trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren. «Hetland videregående skole ønsker å gi et utdanningstilbud innen allmenne fag der undervisningen i VK1 blir lagt til England. Avtaler er inngått med college i England, men det mangler nødvendig avklaring om støtterett i Statens lånekasse for Utdanning. Tross gjentatte henvendelser har skolen ennå ikke mottatt svar på søknaden. Dette tilbudet henvender seg til elever som søker en sterkere internasjonal dimensjon i utdanningen. Vil statsråden gi skolen et positivt svar?»
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-11-29:
Da kan jeg være tilsvarende kort og si meg meget godt fornøyd med et presist og utvetydig svar på denne søknaden. Men likevel et tilleggsspørsmål, og det er: Hvorfor var det nødvendig å bruke spørretimen til å etterlyse en søknad som har ligget så lenge i departementet? Vil statsråden se til at rutinene i departementet blir slik at skolene, når de henvender seg i liknende tilfeller, får et svar på den søknaden de sender inn?
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Vi er også kjent med de påstandene som er fremkommet gjennom media. Når det gjelder de norske nødhjelpsmidlene, er disse tildelt på grunnlag av en generell enighet blant alle nødhjelpsaktører om det store alvoret i nødhjelpssituasjonen – av mange sammenlignet med det store kriseåret 1984, da hundre tusener av mennesker omkom. Departementet hadde selv en delegasjon i Etiopia i slutten av april som vurderte nødhjelpssituasjonen i andre deler av Somalia-regionen enn det omtalte Gode-området, og hvor situasjonen også ble funnet å være alvorlig. Departementet er ikke tidligere kjent med de konkrete påstandene som fremkommer i Vårt Land, men hva gjelder både logistikk og politiske forhold, utgjør Somalia-regionen utvilsomt den største utfordringen med hensyn til å gjennomføre effektive nødhjelpsoperasjoner i Etiopia. Det er ikke bevilget midler direkte til matvarebistand i Gode-området, men bl.a. Kirkens Nødhjelp har operert i andre deler av Somalia-regionen, med departementets fulle tillit. Vi vil imidlertid naturligvis se nærmere på de påstandene som er fremsatt gjennom mediene, og ser selvfølgelig i utgangspunktet alvorlig på disse.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Departementet har ulike kanaler for informasjon om forholdene i dette området. Én viktig informasjonskanal er nettopp de norske frivillige organisasjonene som opererer i området, og som vi har full tillit til. Vi beflitter oss på å komme ut med relevant informasjon. Jeg er helt enig med representanten Steensnæs når han sier at denne type oppslag er veldig negative, og at det er stort behov for å komme ut med mest mulig faktisk informasjon. Derfor ser vi det som helt nødvendig å gå inn i disse påstandene på en ordentlig måte. Det gjør man selvfølgelig ikke på en time eller to, det må vi gjøre på en grundig måte. Vi vil komme ut med informasjon så snart vi eventuelt har noe mer å komme med. Men som sagt: Vi har ikke tidligere vært kjent med disse påstandene om denne saken.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det er helt riktig at Norsk Folkehjelp er en viktig organisasjon i forbindelse med norsk utviklingshjelp og humanitær bistand, og det er en organisasjon som på linje med andre norske organisasjoner gjør en veldig viktig jobb i mange områder. Når det gjelder denne spesielle brosjyren om Israel som det vises til, har jeg ikke selv lest den. Når det gjelder selve debatten om ansvaret til de ulike partene i konflikten, er vi selvfølgelig opptatt av at det er flere parter i denne konflikten, og opptatt av at det gis informasjon om de ulike partenes rolle og ansvar. Det hviler et tungt ansvar på Israel i den situasjonen som vi har nå. For øvrig kan jeg ikke gi noen evaluering av denne brosjyren. Vi mener det er fullt ut forsvarlig å bruke norske frivillige organisasjoner i utviklingsarbeidet.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg vil selvfølgelig også understreke at man ikke skal stille seg bak eller delta i noe som kan bidra til verken jødehat eller hat mot noen andre folkegrupper, uten at jeg dermed har tatt stilling til hva som står i denne brosjyren. Når det gjelder bruken av de frivillige organisasjonene, er også Fremskrittspartiet tilhenger av at man skal kanalisere bistand gjennom frivillige organisasjoner, og det er da også en del av det vi gjør i norsk utviklingspolitikk.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Når det gjelder bruken av oljefondet, er det visse retningslinjer som ligger til grunn for anvendelsen av oljefondet, og det er retningslinjer som Stortinget har sluttet seg til. Når det gjelder spørsmålet mer allment om hvordan vi bruker vår velstand, er Regjeringen svært opptatt av at vi må bruke mer av vår velstand på dem som trenger det mest, nemlig fattige mennesker i fattige land. Det er derfor vi har foreslått å øke utviklingsbudsjettet med 1,5 milliarder kr, som også er en økning på 14 pst. i forhold til årets budsjett. Når det gjelder investeringer og næringsutvikling i fattige land, er jeg helt enig med Djupedal i at vi i enda større grad må sørge for at vi bidrar til næringsutvikling også i de fattigste landene. Neste år skal FN ha en stor konferanse om de minst utviklede landene, og i slutten av januar skal vi i Norge ha en egen forberedende konferanse om dette som nettopp fokuserer på hvordan vi sammen med andre land kan bidra til å få økt næringsutvikling i disse landene. For øvrig vil jeg gjerne vise til at vi har et fond som heter Norfund, og som i forhold til de forslagene Djupedal kommer med, i all hovedsak betjener nettopp det formålet, investeringer i sør.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det foregår systematiske brudd på menneskerettighetene i Burma, inkludert tvangsarbeid. Norge har ved en rekke anledninger protestert mot regimets grove menneskerettighetsbrudd og andre overgrep mot befolkningen. Vi har fordømt militærjuntaens maktmisbruk mot Aung San Suu Kyi. Vi har gjentatte ganger anmodet juntaen om å gå inn i dialog med Aung San Suu Kyi og den demokratisk valgte opposisjon. Denne regjeringen, i likhet med Bondevik-regjeringen, arbeider aktivt for en demokratisk utvikling i Burma. Vi er nå i ferd med å ferdigstille arbeidet med nye retningslinjer for hvordan vi kan fremme demokrati og menneskerettigheter i landet. I vårt fremtidige engasjement vil vi bl.a. legge enda større vekt på støtte til den demokratiske opposisjonen. Vi vil også bidra til økt internasjonalt press på militærregimet gjennom samarbeid med andre land og aktiv innsats i internasjonale organisasjoner. FN spiller en viktig rolle i arbeidet med å finne en løsning på den fastlåste situasjonen. Norge vil fortsatt føre en aktiv Burma-politikk i FN og også øke vår støtte til FNs innsats i Burma. Medlemskapet i FNs sikkerhetsråd gir oss en ny og viktig plattform for en tettere dialog med viktige land om disse spørsmål. ILOs arbeidskonferanse vedtok i juni i år en resolusjon om iverksettelse av tiltak mot Burma dersom landet ikke oppfyller sine forpliktelser i henhold til konvensjonens artikkel 29 om tvangsarbeid. På bakgrunn av en rapport fra ILOs sendelag, som besøkte Burma tidligere i høst, vedtok et flertall i ILOs styre den 16. oktober å iverksette de bebudede tiltak mot Burma. Disse omfatter bl.a. at medlemslandene gjennomgår sine forbindelser med Burma og forsikrer seg om at disse ikke bidrar til tvangsarbeid. Norge tar på det sterkeste avstand fra alle former for tvangsarbeid. Vi støtter ILO-vedtaket om å iverksette resolusjonen og vil selvfølgelig etterleve tiltakene fullt ut. Slik Regjeringen ser det, oppfordrer ILO-resolusjonen til opphør av samarbeid som fremmer eller medvirker til tvangsarbeid, ikke til innføring av økonomiske sanksjoner mer generelt. Økonomiske sanksjoner som virkemiddel til fremme av demokrati og menneskerettigheter bør avgjort drøftes også i forhold til Burma. Effektive sanksjoner krever imidlertid bred internasjonal oppslutning. Det er også svært viktig å innrette sanksjonene slik at de i minst mulig grad rammer sivilbefolkningen. Erfaringer viser at det er svært vanskelig å oppnå internasjonal enighet om innføring av internasjonale sanksjoner, og ikke minst stå fast ved sanksjonstiltakene når utilsiktede virkninger viser seg. Bondevik-regjeringen gikk i 1998 ut med en oppfordring til norske bedrifter om ikke å handle med Burma. Oppfordringen gikk til NHO og bransjeforeningene. Disse har vist en positiv holdning til å støtte oppfordringen og å fremme den overfor sine medlemsorganisasjoner. Dette var et viktig supplement til det press fagbevegelsen allerede utviste i samme retning. Regjeringen støtter fullt ut disse tiltakene og vil videreføre den tidligere regjerings politikk på dette felt.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Uten at jeg har fått anledning til å studere disse tallene for eksport/import, har jeg sett dem referert i avisen. Jeg og vi er skuffet over at importen fra Burma, til tross for oppfordringene som Regjeringen har kommet med, er økt i forhold til i fjor. Regjeringen forventer som nevnt at norsk næringsliv aktivt følger opp den oppfordringen som er gitt om ikke å handle med Burma. Når det gjelder arbeidet med sanksjoner, viser jeg til mitt svar i sted. Sanksjoner bør selvsagt vurderes også i forhold til et land som Burma. Bilaterale sanksjoner har sjelden vist seg å ha noen særlig effekt, slik at internasjonale sanksjoner er det som også i et slikt tilfelle eventuelt er aktuelt, men det har vist seg vanskelig å få oppslutning om. Jeg vil bare gjenta at Regjeringen vil fortsette sin aktive Burma-politikk også i internasjonale organisasjoner.
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Også mitt spørsmål retter seg til bistandsministeren. Norsk Folkehjelp mottar årlig ca. 100 mill. kr i statlig støtte. Samtidig har Norsk Folkehjelp utgitt brosjyrer til norske skoler, brosjyrer som inneholder en sterk fordømmelse av staten Israel. Det påstås at Israel er den eneste staten i verden som har gjort bruk av tortur til offisiell politikk. Det påstås videre at Israel driver rasepolitikk, og at palestinerne er et fortapt folk i Israels lenker. Det fremheves at kvinner og barn har dødd i barsel i biler som stoppes av israelske sjekkposter. De palestinske terroristenes ugjerninger blir knapt nok nevnt. Brosjyren er en fordømmelse av Israel som er egnet til å lære norske barn å hate jødene. Synes Regjeringen at det er riktig å benytte skattepenger til støtte for slik virksomhet?
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg takker for svaret. Jeg forstår jo at utviklingsministeren har vanskelig for å uttale seg om en brosjyre hun ikke har lest. Men det referatet jeg har kommet med, er faktisk riktig, og jeg skal overlevere brosjyrene etterpå. Man skal ikke stille seg likegyldig til et innhold som fyrer opp under jødehat i Norge. Det er akkurat det disse brosjyrene gjør, og det er det Regjeringen bidrar til ved betingelsesløst å støtte slik virksomhet.
Jan Petersen (Høyre), 2000-11-29:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren. Nok en gang har det vært presseoppslag som viser at situasjonen i Forsvaret er alvorlig. Denne gangen var det Dagbladet, som forrige torsdag viste til at det nå sannsynligvis er kastet bort ½ milliard kr på å utdanne F-16-piloter som vi ikke har råd til å bruke. At Forsvaret har kommet i en vanskelig situasjon, er ikke rart. Det ble skåret og skåret og skåret gjennom hele 1990-tallet. Og sannelig innebar ikke budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrum at det ble skåret ytterligere 100 mill. kr ved vedtakene i går! Mitt spørsmål er: Er det virkelig slik at Norge har utdannet piloter som vi ikke har råd til å bruke?
Jan Petersen (Høyre), 2000-11-29:
Jeg vil advare forsvarsministeren mot å tro at alle problemer i Forsvaret kan løses ved omorganisering; det er også et bevilgningsproblem. Dette omorganiseringsspørsmålet har vært en sovepute for å ta helt konkrete spørsmål opp til vurdering, og så vidt jeg skjønner, er det nå for mange flygere – ikke fordi vi har for mange fly, men fordi vi rett og slett ikke har råd til å holde flyene i luften. Og mitt spørsmål er rett og slett: Har vi nå nok flygere til å holde flyene skikkelig i luften, og har vi nok penger til å sørge for at disse flygerne har full operativ status etter NATOs regler?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
La meg først si i forhold til det som lett kan bli en ensidig svartmaling, at Norge på tross av de kuttene vi har gjennomlevd de siste år, ligger omtrent på gjennomsnittet av de europeiske NATO-land, og slik sett har vi ikke så veldig mye å skamme oss over. Men det er riktig at Forsvaret er inne i en krise fordi det ikke er samsvar mellom oppgaver og ressurser, mellom drift og investeringer, og at nødvendig omstilling i Forsvaret har gått altfor tregt. Det er ikke da bare å pøse inn mer midler i en struktur som er gammeldags, og som ifølge både forsvarssjefen og Forsvarspolitisk utvalg må justeres. Men vi skal selvsagt ha et øye for de øyeblikkelige krisesymptomer og ta sikte på å løse dem, også for Flyvåpenets vedkommende. Jeg vil minne om at vi i medhold av omgrupperingsproposisjonen for 2000, som nå er til behandling i forsvarskomiteen, og i medhold av nysalderingen, som vil bli presentert i løpet av kort tid, vil ha en styrking av Luftforsvarets driftsbudsjett med 178 mill. kr. Det er et ganske betydelig beløp, som jeg tror gjør at vi kan si at vi i løpet av kort tid er i en annerledes og mer positiv situasjon enn før. Luftforsvarsstaben går ikke god for de tall som verserer i avisene om en betydelig overproduksjon av piloter. Tallet må nok justeres atskillig ned i forhold til det som er presseoppslagene. Men det sier seg selv at dersom vi baserer oss på forsvarssjefens innspill, nemlig 48 kampfly framover i det nye, slanke og mer effektive Forsvaret, har vi en produksjon som har vært for stor, og som er for stor. Hvor langt den må justeres ned, må vi se på når Stortinget er ferdig med behandlingen av langtidsproposisjonen, og det skjer etter alt å dømme kommende vår.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Vi har tilmeldt de fly til NATOs IRF-styrke som vi har varslet NATO om. Der er det ingen nyheter. De er operative i forhold til innmeldte måltall. Men så er det riktig at vi har hatt et øyeblikkelig problem, knyttet til eksploderende drivstoffpriser. Det løser vi altså gjennom en styrking av Luftforsvarets budsjett med 178 mill. kr, om meget kort tid. Det er et tegn på at Regjeringen ikke sitter og venter på langtidsproposisjonen. Vi løser øyeblikkelige problemer i medhold av de rapporter vi løpende får fra Generalinspektøren for Luftforsvaret og fra andre. Men så vil jeg si: Det er ingen grunn til å tro at vi løser krisene for noen forsvarsgren før vi har lagt på plass en ny struktur som gir håp om en bedre framtid for hele Forsvaret, inkludert Luftforsvaret.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Vi har ikke noe annet pålegg til Forsvaret og underliggende sjefer enn å husholdere fornuftig og fordele sine innkjøp over året i samsvar med Stortingets vedtatte intensjoner. Det er jo ikke slik å forstå at vi har for mye penger i Forsvaret, derfor er det fullt mulig å disponere over året. At det kan tenkes at enkelte underliggende etater får dårlig tid mot slutten av året, og bruker penger – forhåpentligvis fornuftig – kan vi ikke se helt bort fra. Men svaret er at det er ikke for mye penger i Forsvaret, det er for lite i forhold til vedtatt struktur. Og det har alle forsvarsministre slitt med i ganske mange år.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Forsvaret har dessverre ingen direkte andeler i SDØE eller i statens kapasitet på produksjonssektoren, og det er ikke mulig å få det til, selv ikke med en meget velvillig finansminister. Det er prinsipielle motforestillinger mot en slik løsning. Men vi har altså greid å løse dette på øyeblikkelig basis, gjennom en styrking av Forsvarsdepartementets og Luftforsvarets driftsbudsjett for Flyvåpenet med 178 mill. kr. Jeg tror landskapet nå ser betydelig annerledes ut – selv om man sitter og leser aviser noen uker etter, er denne situasjonen i ferd med å bli fundamentalt forbedret. Når det gjelder spørsmålet om vi har fly nok til alle flygere nå, er svaret nei. Forsvarets driftsbudsjetter er generelt ikke i en slik stand at vi har anledning til maksimal utnyttelse av den maskinparken som vi har. Det gjelder ikke bare flyvåpenet. Det gjelder i Luftforsvaret, det gjelder også i Hæren og i landforsvaret for øvrig, og i Sjøforsvaret. Overalt er det knappe driftsbudsjetter, og vi har knappe driftsbudsjetter fordi vi har et forsvar i komplett ubalanse. Det er derfor vi har krise i Forsvaret, og det kan vi bare løse gjennom et samlet grep. Det er det vi kommer til å foreslå i langtidsproposisjonen kommende vårsesjon.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
La meg bare først si, til det generelle, at det er knapphet og krise i Forsvaret. Men jeg minner igjen om det jeg sa som svar på tidligere spørsmål: Vi har i flere år nå ligget omtrent på gjennomsnittet av europeiske NATO-land, så så elendig er det ikke. Vi har altså uløste problemer fordi Forsvaret har savnet en tilstrekkelig sterk både politisk, militær og strategisk ledelse på mange områder. Det er altfor langt fra politisk vedtatte mål til oppfølgingen av de målene. Det er noe annet enn bare å diskutere økonomi, selv om også det er viktig. Alle disse spørsmålene kommer fram til diskusjon i sin fulle bredde i tilknytning til langtidsproposisjonen som legges fram for Stortinget så tidlig som mulig i februar måned. Når det gjelder rekrutteringssituasjonen generelt, både i Sjøforsvaret og andre våpengrener, har vi ikke noe svar på hva vi trenger fullt ut før vi har vedtatt framtidig struktur fra a til å. Men fregattene er, slik Stortingets flertall har oppfattet det, strukturavhengige. Vi har selvsagt et ansvar for at vi gjennom MTB-ene og annen virksomhet i Sjøforsvaret har tilstrekkelig rekruttering til fregattene når den første kommer på sjøen – og så følger de fire andre fortløpende. Det er et betydelig ansvar for Sjøforsvaret og for departementet.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Ja, jeg er stort sett fornøyd med det. Utgangspunktet er jo at vi allerede i langtidsprogrammene tidlig på 1990-tallet fikk Stortingets tilslutning til at Forsvaret burde slankes med tilsvarende 6 400 årsverk. Vi greide å slanke med rundt 2 000 årsverk. Ser vi på snittet av anbefalingene fra forsvarssjefen og fra Forsvarspolitisk utvalg nå, hvor Senterpartiet har vært strålende representert, er anbefalingen en slanking i intervallet 4 000–6 000. Vi er altså langt unna disse slankemålene. Erfaringen taler for at denne slankingen går veldig tregt. Dette er bakgrunnen for at Regjeringen gjennom kongelig resolusjon på sommeren satte i gang de tiltak som er nødvendige for så å si å få denne prosessen i gang. Uansett valg av struktur, iallfall i forhold til det som har vært diskutert både i Forsvarspolitisk utvalg og i Forsvarsstudien, er det er betydelig slankebehov. Og for å komme i gang med det og skape en bedre driftssituasjon for flyvåpenet, for Sjøforsvaret og for Hæren, må vi altså begynne nå. Den sjansen har vi tatt – og det faktum at vi nå har over 1 000 søknader inne, hvorav 700 er akseptert, for å si det grovt, er et tegn på at det nå begynner å bli fart i det. Men så vil jeg tilføye at forsvarssjefen og underliggende etatssjefer har et selvstendig ansvar for at kritisk kompetanse ikke forsvinner. Det er ikke slik at alle som søker har krav på å få et ja. Ingen har krav på å bli avgangsstimulert. Det betyr at forsvarssjefen må ha et øye på at man ikke kjører seg for langt ned i forhold til kritisk kompetanse, og også i forhold til det som er sannsynlig av helt sentrale elementer i den kommende forsvarsstrukturen. Jeg mener dette er under kontroll. Forsvarssjefen og hans folk holder meg løpende oppdatert på det. Det ser ikke svart ut, selv om jeg vet at det finnes huller allerede noen steder i landet. Det må vi sannsynligvis leve med, men da må vi ha folk andre steder som kan fylle opp de strukturene. Da kan som sagt ikke kritisk kompetanse slettes ut eller kjøres for langt ned.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Ja, det arbeidet er i høy grad i gang, i samsvar med intensjonene. Vi er nå inne i en kvalitetsgjennomgang av alle tenkelige alternativer, iallfall i de store hovedspørsmål, herunder spørsmålet Andøya flystasjon/Bodø hovedflystasjon – hvis det er det representanten tenker på, og det kan jo tenkes – men også andre alternativer. Dette går vi nøye igjennom. Det kan sies veldig mye godt om Forsvarsstudien, det gjør iallfall jeg. Men den er jo ikke stappfull av økonomiske konsekvensberegninger, og det er det departementets oppgave å ivareta før det legges fram en proposisjon for Stortinget.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Ikke noen av de nedleggelsesforslag som representanten Bastesen nå pekte på, er vedtatt. Jeg tror det er viktig å være klar over det. At forsvarssjefen går inn for noe, betyr ikke at det er vedtatt. Dette skal nå behandles i departementet, behandles i Regjeringen, fremmes for Stortinget, og det er ikke engang sikkert at Regjeringen følger forsvarssjefens anbefalinger på alle punkter, selvsagt. Så det er ikke noe unormalt i den situasjonen. Det eneste jeg har sagt om dette foreløpig, er: En omorganisering av Forsvaret som ligger omtrent i den størrelsesorden som forsvarssjefen og Forsvarspolitisk utvalg går inn for – og de er jo merkelig enig på disse punktene – er sannsynligvis det vi må gjøre, men hvor så forlegninger, installasjoner, flystasjoner, baser skal ligge, er et annet spørsmål innenfor rammen av en ny, slankere og bedre struktur. Jeg har ingen grunn til å tro at Regjeringen legger fram noe forslag for Stortinget som er Nord-Norge-fiendtlig. Tvert imot, det kommer til å være meget godt balansert, og forsvaret av Nord-Norge er selvfølgelig helt sentralt i denne forbindelse.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Dette er selvsagt helt sentralt for oss. Vi må ha et forslag som er balansert mot nasjonale mål, allierte forpliktelser, FN-forpliktelser. Slik har det vært i mange år, og det er ikke noe nytt. Det faktum at vi neste år, om Stortinget vedtar Regjeringens forslag til budsjett, bruker 2 milliarder kr ute og 25 milliarder kr hjemme, er ikke noe faresignal. Det tipper ikke galt i forhold til Europa eller verden. Det er ikke noe dårlig blandingsforhold. Og jeg minner om, også for dem som er opptatt av Nord-Norge, at to verdenskriger begynte i Europa. Vi trodde vi kom skadesløse gjennom begge to hvis vi satt musestille og lot andre ordne opp på kontinentet – vi ble dypt involvert i begge verdenskriger. Og skal vi påkalle allierte eller andre forsterkninger i nord og i Nord-Norge, må vi også ta vår del av jobben ute. Her er det god sammenheng mellom det vi gjør hjemme, og det vi gjør ute. Men vi skal selvsagt ikke nedvurdere noen av de kolossale oppgaver som knytter seg til ressursovervåkning og suverenitetshevdelse i det store norske området.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Problemstillingen er klar nok. Vi har i utgangspunktet bestemt oss for at vi ikke har tenkt å betale mye for å beholde noen, og så betale mye for å bli kvitt en god del andre. Summen av det kan bli ganske stor. Men selvsagt må vi ha en personalpolitikk i Forsvaret som har som utgangspunkt at vi er så attraktive framover at vi beholder både kritisk kompetanse og militært og sivilt personell som vi har bruk for. Det er en del av Forsvarets personalpolitikk. Men det er ikke lagt inn spesielle bonuser for å fortsette oppå bonusene for å slutte, for å si det sånn. Vi tror derimot at et bedre, slankere og mer effektivt forsvar i framtida vil gjøre at vi har Forsvaret som en langt mer attraktiv arbeidsplass enn å leve fortsatt med krise på krise, prosess på prosess, utredning på utredning – det tar aldri slutt. Nå samler vi alle eggene i én kurv, tar et nytt samlet grep og skaper sikkerhet både for Forsvarets ansatte og for berørte lokalsamfunn.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg hadde gleden av å si til representanten under samme møte på Rena for noen dager siden, for øvrig et meget godt møte, at vi kan gjerne votere i Stortinget om Regionfelt Østlandet hver dag resten av sesjonen, hvis forsvarskomiteen ønsker det. Jeg tror resultatet blir det samme. Den debatten er vi ferdig med. Vi trenger Regionfelt Østlandet som ledd i et slankere, mer effektivt og bedre forsvar. Skal vi slanke Forsvaret, må øvingsmulighetene være der i to store regionfelter, som ikke bare er skytefelter i snever forstand, hvor man står et sted og skyter på noe annet, men hvor man kan samøve over ganske store områder. Her har Forsvaret slått fast uten tvil at vi trenger to slike felter, et i nord og et i sør. Det er uhensiktsmessig å frakte mannskaper og tungt utstyr over lange avstander, og da trenger vi de to feltene. Dette ligger fast, og det er ingen revurdering verken fagmilitært eller politisk fra Regjeringens side i denne saken.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Ja, så langt det står i min makt, kan jeg garantere det. Det er ikke noe som tyder på at den timeplanen ikke holder. Jeg er fullt ut innforstått med at det er uro i Forsvaret, men det er altså ikke mulig for forsvarsministeren eller Regjeringen å plukke ut enkeltelementer nå og si at det skal fredes, det skal vi gjøre noe med, det skal omorganiseres. Dette må drøftes i en samlet sammenheng og legges fram for Stortinget. Selv om uroen er stor, tror jeg uroen ville vært enda større om vi nå ikke tok et samlet grep som Stortinget kan diskutere fra A til Å, slik at vi får en vedtakskatalog som er annerledes og langt mer konkret enn det vi har betjent oss av gjennom de fireårige behandlingene av langtidsmeldingene. Så grepet vi nå gjør, er altså å legge fram en samlet pakke. Jeg møter svært mange både militært og sivilt ansatte i Forsvaret som skjønner at dette er en politisk prosess, de er gjenstand for politisk behandling, og følgelig er de usikre. Men det er en ny og bedre framtid en kan se for seg, framfor å leve med plage på plage, omstilling på omstilling, krise på krise, som vi nå har hatt i Forsvaret i altfor mange år. Så jeg tror representanten og jeg kanskje kan stå sammen om å si at etter dette vet man iallfall hva man har å holde seg til. Og det er bedre for Forsvaret og for den enkelte.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg viser til svaret mitt. Det er i februar. Jeg er fullt på det rene med at kommer denne proposisjonen til Stortinget langt ut på våren, blir det ikke rom for en forsvarlig behandling i Stortinget. Da har vi lagt det store egget, for å si det slik. Da har vi virkelig gjort noe vi ikke skal gjøre. Vi er i nær kontakt med alle berørte instanser for å få dette til. Det stiller store krav til de ansattes organisasjoner, som skal ha dette på høring, til samarbeid med andre departementer, og – jeg vil si – med Stortingets forsvarskomite, som til sjuende og sist skal ha ansvaret for forberedelsene av Stortingets vedtak. Så februar skal holde. Men slår tordenværet ned, er alle trykkerier i streik – den type ting – kan jeg altså ikke garantere for eller mot, så det er på det grunnlag jeg sier: Ja, vi skal gjøre vårt aller beste for å få det til.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Forsvarsministeren er kjend med mi fortid i Forsvaret på 1970-talet. Då dreiv me i førjulstida og brukte opp budsjetta, det vil seia at me låg på skytebanen og skaut på harde livet for å bruka opp dei ressursane me hadde. Det viser seg at òg nå på denne tida snakkar ein om julehandelen i Forsvaret, det vil seia at rett før jul finn ein varer å kjøpa for å bruka opp budsjetta. Dette er eit monaleg problem, og det dukkar opp kvar einaste jul. Kva har forsvarsministeren gjort for å forhindra dette i år?
Ingvald Godal (Høyre), 2000-11-29:
Det er litt av eit paradoks at høg oljepris, som gjer Noreg rikt, skal paralysere vårt luftforsvar. Statsråden sa at vi har operativitet tilstrekkeleg til å kunna dekke våre plikter overfor NATO. Men kva med våre plikter overfor Noreg? Kva med dei flygarane som har dyre maskinar, og som har ei veldig dyr utdanning bak seg? Kan statsråden garantere at alle dei vil få nok flytid, både med tanke på den ordinære flyginga og med tanke på det som skal til for å få nyttiggjort seg Mid-Life Update og luft-til-bakke-kapasitet, som det no skal innførast? Vil dei få nok flytid slik at alle våre flygarar og alle våre fly er fullt ut operative og kampklare?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2000-11-29:
Jeg må få følge opp det som er sagt her tidligere. Den ubalansen som forsvarsministeren nevnte, er vel skapt av Arbeiderpartiet gjennom en lang etterkrigsperiode, så den må forsvarsministeren selv ta på sin kappe. Når det gjelder Luftforsvaret, er jeg ikke så sikker på at tilstanden er like god som den ministeren gir uttrykk for. Jeg har fått andre signaler som tyder på at det er det ikke. Når det gjelder rekrutteringsspørsmål generelt i Forsvaret, har jeg også lyst til å peke på og vil gjerne høre med statsråden hvordan tilstanden er i Sjøforsvaret. Vi går nå inn i en ny periode, med tanke på nye fregatter. Vi skal bemanne disse fregattene – dette er riktignok på litt sikt, men vi må jo arbeide planmessig. Hvordan ser rekrutteringsspørsmålet ut med hensyn til Sjøforsvaret og det store potensial vi trenger av mannskap til bl.a. disse båtene og andre båter?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-11-29:
Også mitt hovedspørsmål går til forsvarsministeren. Forsvarssjefen la i vår fram Forsvarsstudien 2000, som i neste omgang skal lede til et dokument fra Regjeringen som forventelig vil komme over jul. Jeg skal ikke spørre om innhold, men litt om prosess. Det er ingen tvil om at det arbeidet som forsvarssjefen la fram i vår, har skapt sterk uro i mange lokalsamfunn, og skapt usikkerhet og utrygghet blant mange ansatte i Forsvaret. Det er i høst satt i gang avgangsstimulerende tiltak i forkant av at de politiske vedtak er gjort, nærmest etter prinsippet den første til mølla får avgangsstimulerende tiltak – for å sette det litt på spissen. Det fører til kompetanseflukt i deler av Forsvaret. Hele forslaget til forsvarssjefen har utgangspunkt i en økonomisk begrunnelse: manglende bevilgninger. Samtidig gjør man kostnadsberegninger på dette tidspunktet. Altså et halvt år etter at Forsvarsstudien 2000 er lagt fram, driver man og regner på det økonomiske grunnlaget for restrukturering. Er forsvarsministeren fornøyd med den prosess som har gått, og den måten som konklusjonene her er trukket på?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker for svaret, som jeg synes er tilfredsstillende på det som går på avgangsstimulerende tiltak, hvor det er sagt fra forsvarsministeren at man skal ha til vurdering hvilken kompetanse man har behov for. Når det så gjelder de omstruktureringsforslag og forslag til nedlegging av enkelte enheter innenfor Forsvaret som er kommet i Forsvarsstudien 2000, har også det en økonomisk begrunnelse. Det er begrunnet i for lave bevilgninger til Forsvaret totalt sett og i et behov for omstrukturering. Jeg tror vi er enige om at det omstruktureringsbehovet ligger der. Men når man først bruker en økonomisk begrunnelse for å legge ned enheter, bør det økonomiske fundament være velfundert. Da bør man ha gjort skikkelige beregninger på at det virkelig vil lønne seg å legge ned. Derfor synes jeg det er oppsiktsvekkende at først foreslår man nedleggelse, og så setter man seg ned etterpå og regner på om de økonomiske kalkylene stemmer med det forslag man allerede har fremmet – altså i ettertid av at forslaget er fremmet. Det er ikke tillitvekkende, og jeg vet at dette går på både lojalitet og motivasjon løs hos de ansatte. Vil forsvarsministeren forsikre seg om at alle økonomiske forutsetninger vil være på bordet når beslutningen skal tas?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Forsvarsstudien 2000 ble framlagt fordi forsvarssjefen er bedt om å fortelle hva slags forsvar vi får for 25 milliarder kr. Det innebærer nedlegging av Forsvaret i Nord-Norge i praksis. Reitan blir nedlagt, Andøya flystasjon blir nedlagt, kystvaktbasen skal flyttes til Ramsund – alt skal flyttes sørover. Det tas 100 mill. kr fra Luftforsvaret for å bygge opp et skytefelt på Østlandet, mens vi har et enormt skytefelt, Blåtind og Mauken, i Nord-Norge. Er det fornuftig bruk av penger? Jeg må også få lov å spørre: Er det ikke på tide å be forsvarssjefen legge fram en studie av hva slags forsvar det er vi trenger i Norge ut fra forsvarssjefens syn, og ikke hva vi får med den ramme han skal jobbe ut fra?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «EØS-avtalen åpner for transitt av fiskelaster fra utenlandske fartøyer gjennom Norge utenfor omsetnings- og importsystemet. Det har vært norsk politikk at transittlandingene ikke skulle skje. Fisken skulle importeres eller omsettes i salgslagssystemet. Regjeringen signaliserer nå en endring av denne politikken, i og med at det nå legges opp til lettelser vedrørende transitt. Er dette riktig, og vil ikke dette undergrave det norske omsetningssystemet via salgslagene, samt ressurskontrollen?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil benytte anledningen til å sitere fra St.meld. nr. 46 for 1999-2000, Nasjonal transportplan 2002-2011. Der står det på side 124, under kap. 9 punkt 3.3: «Videre medfører EØS-avtalen behov for å videreutvikle transitthavner, som gir fartøy fra EU-området adgang til å lande og transittere fangst utenom omsetningsregelverket til norske fiskesalgslag. Fiskeridepartementet vil på denne bakgrunn vurdere nærmere om det kan være hensiktsmessig å tilrettelegge for at et antall fiskerihavner i Norge kan betjene den utenlandske fiskeriflåten.» Dette er Fiskeridepartementets ord. Her sier departementet klart at de vil legge til rette for omsetning utenfor salgslagssystemet. Er dette i tråd med god ressurskontroll, som man akkurat nå i disse dager diskuterer? Og er det grunn til å tro at EU-fiskere er mer lovlydige enn norske fiskere?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg er klar over anmodningen om ikke å bruke hele taletiden. Transitt betyr i internasjonal forstand at båten kommer til havn under tollsegl. Fisken går inn på et lager med lakktjuge på døren. Den lastes inn på en trailer med lakktjuge på døren. Det er transitt. Den transporteres gjennom landet, og hvis lakktjugen og seglet blir brutt, er det brudd på tollreglene. Hvordan har fiskeriministeren tenkt å ivareta ressurskontrollen når båter i transitt kommer under tolloven og ikke skal kontrolleres? Ifølge internasjonalt regelverk betyr transitt «utenom systemet», det betyr fri passasje gjennom landet. Spørsmålet blir: Hvordan skal da ressurskontrollen ivaretas på dette feltet? Jeg håper at forhandlingene vil pågå i mange, mange år til framover.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Siste uke ble det igjen medieoppslag om påståtte omgåelser av regelverket vedrørende fiske og fiskeomsetning. Det er et faktum at det per i dag er flere saker som politietterforskes. Regelverket er komplisert, og mange næringsutøvere bryter dette uten hensikt. For å få fram sannheten om hva som har skjedd, og for å vurdere eventuelle amnesti til fiskere, burde det nedsettes en sannhets- og amnestikommisjon. Er statsråden villig til å ta initiativ til oppnevning av en slik sannhets- og amnestikommisjon?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg konstaterer at det ikke vil bli tatt noe initiativ til en kommisjon. Da forutsetter jeg at de tiltak som er nødvendige for å få brakt på det rene hva det er som foregår eller ikke foregår, blir iverksatt. For når den ene etter den andre står fram og bekjenner en eller annen svindel, burde det umiddelbart anmeldes og politietterforskes for å få avklart om det de sier, er sant eller ikke. Det er uholdbart at man stadig skal leve med skandalisering, medieoppslag med påstander om at næringen er gjennomsyret av juks og fusk og fanteri. Jeg må også rette oppmerksomheten mot at samlokaliseringen av Fiskeridirektoratets ytre etat, Kontrollverket, har ført til at kontrollører som skulle vært på kaia, sitter og blar i papirer og peller på en PC. Forstår fiskeriministeren nå at mitt engasjement i forrige uke og uken før det betyr noe? Og er det ikke på tide å revurdere samlokaliseringen og få kontrollørene ut på kaia igjen?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret, og vi er jo i stor grad enige. Det er klart at næringen ikke kan leve med at det stadig skal stå fram folk og påstå ting uten at de kan dokumentere det og er villig til å ta den påtalemessige konsekvensen av det. Da er det på tide å gjøre andre grep. Årsaken til at jeg stilte spørsmålet, var at man eventuelt kunne få fram: Er det tilfellet, er det sant, at det er så galt i næringen, eller er det ikke? Jeg forstår at fiskeriministeren ikke er villig til å nedsette en slik kommisjon, og det bøyer jeg meg selvfølgelig for, men da må det i hvert fall iverksettes andre tiltak for å få en slutt på disse medieoppslagene gang på gang.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-29:
Hovedspørsmålet gikk på prosessen i tilknytning til Forsvarsstudien og også Det forsvarspolitiske utvalg. Mitt spørsmål til statsråden går på om statsråden, når saken kommer til Stortinget, vil ivareta balanseringen mellom det vi skal gjøre ute i verden, og den internasjonale forpliktelse vi har til å sikre regional forutsigbarhet i nord, på en slik måte at vi også i fortsettelsen har et seriøst landforsvar i Nord-Norge og ikke bare en automatisk telefonsvarer og fregatter.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet: «ILO vil anbefale sine medlemmer å ta sine lands forbindelser med Burma opp til vurdering, og treffe tiltak som gjør at Burma ikke kan utnytte forbindelsene til å videreføre eller utvide tvangsarbeidssystemet. Dette kan vanskelig forstås som annet enn en oppfordring til økonomiske sanksjoner, i tråd med anbefalingene fra Aung San Suu Kyi og Burmas folkevalgte representanter. ILOs vedtak effektueres 30. november 2000. Hvordan har Norge tenkt å svare på ILOs oppfordring?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-29:
Jeg takker for svaret. Vi har nettopp fått melding gjennom NorWatch at Ulstein Tenfjord har eksportert en styringsmaskin til Burma, men det ser ut til å være et unntak, og bedriften beklager det. Men det kan i seg selv være et uttrykk for at det nå er behov for å lovfeste norsk politikk når det gjelder handel med Burma, slik at bedriftene har klare retningslinjer. Langt mer betenkelig er det at importen fra Burma har steget betydelig, faktisk med en faktor på 2,5 i forhold til tidligere, og det er en stor økning i import av tømmer, trelast og treprodukter som kan knyttes til tvangsarbeid, og også til å rasere Sørøst-Asias siste store sammenhengende skogsområder. På det grunnlaget synes jeg at Norge burde vurdere økonomiske sanksjoner. Vi har også en forhistorie, bl.a. i forhold til Sør-Afrika, hvor vi har vist at det å vise mot og ta selvstendige initiativ har ført fram, og også har hatt konsekvenser for andre. Regimet i Burma er såpass ondsinnet rotfestet i å bekjempe det meste av det vi tror på, at jeg vil oppfordre Regjeringen til å se på sanksjonsspørsmålet på nytt. For hvilke virkemidler skal vi ellers ha for å stoppe en import som nå vokser i det omfanget jeg har antydet i mitt spørsmål?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-29:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til miljøvernministeren: «Statsråden er kjent med striden knyttet til de verneverdige husene i Kruses gate nr. 7 og 9 på Frogner i Oslo. Lille Frogner Vel har fremmet et fredningsforslag til Byantikvaren i Oslo, som Byantikvaren ikke vil realitetsbehandle. Samme fredningsforslag ligger også på Riksantikvarens bord. Her er den heller ikke behandlet, trolig fordi saken også ligger hos Byantikvaren. Vil statsråden sørge for at Riksantikvaren underlegger fredningsforslaget en realitetsbehandling?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-11-29:
Jeg takker statsråden for svaret, og finner det som svært positivt at det er tatt et slikt initiativ som hun gjør rede for. Jeg oppfatter det slik at gjeldende reguleringsplan er i strid med det som var Miljøverndepartementets forutsetninger for ikke å frede disse eiendommene i 1986. Jeg oppfatter det også slik at kulturmiljøet er truet, og at nybygg i området klart vil forringe områdets og bygningenes kulturminneverdi og opplevelsene av bygningene og miljøet rundt dem som et sammenhengende kulturmiljø. Med det som statsråden nå har gjort rede for, håper jeg også at saken kommer i et konstruktivt spor. Det ville være bra hvis sluttresultatet ble vern av bygningene – og jeg vil gjerne tilføye at man også lokalt i Oslo fant ordnede og bra forhold for de kulturtiltak som er der. Klarte man i tillegg å unngå at Selvaag satt igjen med svarteper fordi man nå på mange måter har kommet inn i et uføre, så ville alle tjene på det. Når jeg stillte dette spørsmål til statsråden, var det fordi det har vært miljøvernministre i mange regjeringer som har hatt som oppgave av og til å bidra til konstruktive tradisjoner og løsninger i Oslo. Og det var på den bakgrunn jeg også stillte spørsmålet til den sittende miljøvernminister, slik at hun kan holde den positive linjen som sine forgjengere.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Det er jo slik at 5 000–6 000 mann kanskje skal ut av Forsvaret, og et av hovedspørsmålene var om dette med avgangsstimulerende tiltak, som jeg tror er fornuftig og nødvendig. Men mitt spørsmål er: Kan det også bli nødvendig å bevilge en del midler for å beholde kompetansen i Forsvaret, slik at vi ikke kommer i en slags dobbel ubalanse?
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
«Det foregår nå en økonomisk sparekampanje i NRK, der også distriktskontorene blir berørt. Den lokale forankring som distriktskontorene har, er av avgjørende betydning for lytternes tillit til NRK. Vil statsråden skjerme distriktskontorene for NRKs eventuelle kutt?»
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Jeg takker for svaret. Distriktskontoret er jo NRKs største suksess, og det er en bevisst kringkastingspolitikk. I tredje kvartal hadde distriktssendingene en daglig lytteroppslutning på i gjennomsnitt 33 pst., og i Sogn og Fjordane og i Finnmark på 50 pst. I svært mange fylker er distriktssendingen i NRK nr. 2-avis. Det er altså mangfoldet i media vi snakker om. Det var vel to byer i Nord-Norge nå som la ned nr. 2-avisen, og i svært mange distrikter er det faktisk bare monopolaviser. Lokal forankring og kunnskap er noe som identifiseres med distriktskontorer. De formidler lokal kultur, musikk, organisasjonsliv og samfunnsdebatt. Kan statsråden medvirke til at Stortinget får en samlet vurdering av hvordan NRK ivaretar sitt lisensfinansierte oppdrag som allmennkringkaster i alle deler av landet, før det eventuelt skjer en svekkelse av distriktskontorene?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2000-11-29:
Jeg har lyst til å komme litt inn på de økonomiske problemene som Forsvaret har, og den totale ressursbruk. Jeg var på møte sammen med forsvarsministeren sist fredag, og da var bl.a. Regionfelt Østlandet et hett tema. Og jeg syns det blir veldig prestisjepreget når man ikke også kan ta det feltet og det prosjektet inn i en samlet vurdering nå og se om ikke det bør tas ut, til fordel for mange andre store oppgaver som Forsvaret har. Vi vet at det ligger et felt 15–20 mil unna Rena leir som kan brukes, hvis man kan snakke sammen i Sverige og Norge og få til en dialog med henblikk på en bruk av skytefeltet i Älvdalen istedenfor Regionfelt Østlandet. Det er ved siden av ressursbruken i Forsvaret et meget stort inngrep i naturrike ressurser, det største i norgeshistorien, og jeg vil igjen innstendig be forsvarsministeren se på dette.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Jeg vil gjerne stille finansministeren et spørsmål. I dagens Dagbladet står det at Norge er dårligst i klassen når det gjelder studiefinansiering. Her står det at Norge har den laveste stipendandelen av de nordiske land, og her står det at Norge har den desidert høyeste renten av de nordiske land. Det er jo ganske skammelig at dette landet, som har så mye penger, skal komme sånn ut. Det er også skammelig i et land som ønsker å satse på kunnskap og kompetanse, der studiefinansieringen er det desidert beste instrumentet for å sikre at alle får muligheten til en god utdanning. Mitt spørsmål til finansministeren, som jo styrer pengesekken vår, er følgende: Er dette en prioritert oppgave for Regjeringen? Vil Regjeringen ta tak i at vi har en studiefinansiering som gjennom denne perioden har sakket dramatisk etter alle våre nordiske naboer, og som gjør at vi får en skjevere rekruttering til høyere utdanning, noe som jeg også vil anta ut fra finansministerens ståsted er en svært uheldig utvikling? Spørsmålet er: Vil han prioritere dette, og, i så fall, vil det bety at han i revidert nasjonalbudsjett vil komme tilbake til en forbedring av studiefinansieringen?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Det som kommer fram i denne undersøkelsen, og som jo egentlig er kjent, er at vi har halvparten av den stipendandelen våre nordiske naboer har, og vi har en rente som er dobbelt så høy som det våre nordiske naboer har. Det betyr at studiefinansieringen er et instrument som ikke virker, for det betyr at studentene da jobber ved siden av. Det betyr at man får lengre studieforløp for studentene. Man får altså ikke studentene ut av løpet, som jo har vært en prioritert oppgave for tidligere arbeiderpartiregjeringer, særlig var Gudmund Hernes opptatt av at man skulle ha konsentrerte studier og på den måten unngå at studentene tar opp unødig plass i studiesystemet. En dårlig studiefinansiering fremmer ineffektivitet, og det fremmer selvfølgelig også økonomiske vanskeligheter for studentene som er i systemet. Derfor er det fullt mulig å se på dette ut fra flere forhold, og jeg skjønner utmerket godt at finansministeren ikke her vil si hva han vil komme tilbake til i revidert nasjonalbudsjett. Men mitt spørsmål er mer allment: Betyr det at dette er en prioritert oppgave, og at man kan forvente faktiske forbedringer? Jeg tror de fleste vil være enig i at det er skammelig at dette rike landet ikke har en studiefinansiering som matcher Sverige, Finland eller endog Danmark. Vi ligger dårligst i Norden på et så viktig felt for Norge. Det antar jeg at finansministeren vil være enig i.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-29:
Jeg vil gjerne stille et oppfølgingsspørsmål, til bistandsminister Sydnes. Det er slik at oljefondet går på de mest velfungerende børser verden over. Det gjør at mange land havner i skyggen, ikke minst de 48 fattigste land. Hvis det er et poeng, som finansministeren hele tiden understreker, at disse pengene ikke kan brukes i Norge – i hvert fall må brukes med forsiktighet i Norge – ville det ikke da være en svært god idé at man tok deler av oljeformuen og investerte kommersielt i de aller fattigste land for å få fram næringsutvikling, for å få fram vekst, at man fikk et solidaritetsfond – ikke fordi det skal være bistandspenger, men et tillegg til bistandspenger – som investerte i f.eks. Namibia eller Angola på kommersielle vilkår for å få vekst, altså «trade not aid»? Disse pengene vil 100 pst. bli brukt utenfor Norges grenser, og vil bidra til velstand og vekst, noe som vil være et godt supplement til vår vanlige bistandspolitikk. Min utfordring til bistandsministeren er da følgende: Er ikke dette en svært gode idé? Er ikke dette en idé Regjeringen bør ta med seg? I tillegg kan det faktisk vise seg at investeringer i Namibia gir avkasting. Og om det ikke gir like stor avkastning på kort sikt, gir det stor avkastning på lengre sikt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-11-29:
Regjeringen prioriterer studiefinansiering i den forstand at vi mener at vi har et rimelig godt system. Den må vi alltid gjennomgå og vurdere om vi kan gjøre bedre, og vi er åpen for å se på de evalueringer som foreligger. Regjeringen har ingen umiddelbare planer om endringer. Hadde vi hatt det, så hadde vi selvsagt lagt det fram under det budsjett som Stortinget i disse dager behandler, og derfor er det heller ikke slik at Regjeringen legger fram et budsjett, og så mener å gjøre noe annet i revidert nasjonalbudsjett. I så fall hadde det ligget inne i budsjettet.