Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-06-08:
I dag behandler Stortinget en svært viktig sak for Norge. Statoil og Hydro er to store og viktige selskaper i norsk næringsliv, og begge har en omfattende virksomhet både i Norge og internasjonalt. Selskapene er viktige virkemidler for å nå sentrale målsettinger innen petroleumspolitikken så vel som viktige politikkområder innen økonomi, sysselsetting, forskning og miljø. Siden fusjonsplanene ble offentliggjort, har Kristelig Folkeparti støttet disse. Det er det tre avgjørende grunner til: Det er industrielt riktig for bedre å kunne utnytte Statoils og Hydros kompetanse og ressurser.Det bedrer selskapenes stilling i den internasjonale konkurranse.Det øker eiernes økonomiske verdier. Samtidig mener vi at Regjeringen må vurdere konsekvensene av fusjonen for norsk petroleumspolitikk. Denne fusjonen fører til omfattende endringer som får konsekvenser på en rekke områder. Vi trenger derfor en gjennomtenkning av sentrale virkemidler og en bevisst konkurransepolitikk for å sikre fellesskapets verdier. Det gjelder forvaltningen av olje- og gassressursene, men også rammevilkårene for andre oljeselskaper og leverandørindustrien. Vi opplever at Regjeringen så langt ikke har gått inn i disse spørsmålene. Regjeringen inntar på mange måter en vente og se-holdning. For oss viser Regjeringens dokument behovet for en ny stortingsmelding om petroleumspolitikken. Vi foreslår da også dette i dag. StatoilHydro vil få en svært dominerende posisjon på norsk sokkel. 68 pst. av selskapets reserver ligger her. I internasjonal målestokk vil selskapet fortsatt være et mellomstort selskap. Men hovedbegrunnelsen for fusjonen er å øke selskapets konkurransekraft internasjonalt, og vi må forvente økt aktivitet ute i årene framover. Likevel vil selskapets virksomhet på norsk sokkel være omfattende. Og her ligger den politiske utfordring for norsk sokkel. Fusjonen utfordrer mangfoldet og konkurransen i norsk petroleumssektor på en rekke områder. Det kan få konsekvenser for leverandørindustrien, teknologiutvikling, forskning og myndighetsutøvelse – for å nevne noe. I sum dreier det seg om muligheten for å ivareta fellesskapets ressurser og verdier på en best mulig måte. På denne bakgrunn har Kristelig Folkeparti funnet det nødvendig å være med som forslagsstiller på flere forslag som skal sikre mangfold og konkurranse i sektoren. Vi mener det er nødvendig å gi myndighetsorganer som Oljedirektoratet og SFT økte ressurser, og vi mener Petoro AS må få flere ressurser og økt bemanning. I debatten har mye av fokuset vært knyttet til navn, hovedkontor, funksjonsfordeling i selskapet og statlige eierandeler. Alle disse sakene er viktige, men det har også vært mye symboldiskusjoner. For Kristelig Folkeparti er det viktig å holde fram at selskapets forretningskontor fortsatt skal ligge i Stavanger. Vi er enige i at de fagmiljøene som selskapene i dag har fordelt over hele landet, skal ivaretas og videreutvikles, og at de viktigste forretnings- og virksomhetsområdene må drives fra Stavanger, Oslo, Bergen og Trondheim. Kristelig Folkeparti forventer også at Nord-Norge får flere oppgaver og arbeidsplasser i takt med at olje- og gassvirksomheten øker i Norskehavet og Barentshavet. I Kristelig Folkeparti er vi svært fornøyd med at en samlet komite mener at det sammenslåtte selskapet bør defineres som et energiselskap. Det betyr at selskapet får en bredere aktivitet enn olje og gass, f.eks. innen fornybar energi. I et langsiktig framtidsperspektiv er dette viktig. Kristelig Folkeparti er også enig i at staten kjøper seg opp til 67 pst. av aksjene i det sammenslåtte selskapet. Kristelig Folkeparti mener at Regjeringens håndtering av denne saken i forhold til viktig informasjon til Stortinget, er kritikkverdig. En vurdering av konkurransesituasjonen som følge av fusjonen er relevant for utformingen av olje- og gasspolitikken. Når denne informasjonen ikke ble ansett som viktig i startfasen, forteller det mye om at fokuset var på selskapsfusjonen og ikke implikasjonene for petroleumspolitikken. Men Stortingets oppgave er å vurdere alle relevante forhold i enhver sak, og Regjeringen har en informasjonsplikt overfor Stortinget.