Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2002-12-16:
Tele-, data- og mediesektorene er under rask utvikling, både teknisk og markedsmessig sett. Sektorene og aktørene som opererer innenfor dem, utvikler dessuten flere og flere fellestrekk. Konvergensen og den teknologiske utviklingen generelt har gjort det nødvendig å gjennomgå kringkastingsloven. Kringkastingsloven må gjenspeile utviklingen innenfor de ulike sektorene gjennom å uttrykke teknologinøytralitetskape presise og forutsigbare rammevilkår for aktøreneivareta innovasjontilpasse norsk lovgivning til EUs TV-direktiv og EØS-avtalen Samtidig er det sentralt for meg å understreke at viktige kulturpolitiske hensyn skal ivaretas. Regjeringens forslag er en oppfølging av deler av Konvergensutvalgets innstilling. Både mediebransjen og komiteen har da også uttrykt enighet, som flere har vært inne på, i forhold til det lovtekniske oppryddingsarbeid Regjeringen foreslår. Men på et viktig punkt skiller Regjeringen og Konvergensutvalget lag. Konvergensutvalget mener at lovverket i framtiden bør rettes inn mot en sammenføyning av dagens kringkastingslovgivning og tele- og datalovgivningen, i tråd med den tekniske sammensmeltingen av disse sektorene. Jeg er tilfreds med at Regjeringen ikke følger opp Konvergensutvalget på akkurat dette punktet. Regjeringen får flertall for sin holdning, at vi også i framtiden skal opprettholde et skille i lovverket mellom innhold og distribusjon. Innholdet og innholdsproduksjonen skal fortsatt tilligge kultur- og mediesektoren, mens distribusjon fortsatt skal tilligge samferdsel. Mediebransjen er gjenstand for mange reguleringer. De fleste innser at det er nødvendig f.eks. med konsesjoner, fordi tilgangen på frekvensressurser inntil videre er begrenset. Det er også flertall for å videreføre regulering av noen saksfelt som virkemiddel i mediesektoren. Jeg er tilfreds med at et flertall er opptatt av at virkningen av alle reguleringer kan bli redusert innovasjon og redusert utvikling. Vi bør derfor ivareta prinsippet om at vi skal ha færrest mulig reguleringer, og at reguleringene skal bort når de ikke lenger tjener noe klart formål. I forhold til mulig framtidig regulering av de såkalte elektroniske programguidene, eller EPG-ene, skiller komiteen også lag. Den framtidige utviklingen og utformingen av EPG-ene er fortsatt uklar. Trolig blir det aldri behov for noen reguleringer. Men i lys av denne uklarheten og i lys av den lynraske utviklingen på dette området mener Regjeringen og flertallet det vil være fornuftig å gi departementet en mulighet til raskt å kunne utforme en forskrift som regulerer EPG dersom det likevel skulle vise seg at regulering er nødvendig. Regjeringen får bred støtte for sine forslag. I tillegg til de aktuelle lovendringer som foreslås, varsler Regjeringen at den er innstilt på å gjennomføre visse endringer i regelverket for reklame og sponsing i fjernsyn, og signaliserer derfor overfor Stortinget hva slags retning man ønsker å se at utviklingen går i. Komiteen er helt klar på at regelverket for reklame og sponsing på en fornuftig måte må balansere hensynet til publikum og forbrukerne opp mot hensynet til TV-stasjonenes mulighet til å generere egne inntekter. La meg understreke at selv om NRK er gitt noen merinntektsmuligheter i forhold til sponsoridentifikasjoner, er komiteen samlet om at NRK som lisensfinansiert kringkaster skal behandles annerledes og strengere enn de egenfinansierte TV-stasjonene. Tanken om balansering av hensynet til publikum og hensynet til TV-stasjonene trer tydelig fram når et bredt flertall samler seg om at dagens avbruddsregler for spillefilmer fungerer godt. På den annen side mener flertallet at det kan åpnes for reklameavbrudd i dokumentarprogram. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vil styrke TV-stasjonenes inntjeningsevne og samtidig gi publikum et bedre tilbud. I tillegg ønsker vi å bidra til å styrke norske produksjonsmiljøer ved å gi en åpning for reklameavbrudd i dokumentarproduksjoner av 50 minutters lengde. 50 minutter er det internasjonale formatet på slike produksjoner, som dessuten lages med sikte på reklameavbrudd. Arbeiderpartiet og Senterpartiet er, slik jeg forstår det, heller ikke fremmede for en slik endring. De er noe mer reserverte i sin holdning, men ber departementet vurdere å foreta en slik endring. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet er også åpne for å vurdere kortere reklameavbrudd i utenlandske fiksjonsserier som er produsert med tanke på reklameavbrudd. Norske produksjonsmiljøer vil kunne nyte godt av at det åpnes for såkalte bevegelige sponsorplakater i de egenfinansierte TV-kanalene. TV er jo et medium som er særlig godt egnet for levende bilder, for å si det på den måten. Det er ikke begripelig for meg hvorfor det kan vises lange reklamefilmer med levende bilder, mens sponsorplakatene må være et stillbilde. Det er en anakronisme som også er påpekt i forbindelse med mediemeldingen, og som det nå kan ryddes opp i for de egenfinansierte allmennkringkasterne og for lokalfjernsyn. I tillegg kan det kanskje gi noen ekstra oppdrag til det norske produksjonsmiljøet. Det vil altså bli gitt en del utvidede muligheter for TV-kanalene til å tjene penger, til beste for norske mediebedrifters økonomi, til beste for et norsk produksjonsmiljø og til beste for forbrukerne og publikum. Men på ett sted vikes det ikke en tomme fra noe parti. Det er i forhold til kommersialisering av barns oppvekst. Det skal fortsatt ikke være mulig for kommersielle aktører å sponse programmer for barn. Det er jeg svært tilfreds med.