trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-26:
Streiken på jernbanen, som nå pågår for fjerde uke, har nær sammenheng med regjeringens jernbanereform. NSB bekreftet i Dagsrevyen fredag kveld at de ikke kunne innfri krav om utdanning for lokførere fordi det ville svekke dem i konkurransen med andre aktører når jernbanen blir konkurranseutsatt. Og det blir jo gjerne slik at en må konkurrere – enten om servicen til de reisende eller om arbeidsforholdene til dem som jobber på jernbanen. Lokførerne har på sin side sagt at streiken er løst om en får en nasjonal forskrift om utdanning. Det er grunn til å fastslå at streiken er et resultat av regjeringens jernbanereform og av usikkerheten som den skaper. Regjeringen sitter også med nøkkelen til å løse konflikten. Hva vil landets samferdselsminister si til de tusener av folk på Østlandet som nå har vanskeligheter med å komme seg på jobb på grunn av en langvarig streik ved jernbanen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-10-26:
Jeg må i sannhet si at det er mye underlig med dette kuttet. Nå sier statsråden at vi dessverre må prioritere, og da erkjenner jeg at vi altså prioriterer ned noe av det som er det mest høyteknologiske og fornuftige vi driver med, bl.a. romindustrien. Men samtidig sies det i budsjettet at en priser den delen av industrien opp og ned. Så velger en da å kutte, og en varsler også at det kan komme framtidige kutt i industrien. Det er det ene som er underlig. Det andre som er underlig, er at en kutter i forkant av den brede strategien som en skal få når det gjelder romindustrien, som kunne gitt et grunnlag for hvordan vegen videre skal utformes. Statssekretæren til statsråden erkjenner også at den lavere deltakelsen kommer til å gi færre kontrakter til norsk industri, og at regjeringen med åpne øyne kutter i tiltak, men de vet ikke hvilke konsekvenser det faktisk vil ha. Det eneste de prøver å gjemme seg bak, er at en setter det opp mot midler til Sør- og Vestlandet. Men dette er jo også midler som leverandørindustrien er svært opptatt av, og spørsmålet er: Hvilke konsekvenser vil det få? Har regjeringen foretatt noen beregninger av det?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-10-26:
Jernbanereforma er vel og bra, og Venstre trur, som statsråden, at ho kan gje oss meir bane for pengane og eit betre tilbod til dei reisande. Så kan ein sjølvsagt tenkje sitt om at Bane NOR brukar ein halv million kroner på å forme ut ein ny logo. Eg trur iallfall det er grunn til å ha respekt for skattebetalaranes pengar i denne omorganiseringsprosessen. At Arbeidarpartiet er imot, er ikkje overraskande, all den tid dei også har vore imot alle omorganiseringar av kollektivtrafikken i Oslo og Akershus, som har gjeve veldig gode resultat. Men uansett korleis ein organiserer, er det som til sjuande og sist betyr mest, kor mykje pengar ein er villig til å putte inn i sektoren. Statsråden skryter i sine første svar av alt det vi har fått til når det gjeld reduksjon av vedlikehaldsetterslep, planlegging m.m. Det som då er synd, er at den trenden tilsynelatande ikkje blir følgd opp i budsjettet for neste år, der ein ikkje legg opp til å redusere vedlikehaldsetterlepet, og der det knapt er pengar til planlegging av nye prosjekt. Kva er grunnen til det?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-10-26:
Når eg høyrer svaret frå samferdselsministeren blir eg alvorleg i tvil om han har teke inn over seg dei forpliktingane regjeringa hans faktisk har teke på seg, å redusere norske klimagassutslepp med 40 pst. innan 2030. Det svarar til å kutte 800 000 tonn i året, og 13 år er kort tid i den samanhengen her. Berre for å illustrere: Det er like mykje utslepp som biltrafikken i heile Oslo, og det skal ein redusere kvart einaste år. Gjer ein ikkje det neste år, blir det meir året etterpå. Det kan godt hende at det kjem ein superbillig, fantastisk elbilmodell som konkurrerer ut alle andre i 2022, men det vil uansett ikkje vere nok. Er beskjeden frå denne regjeringa til Romania, til Kina, til Tyskland, til oss sjølv, at nå er det berre å sitje i ro og vente og la teknologiutviklinga gå sin gong, så går nok det her fint, samtidig som den same regjeringa vil skru opp årsavgifta på elbilar og redusere ho på fossilbilar? Kva er regjeringa sin plan?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
For de fleste av oss er det opplagt at det å kjøre tog ikke er noe hvem som helst kan gjøre. Feil og vankunne kan føre til vanvittige skader på folk og infrastruktur. Når folk går på toget, skal de være helt trygge på at han eller hun som kjører det, vet hva de gjør, og kan det de driver med. Selv om regjeringen nå iverksetter en skadelig oppsplitting av norsk infrastruktur og jernbane, må aldri lokførernes kompetanse ofres. Regjeringen fikk nylig en risikoanalyse av kommersialiseringen av jernbanen, og rapporten er helt klar. Uten tydeligere krav til kompetanse vil kommersielle kunne lage egne utdanninger som er innenfor dagens uklare krav, men likevel mye dårligere enn den standarden som vi har i dag. Hvordan vil statsråden sikre at norsk jernbane ikke blir utrygg, og vil statsråden snarest sikre nasjonale kompetansekrav for lokførere som er tydelige nok, og som minst holder tilsvarende nivå og krav som i dagens ordning?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Industrien trenger leveranser. Pliktkommisjonen har nylig kommet med sin anbefaling til hvordan systemet bør se ut, og intensjonen bak regelverket kjenner vi. Det har alltid vært at trålerne skal få fiske mot at de leverer fisk på land og bidrar til aktivitet i kystsamfunnene. Nå ser vi et uthulet regelverk, der kystsamfunn taper og trålerne tjener gode penger. Pliktkommisjonen er enig i denne analysen, men likevel har de landet på et forslag der trålerne skal få 90 pst. av verdien og kystsamfunnene blir sittende igjen med en liten tiendedel. Det legges altså opp til et system der langvarig ran av fellesskapets ressurser og mangel på overholdelse av forpliktelser skal lønne seg. Da lurer jeg på om statsråden forstår kystsamfunnene, som nå frykter at rederne skal få 90 pst., mens de selv blir sittende igjen med skarve 10 pst.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-26:
Miljøpartiet De Grønne er langt fra overbevist om at det å splitte opp jernbaneorganisasjonen er det vi trenger i dag. Det vi trenger i dag, er å konsentrere kreftene om å utvikle jernbanenettet. Men regjeringens generelle satsing på jernbane er en av de tingene som Miljøpartiet De Grønne virkelig er fornøyd med, når man sammenligner med tidligere regjeringer. Der har det vært en opptrapping, det er bra, det fortjener regjeringen ros for. Så er spørsmålet: Hva er formålet? Dette blir ikke minst begrunnet som et klimatiltak, og i en statsbudsjettdebatt som pågår nå, hvor spørsmålet er hvilke kutt som skal komme, og av hva, hvor og når, er det veldig interessant om statsråden nå kan klargjøre: Hva er de konkrete klimaeffektene som regjeringen mener skal komme ut av jernbanereformen?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-26:
«Osloregionen, Bergensregionen, Trondheimsregionen, Nord-Jæren, Kristiansandregionen, Buskerudbyen, Grenland, Nedre Glommaregionen og Tromsø skal få bymiljøavtaler med utgangspunkt i nullvekstmålet i Klimaforliket og Nasjonal transportplan 2014-2023: «Veksten i persontransport i storbyområdene skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange». Er dette nedfelt som en ufravikelig og overordnet føring når Statens vegvesen forhandler om helhetlige bymiljøavtaler med regionene?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-26:
For å følge opp dette litt mer i detalj: For å nå dette nullvekstmålet må altså antallet bilturer være konstant, mens befolkningen i disse regionene kommer til å vokse så mye som opptil 25 pst. fram mot 2030. Det betyr at det må komme en betydelig vekst i kollektivtransport, gange og sykkel, og bilandelen må kraftig ned, fra kanskje rundt 70 pst. i dag til i hvert fall 50 pst., gangeandelen må kraftig opp, sykkelandelen må kraftig opp osv. Er denne omfordelingen i transportmiddelbruken lagt inn som en overordnet føring for Statens vegvesen?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-10-26:
Jeg registrerer at statsråden lar være å svare på det opplagte spørsmålet, nemlig om det er en føring for Statens vegvesen å bidra til å omfordele transportmiddelbruken i byene. Det er ikke så veldig betryggende at han ikke vil svare klart på det. Det er et problem til som jeg gjerne vil ha svar på, og det er det faktum at næringstrafikken er unntatt fra nullvekstmålet for trafikken i storbyene. Det er også gjennomgangstrafikken, slik regjeringen har lagt det opp. Spørsmålet som følger av det, er da: Hva er statsrådens instruks til Statens vegvesen når de skal forhandle bymiljøavtaler i storbyområder som har mer ambisiøse mål enn nullvekst i personbiltrafikken? Legges storbyområdenes mål til grunn, eller vil Statens vegvesen prøve å redusere ambisjonene til statlig nivå?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-10-26:
Som daglig intercitypendler med Østfoldbanen kan jeg fortelle at toget var presist, og toget var fullt. Men i en hektisk pendlerhverdag er det viktig at toget både kommer og går når det skal. Derfor er planleggingsmidler viktig, for det er viktig at vi får planlagt intercity mellom Fredrikstad, Sarpsborg og Halden og videre ut i Europa. Men planleggingsmidler er ikke bare viktig for intercity; det er også viktig for samspillet mellom vei og jernbane. Derfor er det viktig for den nye Sarpebrua, og det er viktig for rv. 110, for fv. 109 og også for byutviklingen i Halden. Så er det ingen som er imot en bedre bruk av penger, en mer effektiv bruk av penger, som statsråden sier. Mitt spørsmål til statsråden er allikevel: Kan statsråden love at det ruller et tog inn på Halden stasjon i 2030 på en ny intercitytrasé?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-10-26:
De viktigste prinsippene innenfor norsk fiskeripolitikk er at fiskeressursene skal tilhøre folket, at fiskeren skal få betalt, og at fiskeressursene skal komme kystsamfunnene til gode. Jeg regner med at statsråden er enig i disse grunnleggende prinsippene. Men så vet vi også at økt bearbeiding skaper økt verdiskaping. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hva vil statsråden gjøre for å legge til rette for økt verdiskaping av våre flotte fiskeriressurser?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-10-26:
Regjeringen foreslår å bruke 1 mrd. kr mindre på jernbane enn det den rød-grønne regjeringen foreslo i sitt siste budsjett. Vi har fortsatt ikke elektrifisert Trønderbanen, og budsjettet som er framlagt, underfinansierer oppstarten av den, og vi har en rekke prosjekter på Bergensbanen og deler av intercity som skulle ha vært igangsatt, som ikke er det. Jernbanen er en viktig del av kollektivtilbudet også utenfor det sentrale østlandsområdet. Hvordan vil statsråden sikre at de prosjektene som ligger i Nasjonal transportplan, som man ikke har fått startet opp, blir gjennomført?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-10-26:
Regjeringa har fram til i år fulgt opp enigheten på Stortinget om budsjettet for 2014 om en satsing på ytre intercity og dobbeltspor til Lillehammer, Halden og Skien på en eksemplarisk måte, gjennom både bygging av klargjorte strekninger og bevilgning av penger til planlegging av nye strekninger. Mye går så det suser i Innlandet, men for togets del er bremsene nå satt på. Det reises faktisk tvil om byggingen til Hamar, altså den indre intercityutbyggingen, og for strekningen videre fra Hamar til Lillehammer – faktisk er det snakk om hele Dovrebanen opp til Trondheim – er det nå betydelig usikkerhet, som statsråden selv sier, om vi kommer dit, og særlig innen 2030. Statsråden reiser spørsmål ved hvordan vi planlegger. Det er vel og bra, men nå er spørsmålet om vi faktisk vil, om vi heller vil vei mer enn jernbane. Kan statsråden garantere at vi skal til Lillehammer med dobbeltspor innen 2030?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-10-26:
«28. mai i år vedtok medlemslandene i WHO et mål om at hepatitt C skal utryddes innen 2030. Helse- og omsorgsdepartementet har lagt fram en nasjonal strategi mot hepatittinfeksjoner. Både fra sykehushold og brukerorganisasjoner på rusfeltet har det kommet kritikk av at den nasjonale strategien både opererer med feil tall på nysmitte, og at Norge ikke følger opp forpliktelsene overfor WHO med å utrydde hepatitt C i Norge innen 2030. Mener statsråden at den nasjonale strategien mot hepatittinfeksjoner vil utrydde hepatitt i Norge innen 2030?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-10-26:
Vi ønsker at alle skal ha et likeverdig helsetilbud, uavhengig av bakgrunn og livssituasjon. Hepatitt C rammer, som vi vet, først og fremst grupper som ofte er dem som har minst vern fra før. Svært mange er injiserende rusmisbrukere. Vi vet at denne gruppa nedprioriteres, til tross for løfter om en styrking i helsevesenet og andre sektorer. Opptrappingsplanen for rusfeltet er et av svarene på det, og jeg er veldig glad for at vi har fått til det. Men lavterskeltilbud som LASSO her i Oslo, sprøyterom, oppsøkende tjenester og LAR-tilbud er viktig for de aller mest sårbare og sykeste, og gode tilbud i hele landet vil gjøre det lettere å finne og hjelpe høyrisikogruppene for sykdom og sikre god diagnostikk og oppfølging for dem som trenger det aller mest. Mener statsråden at de lavterskeltiltakene som vi har i opptrappingsplanen for rusfeltet, er tilstrekkelige for både å kartlegge, oppsøke og sikre god behandling av hepatitt C, også for de mest sårbare i smitterisikogruppen?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-10-26:
Det er viktig å holde takten oppe, for det helhetlige tilbudet er viktig. I en rapport fra Oslo Economics fra 2014 vises det til noen interessante beregninger knyttet til livsløpskostnader for behandling. Det utvikles nå nye medisiner, og prisene går heldigvis ned. Den rapporten viser at vi står overfor livsløpskostnader på opp mot 12 mrd. kr med dagens behandlingsregime. Jo flere som blir behandlet med nye legemidler, jo billigere blir det, og i tillegg vil en tidlig behandling gi økt livskvalitet for dem som har sykdommen. Dette er et mulig Kinder-egg – hvis vi både greier å gi medisiner og billigere behandling, øke livskvaliteten og styrke smittevernet. Så det er viktig å holde takten oppe. Men da er spørsmålet om en egen handlingsplan, ikke bare en strategi, er på trappene for å sikre dette målet innen 2030.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-26:
Eg har eit spørsmål til næringsministeren. Regjeringa sin næringspolitikk er først og fremst ikkje å ha ein næringspolitikk. Ordningar som er retta inn mot enkeltnæringar, vert systematisk kutta, næringspolitikken skal nøytraliserast. Noreg har ein betydeleg industri og forsking knytt til romfart og romverksemd. Dette er framtidsretta høgteknologiske arbeidsplassar. Romindustrien omset for 7 mrd. kr i året. Noreg har eit godt utgangspunkt for å utvikla dette vidare. For å utløysa vekst er det to ting som er viktig: Noreg bidreg til dei frivillige programma i den europeiske romfartsorganisasjonen ESA. Dette gjev norske bedrifter, norsk industri, kontraktar og oppdrag. Næringsministeren sitt svar til industrien er å føreslå eit kutt på 70 pst. i Noregs deltaking i programma. Det andre tiltaket er nasjonale følgjemidlar. Dei er avgjerande for at norsk romfartsindustri kan delta i den internasjonale konkurransen. Næringsministeren sitt svar er å føreslå å kutta 40 pst. i desse midlane til neste år. Det er slik at for kvar krone staten puttar inn, får industrien 5 kr i retur. Ein slik politikk for å byggja norsk industri og kompetanse liker Senterpartiet. Det gjer tydelegvis ikkje Høgre og Framstegspartiet. For det er ikkje tvil: Med opne auge legg regjeringa ned lønsame høgteknologiske arbeidsplassar i Noreg. Det kan vera i Nammo, i Kongsberg Gruppen eller i ei rekkje bedrifter rundt om i landet. Mitt spørsmål til næringsministeren er: Kan næringsministeren forklara kvifor det er så viktig for ho å byggja ned norsk romfartsnæring?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-26:
Eg vil takka for svaret. Det er jo litt spesielt å høyra næringsministeren argumentera så tungt for dette, og at ho kjem med så dramatiske konklusjonar som eit 70 pst. kutt i dei frivillige programma i ESA og eit 40 pst. kutt i følgjemidlane. Dette skjer altså mens Stortinget ventar på ein romfartsstrategi, og den avgjerda som vert teken i haust, vil jo ha verknad for mange år framover. Når det gjeld Sør- og Vestlandet, er det nettopp slik at mange bedrifter der ser at det er moglegheiter innanfor romfart – desse moglegheitene vrakar regjeringa med dette forslaget. Mitt spørsmål er igjen: Meiner næringsministeren at dette er eit godt forslag, eller er det finansministeren som har vunne denne runden?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-26:
Skal me nå klimamåla, må transportsektoren redusera utsleppa kraftig. Det er sikkert det som er bakgrunnen for at regjeringa har lagt fram eit grønt skatteskifte der Høgre og Framstegspartiet har føreslått å auka bensinavgifta med 31 øre og dieselavgifta med 53 øre. I sum er dette ein stor kostnad for folk og næringsliv, men det er jo eit vilkår at klimatiltak må ha klimaeffekt, og det er vanskeleg å finna dei som meiner at dette såkalla grøne skatteskiftet som regjeringa har presentert, vil gje noko særleg utsleppskutt. Då er mitt spørsmål til statsråden om han er einig i at når ein pålegg bilistane auka avgifter, må det vera ein føresetnad at det faktisk gjev reduserte utslepp som monar. Eller er han tilfreds med berre å leggja på avgiftene utan at utsleppa går ned?
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Jeg er først og fremst opptatt av næringspolitikk som virker. Derfor tør vi å gjøre ganske grundige gjennomganger av de virkemidlene vi har på statens hånd, og derfor har man nå sett at vi etter SSBs analyser har nedskalert tematiske programmer og oppskalert landsdekkende, brede programmer. Det er god næringspolitikk fordi det treffer alle næringer i hele landet. Så er jeg helt enig med representanten Pollestad i at det å satse på romprogrammer og romforskning er viktig. Vi har en beliggenhet og en topografi som gjør at vi i særlig grad har nytte av det, og vi har en viktig romindustri. Men det er altså slik at når vi skal lage budsjetter, er vi nødt til å prioritere. Det er vanskelig, det er krevende, men vi må gjøre det. Fra regjeringens side har prioritet nr. 1 vært å møte den situasjonen vi har på Sør- og Vestlandet i form av tiltak gjennom fjoråret, gjennom året og for neste år. Den andre er å bidra til at næringslivet greier å gjennomføre helt nødvendige omstillinger, og det gjør vi ved å videreføre den kraftige satsingen vi har på landsdekkende programmer som vi vet virker, og som treffer alle næringer, også romfartsnæringene. Derfor er det slik at vi bruker 1 mrd. kr i året på romfartsprogrammer. Vi er med i EGNOS, i Galileo, i Copernicus – store, viktige programmer for Norge. Vi har også følgemidler, som er foreslått nedjustert, rett og slett fordi de har mindre nytteeffekt enn det andre programmer har. Og så kan romindustrien hente midler fra de landsdekkende programmene, til liks med alle andre, og man kan – ikke minst – hente hjem mye større bidrag fra Horizon. Vi har en industri som i for liten grad greier å hente hjem bidrag fra vår europeiske satsing. Det bruker Forskningsrådet nå mye ressurser på å hjelpe industrien med. Vi er helt enig i at dette er viktig, men noe annet har altså vært viktigere for oss.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Jeg tar fullt ut ansvar for Nærings- og fiskeridepartementets budsjett. Jeg har vært tydelig på at vi har vært nødt til å prioritere, og det aller viktigste nå er at mennesker som har mistet jobben sin på Sør- og Vestlandet, kommer i arbeid. Det er også viktig at industrien i hele landet greier å gjennomføre nødvendige omstillinger. Vi ser altså at dette er programmer som virker, som treffer alle næringer i hele landet. Vi brukte ikke eventyrlige år på å forberede oss på tøffere tider, det ser vi nå: Vi er sårbare, og vi må igjennom en omstilling. Så mener jeg at romfartssatsingen er viktig. Vi bruker 1 mrd. kr i året, og vi ser også at industrien kan hente midler fra andre programmer enn dem som er tematisk knyttet opp til denne industrien. Men dette er altså tøffe prioriteringer som vi er nødt til å gjøre, og da er noe viktigere enn noe annet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Det er faktisk slik at vi skal delta i like stor grad neste år som det vi gjør i år. Det foregår ingen kutt for neste år. Det vi har varslet, er at deltakelsen inn i det frivillige programmet til ESA vil bli redusert fra 2018. Det har vi vært tydelige og ærlige på, og som jeg sier: Dette er tøffe prioriteringer. Vi må nå gjøre noe for å motvirke akuttsituasjonen knyttet til arbeidsledighet, og så gjør vi noe for å møte omstillingsbehovet i næringslivet i hele landet. Vi har også brukt ganske mye krefter på å la SSB gjennomgå virkemiddelbruken vår i Innovasjon Norge og i Forskningsrådet. Det er de store, landsdekkende programmene, som også treffer romindustrien, som best dekker de målene vi har, og da er det dem vi har satset på. Så skal vi delta i ESA, vi skal fortsatt ha en stemme der, vi skal påvirke programmene, og vi har retur til de programmene. Og vi kan oppnå retur ved også å bruke andre virkemidler, både i Norge og i EU.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Vi vil jo meddele det som blir Stortingets vedtak i budsjettet, og det er det vi har invitert Stortinget til å mene noe om i budsjettet som er lagt fram. Hvis man mener at romindustrien blir nedlagt som en følge av dette, så mener jeg det er helt feil. Vi satser altså over 1 mrd. kr i året, vi deltar i alle store, viktige programmer, og vi skal også delta videre i ESA, men for 2018 og fireårsperioden videre er det foreslått en lavere deltakelse enn i dag.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Jeg har vært tydelig på at jeg mener at romsatsing er viktig, men jeg har også vært tydelig og ærlig på at akkurat nå er det noe annet som er enda viktigere. Når vi bruker 1 mrd. kr i året, når vi er med på store, viktige programmer for oss, ja, så mener jeg selvfølgelig at dette også er en industri som kommer til å bli viktig for oss framover. Denne industrien kan hente midler fra de landsdekkende programmene vi har, og kan i enda større grad hente hjem programmer fra EU. Vi har også vanskeligheter med å fastslå, eller Menon har i hvert fall vanskeligheter med å fastslå, at følgemidlene gir tilstrekkelig samfunnsnytte. Men deltakelse i ESA gjør det. Derfor skal vi også videreføre vår deltakelse, men på et lavere nivå enn det vi gjør i dag.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Ja, jeg kan godt gjenta det enda en gang: Når man har én pott penger, må man bruke dem på de områdene man mener man må prioritere høyest. Det aller viktigste nå er å møte situasjonen på Sør- og Vestlandet. Det gjør vi gjennom en rekke tiltak. Det nest viktigste er å ha programmer som treffer næringer i hele landet, som bidrar til omstilling, og som gjør at vi skal komme oss gjennom en teknologisk utvikling, et grønt skrifte. Det er veldig mange krav som settes til industrien nå, og vi vet at disse programmene virker. Så skal vi også satse på rompolitikk. Det gjør vi ved bruk av 1 mrd. kr i året. Man kunne godt ønske seg en større satsing, men potten med penger er altså det den er, og da måtte man tatt fra noe annet som man mener er viktigere.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Vi er blant de landene i verden som har størst statlig eierskap – det finnes kanskje bare et par til som har mer enn det Norge har. Det kommer vi fortsatt til å ha. Den uenigheten vi har, er faktisk ganske så marginal. Når det nevnes at Kongsberg Gruppen skulle legges ut for salg, er det jo slik at Stortinget besluttet at det ikke skulle skje. Det vi har lagt fram for Stortinget, som Stortinget har sluttet seg til, er at staten fortsatt skal være en stor eier både i Kongsberg Gruppen, i Telenor og i en rekke andre selskaper. Vi eier bl.a. 34 pst. i DNB, vi eier over 50 pst. i Telenor, vi eier over 50 pst. i Kongsberg Gruppen. Når det gjelder Investinor, forstår jeg at det er vanskelig å innrømme at man har tatt feil. Men det er altså slik at vi må tørre å gjøre endringer når vi ser at de virkemidlene vi skaper og innretter, faktisk ikke virker slik vi hadde håpet. Investinor er nå åtte år gammelt, og Stortinget har gjennom flere budsjetter vært varslet om at vi har en gjennomgang av Investinor. Når Investinor ikke treffer de målene vi har satt for dem, er ikke det Investinors ansvar, det er ikke de ansattes ansvar – det er mitt ansvar, det er regjeringens ansvar, og nå er det Stortingets ansvar. Vi har hatt en grundig gjennomgang av Investinor, på samme måte som vi har hatt det av virkemidler i både Innovasjon Norge og Forskningsrådet, og tilbakemeldingene er svært tydelige: De oppnår ikke innovasjon, nyskaping og omstilling i den utstrekning vi skulle ønske. Når vi sammenligner med andre lignende selskaper, oppnås det heller ikke, og vi har nå ventet i åtte år på at dette skulle ordne seg. Skogindustrien i Norge drar ikke nytte av at Investinor har nesten 0,5 mrd. kr ubrukte midler på bok. Gründere og tidligfaseselskaper drar ikke nytte av at Investinor ikke greier å investere i de selskapene som har tilstrekkelige vekstambisjoner. Vi foreslår nå en endring. Det er selvsagt smertefullt, men det gjør vi for å møte den situasjonen vi er i, hvor vi trenger at det bygges opp mange flere private eiermiljøer sammen med det offentlige, innenfor en rekke områder.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-26:
Denne regjeringen har ingen næringsnøytral næringspolitikk. Sist det ordet ble brukt, var faktisk i en stortingsproposisjon fra en arbeiderpartiregjering. Sist det virkelig ble solgt andeler av det statlige eierskapet, var i Stoltenberg I-regjeringen, og man privatiserte både Telenor og Statoil, og man solgte seg ned i DNB. Så det virkelig store salget fra staten skjedde altså under de rød-grønne. Vi har solgt under 2 pst. av aksjene i SAS. Det var en fullmakt som Arbeiderpartiet innhentet. Jeg innestår fullt ut for at vi har ansvar for å innrette de virkemidlene vi har, på en måte som gjør at de skaper innovasjon, at de skaper nye arbeidsplasser, og at de gir verdiskaping. Så tror jeg at Arbeiderpartiet bare må innrømme at de har tatt feil, og at det må gjøres endringer dersom vi skal få til den utviklingen vi vil. Derfor foreslår vi endringer i Investinor. Jeg mener det er helt nødvendig hvis vi skal få til det å bygge opp flere private eiermiljøer i mange ulike bransjer i hele landet, men vi skal beholde Investinor som et instrument for tidligfaseselskapene.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-10-26:
Slik vi leser statsbudsjettet, så legges det opp til å redusere Norges bidrag til ESAs frivillige programmer fra en hel, såkalt NNI-andel til en kvart andel, og i høringen ble det fra flere hold påpekt hvor store konsekvenser dette ville få for norsk romvirksomhet. NIFRO ga uttrykk for at 70 pst. kutt i deltakelsen også ville bety 70 pst. kutt i de industrielle oppdragene, og at det på sikt kunne medføre at norsk romvirksomhet ble avviklet. Allerede 1. desember er det et viktig ministerrådsmøte i ESA. Hva kommer regjeringen til å meddele på dette møtet når det gjelder størrelsen på Norges deltakelse i ESAs frivillige programmer?
Pål Farstad (Venstre), 2016-10-26:
Det er gledelig å kunne ta opp tråden fra forrige spørretime om romforskning og romsatsing, at vi også kan få næringsministerens syn på nærings- og industriutvikling basert på programmene til den europeiske romorganisasjonen ESA. Jeg har hørt svarene fra ministeren i dag og er ikke mer beroliget enn jeg har vært. Jeg synes det er god grunn til å påpeke at det ikke er bra at det år etter år skapes usikkerhet om norsk romsatsing. En reduksjon av ESA-investeringer og følgemidler vil skade mulighetene for norsk industriutvikling og verdiskaping – jeg understreker industriutvikling og verdiskaping – og vil sette oss tilbake, uten tvil. Hva tenker statsråden om det?
Pål Farstad (Venstre), 2016-10-26:
Det har vært bred enighet om norsk fiskeripolitikk på Stortinget, at fiskeressursene tilhører fellesskapet, og at verdiene som skapes, tilfaller våre lokalsamfunn, fiskerisamfunn og ikke minst norsk økonomi. Slik vil jeg ha det også i framtiden. Norge er velsignet med særs dyktige fiskere, som høster ressursene bærekraftig, og vi har en god fiskeriforvaltning. Når det gjelder fiskerne, er det både sjarkflåten, kystflåten og havfiskeflåten. Det er viktig å understreke. For Venstre er det også viktig at det holdes fast på dagens fordeling av kvoterettigheter mellom kystflåten og havfiskeflåten, basert på et spredt og bredt eierskap til båt og bruk. Dette vil også være viktig for landindustrien. Så spørsmålet er: Er fiskeriministeren opptatt av å sikre et framtidig bredt eierskap til fiskefartøy og at rettigheter til å drive fiske ikke blir samlet på få hender?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Vi er mange som lurer på kva tenkinga er her. Desse kutta på 70 pst. til dei frivillige programma i ESA reknar næringa sjølv med at vil redusere talet på arbeidsplassar i den næringa med rundt 300 personar. 300 høgteknologisk tilsette kjem til å miste jobben, ifølgje næringa sjølv. Det som er spesielt med denne næringa, er ikkje berre at ho er høgteknologisk og har ei høg verdiskaping for Noreg, ho er også perfekt tilpassa til teknologi- og kompetanseoverføring frå nettopp offshore-næringa og over til denne industrien. Så i staden for at ein kuttar, burde ein i så fall ha satsa på denne næringa, gjennom programma til ESA. Men i staden vel regjeringa å kutte i noko som absolutt kan vere ei framtidsnæring, og som absolutt kan vere ei næring som kan få overført teknologi og kompetanse frå offshore-næringa. Så spørsmålet mitt er: Kva er logikken til regjeringa for å gjere dette kuttet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Vi er eit havfolk. Det var ressursane i havet som trekte folk hit for 20 000 år sidan. Det var ressursane i havet som bygde landet, som skapte moglegheiter og velferd for alle. Uansett korleis framtida til Noreg blir, kjem havet til å stå i sentrum. To prinsipp har stått sentralt i forvaltinga av havet. Det første er allmenningen, at ingen eig havet, det skal eigast i fellesskap. Det andre er haustingsretten, at nærleik til ressursane i havet gir rett til å hauste av det. Dette inneber at ingen privatperson kan eige retten til å hauste av havet, og at ingen langt borte frå kan nekte folk på yttersida av Senja å hauste av havet som ligg rett utanfor stuevindauga deira. Desse prinsippa har vore avgjerande for norsk vekst og velstand gjennom tusenvis av år. Det har vore viktig når aktørar utanfrå har forsøkt å skaffe kontroll over våre ressursar. Det har vore viktig når Noreg har hevda suverenitet over våre enorme havområde, og det har sikra rettferdig fordeling av ressursane, der ingen enkeltpersonar eller selskap har gjort seg rike på andre sin kostnad, det har kome havfolket og fellesskapet til gode. I dag er desse prinsippa nedfelte i havressursloven og deltakarloven, men vi kan trekkje ein lang tradisjon heilt tilbake frå Magnus Lagabøte si lovgiving til i dag. Likevel blir prinsippa utfordra, både allemannseiget og haustingsretten. Så mitt spørsmål går til fiskeriminister Sandberg: Kva gjer statsråden for at desse prinsippa blir følgde og vidareførte?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Mitt utgangspunkt var det som har vore dei stolte norske tradisjonane for forvaltninga av havet. Og det er to sentrale prinsipp som har bidratt til at vi har ein heilt unik kystkultur i dette landet, ei heilt unik verdiskaping langs heile kysten, i motsetning til veldig mange andre land, som har følgt ei heilt anna linje, som har ført til at kystkultur blir lagd ned, og at verdiskapinga også har gått ned. Det at desse prinsippa i dag blir utfordra, er enkelt å sjå: Fiskerettar blir samla på stadig færre hender, og folk blir også effektivt nekta å delta i det lukka fisket. Berre i løpet av det året som har gått mens fiskeriministeren har vore statsråd, har ein fiskekvote som tidlegare kosta eventyrlege 1,4 mill. kr i Finnmark, auka til 2,4 mill. kr, eitt år seinare. Det stengjer ute kystsamfunna frå å delta i fisket, og det er berre nokre få aktørar igjen. Bekymrar dette fiskeriministeren nemneverdig?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-26:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. I henhold til Parisavtalen er våre forpliktelser at vi skal redusere våre klimagassutslipp med 40 pst. innen 2030. Vi ønsker enighet med EU om hvordan vi skal få dette til, og det er ingen tvil om at en stor del av utslippskuttene må komme i transportsektoren. Da er ny organisering viktig. Venstre har vært en pådriver for å organisere kollektivtrafikken i Oslo og Akershus bedre gjennom de siste 15 årene, og det har vært en stor suksess. Det er avgjørende at jernbanereformen nå får den nødvendige kvalitet, men det handler også om ressurser. Statsråden har tidligere i en spørretime uttalt at enigheten mellom Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene har gitt store økninger til jernbanesektoren og kollektivtrafikken i de foregående årene. Det har vært riktig og viktig og er også et viktig gjennomslag for Venstre. Når vi ser på årets budsjett, kutter regjeringen i sitt forslag kollektivtransporten med ca. 300 mill. kr og tilskuddet til gang- og sykkelvei med 62,5 mill. kr. Arbeidet med å ta igjen vedlikeholdsetterslepet på jernbanen stopper opp fordi regjeringen kutter jernbanevedlikeholdet med nesten 400 mill. kr. Samtidig gis det avgiftslettelser til de tradisjonelle fossile bilene på 900 mill. kr. Hvordan mener statsråden at man med dette budsjettforslaget tar et stort steg for å nå klimamålene i 2030 – det første året etter at Parisavtalen ble undertegnet?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-10-26:
Jeg har stor respekt for statsrådens tro, og jeg har fått med meg beskrivelsen av hva statsråden tror vil komme til å skje i årene framover. Det er klart at skal vi få til den store endringen fram mot 2030, det er altså 13 år pluss noen måneder til, må det en sterk handlekraft til for å nå målene. Stortinget har allerede – i forbindelse med energimeldingen – vedtatt at så godt som alle nye biler skal ha nullutslipp i 2020, all tungtransport skal være fossilfri i 2030. Da er det klart at Nasjonal transportplan, sammen med budsjettene, kan være avgjørende for å få dette til. Ser statsråden for seg hvordan han vil ha en konkret plan for å nå disse målene framover, slik at vi driver utviklingen framover, har en lederrolle for å nå klimamålene, og ikke bare sitter og venter, tror og håper at andre tar det store steget?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-10-26:
I likhet med statsråden er jeg teknologioptimist, og jeg synes det er fantastisk å se at det kommer selvkjørende biler, at det kommer nye elbiler som blir både billigere og ikke minst mye bedre – der rekkevidden blir 50 mil, og der det ser ut til i alle fall å kunne gå i en retning der de vil bli billigere enn fossile biler. Samtidig er det veldig viktig at vi klarer å føre en politikk som bidrar til at skiftet til fornybare biler skjer raskere, eller i alle fall så raskt som mulig. Forpliktelsene vi har, er jo ganske tøffe, og statsråden vet godt at hans sektor, transportsektoren, er den store sektoren som kommer til å få de aller fleste påleggene, eller er den sektoren der det må skje mest. Derfor er jeg utålmodig etter at statsråden er enda mer offensiv, at han ikke bare er optimist og ser på den utviklingen som skjer, men legger til rette for at den skjer raskest mulig. Hvilke virkemidler mener statsråden trengs? Når vi kommer til 2025, er nesten alle biler som blir solgt, nullutslippsbiler.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Ekte teknologioptimister tar teknologien i bruk. Det er politikk som gjør at produsentene nå produserer flere elbusser enn tidligere. Det er politikk som gjør at vi i Norge har den største andelen nye elbiler som selges noe sted i verden. Statsråden bruker alltid bildet med hester og biler, men regjeringens politikk er jo å gjøre hestene billigere og bilene dyrere. Ta Fremskrittspartiets program. Der står det at avgiften på nye biler må betydelig ned. Det er altså fossilbilavgiftene som må betydelig ned – med andre ord hestene i statsrådens bilde – og det er akkurat det de har gjort med årsavgiften på biler også i år. Derfor er spørsmålet: Mener virkelig statsråden at billigere biler som bruker fossilt drivstoff, er veien å gå for å sikre at vi når målet om at alle nye biler i 2025 skal være nullutslippsbiler?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Jeg har følgende spørsmål: «Ved Kroktjenn i Krødsherad kommune foregår det nå en større hogst i et nasjonalt verneverdig område. Området består av flere kjerneområder, og det er funnet naturverdier av nasjonal betydning. Halvparten av våre utrydningstruede planter og dyr lever i skogen. Derfor vedtok Stortinget i vår at 10 pst. av skogene skal vernes. Når vil statsråden gripe inn og sikre vern av dette nasjonalt verdifulle skogsområdet?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Jeg hører da at statsråden sier han ikke kommer til å foreta seg noe for å stoppe eller få vernet området ved Kroktjenn i Krødsherad. Det synes jeg selvfølgelig er trist, men det får jeg bare forholde meg til. Jeg vil da gå over til å snakke om den nasjonale betydningen, både her og i andre områder. I stortingsmeldingen Natur for livet står det på side 128: «I de store lavtliggende skogområdene på Østlandet er det mangel på skogvern. Her vil det være viktig å etablere nye naturreservater, også større verneområder, og det vil være nødvendig å verne skog som» – og her er et nøkkelmoment – «på sikt kan utvikle viktige naturkvaliteter.» Området i Krødsherad ville vært en perfekt kandidat til noe sånt. Men la meg stille følgende spørsmål: Dette er jo ikke det eneste eksemplet på at det hogges i verneverdige skogsområder. Har klima- og miljøministeren tenkt å gjøre noe for å sikre at det ikke hogges i nasjonalt verdifulle områder i framtiden?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-26:
Jeg er for frivillig vern, og jeg synes det har vist seg som en suksess. Men det er sånn at med det tempoet som regjeringen nå legger opp til i forbindelse med vern, med de bevilgningene som ligger inne til frivillig vern, tar det 42 år, ifølge høringsinstansene som vi har hatt inne nå i denne budsjettrunden, før vi når målet om 10 pst. vern. Den rød-grønne regjeringen la fram en opptrappingsplan for det frivillige vernet, og før valget i 2013 lovet Høyre å verne mer skog enn de rød-grønne, mer ambisiøst enn den opptrappingsplanen som vi hadde lagt fram. Men hvis vi hadde fulgt den opptrappingsplanen som SVs miljøminister la fram, ville vi hatt 630 mill. kr til skogvern neste år, mens dagens regjering foreslår 392 mill. kr. Hvorfor bevilger ikke regjeringen mer penger til skogvern, som de lovet, hvis målet er 10 pst. vern?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Representanten viser til havressursloven, og den ligger fast. Ressursene i havet er fellesskapets. Det er også regjeringens politikk. Mye av dette får vi nå store gjennomganger av. Vi har store saker som ligger til behandling, både kvoteutvalget – Eidesen-utvalget – vi har pliktkommisjonens rapport og en rekke saker nå, og det har aldri før vært så stor debatt rundt norsk fiskeri og framtiden for å ta ut ressursene av havet. Deltakerloven ligger fast, men den blir utfordret, det er helt riktig, særlig med tanke på det som ligger i pliktkommisjonens rapport. Dette er nå til vurdering, dette er ute på høring, og representanten og Stortinget vil få ta den debatten senere. Vi kan gjerne gå tilbake til 1940- og 1950-tallet, som resulterte i at vi bygde opp mange industriinstitusjoner, stort fiskeri, langs kysten vår. Det ble gjort etter krigen, i tråd med å bygge opp samfunnene, få bosetting – og sikkerhetspolitikk var inne i bildet. Det var den gangen en subsidierte veldig mye innenfor denne næringen. Disse subsidiene er nå fjernet, og resultatet er at det går rimelig godt i norsk fiskeri, det går betydelig godt innenfor norsk havbruk. Det er sånn at kystfisket og andelen torsk f.eks. har ligget noenlunde fast siden 1970- og 1980-tallet. Jeg er akkurat like opptatt av at ressursene skal bli igjen langs kysten vår. Det viser seg også dette året at det aldri før har blitt landet mer fisk i Nord-Norge enn det gjør nå. Og jeg ser at vi er i en situasjon der vi går fra «outsourcing» til «homesourcing», at norsk sjømatindustri nå blir konkurransedyktig, og at vi også flytter mye av prosessene hjem.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Fiskekvotene har hatt en økning over lengre tid, og så kan man si at man blir bekymret over det. Men det er klart at det er et resultat av politikk, og det gir også resultater. Det er ingen som har hatt høyere inntektsvekst enn norske fiskere. Hvis man sammenligner norske fiskere med landbasert industri f.eks., har de hatt en betydelig høyere inntektsvekst. Så er det sånn at industrien har slitt. Det er det som har vært utgangspunktet for Meld. St. 10 for 2015–2016, sjømatindustrimeldingen. Det var det regjeringen hadde fokus på der, for hvis vi skal lykkes framover nå, må vi også styrke industriens lønnsomhet. Det er det som må legges til grunn for å skape industri og vekst i distriktene. Ulønnsomme arbeidsplasser skaper ikke trygghet langs kysten. Lønnsomme arbeidsplasser, imidlertid, vil skape vekst. Jeg må si at jeg som fiskeriminister så heldig som jeg er, får lov til å reise rundt. I går var jeg i Steigen og åpnet et settefiskanlegg. Jeg blir stadig vekk invitert til å åpne ulike anlegg langs kysten vår nå. Så det er en betydelig optimisme og positivitet der ute.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Konklusjonen i rapporten er at man skal ta fra trålerne og gi til kystsamfunnene. Det er det som er konklusjonen. Rapporten konkluderer også med at ulike regjeringer er årsaken til den situasjonen vi står i, bl.a. den rød-grønne regjeringen – og tidligere regjeringer. Rapporten sier faktisk rett og slett at politikere har vært unnfalne og har laget et uthulet system. Så er mitt utgangspunkt som fiskeriminister i 2016 å sørge for noe som vi alle sammen er enige om, å få noe som fungerer, og noe som er forutsigbart. Alle politikere og alle politiske partier jeg snakker med, sier at pliktene fungerer ikke. Det er mitt utgangspunkt. Nå er dette ute på høring, så det blir helt feil av meg å legge noen slags føringer på det, men intensjonene her er å flytte noe av ressursene tilbake til kystsamfunnene, og der finnes det ulike metoder. Jeg har vært i debatt også med SV. SV har vært skamfull over det man har gjort tidligere, og nå skal jeg prøve å rette det opp.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Jeg pekte ikke på eksakte lokalsamfunn, men disse samfunnene som representanten peker på, har hatt utfordringer og har utfordringer i dag på grunn av at ulike regjeringer har uthulet et system som hadde til intensjon å skape vekst og forutsigbarhet langs kysten vår. Det har man ikke lykkes med. Derfor var det også, tror jeg, at Stortinget ba meg sette ned en pliktkommisjon, som skulle se på alle disse pliktene samordnet. Nå har denne pliktkommisjonen levert sin rapport. Så registrerer jeg selvfølgelig at noen har konkludert før rapporten kom. Det må jeg bare respektere, men min intensjon er fortsatt at både Melbu og andre samfunn langs kysten vår skal ha forutsigbarhet og ha muligheter til å få leveranse av råstoff og vokse. Det er jeg optimistisk nok til å tro på hvis man finner fram til en løsning med tanke på både pliktene og kvoteutvalget som skal levere sin rapport, og en rekke andre ting. Jeg kunne i den forbindelse også snakket om infrastruktur for å styrke lønnsomheten og veksten langs kysten vår.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Det tror jeg at vi skal finne fram til i fellesskap. Nå har vi mange store oppgaver foran oss, og jeg tror at regjeringen i fellesskap med Stortinget skal finne løsningene for det. Nå er det altså sånn at det går veldig godt. Det er rekordomsetning i kystfisket i nord, rekrutteringen går veldig bra, Kystfiskarlaget og Fiskarlaget rapporterer at nå går det rimelig greit, vi setter nye rekorder hele tiden. Det har aldri vært landet mer fisk i nord. Rettighetene er en litt annen debatt, å flytte rettighetene, men det var det også på 1940- og 1950-tallet. Da var det noen kapitalsterke her i Oslo som sørget for å bygge opp og ha eierskap langs kysten vår. Men når det gjelder bearbeiding, er vi altså i en situasjon der vi er avhengig av markedene våre. Jeg tror ikke at vi politikere nærmest skal vedta hvordan produktene skal se ut, og den bearbeidingsplikten som Arbeiderpartiet innførte i sin tid, har i hvert fall ikke ført til det beste, eller økt lønnsomheten og konkurranseevnen til norsk sjømatindustri. Jeg tror at hvis vi ser på alle disse tre pliktene sammen nå, skal vi finne løsninger, for mulighetene finnes i stort monn langs kysten vår til å skape både bosetting, flere arbeidsplasser og økt sysselsetting.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-10-26:
Ja, der er vi helt enig. Jeg har heller ikke signalisert at det er noe politisk parti eller noen politikere som ønsker å endre på den fordelingen vi har i dag. Det var jo det jeg prøvde å peke på litt tidligere også, at den fordelingen og den andelen av ressursene som ligger til kystsamfunnene våre, har ligget rimelig rolig. Det har ikke vært noen stor balanseforskjell her. Det tror jeg vi er enige om skal sikres, for jeg har sagt også i mange sammenhenger at grunnmuren i norsk fiskeri framover fortsatt vil være kystfisket vårt, nærheten. Den store utfordringen er på industridelen. Jeg har ambisjoner – og dem håper jeg jeg deler med Venstre – om at vi skal «homesource» noe også, slik at vi får foredlet mer hjemme, for det vil være med og styrke eksportverdien vår, men også skape sysselsetting og bosetting langs kysten. Så et av de store målene vi må ha nå, er å skape lønnsomhet for industrien også. Det vil skape trygghet for alle som driver med fiske, enten det er kyst eller hav, og det må være formålet vårt.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-10-26:
Å styrkja industrien er vi alle einige om, men då må industrien få fisk. Eg vil òg minna om at då Stoltenberg-regjeringa overtok i 2005, var det faktisk innført evigvarande kvotar. Det fekk vi reversert og stoppa. Leveringsplikta var omgjord til tilbodsplikt av fiskeriministeren frå Høgre. Det punkterte leveringsplikta – det slår òg kommisjonen fast. Måndag i Dagsnytt atten viste statsråden til at lokalsamfunn har det vanskeleg under omstilling, og han viste òg til parallellen mellom situasjonen på Vestlandet og det som må skje på kysten i nord på grunn av pliktene. Vestlandet sine problem kjem i all hovudsak av låg oljepris. Kvifor må Melbu og Stamsund førebu seg på ei omstilling når det aldri før har vore landa så mykje fisk i nord?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-10-26:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Arbeiderpartiet mener at vi skal bygge landet, ikke selge det. De statlige selskapene bidrar med store inntekter som er med på å finansiere velferden vår. Næringsministeren budsjetterer selv med inntekter på 12,5 mrd. kr i utbytte til statsselskaper for neste år. Vi mener et strategisk statlig eierskap spiller en viktig rolle når det gjelder å skape nye arbeidsplasser, styrke innovasjonen og konkurransekraften i hele landet, og at de har en viktig rolle i omstillingen vi nå er inne i. Telenor og Kongsberg Gruppen er bl.a. sentrale i initiativet om et toppindustrisenter. Telenor har også bidratt til en lab for kunstig intelligens på NTNU, og langsiktig statlig kapital gir trygghet for omstilling og positive ringvirkninger for næringslivet. De to nevnte selskapene ønsker regjeringen å selge oss ned i. I framtiden vil vi trenge flere nye bedrifter som vokser seg store og skaper et betydelig antall nye arbeidsplasser. På verst tenkelige tidspunkt foreslår regjeringen dramatiske endringer i Investinor, som vil føre til et tørt venture-marked for norske innovasjoner. På næringskomiteens høring var partene samstemte om at Investinor var avgjørende for å sikre vekstmuligheter for nye norske selskap. Vi har ikke hørt partene så samstemt siden de ba om utvidede permitteringsregler. Da tok det også sin tid, men regjeringen snudde til slutt. Vil regjeringen nå legge til side sine ideologiske skylapper og innse hvor viktig statlig kapital er for å legge til rette for omstilling og ny vekst i Norge?