Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-04:
Jeg benytter anledningen til å takke for debatten. Den har i all hovedsak vært balansert, reflektert og saklig, men det som fikk meg til å ta ordet, var bl.a. representanten Kapurs etterlysning av Arbeiderpartiets vilje til å se andre politikkområder i sammenheng med integreringspolitikken. Representanten kan åpenbart ikke ha fulgt så godt med i mitt første innlegg, så jeg vil tillate meg å gjenta noe av det jeg sa der. Det jeg sa, var at velferdssamfunnet i Norge er bygget på solidaritet og på viljen til å yte og dele. Tillit til samfunnets institusjoner og innbyggerne imellom er en nødvendig forutsetning for det samfunnet. Alle plikter å slutte opp om samfunnets lover og respektere demokratiske grunnverdier. En sterk velferdsstat bidrar til god integrering. Barnehageplass til alle, en god offentlig fellesskole, trygge helse- og omsorgstilbud, en sosial boligpolitikk og en mangfoldig kultursatsing er derfor viktig for å lykkes i integreringsarbeidet. Derfor har vi også hatt arbeidslinjen høyt på dagsordenen, fordi det er viktig for folk – uansett om de er av majoritetsbefolkningen eller minoritetsbefolkningen – å ha et arbeid å gå til og et utkomme å leve av. Arbeidslinjen står sentralt i Arbeiderpartiet, også i integreringsarbeidet. Under regjeringen Stoltenberg ble det skapt 350 000 nye arbeidsplasser. Politikk var en viktig rammebetingelse for det. To tredjedeler av de arbeidsplassene kom i privat sektor. Men nettopp fordi vi ser andre politikkområder i sammenheng, sier vi nei til kontantstøtte, og vi sier nei til å innskrenke barnehagetilbudet. Vi ønsker å utvide og bygge ut barnehagetilbudet videre, og vi har målrettede tiltak for å kvalifisere innvandrere til å ta del i arbeidslivet og samfunnslivet. Jeg hadde i begynnelsen av debatten et ønske om å få noen avklaringer på hvilken politikk som faktisk nå gjelder for Fremskrittspartiet i regjering. Jeg er litt usikker på om det er blitt avklart så veldig mye. Jeg kan i hvert fall berolige statsråd Anundsen med at følelseslivet mitt ikke er så forstyrret. Jeg blir ikke så veldig frustrert når statsråden sier at vi ikke er der det skjer. Statsråden må forstå – med all respekt å melde – at det skjer ting også andre steder enn i den regjeringen hvor Fremskrittspartiet nå sitter for første gang. Statsråden var ikke klar til tross for at man har vært tydelig i media på at man var i gang med konkrete tiltak. Det ønsker man ennå ikke å dele med Stortinget. Det får vi respektere, men vi imøteser de konkrete tiltakene – så snart som mulig – for å møte de ambisiøse målsettingene man har trukket fram. Jeg registrerer at flere av Fremskrittspartiets representanter har beskyldt Arbeiderpartiet for å stigmatisere grupper i integreringsdebatten. Jeg finner det noe pussig å få den beskyldningen fra det holdet, fordi det har vært grunnlag for å hevde at dette er noe Fremskrittspartiets representanter har gjort i den offentlige debatten i mange år. Avslutningsvis kan vi diskutere hva en dugnad er, men i mitt hode er en dugnad en frivillig innsats du gjør uten noe vederlag for å løse en oppgave. Jeg er litt usikker på om det er det som skal til for at norske kommuner skal bosette flere flyktninger.