Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-02-07:
Vi har fremmet forslag om at Stortinget samtykker til innlemmelse av tre rettsakter, omtalt som «varepakken», i EØS-avtalen, og vedtar lov om det frie varebytte i EØS, EØS-vareloven. Loven vil gjennomføre de to forordningene i «varepakken» i norsk rett. EØS-avtalen gir norsk næringsliv forutsigbare og håndhevbare rammer for kjøp og salg av varer i EØS. Fritt varebytte er en av de såkalte fire friheter i EØS-avtalen. Det er ikke riktig å si at varer «flyter fritt» i EØS. Både EØS-avtalens bestemmelser om fri bevegelighet for varer og en rekke direktiver og forordninger som er innlemmet i avtalen, inneholder regler som skal sikre at viktige samfunnshensyn som helse, miljø og sikkerhet ivaretas. Samtidig skal det ikke være unødvendige restriksjoner på utvekslingen av varer mellom landene i EØS. Hovedformålet med reglene i varepakken er å sikre at varer i det indre markedet er trygge og i samsvar med gjeldende krav. Regelverket skal også gjøre det enklere for bedrifter å forholde seg til ulike EU-direktiver som fastsetter tekniske krav til varer. Dette skal skje gjennom fjerning av unødvendige forskjeller i begrepsbruk og krav til samsvarsvurdering i de ulike direktivene. Forordning nr. 765/2008 gjelder det harmoniserte vareområdet, hvor det er felles EØS-krav til varer. Regler for organisering av det nasjonale arbeidet med markedstilsyn og for samarbeid mellom markedstilsyns- og tollmyndigheter skal bidra til å sikre at varer i det indre marked er trygge og i samsvar med gjeldende krav. Tilliten til samsvarsvurderinger utført i andre EØS-stater skal styrkes gjennom felles regler for akkreditering. Forordningen inneholder bestemmelser om CE-merking av varer og fastslår at myndighetene skal reagere overfor uriktig bruk av CE-merking. Forordning nr. 764/2008 gjelder for varer som ikke er omfattet av harmonisert EØS-regelverk. For slike varer gjelder prinsippet om gjensidig godkjenning. Prinsippet er utviklet i EU- og EFTA-domstolens rettspraksis, og innebærer at en EØS-stat i utgangspunktet ikke kan forby salg av en vare som lovlig omsettes i en annen EØS-stat. Forordningen fastsetter saksbehandlingsregler som myndighetene må følge når de treffer eller har til hensikt å treffe et vedtak som helt eller delvis forbyr en vare som lovlig omsettes i en annen EØS-stat. Videre skal EØS-statene opprette et varekontaktpunkt hvor næringsdrivende skal kunne få informasjon om hvilke nasjonale tekniske regler som gjelder for en konkret varetype. Norske myndigheter har deltatt i arbeidet med utforming av «varepakken» i Europakommisjonens arbeidsgruppe for varer og handelsforenkling. Utkast til regelverk har vært drøftet i nasjonal referansegruppe for handelsforenkling, hvor både myndighetene og arbeidslivets parter er representert. Kommisjonens forslag til forordninger har vært på nasjonal høring, og det ble avgitt EFTA-kommentarer til EUs lovgivende organer før regelverket ble vedtatt. Det er viktig at varer i markedet er trygge og i samsvar med gjeldende tekniske krav, og at norske bedrifter ikke møter unødvendige hindringer når de skal selge sine varer i Europa. Regelverket i «varepakken» er i tråd med norske interesser og bør derfor innlemmes i EØS-avtalen og gjennomføres i nasjonal rett.