Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-11-30:
Slik Regjeringen presenterte skatte- og avgiftsopplegget 2000 – lovendringer, er det i stor grad enighet på mange punkter. Det er få punkter som det er uenighet om i forhold til de punktene i skatte- og avgiftsopplegget som Regjeringen presenterte. De store endringene/tilleggene kom først da budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene tok form i endelig vedtak. Regjeringspartiene har vært positive og konstruktive i de drøftingene vi har hatt omkring skatte- og avgiftsopplegget. Gjennom avtalen mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene om statsbudsjettet for år 2000 blir det blir det gjennomført et omfattende skatteopplegg som gir påløpte skatte- og avgiftsøkninger på 2 091 mill. kr og påløpte skatte- og avgiftslettelser på 1 885 mill. kr i forhold til Regjeringens opprinnelige forslag. For Arbeiderpartiet var det helt avgjørende å få gjennomslag for et opplegg som gav gode fordelingsvirkninger. Det har vi fått. Beregningene viser at skattelettelsene i det vesentlige kommer lavinntektsgruppene til gode, og at den største skatteskjerpelsen kun inntrer for inntektsgrupper med mer enn 762 000 kr i en årlig inntekt. Rederibeskatningssystemet har som kjent over lengre tid vært oppe til debatt. Denne næringen er i dag begunstiget med en beskatning som innebærer at overskudd ikke blir beskattet løpende med 28 pst., som er vanlig i andre bedrifter. Overskuddet beskattes kun som utbytte. Budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene innebærer nå en tetting av skattehull for denne næringen, bl.a. innstramning i fradragsretten for gjeldsrenter, økt skatt ved høy egenkapital, innføring av skatteplikt for valutagevinster, enkelte innstramninger ved konserninterne overføringer og økt tonnasjeavgift. Disse innstramningene tilsvarer en inntekt til staten på ca. 185 mill. kr. Ser vi på det regnskapsmessige overskuddet for rederiaksjeselskaper i ordningen i 1997, var det på 5 900 mill. kr. Dette gir en samlet skatt på 2,4 pst. for rederiene. Budsjettavtalen innebærer også viktige innstramninger i delingsmodellen vedrørende identifikasjonsreglene. For flertallet har det vært av betydning at en sikrer at arbeidsavkastningen blir beskattet likt, uavhengig av om skatteyteren er aktiv eier, lønnstaker eller personlig næringsdrivende. Gjeldende ordning innebærer at man i såkalte liberale yrker, eksempelvis arkitekter og meglere, har kunnet unngå store deler av skatten ved å gi aksjer i selskapet til foreldre og myndige barn. Nevnte muligheter blir nå strammet inn. Identifikasjonsreglene endres nå i forhold til liberale yrker fra og med inntektsåret 2000, slik at de igjen omfatter skatteyternes foreldre, ektefelle, ektefelles foreldre, barn, samboer eller samboers foreldre. Dette skattehullet i delingsmodellen som vi har hatt fra 1997, har i stor utstrekning kommet ressurssterke personer med tilpasningsmuligheter til gode. Fra Arbeiderpartiets side vil vi ikke utelukke videre arbeid og avgrensninger på dette området, bl.a. på bakgrunn av forskjellen i marginalskattesatsen mellom kapitalinntekt og høye lønnsinntekter. Videre har Arbeiderpartiet og sentrumspartiene fastsatt kapitalavkastningsraten til 10 pst. Tidligere var denne satsen 11 pst. Innholdet i denne kapitalavsetningen er som kjent beregnet personinntekt. Denne avsetningsraten vil nå gi bedre samsvar mellom beskatningen for lønnstakere og aktive eiere. Dette innebærer at en større del av inntekten blir beskattet som personinntekt i stedet for en kapitalinntekt, med 28 pst. skatt. Budsjettavtalen som nå er inngått, innebærer at det innføres et nytt trinn i toppskatten. Innslagspunktet settes til 762 700 kr med ny toppskatt på 6 pst. Dette vil ha betydning for om lag 28 000 personer. Flere undersøkelser viser at personer med høye inntekter også har andre relativt høye inntekter, bl.a. fra aksjer og annen kapital. Det kan også dokumenteres at den skjeve fordelingen av kapitalinntekter gjør at inntektsforskjellene øker i samfunnet. De høyeste inntektsgruppene må bidra til en jevnere fordeling. Fra Arbeiderpartiets side har vi også i lengre tid arbeidet for endringer i skattesystemet som skal gi lettelser for lave lønnsinntekter. Den inngåtte budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene innebærer nå at det innføres et nytt lønnsfradrag på 30 600 kr. I første omgang er det lønnsinntekter på inntil 140 000 kr som får slik skattelettelse. For deltidsarbeidere med eksempelvis 75 000 kr og 100 000 kr i lønnsinntekt, vil skattelettelsen bli henholdsvis 4 300 kr og 2 850 kr. Vi vet at de offentlige velferdsgodene trappes ned når man går fra arbeid til trygd. Det må nå tilrettelegges slik at det blir mer lønnsomt å arbeide. Denne skattelettelsen for lavlønnsgruppene vil gi god omfordeling fra dem med høye lønns- og kapitalinntekter til dem med lavest lønnsinntekt. Denne omfordelingen vil gi god motivasjon til å delta i yrkeslivet. Budsjettavtalen innen skatt og avgifter mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene har hatt omfordeling som grunnpilar. Vi vet at dagens omfordeling delvis har vært finansiert gjennom dagens AMS-ordning. Skattereformen av 1992 pekte i retning av at det ikke var denne type sparing som skulle prioriteres. En av begrunnelsene var at ordningen ikke gir positivt bidrag til samlet sparing, og framstår dermed som en tilfeldig skattegave. Videre er vi av den oppfatning at en ordning med skattemessige fordeler knyttet til plassering av kapital i aksjefond og enkeltaksjer passer dårlig inn i et skattesystem der en for øvrig forsøker å tilstrebe skattemessig likebehandling av ulike spareformer. Det kan synes som om AMS-ordningen er en omplassering av sparemidler – noe som ikke øker kapitaltilgangen til næringslivet. Dette er noen av begrunnelsene for opphør av AMS-ordningen, som nå flertallet går inn for. Budsjettforliket inneholder også følgende vedtak: Innslagspunktet for toppskatten reguleres i tråd med lønnsveksten. I trinn 1 blir innslagspunktet for toppskatt 277 800 kr og 329 000 kr i klasse 2.Forsørgerfradraget blir nå beholdt.Det blir reduksjon i avskrivningssatsene for forretningsbygg med 1 pst. og for bygg og anlegg med 2 pst.Bilavgiftene for tunge, store personbiler økes gjennom engangsavgiften.Refusjonsordningen for miljødiesel oppheves.Treforedlingsindustrien fritas for grunnavgift på fyringsolje.Ny avgift på trykkimpregnert trevirke innføres ikke.Økt avgiftssats for drikkevareemballasje innføres ikke. Dette er noen av de viktige avgiftsforslagene som vi har endret i forhold til Regjeringens opplegg. Som saksordfører vil jeg også gi noen kommentarer til to forhold som berører petroleumsnæringen. Komiteen – og det er en enstemmig komite – har et felles syn på disse punktene. Det ene punktet er praktiseringen av petroleumsskatteloven § 10. Komiteen har merket seg at en nå legger opp til hvorvidt innstramminger i driftskostnader som følge av sammenslåinger, skal hensyntas i nøytralitetsberegningene. Komiteen har merket seg brevene som er kommet til komiteens medlemmer fra berørte selskaper. Det komiteen bl.a. understreker i merknaden, er at praksis skal være slik at transaksjoner ikke blir rammet på en uforutsigbar måte. Reglene må ikke endres når spillet er satt i gang. Det andre punktet er Regjeringens bebudede utredning om petroleumsskattesystemet. En enstemmig komite understreker behovet for en slik gjennomgang, videre at en slik gjennomgang og vurdering og eventuelle forslag til endringer må framlegges for Stortinget senest den 1. november 2000 – med andre ord: en betydelig framskynding i forhold til Regjeringens opplegg, slik det ble presentert i en pressemelding. Komiteen har gjort dette for at det sittende storting nå bør få muligheten til å ferdigbehandle petroleumsskattesystemet. Fra komiteens side er det videre også uttrykt at Regjeringen skal gi en omtale av de aktuelle problemstillingene i petroleumsbeskatningen i den varslede stortingsmeldingen om petroleumsvirksomheten, slik at Stortinget kan se dem i en større helhet når man behandler denne meldingen. Den avtalen om skatte- og avgiftspolitikken som er inngått, vil utvilsomt bidra til mer rettferdig fordeling. Det er en omfordeling fra de rikeste, som nå må yte mer til fellesskapet. De med lavest lønn får nå mer å leve av. Viktige velferdsordninger er sikret. Og jeg vil til slutt si at nærings- og sysselsettingspolitikken er blitt styrket innen ulike områder, spesielt vil jeg framheve tiltaksplanen overfor verkstedindustrien og leverandørindustrien.