Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-06-14:
Høyre vil i dag stemme imot forslaget til jordbruksavtale og reindriftsavtale på prinsipielt grunnlag. La meg likevel slå fast at Høyre er opptatt av å opprettholde et aktivt jordbruk over hele landet. Høyre vil opprettholde kulturlandskapet, og Høyre vil opprettholde norsk matproduksjon. Vi må slå fast at jordbruket, til tross for jevn og ganske kraftig tilbakegang i antall årsverk, er en viktig næring for landet og særlig for Distrikts-Norge. Det er likevel liten tvil om at hovedmålsettingene i jordbrukspolitikken, som de fleste partier er enig om, kan oppnås til en lavere samfunnsmessig kostnad enn det som ligger i avtalen. Selv om vi har en robust offentlig økonomi i Norge, vil unødvendig subsidiering av enkeltnæringer innebære en kostnad både for næringslivet ellers og for skattebetalerne. Til syvende og sist vil slik subsidiering begrense ressurstilgangen til andre viktige samfunnsoppgaver. Det er etter min oppfatning fullt mulig å gjøre jordbruket mer robust enn det det er i dag, også med et lavere subsidienivå. Da Regjeringen og bøndenes organisasjoner kom i mål med årets oppgjør, kunne vi på tv se lederen av Senterpartiet og landbruksministeren feire avtalen med sjampanje. Det var en underlig forestilling. Bøndene krevde 2,1 milliarder kr, et krav som er helt i samsvar med de forhåpningene Senterpartiet tidligere i år sådde hos bøndene. Fasiten ble under halvparten. Årets opplegg medfører at flere tusen bruk forsvinner også til neste år, og dette er jo lysår unna statsrådens ambisjoner i erklæringen i 2005 om at hvert bruk nedlagt er et personlig nederlag. Det er kanskje ikke rart at Åslaug Haga var lettet over å få til en slik avtale. Sjampanjefeiringen reflekterer uansett et trist fenomen i norsk jordbrukspolitikk, nemlig en betydelig avstand mellom målsettinger, retorikk, løfter, festtaler og virkeligheten i jordbruket. Nytt i årets oppgjør er debatten om endringene i beregningsmetoden for bondens inntekt. Denne konflikten førte til at lederen i Bonde- og Småbrukarlaget, Anne Osland, trakk seg i protest. Endringene gjør at bondens inntekt på teoretisk plan øker med nærmere 10 000 kr, ifølge Osland. Dette framstår som en ren rosemaling og pynting av Regjeringens jordbrukspolitikk, uten at det blir noen som helst økonomisk konsekvens for bonden. Høyre ønsker en ny kurs i jordbrukspolitikken. Det er lite som tyder på at dagens jordbruksoppgjør, verken i vedtaket for 2007 eller i forhold til langsiktige grep, løser framtidens utfordringer for jordbruksnæringen. Vi nærmer oss med raske skritt 2024 og kravet til løsdrift. Løsdriftkravet vil kreve store nyinvesteringer i moderne driftsbygninger og moderne anlegg for melkeproduksjon. Løsdriftkravet gjør det nødvendig med betydelige strukturendringer og større enheter innenfor melkeproduksjon. Til dette svarer Regjeringen med å lansere det såkalte folkefjøset – et konsept hvor bøndene nærmest ved egen, manuell innsats skal ruste opp sine mindre anlegg til framtidens løsdriftkrav. Jeg kan godt forstå at mange bønder som i framtiden skal leve av sine bruk, ikke er spesielt entusiastiske for dette konseptet. Jordbruket vil også stå overfor store utfordringer når WTO-avtalen foreligger, eller dersom det blir etablert bilaterale avtaler som går i samme retning. En WTO-avtale er positiv for norsk verdiskaping, men krever omstilling av jordbruket. Vi registrerer at Senterpartiet også på dette området har fått et tøft møte med virkeligheten, og at Regjeringen, etter at den tiltrådte, har kommet med en lang rekke nye innrømmelser på jordbrukets bekostning i WTO-forhandlingene. Men dessverre er ikke kursendringen og realitetsorienteringen i Senterpartiets WTO-politikk kombinert med en tilsvarende nyorientering på jordbruksområdet. Både løsdriftkravet, WTO og bøndenes behov for inntektsvekst og konkurransedyktige arbeidsvilkår presser fram omstilling i retning av større driftsenheter. Høyre er med på merknaden om at det bør legges til rette for en variert driftsstruktur. Det er bra at vi har mange deltidsbønder i Norge. Disse bidrar positivt både til kulturlandskapet og til gode bygdemiljøer. Det må legges til rette for at flest mulig skal kunne drive slik de selv vil, og det må være mulig å drive småskala jordbruk i Norge også i framtiden, ved siden av annet arbeid. Men når man skal stake ut kursen for framtidsjordbruket, mener Høyre at man skal ha et større fokus på den profesjonelle heltidsbonden. Det er mange yngre mennesker som ser framover 10, 20, 30 år og vurderer å gå inn i jordbruket. De ønsker å ha et inntektsnivå som er på linje med andre næringsdrivende. De vil ha en arbeidssituasjon, ikke minst knyttet til ferie og fritid, som gir grunnlag for et godt familieliv, og de vil ha en trygghet for de verdier som de eventuelt investerer i sin næringsvirksomhet. Jeg mener derfor at Regjeringens målsetting om å styrke strukturprofilen, som innebærer økt favorisering av småbruk, og som går igjen i denne jordbruksavtalen, er å gå dramatisk i feil retning. Jeg vil heller anbefale merknaden og forslaget som Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre står bak, om oppmyking av regelverket for melkeproduksjon, særlig i forhold til maksimalkvoter på enkeltbruk, muligheten for kvoteleie, friere omsetning av kvoter og oppheving av avstands- og antallsbegrensninger for samdrifter. Det er interessant i en tid med mye debatt om klimautfordringer at større bruk og samdrifter har et stort potensial for å redusere klimautslipp fra gjødselskjellere gjennom bygging av gassturbiner som omdanner utslipp til energi. Jordbruket er en stor kilde til klimautslipp. Potensialet for å redusere utslippene samtidig som næringen får en mer framtidsrettet struktur, er veldig spennende. Jeg vil også peke på at større bruk kan ha en positiv virkning i forhold til dyrevelferd. Såkalte dyretragedier på gårdsbruk oppstår nesten utelukkende på småbruk. Profesjonell drift på større bruk med løsdrift og moderne infrastruktur vil, etter min mening, også gjøre hverdagen bedre for dyrene. Det er bred oppslutning rundt behovet for markedsordninger på visse områder av jordbruket. Når det gjelder markedsordningen for melk, har denne vært et stridstema i forhold til konkurransepolitikk i flere år. Etter at Stoltenberg II-regjeringen overtok, har håndteringen av markedsordningen for melk vært underlig, med trenering av Regjeringens eget vedtak om taksering av Tine og en på kanten til useriøs behandling av Q-meierienes søknad om omstillingstøtte. Det er en kjent sak at Bondelaget er mot konkurranse på meierivarer. Argumentasjonen til statsråden har gått i samme retning som argumentasjonen fra Bondelaget om at de private aktørene selv har skylden for dårlig lønnsomhet. Derfor er det oppsiktsvekkende og positivt at Regjeringen gjør retrett på dette og nå gir de uavhengige aktørene forbedringer i de økonomiske rammevilkår. Dette må oppfattes som en innrømmelse av at de mindre aktørene har vært diskriminert i markedsordningen for melk, slik som de selv og Høyre har hevdet hele tiden. Høyre er overrasket, men også positiv til at Konkurransetilsynet nå får et større ansvar for å kontrollere konkurransen om meierivarer i sluttbrukermarkedet. Når det gjelder næringsmiddelindustrien, er det beklagelig å registrere at føljetongen om utenlandsk bearbeiding har fått en ny og dramatisk utvikling. Regjeringen har gått tilbake på sitt eget vedtak i statsbudsjettet for 2007 og lanserer nå en helt ny ordning med kvoteauksjon, som ikke har vært ute på høring. Prosessen er i seg selv kritikkverdig, og resultatet framstår som dårlig utredet. Høyre har stilt spørsmål om de juridiske sidene ved den nye forskriften. Uansett er denne type handelshindringer gårsdagens løsninger. Det er et paradoks for Høyre at dette korstoget, som særlig rammer en spesiell aktør, skjer uten at det har noen som helst betydning for bøndenes avsetning av egen produksjon. Det er uheldig at vi har en regjering som i sak etter sak forsøker å forskjellsbehandle næringsvirksomhet, basert på om de er organisert som samvirkeforetak eller ikke. Høyre har i denne perioden fremmet en rekke forslag knyttet til deregulering av lovverk som begrenser bondens eiendomsrett. Vi støttet Venstres forslag om å fjerne delingsforbudet i jordloven. I tillegg har vi foreslått å fjerne boplikt og prisregulering av jordbrukseiendom, og vi har foreslått å fjerne fylkesmannens mulighet til å overprøve vedtak fattet av fylkeslandbruksnemnda. Jo mer vi går inn i enkeltsaker og enkeltpersoners skjebner for dem som blir rammet av regelverket, dess mer urimelig framstår det i forhold til eiendomsretten til den enkelte bonde. Ser vi reguleringssystemet i et distriktspolitisk perspektiv, blir svaret heller ikke annerledes. Det er et paradoks at partier som er opptatt av distriktspolitikk, overkjører folk som vil etablere næring eller nye boliger i distriktene. Arealvernet er til for jordbruket, men jordbruket er også til for distriktene. Det er viktig for en distriktskommune å kunne utnytte arealene sine til investeringer som skaper aktivitet og framtidig grunnlag for bosetting. Da er det dårlig distriktspolitikk å overkjøre denne type lokaldemokratiske beslutninger basert på nasjonale jordbrukspolitiske målsettinger. Jeg synes det er ganske underlig at vi har en statsråd som ikke ser at overkjøring av et samlet kommunestyre, da også inkludert senterpartipolitikere, er et angrep på lokaldemokratiet og folkestyret. Jeg vil i den anledning anbefale statsråden å besøke Fusa i Hordaland. Der kjemper ordføreren fra Senterpartiet en innbitt kamp for å gi et familiebruk muligheten til å sette opp en ny bolig, slik at generasjonsskiftet kan skje på en måte som gjør at bruket fortsatt i framtiden vil være i drift. Avslutningsvis vil jeg gjenta at Høyre stemmer mot jordbruksavtalen og reindriftsavtalen på prinsipielt grunnlag. Vi mener det er uheldig at enkelte bransjeorganisasjoner skal forhandle fram sine rammevilkår på denne måten. Det er uheldig i forhold til legitimiteten i næringen, og det er uheldig i forhold til at budsjettsaker bør behandles i forbindelse med budsjettbehandlingen, hvor alle utgifter på statsbudsjettet blir sett i en sammenheng. I og med at de myndighetsbestemte rammevilkår for både reindrift og jordbruket er komplisert, viktig og omfattende, ønsker Høyre istedenfor å etablere en konsultasjonsordning for disse næringer i forkant av budsjettbehandlingen. Vi vil understreke at vår stemmegivning mot jordbruksavtalen ikke i seg selv er et signal om at vi vil endre innholdet i verken jordbruksavtalen eller reindriftsavtalen. Den type føringer kommer i forbindelse med andre forslag. Jeg vil også ta opp de forslag Høyre fremmer i innstillingen enten alene eller sammen med andre.