trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2021-03-09:
Eg vil gjerne ta for meg temaet eigenberedskap, for dette er ein viktig og samtidig truleg undervurdert del av totalberedskapen og samfunnssikkerheita vår. Det er ikkje ein peikefinger som skal opp når vi talar om den beredskapen kvar enkelt kan sørgje for sjølv, men god informasjon og nyttige råd. Det er nødvendig med ei skikkeleg bevisstgjering blant mange innbyggjarar og ikkje minst også kunnskap om kva tiltak den enkelte personen og den enkelte familien kan gjere sjølv for å sikre at dei klarar seg nokre få dagar – og helst lenger – når ulike kriser inntreffer. I dette kalde, våte og bratte landet vårt kan dette handle om alt frå straumbrot under kuldeperiodar, også under ekstreme kuldeperiodar, og avstengde lokalsamfunn på grunn av ras som tek den einaste vegen inn. Eg er svært glad for at heile komiteen har støtta forslaget frå oss i Senterpartiet om å be regjeringa sørgje for at det blir gjennomført ein årleg eigenberedskapskampanje for å minne befolkninga om å sikre eigne elementære behov viss og når ulike kriser inntreffer. Eg håpar at dette blir eit godt bidrag til ei nødvendig bevisstgjering om temaet, og at folk følgjer opp med konkret planlegging og tiltak som kan hjelpe dei i situasjonar som måtte oppstå. Slik vil også samfunnssikkerheita bli betre i stort, for det offentlege, nødetatane og dei frivillige organisasjonane kan betre konsentrere seg om å handtere akutte situasjonar viss dei fleste enkeltpersonar og familiar klarar seg sjølve i ein avgrensa periode. Eg nemnde straumbrot under kuldeperiodar og ras som tek vegar. Vi ser lett for oss situasjonar i distrikta med lange avstandar når vi tenkjer på kriser, og det er høgst relevant. Men i byane er nok delen som kan klare seg godt, desidert lågast under mange ulike kriser. Det at ein bur trongt, gjer smittevern vanskelegare, det ser vi, men mange leilegheiter har ikkje alternativ oppvarming til straum heller. Vi i Senterpartiet meiner det må tenkjast meir på samfunnssikkerheit og beredskap i all planlegging, helst både offentleg og privat. Vi må òg sjå på korleis by og land kan få ulike problem, og anerkjenne at byfolk kjem til å vere avhengige av det som blir produsert i distrikta, sjølvsagt, og det som finst av husly i distrikta også i gitte situasjonar. Eg begynte med å fortelje om at vi har fått gjennomslag for denne årlege eigenberedskapskampanjen. Den ser eg fram til. Eg trur det faktisk vil vere med på å bringe oss framover, og at samfunnssikkerheita totalt sett blir betre av det.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2021-03-09:
Då Stortinget vedtok endringane i våpenlova i 2018, var vi einige om mykje, men stridstema var særleg det forbodet som vart vedteke med tilbakeverkande kraft mot enkelte typar halvautomatiske rifler. Det er snakk om våpen som er kjøpt lovleg til lovlege føremål, som jakt, og dei som har skaffa seg desse våpna, har brukt mykje pengar på dette. Likevel meinte alle parti den gongen, bortsett frå Senterpartiet, at våpeneigarane ikkje skulle få kompensasjon for dei økonomiske tapa som forbodet vil påføre dei som blir nøydde til å gje frå seg desse riflene. Det seier seg sjølv at det ikkje er lett å selje våpen som blir forbodne om få år. Det vart den gongen vedteke ei overgangsordning på tre år frå forskrifta skulle kome, slik at desse våpeneigarane i alle fall skulle få litt tid til å områ seg lite grann. Regjeringa presterer no å kome tilbake til Stortinget med forslag om å forkorte denne overgangsordninga frå tre til eitt år. Det er direkte frekt. Heldigvis går Høgre i komiteen mot si eiga regjering, og det er ein samrøystes komité som går inn for å oppretthalde dei opphavlege tre åra. Senterpartiet har lagt fram eit eige representantforslag om å få på plass ei kompensasjonsordning for dei som blir ramma av forbodet med tilbakeverkande kraft. Vi håpar at dei andre partia denne gongen har fått tenkt seg nok om til å forstå at det er urimeleg at mange enkeltpersonar får vesentlege ulemper utan økonomisk kompensasjon av det som var eit brot med norsk lovgjevande praksis på området, nemleg at forbodet vart gjeve tilbakeverkande kraft. Eg viser til merknaden frå Senterpartiet frå behandlinga av våpenlova i 2018, som grunngjev vårt syn på både forbodet og kompensasjonsordninga betre enn merknadene til saka i dag. Dette kjem vi også tilbake til når det nemnde representantforslaget blir behandla i justiskomiteen og Stortinget i vår. Eg vil slå fast at det skulle då berre mangle at Stortinget held fast på at overgangsordninga skal vare i tre år, men det er fint at det blir slik. Det er nok av det uføreseielege i denne saka lell. Eg vil avslutte med å seie at det er fint at det kjem meir smidige reglar for oppbevaring av våpen for pendlarar og studentar m.a.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Skadefelling handler om å ta ut individer som gjør skade. Det er det som er hovedtemaet i dette representantforslaget. Deler av forslaget og det viktige temaet som tas opp, er basert på erfaringer som et skadefellingsprosjekt har gjort i Nord-Østerdal og Engerdal. Der har det blitt gjort et veldig godt og grundig arbeid. De som har vært med i prosjektet, sier også at samarbeidet med statsforvalteren har vært veldig positivt i dette arbeidet regionalt. Det er bra å se at det kan komme opp gode og faglig godt begrunnede diskusjoner med utgangspunkt i et så grundig og godt dokumentert arbeid som er gjort regionalt. Vi må huske på bakteppet her. I Nord-Østerdal har vi for kort tid siden hatt store tap av husdyr, noe som gjør matproduksjonen svært krevende, og mange beitebrukere er usikre på om de ønsker å fortsette, eller om det i det hele tatt er mulig. Men dette prosjektet har vært et lyspunkt. Og på vegne av Arbeiderpartiet vil jeg si at vi kommer til å stemme for forslagene nr. 1, 2 og 3. De handler nettopp om at vi må få mer egnede virkemidler som gjør skadefelling av rovvilt mer effektivt og enhetlig, og at de erfaringene fra Nord-Østerdal og Engerdal blir overført, både metodene som er brukt og de erfaringene som skadefellingslagene har hatt stor suksess med, og som også har spart staten for veldig mange kroner. Jeg tror at statsråden her kan ha en god sak, for saksordføreren var inne på å forsøke å forsone ulike sider. Uansett hvilken bestand man egentlig i utgangspunktet ønsker for rovvilt, tror jeg alle kan være enige om at når det først er skadegjørere, bør de tas ut effektivt når det er blitt gitt tillatelse om felling. Der tror jeg statsråden virkelig bør innarbeide alle de metodene og erfaringene som er gjort i det kunnskaps- og kursopplegget som skal etableres permanent. I forslag nr. 2 ligger det også veldig mye kunnskap og erfaringer med bruk av hund i ulike deler av skadefellingsøyemed, som også må bli en del av denne vurderingen og den større saken som Stortinget da må behandle. I tillegg er det også viktig å si at også forslag nr. 6 må bli dekket inn som en del av forslag nr. 1. – Med dette har jeg redegjort for Arbeiderpartiets syn.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Jeg vil igjen henlede oppmerksomheten på at hovedpoenget med dette representantforslaget er nettopp skadefelling. Det har vært litt ulike elementer som har vært trukket inn. Men jeg vil si så klart som det er mulig å si til representanten Nævra at hvis han tar en prat med de som har vært delaktige i dette regionale prosjektet, tror jeg han fort vil se at dette er personer med veldig stor kunnskap om både husdyr, vilt og biologisk mangfold. Det tror jeg også statsråden er kjent med, så mitt første spørsmål til statsråden er egentlig om han har gjort seg kjent med sluttrapporten fra prosjektet. Det er viktig, for det er også en del av grunnlaget når disse forslagene blir vedtatt, og da må forslagene nr. 4, 5, 6 og 7 bli en konkret del av det Stortinget får tilbake til vurdering.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Det er i hvert fall mye god kunnskap å lære av i denne rapporten, og det som er grunnen til at de som har deltatt i prosjektet regionalt i denne saken, er fornøyd med samarbeidet med Statsforvalteren, er at Statsforvalteren har vist vilje og evne både til å kommunisere godt og løpende og til å ta inn over seg den nye faglige kunnskapen. Her har det vært gjort et stykke nybrottsarbeid, og bl.a. det som står om bruk av hund, er viktig her. Da er det også særskilt viktig å huske på følgende: Skadefelling er noe vi gjør for å forhindre skade på husdyrene våre og ta vare på dem. Det er noe annet enn jakt for fritidsformål. Så det jeg lurer på om statsråden kan bekrefte, er om han vil legge det tydelig til grunn: at skadefelling er noe annet enn jakt for fritidsformål.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Den bekreftelsen tror jeg faktisk tar oss et steg videre her i dag, og at det vi kommer til å vedta enda mer i detalj i Stortinget, faktisk gjør skadefellingen mer effektiv og enhetlig, fordi det så tydelig skilles på at dette ikke er jakt for fritidsformål, det handler om å ta ut skadegjørere effektivt. Så må jeg kommentere til statsråden at jeg tror han tolket det jeg sa, litt vidt. Jeg sa at skadefellingslaget og det regionale samarbeidet i denne saken har vært fornøyd med samarbeidet med Statsforvalteren. Når det gjelder andre deler av forvaltningen, f.eks. knyttet til bestandsmål og soneforvaltning, kan det nok være litt ulike syn, men det er en annen del av rovviltdiskusjonen. I dag forholder vi oss spesifikt til skadefelling, og der er det nå et stortingsflertall som kommer til å vedta at vi får mer effektiv og enhetlig skadefelling, og at erfaringene fra Nord-Østerdal og Engerdal blir delt med andre skadefellingslag.
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-03-09:
Regjeringen har valgt å fremme samfunnssikkerhetsmeldingen samtidig som langtidsplanen for Forsvaret, og det er det god grunn til. Skillet mellom krig og fred er blitt mer utydelig, og vi ser at i gråsonen mellom krig og fred brukes det virkemidler som kan ramme på tvers av sektorer. Forsvarskommisjonen av 1946 fastslo at forsvaret av Norge skal bygge både på militært forsvar og bred sivil beredskap. Samfunnets samlede ressurser skulle mobiliseres for forsvaret av landet. Men det handler også om Forsvarets støtte til sivilsamfunnet i krise. Totalforsvaret ble utviklet etter annen verdenskrig, men ble etter murens fall langt på vei ansett som overflødig. I 2016 iverksatte regjeringen et program for å videreutvikle totalforsvaret. Programmet har som mål å øke motstandsdyktigheten mot trusler og angrep rettet mot samfunnskritiske funksjoner og videreutvikle sivile myndigheters støtte til Forsvaret. Etter 22. juli 2011 er det satt i verk en rekke tiltak for å bedre evnen til å støtte sivil krisehåndtering. Forsvarets spesialkommando og Marinejegerkommandoen er i kontinuerlig kontraterrorberedskap, det er etablert permanent helikopterberedskap som kan støtte politiet, og samarbeidet mellom PST og Etterretningstjenesten er styrket. Den nye bistandsinstruksen fra 2017 gjør det enklere å anmode om støtte fra Forsvaret, og beslutningene om bistand fra Forsvaret kan tas raskere. Inntil nylig var det kun Forsvarets støtte til politiet som var hjemlet i lov. Etter vedtak i Stortinget den 16. februar er Forsvarets bistand til øvrige sivile myndigheter nå også hjemlet i forsvarsloven. Sivil støtte til militære styrker er avgjørende for vår forsvarsevne. Regjeringen har de siste årene oppdatert planene for totalforsvaret av Norge. Regjeringen prioriterer tiltak som skal sikre tilgangen på mat, drivstoff, transport, helseberedskap og kraftforsyning i krise og krig. Eksempelvis har Forsvaret gjennom strategiske partnere mer enn doblet antall logistikkbaser i Norge. Forsvaret har f.eks. tilgang til Brings kjøretøypark over hele landet, og samarbeidet deres med Norges største matvaregrossister sikrer tilgang på proviant i krise og krig. Øvelse Trident Juncture var på mange måter en test på sivilsamfunnets evne til å samvirke med Forsvaret og på evnen til alliert mottak. Erfaringene var langt på vei gode, men en erfaring fra den øvelsen er at det nå opprettes en ny vertslandsstøttebataljon i den nye langtidsplanen for Forsvaret. Den tragiske rasulykken i Gjerdrum viste atter en gang betydningen av at ressursene finner hverandre. I krise og krig er det helt avgjørende å kunne samhandle på tvers av sektorer(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-03-09:
Representanten Klinge presterte i sitt innlegg å si at regjeringen hadde utvist dårlig dømmekraft i forbindelse med et eventuelt salg av Bergen Engines. Det er det ingen grunn til å hevde. Det er lov til å by på et selskap i dette landet, selv om det fra myndighetenes side er uønsket. Regjeringen har brukt tid i saken, vurdert sakens alle sider, og konklusjonen var ganske klar i justisministerens innlegg. Representanten Vågslid etterlyste en ærlig debatt i beredskapssammenheng, og konkluderer i samme åndedrag med at gjennomføringen av politireformen er mislykket. Det er ikke ærlig. Det virker som om Arbeiderpartiet forsøker å gå Senterpartiet en høy gang hva gjelder kritikken av politireformen, men la nå Senterpartiet være Senterpartiet. Det virker som om Arbeiderpartiet har glemt utgangspunktet her. Politianalysen var klar på at organiseringen av norsk politi var et hinder for å utvikle bedre polititjenester, til tross for at budsjettene til politiet – også under Arbeiderparti-regjeringen – hadde økt kraftig. Det synes også å være glemt at av 357 politikontor var kun 85 i stand til å stille en døgnkontinuerlig patrulje, som krever 16 årsverk. Representanten Jenny Klinge hamrer stadig på politireformen og, på en respektløs måte, også på Politidirektoratet, som om dette direktoratet er en ansamling av byråkrater som er frikoblet fra sitt hovedansvar: å lede norsk politi. Det var nettopp det politianalysen påpekte, at norsk politi over mange år hadde lidd under manglende overordnet strategisk ledelse, autonome politidistrikt som hver for seg bl.a. utviklet et villnis av datasystemer som ikke var i stand til å kommunisere med hverandre. Jeg tør minne både Senterpartiet og Arbeiderpartiet om at ingen etat har hatt en slik vekst i antall ansatte som politiet siden 2013. Jeg tør også minne de nevnte partiene om at tilliten til norsk politi blant befolkningen er høy. Den er jevnt over høyere enn til andre offentlige etater, også høyere enn til politiet i andre land. Faktisk føler 94 pst. av befolkningen i Norge seg trygge der de bor. Det er godt å vite. Senterpartiets retorikk, skulle man tro, tyder på noe annet.
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-03-09:
Jeg skal bare oppklare en åpenbar misforståelse i kjølvannet av representanten Fasteraunes innlegg. Det er ikke så lenge siden det ble lagt fram en stortingsmelding som gikk igjennom beredskapssituasjonen. Man behøver ikke gå så langt tilbake som han antydet. Jeg bare minner om at dette er den andre samfunnssikkerhetsmeldingen som denne regjeringen legger fram. Den første tok for seg beredskap, denne er mer opptatt av å vektlegge det forebyggende arbeidet. Vi kommer aldri i mål hva gjelder beredskap, for vi forbereder oss på det til dels uventede og ukjente, men det er ingen tvil om at den politiske årvåkenheten knyttet til beredskap og beredskapsplanlegging nå er større enn den var for en del år siden. Det skyldes en del ytre hendelser også, men det politiske Norge er de facto mer opptatt av dette og har det høyere på dagsordenen enn f.eks. under regjeringen Stoltenberg.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-03-09:
Cybersikkerhet og cyberkapasitet må få økt oppmerksomhet. Vårt minimumsforsvar er for lite til at Forsvaret over tid gjør at vi kan klare våre forpliktelser nasjonalt og internasjonalt. I samfunnssikkerhetsmeldingen slås det fast at det er økt risiko for spionasje, digital kartlegging og sabotasje, og spredning av desinformasjon og falske nyheter. Samfunnets økte digitalisering gir statlige og ikke-statlige aktører nye verktøy og arenaer til å forfølge sine strategiske interesser. Du og jeg som borgere blir mer og mer avhengig av teknologi og elektronisk kommunikasjon både privat og på jobb. Vi blir oftere og oftere utsatt for digitale angrep. Senterpartiet krever økt satsing på Etterretningstjenesten og Cyberforsvaret, bl.a. ved å øke bevilgningen til Forsvaret til 2 pst. av brutto nasjonalprodukt. I tillegg har vi i alternativt statsbudsjett foreslått flere IKT-studieplasser. I meldingen savner vi konkrete tiltak for å forebygge og hindre alvorlige konsekvenser av hendelser innen helseberedskap, mattrygghet, digital sårbarhet og kommunikasjon – for å styrke totalforsvaret. Det er bra å få på plass en lov om digital sikkerhet, utvikle kompetanse om digital sikkerhet og gjennomføre nasjonale øvelser om digital sikkerhet. Kommunene må også med i det forebyggende arbeidet, og det støtter nok Senterparti-ordfører Bror Helgestad i Østre Toten og fagfolk ved Kommune-CSIRT. Men det må mer til: Senterpartiet ønsker å se på etablering av en felles, nasjonal skytjeneste. Det har Tyskland, Nederland og Frankrike alt gjort. Videre må kompetanseheving økes på det jevne, både i privat og offentlig sektor. Cybersikkerhetssenteret, Cyberforsvaret, Cyberingeniørskolen og soldater i vakt- og sikringstjeneste ligger på Jørstadmoen i Oppland. Her bør kapasiteten på vernepliktige mannskaper, lærlinger, militære og sivile cyberingeniører og sambandspersonell samt operativt militært personell økes. Samarbeidet med NTNU Gjøvik og testsenteret Norwegian Cyber Range er også viktig. Cybertrusselen er et område NATO er opptatt av, og vi kan forvente større krav til nasjonene og deres cyberkapasiteter framover. Senterpartiet fremmer flere gode forslag i dag for å håndtere trusselen i det digitale rom. Det er synd regjeringens ambisjoner for forebygging ikke følger Senterpartiets ambisjoner for cybersikkerheten og cyberkapasiteten. Det handler om hverdagen til deg og meg.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Det er tydelig at mindretallet i justiskomiteen, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, ser bort ifra vesentlige poeng som kom fram under høringen om Samfunnssikkerhet i en usikker verden. Stortingsmeldingen mangler føringer for å få på plass et nasjonalt regelverk som kan sikre sivile bygg og konstruksjoner – og menneskers liv og helse. Nøkkelen i meldingen er sikkerhetsloven. Den krever at alle virksomheter med utsatte objekter og infrastruktur selv må vurdere risiko og sørge for forsvarlig sikkerhet. Ifølge høringsinnspillene har Norge ingen fullverdig utdanning på dette feltet i dag. Det utdannes svært få kandidater med helhetlig ingeniørkompetanse innen fysisk sikkerhet. En mulig følge av det er at prosjektering ofte settes ut til fagmiljø som mangler denne kompetansen. Resultatet kan fort bli utilstrekkelig sikring og dyre løsninger. Høyre og Fremskrittspartiet har ikke fått med seg at et nasjonalt senter ved NTNU vil ha en helt nødvendig og utfyllende rolle i forhold til Nasjonalt kompetansesenter for sikring av bygg og annen norsk industri. Forsvarsbygg og Nasjonal sikkerhetsmyndighet er hovedrådgiverne i Norge på fysisk sikring og beskyttelse. Men noen må jo utdanne rådgiverne som jobber der, og faktum er at så langt har en betydelig andel av dem kommet fra dette fagmiljøet ved NTNU. Får miljøet fortsette sin aktivitet som et nasjonalt senter, vil de kunne videreutvikle fagområdet og utdanne kandidater som både er trent til å bruke dem og til å tenke helhetlig rundt sikkerhet. Etterutdanning vil også heve dagens sårt tiltrengte kompetanse på dette området. Det pekes på at SIMLab i dag har en stilling innen samfunnssikkerhet finansiert av Justisdepartementet – ja, men den finansierer kun lønnsmidlene til denne stillingen. Alle driftsmidler dekkes av SFI CASA, som dermed gir økonomisk handlingsrom for aktiviteter og infrastruktur. Dette er helt avgjørende for å nå målene definert for professoratet. Departementets støtte avsluttes allerede neste år, og driftsmidlene opphører i 2023, når CASA avsluttes. Selv om NTNU tar over lønnsforpliktelser etter 2022, vil det ikke være midler utover lønn til å drive forskningsbasert undervisning innen fysisk sikkerhet ved NTNU. SIMLab har gjennom 30 år bygd stein på stein og opparbeidet internasjonal ledende kompetanse innen oppføring til materialer og konstruksjoner utsatt for ekstreme belastninger. Ett av deres nye prosjekter er i samarbeid med Statsbygg, der de bistår med utvikling av en ny type kjøretøysperre for nordiske forhold. Dette gjøres i forbindelse med byggingen av det nye regjeringskvartalet.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2021-03-09:
Denne samfunnssikkerhetsmeldingen er en veldig god rapport som tar for seg helheten av beredskapsutfordringene i landet vårt. Den peker på utfordringer med lange forsyningslinjer og at det er en kilde til sårbarhet. Den peker også på at dette er synliggjort under pandemien, bl.a. ved mangel på testutstyr og smittevernutstyr. Det vi også fikk testet under koronapandemien, var matsikkerheten. Den viste seg å være robust. Den verdensomspennende pandemien har altså vist at vi kanskje aldri har vært bedre rustet for en slik krise. Vi husker fra i fjor at butikkhyllene ble tømt, og vi opplevde hamstring, men hele landbruket og næringsmiddelindustrien sto klare og leverte mat til folket, også da etterspørselen økte som følge av at grensene ble stengt igjen. Vi har et landbruk og en næringsmiddelindustri som evner å snu seg fort når vi trenger det. I tillegg har matforsyningen og matforsyningslinjene inn til landet vært tilnærmelsesvis normale. De fleste land har mye igjen for å handle med andre land, også i kriser. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet i sine merknader i dag har tatt til orde for desentralisert matkornlager. Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet har moderert uttalelsene sine når det gjelder dette. Tidligere har de støttet Senterpartiet i å satse på sentrale matkornlager. Meg bekjent har Senterpartiet fortsatt den oppfatningen. Det er sårbart, det er dyrt, og det er et dårlig forslag, som flere utredninger har vært veldig klar på at ikke er å anbefale. Det fins mange andre måter vi kan styrke beredskapen på. Det viktigste er at vi legger til rette for å produsere mer norsk mat, mer norsk korn. Vi har i alle jordbruksoppgjørene våre styrket kornøkonomien, sånn at vi har fått mer innenlandsk produksjon nå enn tidligere, og det har styrket beredskapen. Vi er dessuten i en unik situasjon i Norge med at vi har fisken, som gjør at hvis forsyningslinjene skulle avskjæres, ville vi være 100 pst. selvforsynt med mat til folket vårt. I et helt år nå har vi opplevd at Arbeiderpartiet og Senterpartiet har forsøkt å skape en kriseforståelse i folket om at matsikkerheten ikke er god under denne regjeringen. Det er det ikke noe grunnlag for. Dette er et sårbart felt i kriser og krig, men vi har stor oppmerksomhet mot matsikkerhet, og folk kan føle seg trygge på at dette jobber vi hardt med.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Meldingen har et fokus på samvirke på nasjonalt nivå, og nok en gang glemmer regjeringen at de som står midt oppi det, ofte er kommunene. Samvirke mellom nødetatene lokalt er ofte helt avgjørende for en god lokal beredskap. Den norske beredskapen er oppstykket, og hver aktør har ansvaret for sin del av det store bildet. Det som skrives om politiet i meldingen, er direkte motstridende med det som er gjennomført i politireformen. Regjeringen har gjennom 7,5 år konsekvent brutt ned den kommunale beredskapen rundt omkring i distriktene. Når regjeringen har fjernet over 120 lensmannskontor fra kartet, er dette et svik mot lokalberedskapen. Lensmenn med høy integritet var ofte statens ansikt i det lokale beredskapsarbeidet. De var representert både i politiråd og i beredskapsråd. Nå er de erstattet med en politikontakt, som ofte har ansvar for flere kommuner, og som stort sett jobber med å administrere møter og gi informasjon. Slik skal det ikke være. Regjeringen er flink til å pålegge og sette krav uten å følge opp med ressurser. Det lokale brannvesenet, ofte den eneste gripbare ressursen, er de som kan operere, og kommunene sitter igjen med regningen. Regjeringen innfører stadig flere reformer som kutter i tilbudene nært folk. Politiet, ambulansen, Sivilforsvaret og Heimevernet får alle gjennomgå i regjeringens kutt. Det er kommunene som er nærmest folk i krise. Det er kommunene som er lovpålagt å ha rutiner for beredskap. Det er kommunene som setter sammen krisestaber som sikrer at innbyggerne er trygge før, under og etter en krise inntreffer. Staten forlater distriktene. I motsetning til regjeringen mener vi i Senterpartiet at også de små kommunene er levedyktige kommuner. Kommunene mangler ressursene til å følge opp den nøkkelrollen regjeringen pålegger dem. Reformer og strukturendringer innen helse og politi fører stadig oftere til at brann og redning er første nødetat på skadestedet. Helseoppdrag er den fjerde største posten til brannvesenet i deres utrykninger. Vi vil styrke kommunene. Vi har styrket dem med 3 mrd. kr i vårt budsjett. Vi vil at informasjonsflyt mellom stat og kommune skal bli bedre. Vi må støtte opp om Sivilforsvaret, og vi har også bevilget over 30 mill. kr utover det regjeringen hadde i sitt budsjett. Vi trenger flere heimevernssoldater som kan bistå i en krise. Under denne regjeringen er det mistet 5 000. Vi trenger soldater som er moderne, med godt utstyr, men som også er en gripbar ressurs ute i kommunene. Vi ønsker å sikre trygghet i hele Norge.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Jeg vil gå litt tilbake til det som kanskje er intensjonen med hele meldingen. Det er jo lenge siden Norge hadde en total gjennomgang av beredskapen – det var vel helt tilbake til da Willoch-utvalget la fram sin utredning i 2000. Samfunnet har også forandret seg betraktelig på disse 20 årene. Trusselbildet er uoversiktlig og uforutsigbart, og her i landet har vi opplevd terrorhendelser som har kommet som lyn fra klar himmel. Det digitale rom gir mulighet for å begå datainnbrudd, drive spionasje og gjennomføre påvirkningskampanjer for å skade næringsliv, politiske beslutningsorganer og enkeltindivider. Vi har opplevd det gang på gang den siste tiden. Sikkerhetssituasjonen i våre nærområder er forverret, og langtidsplanen for forsvarssektoren som ble lagt fram nå, peker på den negative utviklingen, og at den vil fortsette. Norge er et langstrakt land med store havområder, verdifulle naturressurser, en liten befolkning og en stormakt som nabo. Den norske kysten har en militærstrategisk plassering som fører til at vi er mer utsatt for konflikter. Uansett om man står overfor omfattende terrorangrep, press mot norsk grense, infrastruktur eller sentrale nasjonale institusjoner, eller en invasjon, er man altså avhengig av å ha folk over hele Norge som har evne og vilje til å beskytte landet og trygge lokalsamfunnet sitt. Den norske verdikjeden for mat kjennetegnes av mange spredte produsenter og få store aktører som driver med distribusjon og innkjøp. Norge produserer selv mindre og mindre av maten vi spiser, og en svært bekymringsfull konsekvens av det er at vi blir mer avhengig av det internasjonale eksportmarkedet. Mer flom, ekstremvær, skred og ras er konsekvenser av klimaendringene i en allerede krevende topografi. Vi har et villere og våtere klima, og det har fått store konsekvenser for bygging, sikring og vedlikehold av grunnleggende infrastruktur som avløp, kraftforsyninger og veier. De siste fem stortingsårene har statsminister Erna Solberg, Høyre, Fremskrittspartiet og de ulike regjeringspartnerne fått 15 ulike forslag fra Senterpartiet om å øke beredskapen og sikre nasjonal kontroll over samfunnskritiske funksjoner i Norge, inkludert et forslag fra Senterpartiet om å sette ned en ny totalberedskapskommisjon. Alle er blitt stemt ned. Jeg sitter ikke i komiteen, men når jeg ser en melding med alle de forslagene som vil få et flertall, er jeg helt overbevist om at vi i framtiden må ha en totalberedskapskommisjon som skal kunne samle alle elementene som er beskrevet i denne meldingen.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Denne saken dreier seg om et representantforslag fra SV om opprettelse av et ekspertutvalg som skal utrede mulige, varige konsekvenser etter pandemien for reisevaner og trafikkprognoser innen samferdselssektoren. Jeg vil takke komiteen for et konstruktivt samarbeid. Koronaepidemien har medført de mest inngripende tiltakene Norge har hatt i fredstid. Smitteverntiltakene påvirker hverdagen til alle landets innbyggere. Transportsektoren er også kraftig påvirket. Det er et avgjørende spørsmål for transportsektoren om pandemien vil gi varige atferdsendringer og endringer i transportetterspørselen. Det er de varige endringene som er viktige når det blir utarbeidet en nasjonal transportplan for perioden 2022–2033, og som danner grunnlag for store infrastrukturinvesteringer. NTP må ta høyde for denne usikkerheten. Flere forskningsresultater begynner å gi oss svar på mulig varighet av konsekvensene. Transportøkonomisk institutt har gjennomført flere spørreundersøkelser for å se nærmere på hvordan arbeids- og reisevanene har endret seg og om det er grunn til å forvente at endringene er varige. Svar fra undersøkelsene tyder på at det er et betydelig potensial for å redusere omfanget av arbeidsreiser og få en jevnere fordeling av arbeidsreisene over døgnet. Virksomhetene skal – ut fra svar fra statsråden – underveis i planperioden vurdere rekkefølge, omfang og framdrift på prosjekter i lys av endrede forutsetninger. Et ekspertutvalg vil ha begrenset tid dersom svaret skal leveres Stortinget tidsnok til behandlingen av NTP, og utvalget måtte nyttiggjøre seg den samme statistikken og den samme tidlige forskningen som Samferdselsdepartementet allerede har tilgang til. Det er viktig å merke seg at statsråden i sitt svar til komiteen vektlegger at det må legges til rette for en gjennomføring av investeringene i Nasjonal transportplan som gir rom for at usikkerheten har økt, som igjen medfører nytenkning i planleggingen av og behov for å møte befolkningens transportbehov på en kostnadseffektiv og klimavennlig måte. I de store byene brukes det veldig mye penger på å investere i infrastruktur som kun er i bruk i rushtiden noen timer per dag. Det må være et mål at disse toppene blir flatet ut, noe som også hadde spart samfunnet for mye penger. Dette kan også forsterkes i framtiden dersom bruk av hjemmekontor, fleksibel arbeidstid og digitale møter blir mer vanlig enn tidligere. Det må være en målsetting at kollektivløsningene, spesielt tog, legger til rette for at reisetiden kan bli en del av arbeidstiden.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Norge er et stort og mangfoldig land, også når det gjelder infrastruktur. I stor grad består den vel av veier som ikke er firefelts. Rasfarlige veier og veier som mangler gul stripe, har behov for utbedring. Jeg tror nesten man kan si det er uavhengig av hva denne pandemien vil føre til av etterdønninger. På disse veiene er det åpenbare behov for utbedringer. Mener statsråden det er fornuftig nå å prioritere disse strekningene som vi vet trenger investeringer, og som ikke blir påvirket av et eventuelt endret adferdsmønster eller reisemønster, eller hva vi nå skal kalle det?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Jeg takker for svaret, og jeg takker for at statsråden ser på dette som et mulighetsrom. Selv om ikke NTP er lagt fram ennå, snakkes det om reduserte ambisjoner, men likevel vil det jo brukes enormt med penger på samferdsel de neste årene. Med mye arbeidsledighet og mer usikkerhet om de økonomiske framtidsutsiktene i landet bør det kanskje være et felles mål at penger som brukes til å investere i infrastruktur, spesielt i en tidlig fase, bidrar til lokale, regionale og nasjonale ringvirkninger, ikke minst med tanke på de folka som trenger jobb. Det betyr flere arbeidsplasser og økt sysselsetting i Norge. Vil statsråden ta noen grep for å sikre at mest mulig av investeringene i kommende NTP, spesielt i den første perioden, bidrar til flere arbeidsplasser med norske fagfolk i Norge?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Vi ser allerede nå noen signaler på at i pågående prosjekter som har utenlandske entreprenører – og jeg er enig med statsråden i at det er en viktig del av det norske arbeidslivet – på grunn av pandemien og kanskje også i framtiden på grunn av de virkningene pandemien vil ha utenfor Norge, altså i andre land, sliter man med å holde tiden på prosjektene og å holde seg innenfor budsjettene fordi folk ikke møter opp på grunn av disse restriksjonene. Da stiller jeg spørsmålet nok en gang: Er ikke dette momenter som tilsier at vi nå i løpet av et år eller to virkelig snur om lite grann og sier at vi tar det som vi vet er sikkert, vi tar prosjekter som er litt mindre i omfang, og som vi vet passer til det norske markedet, som en del av koronapakka, kall det gjerne det?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Jeg glemte vel egentlig å si – i starten som saksordfører – at i likhet med det representanten Orten sa, er jeg særdeles tilfreds med at denne saken ble fremmet nå i forkant av NTP-behandlingen. Jeg har også stilt en del spørsmål til statsråden om de samme problemstillingene før denne saken ble fremmet. Jeg tror nemlig: Med tanke på det som kommer fram i debatten her, selv om det er noen nyanser på hvor man skal skaffe kunnskap, om det er et ekspertutvalg som skal jobbe på spreng to–tre måneder, eller om det er noe annet, er jeg rimelig sikker på at komiteen ønsker å få mest mulig kunnskap på bordet, som vi gjør bl.a. i en del av komitémøtene i dag. Det blir sagt at det skal porteføljestyring til, og det blir gjort en del grep og lekket litt som det er forskjellig politisk syn på. Men jeg er rimelig sikker på at uansett hvilken styring man har når det gjelder konkrete prosjekter, er det faktisk noe som må settes foran noe annet. Og det må gjøres en vurdering i tid og rom. Det er det hele NTP-en faktisk dreier seg om. Det er klart at når vi er i en situasjon i Norge i dag hvor vi har hatt kjempeutfordringer med å være i nærheten av å oppfylle NTP-en av forskjellige årsaker – det kan sikkert være politikere som er overivrige etter å putte mest mulig i sekken, strupe inn på tiden og stramme skruen for pengene – er det også konkrete ting som har skjedd underveis i denne prosessen. Jeg håper inderlig at man gjennom denne debatten har fått løftet en del problemstillinger som både statsråden og vi i komiteen kan ta med oss når vi skal jobbe videre med det. Jeg tror faktisk at det som fort kan bli realiteten, er at man går inn og prioriterer steinhardt på det som er litt safe. Det er kanskje den riksveien som har manglet den gule stripen nå i 10–15–20 år, uavhengig av hvilken type teknologi vi har. Det er de som bor i et område hvor de stadig vekk er utsatt for ras. Det er den veien oppe i Østerdalen – jeg satt og hørte på representanten Sandtrøen her – som absolutt trenger de utbedringene som skal til. Jeg tror kanskje det er enda viktigere enn at vi skal pøse på med enda mer firefelts motorvei. Jeg tror faktisk det er en del sånne prosjekter mye av dette kan resultere i blir prioritert. Det håper jeg man tar med som en del av vurderingen.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-03-09:
Slik jeg ser det, er problemstillingen her om skadefelling skal gjøres så effektivt som mulig. Vi i Senterpartiet mener at det skal det, og det burde vel egentlig vært en målsetting for absolutt alle. Det er svært viktig med en effektiv skadefelling av store rovdyr. Det er viktig å skille mellom lisensfelling og skadefelling. Stortinget har vært tydelig på at lisens- og kvotefelling utføres av vanlige jegere og skal være hovedvirkemiddelet for regulering av rovviltbestanden. Skadefelling handler derimot om å ta ut individer som gjør skade. Problemstillingen er at skadefellingslagene, de som skal være effektive, de som skal være i beredskap, de som skal gjøre jobben når det oppstår en situasjon der et dyr skal tas ut, må få en mulighet gjennom lisensjakta til å trene på de kunnskapene og de ferdighetene som behøves. De må få lov til å bruke de virkemidlene som trengs, i lisensjakta for å trene opp f.eks. dette med hund. Senterpartiet vil påpeke at målet med skadefelling er å ta ut rovdyr som gjør skade i beiteområder, og at dette gjøres så raskt som overhodet mulig, slik at dyrelidelser unngås. Effektiv skadefelling er også et helt sentralt virkemiddel for å sikre beitenæringen forutsigbare vilkår. Vi må stole på at det er jegere som kan gjøre jobben, og vi må stole på at det skjer fort. Det er akkurat på samme måte som når man kjører på et dyr på veien, når man skal ut og avlive dyr som er skadet. Da trenger man profesjonelle folk, og de trenger å bruke det verktøyet som er nødvendig. Selv om man sier at det skal brukes ordinære jaktmetoder, er det slik i dag at det finnes mange måter å gjøre dette mer effektivt på, spesielt når det gjelder å finne dyret og vite hvor det er. Om alle disse midlene har det vært en dialog over tid, som statsråden sier, men dette er virkemidler som må systematiseres, og som folk må få tilgang til. Jeg har selv sittet som ordfører i en kommune der rovdyrproblematikken er stor. Jeg har sittet som styreleder i nasjonalparkstyret både i Rondane og på Dovrefjell og vært borti sånne saker med alle mulige slags rovdyr. Den eneste muligheten for å få til dette på en god måte er å sørge for at det skjer raskt, at man har et effektivt uttak, og at man har folk som kan jobben sin. Det må de få lov til å trene på i lisensjakta.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Arbeiderpartiet mener at det fortsatt er store mangler i beredskapen som må utbedres. En fungerende transportsektor er nødvendig for å opprettholde tilgjengelighet og framkommelighet, både i fredstid og under kriser. Mange av endringene den sittende regjeringen har gjennomført innenfor transportsektoren, har gitt økt fragmentering og potensielt svakere samfunnssikkerhet innen flere av samferdselssektorene. Regjeringen har stykket opp og privatisert. Pandemien har vist oss viktigheten av gode offentlige, samhandlende tjenester når kriser oppstår. Innen veisektoren har regjeringen pålagt Statens vegvesen store kutt og nedbemanning. Med stadig villere og våtere klima, med ras og stengte veier, er det viktig at vi ut fra et beredskapsperspektiv prioriterer vedlikehold og rassikring. Skredsikringsbehovet vil nå koste oss over 70 mrd. kr. Vi mener også at en trenger en ekstrasatsing på ny teknologi og forebyggende skredkontroll som vil gi mye mer sikkerhet for pengene raskere, og vi trenger en insentivordning. Regjeringen og Avinor har planer om å konkurranseutsette viktige drifts- og beredskapsoppgaver på lufthavnene våre. I tillegg er det snakk om å ta bort beredskapen nattestid på enkelte lufthavner. Regjeringen konkurranseutsetter og privatiserer drift og vedlikehold av selve infrastrukturen, som bane, skinner, strøm etc. på jernbanen. Dette endrer sikkerhetsnivået og gjør det dårligere. Kystverket står i en omorganisering der de går fra geografisk inndeling til såkalt funksjonsinndeling. Det ligger her et tungt ansvar på regjeringen for å sikre at det ikke påvirker kystberedskapen vår. I drosjenæringen har det vært et frislipp, og drosjesentraler i distriktet har lagt ned beredskapen på natta. Vitale samfunnsfunksjoner er avhengig av et fungerende mobilnett og bredbånd med god dekning, også med tanke på beredskap. Det er et paradoks at det langs E6, på deler av den, fortsatt mangler mobildekning, og at 20 000 husstander mangler grunnleggende bredbånd. Sikkerhet kan ikke være basert på kommersiell lønnsomhet, men på fellesskap og fellesskapsløsninger.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Vi har allerede fått mange lekkasjer fra framleggingen av Nasjonal transportplan som kommer den 19. mars. Mye tyder dermed på at regjeringen er ferdig med planen, og at samferdselsprioriteringene de neste årene allerede er lagt. Allikevel må jeg si at SV i dette representantforslaget peker på noe viktig. Reisevanene våre vil være endret som en følge av den pandemien vi står oppe i. Vi kan se for oss at vi har blitt betydelig mer digitalisert, og at vi dermed for framtiden vil få færre arbeids- og seminarreiser. Vi kan se for oss at vi også i framtiden vil ha økt bruk av hjemmekontor, og at det kan redusere rushtrafikken. Vi kan også se for oss at godstransport bør få enda større prioritering, og at måten vi tenker på, blir endret. Vi har i denne stortingsperioden hørt flere ta til orde for at det forskes for lite på samferdselsområdet, og at dette bør løftes betraktelig, slik som det er gjort innenfor helsesektoren f.eks. Like muligheter i hele landet krever lik tilgang til bredbånd og mobildekning. Vi trenger også sikkerhet for stabilitet i nettet, og vi trenger løsninger som fungerer for alle. Norges geografi og råvarebaserte verdiskaping og bosettingsmønster gjør oss enda mer avhengige av flytransport enn mange andre land. Luftfarten er av kritisk betydning for eksportnæringen og reiseliv og spiller en viktig rolle for næringslivet for øvrig. Luftfarten representerer også betydelig sysselsetting som bransje, i form av både direkte sysselsatte og indirekte sysselsetting, totalt om lag 60 000 personer i Norge. Det ser vi på ledighetstallene rundt Gardermoen. Ullensaker har 8,5 pst. arbeidsledige eller permitterte. Det er ennå for tidlig å vite hva som er de langsiktige konsekvensene av koronapandemien, selv om flere forskningsresultater nå begynner å gi oss svar på noe av dette. Arbeiderpartiet har forventninger til at kommende Nasjonal transportplan vil avsette mer midler til forskning og tiltak for å styrke vår råvarebaserte verdiskaping og bosettingsmønster.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Ett av de første dokumentene som kom i forbindelse med arbeidet med Nasjonal transportplan, var Teknologi for bærekraftig bevegelsesfrihet og mobilitet, en rapport fra ekspertutvalget innenfor teknologi og transportinfrastruktur. Det er utrolig mye spennende i den rapporten, og den har også vært på høring. En kan se for seg at ambisjonene om å endre på tankesettet innenfor Nasjonal transportplan var til stede. Så spørsmålet til statsråden blir: Hva er den viktigste kunnskapen vi lærte fra det ekspertutvalget, som kan få betydning for Nasjonal transportplan?
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2021-03-09:
Det er lenge siden vi innså alvorlighetsgraden i klimaendringene. Heldigvis går vi foran i Norge – vi kutter utslipp, og vi skaper flere jobber i hele landet. Men i resten av verden er det ikke sånn. Utslippene går ikke ned, de øker, og det påvirker oss i Norge. En av konsekvensene er mer vær. Vi får mer regn, mer vind, og vi får sannsynligvis også flere somre som den vi hadde i 2018 – verden blir varmere. Konsekvensen av disse klimaendringene temperaturmessig rammer oss i nord aller hardest, i arktiske områder. Vi har kjent dette på kroppen på Svalbard – fjell raser, fjordene fryser ikke der lenger, skolene stenges, bydeler flyttes. Det er nordmenn som kjenner på kroppen hver eneste dag de store utfordringene som klimaendringene gir oss. Vi får flom, flere skred, stormflo, overvann. Jeg var på besøk i Sogn og Fjordane for et par år siden, rett etter at rasene gikk – i et område som egentlig ikke skulle være rasfarlig, men på grunn av intens nedbør og styrtregn i dagene før raset, raste det altså der det ikke skulle rase. Det gjorde enormt inntrykk å være der. Det som gjorde sterkest inntrykk på meg, var at jeg møtte et av barna som opplevde raset på nært hold. Han hadde filmet raset som kom nærmere, og vi fikk se filmen mens gutten – jeg tipper han var rundt 10 – holdt telefonen i hånda. Det som var mest dramatisk med den videoen, var ikke selve raset, det var reaksjonen til gutten, de helt uforbeholdent redselsfulle hylene hans og at han gråt mens raset kom nærmere. Og det var et ras som var utløst av klimaendringene. Våre kommuner og fylker får satt beredskapen på prøve på grunn av dette. Det er ekstremt viktig at beredskapsressursene finner hverandre, og der vil jeg være enig med foregående taler, Lene Vågslid. 22. juli lærte oss veldig mye, men vi lærte det på verst tenkelige måte. Da skredet gikk i Gjerdrum og det var et faktum, var det midt i alt det helt forferdelige godt å se hvordan de ulike beredskapsaktørene faktisk kommuniserte med hverandre og hvordan de samhandlet. Mye av grunnen til det er nettopp satsingen på beredskap, satsingen på dette ute i kommunene, særlig satsingen på Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, som har jobbet mye med dette siden 2011. De gjør en svært viktig jobb, og derfor har vi blitt bedre på det. Derfor skuffer det meg litt at Senterpartiet vil strupe nettopp DSB – som for øvrig ligger i Tønsberg, i mitt hjemfylke – som er en av de viktigste aktørene nettopp på dette med samhandling. De vil strupe det med flere millioner kroner i sitt alternative budsjett. Selv om det å forhindre at menneskeliv går tapt først og fremst er hovedfokuset når vi jobber med beredskap, skal vi ikke glemme de enorme virkningene dette kan ha for oss økonomisk. Vi trenger sterke og robuste kommuner, vi trenger et faglig sterkt DSB, og svekkingen av beredskapen Senterpartiet legger opp til, skal vi ikke ha.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2021-03-09:
Først vil jeg starte med å takke Stortingets mest sympatiske, engasjerte og kompetente komité for usedvanlig godt samarbeid i saken. Da er vi tilbake og har nok en debatt om rovdyr. Jeg er veldig glad for at i hvert fall de fleste av oss i denne salen er enige om den todelte målsettingen vi har i rovdyrpolitikken, men den er vanskelig å forvalte, og vi må anerkjenne at dette er et av de vanskeligste politiske områdene å balansere. Vi legger rovdyrforliket til grunn, og bestandsmålene har blitt litt vår hellige gral, men for noen av de store rovdyrene ligger vi over, og for andre ligger vi under. Det må vi være ærlige på, og det er vi nødt til å ta tak i – begge veier. Det betyr ikke at vi ikke hele tiden skal søke løsninger som forener og forsoner. Det gjør at vi blir bedre rustet til å ta tak i de utfordringene som ligger på dette feltet, og faktisk kan klare den vanskelige balansen vi har pålagt oss selv. I vinter har jeg jobbet ekstra mye med dette feltet. Jeg har fått en rekke innspill fra både jegere og bønder, naturvernere og helt vanlige folk som bor og lever med rovdyr. Meningene er omtrent like mangfoldige som innspillene, men det har vært en veldig lærerik vinter. Jeg har sett hvordan jerven tar over nye områder på Vestlandet, hvordan ørnen oppfører seg i Trøndelag, og neste uke blir det en ny tur ut i felt i ulvesonen i Hedmark. Jeg har også i løpet av vinteren mottatt, sannsynligvis fordi jeg tok initiativ til det, en veldig stor bunke med brev med forslag til hvordan vi kan gjøre rovdyrpolitikken mindre konfliktorientert, og det har kommet veldig mange gode forslag til løsninger. Det har kommet en del sinte brev også, fra begge sider, men mange gode forslag, og jeg skal prøve å innarbeide dette på feltet framover. Det er viktig at vi har en effektiv skadefelling av store rovdyr. Sammen med en velfungerende rovdyrforvaltning som følger opp føringene fra Stortinget, og selvfølgelig naturmangfoldloven og Bernkonvensjonen, må vi ta vare på den todelte målsettingen, altså både for beitenæringen og for rovvilt. Det er positivt at tallet på sau og lam i utmarksbeite har holdt seg noenlunde stabilt, på rundt 2 millioner, mens tallet på tap har gått dramatisk ned. Tallene for tap til bjørn har også gått ned, men det samme gjelder f.eks. ikke for tamrein, hvor tapstallene har holdt seg stabile, dessverre. Vi skyter ca. 200 store rovdyr i året i Norge, men jeg ser at enkelte begreper blandes litt i akkurat den debatten, og det er viktig å skille mellom lisensfelling og skadefelling. Stortinget har vært tydelig på at lisens- og kvotefelling utført av vanlige jegere skal være hovedvirkemidlet. Skadefelling handler om å ta ut individer som gjør skade. Forvaltning av rovdyr skal bygge på både vitenskapelig og erfaringsbasert kunnskap. Det er ingen enkel oppgave, og den må ikke tas lett på, særlig ikke for de store rovdyrene.