Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-06-08:
Det er, som saksordføreren var inne på, finanskrisen og de utfordringer den har gitt oss, som er bakgrunnen for forslaget. Den krisen er ganske stor. Jeg tror ikke vi ennå – på langt nær – har tatt inn over oss hvilke utfordringer den kommer til å gi oss, selv om det kan se ut som om verden er i ferd med å stabilisere seg litt. Den gir oss enorme utfordringer, særlig når det gjelder å bygge kompetanse. Norge har en meget stor handlefrihet med tanke på å møte krisen. Vi hører stadig vekk at de krisetiltakene som allerede er igangsatt, er av de største i verden. Det er vel ikke helt riktig, for land som Kina og USA har tatt langt større grep enn det Norge har gjort. Men sammenlignet med land i Europa har man grepet til ganske sterke virkemidler for å komme seg gjennom krisen. De forslagene som er framsatt i dokumentet, er rettet mot at Norge skal komme seg styrket ut av denne krisen. Bedriftsintern opplæring tror jeg er en meget effektiv måte både for å nå arbeidstakere, og for å få hevet kompetansenivået i Bedrifts-Norge. Der er behovet veldig stort. Jeg har selv vært med på å sette i gang en del slike opplegg og vet hvor stort behovet er. Egenandelen kan, særlig i tider som nå, være en ganske stor hindring for å få i gang de riktige prosjektene i bedriften. Derfor foreslår vi en nasjonal strategi for å få i gang bedriftsintern opplæring, bl.a. ved å senke egenandelene. Permisjonsreglene har vi lest veldig mye om. Et samlet Bedrifts-Norge har etterlyst større fleksibilitet i permisjonsreglene, slik situasjonen er nå. Vi har permisjonsregler som nok er laget for en helt annen utfordring enn den vi står oppe i akkurat nå. Man har vel mer tenkt på at man skal unngå at bedrifter som ikke utvikler seg som man ønsker, skal låse arbeidskraften inne. Nå er kanskje utfordringen at vi ikke skal sende for mange ut av de bedriftene vi har, og heller beholde dem i bedriftene for å videreutvikle kompetansen. Dette er tiltak som lett kan reverseres hvis tilstanden i økonomien endrer seg. Så til det med SkatteFUNN. Det er klart at finanskrisen gir en mulighet til også å få testet ut om skatt har en virkning på denne type utfordringer. Det er ingen tvil om at SkatteFUNN først og fremst er ment for forskning og utvikling, men det ville ikke skade å finne ut om man kunne heve fokuset på opplæring og kompetanse gjennom å gi muligheter for enten enkeltbedrifter eller bedrifter i samarbeid, når prosjektene er kvalitetssikret. Så til det å reversere innstrammingen i regelverket for leie av arbeidskraft mellom produksjonsbedrifter. Det at man innførte en slik begrensning, var vel motivert i frykten for sosial dumping. Men sosial dumping bør stoppes på helt andre måter enn å minske fleksibiliteten i det arbeidsmarkedet vi har. Her kan potensielt sett mange produksjonsbedrifter enten komme til å måtte permittere eller avskjedige flere ansatte enn det som strengt tatt burde være nødvendig. Så en sånn reversering burde absolutt være på sin plass. Når det gjelder skole og næringsliv, vet vi hvilke utfordringer vi har. Det er åpenbart at det er en oppgave for skoleeier, men det vi ønsker å rette fokus mot, er om ikke utfordringen er så stor at det rett og slett burde utvikles en nasjonal strategi for å få fart på det. Det siste gjelder tilleggsbevilgning til BKA. Vi vet at det er omsøkt 137 mill. kr til BKA, og at den bevilgningen som er på statsbudsjettet, langt fra er tilfredsstillende i forhold til det behovet som er der ute. Og med referanse til diskusjonen i forrige sak er det kanskje gjennom bedrift at det gir en veldig god mulighet til å nå den gruppen. Jeg tar opp forslag nr. 6 i innstillingen.