Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2004-05-11:
Da saken om lille Mehmet, som rørte oss alle, ble slått opp i alle landets aviser og ble en gjenganger på TV-skjermen, var det mange som ikke bare stilte spørsmål ved, men som slo fast, at Stortingets flertall ikke visste hva de gjorde da de et halvt år tidligere vedtok loven om bioteknologi. Ikke bare vet jeg hva jeg gjorde da jeg var med og behandlet og vedtok loven, jeg ville gjort nøyaktig det samme om igjen i dag. Flertallets innstilling har både en etisk betenkelig og en praktisk problematisk side. Med dette vedtaket brytes viktige etiske grenser, og man går lenger enn mindretallet ønsket under behandlingen av bioteknologiloven. Flertallet i sosialkomiteen inviterer Odelstinget til å fatte et vedtak som åpner for at et menneske skal kunne fødes med det formål å bli et middel for et annet menneske. Ikke bare skal det befruktede egget undersøkes for å avgjøre om det er bærer av en alvorlig sykdom, det må også ha en bestemt vevstype. Et befruktet egg som er fri for sykdom, kan altså velges bort fordi det har feil vevstype for å bli donor, noe som i seg selv er helt uten betydning for det kommende barns liv og helse. Jeg er ikke i tvil om at et slikt barn er et ønsket barn. Men like fullt vil akkurat dette barnet bli født fordi det har egenskaper som kan hjelpe et annet menneske. Jeg synes også den offentlige debatten som har vært, bærer preg av at et slikt barn allerede ses på som et middel. Pådriverne for endringer i loven taler i hovedsak de sykes sak, mens de framtidige reservedelsmenneskene har fått liten oppmerksomhet. Jeg må få spørre om ikke disse kommende barna har krav på at vi diskuterer hvilken rett vi har til å dyrke fram et menneske som vi f.eks. ved ettårsalderen legger i full narkose for å hente ut benmarg. Det praktisk betenkelige ved saken er at selv om dispensasjonsordningen vedtas i dag, er det tvilsomt om den vil hjelpe Mehmet og personer med tilsvarende sykdom. For flertallet sier ja til et behandlingstilbud som ikke er etablert, og i de tilfeller man har gjort forsøk, er det ikke dokumentert et eneste vellykket resultat. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet beskriver i sine merknader forhold knyttet til den såkalte Mehmet-saken nøye. I en merknad som regjeringspartiene har sluttet seg til, sier Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet: «Flertallet er kjent med at denne metoden ikke er alminnelig tilgjengelig, og at de undersøkelser som har funnet sted i Europa, så langt flertallet har klart å bringe i erfaring, dreier seg om forskning og ikke om noe etablert behandlingsopplegg.» I kriterium 5 for å anvende den omtalte metoden skriver forslagsstillerne: «At behandling av det syke barnet med stamceller fra navlesnor eller beinmarg fra en kommende frisk søster eller bror ut fra medisinske erfaringer kan forventes å kunne føre til en avgjørende bedring i barnets helsetilstand og/eller overlevelsesmuligheter.» Det foreligger ingen dokumenterte medisinske erfaringer når det gjelder bruk av denne metoden – som de samme forslagsstillerne selv har skrevet. Da er det forunderlig at de samme partier, sammen med Fremskrittspartiet, sier: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, viser til at punkt 5 gir en åpning i regelverket i forhold til den såkalte Mehmet-saken.» Nei, punkt 5 stiller krav til medisinske erfaringer, noe som de samme partier tidligere slår fast at ikke finnes. Jeg synes at dette er tragisk, med tanke på at det er denne merknaden som fører til at Fremskrittspartiet støtter forslaget – og dermed at dagens lovendring får flertall. At denne behandlingen i praksis trolig ikke vil hjelpe dem den er ment å hjelpe, får derfor også en etisk side. Det blir å kaste blår i øynene på noen som i utgangspunktet er i en ekstremt vanskelig situasjon. Flertallet har i denne saken latt seg forføre og villede av Akersgata og deler av forskningsmiljøet som ønsker en omkamp om bioteknologiloven, og som ser dette som et første skritt i så måte. At Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet er med på dette, er kanskje ikke så rart, tatt i betraktning deres standpunkter under behandlingen av bioteknologiloven, men at SV og Senterpartiet også er med på denne uthulingen av loven, er desto mer uforståelig – Sosialistisk Venstreparti med representanten Ballo i spissen som både saksordfører og den fremste forsvarer av de etiske retningslinjene som der ble trukket, og Senterpartiet som ikke på noen måte vek fra de samme grensene. Senterpartiet viste en rørende omsorg for manipulering av korn og kloning av bier da vi nylig behandlet kloning av dyr, men å gjøre et menneske til middel for et annet, det er greit! Jeg håper også debatten vil gi et svar på hvor langt flertallet vil gå. Hva med neste enkeltsak som dukker opp, som ikke dekkes av de retningslinjene som denne nemnda har fått? Hvor går grensen? Avslutningsvis har jeg lyst til å si at alle blir berørt av saken om lille Mehmet og hans familie, og alle vil hans beste. Derfor er det viktig å understreke at han får den beste behandlingen som finnes, og den behandlingen skal han fortsatt få, uavhengig av hva som vedtas her i dag.