Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-03:
Det meste vil bli bedre i Norge med en aktiv, offensiv, skattefinansiert offentlig sektor. Vi har hatt mange debatter her i Stortinget som minner oss om det – kanskje unntatt når vi diskuterer budsjettet vårt. Vitensentra er viktige. De er viktige for unger – som vi har lært nå er fra tre år – oppover til vi blir pensjonister. De spiller også – det er understreket av bl.a. Kristin Halvorsen – en stor rolle for dem som er med på å arbeide fram, drifter og finansierer disse sentra. Det gir en bevisstgjøring omkring hvor viktig viten eller kunnskap er for regional utvikling, og ikke minst hvor viktig samarbeid, eller samhandling, er for regional utvikling. Alle prosjekter som har dette i seg at de er et samarbeid mellom kommuner, fylkeskommuner og stat og næringsliv, høgskole og universiteter har jeg alltid stor sans for. Derfor har jeg også stor sans for vitensentra. De er viktige for regional utvikling. Det er klart at noe som vi synes fungerer godt, som er både riktig og viktig i så mange sammenhenger, er noe vi vil ha mer av. Vi vil selvsagt at det skal være godt og langsiktig og skikkelig finansiert. Og det er noe som – det har blitt understreket av flere her – vi ønsker i utgangspunktet ikke bare skal være et tilleggstilbud, men det skal inngå som et element i det vi vil kalle et helhetlig opplæringstilbud i Norge. Et problem på brukersiden er – som Elisabeth Aspaker var litt inne på – kostnaden for mange kommuner og fylkeskommuner, altså skoleeierne. Da tenker jeg ikke bare kroner og øre, men ikke minst tidsmessig. Jeg kan ta utgangspunkt i egen region. Det er langt fra Otta og Skjåk og Kongsvinger til vitensenteret på Gjøvik – for ikke å snakke om avstandene oppe i Nord-Norge, som Elisabeth Aspaker nevnte i innlegget sitt. Det å besøke et slikt senter vil bety mindre tid og penger til annen aktivitet. Det gjør så vidt jeg kan bedømme situasjonen, at det først og fremst er i de store byene at dette nå kan fungere, altså for de skolene som ligger nær de åtte sentra som vi her har fått. Altså: De fleste skolene i Nord-Norge ligger veldig langt unna vitensenteret i Tromsø. Nord-Norge er veldig mye mer enn Tromsø. Innlandet er veldig mye mer enn Gjøvik – håper det ikke er noen fra Oppland Arbeiderblad her som dekker det jeg sa nå. Vi visste jo på forhånd – det kjenner jeg igjen fra egen situasjon i Oppland – at det ville bli krevende å drive et vitensenter i en så spredtbygd region som Oppland og Hedmark, altså Innlandet. Men på tross av det fikk vi til denne gode mobiliseringen, for vi så samtidig hvor viktig dette er for oss. Da er ikke dette bare et spørsmål om bedre finansiering og mer penger. Men jeg tror at uansett, når vi bare har åtte stykker – og selv om vi får to–tre–fire til, som vi kanskje kan ønske og ha håp om å få etter hvert – vil dette fortsatt være et tilbud som de fleste skoler ligger langt unna. Da kan vi til en viss grad kompensere ved at vitensenteret går ut – vi kan ta i bruk nettet, osv. Men det er og vil bli nesten på grensen til et uløselig problem, synes jeg, at vi har et tilbud her som skolene i store deler av Kommune-Norge og det fylkeskommunale Norge vil ha en lang reiseavstand til, og som det dermed vil være problematisk å integrere. Så det er et krevende konsept. Det er et flott konsept. Så får vi inderlig håpe at det mer og mer vil utvikle seg på en måte – både teknologisk, tilbudsmessig og økonomisk – som gjør at vi virkelig kan si at det blir en del av det helhetlige opplæringstilbudet vårt.