Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-11-26:
Jeg tror ikke det representanten Skutle mente, var at komiteens merknader generelt var et vennlig tips. Jeg tror vel han var mer konkret på akkurat dette med podkast og bruk av podkast. Selvfølgelig er jeg helt enig med representanten Lundteigen i at dette er en alvorlig situasjon. Det som kanskje gjør det enda mer alvorlig, er at det kom en reform for ti år siden – kvalitetsreformen – som hadde mye godt ved seg, som hadde ganske bred tverrpolitisk oppslutning, og som var ment å gjøre noe med dette, men som i det store og hele på makronivå ikke har lyktes med å få gjennomføringen opp. Så har denne regjeringen og jeg vært veldig opptatt av kvalitet. Før jeg sier noe om de konkrete problemstillingene og hvordan vi skal følge det opp spesifikt i lys av Riksrevisjonens rapport, har jeg lyst til bare å plassere kvalitetsarbeidet i en litt større sammenheng. Vi gjennomfører nå en stor strukturreform i universitets- og høyskolesektoren. Siktemålet med den reformen er ikke at man skal få større enheter i seg selv, som et mål, men sterkere fagmiljøer og økt kvalitet på utdanningen. Vi mener at større og sterkere, mer robuste institusjoner også vil kunne – jeg understreker kunne – gi et bidrag til bedre gjennomføring. Vi er også opptatt av å styrke NOKUTs rolle som kvalitetssikrer i sektoren. Jeg har nylig sendt på høring et forslag om en lang rekke lov- og forskriftsendringer for NOKUT med sikte på at både kontroll- og kvalitetsfunksjonen til NOKUT skal styrkes. Hvordan institusjonene arbeider med gjennomføring, er en del av kontrollvirksomheten til NOKUT. Som nevnt arbeider regjeringen også med en egen melding til Stortinget om kvalitet, der kvalitet blir drøftet i bred forstand, men herunder selvfølgelig også gjennomføring og frafall. Den meldingen vil bli fremmet for Stortinget våren 2017. Så bekrefter Riksrevisjonens undersøkelse ting vi har visst lenge. Ti år etter kvalitetsreformen er gjennomføringen fortsatt svak, og innsatsen for å styrke gjennomføringen har i det store og hele gitt få resultater. Jeg mener at vi ikke skal være fornøyd med – og jeg er ikke fornøyd med – at vi ikke har sett vesentlige forbedringer i gjennomføringen ti år etter kvalitetsreformen. Jeg har derfor merket meg Riksrevisjonens anbefalinger, og vil følge opp på flere måter. Riksrevisjonen anbefaler departementet å følge opp at utdanningsinstitusjonene mer aktivt utnytter de mulighetene de har for å styrke studiegjennomføringen ved målrettede tiltak som også omfatter studieorganisering, undervisningsformer og den faglige kvaliteten ved studiestedet. Departementet har godt innarbeidede rutiner for å følge opp gjennomføringen ved institusjonene. Det er bl.a. et sentralt tema i styringsdialogen mellom departementet og institusjonene. Jeg vil imidlertid styrke styringsdialogen på dette feltet og være enda tydeligere på forventningene til institusjonenes oppfølging av studentene. Jeg er helt enig i og mener som Riksrevisjonen og komiteen at det er rom for at institusjonene i større grad enn i dag kan iverksette tiltak for å styrke studiegjennomføringen. Jeg vil uttrykke tydelige forventninger til institusjonene om dette fremover. Med andre ord er det slik at selv om representanten Lundteigen er inne på noe veldig viktig, nemlig at her kan det være kompliserte årsakssammenhenger, og noe pekes det også på i Riksrevisjonens rapport, f.eks. tilgang til utdanning for alle, at det ikke er studiepenger og den type ting, og også at vi ikke styrer sektoren veldig tett i betydningen at vi ikke går inn og detaljstyrer hva slags programmer som opprettes og ikke, og i det store og hele heller ikke hva slags inntakskrav man skal ha, er det allikevel, mener jeg, innenfor dagens system også rom for bedre arbeid for å få gjennomføringen opp. Riksrevisjonen anbefaler også å innføre indikatorer som kan belyse kvaliteten i høyere utdanning på en bedre måte enn gjennomføringsindikatoren. Jeg er enig i at gjennomføring alene ikke er tilstrekkelig til å belyse kvaliteten i høyere utdanning. Jeg vil allikevel beholde studiegjennomføring som en av flere indikatorer på kvalitet, fordi det har en verdi i seg selv at studentene blir ferdige med studiene, både som et mål på ressursinnsats og effektivitet i utdanningene og ikke minst av hensyn til studentene selv og samfunnsøkonomien. Regjeringen har som ambisjon å utvikle bedre indikatorer og parametere for å måle kvalitet i høyere utdanning. Jeg vil derfor allerede i tildelingsbrevet til institusjonene for 2016 be om rapport om flere styringsparametere for gjennomføring enn tidligere. Jeg har også foreslått å innføre en kandidatindikator i finansieringssystemet for universitetene og høyskolene, som representanten Lundteigen berørte. Tanken er rett og slett, som representanten Lundteigen veldig godt beskrev, som er en god analyse, at dagens system i for stor grad belønner kvantitet, og ikke har tydelig nok belønning av kvalitet. Det vi har foreslått, er at man også skal ha en kandidatindikator, med andre ord at universiteter og høyskoler også skal belønnes for at studentene gjennomfører en hel grad, ikke bare for at studentene tar studiepoeng, slik som i dag. Satsene for det vil bli lagt frem i statsbudsjettet for 2017. Riksrevisjonen slår også fast at statistikkgrunnlaget for å følge opp gjennomføringen kan forbedres, bl.a. ved å skille tydeligere mellom heltids- og deltidsstudenter. Dette arbeidet er allerede påbegynt i regi av Felles studieadministrativt tjenestesenter – FSAT – og vil bli fulgt opp videre i departementet. Vi kommer også til i den kommende meldingen om kvalitet å drøfte behovet for ytterligere indikatorutvikling i sektoren. Så har jeg også notert meg at Riksrevisjonen vurderer at utdanningsplanene i større grad fungerer som en tilpasning til studentenes studiesituasjon enn som et effektivt virkemiddel for å øke studiepoengproduksjonen. Dette vil departementet også ta opp med institusjonene i styringsdialogen. Samtidig er det viktig å fastholde at den enkelte utdanningsinstitusjon har ansvar for å legge til rette for at studenter skal gjennomføre studiene sine på normert tid. Men vi har behov for mer kunnskap om dette, så jeg vil i tillegg sette ut et eksternt oppdrag for å øke kunnskapsgrunnlaget om institusjoners bruk av utdanningsplaner. Resultatet av oppdraget vil bli drøftet i den kommende kvalitetsmeldingen. Jeg har ellers også merket meg komiteens merknader. I den kommende kvalitetsmeldingen kommer vi til å se på hvordan andre land det er naturlig å sammenligne oss med, bl.a. Danmark, har løst viktige utfordringer knyttet til bl.a. gjennomføring og frafall. Vi vil også se på kunnskapsgrunnlag om hvordan studenter lærer, og hva som er effektive undervisningsformer. Oppsummert vil jeg si at vi arbeider med kvalitet. Vi er også opptatt av gjennomføringen. Jeg er enig i Riksrevisjonens diagnose, og jeg er enig i komiteens påpekninger. Vårt bidrag er ikke bare en kvalitetsmelding, det er også å arbeide med et bedre statistikk- og styringsgrunnlag, å styrke styringsdialogen og også å endre rammebetingelsene. Helt til slutt: Når det gjelder det gode tipset om podkaster, så er det et godt tips. Det er nok også et så godt tips at veldig, veldig mange institusjoner gjør dette allerede i dag. Den neste store diskusjonen dreier seg nok ikke bare om podkaster, men også om bruk av f.eks. omvendte klasserom, MOOC – Massive Open Online Courses – og flere typer digitale virkemidler, som gjør at studentene kan lære mer og kanskje også bedre.