Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-11-26:
Det er slik at vi i Norge har en forutsigbar ramme for den politiske debatten. Det synes jeg har blitt mer og mer tydelig i de siste årene. Opposisjonen kjører en front sammen med media mot posisjonen. Som regel får posisjonen taletid kun til å forklare egen politikk. Men i dag er det en gyllen anledning til å gå opposisjonens politikk litt nærmere etter i sømmene. Den anledningen har jeg ikke tenkt å la gå fra meg. Fremskrittspartiet har i sitt alternative statsbudsjett sin vane tro kjørt på med store skatte- og avgiftslettelser. Samlet utgjør dette om lag 18 milliarder kr i tapte inntekter for fellesskapet. Nå er jo ikke Fremskrittspartiet så opptatt av fellesskapet, så det er ikke så overraskende. Som vanlig er det de som har aller mest, som vil få de aller største lettelsene. De med over 3 mill. kr i bruttoinntekt vil få godt over 100 000 kr i lettelser. Dette er heller ikke, som vanlig, en politikk som tjener folk flest. Det som er nytt, er at i dette budsjettet prøver Fremskrittspartiet å kamuflere hvor mye oljepenger de faktisk vil bruke med sitt alternative forslag. Fremskrittspartiet har en rekke ganger stått på denne talerstol og snakket varmt om at budsjettet bør vektlegge flerårige konsekvenser, men det gjelder tydeligvis ikke dem selv. I sitt forslag legger de inn betydelige inntekter fra salg av statlig eiendom uten å spesifisere hvilke bygninger det er. Og man kan heller ikke vite hvilke mulige leieutgifter staten vil få i 2011 fordi man ikke har den nødvendige bygningsmasse. I tillegg vil mange av skatte- og avgiftslettelsene ha betydelig større virkninger fra 2011 og årene framover. Hvordan Fremskrittspartiet tenker å dekke inn dette, er altså i det blå, i hvert fall for alle oss andre. Det er også slik at en del av de inndekningsforslagene som fremmes, er urealistiske slik de framstår i budsjettet. Det er bl.a. lagt til grunn en betydelig reduksjon i utgiftene til uførestønad, sykepenger og dagpenger, uten at det framgår hvilke innstramninger man skal gjøre, eller hvordan dette skal skje. Det holder ikke bare med å vedta det, dette er regelstyrte utgifter. Det er også en kime til bekymring, all den tid vi vet at Fremskrittspartiet er det partiet som ønsker betydelig flere regelstyrte utgifter. I sum tegner det seg et bilde av Fremskrittspartiets alternative budsjett som ikke er realistisk og ikke i tråd med god budsjettpraksis. Når man i tillegg vet at Fremskrittspartiet foreslår å fjerne den eksisterende bompengegjelden på 12 milliarder kr i forbindelse med nysalderingen av inneværende budsjett, skjønner man at oljepengene allikevel flyr ut i et tempo som ingen andre partier kan være med på. Jeg vil gjøre høyrerepresentanten Sanners ord fra trontaledebatten i fjor til mine egne: «økonomiske eksperimenter», oppsiktsvekkende «kasinoliberalisme», «dele ut tv-milliarder» og «holder seg for øynene og håper at det hele skal gå over» – det var den usedvanlig presise beskrivelsen Sanner gav av Fremskrittspartiets økonomiske politikk for et år siden, og jeg vil hevde at det fortsatt har gyldighet. Hva så med Høyres alternative forslag? Vel, også de kjører i kjent stil, med skattelettelser til dem som har mest fra før. Gjeninnføring av aksjerabatten er et slikt eksempel. For øvrig vil de med over 3 mill. kr i bruttoinntekt med Høyres budsjett få en skattelettelse på om lag 75 000 kr. De med lavest inntekt vil som vanlig få noen hundre kroner. Dette er klassisk Høyre-politikk og ikke noe som er overraskende. Derimot er jeg overrasket over at Høyre, som prøver å selge seg som et noe kjedelig, men ansvarlig parti, har et inndekningsforslag som er ganske problematisk. Jeg mener at de bortforklaringene man har hørt i dag når det gjelder f.eks. jordbruksavtalen, ikke holder vann. Ja, det er nesten pinlig å se hvordan man fossror i den saken. Er det dette Høyre mener med forutsigbare rammer for næringslivet, eller er ikke landbruket en del av næringslivet? Jeg blir litt i tvil om hva vi skal si til de hundre tusen som er sysselsatt enten direkte i primærnæringen eller i sekundærnæringen, med å tilberede maten i Norge. Jeg vil også si at det er en ganske klam frihet Høyre tilbyr bonden. Det er i budsjettarbeidet partiene legger inn de prioriteringer man mener er viktigst. Det er her man synliggjør sin politikk i praktisk handling. Det er også her man vil få realitetsdebattene mellom partiene. Også i år fikk vi se reelle forskjeller mellom partiene. Vi ser at opposisjonen spriker mer enn noen gang. Vi ser at Fremskrittspartiet og Høyre vil ta fra fellesskapet for å gi til dem som har mest fra før. Det er tydelig at Fremskrittspartiet fortsatt har en egenforståelse av økonomisk politikk som ingen av de andre ansvarlige, partier kan være med på. Det som er problematisk spesielt med at det største opposisjonspartiet ikke forholder seg til realistisk økonomisk politikk, er at man ikke får en reell politisk debatt om prioriteringer. Det er tross alt gjennom en god debatt og meningsbryting vi kan få de ordentlig politiske skillelinjene fram. Jeg er glad for å tilhøre et parti som tar ansvaret for statens inntekter på alvor, slik at vi kan opprettholde en god velferdsstat, hvor fellesskapet kan finansiere løsningene og bidra til trygghet for den enkelte. Det betyr også at man noen ganger må stå rakrygget for å forsvare nødvendige inntekter til dette spleiselaget. Det kan ikke overlates til populister, for da vil velferdsstaten smuldre bort.