Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-05-29:
Forslaget om gjeninnføring av 0,5 promille er basert på vedtaket fattet 6. juni i fjor. Det handler igjen om hvilke handlinger som skal medføre straff og bøter i Norge. Etter at den nye promillegrensen trådte i kraft ved nyttår, har politidistriktene her i landet halvert arbeidet med promillekontroller, da holder jeg Utrykningspolitiet utenfor. Det er flere politimestre som vil ha tilbake den tidligere velfungerende promillegrensen. Reaksjonene har kommet fra Bergen, Tromsø, Lillehammer og Kristiansand, for å nevne noen. Jeg vil hevde det samme som flere i politiet gjør, nemlig at den nye grensen ikke samsvarer med all ressursbruken. Det er forståelig når det viser seg at bilister med høy promille kan gå fri, fordi politiet må konsentrere seg i større grad om de som har en promille som ligger i grensesonen mellom 0,2 og 0,5. Man bruker tid og penger på å kontrollere bilister i grenseland med promille oppad til 0,5, noe som i første rekke kun har en akademisk interesse, spesielt for partier som Kristelig Folkeparti. Begrunnelsen for innføring av ny promillegrense på 0,2 er uvanlig slett, sett i sammenheng med norsk lovendring. Endringen er dertil ledsaget av vilkårlighet i straffeutmålingen. Stortingets flertall er også advart av fagfolk og av tunge høringsinstanser. Men de har talt for døve ører, spesielt overfor Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som ikke har de helt prinsipielle og protestantisk religiøse holdninger, noe Kristelig Folkeparti forståelig nok er sterkt knyttet til, mer enn disse to partier. Arbeiderpartiet og Senterpartiet vil nok hevde at man ønsker å få ned trafikkulykkene med lavere promillegrense som et slags alibi for å forsvare det knappe flertall som står bak disse partiers holdninger i promillegrensedebatten. Forskning viser at senking av promillegrensen fra 0,5 til 0,2 ikke har noen som helst dokumentert innvirkning på trafikksikkerheten. Det finnes overhodet intet grunnlag i faktamaterialet for at kjøring med lav promille på opptil 0,5 øker ulykkestallet. Verken i Sverige eller i Danmark, som har senket sine promillegrenser til henholdsvis 0,2 og 0,5, har det medført noe signifikant utslag i forhold til antall trafikkulykker. De europeiske land ønsker en felles promillegrense på 0,5. Blir dette felles ønsket vedtatt i EUs organer, må både Norge og Sverige, som er med i Schengen- og EØS-avtalen, med stor sannsynlighet harmonisere promillegrensene til vedtatt EU-nivå. Det er all grunn for Norge til å revurdere lovvedtaket fra i fjor. Hvor Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet befinner seg nå når eventuelt direktivet kommer, er høyst usikkert. I dag kan en danske som blir tatt for lavpromille på norske veier, slippe forholdsvis billig unna. Dersom dansken ikke vedtar forelegget, kan han begjære saken behandlet etter en mildere og langt mer menneskelig dansk lovgivning. På grunn av felles nordiske bestemmelser vil en danske faktisk kunne bli dømt i Danmark for promillekjøring etter norske lover, men dansken vil ikke få inndratt førerkortet. Først når man overstiger 1,2 promille, blir man i Danmark dømt for «spirituskørsel», og får førerkortet inndratt. Det heter seg at det er deilig å være norsk i Danmark, men det er greit å være dansk i Norge. Det hersker også store uklarheter om hva slags straff bilister med lav promille skal ilegges i Norge, bortsett fra ileggelse av ulike skyhøye bøter som slår vilkårlig ut fra sted til sted, fordi det ikke finnes felles direktiver på området. Straff kan veksle etter geografi, men også etter myndighetspersoners ulike holdninger. Dette er ikke likhet for loven, uten at det ser ut til å bekymre det politiske flertallet nevneverdig. Kriminalisering av en normal, ikke-skadelig atferd undergraver rettsbevisstheten og utgjør et sløseri med politiets og skattebetalernes ressurser, idet man er langt mer opptatt av mer graverende kriminalitet. Merarbeidet fører sannsynlig til at etterforskning av langt mer alvorlig kriminalitet blir skadelidende. Det er feil å ta folk med promille under 0,5 når det ikke er den som forårsaker ulykker i trafikken. Det er et faktum at verken flertallet blant politikere eller byråkrater har evne til å få gjort noe med den bekymringsfulle økningen av bilførere som kjører i narkotika- og pillerus. De som kjører påvirket av andre stoffer enn alkohol, rammes ikke av den nye promillegrensen, og her er paradokset. Dette er ikke blitt endret på ennå, noe som beviser at det er helt spesielle hensyn som vektlegges når det gjelder innføring av ny promillegrense i forbindelse med alkohol, og at avgjørelsen ikke bestandig baseres på logikk. Hermed vil jeg ta opp det forslaget som er fremsatt av de fire representantene.