Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-11-28:
Det å gjennomføre så store omstillinger som det man her har lagt opp til, er ekstremt krevende. Det mener jeg at også denne historien har vist. Det som er en fordel med denne omstillingen, er at det er et ganske stort flertall bak målet for omstillingen. Det er et godt utgangspunkt når det er så mange politiske partier som mener at målet for omstillingen er dit vi skal. Jeg synes også det er gledelig å høre at representanten Syversen i dag avviser at man snakker om noen pauseknapp, men om justeringer. Hva står vi igjen med da? Jo, da står vi igjen med en realitetsdiskusjon mellom posisjon og opposisjon, som jeg mener det er mulig å løse, fordi det er relativt små forskjeller i det som er foreslått i de alternative budsjettene. Så det jeg opplever når jeg leser vårt budsjett, og når jeg leser opposisjonens budsjettet, med unntak av ett parti, er at det er fullt mulig å finne sammen i en felles strategi videre for veldig mye av det man her diskuterer. Og da tror jeg at vi politisk kanskje bør ta en liten «time out» og justere kursen for hvordan vi retorisk skal diskutere denne saken. For det som vi alle sammen er med på å bidra til, er å skape en unødvendig usikkerhet der ute. Media kommer til – hver eneste dag, hvis de har anledning til det – å finne noen pasienter som ikke får den hjelpen de mener de skulle hatt akkurat nå. Når du da blander sammen det bildet med en stor debatt om en krevende omstilling, og du har ledelsesproblematikk mot arbeidstakerproblematikk – som det er i alle omstillinger – blir bildet ute veldig rotete. Jeg mener det påligger parlamentet et stort ansvar for å sørge for at man ikke skaper unødig frykt. Det sier jeg uten at jeg peker på noen, verken på posisjon eller opposisjon. Men når man ser på de alternative budsjettene opp mot posisjonsbudsjettet, mener jeg at dette parlamentet mange andre ganger har vist at man klarer å finne sammen, selv med betydelig større uenighet enn dette. Det er heller ikke slik at posisjonen har sagt at vi ikke skal justere kursen underveis – tvert imot, det har jo selvfølgelig vært påpekt gang på gang at i en så stor omstilling må man justere kursen underveis. Men man kan ikke skape en usikkerhet om man skal gjennomføre den eller ikke, for da setter man alt på spill, eller, som noen sa, da bakker man båten i stedet for at den går framover. Jeg håper at vi framover klarer å ha en litt annen tone i denne debatten, for jeg mener at de som faktisk står i dette i hverdagen hver eneste dag, fortjener det. Når man måler resultatet av det norske helsevesenet, også for Oslo universitetssykehus, gjennom denne perioden, er tallene ganske gode. Det er ikke sånn at tallene går nedover på kvalitet, de går faktisk oppover, og de går nedover for dødelighet, men det er det ingen ute som tror når jeg møter dem nå. Alle tror at dette er helt krise, og at man helst bør behandles utenfor Oslo nå. Det er ganske skremmende – i og med at vi har ganske mye spesialisert tjeneste ved Oslo universitetssykehus – at man er med på å skape et bilde av den mest spesialiserte behandlingen vi kan gi, slik at pasienter nå begynner å bli redde for å dra til de sykehusene. Så jeg hadde håpet på en viss ydmykhet fra opposisjonen når flere fra posisjonen har sagt at dette er krevende. Vi skjønnmaler ingen ting. Vi sier at det er krevende, vi har sagt det gjentatte ganger, og det kommer til å være krevende helt til vi når målet. Sånn er det med omstillinger. Det er en naturlig dynamikk fordi man vet hva man har, men ikke helt vet man får. Dette har det vært forsket på gjennom en rekke omstillinger i både inn- og utland, og resultatet er at dette skaper denne dynamikken. Og når det er på helsefeltet, hvor man får en følelse av liv og helse, og det naturlig nok skapes bekymring fordi du i utgangspunktet er litt redd når du har problemer med helsen din, mener jeg at vi må tenke oss om i forhold til hvilken ordbruk vi bruker i en sånn debatt. Mitt enkle budskap er at vi kanskje skal ta oss en «time out» politisk og vurdere hvilken språkbruk vi bruker i denne debatten, for jeg opplever at avstanden ikke er veldig stor mellom de fleste i opposisjon og også i posisjon.