Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-03-04:
Riksrevisjonen har gjennomført en undersøkelse av bærekraftig bruk av reinbeiteressursene i Finnmark og har framlagt sine funn og vurderinger i en innstilling til Stortinget, slik Riksrevisjonen skal gjøre og gjør. Hovedkonklusjonen i saken er at i deler av de områdene hvor det er reindrift her i landet i dag, er det til dels betydelig misforhold mellom tilgjengelige beiteressurser under høst-, vinter- og vårperiodene og det antall rein som er på disse beitene. I særlig grad gjelder dette Vest-Finnmark og Karasjok. Dette skyldes komplekse og sammensatte forhold. Dels kan vi se en viss vegetasjonsendring, hvor den viktige laven erstattes med andre vekster, eller at områder av beitene rett og slett blir sand og grus. Men også de intakte beitene reduseres, noe som bl.a. skyldes for mange rein. Det er ikke bare naturen selv og for kraftig nedbeiting og tråkkskader som må bære skylden for dette. Relativt store inngrep av andre enn reinnæringen bidrar til å redusere beiteområdene. Her kan vi snakke om økt motorferdsel inn i områdene, anleggsvirksomhet, veier, bygging osv. Undersøkelsene viser at det ikke er tilstrekkelige og heller ikke klare nok bestemmelser som regulerer næringen. Næringen har veldig lange tradisjoner for selvstyring, noe som i sin tur bidrar til kompliserte forhold når det gjelder de regulerings- og sanksjonsmulighetene som reindriftsloven hjemler. For å oppnå en bærekraftig reindrift er det gjennom en reindriftsavtale satt inn økonomiske virkemidler, i tillegg til de lovbaserte virkemidlene som ligger der. Riksrevisjonen har imidlertid funnet at de økonomiske tiltakene ikke har ført til de ønskede resultater, og da i særlig grad i Vest-Finnmark. Reindriftsavtalen er dessuten en svært komplisert avtale med omfattende forskrifter, og vi kan se relativt store svinginger fra ett år til det neste. Dette gjør det naturligvis vanskelig for utøverne når det gjelder langsiktig planlegging av driften. Forutsigbarhet er viktig og nødvendig her som i næringslivet for øvrig. Næringen trenger en total gjennomgang av rammebetingelsene, og det trengs en samlet langsiktig strategi for denne næringen. Komiteen er kjent med at det arbeides med en ny lov om reindrift, og antar at dette arbeidet gis den nødvendige prioritet for å imøtekomme de meget sterke behov det er for klare og effektive styringssystemer nå. Vi håper at denne loven kommer på plass så raskt det er praktisk mulig. Det kan ikke herske noen tvil om reindriftsnæringens betydning for det samiske samfunn, for den samiske kultur og også for den samiske identitet. I tillegg til dette er det en betydningsfull næring i deler av landet. Samfunnet har et klart ansvar og en forpliktelse til å sikre at det tradisjonelle næringsgrunnlaget ikke svekkes eller forringes. Denne forpliktelsen er ikke bare basert på hensiktsmessighet eller moral eller næringsmessig tenkning, dette er en grunnlovsmessig forpliktelse. Det er i enkelte sammenhenger og med stor rett pekt på folkeretten og de internasjonale konvensjonene som skal sikre reindriften, og også sikre retten til å drive. Det er flertallets klare oppfatning at i skjæringspunktet mellom den enkeltes rett til næringsutøvelse etter disse bestemmelsene og hensynet til næringsgrunnlaget må sikringen av næringsgrunnlaget gis forrang. Vi tror det er en trygg forståelse av de internasjonale forpliktelsene vi har påtatt oss. I den videre utviklingen av norsk reindriftspolitikk vil det etter flertallets mening være viktig å gi Sametinget en økt mulighet til innflytelse, samtidig som denne næringen naturligvis selv i sterk grad må bli hørt. Vi ser kompleksiteten i reindriftsnæringen og de motstridende interesser som periodevis oppstår, og som kanskje må oppstå. Det er derfor svært viktig at statsråden og hans myndighetsapparat fatter de helt nødvendige og overordnede beslutningene, og at disse beslutningene uten unødvendig opphold blir satt ut i livet. Jeg skal ikke si stort mer enn dette. Jeg vil takke Riksrevisjonen for en rapport som har gitt Stortinget økt innsyn og også økt forståelse for en betydningsfull del av vårt næringsliv. Helt til slutt vil jeg komme med en presisering. I denne innstillingen som representantene nå har foran seg, står det gjentatte ganger referert til «et øvre reintall» på 63 700. Det er feil. Det riktige tallet skal være 64 300, uten at jeg tror det endrer selve sakens innhold.