trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-03-23:
Høyres språk er nærpolitireform. En ønsker å skape inntrykk av nærhet. Realiteten er det motsatte. Nå sa representanten Hårek Elvenes at essensen i reformen var flere patruljer på hjul. Ja, det er det folk har oppfattet. Så insinuerer representanten at de som i dag sitter og er knyttet til lensmannskontorene, sitter inne og ikke gjør noen ting. Jeg kan forsikre om at de som er på disse mindre lensmannskontorene, gjør gagns arbeid. Jeg synes representantene fra Høyre nå burde ut og snakke med de politifolkene og tidligere Høyre-lensmenn – jeg understreker: tidligere Høyre-lensmenn – som vi i Senterpartiet nå møter stadig flere av. De kjenner seg ikke igjen i det Høyre snakker om. Vi står overfor en kulturkonflikt, en kulturkonflikt mellom Fremskrittspartiet og Høyre på den ene sida, som vil sentralisere, og Senterpartiet på den andre sida. Det er sterkt å erfare. Det snakkes om hva som foregår på gutterommene. Det er en stor fordel å ta tak i det som skjer på gutterommene, at en har lensmenn og politifolk som har gode lytteposter, som kjenner samfunnet sitt, og som på et tidlig tidspunkt kan forstå hva som skjer, før skaden er skjedd. Politifagfolk sjøl sier hva en mener om dette. 65. pst svarte på Politiforums undersøkelse at en var uenig i at Norge blir et tryggere samfunn. 85 pst. var uenig i at politiet vil komme tettere på folk. Men det betyr ingenting. Hva som er politifolks egne vurderinger, betyr ikke noen ting for stortingsflertallet. Det betyr ingenting for ledelsen i politiet. Det betyr ingenting for statsråden. Det viser til de grader hvilken situasjon vi er i. Det viser til de grader behovet for å fokusere på organisasjon, kultur og ledelse. Det viser til de grader at nå må en snart begynne å respektere dem som er ute i felten, men det skjer ikke. Senterpartiet gjør det. Derfor ser stadig flere at det å gi støtte til Senterpartiet er å gi støtte til de faglige krav som politiet må bygge på. Det gjør at vi får økt oppslutning, og det gjør at vi blir et hvassere redskap for å gjøre noe med denne sentraliseringen etter valget. Høyre og Fremskrittspartiet gjør en god jobb for oss, men den må rettes opp etter valget.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-03-23:
Jeg vil oppfordre representanten Hårek Elvenes til å gjenta oftere det han sa, at de positive resultatene tikker inn på løpende bånd. Bare gjenta det. Det er uten dekning i fakta. Det blir sagt at det i Hallingdal er økt bemanning i vintersesongen. Ja, det er det. Det er fire helgevikarer og en støttepatrulje fra Hønefoss. Det kunne vært gjennomført helt uavhengig av politireformen dersom det hadde vært prioritert tidligere. Men nå har kraften blitt så stor at en måtte prioritere noe, og det er da svaret. Statsråd Amundsen sa at en måtte få trygge pass. Man konstruerer sentraliseringsargumenter, etter min vurdering – for hva er virkeligheten? Lensmannskontoret i Ål produserer 500 pass i året. Det har ikke vært en eneste feil ved utstedelsen av de passene. Det solide arbeidet som de har gjort, er noe regjeringa ser vekk ifra, og det medvirker sjølsagt til at interessen for økt innsats svekkes i politiet.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Det er ein krevjande prosess å skulle gjennomføre ei reform, og det er ingen konkurranse om å vere populær. Viss det var det, trur eg det hadde stått dårleg til med fleire. Det som er nødvendig å gjere, er å lytte til folk, lytte til politiet og Politiets Fellesforbund, kommunane, ordførarane og andre folkevalde, som seier at me må justere noko på kursen. Eg opplever at Senterpartiet no er svært konstruktiv når det gjeld politireforma. Det synest eg er veldig bra. Eg personleg meiner nok at det ikkje alltid har vore tilfellet. Då skal me lytte til dei tilbakemeldingane me får. Det er litt lite audmjukt å seie at tal frå Politidirektoratet viser at kommunane er fornøgde. Det er ikkje heile biletet, og det er heller ikkje riktig nyansert når ein les f.eks. Politiforum. Difor er det bra at me i dag føreslår, og at det er eit fleirtal i komiteen for å styrkje medverknaden i prosessen. Det trur eg er viktig for å få eit best mogleg sluttresultat. Det er ein ting me ikkje snakkar om når det gjeld lokal tenestestruktur, og som er ein av dei viktigaste føresetnadene, spør du meg, for at me er med i dette forliket. Det er moglegheita kommunane no har til å lage ein skriftleg avtale med politimeisteren i hans politidistrikt om korleis endringane skal kome deira kommune til gode. Problemet er at det me vedtok i forliket, er det litt for få kommunar som er klar over. Og kven sitt ansvar er det? Det er justisministeren sitt ansvar. Eg forventar at statsråden følgjer opp Politidirektoratet og politidistrikta, slik at dette blir gjennomført. Min kommune, Tokke, har gjort eit slikt vedtak – etter forslag frå Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti – med klare krav om kva ein forventar å få i kommunen sin når lensmannskontoret mest sannsynleg blir nedlagt. Det vedtaket blei gjort i november i fjor. Enno har ikkje kommunen høyrt noko frå Politidirektoratet eller politimeisteren. Det er for dårleg. Her har me ein kommune som har gjort jobben, og som prøver å vere konstruktiv for å få ei betre polititeneste, og så opplever dei inga tilbakemelding. Det er berre eitt eksempel, men eg veit det finst fleire, og det er for dårleg. Som eit parti som er med i eit forlik, kjem me til å vere ekstremt opptekne av at forliket blir følgt. Denne reforma er ikkje lagd fram av Arbeidarpartiet. Det har me sagt mang ein gong, at me meiner at ho nok hadde sett mykje betre ut viss me hadde lagt fram proposisjonen. Men dei endringane me fekk til, er me glade for at me fekk til, og då må dei følgjast opp, slik at kommunane i landet faktisk veit kva dei har å halde seg til, slik at dei veit kva dei kan krevje, slik at tenesta reelt sett blir betre. Eg ønskjer at statsråden svarer på det i debatten.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Eg opplever vel at denne debatten blir litt polarisert, at det no er litt ytterkant mot ytterkant. Eg hadde ikkje tort å seie at i den og den kommunen er det så å seie ikkje kriminalitet. Det veit me ikkje. Det er jo rett, som det blei sagt frå førre talar, at kriminalitetsbiletet endrar seg. Det er mykje me ikkje ser, og eg trur nok at alle politikarar og parti er opptekne av å kjempe mot den typen kriminalitet. Då er spørsmålet: Korleis gjer me det? Eg trur det finst mange små lensmannskontor som gjer ein aldeles strålande jobb, men eg trur òg det finst små lensmannskontor som ikkje gjer det. Det finst store lensmannskontor som er skikkeleg dyktige på førebygging, etterforsking, avdekking. Det finst store lensmannskontor som er dårlege på det, og då må me sjå på kva me kan gjere med det. Då meiner eg at me kan ikkje halde oss for augo og håpe på det beste og tenkje at det blir bra til slutt viss me berre ventar lenge nok. Det gjer det ikkje. Me er nøydde til å høyre og sjå og gjere noko med det undervegs. Derfor synest ikkje eg at me i Arbeidarpartiet, eller dei i Høgre og Framstegspartiet, må vere så såre. Me må tore å innrømme at det kan hende det er noko me bør gjere litt betre. Det kan hende at ikkje alt er heilt «perfect» i denne reforma, og me treng ikkje vere redde for å seie det. Det seier iallfall me. Me står jo bak forliket, men me er kritiske til gjennomføringa fordi me allereie ser at her er det ein del fallgruver, og dei må me passe på. Så er eg veldig oppteken av desse skriftlege avtalane som kommunane skal ha anledning til å gjere med sine politimeistrar, for eg trur at dei vil ha mykje å seie for dei kommunane som kjem til å miste lensmannskontoret sitt. Ein må vite: På kva måte blir tenesta betre? Kor mange fleire patruljebilar kjem me til å få? Det forventar eg at statsråden gjerne svarar på i debatten, for slik som det er no, ser det ut til å fungere veldig dårleg. Min påstand er at den delen av forliket ikkje blir følgd opp, og eg synest faktisk at det – nesten – er viktigare enn debatten om klage. For me veit at enkelte kjem til å få medhald. Fleirtalet gjer mest sannsynleg ikkje det. I Telemark har me fleire eksempel: Drangedal kommune stod på barrikadane, klaga på vedtaket om nedlegging, og lensmannskontoret blei oppretthalde. Det blei gjort ei ny politifagleg vurdering. Flott for Drangedal og veldig bra for Telemark. Men det kjem til å vere kommunar som ikkje kjem til å få medhald – «that’s the fact» – og då må me gjere jobben med å sørgje for at polititenesta blir betre. Der har justisministeren eit ansvar i å følgje opp den biten i forliket, og eg vil veldig gjerne at han kjem opp her og kommenterer nettopp det.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Eg vil berre referere kort frå forliket når det gjeld det løftet me har gjeve til innbyggjarane. Der står det: «Innbyggerne skal vite hva de får og hva et «nærpoliti» vil bety i praksis for deres lokalsamfunn. Flertallet viser til kriteriene for ny tjenestestedsstruktur som fremgår av Prop. 61(2014–15) punkt 5.3 og mener at det i tillegg skal legges til følgende kriterier for gjennomføring av endringer i tjenestedsstrukturen.» (2014–15) Der kjem dei punkta som eg har etterlyst svar på i heile debatten. Dei er viktige, for det er her me har moglegheita til å sørgje for at polititenesta blir betre i dei kommunane som eventuelt mistar lensmannskontoret. Det er mange ordførarar som er spente på det svaret eg skal få i dag, så eg etterlyser nok ein gong at justisministeren kjem opp på denne talarstolen for å gje oss eit svar på det. Eg ventar ikkje at han skal gå i detalj, men at han skal gje oss eit svar på kva han ønskjer å gjere for at informasjonen skal nå ut til folk i kommunane.
Hårek Elvenes (Høyre), 2017-03-23:
Det er interessant at representanten Vågslid synes at Senterpartiet opptrer så konstruktivt for tiden når det gjelder politireformen. Meg bekjent ønsker Senterpartiet å reversere denne reformen og legge ned Politidirektoratet. Jonas Gahr Støre var forbilledlig klar på dette i VG den 13. mars, der han sa at det overhodet ikke var aktuelt å reversere politireformen. Arbeiderpartiet står bak, de tar ansvar i fortsettelsen, som de gjorde da vi behandlet denne reformen i Stortinget. Gahr Støre var klar, justiskomiteens leder, Hadia Tajik, var derimot noe kryptisk da hun uttalte seg om det samme til NTB den 17. februar. Det var en grunn til at Arbeiderpartiet stilte seg bak dette da vi behandlet reformen. Behovet for endringer i norsk politi var gjennomdokumentert. Gjørv-kommisjonen påpekte at vi har et politi som ikke var i stand til å samarbeide med seg selv, og Politianalysen påpekte at organiseringen av norsk politi var et hinder for utviklingen av norsk politi. Nå tikker de positive resultatene av politireformen inn på løpende bånd. Men jeg tror det er grunn til å minne oss om at politireformen ikke bare dreier seg om organisering og omorganisering. Den dreier seg også om å ta i bruk ny teknologi, foreta etterforskning på stedet og å sluttføre sakene på stedet. Politiet har tatt i bruk både iPad og iPhone og etterforsker nå langt flere saker på stedet. Jeg vil ikke minst nevne kunnskapsrettet politiarbeid. Politiet sitter på veldig gode data når kriminalitet skjer – om hvem som begår kriminaliteten, og om hvor den skjer – de trimmer sin egen organisasjon, slik at politiet er til stede når etterspørselen etter dem er der, etter at kriminalitet har funnet sted. Dette er to viktige element i politireformen som til dels er underkommunisert. Så til representanten Jenny Klinge: Det virker som om alle lensmannskontor og politikontor i Senterpartiets verden skal gjøre det samme, nærmest som generalistkommuner. Det er ikke en åpenbart fornuftig organisering av arbeidet, snarere et uttrykk for en mangel på arbeidsfordeling. Der to lensmannskontor ligger relativt nær hverandre, er det ingen grunn til at begge lensmannskontorene skal drive med passutstedelse. Dette kalles «arbeidsfordeling», og det gjøres i enhver organisasjon. Til slutt vil jeg henlede oppmerksomheten på komiteens tilråding til romertall I i innstillingen: «Stortinget ber regjeringen sikre at Stortingets føringer følges opp og sikre at tjenestestedene er tilstrekkelig bemannet til å kunne være aktivt til stede der folk er.» «Der folk er» er vel der folk bor, vil jeg tro. Når vi vet at 80 pst. av Norges befolkning bor på 0,26 pst. av arealet, vil den logiske konsekvensen av dette forslaget kanskje være at det fører til en storstilt sentralisering som vi aldri har sett i norsk politi.
Hårek Elvenes (Høyre), 2017-03-23:
Jeg føler meg kallet til å komplettere representanten Grenis innlegg. Ifølge Wikipedia kommer representanten Greni fra Ålen. Meg bekjent ligger Ålen i Holtålen kommune. Ved å samkjøre politiressursene ved Holtålen lensmannskontor og politistasjonen på Røros har man klart å få én politipatrulje mer. Dette syntes de ansatte og innbyggerne i området var en glitrende løsning. Dette er egentlig essensen i hele politireformen. Når vi vet at vi trenger 16 årsverk for å kunne stille en patrulje 365 dager i året, dvs. to politifolk i én bil, og så mange lensmanns- og politikontor har få ansatte, sier det seg selv at vi klarer ikke å få ut effekten av den styrken som vi har i politiet, som vi kunne fått hvis vi kjørte dette sammen på en mer effektiv måte. Det er det som er hovedgrepet som nå er gjort ved å legge ned – eller foreslå å legge ned – 126 lensmannskontor. Gjennomsnitt antall ansatte på disse 126 lensmannskontorene er fem. Det sier seg selv at ved å gjøre dette grepet får man flere patruljer, og det er faktisk en vei som er helt uunngåelig. Til slutt vil jeg minne forsamlingen om at vi har et ansvar for å støtte ledelsen i norsk politi i en veldig krevende fase når de skal gjennomføre en reform som Stortinget har vedtatt. Det er god eierstyring. Vi har et ansvar for å følge med, også for å følge kritisk med, men vi har et ansvar for å støtte ledelsen i etaten slik at de har selvtillit og autoritet til å kunne gjennomføre et særdeles viktig vedtak som Stortinget har gjort med særdeles stor tilslutning.
Hårek Elvenes (Høyre), 2017-03-23:
Det er blitt hevdet under debatten i dag at man ikke kan bruke Gjørv-kommisjonen som begrunnelse for de endringene som gjøres i norsk politi. Jeg siterer fra kommisjonens rapport: «Våre undersøkelser viser at samfunnets behov for politioperative tjenester, statistisk sett, er ganske forutsigbart, men at politietaten i liten grad har nyttiggjort seg denne kunnskapen til å planlegge og styre personellets tjenestetid.» Det forteller om en etat som ikke er organisert godt nok for å løse sitt samfunnsoppdrag. Når man gjør de nødvendige omorganiseringene, slår det ut en refleks i Senterpartiet som heter sentralisering. Nei, det er ikke sentralisering. Det er en kraftsamling av ressursene lokalt for å få en bedre lokal utnyttelse og et bedre lokalt politi.
Hårek Elvenes (Høyre), 2017-03-23:
Nærpolitireformen slo fast at for å sikre god faglig kompetanse i oppgaveløsningen bør det åpnes for at oppgavene innen den sivile rettspleien på grunnplanet kan samles for større områder enn det enkelte lensmanns- eller politidistrikt. Komiteen slutter seg til regjeringens forslag i proposisjonen til ny § 17 i politiloven som åpner for at én lensmann, politistasjonssjef eller namsfogd kan utføre oppgavene med tvangsfullbyrdelse for flere lensmanns- eller politidistrikter. En slik ordning vil åpne for at det kan etableres større namsmannsdistrikter. Sammen med domstolsapparatet er namsmannsfunksjonen en del av en rettsorden som sikrer at individer, grupper og selskaper kan feste lit til at avtaler holdes. En velfungerende namsmannsfunksjon er viktig for å opprettholde betalingsmoralen i samfunnet og er av stor betydning for kredittgivning og omsetning. Samtidig er namsmannsfunksjonen en sentral forutsetning for å kunne opprettholde tilliten til den sivile rettspleien. Det er derfor viktig med en ensartet og oversiktlig organisering av namsmannsfunksjonen med kompetente og effektive enheter. De foreslåtte lovendringene legger til rette for å samle politiets oppgaver innen den sivile rettspleien på færre enheter og en mer effektiv og sikker oppgaveutførelse.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Arbeidarpartiet støttar intensjonane bak politireforma, men me er kritiske til gjennomføringa av ho. Så har me fått høyra i denne salen at ein del av kritikken som vart fremja til gjennomføringa, er populisme. Men me er ikkje aleine om å vera kritiske. Mange politifolk er òg det, og Politiforum har gjennomført ei undersøking der to av tre i politiet ikkje trur at Noreg vert tryggare etter politireforma, og fire av fem trur ikkje politiet kjem tettare på folk. Så då må eg nesten spørja: Er desse politifolka òg populistar? Difi-rapporten som systematisk går gjennom resultata av politireforma så langt, dokumenterer òg ein stor grad av uro og usikkerheit. Då må eg spørja: Er Difi populistar? Ein må kunna klara å ta imot kritikk og lytta til han, vurdera han og gjera dei justeringane som skal til. Hadde Arbeidarpartiet styrt, ville me gjort tre ting annleis. Det eine er at me ville gjeve gjennomføringa meir tid, sørgd for forankring, sørgd for medbestemming blant dei tilsette i politiet. Difor har me òg fremja forslag om at forankringa knytt til Hovudavtalen, medbestemming og involvering, må stå mykje sterkare, noko me har fått tilslutning til frå dei andre partia, og det er me glade for. Det andre me ville gjort annleis, gjeld pengar. Me ville ha gjeve meir pengar i gjennomføringa av reforma. Det har me føreslått i alternativt statsbudsjett, men ikkje fått gjennomslag for hos dei andre partia. Det tredje me ville gjort annleis, er at me ville lagt meir vekt på innhaldet. Me fremja òg i samband med forliket og arbeidet med det forslag knytt til innhald, etterforsking, kultur og leiing som me er glade for å ha fått gjennomslag for hos dei andre, men som det må leggjast større trykk på i gjennomføringa av reforma. No er det sånn at me ikkje styrer, men me tek ansvar i opposisjon. Me tek kritikken som kjem, på alvor. Me avfeiar han ikkje som populisme. Det er ikkje sånn at me berre går og håpar at dette forhåpentleg ordnar seg undervegs, me lyttar til ordførarar, til politifolk og til Difi, og me fremjar dei nødvendige justeringane – av sivile tenester, av tilgjengelegheit av politikraft og av medbestemming hos dei tilsette. Høgre og Framstegspartiet viser ikkje vilje til nødvendige justeringar. I sitt forslag nr. 2, f.eks., ber dei regjeringa sikra at vedtak vert følgde opp. Det skulle berre mangla. Venstre har fremja eit forslag der dei gjer det same. Eg må nesten minna om at regjeringa er forplikta til å gjennomføra vedtak, så me må gå ut frå at dei gjer det, elles sluttar dei å vera ei regjering.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Justisministeren har ikkje teikna seg igjen, trass i at representanten Vågslid no to gonger har etterlyst svar på spørsmål om kvifor kommunar – altså heilt konkrete eksempel – ikkje har fått informasjon. No ber me ikkje justisministeren om å gå inn i dei eksempla, men å gjera greie for kvifor det er sånn at kommunane ikkje får den informasjonen dei treng for å kunna vera involverte slik som dei skal. For å seia det sånn: Viss det ikkje er viktig nok for justisministeren å svara Stortinget på desse spørsmåla, korleis kan me då vera sikre på at det er viktig nok til at kommunane får dei svara dei treng? Arbeidarpartiet meiner det er behov for endringar i politiet. Politianalysen vart bestilt av oss. Me har vist vilje til endring, me har vist at me tek ansvar ved å inngå eit forlik og driva forhandling. Representanten Elvenes sa i sitt innlegg meir eller mindre at me burde gå stillare i dørene no, fordi me òg har ansvaret i form av eigarstyring, på sett og vis. Vel, eg vil at Politidirektoratet skal lukkast med politireforma, men det å utøva leiing er ikkje det same som å driva med ukritisk støtte. Leiing betyr ansvar, det betyr òg nennsam justering når det trengs. Eg vil minna om at me som stortingsrepresentantar òg er ombod for folk og for politiets tilsette. Ikkje minst er det sånn at me som ønskjer endring i politiet, òg må sikra at dei endringane som vert gjennomførte, er gode, og at me ikkje er sånne politikarar som etterpå, når politireforma er gjennomført, set oss og peiker på Politidirektoratet og seier at det var trass alt dei som hadde ansvar for gjennomføringa, og at dei må sitja med ansvaret for det som ikkje går godt, heilt åleine. 22. juli er ein del av bakteppet for kvifor politireforma er nødvendig. Det er eit veldig alvorleg bakteppe. Like alvorleg er det at Arbeidarpartiet måtte krevja at ein fekk ei meir avklara nasjonal kriseleiing, at det måtte koma i ei eiga stortingsmelding. Det var ikkje tema i politireforma slik som Høgre og Framstegspartiet hadde føreslått ho for Stortinget. Representanten Elvenes har frå denne talarstolen uttrykt litt forvirring om Arbeidarpartiets standpunkt til reforma. Det er ikkje sikkert at eg kan hjelpa han med den forvirringa, men me har heile tida vore tydelege på at når me kjem i regjering, ønskjer me ikkje å reversera denne reforma. Tvert imot, me ønskjer at ho skal verta gjennomført på best mogleg måte. Det betyr òg at det kan vera nødvendig å retta opp feil som me eventuelt arvar frå denne regjeringa, for det er ikkje sikkert at gjennomføringa er ferdig ved eit regjeringsskifte. Me har vore tydelege på at det me vil leggja vekt på, er tid, pengar og innhald.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
Representanten Werp spør kvifor Arbeidarpartiet fastslår at ein må følgja spelereglane i arbeidsmiljølova og Hovudavtalen om medverknad. Det er veldig enkelt å svara på. Det er fordi me har fått såpass tydelege tilbakemeldingar frå tilsetteorganisasjonar om manglande respekt for partssamarbeidet og for manglande medverknad i viktige saker som vedkjem dei. Det er tydelegvis noko som dei andre partia, inkludert Høgre og Framstegspartiet, er einig i, sidan dei har valt å gå til det uvanlege skrittet å be si eiga regjering om å følgja spelereglane i arbeidslivet. Justisministeren svarte eigentleg ikkje heilt på spørsmålet frå representanten Vågslid. Han tenkjer på viktigheita av styringsgruppene, og det er vel og bra, men i forliket konstaterer me òg at kommunane skal få skriftleg informasjon om forventa polititenester ved gjennomført politireform. Det handlar om at det skal vera føreseieleg for kommunane, og det handlar om forpliktingane til politiet, slik at kommunane skal kunna ta det opp viss det ikkje vert innfridd i ettertid. Ein skal ikkje kunna gje løfte om gull og grøne skogar og så ikkje føla noko ansvar for det i ettertid.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-03-23:
Jeg merker meg at partiene bak reformen understreker at nedlegging av lensmannskontor skulle skje i en prosess med stor vekt på medvirkning fra dem som ble berørt. Det vises også til at kommunene skulle kunne klage på vedtak om endring i tjenestestrukturen. Men klageadgangen gjaldt ikke selve vedtaket. Det heter at det er minimumskrav til prosess og til kvaliteten på arbeidet Politidirektoratet har gjort, som det kan klages over. Det er kanskje ikke så rart at antall klager har vært relativt begrenset når klageadgangen ikke gjelder selve konklusjonen. Jeg merker meg også ganske selvtilfredse merknader fra Høyre og Fremskrittspartiet, der de viser til at samtlige lensmannskontor og kommuner har fått tilbud om å møte i styringsgruppen og anledning til å komme med innspill til ny struktur. Slik er det slettes ikke. I forutsetningene for prosessen het det at styringsgruppen skulle ha representasjon fra de berørte kommunene. I praksis ble dette av flere politidistrikter tolket slik at det kun var medlemmer av regionrådene som ble invitert inn. Vi vet at ordførere fra flere kommuner selv måtte lete fram Stortingets merknader for å få vite hva de hadde krav på, og for å ta initiativ til å melde seg på i styringsgruppens arbeid. Når vi i dag ser tilbake på hvordan prosessen har vært mange plasser, er jeg forbauset over at regjeringspartiene er tilfreds med forløpet. Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti må ta sin del av ansvaret for hvordan politireformen er gjennomført. Lell er jeg glad for at de i egne merknader har kritiske kommentarer til bildet som Høyre og Fremskrittspartiet prøver å tegne. Jeg har fulgt gjennomføringen av politireformen i eget fylke, Sør-Trøndelag, og registrert grundig mange kritiske kommentarer til prosessen. Ordføreren på Frøya er en av dem som har uttalt seg tydeligst. Hun sier: «Kommunen har avgitt flere høringsuttalelser, men sitter igjen med en oppfatning av at den reelle innflytelsen i prosessen har vært tilnærmet lik null. Det er kommunens klare oppfatning at bestemmelse om nedlegging av Frøya lensmannskontor i praksis er tatt på et svært tidlig tidspunkt i prosessen(…) En sitter også igjen med en oppfatning av at ledelsen i politidistriktet har vært lite tilfreds med at ansatte ved Frøya lensmannskontor åpent har gitt uttrykk for sitt syn om reformprosessen(…) (…) (…) Nærpolitireformen har aldri vært lagt opp som en reform som gir polititjenester nær folk. Gjennomføringen har heller aldri vært lagt opp som en åpen prosess der lensmannskontorene reelt sett har hatt påvirkningskraft. Talspersonen for Frøya ungdomsråd ber om at lensmannskontoret får bestå, og sier at lokalkunnskap er viktig for å drive forebygging: «Vi har flere tilfeller der politiet har kommet på skolene og tatt av en prat med elever og beboere som har gjort oss mer trygge på politiet(…) (…) Det blir ikke det samme når patruljebilen stikker innom nå og da(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-03-23:
Politi- og lensmannsetaten skal sikra tryggleik, lov og orden. Det er forankra i politilova § 1, der det står: «Staten skal sørge for den polititjeneste som samfunnet har behov for. Polititjenesten utføres av politi- og lensmannsetaten. Politiet skal gjennom forebyggende, håndhevende og hjelpende virksomhet være et ledd i samfunnets samlede innsats for å fremme og befeste borgernes rettssikkerhet, trygghet og alminnelige velferd for øvrig.» Lukkast politireforma med å følgja opp dette? Laurdag den 25. februar kunne vi lesa i avisa Oppland Arbeiderblad om ei hending i Sør-Aurdal der lokalbefolkninga hadde ringt 112 for å varsla om ein bil som hadde vore observert i samband med ei rekkje tjuveri og innbrot i Hedalen. Bilen var sett på tur inn mot hytteområdet i Hedalen. Etter ei rekkje tjuveri og innbrot i Sør-Aurdal var den mistenkte sett med bil og tilhengjar på veg oppover i eit hytteområde. Det vart sett opp bilar og sperringar for han, og ein ringde 112 for å få opp politiet. Beskjeden frå naudsentralen var at dette ville ikkje verta prioritert, sjølv om det vart levert inn registreringsnummer og dette var eit registreringsnummer som ikkje høyrde til bilen – det var stole. Ein vart berre bedt om å løysa opp. Det vart varsla om at ein då ville ta dette i eigne hender, og ein ringde ein lokal politibetjent, som tok affære og stilte opp ikkje lenge etter. Dette er hedølane skuffa over, og dei opplever ikkje å ha den same tryggleiken lenger. «Dette er en tydelig nedprioritering av distriktene. Hedalen er en ytterkant i Valdres, og Sør-Aurdal har ingen politiansette lenger», seier ordførar Kåre Helland i Sør-Aurdal. Dei opplever no ein auke i vinningskriminaliteten, og dei registrerer at politiet ikkje lenger rykkjer ut når butikktjuvar vert tekne på fersken. Dette er eit resultat av ei samlokalisering av alle lensmannskontor i Valdres til eitt kontor på Fagernes. Det er i forkant av politireforma, og det er i forkant av det som fleire distrikt no skal oppleva. Hedølane føler at det som står i politilova § 1, ikkje lenger gjeld. Dei opplever at dette ikkje tek vare på Sør-Aurdal, og at dei no er fjernare frå politiet enn dei var før samlokaliseringa av lensmannskontora i Valdres – noko som altså no skal skje i fleire regionar i samband med den såkalla nærpolitireforma.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-03-23:
Det er ikkje tvil om at ein her i salen er oppteken av gode polititenester og oppfølging overalt. Så vert det hevda av enkelte her at dette er ein omkamp om politireforma frå Senterpartiet si side. Det vert totalt feil. Det som Senterpartiet er ute etter, er å presisera kva slags kvalitet vi skal ha, og kva krav vi skal setja, og i Senterpartiet held vi oss til politilova framleis, sjølv om representanten Ellingsen sår tvil om vi faktisk greier å nå dette. Det handlar om å skapa ei oppfatning av at innbyggjarane våre, uansett kvar dei bur, føler at dei har den tryggleiken, den rettssikkerheita og den alminnelege velferda som § 1 i politilova skal vareta. Då er det viktig med den presiseringa som er gjord her, som vi ønskjer at vi kunne fått ei tilslutning til i samband med ein del som no skjer rundt politireforma. Det har vore gjort ein god jobb av mange politimeistrar i samband med kontakten ut mot kommunane. KS har vore påkopla, men det er framleis mange ordførarar som påstår – og det er mange kommunestyre som føler – at dei ikkje er godt nok påkopla i reformarbeidet som skjer. Noko av intensjonen er å auka talet på polititenestemenn per innbyggjar. I min eigen region, Gjøvik-regionen, har vi no ein polititettleik på 0,94 polititenestemenn per tusen innbyggjarar. Det er langt under det målet vi har om å sørgja for å få til tryggleik, og at innbyggjarane sjølve skal ha ei god oppfatning av at politiet er til stades når dei har bruk for dei. Søraurdølen, og Sør-Aurdal, som eg brukte som eksempel, er eit sindig folkeferd og absolutt ikkje populistar når dei no opplever at § 1 i politilova ikkje varetek deira interesser. Dei føler at dei er fjernare frå politiet no enn det dei var før samlokaliseringa av lensmannskontoret i Valdres.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-03-23:
Stortingsfleirtalet har vedtatt ei politireform kalla nærpolitireforma. Politiforum si nylege undersøking viser at berre 3,9 pst. av dei spurde i politiet hadde tru på at reforma ville sikra nærvære av eit kompetent og effektivt lokalt politi der folk bur. Rapporten frå Difi er òg talande. Der står følgjande: «[nærpolitireformen] er lite betegnende(…) (…) Senterpartiet meiner at politiet treng ei reform som ikkje sentraliserer, men som sørgjer for betre organisasjon, kultur og leiing. Eg vil retta merksemda mot to forslag som ligg til behandling. Først til forslag nr. 8, som lyder: «Stortinget ber regjeringen reversere sentraliseringen av politiets utlendingsforvaltning i førstelinjen.» Sentraliseringa av utlendingsforvaltinga har gått føre seg i nokre år, og ho har gått for langt. I Hordaland er det oppretta servicesenter for utanlandske arbeidstakarar i Bergen. Det førte til at Odda lensmannskontor mista ansvaret for utlendingsforvaltinga, og at alle sesongarbeidarar i Hardanger – i den store fruktbastionen, innan hotellverksemd osv. – dermed må inn til Bergen for å få papira sine i orden og få eit gyldig skattekort. Dei må vera vekke éin dag, ofte med følgje. Eg trudde denne regjeringa skulle forenkla Noreg. Det er vorte ekstremt meir byråkratisk og tungvint og kan òg bidra til meir svart arbeid. Så til forslag nr. 4, som er eit forslag med ein god intensjon om at sivile oppgåver, som våpenkort og pass, ikkje skal liggja lenger unna enn 45 minuttar for minst 90 pst. av innbyggjarane. Det som er svakheita med forslaget, er at det ikkje definerer kva ein skal rekna desse 90 pst. ut frå. Ein veit ikkje om ein skal definera det ut frå heile politidistriktet eller ut frå lensmannsdistriktet. Eg vil anta at det er per politidistrikt. Da er det slik at i Hordaland fylke bur over 70 pst. av innbyggjarane i Bergensområdet. Det er under 45 minuttar. Tar ein med Sogn og Fjordane, er det ikkje mange lensmannskontor med pass og våpenkontroll ein treng å ha for at denne regelen skal vera gjeldande. Dersom ein skulle hatt eit presist vedtak, som faktisk hadde betydd noko, som Politidirektoratet måtte retta seg etter, måtte ein ha tatt med at det skulle gjelda per lensmannskontor. Elles har Senterpartiet levert inn eit forslag på helsesida om å sikra skadde pasientar tilgang til akuttsjukehus med traumefunksjon dersom transporttid til traumesenter er på over 45 minuttar. Eg håpar på fleirtal for forslaget.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2017-03-23:
Vi er nå i gang med en veldig nødvendig reform. Vi har stor respekt for at det er usikkerhet ute i organisasjonen. Man er usikker på hva dette vil bli til slutt: Hvordan vil dette gjennomføres? Hva slags resultat vil vi få ute? Sånn er det ved de fleste store organisasjonsendringer. Usikkerhet skaper tvil, og det skaper stor frustrasjon. Men de fleste endringer viser at dette blir bra til slutt. Det kan vi også se på mange evalueringer som er gjort i ettertid – at resultatet blir bra. Da postkontorene skulle legges ned i sin tid, var det opprop, spesielt fra Senterpartiet, om at det ville rasere distriktene. Jeg tror kanskje nedleggelsen av postkontorene har skapt mer liv i distriktene. Man kan gå på posten på lørdagen eller klokken åtte om kvelden – på butikken. Nå er det i dag vist til mange negative eksempler, men hvis man leter, finner man også mange gode eksempler på endringen av politistrukturen. Jan-Eirik Nordahl, som er ordfører fra Arbeiderpartiet i Sørreisa, sa selv at de gikk i fakkeltog for å beholde lensmannskontoret sitt. I dag er de veldig godt fornøyd: «Vi har fått et synlig og tilstedeværende politi som fungerer både preventivt og effektivt.» Etterhistorien viser at dette ble bra likevel. Jeg tror vi som sitter i denne salen og skal ta slike viktige avgjørelser, må tørre å tenke på hva det er vi ønsker i framtiden. Husk på hvordan kriminalitetsbildet er. Nærpolitiet for en ungdom som sitter på gutterommet sitt og surfer på barneporno, er kanskje ikke det lokale lensmannskontoret som ikke har etterforskningskompetanse. De har en lensmann som er der tre dager i uken, men han har ikke kompetanse til å etterforske det som faktisk skjer på gutterommene. Jeg tror at vi som sitter her, er nødt til å løfte blikket vårt og tenke på hva slags kriminalitet som er i dag og i framtiden, og hvordan vi skal ruste politiet vårt til å møte den utfordringen. Det er derfor vi er her i dag, det er derfor vi skal ta de viktige avgjørelsene, og det er derfor det samlede, store flertallet som sto bak nærpolitireformen, også bør stå opp for den i fortsettelsen.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2017-03-23:
På vegne av en samlet komité legger jeg fram innstillingen i denne saken, hvor Justis- og beredskapsdepartementet foreslår endringer i tvisteloven § 20-11. Denne saken har sitt utgangspunkt i en klage som EFTAs overvåkningsorgan, ESA, mottok i september 2014 fra en privatperson, hvor det ble anført at tvisteloven § 20-11 ikke er i samsvar med EØS-avtalen. Dette omhandler at en saksøker som ikke har bopel i Norge, kan bli avkrevd sikkerhet for sitt mulige ansvar for sakskostnader i forbindelse med et søksmål. ESA konkluderte med at tvisteloven § 20-11 er i strid med EØS-avtalen artikkel 4, forbud mot forskjellsbehandling på grunnlag av nasjonalitet, artikkel 28, fri bevegelighet for arbeidstakere, artikkel 31, etableringsfrihet, artikkel 36, fri adgang til å yte tjenester, og artikkel 40, fri adgang til overføring av kapital. Vi har en folkerettslig forpliktelse til å ha et lovverk som er i overensstemmelse med våre folkerettslige avtaler. Her har ESA konkludert med at vårt lovverk ikke er i tråd med EØS-avtalen, og derfor kom denne lovendringen. Med dette som bakgrunn foreslår regjeringen at tvisteloven § 20-11 første ledd annet punktum endres, slik at det ikke kan kreves sikkerhetsstillelse fra saksøkere med bopel i en EØS-stat, uavhengig av hva søksmålet gjelder. Loven foreslås gitt virkning for søksmål som er anlagt etter at lovendringen trer i kraft. Vi har nå et lovverk som er i overensstemmelse med EØS-avtalen.
Peter Frølich (Høyre), 2017-03-23:
Det vanlige for en saksordfører er vel å takke for samarbeidet i saken som ligger til behandling. Jeg tror jeg må legge til også en takk for tålmodigheten i denne saken. Den har jo etter hvert vært en trofast følgesvenn for komiteen i opptil flere år. Proposisjonen handlet i utgangspunktet om å gi hjemmel for håndtering av personopplysninger på en rekke felt. Vi vedtok de aller fleste punktene allerede tilbake i 2014. Så var det ett punkt vi valgte å løfte ut, og det var det om politiets håndtering av personopplysninger i sine ulike registre. Det er selvfølgelig viktig at politiet har et solid hjemmelsgrunnlag i sin håndtering av personopplysninger. Det har de også i dag. Men regelverket er nok litt fragmentert etter hvert og hadde hatt godt av en opprydning, for å si det litt enkelt. Så er det sånn at når man vedtar den typen endringer, må man være veldig forsiktig og passe på at man ikke skaper usikkerhet eller gjør utilsiktede feil. Underveis i behandlingen ble vi gjort oppmerksom på at det var noe i proposisjonen som kanskje i ytterste konsekvens kunne redusere politiets adgang til noen av disse registrene. Da tenker vi som komité at det er greit å være føre var, og det er grunnen til at vi ikke bifaller denne lovteksten nå, men imøteser at regjeringen kommer tilbake igjen til denne saken i en ny proposisjon.
Peter Frølich (Høyre), 2017-03-23:
Regjeringen har denne perioden levert en rekke gode forslag for å håndtere problemet med radikalisering og fremmedkrigere. Dette forslaget er et av mange gode i en lang rekke. Det kommer til å gjøre det lettere for politiet å nekte pass eller inndra pass til personer man frykter skal delta i fremmedkrig for f.eks. ISIL. Vår klare vurdering er at dette er et godt og viktig tiltak. Radikaliserte personer som har lyst til å dra ut, kan kanskje være noen amatører på den dagen de reiser, men dersom de skulle ha flaks og komme tilbake med livet i behold, så er det med stor fare for at de har lavere empati, men større evne og vilje til å drepe. Det er noe vi ønsker å hindre, og dette forslaget kommer til å gi myndighetene våre de verktøyene som trengs for å gjøre nettopp det. Ved å hindre bevegelsesfriheten gjør man det vanskelig for dem å bevege seg via flere land, og det gjør det også lettere å pågripe og eventuelt arrestere ved grensepasseringer.
Peter Frølich (Høyre), 2017-03-23:
Jeg ønsker bare kort å kommentere innlegget fra representanten Kjenseth, som har rett i at vi har en hjemmel for dette i dag. Det er bare ett stort problem, og det er at den ikke er god nok når det kommer til de praktiske realitetene. Det er, som statsråden også påpekte, en hjemmel som ikke er brukt i den utstrekning den kanskje burde vært brukt. Vi kan se for oss eksempler hvor det f.eks. er tidskritisk, men hvor hjemmelen kanskje ikke har strukket til. Det er et sterkt ønske fra politiet om å få adgang til dette. Jeg er helt enig med representanten Kjenseth i at vi selvfølgelig skal vise tilbakeholdenhet. Vi skal ikke hoppe automatisk etter alt som politiet måtte ønske av virkemidler i håndteringen av dette vanskelige problemet. Men det er noen viktige ting å huske på. Dette er ikke straff. Det er forvaltning. Det er en viktig nyanse oppi dette. Det andre er at det fortsatt er betryggende klageadganger både i forvaltningssporet og senere også i domstolssporet, dersom det skulle være ønskelig å påklage. At rettssikkerhetsmekanismene er ivaretatt, er betryggende og egentlig en tindrende klar forutsetning for å kunne slutte seg til det. Og etter at komiteen er forsikret om at de mekanismene er på plass, synes jeg det er gledelig at vi også avgir en enstemmig innstilling. Selv om det kanskje ikke blir et helt enstemmig vedtak i Stortinget, er det i alle fall et veldig viktig vedtak Stortinget fatter i dag.
Peter Frølich (Høyre), 2017-03-23:
Dette forslaget gir rett til erstatning for tap av tomt og bygninger som går tapt eller skades som følge av naturskader, og hvor det ikke går an å reparere disse byggene igjen på grunn av fare for nye naturkatastrofer. Her har man egentlig kommet bort i noe som ligner på et hull i vår forsikringsrett, og det er det dette forslaget adresserer. Omfanget av slike saker, altså hvor tomter og bygg ikke kan gjenopprettes på grunn av naturskade, har nok vært relativt lite, men vi kan levende se for oss at dette er et problem som kommer til å øke i omfang i årene framover. For dem som rammes av dette, det er kanskje ikke mange, men for dem betyr denne type rett alt. Derfor er det gledelig at dette hullet nå dekkes i reglene våre, og at dette rettes opp i.
Michael Tetzschner (Høyre), 2017-03-23:
For det første vil jeg bemerke til saksordførers aldeles utmerkede fremstilling av saken at det egentlig er ganske sjelden at et Dokument 8-forslag blir så vel mottatt at en enstemmig komité gjør noe mer med det enn å foreslå å vedlegge det protokollen. Tvert imot munner behandlingen her i dag ut i en veldig konkret anvisning av hvordan man ser for seg korrupsjonsbestemmelsene modernisert og effektivisert på dette punktet. Det er veldig gledelig. Hvis det skulle være noe å bemerke, vil kanskje forslagsstillerne ha merket seg at vi har passert ettårsdagen for fremsettelse i denne sal, men det gjør vel ikke så mye hvis resultatet blir slik som komiteen har lagt opp til. Jeg vil bare si fra denne talerstol at vi er flinke til å smykke oss med etiketten at vi har nulltoleranse mot korrupsjon. For oss som sitter i den lovgivende forsamling, bør det forplikte litt mer. Vi kan nemlig vedta lover, slik at staten, når den uttrykker nulltoleranse, gjør det ved å skrive inn et forbud i straffeloven. De politiske erklæringene om nulltoleranse må altså få et uttrykk i vår straffelovgivning – de normene vi vil skal etterleves, og som vi synes er viktig blir etterlevd. I det internasjonale samfunnet er korrupsjon ødeleggende for utvikling, tillit og samhandling mellom landene. Derfor må vi ha et oppdatert regelverk. Det er derfor også forslagsstillerne har latt seg inspirere av den lovgivningen som var utviklet av Storbritannia, og som innenfor EU-systemet var i front. Så får man da beklage at britene ser ut til å forlate noe av den oppbygde rettsenhet som man strever med ellers i Europa – men det ligger utenfor rammen av temaet i dag. Det jeg også vil bemerke ved avslutningen av denne saken, er at jeg har sett høringsuttalelsen fra Økokrim, som helt riktig har sagt at det er sider ved forslaget som kunne fortjene bedre utdypning, bl.a. nærmere beskrivelse av den funksjonelle tilknytningen mellom de assosierte, de som handler på vegne av et selskap som ønsker å kjøpe seg fordeler de ikke skal ha – for å si det enkelt. Hensikten med forslaget er nettopp at man ikke skal slippe unna sitt ansvar for ikke å drive med korrupsjon ved å bruke mellommenn. Men det kan være noe i at det skal utredes noe mer hva som er de funksjonelle kravene, og vi setter også vår ære i at særlig når det gjelder straffelovgivningen, skal vi være presise. Det jeg derimot vil advare om, er at Økokrim også sier at det er et større bilde. Man kan jo tenke seg dette som et generelt oppspill til selskapenes generelle ansvar når det gjelder etterlevelse av andre lover og regler, og man problematiserer hvorfor korrupsjon er så spesielt viktig. Til det vil jeg bare si: Korrupsjon er et av de mest ødeleggende samfunnsfenomener. Derfor skal det løftes frem, og derfor er jeg også veldig tilfreds med, på vegne av forslagsstillerne, at komiteen nettopp har gitt den klare bestillingen at straffeloven § 389 skal ha denne tilføyelsen etter de prinsippene som komiteen har anvist.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2017-03-23:
President! Jeg stemte for, men jeg er veldig imot.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2017-03-23:
Jeg mener, og jeg antar at også Stortinget mener, at det er svært viktig å sikre at Stortingets vilje kommer til uttrykk i de vedtak som blir gjort. Det er derfor nødvendig at denne saken får sin behandling. På vegne av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre ber jeg om at man fraviker forretningsordenen og sender saken til helse- og omsorgskomiteen for behandling.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-11-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Hadia Tajik, Lise Christoffersen, Siv Henriette Jacobsen, Øystein Langholm Hansen, Jonas Gahr Støre og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om fjerning av utvidet adgang til midlertidig ansettelse.
Terje Breivik (Venstre), 2017-11-14:
På vegner av representantane Trine Skei Grande, Abid Q. Raja og meg sjølv har eg gleda av å setja fram eit representantforslag med den prangande tittelen «å videreføre redegjørelsesplikten fra 1. januar 2018».
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2017-11-14:
På vegne av representantene Hadia Tajik, Rigmor Aasrud, Masud Gharahkhani, Kari Henriksen og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om krav til tros- og livssynssamfunn i forbindelse med offentlig støtte.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2017-11-14:
På vegne av representantene Olaug V. Bollestad, Steinar Reiten, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om å gi alle elever i Norge tilbud om skolegudstjeneste før jul.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Petter Eide og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å innføre rimelighetsvilkår for internflukt i utlendingsloven, sikre reelle barnefaglige vurderinger mv.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-14:
Det vil jeg.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-14:
Kjernen i denne saken er om vi følger flyktningretten og ikke returnerer noen til fare. Jeg går ut fra at statsråden er enig i at det også er regjeringens politikk. Derfor må jeg tilbake til denne instruksen som er omtalt, og som foreslås fjernet i dag – en instruks statsråden har gitt – fordi den inneholder bestemmelser som fører til at for mindreårige vurderes ikke situasjonen ved retur, selv om de har beskyttelsesgrunn når de kommer, altså at de mindreårige blir behandlet på en annen måte enn voksne, og at voksne får vurdert sin situasjon ved retur, men at unge ikke får det. Da er det grunn til å spørre: Hvordan kan statsråden være sikker på at en som har fylt 18 år mens han var her i Norge, er tryggere og mer beskyttet av myndighetene, hvis de har forfølgelsesgrunn, enn en som er voksen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-11-14:
Jeg har ikke mangel på tillit til forvaltningen, men jeg har mangel på tillit til regjeringen, fordi de stadig foreslår innstramminger som er på kanten av, eller over, våre internasjonale forpliktelser. Statsråden unnlot nå å svare på hvorfor statsråden har foreslått et regelverk og pålagt forvaltningen – dette er ikke forvaltningens initiativ, det er statsrådens initiativ – et regelverk som risikerer å returnere dem som har vært enslige, til forhold som gir grunnlag for opphold hvis søkeren hadde vært voksen. Det er slike endringer som gjør at man ikke kan stole på de vurderingene statsråden gjør, og at det er forpliktelsen til ikke å returnere noen til fare, som står i fare i den behandlingen regjeringen foretar. Kan statsråden begrunne hvorfor regelverket hun har vedtatt, er slik at forhold som kunne gitt en voksen opphold, ikke vil gi et barn det?