Bent Høie (Høyre), 2007-12-11:
Også i år kan vi konstatere at Regjeringen og opposisjonen i all hovedsak er enige om hvor stor del av samfunnskaken kommunene skal få. Uenigheten dreier seg ikke om kakestykkets størrelse, men hvordan det skal serveres og ikke minst beskrivelsen av kakestykkets størrelse og innhold. I forbindelse med Regjeringens toårsdag uttalte kommunalminister Magnhild Meltveit Kleppa til Stavanger Aftenblad: «Endelig kan kommunestyrene, etter et lokalvalg, konstituere seg i visshet om at arbeidet skal handle om lokale prioriteringer. Lokalpolitikerne skal rett og slett få lov til å drive med politikk igjen. Det er slutt på at det utelukkende handler om å kutte.» Jeg tror ikke dette er en beskrivelse som landets nyvalgte lokalpolitikere og ordførere kjenner seg igjen i. Lokalaviser fra sør til nord rapporterer nemlig om noe helt annet. Den 7. desember skriver Agderposten: «Habiliteringstjenesten i Risør må kutte 4 millioner. Det ble klart etter budsjettbehandlingen i kommunen tirsdag. Linken dag- og arbeidssenter vil bli nedlagt, ifølge ordføreren.» Harstad Tidende melder 30. november: «Formannskapet har gått hardt til verks og vil gjennomføre smertefulle kutt i Ibestad.Lista over stillingskutt er lang som et ondt år, sa en lokalpolitiker til HT etter formannskapsmøtet forleden.» Nordlys skriver den 20. november: «Spørsmålet for oss i Ap ser ut til å bli: Hvilket valgløfte skal vi bryte, sa ordfører Arild Hausberg(Ap)(…) (Ap) (…) Situasjonen bekreftes også av KS. I Aftenposten den 24. november sier direktør Bjørn Gudbjørgsrud: «Kommuneopplegget for 2008 innebærer egentlig en lavere vekst enn budsjettene fra Erna Solberg.» De rød-grønne partiene vant valget i 2005 ved å love veldig mye på vegne av landets lokalpolitikere. Nå, etter to år, fortsetter de både å love på vegne av lokalpolitikerne og å skylde på dem når regjeringspartienes egne løfter fra 2005 ennå ikke er innfridd. Både i 2007 og i opplegget som nå behandles for 2008, er det en reduksjon i kommunenes frie inntekter. På tross av dette, og på tross av at Regjeringen åpenbart må være klar over hva de selv gjør, har altså statsrådene i Regjeringen på vegne av kommunene bare i høst lovt mer til vedlikehold av kirker, mer til vedlikehold av skoler og andre bygg, mer til trafikksikring av skoleveier, bedre legedekning, høyere kvalitet i eldreomsorgen, mer til idrett, mer til kultur, mer til rehabilitering, mer til bibliotek, mer til boligløse, økt sosialhjelp, mer hjelp til rusavhengige og verdens beste skole. Det siste lovte statsministeren i Dagens Næringsliv. Og dette er listen bare fra i høst. Regjeringen har skapt en forventningskrise i Kommune-Norge. Folk leser nasjonale aviser. De ser på TV og hører om en regjering som forteller at den har gitt kommunene milliarder, og mener at kommunene nå er i stand til å løse de fleste oppgaver. Samme dag slår de opp i sine lokalaviser, der ordføreren står fram og forteller om dramatiske kutt i skole, i helse og i omsorg. Denne politikken og denne strategien fra Regjeringen og regjeringspartiene undergraver lokaldemokratiet. Det er en veldig høy pris å betale for å skyve ansvaret for egen politikk over på andre. Det kan virke som den eneste statsråden som har oppfattet situasjonen i Kommune-Norge, er den nye kunnskapsministeren. Det ble sendt ut en pressemelding dagen før kommunerammene ble vedtatt i Stortinget, med følgende bekymringsmelding: «Kunnskapsministeren sier han har fått mange meldinger om nedleggelser av skoler og kutt i lærerstillinger.» Men også han fortsetter med å skyve ansvaret over på kommunene, for han sier i den samme meldingen: «Både kommunene og fylkeskommunene har fått mer penger, men det kan se ut som at en for liten del av pengene går til skole.» Han har visst heller ikke fått med seg at hans eget opplegg innebærer en reduksjon både i 2007 og i 2008. Høyre forventer at kommunal- og regionalministeren nå snart manner seg opp til å stå skulder ved skulder med landets ordførere. Hun må si at opplegget for 2007 og 2008 er stramme opplegg som krever omstilling i Kommune-Norge. Hun må ta ansvaret for situasjonen og få sine kollegaer til å slutte med å skyve landets ordførere foran seg. Hvis hun ikke har oppfattet situasjonen, kan hun ta en telefon hjem til Arne Kleppa, gruppeleder for Senterpartiet i senterpartistyrte Hjelmeland. Han sier til Stavanger Aftenblad: «Vi må sette tæring etter næring.» Det sa han etter at flertallet i formannskapet vedtok å spare 2 mill. kr ved å legge ned Årdal skole og øke inntektene med 8 mill. kr ved å innføre eiendomsskatt – begge deler stikk i strid med valgløftene. Eller står kommunalministeren fortsatt på sine uttalelser fra august: «Det er slutt på at det utelukkende handler om å kutte»? Høyre mener at kommunene skal få beholde en større andel av verdiene som skapes lokalt. Derfor opprettholder vi målsettingen om at kommunene skal finansieres med 50 pst. av egne skatteinntekter. Vi foreslår også en høyere andel selskapsskatt til kommunene. Dette dreier seg om at vi ønsker at kommunene skal ha en reell lokal styring, både med egne utfordringer og med egne muligheter. Høyre tror at landet som helhet blir bedre hvis kommuner blir belønnet når det går bra. Et inntektssystem for kommunesektoren som dreier seg om å få dokumentert mest mulig armod for å få mest mulig statlige overføringer, vil over tid svekke velferdssamfunnet vårt. Vi ønsker ikke å gjøre kommunene til sosialklienter av staten. Høyre fremmer i dag forslag om en flere trinns plan for forbedring av bostøtteordningen. Vi slutter 100 pst. opp om statsråd Bjarne Håkon Hanssens satsing på arbeidslinjen, og at arbeid er den beste og tryggeste veien ut av fattigdom. Men vi er ikke enøyde i vår fattigdomspolitikk. Vi har i tillegg fokusert på tre viktige områder: mer til behandling innen rus og psykiatri, sterkere arbeid med integrering – med fokus på kvinner og barn – og en bedre bostøtteordning. Integreringsforslagene våre kommer representanten Kari Lise Holmberg tilbake til i sitt innlegg. Jeg skal konsentrere meg om bostøtten. Bostøtten er kanskje den mest målrettede ordningen for å nå de fattige som ikke har mulighet til å komme i arbeid. Det å ha en trygg og forutsigbar finansiering av boligen sin er kanskje det som er mest avgjørende for å ha overskudd til å delta på andre arenaer i samfunnet. Derfor er Høyre veldig overrasket over at Regjeringen, som altså nå har til disposisjon 130 milliarder kr mer enn da den overtok, ikke klarte å prioritere en eneste forbedring i bostøtteordningen til dem som ikke omfattes av arbeidslinjen. Høyre mener at det haster mest med å få endret kravet om at skal en få bostøtte, så må boligen ha en husbankfinansiering i bunnen. Dette er en regel som er helt urimelig, og som drastisk reduserer muligheten for folk med bostøtte til å få leie leilighet i et ellers stramt boligmarked. Derfor er vi veldig glad for at regjeringspartiene i Stortinget raskt kopierte Høyres forslag og lot det være en del av innstillingen. Jeg er imidlertid skuffet over at Regjeringen ikke kunne være med på Høyres andre forslag til forbedringer. Det viktigste ville vært å få fjernet funksjonskravet for enslige. Det er helt urimelig å kreve at enslige personer skal ha en leilighet med separat kjøkken, stue, bad, soverom og inngang. Jeg kjenner ingen som bor i byene våre, som er enslige og i full jobb, som har råd til den type leilighet. Dette er kun et krav for å holde folk utenfor bostøtteordningen. Regelen hindrer også at kommunene skal legge til rette for bofellesskap for de mest ressurssvake på boligmarkedet, f.eks. rusavhengige. Med dette tar jeg opp de forslagene Høyre fremmer alene eller sammen med andre.