Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Denne diskusjonen tar jeg gjerne igjen og igjen, for jeg er veldig trygg på at vi har de aller beste argumentene. Jeg kan ikke forstå at valgfrihet skal være det samme som å legge til rette for den sterkestes rett. Når ble det det? Når var dét valgfrihet? Jeg tror man må være skrivebordsteoretiker for å gå inn i denne diskusjonen uten å se at foreldre – kvinner og menn – utsettes for ulike typer press som har med deres kjønnsrollemønster å gjøre, som har med deres posisjon på arbeidsmarkedet å gjøre, og som har med deres posisjon i familien å gjøre. Det preger de valgene vi tar. Det er helt riktig som det er blitt sagt fra denne talerstolen av flere, og jeg er veldig glad for at representanten Håbrekke fra Kristelig Folkeparti også har sagt det, at dette handler om å se at fedre får en helt annen mulighet til å bli kjent med sine barn og slipper å bli presset fra f.eks. en arbeidsgiver, eller fra en mor – som også representanten Trine Skei Grande var inne på – som gjerne vil ha denne permisjonen for seg sjøl. Det er også rimelig, når vi bruker mange milliarder kroner på en ordning som dette, at vi setter opp noen forutsetninger og noen forventninger i den andre enden. Så kan det høres ut som om dette nesten er en slags jammerdal for norske foreldre, at Norge er et forferdelig land som tvinger foreldre til å være hjemme med barna sine, tvinger fedre til å være hjemme med sine barn. Det er ikke i samsvar med virkeligheten. Tvert imot viser også den siste barnetilsynsundersøkelsen fra Statistisk sentralbyrå at et forsvinnende lite mindretall ønsker å fjerne fedrekvoten. Jeg stoler mer på Statistisk sentralbyrå enn jeg stoler på VGs undersøkelse. Det er også viktig at den retter seg nettopp mot småbarnsforeldrene. De ser hvor bra det er at de slipper å krangle seg imellom om hver eneste uke, eller krangle med arbeidsgiveren sin. Det er et frihetsprosjekt, akkurat som representanten Stokkan-Grande har sagt. Det er bare å spørre faren sin. Jeg har spurt min egen far og andre fedre som er i den generasjonen fedre. De hadde ingen rettigheter, de. Min mor hadde bare tre måneder, akkurat som representanten Kvifte Andresen også var inne på – tre måneders fødselspermisjon. Og det var mors permisjon, det var rimelig at det skulle være det. Og så har det gradvis på grunn av kvinners deltakelse i regjering og storting blitt presset fram gode permisjonsordninger, hvor man også etter hvert – fra 1993 – så at det var nødvendig å reservere noe for fedre. Så kan vi alltids diskutere hvor mye vi skal reservere for fedre, men at det må være reservert en del for fedre, bør vi være enige om, med mindre vi syns det er helt greit at mange flere fedre skal skvises ut av en så viktig ordning for barna, for fedrene sjøl og for mødrene, for foreldrepermisjonen har også sterk innflytelse på kvinners posisjon på arbeidsmarkedet. Det er helt riktig som det er blitt sagt, at arbeidsgivere gjør seg vurderinger. Jeg tror det var representanten Håbrekke som sa det. De gjør seg en vurdering som er ulik når det gjelder kvinner og menn. Om kvinner tenker man ofte at hun skal få barn, så blir hun borte, og så er det plunder og heft, mens man ikke tenker det samme om menn. Det har begynt å snu, og det gjør at vi får et mer familievennlig arbeidsliv. Det er viktig familiepolitikk, det er bra familiepolitikk, det er bra barnepolitikk også, at det ikke er slik at enten er man et familiemenneske, eller så er man en arbeidstaker som har fullt fokus på karriere. Jeg er veldig trygg på at vi har gode argumenter i dette spørsmålet. Vi vet også for øvrig at diskriminering i arbeidslivet er et veldig stort problem for gravide kvinner. Vi vet at en fordeling med fedrekvote i foreldrepermisjonsordninga er viktig for likelønn. Jeg syns representanten Hofstad Helleland toppet det hele da hun sa at fokuset på barna helt har mistet plass. Det er helt meningsløst. Vi har utvidet foreldrepermisjonsordninga med 6 uker: Vi har 49 uker med full lønn i Norge – det er ingen andre land som har det – vi har 59 uker med 80 pst. lønn. Fedre – eller mødre – har mulighet, hvis de trenger det, til å legge opp en fleksibel ordning. Det er ikke slik at dette er et rigid system – tvert imot. Det var, som det ble sagt, regjeringa Bondevik II som endret på noe av den fleksibiliteten som lå i systemet før, fordi det ble for mye byråkrati i Nav. Jeg trodde at Høyre var mot byråkrati, men nei, nå skal man ha det. Men ordninga er fortsatt meget fleksibel, og det skal vi fortsatt stå for i den rød-grønne regjeringa.