Bent Høie (Høyre), 2008-03-13:
I denne saken har vi en stortingsmelding som på en god måte beskriver situasjonen i hovedstaden og i hovedstadsregionen. Det er viktig å ta med seg at stortingsmeldingen ikke bare dreier seg om Oslo, men også definerer hovedstadsregionen som utover Oslo. Det meldingen viser, er at vi har en hovedstad og et hovedstadsområde der de aller fleste mennesker har det både godt og svært godt, lever et godt liv, har store muligheter når det gjelder både arbeid og fritid, og det er større og større grad av likhet. Forskjellene blir, i motsetning til det som representanten Khan påstod, faktisk mindre. Det er også en mye mindre segregert by enn tidligere. Som flertallet i komiteen slår fast: Oslo er ikke en segregert by. Derfor blir det også meningsløst i den videre diskusjonen å forholde seg til bydelsgrenser som uttrykk for forskjeller i Oslo. Forskjellene er i mye større grad individuelt basert, og det betyr også at de virkemidlene som man setter i verk framover, i større grad må rette seg mot individer enn mot hele bydeler, fordi forskjellene internt i bydelene også, heldigvis, i større og større grad gir uttrykk for at det er en betydelig sosial mobilitet. Hovedstadsmeldingen må vi også ta med oss videre som noe vi kollektivt kan lære noe av. Krav om en slik melding har kommet fra alle partier, og arbeidet har pågått i skiftende regjeringer. Resultatet er ikke overbevisende, for jeg er helt enig med saksordføreren i at denne stortingsmeldingen ikke markerer noen forskjell i hovedstadspolitikken. Verken de som er engasjert politisk, eller folk flest i Oslo vil merke noe særlig til at Stortinget har behandlet denne meldingen, fordi meldingen i all hovedsak er en oppsummering av situasjonen i hovedstaden, kombinert med en oppsummering av og oversikt over den politikken som føres på de ulike sektorområdene fra statens side i hovedstaden. Det viser vel også at det som betyr mest for Oslo, for hovedstadsområdet, er et fortsatt sterkt lokalt selvstyre, og at Oslo selv får lov til å ta ansvar for utviklingen i Oslo, innenfor de rammebetingelsene som gjør det mulig. Så viser både denne meldingen og all erfaringen tidligere at Oslo er en hovedstad, og dermed er staten mye sterkere til stede i hovedstaden enn andre steder. Staten har dermed også et større ansvar for å bidra - sammen med lokale myndigheter - til utviklingen i Oslo. Meldingen viser på flere områder at det er gjeldende politikk både fra denne regjeringen og fra den forrige regjeringen. Når det gjelder rammebetingelser, er det forhold som nå ligger framfor oss som kan få store konsekvenser for hovedstaden. Det er ikke tvil om at den forrige regjeringen gjennom storbymeldingen, gjennom omleggingen og endringen av inntektssystemet, gjorde byene og hovedstaden, med sine særlige utfordringer, i større grad økonomisk i stand til å ta ansvar for den situasjonen. Regjeringspartiene gir nå gjennom Sørheim-utvalget helt klart signaler om at de ønsker å gå i en annen retning, både ved at hovedstaden skal miste sin andel av selskapsskatten, sin andel av den verdiskaping som skjer i hovedstaden, og gjennom at hovedstaden i enda større grad enn nå skal være med på å finansiere kommuner i andre deler av landet. Nå forstår jeg på representanten Khan at Arbeiderpartiet diskuterer muligheten for å kompensere dette på ulike måter. Vel, kommunenes inntektssystem er et nullsumspill, så hvis Arbeiderpartiet har planer om å kompensere dette, må de også være ærlige å si at de kommunene i resten av landet som hadde regnet med å få disse pengene, får mindre. Hvis ikke blir den påstanden meningsløs.