Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-14:
Denne saken handler om at Stortinget er bedt om å si ja eller nei til regjeringas forslag om en fraværsgrense på 10 pst., ikke om at Stortinget skal lage en ny forskrift. Arbeiderpartiet er for at vi skal ha klare regler mot ugyldig fravær, og for at vi skal ha forventninger til at elevene skal være på skolen. Arbeiderpartiet har hatt samme holdningen til fravær og skulk både før, under og etter denne saken, nemlig at ugyldig fravær er uakseptabelt. En fraværsgrense kan sammen med andre tiltak være et riktig virkemiddel for å redusere fravær. Forutsetningen er at den er utformet riktig, gir rom for skjønn og tar tak i alt fravær, ikke bare det som er over en viss grense. Regjeringas forslag høstet mye kritikk. Arbeiderpartiets holdning er at en grense på 10 pst. med én sanksjon er for rigid og ikke tar nok hensyn til elever som sliter. I tillegg er det fare for at det kan bli oppfattet som en kvote for akseptabelt fravær. Vi har fått mange eksempler som viser at elever med uklare diagnoser og psykiske problemer kan miste vitnemålet fordi de ikke kan dokumentere gode grunner for å være borte fra undervisningen. Det er noe av bakgrunnen for at flertallet på Stortinget, samtlige partier med unntak av regjeringspartiene, sier nei til regjeringas 10 pst.-grense for fravær i videregående opplæring. Kunnskapsministeren får i stedet i klart oppdrag å snakke med sektoren og foreslå et nytt regelverk. Samtidig setter flertallet noen klare rammer for det videre arbeidet. Jeg oppfordrer både regjeringspartiene og kunnskapsministeren til å lese disse merknadene nøye. Flertallet sier at et regelverk for fravær for det første må stimulere til økt gjennomføring, det må gi rom for å fullføre for elever som sliter, det må ikke bidra til unødvendig byråkrati, og det må gi rom for fleksibilitet og skjønn for skolene. I tillegg sier flertallet at man bør ha reaksjoner mot alt ugyldig fravær. Det holder ikke å sette inn én enkelt sanksjon først når man har nådd en absolutt og statisk prosentgrense. Dersom elevene har litt fravær på høsten, bør de følges opp med én gang, og skolene må ta tak i dette og komme med reaksjoner lenge før eleven nærmer seg 10 pst., 15 pst. eller en annen prosentgrense. Disse føringene må kunnskapsministeren jobbe etter. Så har et annet flertall, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, sagt at man er positiv til et forsøk med nasjonal grense for fravær basert på disse føringene fra Stortinget. Hele komiteen står samlet bak at det skal være følgeforskning knyttet til nytt regelverk som skal evalueres nøye tre år etter innføringen. Arbeiderpartiet mener at dette er en mye bedre løsning enn det regjeringa la fram. Kunnskapsministeren får her fire klare beskjeder: for det første at en rigid 10 pst.-grense er død og begravet, for det andre at han må gå i dialog med sektoren og se på nytt regelverk basert på føringer Stortinget har gitt, for det tredje at statsråden har mulighet til – men absolutt ikke er pålagt – å innføre en nasjonal fraværsgrense som skal evalueres etter tre år, og for det fjerde at et regelverk eller en grense ikke er nok, det må også komme andre tiltak mot fravær og frafall. Vi forventer at kunnskapsministeren nå sørger for en skikkelig dialog med aktørene i skolen: med elevene gjennom Elevorganisasjonen, med lærerne, Utdanningsforbundet, Skolenes landsforbund, skoleeiere, KS og andre relevante parter – ikke fordi disse organisasjonene skal ha vetorett, men sånn at de føler at de har blitt hørt, at deres synspunkter er ivaretatt, og at alle har sagt sitt om hvilken type fraværsreglement man skal ha i den videregående skolen. Til slutt: I denne saken har det vært flere diskusjoner mellom ulike flertall i komiteen, og man har kommet fram til en løsning i komiteen. Det har ikke gjort arbeidet enklere at vi har hatt en statsråd som har gått rundt og ment sterkt hva komiteen skulle gjøre. Det gjør det ikke enklere å komme fram til et kompromiss når han velger å henge ut en eller flere av partene man faktisk trenger for å få flertall. Arbeiderpartiet har ment og sagt det samme hele veien, nemlig at Arbeiderpartiet er imot alt ugyldig fravær. Vi er åpen for en fraværsgrense, men mot regjeringas modell. Det sa vi da vi hadde gruppemøte og avviste 10-pst.-grensa, det sa vi dagen etterpå, det sa vi da komiteen la fram innstillinga, og det sier vi i dag. At kunnskapsministeren på sin side anklager Arbeiderpartiet for å snu 180 grader og si nei selv om man er for, for å ri to hester samtidig og sabotere arbeidet med grenser, bidrar ikke til en løsning. Vi merket oss at dette står i kontrast til det Høyres Henrik Asheim sa til NRK den dagen komiteen la fram innstillinga. Dette handler ikke om at Arbeiderpartiet har snudd, men om at vi nå har funnet sammen. Med det håper jeg at Høyre nå er enig med seg selv og slutter å vingle – om de anklager andre for vingling eller ikke.