Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-03-14:
Til tross for fagre løfter i regjeringserklæringen Soria Moria II om å «løfte arbeidet med barns rettigheter internasjonalt» har regjeringen de siste årene systematisk ikke prioritert barns rettigheter i norsk utenriks- og utviklingspolitikk. Utdanning for alle er et prinsipp for å sikre kunnskap og arbeidskraft som kan bidra til økonomisk vekst og utvikling. Utdanning er også et avgjørende virkemiddel for å oppnå utviklingsmålsettinger knyttet til helse, likestilling og demokratisk deltakelse. Utdanning er den av barns rettigheter som mer enn noe annet legger grunnlaget for utvikling. Det er derfor uforståelig at andelen av norsk bistand som går til utdanning, er redusert. Høyre ønsker å prioritere utdanning. Norge valgte dessverre rollen som bremsekloss da klagemekanismene til Barnekonvensjonen skulle utarbeides. Det blir stadig tydeligere at barns rettigheter nedprioriteres også i Norges direkte samarbeid med utviklingsland. Utviklingspolitikken må ha som et sentralt mål å bidra til å sette neste generasjon i stand til selv å løse sine lands utfordringer. Ivaretakelse av barns rettigheter må være et prioritert område. FNs barnekomité oppfordret i januar 2010 Norge til å «ta i betraktning komiteens avsluttende merknader i sitt samarbeid med bilaterale utviklingspartnere». UD ba i etterkant Norad foreta en vurdering av hvordan merknaden kunne følges opp. Vurderingen ble klar høsten 2010, men har ikke blitt fulgt opp. En evaluering av norsk og svensk bistand til barns rettigheter fra 2011 konkluderte med at en ikke fant noen tegn til at barnekomiteens merknader var brukt. Det er grunn til å etterspørre når retningslinjer for en slik bruk av Barnekonvensjonen skal komme på plass. Den nevnte evalueringen fra 2011 har i liten grad blitt fulgt opp. Instruksen for evalueringsvirksomheten sier at UD skal utarbeide en oppfølgingsplan innen seks uker etter at Norad har presentert sitt oppfølgingsnotat, og at det senest innen ett år skal rapportere om hvilke tiltak som er iverksatt for å følge opp. Norad kom med sitt notat i november 2011. Mer enn ett år senere presenterte UD sin oppfølgingsplan. Men det er langt fra noen plan – det er to enkle sider. Det står i sterk kontrast til Sveriges ambisiøse oppfølgingsplan med konkrete tiltak og løfter om ressurser. Klarest er forskjellen i spørsmålet om å integrere barns rettigheter i bistand generelt. Evalueringen sa at dette er ressurskrevende. Sverige, som allerede gjør det, svarer at de skal sette av mer ressurser. Norge svarer at det er lite realistisk. Det betyr bare at UD ikke vil prioritere mer ressurser til barns rettigheter. Mens norske ambassader ikke engang har noen instruks for arbeidet med barns rettigheter, har svenskene klare dialognotater og varsler flere slike. Regjeringen Bondevik II la i 2005 frem en strategi for norsk arbeid med barns rettigheter, kalt «Tre milliarder grunner». I notatet fra 2010 om oppfølgingen av barnekomiteens merknader konkluderes det med at denne strategien ikke ble fulgt opp under nåværende regjering, bl.a. på grunn av manglende klare og tydelige prioriteringer fra politisk ledelse i Utenriksdepartementet om hvor viktig barnestrategien var for norsk utviklingspolitikk. Det er grunn til å etterlyse sterkere signaler om at regjeringen faktisk prioriterer barns rettigheter. En enstemmig utenrikskomité i Stortinget har tidligere skrevet at spørsmålet om barneekteskap og tvungne ekteskap må tas opp i bilaterale samtaler med partnerland, og at man som del av samarbeidet med enkelte land bør kunne tilby faglig hjelp i arbeidet med å få på plass effektive lovverk som hindrer slike overgrep mot barn. Det er grunn til å etterspørre hvordan statsråden tenker å følge opp Stortingets signaler. Hver eneste dag dør nesten 1 000 kvinner av komplikasjoner i forbindelse med svangerskap og fødsel. 99 pst. av dødsfallene blant mødre skjer i utviklingsland. Graviditet er en av de fremste dødsårsakene blant kvinner i Afrika og Asia. Mange har ikke mulighet til å velge om eller når de skal bli gravide, og altfor få har tilgang til sikker og lovlig abort og grunnleggende gynekologisk behandling. Det er ofte få og enkle grep som skal til for å hindre at kvinner dør i forbindelse med svangerskap. En sunn og frisk mamma er også helt sentralt for om et barn skal vokse opp. Hvis en mor dør i forbindelse med fødsel, øker sannsynligheten for at barnet dør før det er fylt fem år. Regjeringen fortjener ros for å ha prioritert mødre- og barnehelse i budsjettet for 2013. Det har fått sterk støtte fra Kristelig Folkeparti og Høyre. I tillegg er det tverrpolitisk enighet om viktigheten av vaksiner i norsk utviklingspolitikk. Jeg håper at statsråden ikke vil se seg blind på de to områdene hvor han har sterk politisk støtte, men heller ha en konstruktiv tilnærming og signalisere vilje til handling på alle de andre områdene som jeg her trekker frem, hvor regjeringen ikke prioriterer, eller regelrett glemmer, barn og barns rettigheter. Oppfølgingen av barns rettigheter i bilateralt samarbeid styres i dag ikke av noen helhetlig strategi og synes å avhenge av kompetanse og prioriteringer ved den enkelte ambassade. Det er behov for en tydelig strategi som slår fast hvordan norske ambassader skal følge opp barns rettigheter. For Høyre er det viktig at anbefalingene fra evalueringen fra 2011 og vurderingen fra 2010 brukes for å utarbeide en helhetlig strategi. Jeg mener følgende momenter må være helt sentrale: i større grad benytte Barnekonvensjonen som en viktig kilde til og guide for politisk dialog og innretning av programmer integrere barnerettigheter i bistanden generelt, i kombinasjon med målrettede tiltak, slik som Sverige har gjort ha mer kontakt med lokale myndigheter om barns rettigheter gjennom ambassadene utvikle en nettbasert ordning hvor de paktbaserte og konvensjonsbaserte kommentarene til hvert enkelt land på barns menneskerettigheter gjøres tilgjengelig opprette en arbeidsgruppe som kan bistå ambassader og besvare spørsmål og til slutt: Tilby assistanse til enkeltambassader for å hente erfaringer fra praktisk arbeid og gi arbeidet en rask og synlig oppstart. Barn er fremtiden. Fortsatt er det tre milliarder grunner til å gjøre et enda bedre arbeid for å sikre barns rettigheter. Jeg håper at denne interpellasjonen kan sette i fokus noen av de feil og mangler jeg mener regjeringens politikk har på utviklingsfeltet hva gjelder barns rettigheter, og at man her får en konstruktiv tilnærming fra regjeringspartienes side, slik at vi får både en mer omforent politisk holdning i Stortinget til viktigheten av barn og barns rettigheter, og, ikke minst, finner fellesarenaer hvor Stortinget gjennom norsk utviklingspolitikk bidrar til at barn og barns rettigheter løftes vesentlig på den politiske dagsordenen.