Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 1999-04-27:
La meg først på vegne av Fremskrittspartiet få lov å gi honnør til utenriksministeren for hans håndtering på vegne av Norge i forbindelse med den krigen som nå pågår, og også en honnør for hans rolle i OSSE-sammenheng. Innledningsvis tror jeg kanskje betydningen av det norske militære nærvær bør understrekes, de soldater og offiserer som har bidratt til at Norge har kunnet markere seg sammen med våre allierte på militær side når alliansen nå har en av sine aller største utfordringer. Det er, som Thorbjørn Jagland sa, veldig viktig at man i den prosessen som går videre, markerer enighet, ikke bare innad i alliansen, men også i forhold til det norske politiske miljøet. Jeg har lyst til å understreke at det er en oppgave ikke bare for opposisjonen, men også for Regjeringens medlemmer og dens talsmenn. Det vil være nødvendig å greie å holde denne solidariteten, og vi fra Fremskrittspartiet vil tro fortsatt i svært lang tid. Fra mange har det vært gitt uttrykk for nærmest et håp eller et ønske om at man etter noen dagers bombing skulle ha resultater. Fra Fremskrittspartiets side har vi ikke ventet dette, og jeg tror det vil være riktig å basere seg på at fasthet og utholdenhet fortsatt vil være det viktigste våpen for å knekke Milosevics styrker, og ikke minst sørge for at dette gjøres på en slik måte at når en løsning finnes – og det vil den – så er det militære apparat svekket, slik at vi ikke ved neste korsvei skal se et nytt utbrudd med bruk av militær makt. I denne forbindelse vil vi fra vår side peke på at når en internasjonal styrke blir plassert i Kosovo, er det viktig at den militære kapasiteten til denne er slik at man er i stand til å sikre og garantere flyktningene trygt tilbake. Overbygning, kommandoapparat og annet ligger i fremtiden å vurdere. Vi vil ikke ha en klar mening om det, men det er viktig å understreke at man i en slik prosess erkjenner det faktiske forhold, nemlig at NATO er den organisasjonen som har et kommandoapparat og en styrke som gjør den militære garanti mulig. Det vil være viktig å finne løsninger sammen med andre innenfor Partnerskap for fred-landene, og vi er enig i at Russland har en spesiell rolle i denne sammenheng. Jeg tror også det fra vår side vil være riktig å understreke at om man nå satser alle kort på at Russland skal sitte med nøkkelen, kan det være en risikofylt vei å gå. Det bør også arbeides parallelt med andre løsninger, så man i en slik sammenheng ikke legger alle eggene i en kurv. Men utenriksministeren skal ha honnør for sin håndtering av forholdet mellom Russland og alliansen så langt. Det er viktig å fortsette med den strategi som alliansen har lagt opp til. I en slik sammenheng har bruk av bakkestyrker vært nevnt, og man sier at det er for tiden ikke aktuelt. Fra vår side vil vi gjerne understreke at man ikke kan utelukke bruk av bakkestyrker. Da er det viktig å planlegge for denne opsjonen, om det skulle bli nødvendig, slik at man ikke plutselig etter en tid når dette blir en aktuell situasjon, sier at vi ikke er forberedt. Og vi er veldig avhengige av frivillighet fra vår side. Derfor er det viktig at Regjeringen gjør hva som helst for å få kontrakter, slik at vi slipper nærmest det håpløse vi nå har sett, at man forhandler om kontrakter for videreføring av norske styrker nærmest mens man er på bakken. Det er vår innstendige anmodning til Regjeringen å sørge for å rette opp dette. Norske styrker er i utgangspunktet ikke utdannet for annet enn våre egne, nasjonale behov, invasjonsforsvaret, og det betyr at skal man sende soldater ut, må det trening og tilpasning til for det som er de nye oppgaver. Dertil er et stykke vei å gå, men vi må delta, stille oss solidarisk med det som er forsvarlig.