Michael Momyr (Høyre), 2002-04-29:
Statskog er landets største grunneier og landets største skogeier. Eiendommene omfatter en tredel av Norges areal. Ut fra et ideologisk synspunkt ser jeg ingen grunn til at staten skal bestyre så store skogressurser som den gjør i dag. Det hører en annen tid til at staten skal være den største grunneieren. Det hører også en annen tid til og kan kalles for en anakronisme at store deler drives med minimal innflytelse av lokalsamfunnet og i konkurranse med private interesser. Det er også på dette feltet betimelig å spørre om det er en statlig oppgave å drive næringsvirksomhet som like godt kan ivaretas av andre. Regjeringen har akkurat fremmet en melding om statlig eierskap, der statens ulike eierandeler i selskapene gjennomgås for å se på om dagens eierskap er den beste, den optimale ordningen. I forbindelse med dette Dokument nr. 8-forslaget, fremmet av representantene fra Fremskrittspartiet i komiteen, har vi sett på forvaltningen av statens skogressurser. Jeg er glad for å se at Fremskrittspartiet her viser at de ser en stor ulempe ved statlig eierskap. Det er viktig i saker som angår statlig eierskap, å vurdere om forvaltningen kan effektiviseres, og om den kan gjøres bedre for det norske folk. Vi støtter Regjeringen i å se på Statskog som et virkemiddel for å få vernet større barskogområder. Skogeiere som i dag har måttet avstå barskogområder til verneformål, føler at et makeskifteinstitutt ikke har fungert godt nok. At departementet ser på hvordan det kan forbedres, synes vi er meget positivt. Jeg har også merket meg at mange av de mindre parsellene som Statskog i dag eier i ulike deler av landet, er arealer som i sin tid ble kjøpt av staten fra grunneiere på grunn av, som det står, «rein økonomisk naud». Slike arealer mener jeg det er ekstra viktig at de aktuelle bruk får muligheten til å kjøpe tilbake. Det er viktig at vi setter i verk tiltak som kan styrke næringsgrunnlaget for bønder og skogeiere. Salg av Statskogs produktive skogarealer er et slikt tiltak. Jeg hørte at representanten Gaundal i sitt innlegg brukte begrepet «privatisering» av Statskog. Det oppfatter jeg som en villfarelse, for det vi snakker om her, er at vi gjennom å selge tilbake til private grunneiere skal kunne skaffe flere robuste driftsenheter i Distrikts-Norge. At Arbeiderpartiet enten ikke ser dette poenget, eller ikke tar hensyn til det, synes jeg i stor grad betegner det engasjementet som Arbeiderpartiet har for Distrikts-Norge. Jeg har sterk tro på lokalsamfunnet. Jeg har tro på at de som er avhengig av en ressurs, også er best i stand til å forvalte den ressursen. Av den grunn mener jeg det er viktig at statsallmenningene i størst mulig grad blir forvaltet lokalt – i de lokale allmenningsstyrene og fjellstyrene. I dag er det f.eks. fjellstyrene som forvalter småviltjakt, villrein og fiske, mens det er staten som forvalter storviltjakten. Jeg mener at det er gode grunner for å se på om fjellstyrene også kan forvalte storviltjakten. Derfor ber vi departementet om spesifikt å se på den siden av saken. Det er en annen uheldig ulikebehandling vi ser ved at Statskog er fritatt for merverdiavgift på salg av fiskekort og jaktkort for småvilt og likeens for villreinjakten, mens private grunneiere ikke har det fritaket. Vi kan ikke godta at private får dårligere rammevilkår enn det staten har, og vi ber derfor om at Regjeringen ser på denne effekten av merverdiavgiftssystemet. Jeg blir litt provosert når det blir hevdet at et nedsalg av Statskogs skogeiendommer skal bety at færre får tilgang til friluftsarealer. Det er grunn til å understreke at retten til fri ferdsel er lovmessig sikret her i landet, helt uavhengig av eierskapet. Bygdeallmenninger er prøvd ut i enkelte deler av landet. Det er en eierform som sikrer lokal styring, og den sikrer at avkastningen ubeskåret blir i lokalsamfunnet. I dag trekkes en stor del av utbyttet inn til statsselskapene og videre inn i statskassen, og så blir det helt sikkert porsjonert ut igjen til diverse gode formål. Det det skaper, er naturligvis byråkrati og sysselsetting, men det skaper ikke noen effektivitet. Derfor er punktet i flertallsmerknadene der vi ber departementet om å vurdere bruk av bygdeallmenninger i større utstrekning, viktig.