Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2003-06-05:
Regjeringen har i denne proposisjonen kommet med en rekke riktige og nødvendige endringer i folketrygdloven som vil gjøre hverdagen enklere og mer fleksibel for en rekke brukere. Den endringen som antakeligvis vil berøre flest mennesker, og som er en endring tilpasset virkelighetens verden, er tilpasningen av ordningen med omsorgspenger ved barns sykdom til dagens familiemønster. Med tanke på omfanget av andre familietyper enn den tradisjonelle kjernefamilien, er ordningen med omsorgspenger overmoden for forandring. Ved at andre enn den eller de med foreldreansvar får rett til å ta ut omsorgspenger ved barns sykdom, vil barna kunne få omsorg av voksne som de kanskje er like mye knyttet til, som de er til den som har foreldreansvaret. Endringene vil også gjøre hverdagen lettere for den som i et parforhold er alene om det formelle foreldreansvaret. Når det gjelder forslag til endringer vedrørende avkortingsreglene for barnepensjon under opphold i institusjon, er det en selvfølge at barn ikke skal ha strengere regler for avkorting enn de regler som gjelder for voksne pensjonister. Det har vel heller aldri vært meningen, men skjedde, så vidt jeg kan forstå, ved at barnepensjonene rett og slett ble glemt da det ble foretatt lovendringer vedrørende avkortingsregler for pensjon i institusjon høsten 2001. Likeledes er det kun positivt at det blir gitt anledning til å gi studenter reisetilskudd til undervisningsstedet istedenfor rehabiliteringspenger, og at perioden det kan ytes rehabiliteringspenger for, forlenges for dem med uføregrad lavere enn 50 pst. Begge endringer vil gi dem det angår, mulighet til lettere å komme tilbake til arbeidslivet. Alle disse endringene som jeg nå har omtalt, står en enstemmig komite bak. Det er kun på ett punkt det foreligger to alternative løsninger, nemlig justering av kriteriene for pleiepenger ved barns sykehusopphold. Med bakgrunn i behandling av Dokument nr. 8:123 for 2201-2002 har Regjeringen lagt fram et forslag om en bedre ordning for pleiepenger ved barns sykehusopphold. Regjeringen foreslår at det skal kunne gis fra åttende dag dersom barnet har vært innlagt i helseinstitusjon i minst tre dager. Det er en kraftig forbedring av dagens ordning som krever innleggelse i sju dager. Forslaget er beregnet å gi en årlig økt kostnad på omtrent 75 mill. kr. Regjeringspartiene støtter Regjeringens forslag. Forslaget ville ha vært målrettet mot dem som i dag faller utenfor både omsorgs- og pleiepengeordningen, samtidig som det ikke flytter foreldre som i dag får dekket sine behov gjennom omsorgspengeordningen, over i pleiepengeordningen. Opposisjonen støtter ikke dette forslaget. De ønsker at det kun skal være krav om at barnet har vært innlagt i en institusjon. Det vil i praksis si at grensen går ved én dag. Dette er riktignok en innstramming i forhold til vedtaket under behandlingen av Dokument nr. 8-forslaget, som ikke hadde krav om innleggelse i det hele tatt, men regjeringspartiene vil fastholde at forslaget fra Regjeringen vil målrette ordningen mot de tilfeller som har det største pleiebehovet, og mot dem som faller utenfor både pleie- og omsorgspengeordningen. Jeg stusser også litt over flertallets merknad om at man ikke synes Regjeringens grense for opphold i institusjon på tre dager er noen logisk grense. I så fall er heller ikke én dag noen logisk grense. I den grad man i det hele tatt skal snakke om logikk, burde det ikke vært noen grense i det hele tatt, slik som vedtaket i forbindelse med Dokument nr. 8-forslaget. Det kan også tenkes situasjoner hvor det er snakk om behandling uten innleggelse, som allikevel utløser et pleiebehov på f.eks. ti dager. Jeg må også få legge til at flertallets forslag er kostnadsberegnet til 150–155 mill. kr. i året, altså 80 mill. kr. mer enn Regjeringens forslag. Det er hyggelig å si ja til alle gode formål, men noen av oss er fortsatt opptatt av å bedre eksisterende ordninger uten å velge de dyreste løsningene. Siden dette lovforslaget trer i kraft 1. juli 2003, regner jeg med at flertallet har tatt høyde for dette i revidert nasjonalbudsjett. Foruten endringene på dette konkrete området, hvor hele sosialkomiteen ønsker en bedre ordning, men hvor man har falt ned på to ulike løsninger, står en samlet komite bak innstillingen. Det er en innstilling som inneholder en rekke forslag som vil, som jeg sa innledningsvis, gjøre hverdagen enklere og mer fleksibel for en rekke brukergrupper. Jeg tar med dette opp mindretallets forslag.