trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Aller først: Jeg er veldig glad for at vi får debatten om Y-blokka opp i Stortinget, i all sin bredde, selv om debatten nå egentlig ikke handler så mye om for og imot Y-blokka, den handler om hvorvidt Stortinget skal instruere regjeringen om å ta en pause i rivingen. Det er det som er kjernen i debatten. Debatten om Y-blokka har handlet om kulturminnebevaring på den ene siden kontra de sikkerhetsmessige argumentene på den andre siden, og det er viktig at vi anerkjenner argumentene fra begge disse sidene. Jeg skal ikke gå inn i alle teknikalitetene rundt dette nå, for det synes jeg har blitt belyst i saken, opp gjennom flere år faktisk, og også av noen av de foregående talerne. Når SV tar opp denne saken, er det selvfølgelig ikke slik at vi ikke anerkjenner de sikkerhetsmessige argumentene i saken. Det gjør vi selvfølgelig, absolutt – slik det også har kommet fram. Jeg er kanskje noe mer tvilende til 22. juli-henvisningene, for de bidrar til en slags moralsk stigmatisering av dem av oss som ønsker å bevare Y-blokka. Jeg vil veldig gjerne at vi diskuterer sikkerhet, men ikke nødvendigvis 22. juli og ofrene der. Vi mener samtidig at kulturminneargumentene er så pass viktige at vi må lete etter løsninger som kan ivareta både kulturminneaspektene og sikkerheten. Det er mange fagfolk i debatten de siste årene som har ment at det finnes løsninger for dette. Det er et veldig stort folkelig engasjement i denne saken, og det er definitivt også en av grunnene til at vi har valgt å ta den opp igjen i Stortinget. Det er mange som følger med på denne debatten i Stortinget akkurat nå. På NRK i dag tidlig ble denne saken sammenlignet med Alta-saken, av en kulturkommentator der, en beslutning som de fleste av oss i ettertid har angret på og nærmest skammet oss over. Det har i Oslo de siste tiårene vært en slags jakt på moderne, teknisk fullkomne løsninger, at det har blitt prioritert foran det historiske og minneverdige i bygninger. Derfor er det også stor støtte i fagmiljøene til å bevare Y-blokka, nettopp fordi det inngår i en historisk kontekst av andre typer rivingsvedtak opp gjennom historien. SV erkjenner at implementeringen av rivingen nå er lovlig, det er viktig for meg å få sagt. Det viser både tidligere vedtak i Stortinget og også tidligere domstolsbehandling, i april. Samtidig, selv om rivingen er lovlig, reiser den noen utfordringer fordi tingretten i august risikerer å behandle saken om lovligheten av vedtaket på et tidspunkt da bygningen ligger nede. Derfor handler denne saken om at vi ønsker at Stortinget skal be om at vi tar en pause i rivingen til tingretten i august får sagt sitt. SV kommer til å tape denne voteringen i dag, men samtidig mener jeg vi kommer til å vinne. Vi kommer til å gå inn i historien som de som sto opp for en bygning som de fleste andre vil skamme seg over blir revet.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Ja, det skal jeg.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Som jeg sa i innlegget mitt, respekterer og aksepterer jeg selvfølgelig lovligheten i de vedtakene og den framdriften som er nå. Samtidig står vi i den litt bisarre situasjonen at Oslo tingrett skal behandle denne saken i slutten av august, og de risikerer altså å behandle en sak på et tidspunkt når blokka ligger i ruiner. Hvordan ser statsråden på akkurat den litt merkelige situasjonen at tingretten er invitert til å ta denne behandlingen på et tidspunkt når Y-blokka ligger nede?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Jeg har ikke bedt om noe nytt seminar. Jeg har, i dette forslaget, utelukkende bedt om at vi utsetter rivingen til tingretten har sagt sitt, og jeg oppfattet ikke at statsråden svarte på det spørsmålet. Vi risikerer at tingretten behandler saken om gyldigheten i rivingsvedtaket og gyldigheten i reguleringsplanen, for det er det de har til behandling i slutten av august, på et tidspunkt når Y-blokka ligger nede. Det er nettopp den rekkefølge-ulogikken som statsråden her legger opp til. Da er mitt spørsmål: Ville det ikke være mer logisk at tingretten fikk anledning til å behandle saken uten at det på forhånd var foretatt irreversibel riving?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Aller først har jeg lyst til å gi honnør til Ola Elvestuen fra Venstre. Jeg har kommet i skade for å være veldig nådeløs overfor ham, både i sosiale medier og i andre medier. Han har ikke tidligere vært klar på hva han ville stemme, og jeg har tatt ham hardt for det. Jeg ber ham i denne sal om unnskyldning for det. Han har landet på vår side, og jeg er veldig glad. Han tør å bryte ut av regjeringsfellesskapet med den beslutningen. Det er modig gjort, og jeg mener det er viktig at han får honnør for den posisjonen han har tatt. Jeg skal ikke tilføre denne debatten flere argumenter nå, men utelukkende kommentere litt av den. Det kommer opp retorikk av typen: Vi skal gjenreise dette etter terror, her må vi ha 22. juli-hendelsene som premiss. Det er en type retorikk som er noe problematisk for oss som vil bevare Y-blokka. For de som ønsker å rive Y-blokka, skyver 22. juli-ofrene foran seg og forsøker med den retorikken å gjøre seg noe mer moralsk overlegne, som at de tar mer hensyn til denne hendelsen enn vi som tenker annerledes. Vi som ønsker å bevare Y-blokka, blir da stigmatisert som noen som ikke er like opptatt av 22. juli-ofrene. Jeg synes denne måten å rigge argumentasjonen på er problematisk, og at det, som min kollega Karin Andersen sa, har bidratt til å lamme debatten og forhindret oss fra å diskutere sikkerhet på gode premisser. Istedenfor å diskutere sikkerhet har vi blitt sittende og diskutere arven etter 22. juli, og det synes jeg har bidratt til å forstyrre debatten. Jeg erkjenner selvfølgelig at vi taper denne saken, men det kommer til å bli debatt om det etterpå, og da synes jeg vi skal diskutere sikkerhet og ikke 22. juli.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg er glad for at regjeringens forslag til endringer har fått bred støtte i justiskomiteen. Så har mindretallet på bare noen punkter noen materielle innvendinger. Proposisjonen følger, slik vi har hørt, opp en rekke anmodningsvedtak og enkelte handlingsplaner, i tillegg til utilsiktede konsekvenser ved ikrafttredelsen av straffeloven 2005. Forslagene som følges opp i denne runden, er for det meste i den siste kategorien, men det er viktig å få gjennomført disse endringene. Av hensyn til tillit til identitetsbevis bør det f.eks. være straffbart å utgi seg for å være vedkommende et identitetsbevis er utferdiget til, selv om denne samtykker i bruken. Tilsvarende er det viktig at straffetrusselen for brudd på taushetsplikten dekker enhver form for brudd på den taushetsplikten en selv har. Det foreslås også gode presiseringer og anvendelsesområder for straffelovens korrupsjonsbestemmelser og for siviles medvirkningsansvar ved brudd på militær straffelov. De største endringene som behandles i dag, gjelder forslag om bedre vern av tjenestepersoner. Personer som ivaretar viktige offentlige oppdrag, bør ha et godt vern, og de foreslåtte endringene vil bidra til å gi en bedre og mer helhetlig beskyttelse. Det gjelder f.eks. bestemmelsene om straff og fratakelse av tjenestevåpen og om bedre vern av brann- og redningspersonell som yter innsats i oppdrag. Et praktisk bidrag gir også tilføyelsen om at det er straffbart å gjengjelde en tjenestehandling med vold, trusler e.l. Slike handlinger kan – foruten å påvirke framtidige sakers utfall – påvirke tjenestepersoners vilje og evne til å stå i sin stilling. Det foreslås også et nytt straffebud om skyting mot politiet. Slike handlinger er veldig alvorlige og utsetter både politiet og publikum for fare. Det er også et angrep på den offentlige interessen i at politiet skal kunne utøve sitt samfunnsoppdrag om å bevare ro og orden. På lang sikt kan slike handlinger bidra til å bryte ned respekten for myndigheten som politiet representerer i sin gjerning. Det er derfor viktig med en tydelig reaksjon i disse tilfellene og behov for å skjerpe straffene der det ikke kan bevises drapsforsett. En samlet justiskomité er enig i at øvre strafferamme bør være ti år. Så har mindretallet i komiteen foreslått en minstestraff på tre år, i motsetning til regjeringens forslag på ett år. Jeg er enig i at straffen i normaltilfellene bør være på mer enn tre år, og det er understreket tydelig i proposisjonen. Men straffebudet rammer mange og ulike situasjoner, også f.eks. skremselsskudd som ikke er rettet mot noens person. Derfor mener jeg det er riktig, som også komitéflertallet går inn for, at minstestraffen settes til ett år. Jeg er glad for at Stortinget tar seg tid til å behandle disse lovforslagene på tross av spesielle omstendigheter, og så kommer vi tilbake med de resterende forslagene på et senere tidspunkt.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg er glad for at komiteen støtter regjeringens forslag til lovendringer. Endringene vil gi en forenklet og mer hensiktsmessig ordning for oppnevning av nemndsmedlemmer. Så har jeg merket meg at SV og enkelte av høringsinstansene mener det bør stilles særskilte kompetansekrav til nemndsmedlemmer i UNE. Jeg mener det ikke er grunn til å gjøre noen endringer i dagens utgangspunkt om at nemndsmedlemmer i Utlendingsnemnda skal være lekfolk. De samme argumentene som ligger til grunn for at vi har lekfolk som meddommere i domstolen, taler også for å bevare lekmannsordningen i Utlendingsnemnda. Lekfolk er gode representanter for den alminnelige rettsbevissthet, og mange av de vurderingene som skal foretas, krever sunn fornuft og livserfaring snarere enn juridisk kunnskap eller annen fagkunnskap. Det er også slik at Utlendingsnemnda har et eget opplegg for opplæring av nye nemndsmedlemmer, og jeg vil ikke anbefale at verken storting eller regjering detaljstyrer hvordan opplæringen skal være, og hva som er hensiktsmessig for at lekmedlemmene skal kunne utøve vervet sitt på en god måte. Så merker jeg meg at flere er opptatt av andre sider ved Utlendingsnemnda enn det lovforslaget egentlig gjelder. Jeg tror at alle erkjenner at Utlendingsnemnda har et krevende oppdrag, og det er sånn sett naturlig at det er oppmerksomhet knyttet til nemndas virksomhet. Utlendingsnemnda håndterer saker som ofte reiser vanskelige faglige spørsmål, og står i mange saker overfor et uklart bevisbilde. Ikke minst er det et kjennetegn ved enkeltsaker som Utlendingsnemnda behandler, at de ofte vekker sterke følelser og offentlig debatt. Som komiteen er kjent med, framgår det av Granavolden-plattformen at regjeringen vil se på flere punkter når det gjelder saksbehandlingen i Utlendingsnemnda. Siktemålet var egentlig at et samlet høringsnotat om dette skulle bli ferdigstilt denne våren. Arbeidet har blitt noe forsinket som følge av koronasituasjonen, men flere av de spørsmål som medlemmer av komiteen tar opp, er noe av det departementet vil komme tilbake til i det planlagte høringsnotatet. Vi vil i den forbindelse legge vekt på at det er viktig med god balanse mellom hensynet til rettssikkerhet, effektivitet og legitimitet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Det er riktig at det er behov for forbedringer i enkelte sider ved Utlendingsnemndas virksomhet, men siden det ble nevnt av representanten Karin Andersen at det var et grunnleggende rettssikkerhetsproblem, vil jeg bare si at det er jeg helt uenig i. Det treffes forvaltningsvedtak – dette er ikke en særdomstol – som belyses, man har kontradiksjon, og man har regler for muntlighet. Men vi kan gjøre forbedringer. Vårt mål var å få levert det denne våren. Vi har hatt veldig mange andre saker å stri med, særlig etter 13. mars, hvor vi fikk ansvar for å lede koronasituasjonen, men vårt mål er at vi skal få dette fram før sommeren, hvis det er mulig.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Bare først, for det ble fremmet en påstand, som jeg også hørte professor Andenæs fremme i forbindelse med Nav-saken, man sammenlignet den med utlendingsforvaltningen: Jeg er helt uenig i den vurderingen, bare så det er sagt. Det er jo ofte sånn i juss at man kan ha flere meninger, men det er altså ikke fastslått det representanten sier, i hvert fall har ikke jeg fått noen sånne saker på mitt bord. Regjeringens mål er å følge opp Granavolden-plattformen. Det er det vi ønsker å gjøre, og det handler først og fremst om å styrke rettssikkerheten i enkeltsaker, knyttet bl.a. til konvertitter, som vi skal komme tilbake til.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg tror det ville være helt feil av meg med grunnlag i mine tre måneder på feltet å spekulere om antall saker som går i den ene eller den andres favør. Vi må forsøke å ha et system som gjør at man får de riktige avgjørelsene. Dette er vanskelige saker. Jeg har selv – riktignok fra gamle dager – erfaring fra det å være asyladvokat. Det er klart at det er mange og vanskelige spørsmål knyttet til bevis og knyttet til mange sider av sakene. Men jeg opplever at Norge har et veldig godt system, og vi forsøker å behandle dette så riktig vi kan med at man får fri rettshjelp når man kommer til muntlig asylintervju, man følger skikkelig saksbehandling, og man har kontradiksjon når det er usikkerhet. Men det kan gjøres forbedringer både den ene og den andre veien. Jeg er opptatt av å ha en balanse og av å ha kontroll på dette feltet, slik at de som har krav på beskyttelse, faktisk får det. Det er det som er viktig for oss.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
I 2015 opplevde Europa en historisk tilstrømning av flyktninger og andre migranter. Tall fra Eurostat viste at det ble registrert over 1,3 millioner asylsøknader i Europa. I Norge ble det registrert i overkant av 31 000 asylsøknader. Migrasjonssituasjonen førte til store utfordringer for Norge og Europa, og både Schengen- og Dublin-samarbeidet ble satt under betydelig press. For å håndtere asylkrisen fremmet regjeringen i 2016 en rekke innstramningstiltak for Stortinget. Forslagsstillerne ønsker at de forslagene som ble nedstemt, nå skal tas opp igjen og innføres. For meg blir det avgjørende om det er behov for å innføre tiltakene på det nåværende tidspunkt. Når vi sammenligner migrasjonsbildet i dag med ankomsttallene fra 2015, er det åpenbart at dagens situasjon er en helt annen. Ankomsttallene til Norge og Europa er i dag veldig lave. Antall asylsøkere til Norge har stort sett ligget på under ti siden mars/april. Når det er sagt, vil jeg understreke at Norge følger utviklingen på grensen mot Tyrkia nøye. Etter at Tyrkias president 27. februar i år varslet at landet ikke lenger ville holde flyktninger tilbake fra grensen mot Europa, har det over tid ikke blitt registrert noen økte forflytninger over grensen mellom Tyrkia og Hellas, selv om situasjonen i grenseområdene i en periode har vært ustabil. Tyrkisk grensevakt patruljerer farvannene som blir brukt til irregulære overfarter, og avskjærer i stor grad disse. Jeg ser per nå ikke at det er nødvendig å gjeninnføre de til dels inngripende innstramningstiltakene som forslagsstillerne foreslår, og som regjeringen foreslo som følge av den veldig spesielle migrasjonssituasjonen vi hadde i 2015. Regjeringen vil følge utviklingen tett, og vi fremmer de forslag vi finner nødvendig for Stortinget, dersom det er behov for det. Jeg nevner i den sammenheng at vi nylig har sendt på høring et forslag om ny beredskapshjemmel for å begrense store asylankomster. Dersom en slik situasjon oppstår, kan vi begynne å gi asylsøkere som har behov for beskyttelse, men som ikke er konvensjonsflyktninger, en tillatelse på mindre gunstige vilkår enn ellers.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg kan, som representanten sier, ikke svare for hva de før meg har gjort. Fra jeg kom inn i departementet 24. januar, har ikke situasjonen vært slik at vi har forhandlet fram denne typen avtaler. Vi har jo hatt et Europa og en verden som har vært rammet av korona, med stengte grenser og stengte luftrom, der dette arbeidet rett og slett ikke har vært mulig å prioritere.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg er helt enig i at det er viktig å være forberedt, selv om Stortinget jo de siste månedene har vist at de gjerne kan jobbe både raskt og grundig når det er nødvendig. Det er veldig bra. Det er jo slik at regjeringen i sin tid fremmet disse forslagene, men den fikk ikke flertall i Stortinget. Det flertallet har ikke endret seg, og etter at denne saken ble nedstemt i Stortinget, samlet fire partier seg på Granavolden med den erfaringen man hadde fra 2015, og ble enige om en plattform. Den plattformen er det regjeringen styrer på.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg skjønner spørsmålet, for svaret på det er at ja, selvsagt, vi forholder oss til internasjonale konvensjoner. Vi forholder oss til asylretten. Vi returnerer til trygge tredjeland. Det er en del av Dublin-forordningen, som representanten selvsagt kjenner godt. Hvis man kommer fra et trygt tredjeland, har man ikke krav på å få behandlet asylsøknaden sin her. Da skal man tilbake til det tredjelandet og få den behandlet der.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Takk til komiteen for støtte til å behandle bl.a. endringer i utlendingsloven som gir utvidete hjemler for å utlevere opplysninger fra utlendingsmyndighetene til politiet, og for at komiteen i all hovedsak har sluttet seg til forslaget i proposisjonen. Politiet har behov for opplysninger fra utlendingsmyndighetene til en rekke formål. Utvidete og klare hjemler for når opplysninger kan utleveres, er støttet av både politiet og utlendingsmyndighetene. Til politiets oppgaver etter utlendingsloven gis det både en rett og en plikt til å utlevere nødvendige opplysninger. For utlevering til andre formål gis det mulighet, men ikke noen plikt til å utlevere opplysninger. Forslaget åpner for at utlevering til politiets oppgaver etter utlendingsloven og til politimessige formål kan skje i form av direkte søk. Forslaget innebærer ikke et krav om å kunne søke direkte. Det vil være opp til UDI som behandlingsansvarlig å vurdere om denne utleveringsmetoden skal benyttes. Dersom de tekniske løsningene eller andre forhold ikke kan sikre at UDI kan oppfylle sine plikter etter personvernforordningen, vil utlevering ikke kunne skje i form av direkte søk. Det er likevel ønskelig med en mest mulig hensiktsmessig og effektiv utlevering av opplysninger, innenfor lovforslagets rammer. Det forutsettes derfor at politiet og UDI sammen finner løsninger som ivaretar dette behovet, og at det etableres gode og enhetlige rutiner for utlevering. De foreslåtte endringene i passloven og ID-kortloven er nødvendig som følge av arbeidet med nye pass og ID-kort. Alle som har uttalt seg om forslagene, har støttet endringene. Endringene i straffeprosessloven tilpasser hjemlene for krav om politiattest for ansettelse i påtalemyndigheten med de som gjelder for ansettelse i politiet. Det er ikke grunn til at det skal være ulike regler for disse områdene. I tillegg gjøres det tilsvarende endringer for Gjenopptakelseskommisjonen etter innspill i høringen. Forslaget om endringer i hjemlene for krav om politiattest har begrensede personvernkonsekvenser. Dette er nærmere omtalt i proposisjonen, på bakgrunn av innspillene fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Dette handler om hvilke løsninger man har nå, og hvilke løsninger man kan få på plass. Vi er opptatt av å imøtekomme politiets ønske om direkte søk, hvis det lar seg gjøre. Men det forutsetter at de to etatene snakker sammen og finner gode løsninger. Det er jo ikke uvanlig at man har ulike synspunkt i en sånn høring, men vi finner dette hensiktsmessig og effektivt, hvis det lar seg gjøre. Og det har vi tatt forbehold om.
Monica Mæland (Høyre), 2020-06-03:
Ja, vår oppfatning er at det vil være praktisk gjennomførbart, hvis man finner løsninger – det fordrer jo at man jobber med løsninger for å gjøre det gjennomførbart. Det er vår oppfatning at vi ber om en lovhjemmel som lar seg gjennomføre – for å være tydelig.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-06-03:
Denne saka handlar i all hovudsak om at myndigheita til å utnemna nemndsmedlemmer i Utlendingsnemnda skal overførast frå Kongen i statsråd til det departementet som har hovudansvaret for utlendingsforvaltninga. I dag er det Justis- og beredskapsdepartementet. Vidare vert det føreslått at Justis- og beredskapsdepartementet og Utanriksdepartementet ikkje lenger skal føreslå kandidatar til verv som nemndsmedlemer. Dette ansvaret vert føreslått overført til fylkesmennene og Samfunnsviterne. Det vert såleis fleire ulike og uavhengige organisasjonar som no kan føreslå kandidatar. Proposisjonen inneheld òg forslag om å lovfesta nokre heilt grunnleggjande vilkår for å kunne verta utnemnd som nemndsmedlem, som at den som vert utnemnd, må ha tilstrekkelege norskkunnskapar og vera personleg eigna. Under høyringa i Stortinget var det likevel fleire som meinte at det måtte stillast krav om faglege kvalifikasjonar for å kunne verta utnemnt. Høgre meiner at når det no er ei rekkje ulike organisasjonar som kan føreslå kandidatar, vil dei ha moglegheit til å føreslå kandidatar som desse organisasjonane meiner nettopp har den rette kompetansen. Slik sett vil ønsket om mangfald og kompetanse blant likemenn verta teke godt vare på. Og tilliten vert teken vare på ved at oppgåva til departementet i praksis vert avgrensa til å gjennomgå kva kandidatar som vert føreslåtte, og gjera ein føremålstenleg kontroll av at desse følgjer dei heilt grunnleggjande krava til å verta nemndsmedlemer. I tillegg er det òg relevant å merka seg at tilsette i departementa og praktiserande advokatar ikkje lenger skal kunne verta oppnemnde som nemndsmedlemer, nettopp for å sørgja for den tilliten og det sjølvstendet i nemnda som fleire er ute etter. Framstegspartiet, Arbeidarpartiet og SV har eigne forslag som dei sikkert vil greia ut om sjølve, men det er ein samla komité som står bak innstillinga.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-06-03:
Forslagsstillarane viser i forslaget til at dette tidlegare har vore fremja for Stortinget. I 2015 opplevde Europa ei historisk stor tilstrøyming av flyktningar og andre migrantar. Det vart registrert over 1,8 millionar grensepasseringar over Europas yttergrense i 2015, og det vart registrert over 1,3 millionar asylsøknader i Europa. Migrasjonen førte til store utfordringar i Noreg og i Europa, og både Schengen- og Dublin-samarbeidet vart sett under eit betydeleg press. I dag er situasjonen heilt annleis. Migrasjonspresset mot Europa er redusert, men det er likevel viktig å følgja situasjonen tett og nøye. Som følgje av den generelt usikre situasjonen i verda er det stor risiko for auka tilstrøyming av migrantar og asylsøkjarar. Regjeringa sender difor i desse dagar på høyring eit forslag om ein beredskapsnorm. Dette er viktig å få på plass dersom situasjonen fort skulle endra seg og vera årsak til situasjonar der vi ser at innkomsttalet kan gje store samfunnsutfordringar. Regjeringa styrer etter Granavolden-plattforma, som forslagsstillarane også har vore med på å vedta, og eg er trygg på at dersom situasjonen skulle tilseia det, og regjeringa finn det nødvendig å fremja dei til dels inngripande forslaga som forslagsstillarane føreslår, vil nok Høgre kunna støtta det – slik me tidlegare har gjort. Innstillinga frå komiteen er at representantforslaget ikkje vert vedteke, og alle partia, utanom Framstegspartiet, står bak innstillinga.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-06-03:
Høgre meiner det er viktig at politiet har ein klar heimel for å nytta opplysningar dei treng, avhengig av kva rolle politiet opptrer i. Politiet har behov for og bør så absolutt kunna nytta opplysningar frå utlendingsmyndigheitene sine register når politiet utfører oppgåva i eigenskap av å vera utlendingsmyndigheit, og at det vert rekna for å vera i samsvar med føremålet og soleis ikkje er eit uforholdsmessig inngrep overfor den enkelte. Også i forbindelse med oppgåver som berre er knytte til politimessige forhold, er det behov for å utlevera opplysningar frå utlendingsmyndigheitene i større grad enn det regelverket opnar for i dag. Som fleire også har nemnt her, gjeld dette i særleg grad opplysningar som er nødvendige for å avklara både identitet og opphaldsstatus, og kanskje også i andre samanhengar. Høgre meiner derfor det er viktig at me også får på plass heimlar for desse behova. I merknadane er det nokre parti som er veldig opptekne av personvernkonsekvensar i desse samanhengane her. Det er sjølvsagt veldig viktig, men i sjølve høyringsnotatet om endringar i straffeprosesslova om personvernkonsekvensar er det ikkje eksplisitt kommentert, nettopp fordi det vert rekna for å vera veldig avgrensande. Dette er også kommentert i proposisjonen på bakgrunn av Kommunal- og moderniseringsdepartementets merknadar i høyringa. Så det er etter mi meining all grunn til å støtta denne proposisjonen.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-06-03:
Proposisjonen som me no behandlar, inneheld forslag om at reglane om internkontroll i ei rekkje sektorlovar vert oppheva eller endra. Dette er soleis ei oppfølging av den nye kommuneloven av 22. juni 2018 nr. 83, som inneheld ei ny internkontrollføresegn. Stortinget vedtok at krav om internkontroll med kommuneplikter skal vera regulert heilskapleg og samla i ein ny kommunelov i staden for i dei ulike sektorlovane. Det betyr at føresegnene om internkontroll i fleire sektorlovar vert oppheva. Som ein del av særlovgjennomgangen har også aktuelle forskrifter vorte gjennomgått, og desse vert kort omtala i lovproposisjonen for å gje eit heilskapleg bilde. Ansvaret for internkontrollen ligg hos leiinga i kommunen, dvs. eit overordna ansvar hos kommunestyret og eit gjennomføringsansvar hos kommunedirektøren. Kommunelovens nye internkontrollregel skal erstatta føresegnene i særlovgjevinga om internkontroll retta mot pliktene til kommunesektoren. Føremålet er å gje ei betre, meir heilskapleg og samla regulering av internkontrollen for kommunane. Med lik regulering for ulike sektorar er målet at det skal verta lettare å ta eit meir heilskapleg grep om internkontrollen i kommunen, og at internkontrollen kan verta styrkt gjennom eit meir målretta internkontrollarbeid. Målet for god internkontroll som ein del av den samla styringa og leiinga av kommunen er å levera gode tenester som er innanfor krav fastsett i lovar og forskrifter. Komiteen viser til at det i Prop. 96 L for 2019–2020 er føreslått ei rekkje endringar i lov om utdanning. Det er bl.a. føreslått fleire endringar i barnehagelovens føresegner om tilsyn. I innstillinga frå kommunalkomiteen til proposisjonen som vert behandla i dag, er det føreslått å setja inn ei tilvising i gjeldande barnehagelov til kommunens internkontrollplikt etter kommuneloven. For å sikra at det endelege lovvedtaket vert korrekt, vil tilvisinga til kommuneloven verta teken inn i forslaget til lovvedtak i innstillinga til Prop. 96 L for 2019–2020. Det er berre SV som har eigne merknader og forslag i denne saka, som dei sikkert vil gjera greie for sjølve.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Arbeiderpartiet støtter at myndigheten til å oppnevne nemndsmedlemmer til UNE overføres til ansvarlig departement for utlendingsforvaltningen, at myndigheten til å foreslå kandidater overføres til fylkesmennene og Samfunnsviterne, at ansatte i departementer ikke kan være nemndsmedlemmer, at det skal være åpenhet om de kandidatene som er foreslått i prosessen ved oppnevning av nemndsmedlemmer, og at det stilles krav om tilstrekkelige norskkunnskaper og personlig egnethet for nemndsmedlemmer. Vi registrerer selvfølgelig tilbakemeldingene i høringsprosessen. Vi mener disse endringene bidrar til en kvalitetssikring av habilitet som er helt avgjørende. Det skal ikke være noen politiske tilknytninger. Vi mener endringene bidrar til åpenhet, som er nødvendig fordi nemndsmedlemmer må ta tunge valg som avgjør menneskers skjebne. Da må også norskkunnskaper og personlig egnethet være på plass. Vi mener også at Samfunnsviterne, Juristforbundet og de humanitære organisasjoner som jobber med asylsøkere og flyktninger, skal gis muligheten til å foreslå kandidater til nemndene. Dette vil bidra til den nødvendige balansen og fagligheten som trengs. Det vi ikke er fornøyd med, er at vi fortsatt venter på den lenge varslede gjennomgangen av rettssikkerheten som følge av de mange utvalg som har påpekt viktigheten av rettssikkerhet i asylsaker. I 2018 fremmet Kristelig Folkeparti selv et Dokument 8-forslag om rettssikkerhet for barn. Også da ble det vist til en gjennomgang. Arbeiderpartiet mener manglende rettssikkerhet i asylsaksbehandlingen kan få svært alvorlige og fatale konsekvenser for de enkeltmenneskene disse sakene gjelder. Vi vil understreke at norsk lovverk, forvaltning og praksis skal ivareta de rettigheter og forpliktelser Norge har i henhold til internasjonale konvensjoner. Derfor fremmer vi følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen foreta en gjennomgang av klageordningen på utlendingsfeltet med en forventning om at dette innebærer bedre rettssikkerhet for asylsøkere, herunder økt bruk av kontradiksjon og muntlighet i klageordningen.» Herved tar jeg opp Arbeiderpartiets forslag.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
De endringene som regjeringen foreslår, støtter vi fra Arbeiderpartiets side. Vi mener det er ryddig å gjøre de endringene. Men det er ikke unaturlig at hver gang vi diskuterer disse sakene, kommer det en diskusjon om rettssikkerheten, for det har vært mange utvalg som har påpekt at det må gjøres endringer, altså mer kontradiksjon og muntlighet. Hver gang har regjeringen sagt at den jobber med en gjennomgang. Det er en utålmodighet rundt når denne gjennomgangen kommer. Kan statsråden gi oss en framdriftsplan på dette?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Arbeiderpartiet ønsker en rettferdig og forutsigbar flyktningpolitikk, og i en verden der 70 millioner mennesker er på flukt og 30 millioner er anerkjent som flyktninger, er vi nødt til å stille oss selv spørsmålet om hva som er den beste og mest rettferdige flyktningpolitikken. Det er på den måten vi kan stille opp for flest mulig av de mest sårbare flyktningene i verden. Migrasjonskrisen i 2015/2016 viste oss at asylpolitikken er inhuman, urettferdig og ikke bærekraftig – inhuman fordi den forutsetter denne dødsveien over Middelhavet, urettferdig fordi flyktninger i nærområder der generasjoner går tapt, blir glemt, og ikke bærekraftig fordi asylinstituttet er på bristepunktet. Det ble brukt store ressurser på å returnere dem som ikke hadde rett på beskyttelse, ressurser som kunne vært brukt på dem med beskyttelsesbehov. Derfor har Arbeiderpartiet utarbeidet en helhetlig asyl- og flyktningpolitikk, der vi prioriterer kvoteflyktninger og en forpliktende innsats for nærområdene gjennom en solidaritetspott – en pott som i tillegg til det humanitære, nødhjelp, skal bidra til å støtte mottakerlandene og de millioner av flyktninger som bor der ved å gi mennesker på flukt muligheten til arbeid og til å kunne skape et verdig liv. Dette er den mest rettferdige flyktningpolitikken. På den måten kan vi hjelpe flere av dem som trenger det mest. I motsetning til Høyre og Fremskrittspartiet er vi ikke for kvoteflyktninger én dag og vil skrote hele ordningen dagen etter. Vi holder fast på at kvoteflyktninger er hovedsporet. Det handler om troverdighet. Det er ikke troverdig å si at vi skal hjelpe dem der de er, og neste dag kutte i kvoteflyktninger og bistand, slik Fremskrittspartiet har tatt til orde for, og som er partiets historie i disse sakene. Forslaget fra Fremskrittspartiet mangler troverdighet og riktige løsninger. Fremskrittspartiet har nå glemt at de har hatt ansvar for norsk innvandringspolitikk i seks år uten å løfte en finger for å inngå slike tredjelandsavtaler. Troverdighet er viktig dersom man ønsker å inngå avtaler med andre land, både for å gjøre flyktningpolitikken mer rettferdig og for å sikre kontroll ved grensene. Det er ikke noen migrasjonskrise i dag, men det kan komme i nær framtid, og da trenger vi en helhetlig flyktningpolitikk. Dette forslaget gir ikke det.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
I dette forslaget tar Fremskrittspartiet også opp initiativ til tredjelandsavtaler. Det er verdt å merke seg at i løpet av seks år i regjering klarte ikke Fremskrittspartiet å få på plass slike avtaler. Det jeg da ikke snakker om, er returavtaler eller avtaler Europa har med Tyrkia. Norge har jo ikke en direkte avtale med Tyrkia, og heller ikke med enkeltland, der man kan henvise asylsøkere som kommer til norsk grense, til trygge tredjeland utenfor Schengen uten å realitetsbehandle asylsøknaden deres. Jeg vet at statsråden ikke kan svare på hva Fremskrittspartiet drev med i regjering, det tror jeg ikke Fremskrittspartiet klarer selv engang. Det jeg ønsker å stille spørsmål om, er hva regjeringen egentlig har gjort, og om regjeringen har tatt initiativ til slike avtaler. Om ja – hvorfor har det ikke da kommet på plass slike avtaler?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-06-03:
Nå har saksordfører redegjort godt for hva forslagene innebærer. Fra Arbeiderpartiets side støtter vi forslagene om endringene i utlendingsloven. Politiet har en svært viktig rolle som en del av en samlet utlendingsmyndighet i Norge, både i rollen som forvaltningsorgan for oppgavene på utlendingsfeltet som er tillagt politiet, og som organ med ansvar for kriminalitetsbekjempelse og samfunnssikkerhet. Vi vet f.eks. at politiet gjør en viktig jobb ved å vurdere identitet og samfunnssikkerhet knyttet til alle nye asylsøkere som kommer til Norge før sakene behandles av UDI. Politiet har også en rekke andre forvaltningsmessige oppgaver knyttet til sin rolle som utlendingsmyndighet, inkludert oppgaver knyttet til grense- og utlendingskontroll. Disse oppgavene har både et forvaltningsmessig og et polisiært formål. I disse sammenhenger, der politiet opptrer helt eller delvis i rollen som utlendingsmyndighet, mener vi det er en selvfølge at politiet skal ha tilgang til alle relevante opplysninger som er registrert hos utlendingsmyndighetene. Når det meldes om at taushetsplikt likevel, i enkelte tilfeller, er til hinder for at disse opplysningene skal utleveres, er vi glad for at dette nå presiseres tydelig med denne lovendringen. Det foreslås i denne proposisjonen at det skal åpnes for at politiet også i forbindelse med oppgaver som kun har politimessige formål, skal kunne få utlevert opplysninger fra utlendingsmyndighetene i større grad enn regelverket åpner opp for i dag. Det gjelder særlig opplysninger som er nødvendige for å avklare identitet og oppeholdstatus i ulike sammenhenger. Taushetsplikten er ikke noe vi tar lett på. Alle skal kunne være trygge på at loven gir oss nødvendig beskyttelse mot at sensitive personopplysninger kommer på avveie. Samtidig vil andre grunnleggende hensyn noen ganger tilsi at opplysninger kan deles for andre formål enn det opplysningene opprinnelig var ment for. Politiets mulighet til å gjennomføre sine politimessige oppgaver på en god måte for å sikre oss trygghet og bekjempe kriminalitet, er et slikt hensyn. Vi vet også at det ofte er nær sammenheng mellom utlendingsmyndighetenes og politiets oppgaver, og at begge sider kan ha utbytte av tettere samarbeid og informasjonsutveksling. Vi støtter derfor forslaget om at det kan åpnes for større grad av utveksling av opplysninger mellom politiet og utlendingsmyndighetene enn det som er tilfellet etter dagens regelverk.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Fremskrittspartiet slutter seg til endringene i proposisjonen fra regjeringen. Vi tror ikke at disse endringene kommer til å ha stor betydning for selve behandlingen av sakene, men det vil være en enklere ordning å administrere, og det er bra. I motsetning til Arbeiderpartiet ønsker Fremskrittspartiet å gå i motsatt retning når det kommer til rettssikkerhet og ankemuligheter for asylsøkere spesielt. Vi mener at når man først har oppe en slik sak, burde man gått lenger i å gjøre nødvendige endringer. Vi vet jo i dag at asylsøkere har en mye større rettssikkerhet og flere særordninger enn en vanlig innbygger har i møte med offentlig forvaltning. Det er grunn til å tro – vi vet også fra tidligere saker – at det skjer en lang rekke feil i disse sakene, og hvis vi ser på alle feil som blir avdekket i ettertid, er det helt utvilsomt at disse feilene i all hovedsak blir gjort i favør av asylsøkere og andre som søker opphold i Norge. Det sier noe om at mulighetene for å få opphold i Norge på feil grunnlag er for gode. Dermed foreslår Fremskrittspartiet i denne saken å innskrenke muligheten til å komme med stadige omgjøringsbegjæringer. Det er blitt sånn at det som egentlig skulle være en snever sikkerhetsventil, nå utgjør om lag halvparten av saksporteføljen til UNE, og da har den snevre sikkerhetsventilen blitt mer en standard som ikke fungerer etter hensikten. Når vi også vet at en del av disse omgjøringsbegjæringene kan utsette iverksettelse av utvisning, fungerer ikke dette etter hensikten. Vi mener også at rettshjelpsordninger bør være på lik linje med det alle andre innbyggere har. Dermed fremmer vi også et forslag om å fjerne alle særordninger med fri rettshjelp for asylsøkere, eller alle som søker opphold i utlendingssaker. Med det tar jeg opp forslagene fra Fremskrittspartiet.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Det blir jo litt debatt om noe av det som saken egentlig ikke handler om – det er helt riktig påpekt av statsråden. Men dette er såpass viktige saker, og det er ganske sprikende syn i salen, som man kan registrere. Når det gjelder rettssikkerhet rundt asylsøknader, tror jeg alle er enig i at den skal være god, og det skal være riktig. Men hvis man har ordninger som er for gode i asylsøkeres favør, f.eks. at man kan anke dette inn for mange ganger, kan det få et utfall som er galt. Vi har tidligere erfaring med flere hundre saker, vi hadde vel tusen saker, som ble satt på vent, hvor folk hadde fått statsborgerskap på feil grunnlag på grunn av at man i en eller annen fase har gitt feil opplysninger – i de aller fleste tilfeller. Jeg lurer på om statsråden, når vi vet at så mange saker har blitt behandlet på feil grunnlag, har gjort seg opp noen mening om de fleste sakene der det begås feil, går i søkerens favør, eller om de går i søkerens disfavør.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Innlegget fra Arbeiderpartiet var som vanlig godt. De har en god inngang på hva som er riktig i asylpolitikken. Det som er synd, er at de akkurat har gått inn for å hente 500 asylsøkere fra Moria og dermed går stikk imot det innlegget vi nå hørte. Er det noe asylkrisen i 2015 lærte oss, er det viktigheten av å være forberedt. Da 31 145 migranter og asylsøkere sprengte både asylrekorder og mottakssystemet i 2015, hadde vi ikke regelverket på plass. Akkurat nå er vi i en bølgedal når det gjelder asylankomster, men ingen vet hvor lenge dette kommer til å vare. Det er nå vi må få på plass et regelverk som gir oss tilstrekkelig kontroll over grensene våre i en krise. Om vi venter til grensene på nytt åpnes eller at andre uforutsette hendelser igjen fører til en enorm asyltilstrømning, er det for sent. Jeg tror det er stadig flere partier og enkeltrepresentanter som begynner å se hvor dysfunksjonelt dagens asylsystem er. Forslagene som fremmes i dag, er i all hovedsak de samme som Fremskrittspartiet fremmet sammen med Høyre i regjering. Fremskrittspartiet skulle gjerne gått mye lenger. Vi mener at asylsystemet i seg selv fører til menneskesmugling, nød og urettferdighet. Asylordningen lokker flere ut i lidelse og nød enn den redder, og det er ikke urimelig å forvente at Høyre fortsatt står for den politikken de tidligere har fremmet i regjering, og ikke har gjort knefall for asylaktivister, Kristelig Folkeparti og Venstre. Jeg håper også vi har andre partier i salen som ser viktigheten av å få kontroll på asylsystemet før krisen igjen er over oss. Det er merkelig at flertallet i denne salen så behovet for å være forberedt i 2015 og bl.a. innførte instruksjonsmyndighet over UNE, men så fort faren var over og krisen var på tilbakegang, ønsket stortingsflertallet – med Arbeiderpartiet i spissen – igjen å bli uforberedt ved å fjerne instruksjonsmyndigheten over UNE. Dette er en uansvarlig framgangsmåte. Justisminister Monica Mæland hevdet for noen dager siden at regjeringen arbeider med enkelte av forslagene som nå fremmes, eksempelvis å gjeninnføre skillet mellom konvensjonsflyktninger og asylsøkere, som ble fjernet av Stoltenberg-regjeringen. I så fall bør det være uproblematisk å stemme for dette i salen i dag. Disse forslagene er allerede utredet og framsatt tidligere av Høyre og Fremskrittspartiet i regjering, og både lovforarbeid og prosess er grundig kvalitetssikret. Det ville være trist om denne saken også skulle ende som en ny Moria-sak, der Høyre først inntar et fornuftig og ansvarlig standpunkt og siden gjør knefall for Kristelig Folkeparti og Venstres liberale innvandringspolitikk. Jeg vil ta opp forslagene Fremskrittspartiet fremmer.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Jeg kan forsikre om at Fremskrittspartiet da vi satt i regjering, jobbet for slike avtaler. Det er mulig å få til slike avtaler, og Arbeiderpartiet bør bestemme seg for om de er for slike tredjelandsavtaler. Men det var ikke det jeg tok replikk for. Det ble nevnt i innlegget fra statsråden noe om behovet for å innføre til dels inngripende tiltak. Det var da flyktningkrisen var på hell, at man ønsket å innføre dette sist. Det denne våren har lært oss, er at det er aller best å være forberedt når noe skjer. Det å komme på etterskudd fordi man ikke klarer å forutse alt, er krevende, og når vi har den erfaringen vi har, burde man jo bruke en rolig periode til å forberede seg til neste bølge, som de aller fleste eksperter mener vil komme. Da lurer jeg veldig på: Hva er det som er grunnen til at regjeringen ønsker å vente til det er for sent, til krisen står på døren, før man ønsker å iverksette tiltak som man vet må til i en slik situasjon?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Justis- og beredskapsdepartementet foreslår endringer i utlendingsloven som åpner for at utlendingsmyndighetene kan utlevere opplysninger til politiet til flere formål enn etter gjeldende rett. Det foreslås for det første en hjemmel for utlevering av opplysninger som er nødvendige for politiets oppgaver etter utlendingsloven. Etter forslaget vil utlendingsmyndighetene ha både rett og plikt til å utlevere opplysninger som er nødvendige for disse formålene. Videre foreslås det at nærmere angitte opplysningskategorier kan utleveres til politimessige formål og kvalitetskontroll av politiets registre. I tillegg foreslås det at også andre opplysninger kan utleveres dersom det er nødvendig til forebygging og etterforsking av brudd på utlendingsloven, eller andre lovbrudd som kan medføre høyere straff enn fengsel i seks måneder. Det foreslås en egen regulering av utlevering av ansiktsfoto i utlendingsloven § 100, som i det alt vesentlige åpner for utlevering til samme formål som etter passloven § 8 a. I proposisjonen foreslås det i tillegg endringer i passloven. Formålet med endringene er å sikre adgangen til gjensidig kontroll mellom pass- og ID-kort-registrene ved behandling av søknader om nye pass og nasjonale ID-kort. I tillegg foreslås det å lovfeste at det er valgfritt for den enkelte innehaver om ID-kortene skal utstedes med reiserett. Begrepsbruken i de to lovene foreslås også tilpasset EUs personvernforordning. Til slutt foreslås det endringer i straffeprosessloven, som innebærer at hjemmelen for å kreve politiattest for ansettelse i påtalemyndigheten harmoniseres med den tilsvarende bestemmelsen i politiloven § 18. Det foreslås også justeringer i hjemmelen for å kreve politiattest for ansettelse mv. i Gjenopptakelseskommisjonen. Komiteen mener det er viktig at myndighetene har nødvendige og klare hjemler for en effektiv håndhevelse av gjeldende lovverk, og komiteen slutter seg i all hovedsak til de foreslåtte endringene. SV har et forslag om at utlevering av opplysninger ikke kan skje i form av direkte søk, og vil sikkert redegjøre for dette selv.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2020-06-03:
Jeg synes denne saken har vært godt belyst i både denne og tidligere debatter og hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet til den. Det som fikk meg til å ta ordet, var innlegget fra representanten Eide, der han sa at noen skyver ofrene foran seg i denne saken. Jeg opplever at vi har hatt en respektfull og åpen debatt om denne saken, hvor ingen i en så viktig sak har gått i den fella å skyve ofrene foran seg. Jeg opplever det som at noen partier med god grunn peker på bakgrunnen for det som har skjedd. Dette kunne skje. Det er et faktum. Vi er alle interessert i at det ikke skal skje noe sånt igjen. Da har sikkerhet veid veldig tungt for flertallet av partiene her. Det er rett og slett bare å ta med seg erfaringen videre. Man peker på viktigheten av dette, man skyver ikke ofrene fra den tragiske hendelsen foran seg på noen som helst måte. Jeg følte bare behov for å si at det er ikke slik jeg opplever debatten i denne saken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Asylsaker handler om liv og død. Når man sier at man vil gå i motsatt retning av økt rettssikkerhet, bl.a. det som ble sagt nå av Fremskrittspartiet, og det Arbeiderpartiet sier, blir jeg ganske sjokkert over at noe slikt kan bli sagt fra Stortingets talerstol, at man ønsker å svekke rettssikkerheten i så alvorlige saker som dette. Det tror jeg ikke regjeringen vil. Allikevel vil ikke SV støtte dette forslaget fordi vi mener det på ingen måte retter opp det rettssikkerhetsproblemet som er i UNE. Det har blitt godt dokumentert gjennom diverse utvalg som har påpekt problemene i utlendingsforvaltningen, og særlig i UNE. Derfor har vi et forslag om å sikre full kontradiksjon i disse sakene, og at man sikrer personlig frammøte. Det er det utvalgene har foreslått, og det foreslår vi. Vi kommer subsidiært til å støtte Arbeiderpartiets forslag, som er en vagere formulering på disse feltene. Høringen i Stortinget viste at det heller ikke var noen tilslutning i sivilsamfunnet til disse endringene, og man påpekte at dette ikke er en kvalitetsforbedring som monner vesentlig. Utlendingsforvaltningen er veldig komplisert. Det er vanskelig rettsanvendelse i disse sakene. Det er behov for å ha god kunnskap om landsituasjonen i verden, og å ha f.eks. tros- og livssynkompetanse og kompetanse innenfor kjønnsidentitet og seksuell orientering. Flere rapporter viser at Norge heller ikke har håndtert sakene om konvertitter på en trygg måte. Det har vært gjort for mange feil i dette systemet, det viser Advokatforeningens rettshjelpsdugnad. I de sakene som ble tatt til retten, ble veldig mange saker endret, og det viser at dette systemet ikke er godt nok. Derfor har vi fremmet forslag både om bedre opplæring for dagens nemndmedlemmer når det gjelder asyl- og utlendingsrett og landinformasjon, som det er veldig viktig at man kan, generell synsing skal ikke utøves der, om at man må ha kompetansekrav, og om at det opprettes et innstillingsråd for å oppnevne disse medlemmene. Asylrett er vanskelig. Det skal ikke være en kamparena for aktivistene på noen av sidene i asyl- og flyktningpolitikken. Derfor ønsker vi å gå i denne faglige retningen med kvalitetssikring og ser ikke at dette forslaget fra regjeringen styrker det vesentlig.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-03:
Utvalgene som har utredet dette, har påpekt at det er et rettssikkerhetsproblem. Advokatforeningens dugnad har vist at det er for mange saker som blir omgjort når man får advokathjelp og saken blir tatt til retten. I tillegg er det nå også kommet opp saker der utlendingsforvaltningen har praktisert lovverket feil, slik at mennesker som har kommet til Norge uten å ha riktige papirer, har blitt dømt uriktig. Det betyr at her har vi et rettssikkerhetsproblem i systemet. Så spørsmålet mitt er da: Når regjeringen nå sier at den skal ha denne gjennomgangen, er det med siktemål om å styrke rettssikkerheten, eller, slik som Fremskrittspartiet ønsker, å svekke rettssikkerheten i asylsaker?