Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2002-04-29:
I dag inneholder ikke opplæringsloven noen godkjenningsordning for lærebøker. Dermed hjemler den heller ikke noe forbud mot reklame i lærebøker eller andre læremidler. Likevel er dette spørsmålet en viktig verdisak for Regjeringen, som nå arbeider med oppfølgingen av Nyborg-utvalgets innstilling «Oppvekst med prislapp?». Her forutsetter Kristelig Folkeparti at Regjeringen også vurderer de spørsmål som tas opp i forslaget fra Sosialistisk Venstreparti . For oss er det flere grunner til at vi som politikere må ha en klar holdning til reklame i skolen. En grunn er det klare prinsippet at undervisningen i den offentlige grunnskolen skal være gratis. En annen grunn er at skolen ikke i samme grad som andre arenaer, skal være preget av kommersialisering. Derfor har vi her en mulighet til å bremse og redusere det kommersielle presset på barn og unge. De tilbringer store deler av dagen på skole eller med skolearbeid, og det er nettopp skolen som har muligheter til å gi elevene den kompetanse og innsikt de trenger for å forstå og takle det kommersielle presset de blir eksponert for i ulike sammenhenger. Skolen er foreløpig i mindre grad enn mange andre arenaer for barn og unge preget av kommersialisering. Likevel er det mange kommersielle aktører som på ulike måter forsøker å vinne innpass i skolen. Grunnskolen bør sikres som en frisone for kommersiell påvirkning, og gis styrkede muligheter til formidling av kunnskap og holdninger i forhold til kommersialisering og kjøpepress. Flere utviklingstrekk tilsier at det kommersielle presset mot barn og unge vil øke i årene framover. I dag har vi begrensede virkemidler for å hindre en slik utvikling. Skolen er kanskje den eneste arena i barns liv hvor det offentlige fremdeles har stor grad av handlingsrom når det gjelder å legge premisser for oppvekstmiljøet. Det er også en svært viktig arena. Gjennom retten til opplæring i opplæringsloven og utbyggingen av en tiårig obligatorisk opplæring har staten tatt på seg et betydelig ansvar for barns livskvalitet og oppvekstmiljø. Dette forplikter til en grundig vurdering av alle sider ved skolemiljøet. Det gjelder også forholdet til kommersiell påvirkning på denne arenaen. Det er viktig at det utarbeides nasjonale standarder som gir skolene klare retningslinjer i slike spørsmål. Hovedregelen i retningslinjene bør være grunnskolen som frisone for kommersiell påvirkning. Det bør så defineres hvilke unntak som kan gjøres fra denne hovedregelen. Dersom ulike skoler velger svært forskjellige tilnærminger i dette spørsmålet, vil ulikhetene i undervisningstilbudet kunne bli store. Dermed vil mangel på nasjonale retningslinjer utløse et press på de skoler som ønsker en restriktiv linje. I forhold til reklame og sponsing vil det lett bli slik at noen skoler og miljøer er mer attraktive for sponsorer enn andre. Dette vil bidra til større forskjeller i barns tilbud. Skolen har en viktig oppgave når det gjelder å bevisstgjøre barn og unge om forbrukersamfunnet. Forbrukerkunnskap er derfor et viktig emne for skolen. Å øve opp elevenes kritiske evne i forhold til reklame, markedsføring og påvirkning, er sentrale elementer i skolens dannelsesarbeid. Elevene må ha evne til å avsløre påvirkning, såvel som til å forstå hvorfor de blir utsatt for påvirkning. Dette arbeidet er viktig i hele utdanningsløpet, men spesielt bør ungdomstrinn og videregående skole ta et ansvar. Jeg ser at det er forskjell på behovet for frihet fra påvirkning ut fra elevenes alder og evne til kritisk tenkning. Derimot ser jeg ingen argumenter for at skolen – heller ikke videregående skole – i sin opplæring skal gjøre seg avhengig av reklame. Vi må aldri komme i en situasjon hvor det kan reises spørsmål ved en skoles uavhengighet som læringsinstitusjon, eller evne til å gjøre egne prioriteringer. I videregående skole er det i dag elevene som betaler skolebøkene. Jeg vil minne om at Samarbeidsregjeringen i Sem-erklæringen tar til orde for en stipendordning for å redusere elevenes kostnader til læremateriell. Vi skulle derfor ikke ha noe behov for reklamefinansiering av lærebøker for å redusere elevenes kostnader. Etter å ha hørt representanten Sorteviks innlegg i dag er jeg imidlertid mer styrket i synet på at vi trenger gode retningslinjer som setter grenser for dette med reklame i skolen. Sortevik synliggjør politiske krefter som ønsker mer reklame og sponsing som en del av finansieringssystemet for framtidens skole. Da er jeg glad for at det er bred politisk enighet, med unntak av Fremskrittspartiet, om å sette grenser for reklamepresset både i grunnskolen og i den videregående skolen, ved å utarbeide gode retningslinjer som bidrar til å redusere dette presset. Dette viser vilje til å si fra og vilje til å bruke nødvendige virkemidler. Jeg er også glad for at representanten Bjørnstad har forventninger til Kristelig Folkeparti. Det er her snakk om utfordringer vi gjerne vil samarbeide med Arbeiderpartiet om. Slik sett er dagens innstilling og dagens debatt et skritt videre i arbeidet.