Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
Velkommen til Finland, Kåre! Den hilsenen kommer ikke fra de finske tollmyndighetene, men fra Telenor, umiddelbart etter at jeg har krysset grensen. Det er heller ikke tilfeldig at Coop tilbyr meg gratis tonic eller margarin når jeg over tid har handlet på samvirkelaget. Hva har så mine Finlandsturer eller mine handleturer på samvirkelaget med denne saken å gjøre? Jo, storebror og stadig flere av hans søsken ser meg. Så må det også sies at vi selv bidrar sterkt til at de får muligheten til å gjøre det. Aftenpostens fokusering på dette temaet i forrige uke åpnet nok øynene på mange, meg inkludert, om hvor enkelt det er å kartlegge de elektroniske sporene vi etterlater oss i vår hverdag. For kort tid siden ble Apple Watch lansert. Det var interessant å se forsiden på Time den 22. september i år med bildet av Apple Watch og med påfølgende tekst: Aldri offline. Apple Watch er bare begynnelsen. Hvordan bærbar teknologi vil forandre ditt liv – enten du liker det eller ikke. Videre kunne man lese om hvor lett det kan skapes en etterspørsel etter ny teknologi som vi i utgangspunktet ikke har behov for, men som vi gjennom aggressiv markedsføring blir overbevist om at vi ikke kan leve uten. Smart og utspekulert, vil jeg si, og vi er lettlurt i tillegg. Apple Watch og annen kroppsnær teknologi inngår i begrepet «tingenes Internett», der det vi bærer på oss, kommuniserer med andre teknologiske enheter. Det bidrar til at data om meg og mine bevegelser er interessante for andre, og at man på denne måten vet hva vi gjør og hvem vi er. Etter hvert er det så mye data om oss at man jaggu meg også vet hva vi skal gjøre før vi selv vet det. Tilbake til Coop og deres tilbud om tonic og margarin. Det er bare et lite eksempel på at den informasjonen vi gir fra oss i cyberspace, er blitt en handelsvare og milliardbutikk for de store som Apple, Facebook, Amazon og ikke minst Google – for å nevne noen. Da er vi over i begrepet «big data». Der får dataen en verdi i seg selv, men da basert på at dataens nytteverdi er basert på en framtidig bruk. Det sier seg selv at de som har kontroll på det, gjør god butikk. Så sies det at det amerikanske selskapet Acxiom har opplysninger om 96 pst. av amerikanske husholdninger. Betenkelig – ja – men dessverre en del av virkeligheten. I Datatilsynets glimrende rapport Big Data, leser vi at data som man betrakter som ikke-sensitive, gjennom ulike metoder kan gi et sensitivt resultat. Veien fra ikke å utfordre personvernloven til å gjøre det, kan gjøres ved noen tastetrykk. Da kan en samling data fra Coop, Google, Facebook, Amazon og andre peke tilbake på meg. Da er det plutselig svært så ubehagelig, samtidig som jeg har liten mulighet til å fjerne mine elektroniske spor fordi jeg ikke har én aktør å forholde meg til, men mange. At denne typen data også er interessant for etterretning, politi og andre, hersker det ingen tvil om. Vi skal være ganske så naive hvis vi tror at f.eks. etterretningen bare bruker anonymiserte data – Snowden-saken forteller at det langt fra er tilfellet. Mange kritiserte Snowden for det han gjorde, men at han har åpnet øynene på mange, er det ikke tvil om. Hvis slik data kontrolleres av noen få gigantiske internasjonale aktører, blir Orwells 1984 bare barnematen. En for lettvint bruk av Big Data kan føre til et gigantisk overvåkingssamfunn. Dit vil vi ikke. Derfor er den jobben bl.a. Datatilsynet gjør, svært viktig. Utfordringen vår er å få et lovverk som er tilpasset en verden der data om meg og andre er blitt en milliardindustri.