Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-01-18:
Interpellantens tilnærming til problemstillingen er nok noe forskjellig fra min. Alkoholens virkninger og skadevirkninger har vært diskutert i flere århundrer. Det er tverrpolitisk enighet om at det er viktig å begrense skadevirkninger og helseplager som følge av bruk av rusmidler, herunder overdreven bruk av alkohol. Uenigheten framkommer når vi ser på hvilke virkemidler de ulike partiene vil ta i bruk for å kunne klare dette. Etter min oppfatning dreier dette seg om både samfunnssyn og menneskesyn, med utgangspunkt i de respektive partiers ideologiske forankring. Alkoholdebatter er ofte preget av moralisme. Etter min oppfatning er nok både moralismen og alkoholen kommet for å bli, og sånn sett er det duket for mange debatter også i årene som kommer. Det ble drukket gjæret honningvann i Etiopia 10 000 år f.Kr., og vi kjenner mjødet igjen fra Snorre. Omtalen av alkoholen finner vi også hos flere av våre store forfattere – Wildenvey og Wergeland og en fjern slektning av meg, Hans Jæger, for å nevne noen. Da Wergeland traff sin studiekamerat Frants Hansen, inntok han faktisk fire store glass portvin før frokost. Det var datidens rollemodeller. Men så var det jo andre tider. For i 1833 lå brennevinsforbruket, inkludert hjemmebrenning, på 12,3 liter ren alkohol per innbygger, ikke minst som en følge av bøndenes gjennombrudd for potetdyrking og folkets tro på brennevinets medisinske egenskaper. Fra 1851 får vi mer nøyaktige statistikker over alkoholkonsumet her i landet, men det er verdt å merke seg at hjemmeprodusert alkohol, turistimport og smuglervarer ikke er med i tallene. Siste halvdel av 1800-tallet forsøkte myndighetene seg med ulike avgifter både på sluttprodukt, råvarer og for tilvirkning. Noen ganger hadde det effekt på konsumet, men ofte ikke. Så fikk vi forbudstiden. Den kjennetegnes ved at konsumet gikk fra det ene berusningsmiddelet til det andre ettersom loven endret seg, helt fram til folkeavstemmingen i 1926, som avskaffet brennevinsforbudet. Etter det normaliserte sammensetningen seg, men vi hadde fått en dreining fra brennevin til vin, altså fra sterkere til svakere drikker. Etter krigen fikk vi en noe mer liberal alkoholpolitikk med flere salgs- og skjenkesteder. Totalforbruket av alkohol er i dag omtrent som det var for 150 år siden, på 6,7 liter. Noe av den endringen vi ser i dag, er resultater av en globalisert verden, og at folk reiser på ferie til land som har en helt annen tilnærming til alkoholkonsum enn oss. Vi ser av statistikken at alkoholforbruket øker i gode tider og avtar i dårligere tider. Sånn sett skulle en tro at de forandringene vi nå ser, er en nedgang i Europa som følge av finanskrisen. Vi ser en dreining av alkoholforbruket. Mens brennevin spilte hovedrollen for våre forfedre, utgjør nå øl litt over 40 pst., vin noe over 30 pst. og brennevin rundt 20 pst. – altså igjen en dreining fra sterkere til svakere drikker. Vi ser at alkoholforbruket henger sammen med andre faktorer, f.eks. etter fylte 50 år øker andelen med jevnlig alkoholforbruk kraftig blant høyt utdannede. Hos menn i 50-årene er andelen med jevnlig forbruk av alkohol mer enn doblet sammenlignet med dem som er ti år yngre, og nesten tredoblet for kvinner. Jeg håper ikke det får kunnskapsministeren til å senke ambisjonene i forhold til PISA og PIRLS, og jeg ser vel heller ikke at 50 år gamle høyt utdannede rødvinsdrikkende kvinner utgjør et stort samfunnsproblem. Det som er verdt å merke seg, er drikkemønsteret. Mens vi ser et jevnere forbruk hos høyt utdannede eldre, ser vi at de unge drikker sjeldnere, men konsumerer mye om gangen. Dagens strenge rusmiddelpolitikk, med høye avgifter og omfattende reguleringer på salg av alkohol, skaper smugling og ulovlig produksjon. Fremskrittspartiet tror en mer liberal alkoholpolitikk vil føre til et mer avslappet forhold til alkohol og sunnere drikkevaner samt at vi får omsetningen av alkohol inn i lovlige former. Den beste forebyggende alkoholpolitikken ligger i opplysningsvirksomhet og bevisstgjøring av den enkeltes ansvar for egne handlinger. Min anatomilærer sa at hvis vi tar 5 cl alkohol om dagen, er det bra for hjerte-karsystemet. Men ikke si det til noen, la han til. Når vi ser forskere i dag ta til orde for at befolkningen ikke bør få vite om positive effekter av alkoholinntak, skremmer det meg. Det setter forskningens troverdighet i fare. Fremskrittspartiet har ved sine budsjetter og forslag vist at vi vil satse sterkere på forebygging og saklig informasjon. Vi vil ha alkoholsjenking inn i lovlige former. Vi vil ha kontrolltiltak og forutsigbare reaksjoner ved brudd på lovverket. Vi tror ikke at formynderholdning, forbud, restriksjoner og økte avgifter er veien å gå. Oppe i det hele er det noe som ikke er med i diskusjonen om alkoholkonsum, og det er livskvalitet. Det er en påfallende forskjell på stemningen hvis en spiser på Bondestova i forhold til på en engelsk pub. Sokrates uttalte seg 400 år f.Kr. om overdreven alkoholbruk. Han sammenlignet det med en blomst som fikk for mye vann. Han sa: Slik er det med oss mennesker også. Tyller vi i oss beger etter beger, varer det ikke lenge før kroppen og vettet begynner å vakle, og det vi sier er bare vrøvl. Hvis derimot tjenerne sørger for at vi bare får små mengder å drikke om gangen, setter vinen oss bare i stadig bedre humør. Det var kloke ord fra Sokrates. Jeg mener det hele har med drikkekultur å gjøre. Stormfylla, med påfølgende berserkgang, er tydelig et nordisk fenomen og trolig et resultat av den alkoholpolitikken som føres.