Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Mange land i Europa har en vanskelig situasjon, og befolkningen i flere land har ikke noe håp om bedring på kort sikt. EUs institusjoner synes i liten grad å kunne løse utfordringene. Regjeringer faller som dominobrikker, og nye ledere må prøve å møte en økende grad av desperasjon. Dette er noe vi ser i flere land i Europa, et bakteppe som ikke er lystig for noen. Hittil har vi ikke opplevd at demokrati, toleranse og frihet i Europa er satt på alvorlige prøver, men vi skal passe på, slik at ikke håpløsheten gir seg utslag i aggresjon og en reversering av den åpne samfunnsordenen som i dag er rådende. Det er naivt å tro at kampen for demokrati og frihet er vunnet for all fremtid, selv i vår del av verden. Én grunn til at enkelte land nå sliter, er at de har levd over evne, manglet kontroll og opptrådt i strid med EUs egne finanskriterier. Det er ikke slik at det er noe som har kommet helt utenfra, f.eks. fra grådige spekulanter, og som så har angrepet land som har vært uskyldige. Uansvarlig politikk over lang tid blir nå innhentet. Det er selvfølgelig svært uheldig for befolkningen i disse land, men også i alle de land som delvis må betale regningen for at andre ikke har hatt kontroll eller har bevilget seg goder det ikke er dekning for. Mer enn 20 år etter Berlinmurens fall er vi i ferd med å forene Øst- og Vest-Europa. Nå ser vi at vi kan få et nytt skille, mellom nord og sør. Et slikt skille kan sette hele ideen om Den europeiske union i fare. Det kan synes som om en for rask integrasjon har medført konsekvenser som kan bidra til en reversering av hele samarbeidsprosjektet. Norges bidrag til europeisk utvikling er stort, og det skjer på mange måter, bl.a. gjennom finansieringsmekanismen i EØS. Her stiller vi opp for mange land i Sentral- og Øst-Europa med prosjektstøtte innen en rekke områder. Temaene som skal prioriteres, er kommet frem etter avtaler mellom bl.a. Norge og mottakerlandene. Slik utfordringene i dag er i mange EU-land, vil vi stille spørsmål ved om det ikke kan være fornuftig, sammen med mottakerlandene, å se på om midlene som skal utbetales, i større grad bør rettes mot tiltak som kan virke vekstskapende og dermed fremme sysselsetting. Disse midlene er en del av et prosjekt hvor planen legges for lang tid fremover, og det er mange som skal konsulteres. Det er dessverre ingen grunn til å tro at utfordringen med høy arbeidsledighet og lav vekst er over med det første. Vi vil derfor be regjeringen se på en mer målrettet form å bruke midlene på. I Klassekampen i forrige uke kom utenriksministeren med et sterkt forsvar for EØS-avtalen – veldig bra. Vi deler dette synet. I redegjørelsen, imidlertid, tones dette ned. Ville det ikke vært naturlig, når utenriksministeren føler så mye for EØS, at han delte det også med Stortinget i en slik redegjørelse, og inviterte Stortinget til å si sitt? Det er etter vår mening viktig at vi som mener EØS-avtalen tjener viktige norske interesser, er klare på nettopp det og ikke skyver all debatt om dette foran oss. Det å rokke ved EØS-avtalen på det nåværende tidspunkt er uforsiktig omgang med ikke minst norske arbeidsplasser. EØS-avtalen er på ingen måte perfekt; den kan frustrere alle. Men det å gå rundt og tro at et realistisk og minst like godt alternativ er lett å få på plass bare vi ønsker det sterkt nok, blir helt urealistisk, og den urealismen plikter vi å påtale. I sin redegjørelse har utenriksministeren en kommentar til at vi i dag ser et annet bilde av hvilke systemmodeller som virker best i forhold til økonomisk vekst. Han trekker frem de nordiske land og nevner ulike kvaliteter som høy velferd, likhet og sterk konkurranseevne. Representanten Hansen var også inne på noe av det samme og nevnte rettferdig skattesystem. Når vi skal gjøre en slik fremstilling, mener jeg at hvis vi skal være en modell på den globale arena, plikter vi også å trekke frem andre kvaliteter, som lav korrupsjon, frie medier, sterkt forsvar for menneskerettigheter, en rettsstat og tro på globalisering. Dette hører også med for å utfylle bildet. Det er ikke bare de tradisjonelle sosialdemokratiske kvalitetene som gjør at vi i dag fremstår som det kvalitetssamfunn som vi er.