Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-07:
Først en litt alminnelig refleksjon: Presidenten antydet at det var fritt fram for å gi løfte fra Stortingets talerstol. Nå har presidenten og jeg det til felles at vi både har vært/er stortingsrepresentanter og statsråder, så vi vet vel hva som kan følge på løfteveien hvis man ikke holder det. Da er ættestupet ikke langt unna. Så jeg prøver å holde meg til den stil som jeg tror jeg nå har praktisert en tid, at jeg deler ut det jeg kan dele ut når jeg har det. Men jeg tar faktisk på alvor det som er sagt av representanten Marthinsen. Jeg tror nok vi skal se det slik at når det er et dilemma, som jeg beskrev, så er det jo greit at det dilemmaet ligger på bordet. Jeg skal gjenta det jeg sa i innlegget mitt: Når vi har en kjempehøy kapasitetsutnyttelse i norske fengsler og soningsinstitusjoner og vi er nødt til å flytte på folk – det er varetekt og forskjellig andre soningsforhold – er det selvfølgelig krevende og i mange sammenhenger vanskelig å holde oppe trykket på en straffegjennomføringspolitikk som holder alle idealene på plass. Det er jo bare slik det er, og derfor er det å få økt antallet soningsplasser viktig. Men det er faktisk ett element ved å bekjempe soningskøene som er helt avgjørende, og det er at vi i Norge har en struktur med ikke for store institusjoner. Det at vi f.eks. på Vardåsen får en institusjon som på kort tid skal opp i 110 plasser – den skal få ca. 80 plasser etter en tid – ligger innenfor den norske strukturen. Ved å holde denne strukturen øker også muligheten, gjennom institusjonens karakter. Så gav jeg et eksempel fra en liten institusjon som jeg har besøkt, nemlig Hamar, for å se hvordan folk, fordi de brenner for jobben sin og er opptatt av den, finner praktiske løsninger og snakker om det på en all right og konstruktiv måte. Jeg skal oppsøke alle disse situasjonene, og jeg skal selvfølgelig ta med det som her er definert som de to tankene, inn i mitt arbeid med å finne alle åpningene og mulighetene som ligger innenfor kriminalomsorgen, og som ligger i den forpliktelse jeg har som statsråd konstitusjonelt og i forhold til ethvert framtidig budsjettarbeid. Når det så gjelder det som representanten Rui tok opp om Alternativ til Vold, vil jeg si at det er et flott tiltak. Vi gjorde en innsats her tidligere i år for å sikre tiltaket ved en dugnad fra forskjellige departementer. Jeg er fullstendig oppmerksom på at det er verdifullt, men vi har vært nødt til å prioritere slik som vi har gjort innenfor budsjettrammen. Det må vi vedstå oss, også i det framlegg som nå ligger i Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Når det gjelder institusjonen i Hof, har jeg fått den informasjon at der er man pålagt å kjøre med fullt belegg dette året, og det må jeg ta til etterretning. Det er slik det skal være, og det er slik det bør være. Jeg tror ikke noe annet om stortingsrepresentanter, uansett parti, enn at når de reiser en sak, så reiser de saken fordi de brenner for den. Jeg kommer til å behandle alle representanter, uansett hvilken partibetegnelse de har, som at de har et oppriktig og ærlig engasjement når de reiser en sak overfor meg som statsråd. Det er en spilleregel jeg ikke har tenkt å fravike.