksempelvis innfører eiendomsskatt, øker kommunale avgifter og øker boligskatten, og at dette også er belastninger som barnefamiliene lider under? Vil ikke familie-ministeren også konsentrere seg om disse problemene, istedenfor kun å rette oppmerksomheten mot én gruppe familier, altså mot de som har barn under skolepliktig alder? Og så vil jeg gjerne spørre(presidenten klubber): Hvem er det som skal betale dette kalaset? I tillegg til fire timer obligatorisk barnehage ønsker Arbeiderpartiet doblet permisjon(presidenten klubber) (presidenten klubber): (presidenten klubber)
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
La meg med en gang slå fast at Fremskrittspartiet selvfølgelig ikke er bekymret over å bruke mer penger på barnefamiliene. Sannheten er jo den at vi brukte 1,2 milliarder kr mer enn Arbeiderpartiet på inneværende års budsjett, også på familiebudsjettet. Det som bekymrer undertegnede, og det som bekymrer mange familier rundt omkring, er når Arbeiderpartiet gir lovnader hvor bare dette med obligatorisk kjernetid i barnehagene vil koste mellom 3 og 5 milliarder kr, når de ønsker å utvide fødselspermisjonen, som kanskje vil koste 3–4 milliarder kr, og når de allerede gjennom barnehagemeldingen har sagt at de vil bruke over en milliard kr. Da er det betimelig å spørre hvor Arbeiderpartiet ønsker å ta midlene fra for å finansiere disse valgkamplovnadene. Det er klart at når statsministeren samtidig som han slenger ut disse valgkampsakene presiserer at han ikke ønsker å øke skatter og avgifter og heller ikke ønsker å bruke mer penger av oljefondet, synes jeg det er betimelig og riktig av Regjeringen å gi signal om hvordan man skal finansiere de store valgkamplovnadene sine.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Mitt spørsmål går til arbeids- og administrasjonsministeren: «I mange tilfeller har det vist seg at offentlige bygninger ikke får tilstrekkelig vedlikehold. Dette gjelder bl.a. mange statlig eide bygninger som nærmest faller sammen før de får nødvendig vedlikehold. Som eksempel på dette kan nevnes Slottet og Universitetets urbygning. Dagens praksis med at mange offentlige bygninger ikke får nødvendig vedlikehold før det er tvingende nødvendig, er en meget kostbar praksis. Har statlige etater en klar instruks om hvordan de skal føre vedlikehold av sine bygninger?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg takker for svaret, som det var meget flott å få, i det statsråden gir uttrykk for at Regjeringen også ser på problemet på samme måte som Fremskrittspartiet. Som også statsråden var inne på, gjelder dette bygninger både i statlig, kommunalt og fylkeskommunalt eie; f.eks. er svært mange skolebygninger i Norge svært dårlig vedlikeholdt. Statlig eide bygninger blir for dårlig vedlikeholdt, noe som medfører store kostnader når restaureringen først gjennomføres. Gjennom media har vi nå i en årrekke blitt kjent med at mange bygninger nærmest faller sammen før det blir bevilget penger til vedlikehold – og da finnes det midler. Universitetet i Oslo sin urbygning er ett eksempel. Rehabiliteringen av Slottet viser at vedlikehold ble igangsatt for sent, og at det da ble meget kostbart. Andre viktige bygninger som har lidd samme skjebne, er bl.a. Stiftsgården i Trondheim og Bygdø Kongsgård. I den senere tid er det også blitt kjent at de kongelige besøkende fra utlandet i forbindelse med årets kronprinsbryllup vil måtte børste murpuss av sine klær når vielsen i Oslo domkirke er over. Så mitt spørsmål er: Ser statsråden noen muligheter for å rette på dette f.eks. gjennom andre eierformer?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Det svaret jeg får her, synes jeg er meget positivt. Jeg ser fram til at statsråden og Regjeringen vil jobbe videre med saken og kanskje komme tilbake til Stortinget med den. For som statsråden er inne på, er fast eiendom en viktig del av vår nasjonale formue, som må forvaltes på en riktig måte og helst slik at den ikke taper seg i verdi. Det er meget beklagelig at mange av våre eldre bygninger av nasjonal verdi forfaller kraftig uten at man gjør noe med problemene. Jeg har pekt på forskjellige bygninger som er i en slik situasjon. Og det er pinlig at en nasjon som Norge med den økonomien vi har, ikke kan framstå som velstående også på det området. Slottet har fått en grundig ansiktsløfting, men det er viktig å sikre at vi ikke kommer i en slik situasjonen i framtiden. Det er viktig å lære av de feilene vi har gjort, og at gode prosedyrer må sikres i framtiden. Derfor blir mitt avslutningsspørsmål: Vil statsråden jobbe for at det blir innført en instruks overfor de etatene som arbeider med bygningene i offentlig sektor, slik at vedlikeholdet sikres på en bedre måte?
Trond Helleland (Høyre), 2001-03-14:
Det er underlig å lese om løftene fra Halvorsbøle om lavere barnehagepriser, om gratis kjernetid, samtidig som Statistisk sentralbyrås statistikk viser at det har vært en kraftig økning i barnehageprisene. Før jul sa statsråden at barnehageprisene, foreldrebetalingen, ville gå ned med det opplegget Arbeiderpartiet presenterte. Jeg har lyst til å understreke – og det er vel et faktum som statsråden ikke kan gjendrive – at Høyre la inn 275 mill. kr ekstra i statstilskudd til barnehager neste år, spesielt for å hjelpe de private barnehagene. Det som blir problemet, er at Arbeiderpartiet lover og lover når det gjelder barnehager, men så lenge de ikke har kontroll over den offentlige finansieringen, så lenge kommunene ikke tar sitt ansvar, spesielt for de private barnehagene, så hjelper det lite hva statsråden lover. Jeg har et spørsmål i tilknytning til noe statsministeren sa, nemlig at han ville ha øremerkede tilskudd. Betyr det at Arbeiderpartiet nå støtter Høyres modell med brukerstyrt finansiering, der pengene skal gå direkte til barnehagen og ikke via kommunen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-14:
SV er veldig glad for at Arbeiderpartiet nå vil ha en storoffensiv for både billigere og flere barnehager. Det er jo god SV-politikk. Men Kommunal Rapport har gjort en undersøkelse som viser at i 70 pst. av kommunene har prisene det siste året ikke gått ned, men økt, på tross av mer penger. Og kommuneøkonomien er i ferd med å rakne under mange oppgaver og altfor trange rammer. Derfor trengs det forpliktende, klare avtaler mellom staten og kommunene om hvordan dette skal betales. Der er det nå en ordning med konsultasjoner mellom KS og Regjeringa, noe som skal være de nye grepene for å kunne få finansieringa av bl.a. billigere barnehager på plass, for det er jo slik at foreldrene burde få sett noen resultater av det vi holder på med. Kan Regjeringa tenke seg å inngå slike forpliktende avtaler med kommunene gjennom konsultasjonsordninga, slik at de målene vi setter oss, blir en realitet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-14:
«Nivået på Regjeringens framlagte satser for økonomisk sosialhjelp var skuffende lavt. Beregningen av nivået på satsene sier Regjeringa bygger på enkeltelementer i SIFOs(Statens institutt for forbruksforskning) standardbudsjett, uten at det går fram hvilke elementer som er tatt med, og hvilke som er utelatt. Heller ikke opplyses det om hvor lang tid en mener det skal gå an å leve på disse satsene. (Statens institutt for forbruksforskning) Vil statsråden gi innsyn i beregningsgrunnlaget, hvilke elementer som er utelatt, og begrunnelsen for utvelgelsen?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-14:
Jeg takker for svaret. Det brakte jo en viss klarhet i hva det var man hadde tatt med, og hva man har utelatt. Så er det da en diskusjon om dette har vært en riktig vurdering. Jeg vil påstå at med det resultatet man har kommet ut med med de veiledende normene, har man endt opp med et veldig gjerrig system, som jeg tror i sin hovedsak vil bidra til å ta motet fra folk og gjøre dem enda mer passive og fortvilte i sin situasjon. Og det jeg syns var mest betenkelig med det hele, var at Regjeringen ser ut til å ha lagt ganske stor vekt på gjennomsnittsnivået i kommunenes normer i dag. Da må jeg få spørre sosialministeren: Var ikke hensikten med disse nye normene å løfte sosialklientene, fordi de var de fattigste? Hvorfor har man da, istedenfor å legge vekt på utgifter som alle har, lagt vekt på normer som i dag holder folk fast i permanent fattigdom?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-14:
Det er mange tiltak som må løfte folk ut av fattigdommen. Spørsmålet er jo om sosialhjelpen skal låse folk fast i en fattigdomsfelle, og gjøre at de har vanskeligere for å komme seg ut av den. Jeg frykter at det er det som skjer nå. Statsråden sier at det nye nå er disse stønadene til barn. Og det er positivt. Men hvis man ser på hva summen blir, hvis man ser på hva man nå får i enkeltstønader til barn og sammenholder det med at Regjeringen ikke bare ber om, men faktisk nå nærmest pålegger kommunene å ta kontantstøtte, barnetrygd og engangsstønad ved fødsel inn i beregningsgrunnlaget for sosialhjelpen, kommer man i flere kommuner veldig dårlig ut. Jeg har fått noen eksempler fra Bergen kommune der barnefamilier kan tape opp til 5 000 kr i måneden på det nye systemet. Betyr det at sosialministeren mener at sosialklienter i disse kommunene har hatt det altfor bra?
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2001-03-14:
Det er svært positivt at det har blitt konkurranse mellom partiene om hvem som har den beste barne- og oppvekstpolitikken. Jeg har til og med lagt merke til at statsministeren nå vil kalle seg barnehageminister, så jeg skjønner at statsråd Karita Bekkemellem Orheim vil få konkurranse også om tittelen. La meg likevel komme til det seriøse. Vi synes fra Senterpartiets side det er svært positivt at det kommer forslag fra Regjeringen om å øke innsatsen på barnehagesektoren – selvsagt synes vi det. Men vi synes det er en noe bakvendt rekkefølge at en lover gratis barnehageplass før en har full barnehagedekning, for full barnehagedekning er jo en forutsetning for den valgfriheten som Senterpartiet ønsker at småbarnsforeldre skal ha. Og da må vi også ha et prisnivå, slik flere har vært inne på, som foreldre kan akseptere, slik at en faktisk kan benytte seg av barnehagetilbudet. Da har jeg lyst til å spørre: Hvilken plan har Regjeringen for å følge opp Stortingets vedtak om dette med likebehandling? Kommuneøkonomien er helt sentral. Jeg forventer også at det svares på om det kommer noe i revidert nasjonalbudsjett – noe det ikke ble svart på i stad.