Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-01-30:
Hvor mange ganger Stortinget har debattert rovdyr siden rovdyrmeldingen ble behandlet i Stortinget våren 1997, har jeg mistet tellingen på. De utallige stortingsdebattene gjenspeiler det sterke fokus og de store konfliktene det medfører å ha rovdyr i norsk natur. Arbeiderpartiet mener vi har et politisk ansvar for å dempe konflikten og redusere bøndenes og reineiernes tap, men vi har også et politisk ansvar for å ta vare på vår naturarv og sørge for at disse utryddingstruede dyreartene ikke forsvinner fra norsk fauna. Vi må erkjenne at så lenge det finnes rovdyr i norsk natur, vil det bli drept sau og rein. Vi kommer aldri til å komme ned til et skadenivå lik null. Men det skadeomfanget vi har i dag, ikke minst knyttet til jerv, kan vi ikke akseptere. I innstillingen til Dokument nr. 8:92, som vi har til behandling her i dag, poengterer komiteens flertall at de tiltakene som er satt i verk etter 1997, ikke har fungert bra nok, og at det må følges opp med nye og flere tiltak: Bestandsregistreringen må styrkes, og det må settes i gang et nasjonalt overvåkingsprogram for rovdyr. Satsingen på forebyggende tiltak må trappes opp, og det må settes i gang et forsøksprosjekt med forebyggende og forskningsbasert arbeid basert på erfaringer fra tilsvarende problemområder i andre land. Det må iverksettes tiltak som ivaretar et effektivt uttak av rovdyr utenfor kjerneområdene og skadedyr der fellingstillatelse er gitt. I forbindelse med behandlingen av rovdyrmeldingen i 1997 ble det vedtatt nye modeller for forvaltning med jervenemnder og gaupenemnder, erstatningsordningene ble forbedret, og det ble etablert et statlig jegerkorps – dette i tillegg til de nye forebyggende tiltakene som ble iverksatt. Intensjonen den gangen var at disse prosjektene skulle evalueres etter en tid. Arbeiderpartiet mener dette er mest naturlig å gjøre gjennom en ny stortingsmelding. Vi støtter derfor Dokument nr. 8:18 fra representantene Gabrielsen, Hernæs og Sanner om en ny stortingsmelding innen 2003. I den meldingen bør vi få en full gjennomgang av rovdyrpolitikken. Men vi må klart holde fast på målet om å ha levedyktige bestander av alle de fire store rovdyrene i Norge. Et stort flertall i Stortinget avviser Dokument nr. 8:8 fra representanten John Dale om at forvaltningsplanen for ulv skal behandles i Stortinget. Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre, SV og Venstre mener dette er en sak av forvaltningsmessig karakter som hører inn under Regjeringens ansvarsområde. Stortinget kan ikke i detalj saksbehandle og bestemme hvilke kommuner som skal være innenfor og hvilke som skal være utenfor forvaltningsområdet. Det Stortinget kan gjøre, er å legge noen overordnede føringer for Regjeringens videre behandling av saken. Dette gjør Stortinget i dagens vedtak. Flertallet mener at etablering av ulvegrupper i for store geografiske områder gjør det vanskelig å føre kontroll med bestanden, samt at skadene på bufe vil bli mye større. Det er derfor et viktig poeng å legge forvaltningsområdet utenfor de sauetette områdene. Samtidig må området være så stort at en over tid kan drive byrdefordeling mellom de ulike områdene innefor forvaltningsområdet. Menneskets forhold til ulven har til alle tider vært preget av frykt. Denne redselen må vi ta på alvor. Komiteen mener dog at dette ikke skal være et avgjørende forvaltningsmessig kriterium. Likevel må det være en sterkere fokusering på disse problemene, som gjør hverdagen vanskelig for en del mennesker. Samtidig må vi ikke glemme at Norge ikke er i en unik situasjon i Europa når det gjelder ulv. Spania har over 1 700 ulv, Polen har 850 og Italia har 300. Folks redsel for ulv i disse landene er liten, og de har heller ingen erfaringer som tilsier at de burde ha vært redde. Ulven hører hjemme i norsk natur, og derfor er vi nødt til å lære oss til å leve med ulven.