Siri A. Meling (Høyre), 2010-10-04:
Selv om Norge i dag har en stor oljeformue, er det ingen uenighet om at den største verdien og garantisten for varig velferd ligger i arbeidsinnsatsen til hver enkelt av landets innbyggere. For oss som enkeltindivider er det en trygghet å kunne ha en jobb å gå til, en lønn som sikrer at vi kan betale våre regninger og derigjennom gi familiene våre en trygghet. Jobb til hver enkelt av oss gir skatteinntekter til stat og kommuner som finansierer skoler, sykehus, veier og andre velferdsgoder – skatteinntekter gjør at samfunnet kan ha gode sikkerhetsnett til de av oss som av ulike grunner ikke kan være en del av arbeidslivet i kortere eller lengre perioder. Dette er et samfunn og en velferdsstat som Høyre ønsker både å sikre og å videreutvikle. Vi er stolt av å ha medvirket til en utvikling og et samfunn som andre land ønsker å lære av. Det er viktig å sikre velferden fremover, ettersom vi kan forvente at statens utgifter vil være større enn statens inntekter fra 2020. En kommende eldrebølge i kombinasjon med fallende oljeinntekter gir oss dette scenarioet, og for Høyre betyr dette at vi må arbeide aktivt for å gjøre den økonomiske utviklingen fremover i dette tiåret så robust og bærekraftig som mulig. Stilt overfor disse utfordringene trenger landet en politikk og en regjering som er i stand til å ta grep – både på utgiftssiden, i form av en så effektiv offentlig sektor som mulig, og på inntektssiden, ved å sørge for et godt utdannelsesnivå og å legge forholdene til rette for innovasjon og vekst i næringsliv og industri som gir jobb til landets innbyggere. Vi hadde derfor forventet en mer offensiv politikk enn de politiske signaler som kom i forbindelse med Stortingets åpning. I disse signalene lå det dessverre ingen tegn til fornyelse av regjeringens politikk. Jeg lyttet til trontalen og til de ulike stortingsmeldinger og lovendringsforslag som ble varslet for dette stortingsåret. Jeg hørte hva som ble varslet skulle komme, men jeg merket meg også at det ikke ble nevnt arbeidet med en kommende petroleumsmelding, som olje- og energiministeren tidligere har varslet skulle komme rundt årsskiftet, eventuelt tidlig våren 2011. Jeg håper at dette ikke er et signal om at petroleumsmeldingen er ytterligere utsatt. Det er nå om lag sju år siden Stortinget sist hadde anledning til å diskutere visjoner, mål og strategier for landets desidert viktigste næring. I 2009 sto denne næringen for om lag en tredjedel av statens inntekter gjennom skatter, avgifter og direkte eierandeler, og hver fjerde investeringskrone kom innenfor denne sektoren. Over 200 000 mennesker bosatt i nær alle landets kommuner arbeider direkte eller indirekte i denne næringen. Vårt Statens pensjonsfond utland, som bl.a. har gitt oss handlingsrom til å begrense skadene av finanskrisen, har hentet sin formue fra ressursene på sokkelen. Det er med undring jeg registrerer at regjeringen ikke finner det hensiktsmessig å sørge for styringssignaler og ambisjoner for å ta ut det potensialet fremover som petroleumsnæringen representerer – både i form av ressurser, jobber og inntekter. Nylig la det såkalte Åm-utvalget frem 44 punkter for økt utvinningsgrad i eksisterende felt på sokkelen. Initieringen av dette arbeidet er prisverdig, men det må følges opp med aktiv politikk, og siden flere av feltene betegnes som tidskritiske med tanke på mulighetene for å øke utvinningsgraden, er dette arbeidet ikke noe regjeringen bare kan avvente – her må det handling til. For hver prosent vi klarer å øke utvinningsgraden, vil dette ifølge Oljedirektoratet gi en netto inntekt på mellom 100 og 150 mrd. kr. Åm-utvalget estimerer bruttoverdiene på økt utvinningsgrad opp mot 60 pst., til svimlende 7 000 mrd. kr. Med tanke på de utfordringene som venter oss etter 2020, har vi fra Høyres ståsted en utålmodighet etter at det foretas grep, og vi har selv flere forslag til dette, både for å øke utvinningsgraden i eksisterende felt og for å tilrettelegge for åpning av nye, attraktive leteområder på sokkelen. For Høyre er det viktig å styrke forskningsaktiviteten innenfor petroleumssektoren. Erfaring viser at en krone brukt til forskning innenfor dette feltet gir størst verdi tilbake. Norge er en energistormakt, og vi har bl.a. bygd opp en stor kraftforedlende industri med basis i vår vannkraft. Høyre ønsker at vi skal føre en aktiv politikk som sørger for en sikker energiforsyning til landets innbyggere og bedrifter, men også at vi kan videreutvikle og øke energiproduksjonen – enten til økt eksport til våre naboland, eller som innsatsfaktor til ny industri i Norge. Da er det viktig med en politikk som sørger for aktiv tilrettelegging av økt produksjon og en infrastruktur i form av effektive nettstrukturer og kabelforbindelser i Norge så vel som til utlandet. Innenfor energiområdet kan vi fra Høyres side beklage den sendrektighet som regjeringen har vist, både når det gjelder fremdrift i etableringen av et felles grønt sertifikatmarked med Sverige, forhandlingene med EU om fornybardirektivet, stadige utsettelser av innføring av avanserte strømmålesystemer som vil gi muligheter for energieffektivisering – Norge er faktisk det eneste landet i EU som ennå ikke har satt seg mål for energieffektivisering – og ikke minst en altfor lang saksbehandlingstid på konsesjonssøknader om ny produksjon. Vi har oppfordret olje- og energiministeren til en gjennomgang av disse sakene gjentatte ganger.