trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
La meg takke for det første svaret og bekrefte overfor representanten Solhjell at jeg ikke kjenner for godt til de interne forholdene i SV. Det er sannsynligvis en fordel for både Solhjell og undertegnede. Til hans henvisning til barnehageforliket, som er så vellykket: Det er det. Det var et forlik som faktisk ble startet ved forhandlinger mellom våre to partier. Mitt oppfølgingsspørsmål er egentlig todelt. Når Solhjell selv viser til barnehageforliket som veldig vellykket, med den rettighetsfestingen som er der, hvorfor er da representanten Solhjell og SV motstander av rettighetsfesting når det gjelder BPA-ordning, sykehjemsplass, osv.? I tillegg: Vil Solhjell bekrefte her og nå at han ønsker å gjøre noe, med f.eks. et rullerende opptak, slik at foreldre som får barn sent på høsten, også har den samme retten til barnehageplass?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Jeg tror at analysen av valgresultatet, som Micaelsen her fremfører, kanskje skal stå for hans egen regning. Jeg har i hvert fall sagt hele tiden etter valget at vi skal nok vente litt – både de som har vunnet valget, og de av oss som har tapt valget – med å komme med for bastante konklusjoner på hva som hva som var beveggrunnene i dette valget. Men jeg er altså av den oppfatning at Fremskrittspartiet ikke svartmaler. Når ventelistene på norske sykehus etter seks år med denne regjeringen har økt med 80 000 reelle mennesker som står i kø, når nesten 5 000 rusmisbrukere, som er motiverte for behandling, ikke får tilbud, når rehabiliteringstjenesten i dette landet bygges ned, fordi det i stor grad drives av private, når det er slik at det fortsatt er store geografiske utfordringer og helseforskjeller i Norge, er det dessverre ikke vi som svartmaler. Det er situasjonen som er slik.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
La meg først få lov til å adressere det som representanten Micaelsen først sa. Jeg brukte faktisk starten av mitt innlegg til å skryte av norsk helsevesen. Jeg er ikke helt sikker på at antall sekunder som er regnet fram, er det som er hovedpoenget. Poenget mitt er at jeg først ville skryte. Det reddes menneskeliv hver dag. Ikke minst er det hardt arbeidende mennesker i norsk helsevesen, som vi alle sammen skal sette pris på at virkelig jobber der. Det er viktig for Fremskrittspartiet å ha det som bakgrunn. Representanten Micaelsen trekker nå fram at noen må vente lenger. Noen er faktisk 80 000 flere mennesker av kjøtt og blod som står på venteliste. Noen av dem står lenger enn noen gang. Ja, det er gledelig når dette tallet flater ut. Men det endrer ikke på det faktum at vi alle – også undertegnede og representanten Micaelsen – har et ansvar for å hjelpe de 80 000Det riktige tallet skal være 280 000. som står i kø. Det er mennesker som gjerne vil tilbake til arbeidslivet. Det er mennesker som bare venter på en enkel operasjon for igjen å kunne bidra i samfunnet. Hvis vi ikke skal kunne fokusere på det, kan vi heller aldri få det bedre.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Undertegnede er ikke enig med Thorkildsen i mye her i livet, ei heller i dag. Det er etter Fremskrittspartiets oppfatning rom for skattelettelser i det norske samfunn. I de tre årene vi har lagt bak oss, selv i det året vi hadde finanskrise i Norge, økte statens skatteinntekter. Det er noe som SV ikke tar inn over seg. Jeg mener faktisk at det er rom i Norge både for å forbedre det tilbudet vi har, og samtidig å kunne gi skattelette for å skape grunnlag for ny vekst, skape nye arbeidsplasser og igjen få en optimisme i landet for de mange som står uten arbeid. Fremskrittspartiet ønsker ikke å kommersialisere norsk sykehusvesen. Representanten Thorkildsen er godt kjent med vårt prinsipale utgangspunkt, som er å sikre et godt velferdstilbud og et helsevesen for alle, betalt av staten, der man selv kan velge den ledige kapasiteten, enten den er ved offentlig eller privat sykehus.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Det er faktisk riktig når jeg i mitt innlegg sa at jeg er fornøyd med at regjeringen har varslet en rusmelding. Det er også riktig at Fremskrittspartiet har lagt fram et eget Dokument nr. 8-forslag med over 50 konkrete forslag om hvordan man kunne gjøre rusomsorgen bedre i Norge. Hvis representanten Vedum og hans parti hadde vært genuint opptatt av ikke bare hvor lang skjenketiden skal være i de enkelte norske kommuner, hadde man faktisk den gang valgt å gå inn på disse forslagene som inneholdt en hel rekke gode diversifiserte forslag. Så har representanten Vedum helt rett i at Fremskrittspartiet, i motsetning til Senterpartiet, har et genuint ønske og tro på det lokale selvstyret. Vi ønsker og tror at lokale politikere i norske kommunestyrer, selv klarer å avgjøre hvilke åpningstider man skal ha innenfor de rammene Stortinget har satt. Det betyr at vi kan få kommuner som fører en restriktiv praksis, og noen som har en mer liberal praksis. Det er lokaldemokrati, og det er vi tilhengere av.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Det ble sagt av en annen medrepresentant fra denne sal tidligere, under et innlegg som ble holdt fra talerstolen etter noen akevitt, at vedkommende ikke hadde problemer med at det var skjedd, men hva en del fikk seg til å si edru i denne salen! Jeg skal ikke stå her og navngi kommuner, men jeg vet om kommuner, inkludert min egen, som har hatt en liberal skjenkepolitikk, som har hatt god kontroll på voldssituasjonen, og hvor man gjennomførte et prøveprosjekt med reduksjon av skjenketiden – uten synlige effekter. Nå har det vært en ny prøveperiode, hvor man ser antydninger til det motsatte. Jeg vet også om kommuner som har sagt at de ikke har fått den ønskede effekten av reduksjonen. Jeg skal love representanten Hareide at vi ser på dette med et åpent sinn, men i bunnen ligger faktisk Fremskrittspartiets usvikelige tro på at lokaldemokratiet også fungerer på dette området.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Jeg kan ettertrykkelig slå fast at Fremskrittspartiets flyktning- og asylpolitikk står klart fast. Vi ønsker en streng og rettferdig flyktning- og asylpolitikk. Vi ønsker å ta imot et antall til dette landet som gjør at vi klarer å integrere dem i det norske samfunn. Vi mener at antallet er en viktig del av det å få til en vellykket integrering. Jeg kommer selv fra en kommune hvor vi hadde veldig gode resultater, nettopp fordi vi sa at vi ikke ville ta imot flere enn det vi faktisk føler vi kan klare å integrere. Vi klarte det. Vi har veldig gode resultater, både i forhold til den skolen vi drev på vegne av flere kommuner, og i forhold til å få mange tilbake i arbeidslivet. Fremskrittspartiets flyktning- og asylpolitikk ligger helt klart fast. Vi har ikke endret noe som helst, og vi kommer ei heller til å gjøre det i fremtiden, og etter min oppfatning har vi vært etterrettelige hele veien også på dette feltet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-10-04:
Den viktigste veien ut av fattigdom er arbeid. Ikke minst SV har vært med og påpekt at en av de viktigste veiene til arbeid er innovasjon bygget på forskning og kunnskap. SV har sittet ved roret i forskningspolitikken i seks år. Representanten Solhjell snakket også om tillit og betydningen av tillit. Vi kan vel konstatere at tilliten til SV i forskningsmiljøene har sunket i takt med innsatsen på forskning i løpet av disse årene. Hvis man nå ser i et litt lengre perspektiv, mener SV at den forskningspolitikken som er ført, har vært tilfredsstillende for våre langsiktige behov? Mener Solhjell at dette er et godt utgangspunkt for en videre utvikling av arbeidsplasser i vårt land?
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-10-04:
Svært mange av Arbeiderpartiets talere har brukt Hellas som inngang til sin beskrivelse av den økonomiske politikken. Det er forståelig, i den forstand at Hellas jo illustrerer hvordan det kan gå hvis man kjører som de har gjort. Men særlig lenger strekker vel ikke dette eksemplet seg, annet enn som en slik illustrasjon. Å bruke det som et utgangspunkt for å beskrive hva som er Norges utgangspunkt, og hva som skulle være god økonomisk politikk for Norge, vil fort komme feil av sted. Vi har i løpet av denne dagen og denne debatten hørt en masse fine målsettinger beskrevet av Arbeiderpartiets representanter. Målsettingene er det i og for seg enkelt å slutte seg til. Det det har vært mindre av, er hvordan man skal nå disse målsettingene – hvilken ny politikk som skal til fremover i en verden som er endret, for å sikre velferden og sysselsettingen fremover. Høyres resept på dette er jo å styrke den verdiskapingen som ligger i bunnen i samfunnet. Den bygger på de private aktørenes initiativ og vekstevne. Vi ønsker at en større del av kapitalen blir liggende i bedriftene, at vi får en mer treffsikker investering på den måten. Vi ønsker styrket forskning og innovasjon, og vi ønsker en effektiv offentlig sektor som gir gode arbeidsplasser og som gir en effektiv bruk av midlene som skal til for å få det som i virkeligheten er et varmt samfunn. Arbeiderpartiet har hatt full sysselsetting som en viktig gjennomgangsmelodi i denne debatten. Jeg savner en problematisering rundt spørsmålet om riktig rekruttering, for det er nemlig slik at hvis man i privat sektor får svekket sysselsetting, er det ikke gitt at den arbeidsledigheten er mulig å ta opp i offentlig sektor. Det er altså ikke noen nødvendig kommunikasjon mellom det. Vi kan fort komme i en situasjon der vi har arbeidsledighet på visse områder og mangel på arbeidskraft på andre. Det er ikke mange årene siden vi hadde det som en veldig aktuell problemstilling. Dette er en viktig problemstilling fremover, både med hensyn til press i økonomien og for å få løst sentrale oppgaver. Jeg savner i debatten en problematisering rundt dette og en anvisning om en politikk som viser fremover når det gjelder det.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-10-04:
Representanten Solhjell nevnte ikke da han snakket om fordelingsmeldingen, at det lever 74 000 barn i det som betegnes som langvarig fattigdom, under en regjering som skulle avskaffe fattigdom. Nå er det allment akseptert at arbeid til flere vil utjevne forskjeller, og det vil kunne redusere fattigdommen. Jeg vil gjerne spørre representanten Solhjell om hvilke tiltak han vil sette inn, særlig under de omstendigheter vi har nå ute i verden, for å skape mer trygghet for at det blir en innovasjon, at det blir en kunnskapsutvikling, at konkurransekraften økes. Finnes det noen virkemidler fra denne regjeringen, andre enn å øke skatten for dem som skal lage disse arbeidsplassene som skal avhjelpe fattigdom?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-10-04:
Europa er i en kritisk økonomisk situasjon, og statsministeren understreket veldig tydelig i sitt innlegg at da er det særs viktig at også Norge bruker sine offentlige penger på ting som er riktige og viktige. Og da tenker jeg at i så henseende må jo milliardinvesteringen i norsk skole, som SV har vært en pådriver til, nemlig å øke timeantallet i skolen, være tilnærmet en skandale. Fram til nå er det brukt 2,5 mrd. kr på denne timetallsøkningen, og når vi er kommet til valget i 2013, vil dette beløpet være på 4,5 mrd. kr. Forskerne kaller reformen dyr – lite effektfull – man kunne ha fått etter- og videreutdanning til 4 000 lærere tilsvarende 30 studiepoeng, eller representanten kunne ha fått halvveis oppfylt løftet sitt til studentene om 11 måneders studiefinansiering for de samme pengene. Har representanten fortalt finansministeren at dette er penger man ikke kan dokumentere effekt av?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Vi har en lokalvalgkamp bak oss. Jeg hadde gleden av å drive valgkamp sammen med senterpartikandidater i Trøndelag. På den ene siden er de mer skeptisk til samarbeidet med sosialistene, og på den andre siden er de opptatt av å styrke lokaldemokratiet – ingenting av dette gjelder Senterpartiets stortingsgruppe. Ikke bare har det rød-grønne flertallet slått Børge Brendes rekord i antall vernede kvadratkilometer, man har også fått en ny plan- og bygningslov som har overført makt til statlig byråkrati. Når det gjelder skogsbilvegbygging, motorferdsel i utmark og etablering av hyttefelt i utmark, har man overlatt mer beslutningsmakt til statlig byråkrati, og man har svekket lokaldemokratiet. Setervoller som har vært brukt i århundrer – og som har overlevd både napoleonskriger og verdenskriger – står i fare på grunn av statlig byråkrati. Da lurer jeg på: Hvilke grep vil Senterpartiet gjøre i denne perioden for ytterligere å svekke det lokale demokratiet?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
La meg være krystallklar på at det ikke er sånn at kommuner av minst mulig størrelse skaper best mulig lokaldemokrati. Jeg har lyst til å utfordre representanten på et helt konkret tema. I siste sesjon innførte vi en leksehjelpordning. Kommunene skulle ikke få lov til å organisere den selv, staten skulle bestemme hvordan den skulle være – i all hovedsak på tvers av råd fra forskere. Det vi vet så langt, er at ordningen tilsynelatende ikke har den effekten man ønsket. Kunne ikke leksehjelpordningen være et godt eksempel som Senterpartiet kunne bruke til nettopp å styrke lokaldemokratiet, ved å si at pengene skal kommunene få beholde for å styrke skolen, men hvordan man organiserer det, skal kommunene få lov til å bestemme selv?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-10-04:
Høyre er opptatt av at vi skal ha verdiskaping og arbeidsplasser i hele landet. Ofte er det jo nettopp distriktene som sitter på de store ressursene vi trenger for å utvikle fremtidens velferd. Det kan dreie seg om energi, det kan dreie seg om landbruk, havbruk, reiseliv, mineraler osv. Nå er det sånn at vi nylig har hatt et lokal- og fylkestingsvalg. Vi har en rekke nye, veldig engasjerte lokalpolitikere som ivrer etter å ta fatt på jobben, også den jobben som handler om å tilrettelegge for fremtidig verdiskaping. Spørsmålet mitt er: Når tror du at de møter veggen – med tanke på fylkesmannens innsigelsesrett og andre statlige myndigheters innsigelsesrett, som hindrer den lokale handlingsfriheten som skal til for å kunne utnytte disse ressursene? Det ble ikke sagt noe om det i trontalen, men mitt spørsmål er: Hva har Senterpartiet tenkt å gjøre for å styrke den lokale handlingsfriheten fremover?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-10-04:
Det er beroligende for alle de nye lokalpolitikerne at det bare er fred og fordragelighet i kongeriket Norge – at det ikke i det hele tatt finnes kvist. Jeg skal prøve å være litt mer konkret. For Høyre er lokaldemokratiet en av de viktigste musklene vi har for å ha bosetting i hele landet, at mennesker kan snu seg rundt i eget lokalsamfunn, se hvordan tilstanden er, kanskje komme på noen gode ideer om hvordan man kan endre ting, og så ha mulighet til å gjøre grep, bli enige om at man gjerne vil gjøre det slik her – uten at man skal føle seg overkjørt av sentrale myndigheter for ofte. Det er veldig viktig. Statssekretær Heidi Sørensen reiser rundt med et lobbykurs der hun lærer miljøvernorganisasjoner og andre særinteresser hvordan de på en best mulig måte skal stikke kjepper i hjulene for kommuner som vil tenke for mye selv. Mitt spørsmål til representanten blir: Har Senterpartiet noen medisin mot dette, siden man i utgangspunktet mener at det bør være fred og fordragelighet og muskler nok ute?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-10-04:
Det har i dagens debatt vært gjort forskjellige forsøk på å avtegne og konkretisere de politiske forskjellene mellom Høyre og Arbeiderpartiet. Noen presise og noen mer upresise forsøk har vært gjort. Representanten Kolbergs forsøk inneholdt så mange faktiske feil og var så til de grader løsrevet fra virkeligheten at det kvalifiserte til et eget innlegg fra vår side. Arbeiderpartiets definisjoner av enkelte næringsøkonomiske begreper skriker for det første etter korrigeringer. For det andre er de, om de får festet seg, en fare for den velferden vi skal utvikle. Når Kolberg beskylder Høyre for å være redd for en sterk stat, blir vårt automatiske oppfølgingsspørsmål om det for Kolberg finnes en grense for hvor stor og sterk en stat bør være. Kan det tenkes, tenker vi, at en for sterk stat kan bli en fare for verdiskapingen og dermed true velferden? Ja, helt klart, mener de langt fleste som interesserer seg for spørsmålet – men ikke Kolberg. Vi tror det er viktig å lete etter balansen mellom statskraften og den kraften et konkurransedyktig næringsliv gir oss i arbeidet med å sikre velferdsordningene. Så til debatten om konkurransekraft og hva begrepet kan inneholde. Både statsministeren og Martin Kolberg lever i den villfarelsen at konkurransekraft er ensbetydende med høy sysselsetting. Det er feil – fundamentalt feil. Høy sysselsetting er et resultat av mange ting. Det kan også være et resultat av god og høy konkurransekraft. Hvis høy sysselsetting var ensbetydende med norsk næringslivs evne til å konkurrere internasjonalt, ville vi i disse dager ikke diskutert problemene i bedriften REC. Hvis høy sysselsetting var ensbetydende med høy konkurransekraft, ville vi ikke ha sett en eneste norsk arbeidsplass bli flyttet ut av landet. Virkeligheten er dessverre ikke slik. Konkurransekraft er heller ikke en statsminister som er omreisende i dørfabrikker, eller en statsminister som promoterer svenske fotskamler under valgkampen i Tromsø. Konkurransekraft måles bl.a. i hva det koster å produsere et produkt, en idé eller et prosjekt i den kvaliteten som kunden vil ha, sammenlignet med kostnadene til konkurrentene i andre land. Konkurransekraft måles i norsk næringslivs evne til innovasjon, slik at man kan kompensere for et høyere lønns-, skatte- og avgiftsnivå. Konkurransekraft kan man måle i innovasjon, slik at norsk næringsliv har omstillingsevne sterk nok til å gjøre nødvendige endringer etter hvert som konkurransen ute i verden endrer seg. Det er denne konkurransekraften som har svekket seg. Det er det vi fra Høyre har sagt og prøvd å rope varsko om. Det er dette scenarioet som gjør at Høyre er opptatt av norsk næringslivs rammebetingelser, inkludert skattetrykk. Et fryktet bilde av høy sysselsetting som har vært, kan fort forklares med politikere i dvale, som ikke la forholdene til rette for et konkurransedyktig næringsliv, og derved forvitret grunnlaget for velferden vår. Trygghet for velferden fordrer et næringsliv som har høy konkurransekraft. Den tryggheten skapes gjennom Høyres politikk.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg har ikke tenkt å drøfte min videre yrkeskarriere i dette replikkordskiftet. Det er det opp til andre mennesker å avgjøre. Og jeg vil advare veldig sterkt mot en politisk debatt som bidrar til, i hvert fall når det gjelder politiske instrumenter og de politiske vedtak vi gjør, at vi skal starte på nytt. Det ville være veldig trist, for mye er gjort på beredskapssiden. Jeg nevnte i mitt innlegg at vi altså har valgt å styrke f.eks. PST med nærmere 60 pst. i løpet av den tida vi har sittet i regjering. Det er noe jeg nødig vil starte på nytt med. Det arbeidet som gjøres opp mot det å kunne kartlegge, det å bidra til en metodebruk, slik at man får kartlagt dem som nettopp har slike tanker som vi ble rammet av, det å nå begynne å reversere den prosessen som man etter mitt skjønn har gjort på en god måte, bl.a. når det gjelder å bygge ut et nødnett – nei. Beredskapsarbeidet er en kontinuerlig prosess, avhengig av bl.a. trusselbildet vi til enhver tid er underlagt. Det skal vi ikke starte på nytt, men vi skal utvikle og forbedre det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg er veldig glad for å få et sånt spørsmål, først og fremst fordi debatten om antall kroner kan synes rimelig abstrakt. Men det er nå på det rene at Stortinget har samlet seg om betydelig økte ressurser til politietaten i løpet av de siste årene. Det finnes imidlertid mange andre grep som må gjøres. Derfor vil jeg særlig peke på den forebyggingsplanen som ble presentert i fjor, og som inneholder nettopp mye av det som skal til for å kunne kartlegge og avverge tidlig. Et tredje element, som ikke handler om penger, i hvert fall ikke i så stor grad som antall stillinger og dess like innebærer, er å gi politiet tilstrekkelig metodikk for å kunne kartlegge bl.a. medspillere. Der er implementeringen av datalagringsdirektivet av helt avgjørende karakter. Jeg registrerer jo at når jeg blir utfordret av Fremskrittspartiet på å komme med andre ting enn penger, så er det kanskje på det feltet hvor Fremskrittspartiet stemte imot, nemlig det å gi politiet tilstrekkelige metoder.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, er jeg åpen for å diskutere nettopp disse spørsmålene, særlig fordi vi fra regjeringas side har varslet at vi neste år skal komme med en stortingsmelding om politiets situasjon, det vi har kalt en resultatreform. I det arbeidet ligger det også forarbeid og analyser som grenser opp mot det Høyres leder nå etterlyser. Det gjelder særlig driftsanalyse, men det gjelder også spørsmålet om bemanningssituasjonen. Det vil si en bemanningsrapport. Vi har laget en bemanningsplan, en bemanningsrapport, som vil være et sentralt virkemiddel i utviklingen av politiet framover. Det er på det rene at man har økt bevilgningene betydelig, man har økt opptaket til Politihøgskolen betydelig, og vi har nå heldigvis en 95 pst. sysselsetting av de nye studentene fra fjorårets kull. Men jeg er åpen på å diskutere hvordan vi særlig i meldingsarbeidet kan ivareta de hensyn som Høyre etterlyser, som nettopp går på å analysere både PSTs og det alminnelige politiets situasjon.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Som også statsministeren var inne på i sitt hovedinnlegg i dag: Dette er en særs viktig problemstilling i beredskapsarbeidet i Norge. Forholdet mellom forsvar og politi, det sivile og det militære i denne type krisesituasjoner er en debatt vi aldri må bli ferdige med. Så har jeg lyst til å gi uttrykk for – og det mener jeg også er en arv fra den forrige regjeringa – at man faktisk bidro til å gjøre gode grep, slik at samhandlingen mellom forsvar og politi fungerer bedre enn det ville gjort tidligere. Blant annet har vi liaisoner plassert ut hos hverandre i denne type situasjoner, og vi vet av erfaring, også fra 22. juli, at det var nyttig. Vi planlegger neste år å presentere for Stortinget en samfunnssikkerhetsmelding, og jeg vet at forsvarsministeren planlegger en langtidsplan. Det er helt naturlig når man ser disse to dokumentene hver for seg, men også sammenholdt, at man får den debatten som representanten etterlyser.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Det er noen replikker vi er gladere for enn andre. Dette replikkordskiftet har en god utvikling, for når det gjelder spørsmålet om penger til politiet, er det faktisk det vi har gjort: Vi valgte så å si med en gang å signalisere bl.a. til Oslo politidistrikt at man hadde mulighet til å få 95 nye politiansatte – et betydelig løft for Oslo politidistrikt. Vi tar sikte på å videreføre den satsingen så lenge den enorme etterforskningen må pågå, slik at man får kompensert inn. Men jeg har lyst til å minne om at dette ikke bare handler om penger. Det handler om etterforskningsmessig kompetanse, som vi har begrensninger på. Men vi gjør hva vi kan, og opp mot ressurssituasjonen for Oslo er det slik at man har fått kompensert. Det er helt avgjørende at man klarer å avvikle denne saken, slik jeg mener påtalemyndigheten har lagt opp til, på en anstendig, avgrenset, god måte som bidrar til at vi også klarer – innenfor rettsstatens premisser – å behandle en så alvorlig straffesak.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Aller først: Jeg er veldig glad for at også Venstre registrerer at vi bidrar til åpenhet når det gjelder PST. Bare siden regjeringsskiftet i 2005 har vi valgt å offentliggjøre budsjettene – et viktig åpenhetsprinsipp – antall ansatte og disse trusselvurderingene som gjør det mulig å ha den kritiske diskusjonen etter en slik hendelse. Og jeg skal være den siste i denne sal som påstår at alle trusselvurderinger som kommer fra PST, vil dekke alle hendelser. Det er jo det som er utfordringen i dette arbeidet. Men jeg har lyst til å si at PST i sine trusselvurderinger har vært fokusert særlig på soloterrorisme, slik at man må sondre mellom det og de høyreekstreme miljøene som beskrives i trusselrapportene. Jeg mener at begge deler må tas på alvor. Norge har tatt høyreekstreme på alvor i stor grad på slutten av 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet og har hatt god erfaring med det. Det må ikke glemmes.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Vi har jo alle fulgt utviklingen fra dag til dag. Vi har også sett den ene avsløringen etter den andre bli synliggjort. Men vi visste i årene før 22. juli at det var svakheter ved ledelsen, svakheter ved beredskapen, svakheter ved samhandlingen og svakheter ved ressursbruken. Og vi har sett at det også sviktet på mange områder den 22. juli. Hvorfor må det så skje en katastrofe før vi virkelig tar fatt i det? Hvorfor var vi ikke beredt? Den 22. juli var det nesten som om vi sendte soldater til Afghanistan med ertesprettert. Jeg vil si at tiden er kommet til å starte med blanke ark og ny tillit. Jeg tror Norge også trenger en ny statsråd. Er statsråden enig i dette?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Politiet har fått økte bevilgninger i årene som har gått siden denne regjeringen ble til, og det skryter Storberget uhemmet av. Det vil da si at både PST og Kripos har fått sine økte bevilgninger. Men det er også slik at oppgavene til politiet har økt betraktelig, og det har blitt helt andre oppgaver, både for politiet og for PST. Nå, etter 22. juli, bevilger plutselig regjeringen ytterligere økonomiske midler til politiet, og spesielt da til PST og beredskapstroppen. På denne bakgrunn vil jeg spørre statsråden om han har eksempler på konkrete tiltak som skal til for at beredskapen skal bli bedre i Norge. Eller er det bare økte midler som er oppskriften til statsråden?
André Oktay Dahl (Høyre), 2011-10-04:
Statsrådens ydmykhet i gårsdagens Aftenposten var hensynsfullt overfor ofrene etter 22. juli. Det var riktig, og det var bra. Jeg har lyst til å benytte anledningen til å komme med gode ønsker og ønske lykke til for statsråden og hans departement, som har vært, og fortsatt er, kraftig berørt. Samtidig må vi fremover rette blikket på debatten om ansvaret, som statsråden var inne på i gårsdagens Aftenposten. Høyre har tenkt å bidra konstruktivt, men kritisk. Men forutsetningen er at Stortinget involveres mer. Vi må få mer oversikt over hva PST har og ikke har av oppgaver når det gjelder roller. Ikke minst må vi ha et presset politi som ikke salderer budsjettene sine mot IKT-investeringer. Det er et felles ansvar for oss alle å sørge for at de svakhetene som er påpekt tidligere, ikke gjentar seg. I denne debatten er et sentralt spørsmål forholdet mellom forsvar og justis. Vil statsråden ta initiativ til en fornyet debatt om forholdet mellom forsvar og justis uten at – jeg holdt på å si – mentale sperrer ligger til grunn, slik at man kan få bedre samhandling enn det man har sett nå?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-10-04:
Først vil jeg benytte anledningen fra denne talerstolen, på vegne av Kristelig Folkeparti, til å gi justisministeren ros. For da landet var i sjokk, i krise og i sorg, sto justisministeren fram på en god måte. Men angrepene 22. juli rammet hele folket. Det kreves store ressurser, bl.a. i etterforskning av saken. Det er viktig at den blir etterforsket grundig og godt. Samtidig gir det store utfordringer for politiet ellers – særlig Oslo-politiet. En vet at hvis en skal klare å etterforske de andre sakene – hverdagskriminaliteten – så har ikke politiet nok ressurser i dag. Derfor forventer Kristelig Folkeparti at det budsjettet som blir lagt fram på torsdag, inneholder et stort løft for politiet. Men jeg ønsker å utfordre justisministeren på noe annet. Det er: Hvorfor kan han ikke komme med mer ressurser til politiet nå, sånn at en slipper å legge vekk relativt enkle saker som burde vært etterforsket og løst fra politiets side?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-10-04:
Debatten i dag, og for så vidt foregående innlegg, viser litt at det er en nyanse, eller i alle fall en definisjon av debatten, der det dreier seg om høyresiden mot venstresiden – sosial versus usosial. Jeg ønsker å kommentere noen av de punktene, for jeg vil påstå at bildet ikke er så svart-hvitt som det nevnes. Da kan det jo nevnes at noen av oss er opptatt av den tredje vei og sentrum som et alternativ, og at det nettopp der finnes mange av de gode løsningene. I en sånn debatt som vi har i dag – trontaledebatten – er det jo visjonene som løftes. Jeg må jo si at mye av det som har kommet fram fra begge sider, har vært bra. Visjonene for Norge, og ikke minst temaet «arbeid for alle» har vært gjennomgangstemaet fra de fleste av regjeringspartienes medlemmer. Og all ære for det, for her trengs det et løft. Her er kanskje også min hovedinnvending mot at den er så sosial, all den politikken som føres. Et stikkord er at «fattigdom» ikke ble nevnt i trontalen. Fattigdom er en av våre største utfordringer i et samfunn som går så bra. Det er over 70 000 fattige barn, og det blir enda flere. Det at du vokser opp i et land som det går så godt med, og at du som barn må oppleve å være fattig, er noe av det tøffeste du kan bli utsatt for. En av de viktigste veiene ut av fattigdom er arbeid. I dag er vi heldige og har et næringsliv som fungerer godt, med et arbeidsmarked som fungerer godt, og med Europas laveste arbeidsledighet. Det er 65 000 arbeidsledige i Norge. Samtidig er det 220 000 mennesker som er i kategorien «nedsatt arbeidsevne», som går på arbeidsavklaringspenger. Og det er en gruppe som jeg mener at Stortinget og regjeringen må være mye mer opptatt av, for i denne gruppen er det en stor andel mennesker som kommer til å havne på trygd fordi velferdssamfunnet ikke fungerer godt nok. Nav må fungere. I dag har vi kun arbeidsmarkedstiltak, plasser som kan hjelpe disse menneskene ut i arbeid igjen, til ca. 50 000–60 000 av 220 000. Definisjonen av «nedsatt arbeidsevne» – eller at du får en arbeidsavklaring, en arbeidsevnevurdering av Nav – er jo nettopp at du trenger hjelp for å komme tilbake i arbeid, og vi gir dem ikke den hjelpen. I sommer var ledelsen i Nav selv ute og advarte mot at hvis det ikke kommer en økning i 2012-budsjettet, vil enda flere mennesker havne på trygd. Når vi diskuterer om samfunnet går i en sosial eller usosial retning, må vi se på hvordan det går i dag. Jeg mener at det som blir fremstilt som veldig sosialt, ikke er det, for vi hjelper ikke de menneskene som kan komme tilbake i arbeid, nettopp fordi vi ikke gir dem de tiltaksplassene som trengs.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg skal komme til poenget, men jeg vil bare få slå fast først at Fremskrittspartiets nestleder ikke skuffet. Representanten brukte vel, etter frisk hoderegning, under 15 sekunder på å rose det norske helsevesenet, og resten av innlegget på alt som var sårt og mørkt og elendig, i god fremskrittspartiånd. Jeg vil til bunns i ett spørsmål som jeg lurer på om Per Arne Olsen kan bidra til å bringe klarhet i. Jeg har sett at Fremskrittspartiet etter sitt elendige valgresultat har prøvd å forklare og analysere resultatet med at velgerne ønsker det trygge, de søkte mot trygghetspartiene Arbeiderpartiet og Høyre, og at det kunne være en av årsakene til at det for Fremskrittspartiet gikk galt. Tror ikke representanten Olsen at en annen grunn kan være at nettopp velgerne ser seg lei på svartmalingen av offentlig helsevesen og andre tjenester, lei på ensidig mas om liberalisering og privatisering i alle sammenhenger, og sier nei til en økonomisk uansvarlig politikk som landet ikke trenger i alvorlige tider?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Dette blir fullstendig hakk i plata. Representanten Olsen kunne jo valgt å fokusere på at ventetidene ved norske sykehus for første gang nå flater ut og går ned, eller at det behandles flere pasienter ved norske sykehus enn noen gang noensinne. Selv om vi har økt pengebruken kraftig ved norske sykehus, og også ønsker å bidra til omstilling, bidrar nye behandlingsformer – det at folk lever mye lenger nå enn bare for kort tid siden – til at også noen med enkelte andre lidelser må stå noen dager ekstra i kø. Men Fremskrittspartiet velger helt ensidig å se bort fra det. Jeg tror at når valgresultatet skal analyseres i ledelsen i Fremskrittspartiet, er ett at svarene at folk har sett seg lei på denne ensidige svartmalingen. Til slutt vil jeg spørre representanten Olsen om han er enig med avtroppende ordfører John Karlsen i Nordreisa, som sier at han trosser partiprogrammet i sin kommune, fordi det ville gått ut over livsviktige tjenester i kommunen. Synes nestlederen i Fremskrittspartiet at det er en god analyse av valgresultatet enkelte steder for Fremskrittspartiets del?
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Jeg tror Arbeiderpartiet tar på seg en stor oppgave hvis det har som ambisjon å prøve å fremstille Høyre som et uanstendig parti, men jeg ønsker det lykke til med jobben. Det som en her tar opp med spørsmålet knyttet til formuesskatten, som da går inn i regnestykket til Breen, handler om at norske eiere av norske arbeidsplasser er nødt til å betale en særnorsk formuesskatt, som heldigvis nå lederen av LO òg er enig med Høyre i at må vekk. Han har tilbakevist Monica Mælands påstand i dagens Dagens Næringsliv. Han ser det samme som Høyre, nemlig at når det gjelder arbeidsplasser som eies lokalt langs hele kysten og i hele landet, går de som eier arbeidsplassen, i samme butikk som de som jobber i bedriften, og har unger i samme idrettslaget som de som jobber i bedriften. Det gir en helt annen sikkerhet knyttet til å ta vare på arbeidsplassen også i vanskelige tider. Derfor er det mer riktig nå enn noen gang å fjerne den særnorske formuesskatten, nå når man går mot vanskelige tider.
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Det som i Norge avgjør om en er rik eller fattig, er om en har et arbeid å gå til. Når det gjelder de som er varig utenfor arbeidslivet i Norge, klarer en ikke – uansett de mange oppbygginger av velferdsstaten som vi har hatt i Norge – å hindre at de opplever en helt annen økonomisk situasjon enn det vi som har tilknytting til arbeidslivet, gjør. Derfor er det viktigste bidraget vi kan gi i det norske samfunnet for å bekjempe fattigdom, å trygge norske arbeidsplasser. Da er ikke svaret å ha en særnorsk skatt på at arbeidsplasser eies og utvikles i Norge. Det er faktisk det motsatte som skal til, og det har òg heldigvis LO-lederen sett. Så er Høyre helt uenig med ham i at det skal gi et motsvar i at vi beskatter det å ha en bolig i Norge. Her skiller Norge seg fra alle andre land som han sammenlikner oss med, nemlig ved at det i Norge er vanlig å eie sin egen bolig. Det er den politikk som Høyre og Arbeiderpartiet faktisk har stått sammen om i hele etterkrigstiden.
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Jeg registrerer at SV i klimapolitikken i dag fører taktikken «angrep er det beste forsvar» nettopp for å hindre å få fokus på det som er det store problemet, nemlig at regjeringen forskyver og forskyver en klimamelding som Stortinget har stått sammen om at vi har behov for. Det er klimameldingen som skal være kunnskapsgrunnlaget for at Stortinget og Norge kan komme videre i bekjempelse av klimautslipp. Dette er ikke et problem som kan tas stykkevis og delt, men som er nødt til å tas i en helhet. Det kan ikke være slik at ethvert tiltak som reduserer klimautslippene, oppfattes som bra, fordi mange av dem er tiltak som bare virker på kort sikt, men som ikke har den gode virkningen på lang sikt. Her er vi nødt til å tenke helhet, og derfor er det regjeringens ansvar å komme tilbake til Stortinget med et beslutningsgrunnlag som faktisk kan gjøre at vi kan komme videre med klimaforliket, der Høyre var en pådriver i den samme retningen som SV, nemlig at Norge skal gå foran i å redusere klimautslippene.
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Det som en også får fram i de tallene som representanten Bård Vegar Solhjell viser til, er at fossilt brensel kommer til å være en vesentlig del av verdens behov for energi i overskuelig framtid. Det vil være veldig uklokt ikke å utvinne fossil energi i Norge, hvor vi gjør det på den mest miljøvennlige og mest sikre måten, for å overlate det til land som utvinner den fossile energien på en mer forurensende måte med mindre sikkerhetskrav enn vi har her til lands. Dessuten burde SV stille spørsmålet til seg selv, for i regjeringens petroleumsmelding på side 50 – når en ser den beskrivelsen som gis der av petroleumsressurser som skal utvinnes i Norge fram mot 2040 – ligger det inne både de funnene som er nå, betydelig større funn, og ikke minst vil det forutsette en åpning av Lofoten og Vesterålen, hvis en skal nå den banen som regjeringen selv legger til grunn i meldingen.
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Når Høyre reiser rundt i valgkampen og møter småbedriftene rundt omkring i hele landet, er det ikke først og fremst for å snakke, det er først og fremst for å lytte. Det vi hører veldig lite, er rop om flere kommunale næringsfond. Det vi hører veldig mye, er at det er et sterkt behov for å investere i infrastruktur og veier – bygge ut bedre veier, ikke minst i Distrikts-Norge, slik at vekstkraften når helt ut, og at folk kan bli boende der de ønsker å bo. Vi hører et sterkt krav om å fjerne den særnorske skatten på eierbedriftene lokalt, som ikke minst rammer veldig kraftig i distriktskommunene, der de ikke har noe alternativ bruk av f.eks. bygninger som man betaler formuesskatt på. Det er helt riktig at noen også ønsker hjelp fra Innovasjon Norge, fra ulike offentlige virkemidler. Men det er ikke slik at Høyre i sitt alternative statsbudsjett fjerner alle disse – vi tar noen av pengene og prioriterer det som næringslivet selv prioriterer, nemlig bedre infrastruktur og reduserte skatter.
Bent Høie (Høyre), 2011-10-04:
Eurotilknytning og EU-medlemskap er ikke det viktigste for å sikre norsk næringsliv framover, fordi Norge i all hovedsak er medlem av EU når det gjelder de økonomiske virkemidlene knyttet til tilgang til marked og den økonomiske politikken. Så det viktigste for å sikre norsk næringsliv framover er å gjøre det mulig å etablere og drive næringsliv i Norge. Da er det svært urovekkende at konkurransekraften har blitt svekket i de seks årene vi har hatt rød-grønn regjering. Det gjør at det blir vanskeligere for norsk næringsliv nå når en går inn i tøffere tider. For selv om vi kan prise oss lykkelige over at vi har husholdert med statsfinansene på en sånn måte at vi ikke er i samme situasjon som en del land i Europa, er det likevel sånn at den politikken regjeringen har ført overfor næringslivet, gjør at mange av våre bedrifter ikke er rustet til å møte den sviktende etterspørselen fra Europa som nå kommer til å komme. Det hjelper ikke at staten er bunnsolid hvis bedriften har måttet bruke sin egenkapital til å betale formuesskatt til staten.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Høyre ser seg selv som et anstendig parti. Men hva er nå denne Høyre-anstendigheten? I Bergen og mange andre steder var man i valgkampen tydelig på at man gikk til valg på å redusere eller fjerne eiendomsskatten. Så legger Høyre-byrådet fram økonomiplan bare dager etter valget, hvor man ikke skal gjøre noe med eiendomsskatten. Er det dette man mener er en anstendig behandling av velgerne? Norges moderne suksess kan i stor grad tilskrives vår måte å løse utfordringene på. Her er trepartssamarbeid en viktig bjelke. Monica Mæland slo fast 1. september at alt som LO er imot, er Høyre for. Er det dette Høyre mener er en anstendig arbeidslivspolitikk? Og hvor er anstendigheten i Høyres alternative budsjett for inneværende år, når man vil gi en med 3 mill. kr i inntekt 60 000 kr i skattelette, mens en som tjener 150 000 kr, skal få 300 kr – altså 200 ganger mer skattelette til de rikeste. Er det dette Høyre mener er en anstendig fordelingspolitikk?
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Det er registrert at LO-leder Flåthen sier i dag at hvis man skal gjøre dette, skal man selvfølgelig dekke inn det tapte provenyet på andre vis, og man skal òg ivareta fordelingsprofilen som formuesskatten har i dag. Derfor er det milevis forskjell på det Høyre har fremmet i sitt alternative budsjett for inneværende år, og det Roar Flåthen prater om. Da vil jeg igjen utfordre på den anstendigheten i fordelingspolitikken som Høyre fører, med at en som har 3 mill. kr i inntekt, får 60 000 kr i skattelette, mens en som har 150 000 kr i inntekt, får 300 kr – altså 200 ganger mer skattelette til de rikeste. Synes representanten Høie at det er en anstendig politikk?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2011-10-04:
Representanten Høie har snakket varmt om fjerning av formuesskatt og skattelette og ga vel egentlig uttrykk for at det meste denne rød-grønne regjeringen har gjort i forhold til næringslivet, var galt. Dette går vanskelig sammen med at vi har veldig lav arbeidsledighet. Det går godt, næringslivet går veldig bra, men uroen er ikke minst i forhold til hvordan europeisk økonomi går videre. Vi kan jo prise oss lykkelige over at vi ikke er i samme situasjon som Hellas og andre europeiske land er i. Så mitt spørsmål til Høyre og Høie er da: Er det fortsatt slik at Høyre mener at EU- og eurotilknytning er det viktigste virkemidlet for å sikre norsk næringsliv framover?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Hareide har flere ganger understreket at han ikke har særlig store muskler. Men talen han holdt i dag, mener jeg bærer bud om en stor partileder. Kristelig Folkeparti har i dag levert inn bl.a. et forslag som går på ideelle aktører innenfor viktige velferdsoppgaver. Vi deler Kristelig Folkepartis bekymring over at mange ideelle aktører havner i en skvis i konkurransen med rent kommersielle aktører. For hvem er det de ideelle taper anbudene mot? Jo, det er nettopp de rent kommersielle aktørene på markedet. Se bare på Oslo, hvor frivillige har trukket seg fra anbudsprosesser fordi de ikke makter den rå konkurransen. Derfor har regjeringen tatt noen grep allerede, gjennom bl.a. mer langsiktige avtaler innenfor rus i Helse Sør-Øst og en egen anbudsrunde for ideelle innenfor barnevern. Tror Hareide at de ideelle sikres best vilkår ved å fokusere enda mer på anbud og konkurranse eller med langsiktige kontrakter?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Den prosessen vi har sett, hvor mange ideelle har havnet i en skvis, i en ren konkurranse, er jo nettopp også årsaken til at regjeringen har gjort grep innenfor bl.a. Helse Sør-Øst, men også innenfor barnevern. Mye har vi å diskutere i fellesskap rundt dette. Men tror Hareide at det er større muligheter for å oppnå et godt handlingsrom, langsiktighet og fokus på kvalitet for de ideelle aktørene, særlig innenfor barnevernet, i et regime sammen med Høyre og Fremskrittspartiet, som utelukkende foregår etter økonomiske parametre, hvor kortsiktighet og hvor konkurransen er det altoverskyggende?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Eg vil fortsetje med det same saksfeltet. Eg er ein av dei som har jobba godt saman med Kristeleg Folkeparti i vår komité som har med konkurranselovgjeving å gjere, for å finne fram til ordningar som gjer at vi ikkje får eit skilje som skvisar ut dei ideelle og frivillige. Men det eg no ser, er at Kristeleg Folkeparti i mange kommunar, spesielt i min heimkommune, Kristiansand, går inn i eit samarbeid med Høgre og Framstegspartiet, som heilt klart seier at dei ønskjer å kommersialisere dei offentlege tenestene, og som ønskjer å kommersialisere velferdstenestene i kommunen. Mitt spørsmål er: Har Kristeleg Folkeparti ein strategi ute i kommunane der dei aksepterer kommersialisering som skvisar dei frivillige for å få samarbeide med Framstegspartiet og Høgre, og ein annan politikk på Stortinget når dei kan samarbeide med oss?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Det var eit kryptisk svar på det førre spørsmålet, så no skal eg prøve meg med eit konkret spørsmål som eg ventar eit konkret svar på. Det har i det siste vore ein del diskusjon rundt finansskatt, såkalla skatt på finanstransaksjonar. Det har Venstre tidlegare uttalt seg skeptisk til, men no ser vi at stadig fleire land i Europa ser at transaksjonsskatt, eller skatt på finanstransaksjonar, er nødvendig for å unngå at vi får ei ny finanskrise, og for å skaffe midlar til ein slunken statskasse. Er Venstre på glid i retning av å vere for finansskatt?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Da kan eg stille eit spørsmål om noko som har skjedd, og som eg kanskje kan få eit konkret svar på. No er det jo sånn at Venstre stort sett stemmer saman med Høgre og Framstegspartiet når det gjeld nedsal i statsbedrifter. Det gjeld også nedsal i Statoil til 51 pst. Det medfører bl.a. at staten og samfunnet får vesentleg mindre kontroll over selskapet – bl.a. får vi eit nedsal frå 67 pst. til 51 pst. og mindre kontroll over vedtektene til selskapet. Kvifor ønskjer Venstre at samfunnet skal ha mindre kontroll over selskap som disponerer så store naturressursar?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Det har vore mykje snakk om skatt og næringspolitikk her i dag. Men eg trur opposisjonen gjer næringslivet ei bjørneteneste viss dei reduserer og minskar næringspolitikken til eit spørsmål om skatt. Å redusere skattenivået i næringspolitikken er ein strategi som passar lågkostland, og ikkje land som Noreg, som må satse på konkurranse innanfor kvalitet og kompetanse. For ei tid sidan blei det gjort ei stor undersøking blant bedriftene i dei største byane i Noreg. Bedriftene blei spurde om kva dei meinte var viktig for deira bedrift på lang sikt. Utan samanlikning med andre ting kom kompetanse på topp. Det viste seg at når bedrifter blei spurde om kva som var viktig, svara dei ikkje skatt – dei svara kompetanse. Når eg er ute og reiser og besøkjer bedrifter, store og små bedrifter, er det gjennomgåande at det dei er mest bekymra for, er tilgang på kvalifisert arbeidskraft og å klare å halde på kvalifisert arbeidskraft. Difor er det viktig å satse på kompetanse på alle nivå i bedrifta. Den beste konkurransekrafta Noreg har, er nettopp at vi har kvalifisert arbeidskraft på alle nivå, frå operatør til forskar. Difor har denne regjeringa satsa på kompetanse på alle nivå. Vi satsar på vidaregåande skule for å unngå fråfall. Vi satsar på fagutdanning, og fagutdanning er faktisk veldig viktig for mange bedrifter i Noreg. Det er veldig få som har snakka om dette før i dag. Dessutan er det viktig å satse på forsking. Nokre prøver her i dag å lage ein myte om kva som skjer med satsinga på forsking i Noreg. Ein burde kanskje lære seg å lese ein tidsserie, for det er ganske enkelt sånn at denne regjeringa har satsa 27 pst. meir på forsking enn det den tidlegare regjeringa, som opposisjonen tilhøyrde, gjorde. Det er ikkje, slik som enkelte, spesielt frå Venstre, prøver å snakke om, eit kvileskjer. Så er det også sånn at det ikkje er nok å få forsking og kompetanse i utdannings- og forskingsinstitusjonane. Det må vi ha ut til næringslivet. Difor er det utruleg viktig å byggje nettverk mellom universitet, høgskular, vidaregåande skular og store og små bedrifter. Det har vi ein del program i Noreg som gjer, innanfor det som blir kalla NCE, National Centre of Expertise og Arena-programmet. Det er jo program som opposisjonen, i alle fall i det førre statsbudsjettet, ville kutte i. Så eg er veldig spent på å sjå om dei også vil gjere det denne gongen. Det er jo nettopp den typen program som gjer at kompetansen kjem ut til dei som verkeleg treng det i næringslivet. Eg vil slutte med å seie at det er veldig mange som har snakka om indeksar for innovasjon og kreativitet her i dag. Det er frykteleg mange måtar å lese indeksar på, men faktum er at Noreg ligg blant dei ti beste på veldig mange av dei viktige indeksane.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Det er synd å måtte bruke taletid til å rette ein feil så seint på natta, men det er opptil fleire talarar her i dag som har påstått at løyvingane til forsking og utvikling gjekk ned frå 2010 til 2011. Det er ikkje riktig. NIFU har gjort ein budsjettanalyse, og dei konkluderer med at forskingsløyvingane i 2011 er på same nivå som i 2010. Og vel å merke har vi begge dei toppåra lege 27 pst. i realverdi over det som den borgarlege regjeringa nokon gong klarte å få til i sin regjeringsperiode. Det er greitt nok med morosam retorikk, men fakta må liggje i botnen.