trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-10:
For få dager siden så vi igjen at arbeidsgivere i offentlig sektor i praksis har vetorett når partene kalles inn til ministeren for å diskutere om streiken utgjør fare for liv og helse. Arbeidsgiver KS fikk lov til å stoppe en helt legitim streik med sykepleiere, lærere og andre ansatte i kommunesektoren bare fordi KS nektet å forhandle om streiken i møtet hos arbeidsministeren. Unio var villig til å gi dispensasjoner og var villig til dialog om hvordan man kan streike forsvarlig, men opplevde at arbeidsgiverne nektet reell dialog. Dette er bare ett eksempel av mange på at loven gir arbeidsgiverne mulighet til å stoppe en streik i det øyeblikket det kommer melding om fare for liv og helse, i stedet for å være forpliktet til å se hvordan streiken kan fortsette. Nå er tvungen lønnsnemnd blitt brukt så mange ganger og på så sviktende grunnlag at det er behov for å se grundig på denne ordningen. Vi har merket oss at LO presiserer at streik er partenes ansvar, og det er vi selvfølgelig helt enig i. Derfor fremmer vi et nytt forslag i dag som presiserer at en gjennomgang av bruken av tvungen lønnsnemnd og forslag til endringer i regelverket skal skje i samarbeid med partene. Det har aldri vært vår intensjon at Stortinget skal vurdere regjeringens inngripen i en streik, slik LO-advokatene frykter i et facebookinnlegg i går. Tvert imot – vi vil ha et tydelig regelverk for framtidige streiker. I dag kan arbeidsgiversiden rett og slett nekte å forhandle om hvordan en streik kan fortsette forsvarlig. Ettersom ministeren ikke kan blande seg inn i partenes forhandling, kan ikke ministeren gjøre annet enn å slå fast at partene ikke kommer til enighet, og avblåse streiken, selv om grunnlaget for å hevde at streiken utgjør fare for liv og helse er gjort på sviktende grunnlag, eller arbeidstakersiden er villig til å innvilge dispensasjoner for å sikre forsvarlig bemanning. Det er det det må bli slutt på, for arbeidsgiversiden har aldri noensinne hatt interesse av å la en streik fortsette. Og det er egentlig uforståelig for oss at Arbeiderpartiet vil løse dette problemet ved at arbeidskonflikter skal ankes inn for domstolen. Det er i hvert fall uforståelig at de ikke engang vil gjennomgå systemet vi har i dag. Vi synes ikke det er en god idé at streiker skal bli mat for jurister og strekke ut i tid. Vi ønsker effektive streiker der partene i arbeidslivet sammen kommer til enighet uten at arbeidsministeren må stoppe streiken på sviktende grunnlag, som vi har sett altfor mange ganger. Jeg tar opp Rødts forslag.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-10:
Vi har altså vært vitne til at to store streiker i offentlig sektor ble stoppet med tvungen lønnsnemnd. Arbeidsministeren har ikke gjort sitt for å sikre en sentral rettighet, nemlig streikeretten. Det er veldig stor frustrasjon blant sykepleiere, lærere, barnehageansatte og andre i offentlig sektor, og de spør om vi nå har reell streikerett i Norge. På streikens siste dag i KS-området var Unio villig til å gjøre endringer i streiken og innvilge dispensasjoner. Men siden KS ikke tok imot tilbudet fra Unio, konkluderte arbeidsministeren med at det var uenighet, og derfor måtte han ty til lønnsnemnd. De to streikene, som angår flere hundretusen ansatte i offentlig sektor, ble da stoppet på kort varsel etter to korte møter der arbeidsministeren i praksis ga arbeidsgiverne vetorett når det gjaldt å stoppe streiken. Vi ber regjeringen sammen med partene se på hvordan man kan sikre at tvungen lønnsnemnd ikke brukes for å undergrave streik. Nøyaktig hva som må endres i loven for å unngå at konflikter stopper på sviktende grunnlag, er opp til regjeringen å vurdere sammen med partene. Men målet er at det skal tas grundigere vurderinger av faren, f.eks. ved automatisk sjekk med tillitsvalgte lokalt eller sentralt, for å sikre at nødvendig informasjon er på bordet når ministeren skal ta en vurdering av om man skal ty til tvungen lønnsnemnd eller ikke. Statsråden har advart mot forslaget vårt. Samtidig har han den siste uka bevist at han ikke er i stand til å sikre en reell streikerett for sykepleiere, lærere og andre offentlig ansatte. Jeg hører at statsråden sier at han gjerne tar en overordnet debatt om streikeretten, og i dialog med partene i arbeidslivet. Det er fint. Det som er uklart, er hva statsråden vil gjøre for ikke å bli satt i en situasjon der arbeidsgiverne i praksis har vetorett til å stoppe en streik.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-10:
Krisen er på ingen måte over. Norge har fortsatt historisk høy arbeidsledighet. For dem som står uten arbeid, er det mager trøst at ølkranene har åpnet, og at de som har råd, kan reise til utlandet igjen. Koronakrisen rammer arbeidsfolk hardt. Da regjeringen la fram den første krisepakken og prøvde å sende deler av regningen til arbeidsfolk, svarte Stortinget med en rekke viktige tiltak, bl.a. å øke dagpengesatsen til 80 pst. for inntekt opptil 300 000 kr. Et enstemmig storting var i fjor enige om at dagpengene var for lave og måtte opp, og det så vi spesielt da flere og flere ble avhengige av ordningen. Lederen i Fellesforbundet, avdeling for hotell og restaurant på Vestlandet, Djevat Hisenaj, sa til FriFagbevegelse at ansatte i hotell og restaurant er fullstendig avhengig av dagens koronaordning for dagpenger. Nå slipper de å leve under fattigdomsgrensa. I en pressemelding i mars opplyste Nav at risikoen for at flere havner varig utenfor arbeidslivet, har økt under koronapandemien. For den enkeltes økonomi er det ikke noen forskjell på om man mister jobben fordi staten stenger ned samfunnet, eller om man mister jobben av andre grunner. Derfor må satsene økes varig – og i det minste forlenges så lenge arbeidsledigheten er høy, eller så lenge staten ikke klarer å sikre de arbeidsledige en jobb. Det ble klart at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke setter av en eneste krone mer til de arbeidsløse i enigheten i revidert budsjett. Statsministeren har sagt at krisen er en dugnad. Arbeiderpartiet har, med rette, kritisert regjeringen for ikke å gjøre nok for de arbeidsløse i revidert, men vi merker oss at verken regjeringspartiene, Fremskrittspartiet eller Arbeiderpartiet støtter våre forslag til varige forbedringer av dagpengeordningen. Fra 1. oktober går dagpengesatsene kraftig ned. Denne uken har vi siste sjanse til å sikre de arbeidsløse en anstendig inntekt fram til jul – i det minste. Vi hadde forventet støtte fra Arbeiderpartiet til de arbeidsløse i dag. Hvis folk skal kunne se forskjell på venstresiden og høyresiden før valget, er det viktig at Arbeiderpartiet stiller seg på de arbeidsløses side i denne saken. Det holder ikke med midlertidige ordninger i møte med arbeidsløsheten. Denne krisen har allerede økt forskjellene kraftig. Flere av partiene i denne salen går til valg på at de skal bekjempe økonomisk ulikhet. Det er fint, men da bør de samme partiene støtte forslagene om forbedringer av det sosiale sikkerhetsnettet for dem som er så uheldige å miste jobben. Jeg tar med det opp Rødts forslag.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-10:
Midler til feriepenger er fint. Rødt støtter det, og det har vi vært for hele tiden. Men det løser ikke problemene for dem som mister støtten etter 1. oktober. Det er det vi diskuterer her, og det er det Arbeiderpartiet ikke har et godt svar på. Nav har også bekreftet selv at det at man dro ned inntektsgrensen til dagpengeordningene, gjorde at færre mennesker måtte søke om sosialhjelp. Hotell- og restaurantansatte sier at de vanlige satsene gjør at folk lever rundt fattigdomsgrensen. Det burde jo være noe Arbeiderpartiet var opptatt av og hadde lyst til å prioritere, for her er det snakk om mennesker som mister livsgrunnlaget sitt, mennesker som mister alt, og som trenger at de ordningene som var dårlige før krisen traff, men som ble bedre, kan være varige for alle.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-10:
Det er ingen tvil om at situasjonen for mange av verdens flyktninger og migranter er veldig bekymringsfull. Dette gjelder også for migranter som befinner seg i vårt nabolag, som Hellas og Bosnia-Hercegovina. Jeg deler komiteens syn på at vi har et ansvar for å hjelpe både i og utenfor Europa. Dette ansvaret tar vi, sammen med det øvrige internasjonale samfunnet. Hellas mottar omfattende bistand fra EU og europeiske land, slik at migranter som er kommet til landet, kan bli ivaretatt på en forsvarlig måte. Resultatet er at situasjonen for migrantene på øyene er vesentlig bedret det siste året, og sårbare grupper overføres til fastlandet. Det er også igangsatt et arbeid med å etablere nye mottaksleirer i tråd med EUs standard. Norges bistand gis hovedsakelig gjennom EØS-midler, som jeg har redegjort for tidligere, bl.a. i debatten i fjor om Innst. 298 S for 2019–2020. Bosnia-Hercegovina får også utstrakt bistand fra EU og europeiske land til å ivareta migrantene som kommer til landet. Også Norge har bidratt med midler til å styrke migranters og flyktningers rettigheter og til bedre smittevern i mottakene under den pågående pandemien. Verken Hellas eller Bosnia-Hercegovina står alene. Europa stiller opp. Regjeringens prioritet er å styrke landenes egen evne til å håndtere migrasjonen. På den måten når hjelpen frem til flest og gir langsiktige løsninger. Relokalisering er en kortsiktig respons, men Norge har stilt opp både i 2016–2017, i fjor og i år. Jeg mener derfor det er riktig at komiteen ikke støtter forslaget om ytterligere relokalisering fra Hellas eller fra Bosnia-Hercegovina. Antallet som foreslås fra Hellas, ville plassert Norge på topp i andel relokaliserte i Europa. Vi mener fra regjeringens side at dette er feil prioritering av ressursene. Vi fastholder i stedet å prioritere mottak av overføringsflyktninger basert på råd fra FNs høykommissær for flyktninger. Jeg oppfatter at det er bred enighet om denne linjen. Det er ingen enkle svar på utfordringene knyttet til den irregulære migrasjonen mot Europa. Vi bør søke løsninger i fellesskap med andre europeiske land. Det er positivt at EU nå ønsker å videreutvikle det europeiske asylsystemet gjennom forslag til ny migrasjonspakt. Vi må også sikre at hjelpen kommer flest mulig til gode og når dem med størst behov for beskyttelse. Det mener jeg regjeringens politikk ivaretar i dag.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-10:
Det er slik at Hellas har hatt et stort trykk. Nå er antallet asylsøkere til Hellas sunket med 70 pst. i år sammenlignet med i fjor, så det er jo bra. Det er riktig at de har et trykk. Derfor har vi bidratt med relokalisering, med kompetanse, med penger, med helsebistand – altså på andre måter. Men det er jo slik, og det forundrer det meg litt at representanten ikke er opptatt av, at det er et stort trykk på andre EU-land også – på Kypros, Malta, Italia og Spania, for å nevne noen. Det er flyktningleirer i verden hvor det er helt grusomme forhold, f.eks. i Libanon. Så hvorfor man velger Spania som det landet Norge skal lage en luftbro til, forstår jeg faktisk ikke. Vår prioritet er altså ikke å hente asylsøkere, flyktninger eller migranter fra EU-land. Vår hovedpolitikk er å prioritere mottak av overføringsflyktninger som er tatt ut basert på FNs høykommissær. Det er vår hovedbegrunnelse fordi vi mener at relokalisering er en adhocløsning.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-10:
Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg skal svare representanten på akkurat det samme spørsmålet. Vår tilnærming til dette er å hente ut kvoteflyktninger som vi har stor grunn til å anta får opphold i Norge, fra grusomme forhold i leirer utenfor Europa. Det er regjeringens prioritet og regjeringens politikk. Så bistår vi Hellas med penger, mennesker og helsehjelp, og vi har relokalisert. Norge har relokalisert to ganger de siste årene. Begge ganger har Norge fullført sitt bidrag; det har ikke andre land, selv om de har lovet det. Da jeg kalte det en luftbro, var det litt i gåseøyne, men det er klart at et forslag om å hente 750 personer er firegangen av hva Tyskland gjør i henhold til innbyggertall. Det var derfor jeg kalte det en luftbro. Jeg mener det ikke er bærekraftig. Jeg mener det ikke er noe langsiktig. Det gir en løsning her i dag; det gir ikke en løsning i morgen, ikke i overmorgen og ikke dagen etter det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-10:
For ordens skyld så mente jeg Hellas. Hvis jeg sa Spania, sa jeg feil. Jeg forholdt meg selvfølgelig til det forslaget representanten har fremmet. Vårt mål er 3 000 kvoteflyktninger per år. Det gjør at vi ligger på topp i Europa i henhold til vårt innbyggertall. Det synes jeg er veldig bra. Vi anerkjenner at det kan være asylsøkere andre steder i Europa. Det er jo asylsøkere andre steder i Europa. Det er bare det at dem vi henter ut, henter vi fra leirer utenfor Europa, i henhold til de anbefalinger som FNs høykommissær gir. Det er riktig at vi ønsket å hente 3 000 i fjor. Vi ga 2 400 innreisetillatelse, og det betyr at vi overførte 600 til i år. Hittil i år har det vært 800. Så vet vi jo at det løste seg utover fjoråret, og vi tror jo at det vil gjøre det i år også, sett hen til at flere og flere land opplever å ha vaksinert, at vi får lettere adgang.
Monica Mæland (Høyre), 2021-06-10:
Jeg har svart på spørsmålet veldig mange ganger nå. Vår politikk er å være best i Europa på å hente kvoteflyktninger fra forferdelige forhold rundt i verden. Det er vår politikk. Så er vår politikk også å bidra til fred i hele verden gjennom vårt arbeid i Sikkerhetsrådet. Det må ikke gis et inntrykk av noe fordi man ikke er for like mange flyktninger som SV, eller ikke er for en relokaliseringspolitikk som ikke er bærekraftig, men som gjør at vi hver dag kommer til å få forespørsler om å hente ut. Der har vi altså forskjellig politikk. Jeg har respekt for det, men det er altså ikke slik at vi ikke har en veldig god og veldig framtidsrettet politikk for dette. Vi har slettes ikke sagt at vi har tenkt å gjøre endringer når det gjelder asylinstituttet. Tvert imot hegner vi om asylinstituttet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
President! Jeg stemte feil.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
I 2019 kom to tredjedeler av alle flyktninger i verden fra fem land – Syria, Venezuela, Afghanistan, Sør-Sudan og Myanmar. Syria har toppet denne statistikken siden 2014 og fram til slutten av 2019. Da var det ca. 6,6 millioner syrere på opphold i 126 land. Libanon har 6 millioner innbyggere, altså litt flere enn Norge. Likevel har de måttet ta imot 1,5 millioner flyktninger. Det er rundt 22 pst. av befolkningen. Tenk på det tallet – apropos statsråden som stadig henviser til å se ting i forhold til folketallet. Her i salen ser vi at SVs forslag om å hente 750 flyktninger overhodet ikke får støtte. Jeg sier: Makan! Jeg trodde i min naivitet at Norge som medlem av FNs sikkerhetsråd hadde et spesielt ansvar for å følge opp FNs anmodninger i flyktningspørsmålet – men nei. Vi har en FN-historie i Norge. Men heller ikke det ser ut til å telle noe særlig. Det er forstemmende å høre gang på gang her i salen all verdens unnskyldninger for at man ikke vil ta imot flere mennesker på flukt. Ikke minst kommer disse unnskyldningene fra Fremskrittspartiet: Vi hjelper kriminelle bander, sies det. Ja, det er selvfølgelig lett å selge inn hos folk. Vi må hjelpe dem der de er, blir det sagt. Ja, det er lett å selge inn. Det koster så mye å ta dem imot også – ja, det er også lett å selge inn. Det er det ene argumentet etter det andre. Kanskje er det sånn at folk begynner å gjennomskue disse argumentene likevel. Iallfall har ikke det innvandringskritiske partiet Fremskrittspartiet vokst noe særlig på dette i den senere tid – det har heldigvis krympet. SVs holdning er sjølsagt å ta FNs henstillinger på alvor. Og vi sitter altså i Sikkerhetsrådet. Skal vi ikke ta ansvar i det hele tatt når vi sitter der? Hellas er nede for telling, både økonomisk over mange år, etter enorm flyktningtilstrømming og nå etter koronaen. Det er faktisk sånn at store grupper i Hellas har halvert reallønnen sin. Det er derfor det er så mange streiker nå.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Det er ganske åpenbart at behovet for fysisk tilstedeværelse av banktjenester har minket betraktelig de siste årene. Også SV er selvfølgelig klar over dette, det skulle bare mangle. Men denne saken har noen betenkelige sider også. Samfunnet har gjennomgått en kolossal sentralisering, med overgang fra fysiske til digitale tjenester, i løpet av det siste tiåret eller to. Jeg har mange ganger her fra talerstolen tatt opp spørsmålet rundt denne utviklingen, at det er mange som henger etter, og at spesielt eldre i distriktene gjennom dette har falt ut av aktiv samfunnsdeltakelse. Kanskje er det 300 000 mennesker, kanskje er det 500 000, som fortsatt ikke behersker digitale plattformer. Det er mange mennesker. Dette er folk som har betalt skatt hele livet. Vi må ha med oss dem på veien, vi må ikke gå for fort fram. Jeg har vært engasjert ganske mye i dette spørsmålet, og jeg må minne om hvordan jeg og SV har kjempet hardt for at Posten skulle få nye oppgaver, bl.a., sånn at det var grunnlag for postombæring fem dager i uka. Det ble selvfølgelig nedstemt her i salen. Den raske overgangen til digitale løsninger både ved offentlige kontorer og i bank- og posttjenester uten å opprettholde bedre fysiske kontaktflater som service er nærmest respektløst overfor dem som ikke er på digitale plattformer. Fremskrittspartiet skryter jo av at de er et parti for eldre. Vel, jeg har ikke sett så mye til det. Men hvis det er sånn, burde de kanskje tenkt på de eldre, og spesielt de eldre i distriktene, i denne saken. Vi i vårt parti har i innstillinga henvist til Forbrukerrådets høringsuttalelse, der det fremmes flere viktige argumenter mot å fjerne banktjenestene helt. De skriver bl.a. at flere forhold ikke er godt nok belyst. De viser også til at det er veldig viktige beredskapshensyn som ikke er vurdert. Det er viktige poeng. Jeg tror vi har snakket ganske mye om manglende beredskap her i Norge, også i denne salen. Det er rart ikke det har vært vurdert mer. Dessuten peker Forbrukerrådet på muligheten for at man kunne opprettholde nåværende løsninger på områder der det trengs mest, altså sortert områdene lite grann. Det krever også nye vurderinger. Departementet har hovedsakelig presentert én løsning og ikke skissert mulige alternative delløsninger. Det er en siste innvending mot at vi skal vedta denne proposisjonen i dag. Jeg må nok si at det er relativt beskjedne millionsummer vi snakker om for å klare å opprettholde tilbudet noe lenger, og jeg har sammenlignet litt med at vi bruker masse penger på f.eks. å bygge bruer til øysamfunn med få mennesker. Parallellen er der – det er ikke så ulikt.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Jeg hadde nesten lyst til å ta replikk på representanten Johnsen, men det går jo ikke. Jeg la merke til noe så fantastisk: Hva vil dette koste med tanke på klima- og miljøhensyn? Det ber jeg bare statsråden legge merke til, så har han det flotte gullkornet til en annen gang. Jeg hadde lyst til å si lite grann om at det er store geografiske forskjeller med tanke på det tilbudet som nå eventuelt forsvinner, og behovet for det. Det er også det Forbrukerrådet peker på, så mitt spørsmål til statsråden er vel da om han har lagt merke til det Forbrukerrådet har sagt. Jeg ser jo at proposisjonen inneholder referanse til Forbrukerrådet. Gjør det inntrykk, og er det sånn at det kunne vært mulig med en geografisk delløsning? Da snakker vi vel ikke om milliarder hvis vi snakker om kanskje noen år.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Jeg takker for svaret. Jeg ser også at det kortet kan være en god løsning når vi ikke har noe annet å falle tilbake på, og det er absolutt en løsning som hjelper, som avbøter, for å si det sånn. Det jeg legger merke til, er at distriktene på et vis stadig vekk har lidd. Noe er generell samfunnsutvikling, det er sentralisering, og det man henviser til, bank i butikk, Post i butikk, blir også lenger og lenger unna. Det er sånn utviklingen har gått. Vi har hatt liberalisering i drosjenæringen, der plikten til drosjekjøring har blitt borte. Det har blitt en litt sånn haltende distriktsordning for det. De ser jo og legger merke til dette i distriktene, at tilbudene forsvinner. Det er det SV har vært veldig opptatt av. Det siste spørsmålet mitt går på det som også Forbrukerrådet var opptatt av: Har statsråden vurdert de beredskapsmessige hensynene i denne saken, at man kanskje burde tenkt seg å ha noen alternative betalingsløsninger når den digitale alderen også er følsom?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Jeg har bare lyst til å ta opp dette med kostnader. Det er et veldig interessant spørsmål: Hva skal folk koste? Dess færre transaksjoner, dess dyrere blir det, dess flere transaksjoner med den slags kort, jo mindre utgifter blir det per transaksjon – det er jo sånn. Jeg drar parallellen til de bruene vi bygger til øyer med få folk, tunneler vi lager til bygder med få folk. Vi tar den kostnaden. Det er få som kjører gjennom der. Hva koster det per innbygger? Det er kolossale kostnader per innbygger, men vi tar dem allikevel. Det går på en solidaritetsfølelse. Jeg regner med at statsråden kjenner godt til uttrykket «solidaritet», og jeg tror han har hjertet sitt langt inne i solidaritetsbegrepet. Jeg har lyst til å utfordre ham på akkurat det fordi parallellen til det vi gjør på andre områder, er ganske stor.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Natt til 9. september i fjor brant det i Moria-leiren. Vi våknet til nyheten om brannen som la helvetes forgård i aske. 13 000 mennesker, hvorav 5 000 unger, ble teltløse. De som ikke hadde noe, fikk enda mindre. Regjeringens svar på brannen var å åpne for å hente 50 flyktninger fra Moria til Norge. Men 50 er ikke nok. Det er langt fra nok i en så kritisk situasjon. Noen dager etter brannen fremmet SV i Trondheim et forslag om at Trondheim alene skulle ta imot 115 flyktninger fra Moria. I Trondheim fikk SV støtte fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Venstre, Kristelig Folkeparti, Miljøpartiet De Grønne og Rødt. Det samme så vi i kommuner som Røros, Hitra, Namsos og Malvik. Over hundre norske kommuner sa de var klare til å ta imot flyktninger fra Moria. Men regjeringen vegret seg. Når SV tar saken til Stortinget og ber regjeringen komme med en plan, ta ansvar for å være den ledende kraften i Europa og være med på å gi rettssikkerhet til de 50 000 asylsøkerne som ikke kan reise videre fra Hellas, er svaret fra de samme partiene nei. Men hvis Trondheim alene kan ta imot 115, da klarer resten av landets kommuner – mange av dem har sagt seg villig til å ta imot noen – å ta imot de 750 flyktningene vi ber om i dag. Det vi spør oss om, er: Hvor er Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti når vi her i Stortinget kan gjøre noe med situasjonen for flyktningene på de greske øyene? Hvorfor er det så stille? Partiene høres lokalt, der de støtter SVs forslag om å hjelpe dem som har det tøffest i vår tid. Jeg vil takke for det. Men på Stortinget er det stille. Stille stemmer partiene for den samme flyktningpolitikken som Fremskrittspartiet. Etter høstens valg må vi sette Norge på en ny kurs, en kurs der solidariteten med våre medmennesker settes først – de som lever her i dag, og de som skal leve her etter oss.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg tegnet meg egentlig for å ta opp det forslaget som ble tatt opp av Arbeiderpartiet. Elsparkesykler er blitt et veldig populært transportmiddel i byene i løpet av de få årene de har vært på markedet. Det er jo en utslippsfri og fleksibel transportmåte, men det har også medført store utfordringer som har gitt et ønske om og et behov for å regulere. Jeg viser også til den debatten som var tidligere i dag, og vi er fornøyd med at det kommer på plass et nytt lovverk. Men det er ikke alle sider ved denne saken som blir håndtert ved det nye lovverket. Derfor har vi fremmet dette forslaget: «Stortinget ber regjeringen utarbeide en klassifisering av elsparkesykler som en type kjøretøy, slik at kommunene kan regulere parkering og øvrig regelverk for bruken på linje med andre kjøretøyer». Her kommer jo dette med fart også inn under reguleringen.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Senterpartiet er ikke enig med regjeringa når det gjelder Posten, for høyreregjeringa har helt systematisk sentralisert og sentralisert. Den har fjernet tjenester fra folk i store deler av dette landet. Under høyreregjeringa har Posten svekket tilbudet i distriktene. Det er blitt veldig store geografiske forskjeller. Vi har hørt historier om at Posten flytter postkassene mange timers reisevei fra steder hvor folk bor. Vi har hørt historier om hvordan veterinærene i distriktene bare kan sende biologiske prøver mandag og tirsdag, og at folk som trenger å få reparert gebisset sitt, må spise grøt i 14 dager mens de venter på posten. Forsendelser som før kunne sendes som A-post, følge felles porto og felles pris over hele landet, og som kom fram over natta, bruker nå uhorvelig lang tid mange steder. Produktet «Ekspress neste dag» er lansert som en god erstatning, men leveres ekspresspakka på Rema 1000 i Parkveien før kl. 16 i dag, vil pakka ankomme mottakeren på Loppa før kl. 16 – men om åtte dager, og denne pakka vil koste nesten 1 300 kr. Skal du sende samme pakke fra Rema 1000 i Parkveien til en annen adresse i Oslo, koster det 464 kr, og den kommer fram over natta. Og produktet «Norgespakke TM samme dag» gjelder bare i de fem største byene. Postens visjon kan leses på nettsidene: «Vi gjør hverdagen enklere og verden mindre.» Men det som ikke står, er at dette egentlig bare gjelder for folk og næringsliv i sentrale strøk. I dag plukkes enda en av Postens tjenester bort. Nå er det banktjenestene som faller, når lov av 21. juni 2002 nr. 44 om tilbud av grunnleggende banktjenester gjennom Posten Norge AS’ ekspedisjonsnett oppheves, med støtte fra regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Dette skjer selv om et flertall i komiteen understreker at det finnes personer i hele landet som ikke vil ha tilbud om banktjenester når den lovpålagte plikten for Posten opphører. Jeg tar opp forslag nr. 2, fra Senterpartiet og SV, om å sende Prop. 191 L for 2020–2021 tilbake til regjeringa og be regjeringa komme tilbake til Stortinget med en ny proposisjon, bygd på nye vurderinger. Det ser ut som om et flertall i Stortinget mener at folk i distriktene fortjener dårligere tilbud, høyere priser og manglende banktjenester.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Når banktjenestene faller, er vel siste skanse for Posten som aktør for samfunnets fellesskap borte. Alt av post- og banktjenester er liberalisert, med store konsekvenser for dem som bor ytterst, og for de svakeste i samfunnet. Vi sitter igjen med Posten Norge AS, et nordisk post- og logistikkonsern med store ambisjoner som bedrift i et konkurranseutsatt marked. Mens Posten og Bring konkurrerer i folkerike områder i Europa, sitter folk på bygda og kan knapt få sendt en pakke om de ikke har utstyr eller kunnskap til å skrive ut en digital lapp, kanskje i en app, og feste på denne pakken. Representanten Orten snakket om leveringsplikt, og nå er det ikke riktig like dårlig framføringstid på brev. For eksempel når det gjelder folk som får pass sendt i brev, tar det veldig lang tid hos andre, og jeg har hørt om folk som ikke kunne reise av den grunn. Men også pakker har ulik framføringstid og ulik pris, som jeg nevnte i mitt eksempel. Hva tenker ministeren om det?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg merker meg at ministeren ikke svarer på spørsmålene, som gikk ut på den lange leveringstida for brev sendt som A-post, f.eks. med innhold av pass. Det blir lovet at det skal komme innen så og så mange dager, sendt som A-post, men det kommer ikke, og det rammer folk som står på terskelen til å reise. Blant annet en politikerkollega fra min hjemkommune fikk ikke reist til et møte om barentssamarbeid på grunn av at passene ikke kom som avtalt i posten. Jeg legger merke til at ministeren heller ikke svarer på dette med ulik framføringstid. En pakke tar åtte dager til Loppa, én dag til Oslo, og prisen er tre ganger høyere for samme pakke i Loppa kontra i Oslo.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg har lyst til å minne om at det utgjør en forskjell hvem som sitter i regjering. Det vil jeg gjøre ved å minne om at før regjeringsskiftet hadde den rød-grønne regjeringa lagt ned veto mot EUs tredje postdirektiv. Noe av det første høyreregjeringa gjorde, var å trekke det vetoet. Så det utgjør en forskjell hvem som er i regjering. Det er ikke slik som Fremskrittspartiet og andre prøver å gi inntrykk av i dag, at det er det samme hvem som styrer. Det var et tydelig signal om at Posten ikke skulle liberaliseres. Tilbake til dette gebisset som flere har vært opptatt av. Dessverre er det ikke et engangstilfelle. Denne situasjonen er tatt opp av tannteknikere på Fauske som lager og reparerer proteser til folk, og dette går med Posten både fram og tilbake. Det er ikke ett gebiss, det har gjeldt mange. Og dette er faktisk på Fauske, som er ganske sentralt i Norge, men det skal jo sendes til forskjellige plasser. Tilbake til den manglende forståelsen som folk i distriktene opplever, og som Fremskrittspartiet harselerer med. Det er vel noen i Fremskrittspartiet som kjører traktor. Jeg har fått tilbakemeldinger om at folk som før fikk deler til traktoren fort og rimelig gjennom Posten, nå må vente veldig lenge, og det er blitt mye dyrere å få sendt det i posten. Det er ikke så enkelt å reise fra Hamarøy eller Finnmark for å få kjøpt inn deler raskt og smertefritt hvis man er i våronna, i slåtten eller noe sånt. Jeg har veldig lyst til å minne om igjen at en pakke som før kunne blitt sendt som A-post, under 2 cm, under 2 kg, i dag koster tre ganger så mye å sende til Loppa som det koster å sende den internt i Oslo. I Oslo-området er den framme dagen etterpå, til Loppa tar det åtte dager. Det er store geografiske forskjeller
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Det ble presisert at vi snakker om banktjenester i dag, og det stemmer. Så er det etterlyst finansiering, og da har jeg bare lyst til å vise til Senterpartiets reviderte budsjett, som snart legges fram. Der vil representanten Johnsen finne de opplysningene han etterlyser.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Jeg vil takke for samarbeidet i denne saken. Tilrådingen i denne saken er fremmet av en samlet komité, og prosjektene som finansieres innenfor økt kostnadsramme, er etterlengtet lokalt. Men å øke kostnadsrammene gir grunn til bekymring. Særlig bekymringsverdig er situasjonen med store kostnadsoverskridelser på flere jernbaneprosjekter, som nå intercity Østfoldbanen. Dette setter Stortinget i en vanskelig situasjon. Det er nærmest umulig å stoppe prosjekter i en sluttfase selv om milliardene ruller. Kostnadsoverskridelser på enkelte store jernbaneprosjekter gjør at det ikke bygges mer jernbane for pengene. De økte bevilgningene bare forsvinner i manglende styring. Det er fortsatt jernbanestrekninger som mangler penger til etterlengtede oppgraderinger, godspakker og miljøforbedringer, som nullutslippsløsninger. Senterpartiet beklager derfor at det ikke ble flertall for vårt forslag nr. 3 i Innst. S 55 om å foreta en gjennomgang av ansvarsforhold mellom aktørene i jernbanesektoren, og særskilt forholdet mellom Jernbanedirektoratet, Bane NOR og Samferdselsdepartementet. Når det gjelder bygging av ny lufthavn i Mo i Rana, er jeg veldig fornøyd med at det er en enstemmig komité som samtidig vedtar at regjeringa skal sørge for at lufthavnene i Mosjøen, Sandnessjøen og Brønnøysund består etter utbyggingen. Dette vedtaket er etterlengtet for kommunene sør for Korgfjellet, og alle medlemmene i komiteen hadde nok fått med seg Helgelandsrådets bemerkninger og uttalelsen fra 56 partilag på Midt- og Sør-Helgeland. Det er også grunn til å være fornøyd med at en samlet komité ber regjeringa legge til grunn at ny lufthavn i Rana skal åpnes i 2025. Det er en tydelig anmodning. Et forslag som ikke fikk flertall under komiteens behandling, er forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet om at de medgåtte kostnadene til planlegging og konkurranse for ny lufthavn i Mo i Rana inngår i det lokale bidraget på 600 mill. kr. Forslaget viser en skillelinje i praktisk politikk. Et tilstrekkelig flytilbud på Stord er også et viktig lufthavnsvedtak i dag. Godsterminalen på Vossebanen, E16 Lærdalstunnelen, E39 Osli–Hove og kostnadsrammene for 30 nye lokaltog er også viktige saker, som enstemmig løses i dag.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-06-10:
Når det gjelder kjøp av transporttjenester på strekningen Bergen–Kirkenes, er det inngått en tilleggsavtale med Hurtigruten for de to første kvartalene i 2021. Fem skip med godskapasitet er brukbart, selv om det noen plasser gir noen forskyvninger som kan være litt komplisert for eksempelvis fersk fisk. Havila Kystruten AS er forsinket og har fått fritak fra å stille med erstatningsskip, under forutsetning av at selskapet kan sannsynliggjøre at de to første skipene er klare i løpet av tredje kvartal 2021 og de to siste senest i mai 2022. Men jeg har fanget opp bekymringer for Havilas manglende kapasitet på gods og dårlig eller manglende kapasitet for kjøle- og frysevarer. Er det noen grunn til bekymring?
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Det er relativt stor enighet i denne saken, men Arbeiderpartiet mener at bankenes og finansnæringens samfunnsansvar må kunne utfordres mer i denne saken. Selv om det er få personer som rammes av dette vedtaket, er det mennesker som kjenner på usikkerhet. Det er mennesker, ikke som ikke vil, men som ikke evner eller har mulighet til å benytte seg av den ordningen som de tilbys som erstatning, nemlig den digitale verden. Dette er mennesker som ikke har digital kompetanse, og som ikke evner å opprette verken BankID eller Vipps-løsninger. Derfor har vi i saken, som saksordføreren sa, fremmet et forslag der vi ber regjeringen om å sørge for å finne tilfredsstillende løsninger for disse sårbare gruppene. Når vi nevner bank i butikk, er det bare et eksempel på en måte å løse det på, og vi er også klar over at det eksisterer i begrenset grad. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet hevder at løsningene er beskrevet i saken. Det er vi ikke enig i, og vi opprettholder derfor vårt forslag selv om det ser ut til at det får bare noen få stemmer. Vi mener at de tiltakene som er beskrevet, er greie nok, men de utfordrer ikke bankenes samfunnsansvar godt nok. Herved fremmer jeg Arbeiderpartiets forslag i saken.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Jeg er enig med saksordføreren og vil også takke for et godt samarbeid i denne saken. Det er nesten full enighet om de forslagene som fremmes, men på ett punkt er det uenighet. Arbeiderpartiet mener at når det gjelder den nye flyplassen i Mo i Rana, har lokale myndigheter og næringsliv allerede brukt mye midler til å planlegge og legge til rette for å komme i gang med utbyggingen. Det har kostet både tid og penger. Derfor foreslår Arbeiderpartiet at de kostnadene som har gått med til dette, inngår i det lokale tilskuddet til utbyggingen på 600 mill. kr. Nå er det, som saksordføreren sa, Avinor som holder i saken. Prosessen med oppdatering av forprosjektet fra 2015 er i gang, og vi og Senterpartiet mener det er rimelig at det arbeidet som er gjort, kan gå inn i det lokale tilskuddet. Så over til den andre flyplassen som er omtalt i innstillingen, Stord Lufthamn. Det er flott at det er en enstemmig komité som står bak tilrådingen om å videreføre flytilbudet på lufthavnen utover den avtalen som går ut i juni 2021. Lokalt ser vi at ruter trenger noe mer tid for å opparbeide kundegrunnlaget igjen. Det er allerede nå en god bedring i passasjerantallet, men en ønsker lokalt å beholde kjøp av flyruter ut året. Det har vært samtaler mellom departementet og lokale interesser, så de har nok selv fått argumentert direkte for ønsket sitt. Men det er veldig viktig for næringslivet på Stord at det er et flytilbud der, for det et næringsliv som er både nasjonalt og internasjonalt rettet, og de er avhengige av at det er mulig å komme seg effektivt både ut av og inn til regionen. Derfor er undertegnede særdeles glad for at det er en enstemmig komité som anbefaler dette. Jeg fremmer det forslaget vi er en del av i saken.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-10:
Jeg hadde strengt tatt ikke tenkt å ta ordet, men når det blir dratt opp en helt ny debatt om Posten og sentralisering, vil jeg iallfall minne om følgende: Postens leveringsplikt gjelder faktisk i hele landet. Den gjelder om du bor i distriktet, eller om du bor sentralt. Det betyr at alle skal få omdelt sine brev, men vi har gått ned på antall dager vi omdeler brev, fordi brevvolumet faller på grunn av digitalisering. Dette er ikke vond vilje fra noen, det er bare det faktum at digitaliseringen gjør at færre sender brev, ergo er det ikke samme behovet. Det er et vesentlig mindre volum å omdele, ergo er det heller ikke regningssvarende å opprettholde dette så mange dager som før. Men det er ikke det denne saken egentlig handler om. Den handler om tilbud om banktjenester, og litt av utfordringen her, også for statsråden og regjeringa, vil jo være at hvis ikke Posten har en bankforbindelse som ønsker å tilby dette produktet, er det også vanskelig å opprettholde det tilbudet i Posten. Bankinstitusjonene må jo da heller jobbe litt videre med dette, som det også er beskrevet her: Hvordan kan det etableres alternative løsninger? Det føler jeg er på gang. Derfor vil jeg forklare iallfall vår stemmegivning her, for vi ser ikke behov for å gjøre et vedtak her i dag når det gjelder noe som for så vidt allerede er under arbeid, der det faktisk skjer noe, og der vi ser at det blir etablert et tilbud. Det synes jeg er kjempepositivt. Vi skal ta vare på alle og at alle skal kunne ha et tilbud, men når det i markedet og hos bankene er en løsning på gang, tenker jeg at det trenger vi ikke å vedta på nytt her i denne salen. Når det gjelder det andre forslaget, fra Senterpartiet og SV, om å utsette saken, løser jo det ingenting. Når det likevel ikke finnes en bankforbindelse som Posten kan alliere seg med for å tilby dette, vil det ikke løse noe problem å utsette denne saken. Det er vår forklaring på hvorfor vi ikke stemmer for noen av disse to forslagene – for det første fordi det er alternative tilbud under etablering, og for det andre fordi det ikke vil løse noen problemer å utsette saken.
Helge Orten (Høyre), 2021-06-10:
Takk til komiteen for godt samarbeid og rask behandling av proposisjonen nå på tampen og i innspurten til sommeren. Dette er en samleproposisjon som gir en god orientering både om framdriften på en del prosjekt, behov for nye kostnadsrammer og oppfølging av anmodningsvedtak. Det er en samlet komité som fremmer tilrådingen. I tillegg er det et mindretallsforslag fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som jeg regner med at disse partiene vil redegjøre for selv. I tillegg til å slutte seg til forslagene fra regjeringa i I og II, fremmer en samlet komité forslag knyttet til framdriften når det gjelder flyplassen i Mo i Rana og videre kjøp av flytilbud ved Stord Lufthamn. Jeg skal kommentere noen av de sakene som er behandlet i proposisjonen. Først av alt er det gledelig å se at vi har en god framdrift i byggingen av lufthavnen i Mo i Rana. Det er nå satt av 85 mill. kr til planlegging i revidert nasjonalbudsjett, og Avinor har fått ansvaret for å gjennomføre prosjektet. Det er et sterkt lokalt engasjement knyttet til utviklingen av lufthavnen i Mo i Rana, og det er lagt til grunn 600 mill. kr i bidrag fra Rana kommune og næringslivet i regionen. Komiteen slutter seg til framdriftsplanen og legger til grunn at flyplassen skal være ferdig til å kunne åpnes i 2025. Det er også viktig for komiteen å slå fast at de øvrige flyplassene i regionen skal bestå selv om det nå kommer en ny flyplass i Mo i Rana. I proposisjonen legges det inn justerte kostnadsrammer for flere prosjekt. Jeg skal ikke gå igjennom alle, bare nevne et par. Jeg ser at utbedring av E16 Lærdalstunnelen er et svært krevende prosjekt, særlig fordi det er nødvendig å opprettholde trafikk i tunnelen i anleggsperioden. Kostnadsrammen er tilpasset, og komiteen legger også stor vekt på at prosjektet må gjennomføres i tett samarbeid med både kommunene, næringslivet og ikke minst transportnæringen. Intercityprosjektet Sandbukta–Moss–Såstad blir vesentlig dyrere enn forutsatt, bl.a. på grunn av svært krevende grunnforhold i Moss. En kostnadsøkning på om lag 70 pst. er mildt sagt urovekkende, og det er grunn til å evaluere dette nøye og se hvilke læringspunkt det er mulig å trekke ut av dette prosjektet, ikke minst for å sikre at beslutningsgrunnlaget for kommende prosjekt blir bedre. Samtidig er det viktig å være tydelig på at prosjektet må gjennomføres, slik at vi nå kan få på plass denne viktige jernbanestrekningen i regionen og ikke minst bidra til at området blir grundig sikret, noe som også vil ha positiv betydning utover selve jernbaneprosjektet. Jeg skal ikke bruke mer tid på denne proposisjonen nå, men vil gjerne understreke at det er en samlet komité som står bak tilrådingen – og det er i grunnen en god avslutning.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Det er en gledens dag i dag på Helgeland og i Rana, og jeg vet faktisk at flaggene også er heist. Det skal statsråden ta med seg. Så til kostnadene her: Vi kom inn i en pandemi. Det ligger en betydelig finansiering fra lokale aktører her – 450 mill. kr fra kommunen og 150 mill. kr fra næringslivet. Næringslivet og kommunen har allerede brukt store ressurser på den jobben som er gjort til nå, og det de ber om, er at dette også skal inngå i de bidragene som er betydelige, og som er en naturlig dekning av kostnader. Dessverre ser jeg at det er et mindretall som har gått inn for det, men oppfatter jeg statsråden rett når han sa at det kunne ligge en åpning for at også de medgåtte kostnadene kunne bli dekket hvis man kom under kostnadsrammen?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Jeg synes statsråden var positiv og ga en åpning der. Jeg vet at Avinor allerede har vært på Mo i Rana og befart – og sågar kanskje før vedtaket er gjort her, har tatt sine første spadetak. Jeg tror nok de bretter opp ermene og ønsker å løse dette på en god og rimelig måte. Salen her, og regjeringen, skal i hvert fall være klar over at hvis man ikke ser muligheten for å dekke noen av de ekstrakostnadene man har tatt, kan det i realiteten faktisk bety at man ikke bare går inn med 600 mill. kr, men kanskje opp mot 700 mill. kr. Dette er egentlig midler man helst skulle hatt til å utvikle en region etter at det kommer en flyplass, men jeg er overbevist om at de står ved at de skal være med på spleiselaget, og da ser jeg at det kan være en åpning for at noe av dette kan bli dekket. Så til tidsløpet: Kan statsråden slutte seg til det som Stortinget sier her når det gjelder framdriften, som kanskje ikke var like tydelig i saken fra regjeringen?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Først: Jeg var så heldig å få være med i replikkordskiftet, og det er ikke verst for en som det er 15 måneder siden var i salen her. I dag er det en stor dag for mange på Helgeland og spesielt i Rana-regionen. Jeg har fått mange meldinger i dag om at flaggene faktisk er heist. Helgeland er den største regionen i Nord-Norge som ikke er på stamnettet til SAS, Norwegian og charterselskapene i dag. Dette har vært et stort hinder for utvikling og vekst i regionen. Det har også vært en lang prosess. Allerede i 2007 ble denne ideen lansert for Nordland fylke, og man må vel kunne si at det har vært både en lang og kronglete vei til der vi er i dag – ja, 14 år. Det er brukt store midler lokalt. Ikke minst har både Rana kommune og næringslivet i lang tid lagt ned store ressurser, og skal nå også inn med ytterligere 600 mill. kr. Jeg registrerer at det er uenighet om de medgåtte kostnadene skal inn i de lokale bidragene, selv om jeg registrerte en åpning nå fra statsråden. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV mener at de medgåtte kostnadene til planlegging og konkurranse skal inn i det lokale bidraget på 600 mill. kr. Dette burde være et rimelig krav, så jeg er litt skuffet over at flertallet ikke vil støtte dette. Da Stortinget behandlet NTP i 2017, gikk et samlet storting for at dagens småflyplasser i Sandnessjøen og Mosjøen skulle beholdes. Dette ble også gjentatt i den siste eierskapsmeldingen til Avinor, i 2017, og gjentas i dag. Så dette burde også berolige dem som er bekymret for sin lokale flyplass. Jeg er glad for at Stortinget har forsterket innstillingen fra regjeringen med klare føringer på framdriften med byggestart i 2022 og ferdigstillelse i 2025. Dagens vedtak om bygging av ny flyplass i Mo i Rana vil ha stor betydning for Helgeland og spesielt Rana-regionen, og vi ser allerede økt aktivitet og optimisme. Denne etableringen har også avgjørende betydning for at regionen skal lykkes med de store næringsetableringene som er på gang. Når jeg er så heldig å få lov å stå på denne talerstolen, vil jeg benytte anledningen til å takke alle som har bidratt til å få dette på plass. Jeg har stått noen ganger på denne talerstolen, og det skal sies at jeg kanskje ikke er den som oftest farer med skryt av regjeringen, men det vil jeg gjøre i dag. Jeg vil også skryte av Stortinget, som samlet går for dette og har lagt klare føringer på framdriften. Så nå vil jeg bare ønske oss alle og ikke minst Avinor og lokale aktører lykke til med jobben, og jeg ser fram til åpning i 2025.
Kristian Tonning Riise (Høyre), 2021-06-10:
Hjelpemiddelordningen er en viktig del av velferdspolitikken i Norge for mennesker med ulike funksjonsnedsettelser og helseutfordringer. Ansvaret for hjelpemiddelforvaltningen i Norge er delt mellom Helse- og omsorgsdepartementet, som forvalter spesialisthelsetjenesteloven og lov om kommunale helse- og omsorgstjenester, og Arbeids- og sosialdepartementet, som forvalter folketrygdloven. Som hovedregel skilles det mellom hjelpemidler som er egnet til å avhjelpe/erstatte/kompensere for et varig funksjonstap, som dekkes av folketrygdloven, og hjelpemidler ved midlertidig behov for habilitering og rehabilitering, som dekkes av omsorgstjenesteloven og er kommunens ansvar. Det gjøres imidlertid også en individuell og konkret vurdering av søkers behov og formål med stønaden ved søknad om hjelpemidler hos Hjelpemiddelsentralen, og hjelpemiddelet kan dekkes av folketrygden i de tilfellene der samme hjelpemiddel har flere formål. Dette er et system som i hovedsak fungerer godt. Samtidig peker forslagsstiller på konkrete eksempler der ordningen ikke fungerer godt nok og brukere opplever å falle mellom to stoler. Slike tilfeller er det viktig å løse, slik at hjelpemiddelordningen blir så smidig og tilpasset som mulig. Spørsmålet er imidlertid om løsningen som foreslås i dette representantforslaget, er rett medisin. Representantforslaget foreslår å endre ansvarsdelingen for tildeling av hjelpemidler. Det er imidlertid uklart hvorvidt endringer i lov og ansvarsdeling mellom stat og kommune er det som skal til for å gjøre tjenesten for brukerne mer sømløs og ubyråkratisk. Dagens system har nokså tydelige og velkjente grenser for hvilke hjelpemidler staten skal finansiere, og hvilke hjelpemidler kommunen skal finansiere. Dagens ansvarsfordeling mellom kommune og stat trenger ikke å være hugget i stein, og det kan være gode argumenter for å endre på denne. Vi bør imidlertid erkjenne at slike endringer ikke vil føre til at alle gråsoner opphører. Da er det mer nærliggende å se til andre løsninger som har til hensikt å skape mer sømløse tjenester. Nav arbeider f.eks. med å digitalisere hjelpemiddelområdet for å kunne skape sømløse digitale løsninger mellom bruker, kommune og etat. Det er helt klart behov for å jobbe videre med slike og andre løsninger for å få til et enda smidigere samarbeid mellom førstelinjen og hjelpemiddelsentralene og sørge for at personer med funksjonsnedsettelse får et best mulig og helhetlig tilbud. På denne bakgrunn stemmer vi derfor imot innstillingen og støtter heller ikke forslagene fra mindretallet.