trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-05:
Det er et særdeles viktig representantforslag som er til behandling i dag. Det er viktig å få styrket det lokale politiarbeidet. Det lokale politiet, nært på innbyggerne, gjør en viktig jobb i det forebyggende arbeidet, men også ved å etterforske og løse store og små saker i hverdagen. Senterpartiet har bidratt til å legge penger på bordet for å styrke det lokale politiarbeidet. I statsbudsjettet for inneværende år foreslo vi en omprioritering innenfor politiets budsjett. Vi foreslo en halv milliard kr ekstra til politidistriktene nettopp for å styrke det lokale politiarbeidet. Politireformen medførte en massiv sentralisering og nedlegging av velfungerende lensmannskontor i Norge. På Romerike, i mitt eget fylke Akershus, har det blitt lagt ned flere lensmannskontor. Sørum, Fet, Rælingen, Nannestad og Gjerdrum er lagt ned. Da skulle en i det minste tro at når en har lagt ned 125 lensmannskontor, skulle de gjenværende lensmannskontorene blitt styrket. For eksempel igjen på Romerike, et område som er i sterk vekst og med snart 300 000 innbyggere, der en har lagt ned flere lensmannskontor, har ikke de gjenværende lensmannskontorene blitt styrket, de blir vingeklippet og gradvis tømt for innhold. På lensmannskontor som har vært velfungerende, skal det kuttes i åpningstid, skal det kuttes i tjenestetilbud. Det er ikke en styrking av lensmannskontorene, og derfor er vårt forslag viktig. Jeg registrerer at tonen fra Høyre og Fremskrittspartiet i år er at vårt forslag om å styrke gjenværende lensmannskontor er å slå inn åpne dører. Vel, da vi foreslo akkurat det samme i fjor, med akkurat samme ordlyd, stemte Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre det ned. Den gangen var det ikke fornuftig å vedta det forslaget, men når de tre partiene har kommet i mindretall i denne salen, omdefinerer de hva forslaget egentlig innebærer. Selvsagt handler forslaget om å styrke alle de gjenværende kontorene etter reformen. Det handler ikke om, slik som saksordføreren forsøker å gi inntrykk av, at en skal styrke støttefunksjonene rundt lensmannskontorene, f.eks. Kripos eller Politidirektoratet. Nei, det handler om å styrke lensmannskontorene – ikke bare at en skal styrke lensmannskontorene samlet, men hvert enkelt lensmannskontor. Derfor vil jeg be justisministeren om å bekrefte at han skjønner hva som er flertallets mening her – at hvert enkelt lensmannskontor skal styrkes, at Eidsvoll i mitt eget område skal få styrket sitt lensmannskontor med flere ansatte og mer ressurser enn de har i dag, og at det lensmannskontoret som er på Årnes, som Kristelig Folkeparti og Senterpartiet og flere andre har kjempet for, skal styrkes og ikke svekkes i framtiden. Det er det som er flertallets mening i denne saken.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-04-05:
Til innlegget fra statsråden nå: Statsråden svarer ikke konkret på de spørsmål som ble stilt. Det er nettopp for å få klarhet i om statsråden skjønner hva som er stortingsflertallets mening, om han har skjønt det bedre enn det som hans partifeller og regjeringskollegaer i Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre har gjort når de har skrevet sine merknader og vært på talerstolen her. Derfor vil jeg be statsråden nok en gang komme opp her og presisere at det forslag som det blir flertall for i dag, om en reell styrking av gjenværende lensmannskontorer, betyr at alle gjenværende lensmannskontorer skal styrkes, om han kan bekrefte at når flertallet på Stortinget har sagt at alle gjenværende lensmannskontorer skal styrkes, innebærer det at alle gjenværende kontorer etter reformen faktisk skal styrkes – ikke bare at en totalt sett skal ha en styrking, men at alle gjenværende kontorer, hvert enkelt kontor, skal styrkes. Så til representanten Angell Gimse, som sier at det er vi som har fremmet dette forslaget, som bidrar til usikkerhet. Nei, tvert imot! Vi legger jo til grunn den strukturen som ble vedtatt i forbindelse med politireformen. Selv om vi var uenig i reformen, har ikke vi foreslått å gjenåpne kontorer eller endre strukturen. Men vi er opptatt av at de kontorene som blir igjen, faktisk skal sikres, at en skal styrke de gjenværende kontorene, at de skal sikres tilstrekkelig bemanning. Det er nettopp den usikkerheten som Høyre og Fremskrittspartiet i salen har bidratt til. Når det gjelder strukturen, er jo heller ikke den fast nå. Den 24. mai i fjor skrev Justisdepartementet at nå er kartet for Politi-Norge ferdig tegnet. Så er man kommet noen måneder senere, og så er det plutselig ikke ferdig tegnet allikevel. Eksempelvis fra mitt eget område: I min nabokommune Aurskog-Høland gjorde man 24. mai et endelig vedtak, bekreftet av departementet, om å styrke lensmannskontoret på Bjørkelangen, og at Sørum og Fet skulle inngå der. Så, plutselig, noen måneder senere, kommer det at en må vurdere spørsmålet på nytt fordi det har vært kommunesammenslåinger, med nye strukturer, som gjør at en igjen setter spørsmålet i spill. Det samme skjer også andre steder i landet. Så den strukturen som en sa var lagt, er i spill. Det er nettopp derfor det er viktig at en fra Stortingets side, de folkevalgtes side, viser retningen her og ikke bare lar Politidirektoratet fortsette sitt arbeid med stadig mer sentralisering av Politi-Norge.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Når det gjelder styrking av det lokale politiet, er jeg glad for at det også blir et tema at det må styrkes i byene. Jeg tror faktisk ikke det er noe sted i landet hvor det er viktigere at politiet er nært til stede, enn i områder i Oslo Øst hvor det er 40–45 pst. frafall i videregående skole, hvor det er mange med lave inntekter og mange som har bakgrunn fra land hvor man ser på politiet mer som en fiende, og hvor det rundt hjørnet venter kriminelle gjenger som lokker med tusenlapper, kriminell status osv., og som i neste omgang kommer med trusler og utpressing hvis ungdommer som begir seg inn på dette, ikke blir med på det de ber om. Jeg mener at hvis ungdommene som er i denne faresonen, kjenner sin lokale politimann, hvis de har en de er vant til å snakke med, en som er rundt, en som de liker, en som er en tilstedeværende motpol, er det klart at faren for å bli trukket inn i disse gjengmiljøene vil være mye mindre. Jeg kan fortelle fra egen erfaring. For over ti år siden begynte jeg å vanke ute på Holmlia i Søndre Nordstrand sammen med en lokal politimann som jeg kan kalle Jon. Han var en kjernekar. Han likte å snakke med ungdommene, og ungdommene likte ham. Alle visste hvem «Jon» var, og jeg tror ingen kunne tenkt seg å kaste stein på «Jon» der ute. For mange av dem fungerte han som en buffer når det gjaldt å bli med på ting og «Jon» sa «Hold dere unna dette». Jeg var med ham og møtte ungdommer i faresonen, og jeg så hvordan det kan fungere hvis man er på nært nok hold. Han gikk av for tre–fire år siden. Jeg vil si til dem som lurer på hva som ligger i «permanent tilstedeværelse», og om det er en detaljstyring: Hvis man hadde snakket om at det permanent ikke skulle være politifolk til stede på en eller annen måte i en by i Norge med 37 000 innbyggere, ville folk steilet voldsomt. Søndre Nordstrand er en bydel i Oslo med 37 000 mennesker. Porsgrunn har 37 000 mennesker. Det vi snakker om her, er politifolk som er faste mannskaper, som blir kjent med befolkningen, som møter opp fast i sine områder, og som er trygge, evner å prate og har den kontaktflaten som man skal ha. Det er ikke snakk om et kontor eller hvordan det skal gjøres. Permanent tilstedeværelse gir masse rom for faglig vurdering. Stortinget har prioritert 30 mill. kr til særlig politisatsing i dette området, og hvis et minimumsignal fra Stortinget skulle være noe som ga befolkningen en følelse av at dette blir det trygghet ut av, nå kan vi tenke at vi skal føle oss tryggere her ute, måtte det minimumet i hvert fall være en form for permanent tilstedeværelse som en del av satsingen på 30 mill. kr. Det er ingen feil detaljstyring. Stortinget har bedt om en særlig satsing i det området. En del av den satsingen må være at befolkningen, de unge, får politifolk de kan bli kjent med.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Arbeiderpartiet mener en fengselsstruktur som også ivaretar de små og unike soningstilbudene, er viktig for landet vårt. Er statsråden enig i denne vurderingen? Så tillater jeg meg et spørsmål til. Hvordan tenker statsråden at disse pengene som nå ikke lenger skal brukes til soningen i Nederland, kan benyttes til å styrke soningstilbudet i Norge?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
I går var, som tidligere nevnt her, justiskomiteen på besøk i Bodø fengsel. Tilbakemeldingene vi fikk der – og som vi har fått fra flere fengsler rundt om i landet – viser at konsekvensene av ABE-reformen i kriminalomsorgen er at det kuttes i antall ansatte. Det kuttes i innholdet. Det meldes om mer vold og trusler mot de ansatte i fengslene og mer isolasjon og tvang overfor de innsatte. Dette kan i ytterste konsekvens gå på samfunnssikkerheten løs. Det bekymrer oss i Arbeiderpartiet. Hvordan stiller statsråden seg til denne bekymringen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Arbeiderpartiet mener at en fengselsstruktur som legger til rette for et mangfold av ulike soningsalternativer, er bra og viktig for å kunne nå målet om god rehabilitering av innsatte og gode muligheter for tilbakekomst til samfunnet. De små og unike fengslene spiller en viktig rolle i denne mangfoldige strukturen. Avdeling Osterøy ved Bergen fengsel er et slikt unikt soningstilbud. Arbeiderpartiet er bekymret over at regjeringen, tilsynelatende med et pennestrøk, har besluttet å legge ned tilbudet. At dette også gjøres før den meldte KVU-en for Vestlandet er klar, understreker vår bekymring over at dette er en avgjørelse som er tatt uten at helheten i soningstilbudet er tilstrekkelig vurdert, uten at man har fått den nødvendige oversikten over behov og variasjon i tilbudet for soning på Vestlandet. Arbeiderpartiet vil støtte det løse forslaget som er fremmet av Kristelig Folkeparti, og vi vil også understreke Kristelig Folkepartis forklaring og intensjon om at dette forslaget ikke omhandler et statlig kjøp av øya, slik også min kollega fra Arbeiderpartiet understreket i sitt innlegg.
Abid Raja (Venstre), 2018-04-05:
Representanten Petter Eide sier at hele regjeringen argumenterer veldig praktisk og ikke prinsipielt. Jeg vil da slutte meg til hele den prinsipielle framføringen som Petter Eide hadde i sitt innlegg – jeg trenger ikke å gjenta det når jeg sier at jeg i sin helhet tilslutter meg disse prinsipielle argumentene. I hvert fall denne representanten – og ikke bare denne representanten, men hele partiet Venstre – tilslutter seg de prinsipielle argumentene der man har vært mot å ha fengselsplasser i utlandet. Vi har vært mot disse fengselsplassene hele tiden. Jeg forstår at opposisjonen sier at det er etter sterkt press fra opposisjonen at regjeringen har valgt å avvikle disse fengselsplassene, uten at de nevner Venstres innsats. Det kan jeg forstå, men samtidig tror jeg det er riktig å nevne at Venstre har gjort en ikke ubetydelig innsats for å få disse fengselsplassene avviklet. Vi er veldig tilfreds med at justisministeren og regjeringen bekrefter at det ikke kommer til å bli inngått flere slike leieavtaler. Det må også nevnes i denne debatten. Nå hører jeg også – jeg skal være veldig kort – at flere nevner at de har et sterkt behov for å få slått fast at man ikke skal få flere fengselsplasser i utlandet. Det er derfor de fremmer dette forslaget til vedtak om et prinsipp. Dette prinsippet, om at «Stortinget ber regjeringen fremme lovforslag som fastsetter et prinsipp om at soning skal skje på norsk jord for norske statsborgere», er ikke akkurat det de eventuelt fremmer forslag om. Da ville man kanskje heller fremmet et forslag om at man ikke skal ha flere soningsplasser i utlandet. Det kunne vært et mer presist formulert forslag. Jeg er litt usikker på hva dette forslaget vil si – hvis det blir vedtatt slik ordlyden er – f.eks. for dem som soner i utlandet i dag fordi de har begått kriminelle handlinger i utlandet, og er blitt dømt av andre domstoler. Hvis man skulle legge dette prinsippet til grunn, betyr det at soning skal skje på norsk jord for norske statsborgere. Den norske stat skal altså begynne å hente hjem igjen alle norske statsborgere som soner i utlandet. I hvert fall er ordlyden her litt upresis. Uansett tilfelle er jeg veldig glad for at Kristelig Folkeparti ikke gir sin tilslutning til dette, for det er å gripe inn i regjeringens prerogativer. Heller ikke vi gir vår tilslutning til dette forslaget, og det løse forslaget som Kristelig Folkeparti har fremmet, vil Venstre også stemme imot.
Abid Raja (Venstre), 2018-04-05:
Det gjelder altså forslaget om Osterøy og Bergen fengsel?
Abid Raja (Venstre), 2018-04-05:
Venstre har også varslet at vi skal stemme imot. Det tror jeg de andre regjeringspartiene også har.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-04-05:
Jeg ønsker å følge opp tråden fra Kjersti Toppe. Jeg mener det er særdeles klokt og riktig at et flertall i denne salen i dag er med på at Ulvsnesøy skal bli en del av KVU-prosessen som nå skal gjennomføres. Som representanten Kjersti Toppe var inne på, har de de beste skoleresultatene i landet. De har særdeles gode resultater med hensyn til tilbakeføring til det ordinære samfunnet, vekk fra kriminalitet. Det er attraktive soningsplasser. Det har vakt sterke reaksjoner at man skal legge ned det som tilsynelatende fungerer aller best, før man har gjennomført KVU-en. I denne sal har det gjentatte ganger blitt etterlyst hvorfor man ikke har startet opp KVU-en for Vestlandet. Det er store utfordringer andre steder også på Vestlandet, både i Sunnhordland, på Haugalandet, i Ålesund og Bergen, og ikke minst er det utfordringer når det gjelder plasser for kvinner. Så til kollega Peter Frølich, som jeg registrerer har forlatt salen, og som viser til fakta. Fakta er at det er helt rett at det er en stiftelse som eier grunnen og øya Ulvsnesøy. De hadde et formål: De skulle ivareta tiltak for barn og unge, fra den gangen det var gutter som ble sendt på øya. Dette formålet er selvfølgelig ikke ivaretatt. Men Bergen kommune, som i dag styres av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, har vært helt tydelig på at det ikke er noe press på salg, og at den lave leien vil bli opprettholdt fram til KVU-prosessen er gjennomført. Så det mener jeg ikke er relevant.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2018-04-05:
Avtalen mellom Norge og Nederland om leie av fengselsplasser ble inngått i 2015. Det var nødvendig for å få ned soningskøene, og det virket. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV sto ikke bak den avtalen den gangen og fastholder fremdeles at man som prinsipp ikke skal leie fengselsplasser, selv om kapasiteten i Norge er sprengt. SVs representant Petter Eide etterlyser i dag en grunnleggende prinsipiell diskusjon. Den grunnleggende prinsipielle diskusjonen skal de få. Kriminelle skal sone sin straff og ikke slippes fri. Representanten kaller det lite gjennomtenkt og lite prinsipielt – vel, der er Fremskrittspartiet og SV uenige. Norge måtte leie fengselsplasser i Nederland i påvente av at vi fikk bygd ut mer kapasitet i Norge. Krisen med mangelen på varetektsplasser som vi så i 2013, da Fremskrittspartiet og Høyre overtok regjeringskontorene fra Arbeiderpartiet, er nå håndtert. Arbeiderpartiet er stolt over å ha halvert soningskøene i sin regjeringsperiode. Jeg er stolt over at Fremskrittspartiet har bidratt til nærmest å fjerne dem. Mistenkte for alvorlig kriminalitet må ikke lenger slippes ut på grunn av manglende kapasitet. Det er vanskelig å forstå hvorfor SV prinsipielt er mer opptatt av ikke å leie fengselsplasser i Nederland enn av det faktum at alternativet kun er at kriminelle slippes fri, eller blir satt i lange soningskøer. Fremskrittspartiet er opptatt av at kriminelle skal få sonet sin straff, og er stolt av å ha fått fjernet soningskøene. Nå ser Fremskrittspartiet fram til å ferdigstille fengselet på Agder. 200 nye fengselsplasser i Froland og 100 nye fengselsplasser i Mandal gjøres klar nå. Tilrigging og oppstart på byggeplassene er i ferd med å ferdigstilles. Den prinsipielle diskusjonen SV har etterlyst, bør først erkjenne behovet for å fjerne soningskøene og det faktum at regjeringen faktisk har sikret bygging av flere fengselsplasser i Norge. I påvente av den ferdigstillelsen kan ikke Fremskrittspartiet se at vi hadde noe annet valg enn å leie fengselsplasser i utlandet, og regjeringen burde ha fått ros for å ha vist handlekraft i denne saken.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2018-04-05:
Siden SV gjentar sine argumenter, så la meg være veldig klar på Fremskrittspartiets vegne: De prinsipielle spørsmålene er veldig viktige, at mennesker som har begått straffbare handlinger, skal sone sin straff, bli ferdig med det, bli rehabilitert og komme seg videre i samfunnet. Det er vi alle enige om. Det aspektet som alltid mangler med SVs tilnærming til disse spørsmålene, er: Hva med det prinsipielle for ofrene? Hva med pårørende til ofrene? Hva med samfunnets grunnleggende behov for sikkerhet? Det er noe som bestandig er helt fraværende når SVs representanter tar opp problematikk på justisfeltet. Det er også en viktig del å ta med seg. Dernest til den historieinteresserte komitéleder: Det stemmer nok at Arbeiderpartiet klarte å redusere soningskøene. Men hvordan foregikk det? Jo, man ga over 500 år med tidlig løslatelse. Så kan representanten Eide si at han ikke står for en slipp-fangene-fri-tilnærming. Men det var akkurat det som skjedde under den rød-grønne regjeringen. Man ga altså over 500 år med tidlig løslatelse av straffedømte for at det skulle bli plass til nye som skulle inn for å sone. Dermed fikk man et stort problem, nemlig at man politisk overprøvde norske domstoler. Man overprøver norske domstoler når de har ilagt straff, og man slipper fangene fri før tiden for å få plass til nye fanger som venter på å sone, gjøre opp for seg og komme videre i livet. Det er en utvikling vi i Fremskrittspartiet ikke kunne sitte og se på da vi kom i regjering. Dette har vært et satsingsområde, både av hensyn til dem som skal sone og gjøre opp for seg, og av hensyn til pårørende og ofrene for kriminalitet og respekten for domstolene. Når norske domstoler ilegger noen en straff, skal man gjennomføre den straffen. Da kan man ikke gjøre slik den rød-grønne regjeringen gjorde: å slippe fangene fri for å få plass til andre. Derfor var det helt nødvendig å leie disse fengselsplassene i Nederland. Det var et godt grep, og det er vi stolte av i Fremskrittspartiet.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2018-04-05:
Man vil jo ikke lytte til argumentene. Jeg har sagt meg enig med representanten Eide fra SV. Når det kommer til behandling av medmennesker, skal vi aldri bare se på det som et praktisk tall osv. Vi skal se på det menneskelige, og jeg nevnte det, det menneskelige ved å stå i soningskø og ikke få gjøre opp for seg. Men det jeg også nevnte, er at i de debattene – og det er helt riktig – nevner SV aldri ofrene, aldri pårørende til ofrene, aldri samfunnets grunnleggende behov for sikkerhet og, ikke minst, aldri respekten for våre domstoler som har idømt mennesker straff de er nødt til å gjennomføre. Så hørte jeg representanten fra Arbeiderpartiet snakke om at det var andre måter man kunne gjøre det på, og at vi ikke er opptatt av ofrene. Det var et underlig innlegg. Vi vet hva som var Arbeiderpartiets oppskrift på å fjerne soningskøene. Det var ikke å være handlekraftig, det var ikke å ta i bruk de virkemidlene som finnes innenfor lovverket. Det var å gi over 500 år med tidlig løslatelse. Det var den måten Arbeiderpartiet fikk ned soningskøene på i Norge. Da er det ikke rart at jeg sier at jeg er stolt. Jeg kan gjenta det. Både av hensyn til dem som er ilagt straff, slik at de kan gjøre opp for seg og bli ferdig, og av hensyn til ofrene, deres pårørende og samfunnet er det nødvendig å se hele straffekjeden under ett. Det nytter ikke bare å styrke en del av det, eller begynne å snakke om at hvis vi ikke hadde fjernet soningskøene ved å bruke kapasitet i Nederland, hadde ting vært bedre. Det har vi ikke grunnlag for å hevde. Jeg registrerer at Arbeiderpartiets representant ikke har noe i sitt innlegg om hvordan de ser for seg at de kunne avviklet dette på en annen og bedre måte. Deres tilnærming var rett og slett å slippe fangene fri før tiden, slik at det ble plass til nye fanger. Det er en tilnærming til justissektoren som vi i Fremskrittspartiet tar sterkt avstand fra. Vi mener at mennesker som blir idømt straff, skal sone sin straff.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2018-04-05:
Det er jo underlig da – hvis det bare er å bygge mer kapasitet, hvorfor gjorde ikke Arbeiderpartiet det? Åtte år med ren flertallsregjering, og så var det ingen konkrete planer da den nye regjeringen kom og tok over som man kunne føre videre. Når det gjelder å være etterrettelig: Jeg er helt etterrettelig. Man kan etterprøve det og se hvordan Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen fikk ned soningskøene i Norge. Det var rett og slett ved å slippe fangene fri før tiden og dermed overprøve norske domstoler, og det er en situasjon vi i Fremskrittspartiet ikke ønsker å gå tilbake til.
Turid Kristensen (Høyre), 2018-04-05:
Beklager, jeg stemte feil!
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Det er en glede for meg å fremme et representantforslag fra stortingsrepresentantene Maria Aasen-Svensrud, Dag Terje Andersen, Arild Grande og meg selv om å sikre at det ikke startes et kappløp mot bunnen i nordisk passasjerfart.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2018-03-22:
På vegne av representantene Olaug V. Bollestad, Tore Storehaug, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om nasjonale retningslinjer for barne- og ungdomsorganisasjoners tilgang til bruk av skoler og andre offentlige rom.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-03-22:
Eg vil på vegner av representantane Siv Mossleth, Marit Knutsdatter Strand og meg sjølv fremja eit forslag om behovsvurdering og utforming av helseattest for bilførarar over 75 år.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-03-22:
Jeg vil på vegne av representantene Steinar Ness, Ivar Odnes og meg selv fremme et representantforslag om et bedre flytilbud i hele landet gjennom endring i luftfartsavgiftene.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-03-22:
Er Arbeiderpartiet et parti for guttene på industrigolvet? Lytter Arbeiderpartiet til jentene på det samme golvet? Jeg trodde ikke Fremskrittsparti-statsråd Terje Søviknes kunne bli sitert i mediene med setningen «Eg og Espen er enige» i en så viktig sak for alle de industrisamfunnene som har vært med på å bygge dette landet, hvor over 100 ordførere fra Arbeiderpartiet skjønner industriarbeidsplassers viktighet. Jeg tror representant og partileder Jonas Gahr Støre også skjønner hvor viktig denne saken er, siden han tok seg tid til å reise til Mo i Rana i går for å roe ned fagbevegelsen. Senterpartiet vil at vannkraften også i framtiden skal tilhøre fellesskapet. Norske myndigheter skal ha en selvstendig kontroll over energien i Norge. Derfor sier Senterpartiet nei til ACER. Etter å ha lest Nordland Arbeiderpartis uttalelse om energi og vannkraft var jeg veldig enig i intensjonen i uttalelsen, men veldig bekymret for hva fylkespartiet egentlig jobber for, siden de aldri nevnte at Arbeiderpartiet måtte si nei til ACER. Nordland Arbeiderparti ba Stortinget reservere Norge mot suverenitetsavståelse, men de sa ikke tydelig at Arbeiderpartiet måtte stemme nei til ACER når saken kommer opp i Stortinget. De så heller ikke ut til å mene at saken burde behandles etter Grunnloven § 115, om suverenitetsavståelse, eller utsettes. Da var de egentlig like langt, og jeg tror en slik utydelighet var med på å tippe et knapt flertall i Arbeiderpartiets stortingsgruppe til å lande feil i denne saken. Det avgis suverenitet – altså gjør Arbeiderpartiet det de sier at de ikke vil, og landsstyrets krav er allerede brutt. Arbeiderpartiets kravliste er brutt, og ingen kan garantere for denne listen i framtiden. Og når Arbeiderpartiet godtar disse «kopimaskinene» som installeres for å omgå suverenitetsavståelse, fører de faktisk storparten av velgerne sine – og fagbevegelsen, som nå er på lag med Senterpartiet – bak lyset.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-03-22:
Arbeiderpartiet har nevnt mitt første innlegg rimelig ofte – og jeg hadde faktisk større forventninger til at Arbeiderpartiet skulle lytte til fagbevegelsen, enn forventninger til regjeringen. Ellers har veldig mange i dag vært opptatt av fortiden, det ene sitatet etter det andre er dratt fram. Det er nok brukt betydelig, og sikkert grønn, energi fra alle som vil stemme for ACER, til å løfte fram hva Borten Moe, Haga, og Riis-Johansen har sagt. Representanten Marit Arnstad forklarte dette godt. Jeg skal heller ta tak i noe som er sagt i dag. Representanten Terje Halleland fra Fremskrittspartiet sa at norske politikere skal styre den grønne fornybare energien, vannkraften. Men hvordan skal de norske politikerne styre den grønne energien når ACER, ESA og RME, som representanten Arne Nævra forklarte som et mareritt, tar denne jobben helt uten norske myndigheters innflytelse – vi kan ikke korrigere denne kopimaskinen. Er dette egentlig framtidige argument for at Norge må bli medlem i EU? Jeg vet at EU-medlemskap har vært, og er, et viktig mål for Fremskrittspartiets regjeringspartner Høyre og for en del av Arbeiderpartiet. Men folket har talt to ganger i denne saken; vi har sagt nei. Skremselspropagandaen til de største EU-tilhengerne har ikke slått til. Men la oss fortsatt se framover, la krafteventyret være norsk, la industrisamfunnene bruke kraften der den er. Det er grønt, det er effektivt, det er framtidsrettet. I f.eks. Mo i Rana er de i front for å legge om til grønn energi og en grønn industri. Fri flyt av vannkraften og utjevning av strømprisene i Norge med resten av Europa er ikke Senterpartiets mål. Utjevner vi strømprisene, blir energien dyrere i Norge. Det blir dyrere i et kaldt land, og det blir mer lukrativt å sende energien ut av Norge – i stedet for å bruke den til arbeidsplasser i distriktene.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
På vegne av stortingsrepresentantene Ingvild Kjerkol, Kjersti Toppe, Nicholas Wilkinson, Olaug V. Bollestad, Per Espen Stoknes, Bjørnar Moxnes og meg selv har jeg den glede å fremme et forslag om å sikre god oppfølging av personer etter rusbehandling.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-03-22:
På vegne av representanten Tore Storehaug og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om ikke å gi utvinningstillatelser i særlig verdifulle og sårbare områder.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-22:
På vegne av representantene Kari Elisabeth Kaski, Freddy André Øvstegård, Karin Andersen, Sverre Myrli, Siv Henriette Jacobsen, Nils Kristen Sandtrøen og meg selv har jeg gleden av framsette et forslag om å utarbeide konseptvalgutredninger på nye jernbanestrekninger på norsk side for strekningene Oslo–Stockholm og Oslo–Gøteborg.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-22:
I dag morges våknet jeg litt svett, og lakenet lå i en krøll nede ved senga. Jeg skjønte at jeg hadde hatt urolig søvn – psykologene hadde antakelig kalt dette «rapid eye movement», REM-søvn – før jeg våknet. Så kom jeg til å tenke på dagens sak, så det var nok ikke REM, men det var RME, Reguleringsmyndigheten for energi, jeg hadde hatt på hjernen i løpet av natta. Dette spøkelset av en konstruksjon under NVE skal altså være vår kontakt mot EU i energispørsmål. Det er ikke underlagt folkevalgt kontroll, og attpåtil skal dette organet kommunisere med et annet spøkelse, nemlig ESA i Europa. Man skal være ganske naiv for ikke å gjennomskue at dette åpenbare krumspringet er laget for å unngå kravet om tre fjerdedels flertall i Stortinget, fordi saken dermed ikke gjelder avgivelse av suverenitet til et overnasjonalt organ som vi ikke er medlem av. Myndighetsoverføring fra Norge skal altså ikke skje til ACER, men til EFTAs overvåkingsorgan, ESA. Der er vi som kjent medlem. Men de skal bare være et talerør for ACER. De skal få utkast som er i samsvar med ACERs ønsker, fra dem. For meg virker dette rett og slett som et justisbasert lureri. ESA har heller ikke ressurser til selvstendige utredninger. Det vi nå blir vitne til, er en dobbel kopiering av ACERs vedtak. Først kopieres de i ESA, så i den norske reguleringsmekanismen. På dette feltet har nok Nei til EU rett. De har kalt den norske delen en kopimaskin til 55 mill. kr. Så mye er satt av til dette organet i inneværende års budsjett, 2018-budsjettet. EU krever at norsk reguleringsmyndighet skal være helt uavhengig, mens ESA i høy grad er avhengig, nemlig av ACER og EU-systemet. Fra 2021 skal Norge levere inn årlige energiplaner som skal godkjennes av kommisjonen. Bakgrunnen for alt dette er at EU har behov for å omgå de trege behandlingsrutinene gjennom Europarådet, Europaparlamentet og EU-kommisjonen. Derfor opprettes det stadig nye byråer for begrensede saksfelt. De kan vedta prosjekter av felles interesse, som det heter. Ved uenighet kan ACER bestemme hvem som skal betale for f.eks. kabler. Om nasjonale myndigheter ikke blir enige, kan ACER fatte vedtak om både operasjonell sikkerhet og adgang til nettverk. Kan vi egentlig stole på Høyre i denne saken, som har jobbet for utenlandsk eierskap for norske energiverk, siden de i årevis har motarbeidet hjemfallsretten?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-22:
Når man hører på talerne fra flertallet og ikke minst representanten Barth Eide, kan det høres ut som om alle problemer med ACER-tilknytning er over etter forhandlingene med regjeringen. Barth Eide hevder at han har klart å begrense rettighetene til RME, men det kan jo ikke ordnes ved å forhandle med regjeringen; det må en forhandle med EU-makten i Brussel om, for å få rettslig forpliktende forsikringer derfra. Det hjelper ingenting å avklare noe her i Norge. Hvis vi vil ha klarhet, må reservasjonsretten i EØS-avtalen brukes mot det vi vil unngå å bli utsatt for. Godtar vi en rettsakt, er det EU-kommisjonen og EU-domstolen som avgjør hvordan den rettsakten er å forstå. Slik er det i EU, og slik er det i EØS. Det er nettopp derfor vi i SV i sum er imot EØS. Det binder oss, og det styrer oss på snart alle områder i samfunnet. De avklaringene Arbeiderpartiet har etterlyst og forhandlet med regjeringen om, kan bare sikres ved at flertallet på Stortinget reserverer seg mot de rettsaktene som åpner for en rettstilstand som rammer det vi vil trygge. En slik reservasjon må i det minste gjelde elmarkedsdirektivet 72/2009, ACER-forordningen 713/2009 og forordningen om grensekryssende elhandel 714/2009. I den såkalte vinterpakken fra 2016 foreslår EU-kommisjonen at ACER må få økt sin vedtaksmyndighet i overnasjonal retning, og at vedtak må kunne fattes med simpelt flertall, ikke med krav om kvalifisert flertall. Jeg vil utfordre representanten Barth Eide og flertallet til å svare på om han eller andre i ACER-koalisjonen ikke ser at ACER er én vei inn uten en vei ut, og at det ikke bare er å ombestemme seg om utviklingen går i en annen retning enn det de eller vi ønsker. EU har de siste årene opprettet rundt 40 byråer. De har en tendens til å legge stadig mer under seg. I EØS er det riktig at hvis EU endrer teksten i en avtale eller en forordning, skal det være ny behandling, også nasjonalt, men det de greit kan gjøre, er å endre fortolkningen av teksten. Det har skjedd flere ganger. De endrer altså praksis. Når det skjer mange ganger, er vi på vei i en retning som vi kanskje opprinnelig ikke ønsket. Jeg håper representanten Barth Eide eller andre kan gi svar på mine bekymringer.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Jeg har gleden av å fremme et forslag på vegne av en noe uvanlig sammensetning, bestående av representantene Gisle Meininger Saudland, Lene Westgaard-Halle, Ketil Kjenseth og meg selv, om utarbeidelse av et detaljert regelverk for åpning og tildeling av konsesjoner innen havvind. Jeg har også gleden av å fremme et forslag på vegne av meg selv om å innføre bedre måltall for et grønt, smart og nyskapende Norge i tråd med OECDs indikatorsett for grønn vekst.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Dette er en sak som har vært bredt og vidt drøftet i norsk offentlighet. Innstillingen er veldig klar, og saken er lagt fram på helt vanlig måte. Jeg vil derfor oppfordre hele Miljøpartiet De Grønnes stortingsgruppe til å stemme imot utsettelsesforslaget.(Munterhet i salen.) (Munterhet i salen.)
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Miljøpartiet De Grønnes syn på kraftkabler er positivt, for dette handler om at vi kan levere effektbalansering, altså – for å si det litt teknisk – TW, ikke TWh. Det betyr at vi kan få dobbel klimaeffekt av våre kabler, både ved at vår strøm erstatter kraftbruk i Europa når det ikke blåser eller ikke er nok sol, og man hindrer da at det fyres opp i kullkraftverk, og ved at effektbalanseringen gjør det mulig å la være å investere i ekstra og unødvendig fossil kraft. For eksempel kan tysklandskabelen som er under bygging, levere 1,4 GW strøm, og når den brukes i stedet for et kullkraftverk – når det slutter å blåse i Danmark og Tyskland – tilsvarer effekten av én slik kabel et kutt på ca. 1 500 tonn CO 2 per time.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Miljøpartiet De Grønne går for både og. Vi må bidra til at Europa raskere kan få til fornybarrevolusjonen, hvor 100 pst. av energisystemet skal bli fornybarbasert, og da må det kraft og utveksling til. Men vi kan ikke la et slikt uendelig antall kabler føre til et utbyggingspress i norsk natur som gjør at flere elver bygges ned og mer vindkraft bygges opp på land. Derfor vil vi primært satse på energieffektivisering, for man kan hente opptil 10–30 TWh på effektivisering i industri og i bygg. Man kan også hente mye kraft ved å optimalisere og oppgradere dagens kraftforsyning, 7–20 TWh. Da blir det mulig å kjøre elbiler, ha mer metallindustri og til og med eksportere mer uten å bygge ut en eneste elv til. Det må vi satse på.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Det er rørende å høre Senterpartiets nyvunne engasjement for bever, elvemuslinger og nedbygging av elver for vannkraft. Vi har en annen sak til behandling akkurat nå, om Øystese, hvor Senterpartiet går inn for minst mulig vern. Det som er avgjørende i saken, er ikke om man gjør effektkjøring, men hvordan effektkjøring gjøres, og ikke minst hvordan konsesjonsvilkårene som er gitt for effektiv kjøring, følges opp. Det gjøres altfor dårlig i dag. Derfor får man en del av de utslagene, som er reelle, fordi folk gjør effektkjøring på en lite hensynsfull måte overfor det biologiske mangfoldet i elvene. Derimot finnes det rikelig med muligheter for å oppgradere eksisterende vannkraft og bruke eksisterende magasiner til å gjøre effektkjøring på en skånsom måte mellom magasinene i stedet for å spyle elvene. Så på dette området krever vi mer kontroll og oppfølging av lokale aktører som ødelegger lokale elver, som Senterpartiet gjerne vil bygge ned.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
I den opphetede ACER-debatten er det blitt skapt et inntrykk av at det er knapphet på kraft i Norge, og at det kan drive opp prisene vesentlig. Vi i Miljøpartiet De Grønne er opptatt av at vi har mye sløsing med kraft i Norge. Så mitt spørsmål til statsråden er: Vil regjeringen trappe opp innsatsen framover på energieffektivisering og oppgradering av eksisterende anlegg, og slik kunne bli mer restriktiv til utbygging av nye elver og vindkraft på land? I dag har Miljøpartiet De Grønne sammen med regjeringspartiene fremmet forslag om mye raskere framdrift av utbygging av havvind. Hva er statsrådens syn på å kunne sikre tilgangen på kraft fra en slik mer naturvennlig fornybar kilde?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Denne uken har vi hatt rikelig anledning til å øve oss på dette med å være uenig i standpunkt og perspektiver og samtidig kunne gi hverandre respektfull omtale. Jeg takker representanten Haltbrekken for utfordringen om å ta den på strak arm. Hvis representanten Haltbrekken hadde lyttet nøye, hadde han også hørt at han fikk honnør for å ha tatt avstand fra en del av Nei til EUs mest prisfryktopphaussende retorikk. Jeg vil også uttrykke forståelse for Haltbrekkens smerte ved å måtte si nei til energisamarbeid med Europa, mens resten av miljøbevegelsen har inntatt motsatt standpunkt, og at Naturvernforbundet, på grunn av den interne smerten, har valgt å være avstående. Jeg vil også uttrykke sympati og forståelse med de i MDG som opplever at denne debatten går i feil retning på grunn av at naturhensyn ikke er tilstrekkelig ivaretatt. Så utfordret Haltbrekken MDG på at ACER ikke er noe klimatiltak. På en måte er det riktig. Hvis man leser nøye i ACERs formålsparagrafer og regler, står det ikke særlig mye om klima der. Så det kan man for så vidt hevde, men det er bare hvis man ser på ACERs oppgave, som jo er ekstremt teknisk. Det handler om nettkodespesifikasjoner, det handler om metoder for hvordan man selger strøm fra en region til en annen, og beregning av disse tingene. Det som er viktig å få med seg, er at ACER er en forutsetning for et hundre prosent fornybart energisystem i Europa. Det er dit Europa ønsker å komme, og Europa er på vei dit mye raskere enn de fleste andre regioner i verden. Hvis vi har et hundre prosent fornybart energisystem med veldig mye sol, veldig mye vind, veldig mange andre variable kraftformer, hvordan skal det utveksles hvis det ikke skal skje ved nøye, avansert, teknisk balansering av kraften fra det ene stedet til det andre? EU har verdens mest ambisiøse klimamål, energieffektiviseringsmål og innfasing-av-fornybar-mål. Hvis man ikke har en organisasjon som ACER på plass for å skape et dialogklima, et samarbeid rundt det, hvordan i all verden skal man da få et europeisk kraftsystem som kan være hundre prosent fornybart, ikke minst når batteriet kommer inn? Til sist: Jeg hørte representanten Kaski si at SV ikke sier nei til EU-samarbeid. Det man sier nei til, er en trend med bindende vedtak fra EU til Norge. I denne sal har vi hørt parti etter parti som sier de er for energisamarbeid, men SV vil bare være med på slikt gruppearbeid hvis vi kan bestemme alle regler selv – hvis det er et gruppearbeid som ikke vi får dominere, nei, da har vi ikke lyst likevel. Dette er dårlig solidaritet i praksis.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-03-22:
Jeg skal se om jeg klarer meg med mindre. Hvilke miljøorganisasjoner er for ACER? De vi har hatt kontakt med, er WWF, ZERO, Bellona, Klimastiftelsen og Greenpeace. Hvilke er nøytrale? Det er Naturvernforbundet og Framtiden i våre hender. Hvilke er imot? Ingen. Alle miljøorganisasjoner i EU støtter samarbeid om innfasing av mer sol, vind etc. gjennom samarbeid om variabel kraft. Hvis noen kan opplyse meg om noen som er imot det, tar jeg gjerne de opplysningene.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-03-22:
Mitt spørsmål går også på konsultasjonsordningen, for spillereglene mellom Sametinget og de nasjonale myndighetene når det gjelder budsjett og konsultasjoner har vært et konfliktområde som Stortinget flere ganger har bedt om at det må finnes en løsning på. En kan ikke forvente at det bestandig blir enighet i disse konsultasjonene, men hvis det er enighet om når det skal konsulteres, hvilken type saker det skal konsulteres om, og hvordan prosessen skal foregå, tror jeg utgangspunktet hadde vært mye bedre. Og det er klart at begge parter må jo bidra til å finne disse løsningene. Jeg tror det er viktig at vi etter lang tids arbeid nå klarer å få på plass en omforent modell for denne konsultasjonsprosessen mellom Sametinget og de nasjonale myndighetene. Derfor ber jeg statsråden redegjøre litt for hvor dette arbeidet ligger, hvordan utviklingen i saken er, og om hun ser for seg at det er mulig å få på plass en omforent modell for selve konsultasjonsprosessen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2018-03-22:
Norge er rikt på billig og grønn energi. Det har kommet landet til nytte gjennom sikker og billig strømforsyning til husholdningene og gjennom industrietableringer som har gitt arbeidsplasser i store deler av vårt langstrakte land. Gjennom bruk av grønn energi i industriproduksjonen leverer vi miljøvennlige produkter til verdensmarkedet. Nasjonal styringsrett over energiressursene våre har vært Senterpartiets kampsak lenge før ACER kom på bordet. For noen år siden sikret vi hjemfallsretten for vannkraftressursene, etter at noen prøvde å påstå at det var i konflikt med EØS-avtalen. Nå er spørsmålet hvilke konsekvenser det får om vi går inn i EUs energiunion. Jeg hører olje- og energiminister Søviknes forsikre om at Norge fortsatt kommer til å styre norsk energipolitikk, selv med en tilknytning til ACER. Faktum er at vi avgir suverenitet til et overnasjonalt organ. Professor Eivind Smith mener saken må behandles etter Grunnloven § 115, som krever tre fjerdedels flertall. Det ble ikke lagt til grunn. Regjeringen ønsker bred tilslutning, og tar ikke sjansen på et nederlag. Arbeiderpartiet støtter tilslutningen til EUs energiunion. Det gjør de som tradisjonelle EU-tilhengere og med tradisjonell redsel for å gå imot noe som kan bli negativt mottatt i Brussel. Arbeiderpartiet har satt fram åtte krav som skal være innfridd for å støtte regjeringen. Det er ikke noe galt med hvert enkelt av kravene, men statsråden har jo bekreftet her i dag at han på ingen måte vil gå god for at de skal bli innfridd. Vi har fra før sett hvordan denne typen forutsetninger har fått liten praktisk betydning over tid, og slik er jeg redd det blir denne gangen også. Når Norge avgir suverenitet til EU-organ, har vi erfaringer med at det blir en utvikling der vi bindes opp til nye endringer som skjer over tid. Vi har mengder av dyrekjøpt erfaring gjennom EØS-avtalens snart 25-årige historie som viser at forbeholdene vi tok, og nasjonale påstander om avtalens begrensninger, fort ble gjort til skamme. Vår EØS-partner Island ser ut til å ende opp med å gå imot ACER. Både Senterpartiets og Høyres søsterparti på Island mener avtalen medfører uakseptabel avgivelse av suverenitet over energisektoren. Regjeringen og Arbeiderpartiet vil gjerne gi inntrykk av at ACER er en ganske begrenset sak som stort sett gjelder samarbeid om mer effektiv energiutnyttelse i EU. Dette er ikke en liten og uskyldig sak. Det viser motstanden fra fagbevegelsen, energiavhengig industri og lokalpolitikere over hele landet.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Jeg går litt tilbake til det jeg sa i mitt innlegg, som går på dette forslaget vårt: «Stortinget ber regjeringen fremme en forpliktende plan for realisering av Beaivváš samiske nasjonalteater og Saemien Sijte så snart som mulig.» Dette er en sak som vi har dratt med oss år etter år etter år – altfor lenge. Jeg kommer ikke til å fordele noen skyld for hvorfor ting har blitt som de har blitt. Nå er jeg opptatt av at vi kan få en løsning på dette, noe som hadde vært anstendig på alle måter. Dette burde statsråden og regjeringen kunne slutte seg til. Det hadde vært bra for formålet, selvfølgelig. Det hadde vært bra for regjeringen. Det hadde vært bra for Stortinget. Det hadde i det hele tatt vært bra. Så mitt spørsmål er: Hvorfor kan ikke statsråden nå gi et lite påskeegg og si at dette kan vi slutte oss til, få dette vedtaket igjennom i Stortinget i dag?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Takk for svaret. Jeg forstår godt dette med budsjettmessig konsekvens, men det er på mange måter standardsvaret når man bare ønsker å forhale saken. Jeg mener helt ærlig at nå har det tatt for lang tid, og budsjettmessig konsekvens har det vært hvert eneste år når man har valgt å ikke prioritere det, og man har endret på ting, og så har man – for å si det rett ut – drevet en smule forhalingstaktikk. Det burde vi nå kunne gi oss med. Nok om det. Jeg vil også spørre om konsultasjonsordningen, for jeg hørte at statsråden var litt inne på det selv, hvis jeg forstod det riktig. Vi har år etter år, egentlig, fått høre at Sametinget har vært en smule misfornøyd – ikke med selve konsultasjonsordningen, men fordi man føler at regjeringen ikke tar opp saker som angår samiske formål og konsulterer om tingene. Hva tenker statsråden å gjøre for å forbedre det, så vi slipper å få dette til debatt i Stortinget også neste år?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Prinsippene for lederlønninger i selskap der staten er eier, ble behandlet i Meld. 27 for 2013–2014 og gjennom Innst. 140 S for 2014–2015, hvor Stortinget ga føringer for regjeringens politikk på området. Der heter det: «Komiteen mener at lederlønn er styrenes ansvar og holder fast på hovedprinsippene i statens holdning til lederlønn i selskaper der staten er eier, jf. dagens retningslinjer. Lederlønninger i selskaper der staten er eier må være konkurransedyktige, men skal ikke være lønnsledende. Det skal legges vekt på moderasjon.» De tre ansvarlige statsrådene har alle gitt sine vurderinger av forslaget om tak på lederlønninger i staten tilsvarende statsministerens lønnsnivå. Statsrådene understreker at styrene i foretak og selskap med statlig eierandel har ansvar for å forvalte statens lederlønnspolitikk for disse statlige foretakene og selskapene. Topplederne i statlige virksomheter faller innenfor det statlige tariffområdet, og komiteen understreker at Kommunal- og moderniseringsdepartementet her har et ansvar for å forvalte statens lederlønnspolitikk for disse virksomhetene. Det er vist til at staten må kunne rekruttere og beholde dyktige ledere og derfor må ha fleksibilitet til å kunne tilby konkurransedyktig lønn. Det merker vi oss. Så er det slik at Arbeiderpartiet mener at fastlønn skal være hovedregelen i statlig lederlønnspolitikk. Bruk av bonuser, etterlønn og andre former for – kall det – gunstige sluttavtaler, bør ikke være en del av lederlønnspolitikken, og derfor fremmer vi også et forslag her i Stortinget i dag sammen med Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, som forrige taler refererte til og tok opp. Det er viktig at prinsippene for lederlønn i staten er basert på moderasjon, og at staten ikke skal være lønnsledende. Da påhviler det regjeringen et ansvar for faktisk å følge opp dette og holde Stortinget orientert om de prinsippene som gjelder for lønn og godtgjørelse til ledere i staten, og at dette følges opp etter de forutsetningene som ligger.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Dette handler ikke om at ikke staten skal være konkurransedyktig på lønn. Men staten har et særlig ansvar for å vise fornuft og ha et rimelig nivå på lønnsfastsettelsen og ikke være lønnsdrivende. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om på hvilken måte hun vil bidra til at vi kan få det jeg kaller mer rene lønnsavtaler i staten, i statlig virksomhet, og hvor bonusavtaler, sluttpakkeavtaler som går utover enhver rimelighet osv., ikke lenger kan være en del av lønnsbetingelsene når en ansettes i staten eller i statlig virksomhet.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2018-03-22:
Jeg forstår at staten ikke forhandler i et vakuum. Det ville være betenkelig om vi hadde et slikt system også. Men det betyr ikke at man ikke kan få fram det jeg vil kalle de mer rene lønnsavtalene. Det er ikke noe til hinder for det når man opererer i det systemet man gjør. Jeg har lyst til å stille spørsmålet: Hvorfor mener statsråden at Stortinget ikke bør vedta at regjeringen skal fremme en sak for Stortinget om eventuelle endringer i retningslinjene for lederlønninger og andre typer godtgjørelser for de ansatte i staten – med henblikk på det svaret jeg fikk tidligere?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-22:
Først til realiseringen av Beaivváš og Saemien Sijte: Det vi foreslår her, er altså at vi ønsker en forpliktende plan, for denne har ligget og ventet og ventet og ventet – så er det bitte litt, og så kommer det ingenting. Man trenger å få laget en plan for hvordan dette skal realiseres. Det er litt rart å høre ministeren si at det har vært harde tider og vanskelig og så videre. Regjeringen har brukt 230 mrd. kr mer enn før, og milliardene har rullet til ting som kanskje ikke har vært hjerteskjærende viktige, så det å antyde at det er disse prosjektene som vil sette et statsbudsjett på spill, er litt vanskelig å forstå. Så kan statsråden si hva som er grunnen til at man ikke vil ha en forpliktende plan for å realisere prosjekter som regjeringen sjøl også sier den vil realisere?