trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-01-09:
Så langt som jeg har hørt spørsmål og svar i denne interpellasjonsdebatten, finner jeg grunn til å understreke at klimakvotesystemet for Norge så vel som for andre land reguleres gjennom konkret lovgiving og ikke gjennom synsing og anslag, slik en kan forstå representanten Ketil Solvik-Olsens gjentatte spørsmål. Før en kan utforme en nøyaktig lovtekst som gjelder langt inn i framtiden, må de vesentligste premissene være klare. Hovedpremissen, slik det også framgikk av statsråd Solheims svar, er hva EU måtte bestemme seg for når den tid kommer. Når jeg velger å vektlegge dette så tungt, er det fordi det ikke er klarlagt hvordan grunnleggende deler av EUs opplegg etter 2012 vil komme til å måtte virke for f.eks. Norge. Vi må f.eks. ha klarhet i hvordan EUs beslutning om harmonisering av reglene for tildeling av kvoter skal gjennomføres, slik også statsråden var inne på. Vi kan ikke stikke fingeren opp i lufta og tenke på et tall, en løsning, som basis for lovgiving på et område som er et av vårt lands aller viktigste klimapolitiske virkemidler. Grunnleggende er at det viktigste rammeverket for internasjonalt klimasamarbeid er FNs rammekonvensjon om klimaendringer fra 1992 og den etterfølgende Kyoto-protokollen fra 1997. Norge er her forpliktet til å sørge for at de gjennomsnittlige årlige klimagassutslippene i forpliktelsesperioden 2008–2012 ikke er mer enn 1 pst. over utslippene fra 1990. Dette tilsvarer 50,3 mill. tonn CO2-ekvivalenter. Klimaforliket mellom alle partiene unntatt Fremskrittspartiet i fjor forsterket vår forpliktelse og legger langsiktige føringer på vår klimakvotelovgiving i både denne klimakvoteperioden og den kommende. Jeg mener, i likhet med det som statsråden uttrykte, at vi nå verken kan eller bør synse om et kvotesystem etter 2012. Det blir upresist, og det blir verdiløst. Regjeringen vil nødvendigvis i neste periode legge fram et lovforslag for Stortinget når det måtte være aktuelt. Men det er klart at lik og rettferdig konkurranse mellom kvotepliktige virksomheter i Norge og resten av EØS-området tilsier at vårt kvotesystem må ligge tett opp til det EU legger til grunn, også når det gjelder eventuell tildeling av vederlagsfrie kvoter. Det er viktig at konkurransevilkårene er mest mulig like for å unngå miljømessig meningsløs flytting av kvotepliktige virksomheter internt i EØS-området.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-09:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Deler av svaret er jeg ganske fornøyd med, men jeg starter med det jeg ikke er så veldig fornøyd med. Det er den plata som vi alltid hører når statsråden er på talerstolen, hvor han sier at det var så mye verre før – bare tenk på da den forrige regjeringen satt, da var alt så mye, mye verre, og nå skal alt bli så innmari mye bedre. Jeg mener at en statsråd i en regjering som har sittet i tre år, snart må ta ansvar for den situasjonen vi ser i Skole-Norge, og ikke skyve det ansvaret verken bakover eller nedover i rekken. Så er alle enige om at det er kommunenes ansvar i dag å finansiere og prioritere innenfor skolesektoren. Men jeg oppfattet ikke at statsråden var uenig i det bildet som jeg tegnet i mitt første innlegg, der jeg sa man i kommunesektoren kutter i skolen. Det hjelper lite at statsråden kan skilte med at det har vært en vekst i inntektene for kommunene, når realiteten for skolene er at de får dårligere rammer å forholde seg til. Det hjelper også ganske lite med mange visjoner fra denne talerstolen som vi har hørt i mange andre sammenhenger også, hvis man ikke samtidig vet hvordan dette faktisk skal gjennomføres lokalt. Det hjelper ikke at f.eks. et enstemmig storting er enig om at leirskoletilbudet er viktig. Det har vi skrevet i flere innstillinger – leirskoletilbudet er viktig. Så er det innlemmet i rammetilskuddet, og resultatet er at leirskoletilbudet rundt omkring nå forsvinner, for det er ikke viktig nok. Og når man skal kutte, kutter man der man mener man kan kutte. Så jeg er litt lei for at statsråden ikke er villig til å vurdere øremerking innenfor skole. Det er altså et initiativ som er tatt av Elevorganisasjonen, Foreldreutvalget for grunnskolen og Utdanningsforbundet, for å sikre ressursene til skolen bedre. Realiteten i kommunene nå er at de er presset økonomisk, og at de ikke klarer å levere det tilbudet som vi på Stortinget – alle sammen – forventer at vi skal levere til elevene. Jeg håper at statsråden i sitt neste innlegg kan bekrefte at han vil sørge for at grunnopplæringen er sterkt prioritert i den økonomiske krisepakken som Regjeringen legger frem litt senere denne måneden, at krisepakken sikrer en bedre opprusting av skolebygg, at en bestemt andel av overføringene til kommunene øremerkes skolen, at fremtidige økte overføringer til kommunene skjer i form av øremerking – nå har vi hørt at statsråden ikke vil bidra til det, men jeg håper likevel at han vil revurdere dette – og at etter- og videreutdanningsopplegget for lærerne blir reelt, og at det ikke blir knust fordi det ikke er økonomisk handlingsrom for den finansieringsbiten av det som skal ligge på kommunene. Så må vi få konkrete tiltak for hvordan sentrale mål for skolen skal gjennomføres lokalt, og generelt må man bidra til et system som gjør at en hindrer skolenedleggelser som utelukkende er økonomisk begrunnet, ved å øke kommunenes økonomiske handlingsrom.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-09:
Jeg vil takke for debatten, og jeg tror det er viktig at en også i fremtiden holder et sterkt fokus på utålmodigheten når det gjelder å bedre kvaliteten i skolen. Så er jeg enig med representanten Dagrun Eriksen: Jeg er glad for at statsråd Solhjell ikke er historielærer, for hans elever ville antakelig trodd ikke bare at Fremskrittspartiet hadde sittet i regjering tidligere, men at de i tillegg hadde gjort det i svært, svært lang tid. Det er med respekt å melde ikke helt riktig, dessverre. Da ville situasjonen vært helt annerledes og mye bedre, naturligvis. Men det er altså helt uinteressant. Det statsråden egentlig gjør her, er å skape en virkelighetsforståelse som er helt annerledes her inne enn det den er der ute. Statsråden skaper altså fortsatt forventninger hos elever og hos foreldre som ikke kan leveres lokalt. Det er ikke slik at de ikke kan leveres lokalt fordi kommunene ikke vil, eller fordi kommunepolitikerne ikke ønsker å prioritere skole – for det ønsker kommunepolitikerne. Problemet er at de ikke har handlingsrom nok til å gjøre det. Det er jo der utfordringen ligger. Og for å skape det økonomiske handlingsrommet kan man naturligvis velge å gi kommunene mer frie midler, men da må man altså gi så mye at det faktisk ikke kuttes i de viktigste velferdstjenestene i kommunene. Og det har ikke denne regjeringen gjort. Det er riktig som statsråden sier, at det i 2006 ble overført mer penger til kommunene og at realveksten var stor, men siden 2006 har altså realveksten vært negativ. Det resulterer i at det tilbudet vi gir elevene våre i dag, ikke er tilstrekkelig godt. Det er særdeles leit. Representanten Opheim sa at han har tillit til at lokalpolitikerne vurderer dette med skolestruktur best. Ja, det er jeg enig i. Men det er forskjell på å vurdere skolestruktur ut fra romslige økonomiske rammer og å diskutere skolestruktur ut fra at du må spare penger. Det er to helt forskjellige diskusjoner. Og hvis kommunene hadde handlingsrom til å foreta en vurdering av hva som var den beste pedagogiske og faglige skolestrukturen, uten hele tiden å ha øksen over hodet i forhold til å kutte penger, tror jeg vi ville sett en annen type skolestruktur enn det vi ser blir resultatet av denne regjeringens politikk. Og så er det selvfølgelig feil når representanten Lena Jensen hevder at den sikreste medisin for å legge ned skoler i distriktene er å stemme Fremskrittspartiet. Jeg orker ikke engang å gå inn på den typen uttalelser. Men det jeg kan gå litt inn på, er at Inger Enger sa at jeg hadde sagt noe om at jeg ikke skjønte hvordan Senterpartiet kunne leve med denne regjeringenes distriktspolitikk. Det sa jeg ikke. Jeg spurte om hvordan de kan leve med denne regjeringens nærskolepolitikk. Det eksempelet jeg brukte, finner en over hele landet, ikke bare i de områdene som er definert som distriktsområder. Jeg konstaterer til slutt at Fremskrittspartiet er det eneste partiet som støtter Utdanningsforbundet, FUG og Elevorganisasjonens initiativ til øremerking.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-09:
Lat meg først ta den plata som representanten alltid spelar av, om at eg alltid samanliknar noverande periode med førre periode. Eg tek 100 pst. ansvar for denne perioden – dei meir enn tre åra vi har sete. Det er likevel grunn til å samanlikne med då dei andre styrte. Og Framstegspartiet var med og styrte, for dei vedtok tre av fire budsjett. Realiteten er at dei var med på dei to budsjetta med dårlegast kommuneøkonomi dei to første åra, og i sum for dei tre og fire åra er det langt dårlegare utvikling når det gjeld dei frie inntektene til kommunane. Når det gjeld faktabiletet for denne perioden, er det slik at dersom vi ser på talas klare tale, er det vekst på så å seie alle område i kommunesektoren, fordi dei frie inntektene har auka betydeleg, og fordi dei ulike botninntektene har auka betydeleg. Og for skulen er dét utviklinga. Men ambisjonane mine for framtida er at det skal sjå endå betre ut. Det er ingen tvil om at det for barnehagane sin del har vore ein ekstremt sterk vekst i denne perioden. Helse og omsorg har òg hatt ein god vekst. Så biletet er at det er ein stabilitet når det gjeld gruppestorleik og utvikling i lærartettleik, og at det er ein god vekst for skulen, men at vi sjølvsagt har utfordringar med omsyn til innretninga f.eks. mot førstetrinnet – som eg er heilt einig i er urovekkjande med omsyn til det vi har sett av fjorårets GSI-tal – for å få til ei endå sterkare prioritering av skule lokalt i åra som kjem. Veldig mange av dei store, viktige tiltaka vi gjennomfører, som anten er finansierte direkte eller lokalt, vert faktisk gjennomførte rundt omkring i Noreg no. Etter- og vidareutdanning vert gjennomført, og vi brukar store summar på det. Det kjem ei ny skuleleiarutdanning neste år. Vi ser at det vert sett inn tidlegare innsats rundt omkring i norske klasserom, og vi ser at barnehagen vert ein stad som førebur på det ein møter i skulegangen. Den delen av politikken som skal føre til meir tidleg innsats av lærarar som er betre rusta til å følgje opp elevane, byrjar så smått å gi resultat. Men, som eg har gjenteke mange gonger, vi har ein lang veg å gå. Det eg synest er positivt med interpellanten sitt initiativ, er at vi treng utolmod og ein debatt om vi prioriterer kunnskap og skule nok her i Noreg, både nasjonalt og rundt omkring i kommunane. Eg òg fryktar ein situasjon der vi ikkje klarar det godt nok. Prioriteringane av kunnskap og skule lokalt, med det store ansvaret for det som vi har gitt til lokaldemokratiet, må stå øvst på dagsordenen viss vi skal få ei god nok utvikling. Det vil koste pengar å gjennomføre mange av dei kvalitetsforbetringane som vi må gjere.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-09:
Ein ting er eg iallfall veldig einig med representanten Eriksen og representanten Anundsen i, og det er at vi skal vere glade for at eg ikkje er historielærar i den norske skulen. Eg er glad for det sjølv, og eg er sikker på at mine moglege elevar er glade for det. Dei ville ha fått ein lærar – formidlingstalentet kan diskuterast – utan fagleg kompetanse, utan studiepoeng i faget, og som heller ikkje har lærarutdanning. Det ville neppe vore ein god idé. Når det er sagt, var det òg andre ting eg var einig med fleire av representantane i salen i. Eg synest denne debatten bringa fram fleire andre perspektiv på korleis vi skal tilby betre tilpassa opplæring lokalt. Til det representanten Eriksen og fleire var inne på, trur eg det er litt ulikt syn blant partia på Stortinget om ein først og fremst bør konsentrere seg om å betre innhaldet i dei timane vi har for betre å treffe elevane, eller om ein bør utvide talet på timar. Eg trur at vi i fortsetjinga både må skape ein ny skuledag med fleire timar og eit anna innhald og betre innhaldet i dei timane vi har. Noko av det mest positive den førre regjeringa gjorde på skulefeltet, var at ein faktisk utvida skuledagen for dei minste elevane med ni klokketimar. Men veldig mykje av det vi veit no, er at det er ekstremt viktig med kvaliteten på dei lærarane vi har, korleis dei underviser, oppfølginga som skjer, at nasjonale prøver osv. finn stad – og at det betyr ein forskjell at vi har nok tid. Vi ligg godt etter gjennomsnittet i OECD i talet på timar. Det kanskje mest eintydige rådet vi får frå OECD og andre som vurderer norsk skule, er at skuledagen bør utvidast og gjerast betre. Så bringa representanten Dørum inn eit anna og viktig perspektiv, nemleg lokale skuleeigarar. Noko av det vi føreslo i etterkant av kvalitetsmeldinga, eit lovforslag som er på høyring no, er ei plikt til å avlevere ein rapport. Ein rapport i seg sjølv er ikkje viktig, men det er ein teknikk og eit grep for å skape den debatten i det politiske miljøet og det engasjementet, den aktiviteten og den kompetansen i det administrative miljøet lokalt som kan føre det vidare. Eg vil avslutte med å seie at sjølv om det no er slik at alle andre parti eigentleg, så vidt eg kan forstå, har avvist det forslaget om øyremerking og det dermed ikkje blir gjennomført av denne regjeringa, neppe av ei anna regjering heller som Framstegspartiet eventuelt skulle sitje i, er det i alle fall brei semje om den satsinga på intensjonen i Anundsen sin interpellasjon, meir tilpassa opplæring, betre lærarar, meir tidleg innsats og eit sterkt lokalt engasjement for det. Eg takkar for debatten.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2009-01-21:
På vegne av representanten Ivar Kristiansen og meg sjøl vil jeg fremme forslag om en handlingsplan for å hindre en forsyningskrise i kraftforsyningen til Trøndelag og Møre og Romsdal.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Mitt spørsmål går til forsknings- og høyere utdanningsministeren. Fremskrittspartiet har gjennom mange år satset sterkt på en langsiktig satsing på høyere utdanning, mens regjeringspartiene siden 2005 ikke har klart å innfri de forventningene som var i sektoren. Det har ført til at denne sektoren over mange år nå har følt seg presset på økonomi. Statsråden har selv sagt at det er nødvendig å gjøre noe for å bedre situasjonen, og jeg forventer at den krisepakken Regjeringen legger frem til mandag, inneholder et aldri så lite tak for høyere utdanning. Imidlertid er det slik at i nedgangstider øker antallet studenter i høyere utdanning. Forskerforbundets leder, Bjarne Hodne, har allerede sagt at institusjonene kanskje ikke har kapasitet til økningen i studentmassene, at staben allerede er presset på tid, at det er altfor dårlig tid til forskning, og at det er store utfordringer i forhold til å øke kapasiteten på kort sikt. Derfor er langsiktighet i forskning og høyere utdanning helt avgjørende, og krampetak i ny og ne løser ikke de lange utfordringslinjene innenfor den høyere utdanningssektoren. Derfor er ikke Fremskrittspartiet i dette spørsmålet så opptatt av hva Regjeringen kommer til å gjøre til mandag, for det får vi vite til mandag. Men utfordringen ligger i hvordan Regjeringen på lang sikt skal klare å sikre en universitets- og høyskolesektor som kan ta den økningen i elevmassen som nå kommer på grunn av nedgangstidene, og ikke bare i år, men også i årene som kommer. Hvordan skal statsråden garantere for at sektoren rett og slett blir i stand til å løse de utfordringene statsråden pålegger den?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg vil takke for svaret, og hører at statsråden sier at det jobbes med å bedre sektorens økonomi i hvert eneste budsjett. Nå ble jo denne regjeringens periode innledet med et vanvittig stort kutt i høyere utdanning, og de tre tilbakeføringene har altså ikke løst opp i de forventningene som lå da. Jeg vil vise til et konkret eksempel: De to fagene lavenergi kjernefysikk og romfysikk er nå i ferd med å forsvinne, til tross for at det er prioriterte fag innen Mat.Nat. og behovet for den typen kompetanse kommer frem f.eks.i kreftloven, som pålegger alle sykehus å ha minst én strålefysiker. Men uten et levende fagmiljø vil det selvfølgelig være umulig å oppnå. Så vet vi i denne sal at universitetene og høyskolene står relativt fritt til å disponere sine midler. Men nå ryker altså fagmiljøer fordi den generelle økonomien i sektoren er for dårlig. Da blir spørsmålet til statsråden om statsråden mener det er fornuftig at viktige forsknings- og undervisningsområder kan bli nedlagt på grunn av sektorens dårlige økonomi.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-21:
Jeg er glad for at statsråden fokuserer på helhet. Det har Fremskrittspartiet vært veldig opptatt av hele tiden, nemlig at vi skal ha kvalitet i hele utdanningsløpet, fra grunnopplæring og videre til høyere utdanning. Vi vet at vi sliter med kvaliteten i grunnopplæringen. Vi vet at norske elever gjør det dårligere enn elever i de land vi pleier å like å sammenligne oss med, faktisk så dårlig at denne regjeringen innførte såkalte krampetrekninger, eller strakstiltak, for en tid tilbake for å prøve å kompensere for det. Utfordringen – siden statsråden er forsknings- og høyere utdanningsminister – vil være at den kvalitetssvikten vi ser i grunnopplæringen, vil få konsekvenser også for den høyere utdanningen, fordi kvaliteten på de elevene som går over til høyere utdanning, er av en annen karakter enn den burde være i forhold til det som skal være nivået i høyere utdanning. Da er Fremskrittspartiet overrasket over at statsråden forsvarer en oppbevaringsreform i skolen fremfor å fokusere på kvalitet. Er ikke statsråden enig i at en bør prioritere satsing på fagkompetanse i grunnskolen for å sikre kvaliteten i høyere utdanning?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Jeg er egentlig glad for å få det spørsmålet, fordi dette er noe jeg jobber med hele tiden, nemlig å styrke mulighetene for at universitetene og høyskolene skal gjøre jobben sin. Jeg har lyst til å minne representanten Anundsen om at i løpet av det siste året har vi styrket basisbevilgningen tre ganger. Det er grunnleggende for at universitetene og høyskolene skal kunne gjøre jobben sin både når det gjelder forskning og utdanning. Jeg vil også minne om at vi har hatt en rekke tiltak når det gjelder stipendiater, både ordinære stipendiater og ved å ta vare på forskerne, for også på forskningssiden å få til et mer langsiktig preg. Jeg er også enig med representanten i at den langsiktige tenkningen som ligger i alt som har med høyere utdanning å gjøre, ikke akkurat inviterer til en krisepakkeløsning alene. Det inviterer til langsiktig tenkning, og derfor jobber vi med det over budsjettene hele tiden. Men jeg vil også minne om at vi har en situasjon i Norge hvor vi ønsker å ha utdanning over hele landet, og det er ulikheter – det er variasjon – mellom våre studiesteder i de store byene og våre studiesteder i distriktene. De studiestedene som ikke ligger i de store byene, kan rapportere om litt andre forhold enn de som er i de store byene når det gjelder ledighet innen studieplasser; de har ikke det samme presset. Så her prøver vi ved de tiltak vi gjør nå, å fremme samarbeid, arbeidsdeling og konsentrasjon på en god måte, slik at vi kan få et godt studietilbud og en god forskning over hele landet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Det er helt riktig som representanten Anundsen påpeker, at det er opp til universitetene og institusjonene selv å prioritere sine satsingsområder. Men i tillegg til det har vi jo en overordnet satsing, ikke minst når det gjelder realfag og den type fag som her nevnes. Jeg kan ikke gå inn og instruere det enkelte lærested i hva de skal gjøre, men jeg kan prøve å motivere og inspirere til å være med i den viktige forskningen og utdanningen innenfor disse områdene. Så har jeg mitt systematiske arbeid med å bygge opp et grunnlag og en ramme som er tilfredsstillende nok, slik at de klarer jobben. Jeg ser ganske lyst på tiden framover. Jeg tror vi skal rette blikket framover, ikke bare se på det som har vært i årene som var, men se muligheten for at universitets- og høyskolesektoren kan gjøre en mye bedre jobb både når det gjelder å gi gode utdanningstilbud, og når det gjelder å drive med forskning på viktige områder både for samfunnet her i Norge og globalt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Statsråden mener at det er viktig å ta høyde for at det blir flere studenter. Det er imidlertid en kontinuerlig oppgave. Forståelsen må være der, enten man snakker om krisepakker eller budsjett – forståelsen for at vi trenger flere studieplasser i tiden framover. Og hvorfor trenger vi flere studieplasser? Jo, det er fordi ungdomskullene øker, det er fordi folk har en tilbøyelighet til å ta høyere studier nå mer enn tidligere innenfor alle fagområder, og det er fordi en eventuell krisesituasjon som måtte ramme også folk som ellers ikke ville tatt utdanning, fører flere inn i utdanningsstedene. Så vi er særdeles godt forberedt på at vi må ta imot flere studenter i tiden framover. Det som er viktig nå, er å få den forståelsen inn i det løpende og kontinuerlige budsjettarbeidet. For dette er en langvarig og langsiktig sak.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Forståelsen av en krisesituasjon er slik at det er nødvendig med tiltak som krever sysselsetting, og som kan være en god stimulans på kort sikt. Utfordringen i forhold til høyere utdanning, og særlig når det gjelder studieplasser, er jo at det er langsiktige tiltak som må til. Men det må være en forståelse for at utdanning er en viktig del av den type tiltak man må komme med generelt. Jeg kan selvsagt ikke si noen ting i dag om den pakken som Regjeringen skal legge fram på mandag, men forståelsen i forhold til en slik krisesituasjon er at tiltakene skal ha sysselsettingsvirkning, og at de skal kunne være en stimulans på kort sikt, slik at man ikke skal basere seg på at det er tiltak som skal vare over lengre tid. Derfor trenger vi to typer planlegging: Vi trenger én type planlegging av de mer kortsiktige tiltakene, og vi trenger én type planlegging av de langsiktige, hvori da inngår studieplasser ved universiteter og høyskoler.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Jeg synes det er ganske påfallende at representanten Dørum allerede har glemt at vi styrket Forskningsfondet med 12 milliarder kr i inneværende års budsjett: 6 milliarder på det generelle fondet, hvorav en øremerking til utstyr, og 6 milliarder til regionale forskningsfond. Dette er en formidabel styrking og Forskningsfondet har økt hvert eneste år i de årene som denne regjeringen har sittet. Når det gjelder øremerking av midler fra Forskningsfondet til utstyr, er det et grep som jeg vet er godt mottatt i sektoren, nettopp fordi man trenger å ha en forutsigbarhet når det gjelder viktige spørsmål om utstyr. Så vil jeg si til det generelle at vi kontinuerlig har en dialog og et arbeid i forhold til universiteter og høyskoler for at de skal gjøre jobben sin, samtidig som vi ser at det er forskjeller rundt omkring i landet på de enkelte lærestedene. Mitt mål, og jeg mener vi er veldig godt på vei mot det med årets budsjett, er at de skal ha nødvendig grunnlag for både undervisning og forskning, slik som Stortinget og Regjeringen ønsker at de skal ha.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Dette var anklagepunkter av et ganske stort omfang, og jeg vil bare svare med å si at alt dette er usedvanlig viktig for den satsingen vi gjør på realfagstrategien, for den satsingen man gjør generelt på universiteter og høyskoler, og ikke minst for den satsingen man gjør på det næringsrettede, altså samarbeidet med næringslivet. La meg bruke anledningen til å si noe om to av de viktige ordningene vi har for å stimulere samarbeidet mellom universiteter og høyskoler og næringslivet, for det er ikke slik at alle som tar en doktorgrad, skal bli forskere. Næringslivet trenger dem, og nå har vi altså nærings-PhD-er, næringsdoktorgrader, og vi har ordningen med SkatteFUNN, som begge deler er ordninger som skal stimulere næringslivet til å etterspørre forskning, til å gjøre forskning og til å samarbeide med universitetene. Med vår realfagstrategi ser vi resultater av dette. Vi ser at det nå blir en styrking på realfagsiden. Vi er veldig glad for at det går framover riktig vei, og dette kommer vi til virkelig å ha oppmerksomhet på også i tiden framover. Så her er det et utall av ting å ta tak i.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Jeg kan forsikre representanten Eriksen Søreide om at Regjeringen ikke har sittet i ro når det gjelder situasjonen på lærersiden, og i forhold til skolene, men vi prøver å ha flere tanker i hodet samtidig. Vi prøver både å satse på at læreren skal være god i sitt fag og kunne sitt fag, og at det skal bli en større motivasjon for å tilsette lærere som har kompetanse i sitt fag. Dette vil det bli en helhetlig vurdering av i den stortingsmeldingen om lærerutdanning og lærerrollen som nå er rett rundt hjørnet. For det andre ser vi på viktigheten av både å stimulere til kunnskap og faglig utvikling for elevene og samtidig ha en skole som også rommer muligheter for å utvikle den sosiale kompetansen. Det er ikke noe kunststykke å klare å ha de to tankene i hodet samtidig. Jeg tror det er en helt naturlig og selvfølgelig ting at man i en skolesituasjon først og fremst trenger gode lærere for å få god kunnskap hos elevene, men at man samtidig trenger å ha et skolemiljø som også stimulerer til god læring. Det er det som er viktig for de satsingene som foreslås. Men først og fremst vil jeg be representanten kanskje vente med å bedømme hvorvidt Regjeringen har sittet i ro eller ikke, til hun har sett stortingsmeldingen om lærerutdanningen. Jeg har full forståelse for at opposisjonspartiene ikke har det innblikket i de tiltakene som er der, som det vi har som har jobbet med dem, men jeg kan forsikre om at der ser vi helheten i både lærerens situasjon og i skolens og elevenes situasjon.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Regjeringens prioritering er å ha et helhetlig blikk på skolen, og dermed kommer meldingen om lærerutdanningen som et viktig svar på det spørsmålet. Der legges grunnlaget for å se lærerens rolle i skolesituasjonen. Så får vi andre tiltak som selvfølgelig kommer i tillegg, og som må diskuteres og utredes nærmere. Det som er viktig nå, for både Høyre og de andre opposisjonspartiene, er å forholde seg til den helheten som vi presenterer i stortingsmeldingen om lærerutdanning og lærerrollen, for der ligger grunnlaget for det som skal være tenkningen i skolen og i undervisningssituasjonen. Det kan godt hende at noen hver vil kjenne igjen forslag fra tidligere, men vi har nå tatt dette inn i en helhetlig sammenheng og presenterer en melding hvor alt dette er samlet i én viktig satsing, nemlig på læreren, som også representanten Eriksen Søreide innledet sine spørsmål med. Læreren er det viktige, og det er læreren vi nå skal styrke.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Statsråden er veldig opptatt av å forsvare fagkompetansen i skolen. Jeg har forsøkt å redegjøre for at det vil være kjernen i den meldingen som Stortinget nå snart får til behandling. Der vil det legges stor vekt på lærerens mulighet til å formidle kunnskap og dermed få fram elever som også når de kommer til høyere udanning, er i stand til å ta til seg den utdanningen på en god måte. Jeg ser at det er en klar sammenheng mellom kvalitet i grunnskole, ungdomsskole, videregående skole og høyere utdanning, og det er Regjeringens helt klare mål at her skal det være kvalitet i alle deler av utdanningen. Både fagkunnskap og læringsmiljø er viktig for dette. Begge deler betyr noe, og det er det som blir den helheten som skolepolitikken består av.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Jeg har forsøkt å redegjøre for de prosessene vi er inne i, hvor Stortinget nå får til behandling meldingen om lærerutdanning og lærerrollen, som er mitt ansvar. Andre saker som gjelder skolen, vil måtte drøftes både i regjering og storting og kommer selvfølgelig som en del av helhetsbildet. Nå er situasjonen den at vi konsentrerer oss om lærerrollen og lærerutdanningen, for at lærerne gjennom sin kunnskap og sin evne til å formidle og lære bort til elevene både på barnetrinn, på ungdomstrinn og i videregående skole, skal kunne formidle god kunnskap til elevene. Men det vi ikke må glemme, er at dette skjer i et læringsmiljø, som også er en viktig del av det. Det å ha to tanker i hodet samtidig betyr ikke nødvendigvis at den ene skal være viktigere enn den andre. Det er slik at man kan ha to viktige tanker i hodet samtidig, men i tid og prosess er det lærerutdanningen og tenkningen omkring kunnskap og kunnskapsformidling som kommer først.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Rekruttering av lærere kommer, om ikke akkurat som en plan, som Dørum etterlyser og har etterlyst tidligere, men som viktige tiltak i den nevnte meldingen som vi hvert øyeblikk kommer til å presentere for Stortinget. Der vil det være gode tiltak for å motivere folk til å søke til lærerutdanningen, men også for å holde på studentene og ikke minst for å holde på lærerne etterpå. Vi har også kommet med tiltak i årets budsjett som virker i den retningen. Så det er heller ikke her slik at man sitter og ikke gjør noen ting før en melding eventuelt presenteres. Vi arbeider parallelt med tiltak både for etter- og videreutdanning, for styrking av PPU og med andre tiltak for å holde på folk og motivere folk til å søke til læreryrket. Men det er viktig for meg også å få sagt at vi må ikke formidle et så negativt inntrykk av skolen og av lærernes situasjon at vi på den måten forhindrer folk fra å søke til dette yrket. Det er viktig at vi sender den beskjeden til unge folk at dette er et yrke som er viktig.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Det er ikke riktig. Det vi har gjort etter at evalueringsrapporten fra NOKUT om lærerutdanningen kom, er å sette i verk en rekke tiltak overfor institusjonene, altså utdanningsstedene. Her har man hatt mulighet for – med støtte fra departementet, også økonomisk – å følge opp ulike tiltak, nettopp for å bedre noen av de svakhetene som evalueringen viste, f.eks. kontakt med praksis og en viss kontinuitet i selve studiet. Dette kommer man nå til å se på i en helt annen sammenheng og med en mye mer helhetlig vinkling. Det er ikke riktig å si at vi prioriterer ned kunnskap, den prioriterer vi opp, i den grad vi kan gjøre det enda mer. Det er også slik at vi har satt i verk ganske mange tiltak og ikke har sittet i ro i disse tre årene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Opptrappingsplanen ble lagt fram i desember 2008, og det er opprettet en gruppe som vi kaller Klima21, ledet av Siri Hatlen, som skal ha sitt første møte nå på fredag. Denne gruppen skal komme med de konkrete forslagene til hvordan opptrappingsplanen skal gjennomføres. Planen er der. Jeg er veldig glad for at klimaforliket gav oss muligheten til å satse på forskning på klimaet. Vi har allerede satt i gang et arbeid med å få Forskningssentre for miljøvennlig energi, FME-er, som i samarbeid med Forskningsrådet både er etablert og vil bli etablert, i tillegg til innsatsen på klimaforskning som Forskningsrådet allerede hadde. Så klimaforlikets forskningspenger er veldig godt anvendt både på disse sentrene og på det de kan gjøre, for her må vi være sikre på at kvaliteten er god. Og jeg er helt enig med representanten i at det er en viss omstilling i noen av disse miljøene til å tenke alternativt og til å tenke på energivennlige løsninger og fornybare løsninger. Det er et stort apparat i gang. Som sagt, opptrappingsplanen ble presentert i desember 2008. Arbeidet er i gang. Og jeg vil være veldig glad for om rimelig kort tid å kunne presentere også den konkrete satsingen som Klima21-gruppen skal gjøre. De skal operasjonalisere det som er i opptrappingsplanen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Selvsagt må Stortinget kunne forvente det. Jeg vil vise til budsjettproposisjonen fra Kunnskapsdepartementet for det året vi er inne i nå. Der er dette omtalt, og jeg ber representanten om å studere igjen det som står der. Jeg er helt enig med min partifelle miljøvernministeren i at alt som gjøres nå, ikke minst det som handler om krisepakken, må ha en veldig grønn profil. Det som er viktig, er at vi klarer å få til det som skal være på kortere sikt. Men det er selvsagt også en viktig del av det grønne stempel at vi klarer å få på plass gode prosesser innenfor klimaforskningen og energiforskningen. Jeg kan forsikre om at dette er i trygge hender. Det er en prosess som er i framgang og i framdrift. Jeg er selv veldig tilfreds med at vi har fått i gang så mange viktige aktører allerede, som faktisk er forberedt på å snu seg rundt og tenke alternativt og tenke annerledes, også innenfor forskningen. Jeg er veldig glad for Venstres støtte i denne saken, og jeg skal love …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Vi må ha høye ambisjoner når det gjelder forskning. Spesielt når det gjelder forskning på miljø og klima, har vi fått drahjelp gjennom klimaavtalen her i Stortinget, som Fremskrittspartiet dessverre ikke var med på. Det er god drahjelp fra de andre opposisjonspartiene, som gjør at vi får et godt grunnlag også for denne forskningen. Hvis vi ikke hadde hatt denne klimaavtalen her i Stortinget, hadde vi hatt en større utfordring med å få med bredden av det politiske Norge i dette. Så det er meget beklagelig at Fremskrittspartiet ikke er med på det. Men jeg har gode forhåpninger om å oppfylle ambisjonene om viktig, ny kunnskap som vi trenger gjennom forskning. Vi har klart å øke forskningsbudsjettet ganske betydelig. Som jeg sa i et tidligere svar her, har vi økt bevilgningene til Forskningsfondet med 12 milliarder kr. Noe av dette er øremerket til utstyr, som er en viktig del av forskningsinnsatsen, men også hoder – rekruttering – er viktig. Her prøver vi å tenke helhetlig: både bedre utstyr, flere folk og bedre temaer.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Jeg kjenner overhodet ikke igjen det bildet som representanten beskriver. Vi har altså fulgt opp klimaforliket ved å bevilge 300 mill. kr i budsjettet for 2009 til forskning og utvikling innenfor fornybar energi og karbonfangst og -lagring. Vi har opprettet sentre for miljøvennlig energi. Forskningsrådet jobber videre med den saken, og det er viktig å ha kvalitet i den forskningen vi skal gjøre. Vi har bevilget penger til breddesatsing, altså styrking av fem ulike programmer som allerede var i Forskningsrådet, og vi har også bevilget penger til grunnforskning, rekruttering og infrastruktur – alt for å få klimaforskningen på plass. Det er en veldig god oppfølging, tror jeg, av det klimaforliket som også Høyre – bra nok – var med på. Det er et utrolig bra utgangspunkt for å få til noe. Jeg mener at vi har det rette tempoet, men det er veldig viktig at vi sikrer oss at kvaliteten på det vi gjør, er god.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Regjeringen ser løsningene på den økonomiske krisen som også en viktig mulighet for å løse miljøkrisen. Derfor tenker man grønt i forhold til en kriseløsning, og derfor vil det være viktig ikke å glemme at vi har en miljøkrise når vi nå skal innrette tiltakene i krisepakken i forbindelse med den økonomiske krisen. La nå det være svar på en av utfordringene fra representanten. Når det gjelder forholdene på spesielle steder, hvor de driver med viktig teknologisk utvikling og miljøforskning, følger vi selvfølgelig nøye med, både på det som skjer på Svalbard, som er en meget viktig forskningsplattform for Norge, og det som skjer i viktige universitetsmiljøer. Men her kan representanten være overbevist om at vi klarer å få til både en styrking av mulighetene for en teknologisk utvikling og samtidig en styrking av forskningen på det alternative, for begge deler er viktig. Vi må tenke alternativt, og vi må ha forskningsmiljøer.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-01-21:
Regjeringens ulike statsråder deltar i Regjeringens forskningsutvalg, hvor vi har jevnlige drøftinger om Regjeringens forskningssatsing totalt. Et av våre viktigste redskaper er Forskningsrådet. Gjennom Forskningsrådet er vi i fellesskap med på å bidra til at det bygges opp gode programmer ikke bare innenfor næringsrettet forskning, som også kan ha en miljøvinkling, men også innenfor miljøforskning og velferdsforskning. Det vil bli en redegjørelse for de ulike tematiske innsatsene i forskningsmeldingen, som vi nå arbeider med, men jeg kan forsikre representanten om at statsrådene står sammen om viktig forskningssatsing, og at selv om vi i utgangspunktet kan ha ulike ønsker for de ulike sektorene, klarer vi det samarbeidet, både i signalene inn mot Forskningsrådet og i den endelige fordelingen av forskningsmidlene. Så her tror jeg vi skal klare både å stimulere industrien og næringslivet og samtidig satse på f.eks. klimaforskning.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-21:
Jeg må egentlig si meg litt uenig med statsråden når hun sier at tenkningen i dagens situasjon ikke inviterer til en krisepakkeløsning. For den situasjonen statsråden har satt sektoren i, er jo at man kuttet først, og så har man kommet tilbake til startposisjon. Nå har statsråden gjennom bl.a. nyttårsintervjuer ganske klart signalisert at med økende arbeidsledighet bør studentene søke seg til høyere utdanning, de bør ta mer utdanning og få mer kompetanse. Da må sektoren forvente å få ganske mange titalls tusen nye studenter inn. Statsråden kom også med klare signaler på kontaktkonferansen for forskning i går om at det ikke lå inne noen tiltak for sektoren i krisepakken. Mener dermed SV at sektoren skal ta imot flere titalls tusen studenter uten å få økte ressurser?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-21:
Vi kommer ikke utenom at denne regjeringen kom med en evaluering av lærerstudiet rett etter at den tiltrådte, og vil gå ut med en stortingsmelding som vi knapt nok rekker å behandle. Altså har vi sittet og ventet i nærmere tre år. Statsråden sa at vi trenger et skolemiljø som stimulerer til læring. Det ønsker alle. Men samtidig er et slikt miljø preget av lærere med kompetanse. En rekke utredninger fra Regjeringen viser at antall ufaglærte lærere i skolen har steget kraftig i den perioden vi nå er inne i. Høyre har hele tiden advart mot det. Vi har krevd at man nå ser på rekruttering og på seniortiltak, men alt er blitt stemt ned. Så når det kommer til prioritering, framstår det slik at Regjeringen prioriterer skolefritid og mat framfor kvalitet og skoletid.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-21:
Jeg vil stille et spørsmål til finansministeren: «Finansministeren snakket i desember varmt og intenst om behovet for rentekutt. Bankene følte et stort press for å levere i henhold til Regjeringens ønsker og krav. De fleste banker har nå foretatt kutt på rundt 2 prosentpoeng. I Finansavisen 7. januar kan vi lese at Statens lånekasse har varslet et beskjedent kutt på 0,9 prosentpoeng, og det skal først gjelde fra april. Er statsråden tilfreds med at statens egen bank for studenter, Statens lånekasse, foretar et betydelig mindre rentekutt enn det bankene sørger for?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-21:
Som god høyremann har jeg også skjønt sammenhengen tidligere. Men dette spørsmålet er basert på et oppslag i Finansavisen den 7. januar, om en kvinnelig student som hadde satt seg ned og beregnet hvor mye renten skulle ha gått ned. Hun mener at den burde ha gått ned ytterligere 0,7 pst., basert på de beregningsmodeller som statsråden nå gjorde rede for. Jeg tror i og for seg det er liten trøst for dem som nå sitter med et stort etterslep, at de om noen år kan regne med å henge etter når det går opp igjen, for det er jo en del av bildet her. Situasjonen illustreres av at markedsrentene nå endrer seg veldig raskt. Renten i de private bankene er nå raskt på vei ned mot 4-tallet – kanskje under det. Et naturlig oppfølgingsspørsmål til statsråden blir derfor: Ser ikke statsråden at Statens lånekasse nå fastsetter renter ut fra en antikvert metode, og at man burde gå over til en mer markedsorientert rentefastsettelse når det gjelder lån i Statens lånekasse, slik at man følger markedets bevegelser?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-01-21:
Det er det jo stor enighet om. Når det gjelder valget mellom en kortsiktig og en langsiktig fastsettelse av renten, var det stor enighet: Det er Stortinget som vedtar prinsippene for hvordan man fastsetter renten. Der hadde Høyre et alternativt forslag under budsjettbehandlingen den 12. desember i fjor, som da ble nedstemt. Det blir jo litt paradoksalt når statsråden i desember var veldig ivrig etter å påpeke at det stod på viljen i de private bankene for å få ned rentene, mens man i samme budsjettdebatt, den 12. desember, hørte representanten Lena Jensen fra SV si at det var et bevilgningsspørsmål i hvilken grad man kunne sette ned renten. Da er igjen spørsmålet: Er statsråden av den oppfatning at det er riktig at rentefastsettelse og rentebetingelser i statlige og private banker skal være så forskjellige?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
En krise kan gi muligheter. Den kan gi muligheter til å satse på høyere utdanning hvis man vil, og hvis man ønsker. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har felles spilt inn til Regjeringens krisepakke at det er viktig nå å satse både på mennesker og på infrastruktur innenfor høyere utdanning. Det vil si at man kunne nyttet sjansen til gjøre noe med utstyr, som vi vet er en manglende faktor innenfor høyere utdanning, og man kunne satset på å få gjort noe innenfor bygg. Derfor er det litt illevarslende når man får sterke signaler om at høyere utdanning ikke skal være en del av krisepakken, og at man ikke har forventninger til krisepakken. For det er kun hvis vi utnytter kriseforståelsen på en positiv måte, at vi kan snu dette. Jeg må spørre – og nå spør jeg statsråden: Er det også en forståelse av at vi står overfor en veldig kritisk situasjon i norsk økonomi, eller er dette bare en måte å håndtere og fortsette med en vanlig politikk på for Regjeringen?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Det er riktig som statsråden sier, at det ikke er noe kunststykke å ha to tanker i hodet på en gang, men kunststykket i politikken handler om prioritering. Det er der mange av oss stokk da vi så den nye reformen som ble presentert av det partiet som statsråden representerer. Vi i Kristelig Folkeparti ønsker en god skole med en god læring, og så ønsker vi en god fritid med gode SFO-ordninger. Men det å blande dette sammen, gjør at de lokale kommunepolitikerne må velge mellom frukt og grønt og gode lærere, at de må velge mellom å skape god læring og godt innhold i skolen og kvalitet i SFO. Synes statsråden at dette er en riktig prioritering i skolen, hvis det ikke bare handler om å ha tanker i hodet, men om å få pengene på bordet?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg har et spørsmål til kultur- og kirkeministeren. Det finnes noen ideologiske skillelinjer i samfunnet vårt. En av dem går på hvordan man ser på fellesskap. En oppgave løst av stat og kommune blir av en del sett på som en løsning i fellesskap, mens oppgaver som løses i familien eller i frivillige organisasjoner, blir private løsninger. Jeg tror, etter å ha lest Soria Moria-erklæringen, at da de rød-grønne tiltrådte, var det skyhøye forventninger hos alle dem som driver med frivillig arbeid. På to årlige konferanser har statsministeren og statsråden kanskje ikke akkurat bygd ned forventningen om alt som skal komme. Men det vi har sett, er en regjering som styrer mer og mer tilskudd, og som ønsker å styre organisasjonene i stedet for å slippe de frivillige fri. Det ser vi på hvordan frivillighetsregisteret er kommet i stand, med liten involvering byråkratisk – det kan være vanskelig å være liten – at man med grasrotandelen bare har snudd på pengene mellom organisasjonene i stedet for å gi mer, at skattefradraget har stått stille, og at anbudsregimet har vært vanskelig for disse organisasjonene. Men jeg tror at det som føles aller mest urettferdig for det frivillige Norge, er at når f.eks. Bymisjonens kafé for vanskeligstilte skal kjøpe en kaffemaskin, må man betale 25 pst. moms, men når McDonald's kjøper en kaffemaskin, slipper man unna, fordi de skal tjene penger. Dette er en momsreform som det frivillige Norge har ventet på. Det er en momsreform som det frivillige Norge hadde fortjent, fordi man da hadde fått se at staten belønner i stedet for å trekke inn straffeskatt på alt det arbeidet som gjøres i frivillige organisasjoner. Jeg skjønner at verken statsråden eller statsministeren torde komme i år på den årlige konferansen til det frivillige Norge. Det var nok lite hyllest å få, fordi man har utsatt denne reformen. Vil momsreformen komme, slik at man slipper å få straffeskatt på frivillig arbeid?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-21:
Jeg har så lyst til å si at jeg takker for angrepet, men jeg får si at jeg takker for svaret. Det er en ideologisk forskjell, og det er noe av årsaken til at vi har stemt forskjellig og gjort forskjellige ting i måten man ønsker å styre eller ikke styre det frivillige Norge på. Jeg tror det er utrolig viktig at vi nå får gode, allmenne ordninger i stedet for å fortsette å styre. Det føles så bittert og urettferdig for dem som driver med frivillig arbeid, at momsreformen ikke kommer. I budsjettene for 2007, 2008 og 2009 har Kristelig Folkeparti gått inn for å få fram en sak om tjenestemoms og momsfritak for frivillige organisasjoner. Hvorfor skal Røde Kors betale moms på snøscooteren som man kjøper inn for å lete etter mennesker, mens høyfjellshotellet slipper? Det er det det handler om. Jeg skjønner at det er mer behagelig med 1 milliard kr som statsråden kan dele ut i ny og ne, for da får han mange flere presseoppslag. Men det det frivillige Norge ønsker et klart svar på, er: Har man har lagt bort hele momsreformen?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-01-21:
Det langsiktige ligger bl.a. i å ha et forskningsfond, der den sittende regjering ennå ikke har klart å komme på høyde med Bondevik II-regjeringens siste budsjett – et forskningsfond som heller ikke skal brukes til å finansiere løpende drift eller EUs rammeprogram. Så Regjeringen oppfyller ikke på det langsiktige. Men jeg skal konsentrere meg om det kortsiktige, for man skaper ikke noe langsiktig hvis det kortsiktige ikke er bra. Det kortsiktige som vi nå hører eksempler på, fag som er under press, studietilbud som reduseres, kvaliteten i Kvalitetsreformen, som svekkes på mange måter, handler jo om én eneste ting, og det er at man ikke har penger nok til å drifte studietilbud, grunnforskning, anvendt forskning – alle de forpliktelsene man har. Og vi vet hva som mangler i sektoren, det er stadfestet av Universitets- og høgskolerådet, og det er 400 mill. kr i inneværende år for at man skal slippe å holde stillinger ledige og kutte i studietilbud. Vil statsråden garantere at vi nå får rettet opp i dette, slik at vi ikke går baklengs inn i den situasjonen vi har med krisen rundt oss?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-01-21:
Etter Venstres oppfatning handler dette om i hvert fall å ha én tindrende klar tanke i hodet, og det er at man ikke kan drive skole uten gode lærere og mange nok lærere. For eksempel kan vi lese i Bergens Tidende i dag at ved en av Bergens største videregående skoler mangler det lærere, og elever i avgangsklassen er overlatt til seg selv i to fag. Tidligere har vi fått beskrivelser fra den samme del av landet som statsråden kommer fra, om lærermangel i Stavanger, om jærkommuner som tilbyr 80 000 kr over i lønn for å rekruttere lærere. Det er veldig bra at statsråden lager en melding om lærerrollen og styrker den for enhver framtidig situasjon. Det er bra, og det kommer vi sikkert til å diskutere. Men det avgjørende nå er om vi tar vare på de lærerne vi har. Da blir mitt spørsmål: Når skal Regjeringen omsider gjøre det som de fleste skjønner at vi trenger, nemlig lage en forpliktende, nasjonal rekrutteringsplan for lærere både i den videregående skolen og i grunnskolen, slik at vi gjennom forpliktende seniortiltak og systematisk videreutdanning for alle lærere i alle fag får mange nok lærere? Når skal Regjeringen sette det først at vi rekrutterer nok lærere gjennom forpliktende planer?