Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-11-13:
I redegjørelsen min la jeg vekt på å fremme regelstyrt internasjonalt samarbeid som en av mine viktigste oppgaver. En rettsbasert internasjonal orden med sterke multilaterale organisasjoner gir klarhet, og det gir forutsigbarhet. Det er i vår grunnleggende interesse. Det er derfor vi også tar kampen når vi mener at dette regelsystemet blir utfordret, enten det er mot USA eller andre. Når vi sammen med EU har bedt om at det opprettes panel i WTO fordi vi er uenig i lovligheten av de nylig innførte ekstra tollene på stål og aluminium, er det fordi det er den muligheten systemet gir oss til å påtale den typen saker, og vi bruker systemets mekanismer. Vi har også, som jeg nevnte i min redegjørelse, de siste årene inngått i et stadig tettere sikkerhets- og forsvarspolitisk samarbeid med enkelte sentrale allierte, som Tyskland, Storbritannia, Frankrike og Nederland. Det gjør vi parallelt med en prosess hvor det også i NATO skjer en tettere regional integrering, hvor det er mer samarbeid mellom land, hvor også nordiske land er godt representert i samarbeidsordninger i NATO. Det gjør vi fordi vi mener det tjener våre interesser godt, og det styrker NATO. Jeg vet ikke hva representanten Navarsete siktet til da hun sa at Høyre-folk har «sådd tvil om NATO», eller at NATO kommer først. Tvert imot har både jeg og alle som har snakket om dette, understreket at EU kun kan være et supplement for å støtte opp under og styrke NATO, ikke være en erstatning for NATO. Det er en helt åpenbar utenriks- og sikkerhetspolitisk linje fra Norge. Og det ville overraske meg stort om det var annerledes i denne sal. Det er viktig å hegne om EØS-avtalen. Den er vår suverent største og bredeste handelsavtale, og den sørger for at vi kan eksportere på like vilkår til et hjemmemarked på 500 millioner mennesker og 31 land. Det sier seg selv at det er avgjørende for norsk verdiskaping, norsk næringsliv og norsk velferd. Vi samarbeider så tett fordi det tjener våre interesser. Vi gjør det fordi vi ønsker det, ikke fordi vi må det. Det er her jeg mener at argumentet til representanten Moxnes slår feil. Han sier at jeg brukte innlegget mitt på å fortelle hvor farlig og umulig det er å bruke vetoretten. På ingen måte, men jeg fortalte om konsekvensene av det. Det har aldri vært meningen at det ikke skulle ha konsekvenser å bruke en reservasjonsrett – selvfølgelig ikke. Men det som er problemet med Rødts argumentasjon, er at de ønsker å bruke denne reservasjonsretten bare for å bruke den, ikke fordi de nødvendigvis finner noe de er sterkt uenig i. Da er spørsmålet: Er det verdt å sette sentrale deler av EØS-avtalen og samarbeidet på spill? Jeg mener at det ikke er det, regjeringa mener at det ikke er det, og det klare flertall i denne sal mener at det ikke er det. Det er rett og slett fordi EØS-avtalen tjener våre interesser veldig godt. Det betyr ikke at alt er perfekt, det betyr ikke at vi alltid får alt som vi ønsker oss, men det er også poenget med forpliktende internasjonalt samarbeid – vi må gi og ta. Fordi summen er viktig og riktig, ønsker vi å fortsette det nære samarbeidet. Det er det – selv etter at Rødt kom inn med ett mandat på Stortinget – veldig bred enighet om i denne sal. EUs sjefsforhandler, Michel Barnier, informerte i går om at forhandlingene nå er intensivert, men at man fremdeles ikke er i mål. Irskegrensen er fortsatt det det er vanskeligst å enes om. Jeg møter Barnier neste uke i forbindelse med møtet i EØS-rådet den 20. november for å diskutere brexit. Vi vurderer fortsatt at det er størst mulighet for at det kommer en avtale på plass, men vi har måttet holde, som alle EU-land, muligheten åpen for at det ikke blir en avtale, så vi planlegger for begge deler. Til spørsmålet om vi burde ha kommet lenger, som representanten Navarsete var inne på: Vel, vi har kommet så langt som vi kan komme i både planlegging og dialog med både EU-siden og Storbritannia, fordi vi ønsker et fortsatt nært og tett forhold. Men vi kan ikke komme lenger, fordi vi ikke kan ferdigstille vår avtale før utmeldingsavtalen mellom EU og Storbritannia foreligger. Det er ikke unikt for oss, men det er en konsekvens av at vi må vente på det resultatet, før vi kan ferdigforhandle til slutt.