Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-03:
Jeg fikk ansvaret for Helse- og omsorgsdepartementet sommeren 2008, og jeg slo raskt fast at den største utfordringen vi står overfor, er en samhandlingsutfordring. Endringer i alderssammensetningen i befolkningen, endringer i sykdomsbildet de senere år og forventet utvikling i de kommende år gir forsterkede og nye utfordringer for helsetjenesten. Svært mange av de mangler og utfordringer som skisseres, berører spørsmål knyttet til samhandling mellom ulike aktører i forskjellige deltjenester, både innen kommunen og mellom kommunen og spesialisthelsetjenesten. Flere pasienter og pasientgrupper er avhengig av flerfaglig tilnærming og samhandling mellom tjenestenivå. Gode behandlingsforløp har betydning for både fysisk og mental helse. Vi har i dag i liten grad systemer som understøtter «samhandlingspasientens» behov for helhet i behandlingsforløpet. Men mye god samhandling skjer i dag – på tross av systemet. Pasientens behov for koordinerte tjenester besvares ikke godt nok. Erfaring viser at det ofte er i overgangen mellom sykehus og kommune det svikter. Jeg vil derfor understreke at en viktig utfordring er å få til et bedre samspill mellom sykehus og kommuner, både i forbindelse med innleggelse og utskriving av pasienter. Jeg mener det er nødvendig å styrke helse- og omsorgstjenestene i kommunene spesielt. Analyser av årsaker til samhandlingsproblemer kan tyde på at det er spesielt viktig å sette inn tiltak til venstre på tidsaksen, dvs. på forebyggingssiden. Jeg tenker her både på primær-, sekundær- og tertiærforebygging. Gode metoder for identifisering av sykdom og tidlig intervensjon for å begrense sykdom vil spare mange mennesker for unødige problemer og lidelser. Dersom vi ikke intensiverer forebyggingen, vil dessuten helsetjenesten om ikke så mange tiår bli så kostbar at det ikke vil være mulig å få til en bærekraftig utvikling. Representantforslaget, Dokument nr. 8:50, om bedre helsetjenester der pasientene bor, tar opp en rekke utfordringer knyttet til dagens norske helsetjeneste. Det tas bl.a. opp at hovedutfordringen ikke er ressursmangel, men strukturelle svakheter og dårlig ressursutnyttelse. I Dokument nr. 8-forslaget tegnes et bilde av et fragmentert helse- og omsorgstilbud til de brukerne som har størst behov for omfattende og sammenhengende tilbud over tid, som f.eks. kreftsyke, syke eldre, pasienter med behov for rehabilitering, psykisk syke og rusavhengige. Det pekes på at svikt i samhandling fører til unødvendige sykehusinnleggelser, for tidlig utskriving og mangelfull oppfølging fra den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Her blir det viktig å ta strukturelle grep. Det er kommet mange viktige innspill, og jeg har lest alle forslagene nøye når jeg nå er i innspurten av arbeidet med stortingsmeldingen om samhandlingsreformen. Jeg vil for øvrig vise til Wisløff-utvalgets innstilling – NOU 2005:3, Fra stykkevis til helt. En sammenhengende helsetjeneste – som har en rekke gode forslag, faktisk 49 forslag totalt. La meg nevne utvidelse av pasientombudsordningen til også å omfatte kommunale helse- og omsorgstjenester, og forslaget om å etablere samarbeidsavtaler mellom kommuner og regionale helseforetak med sikte på å oppnå mer helhetlig pasientbehandling. Flere av forslagene er blitt fulgt opp siden utvalgets innstilling kom, og noen arbeides det fortsatt med. Og det er positivt. Det er f.eks. inngått en nasjonal rammeavtale om samhandling på helse- og omsorgsområdet mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Kommunenes Sentralforbund, og fra 1. september i år får vi en utvidet pasientombudsordning. Men i tillegg til det som er gjort i kjølvannet av forslagene fra Wisløff-utvalget, mener jeg det må tas i bruk fundamentale virkemidler knyttet til jus og økonomi. Et sentralt spørsmål for meg er: Hvilke økonomiske og juridiske systemer trenger vi for at rett samhandling skal skje på grunn av systemet? Slike grep vil også være nødvendig for å muliggjøre grunnleggende organisatoriske grep. Dette vil jeg gjøre, og jeg gleder meg til å legge fram en stortingsmelding om samhandling om kort tid.