John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-12-14:
Selv om det meste av mitt innlegg vil dreie seg om sykehusøkonomien både i 1999 og i 2000, vil jeg be om at sosialministeren senere i debatten gir en forklaring på hvorfor Statens klinikk for narkomane ikke har utnyttet sin fulle kapasitet i driftsåret 1999. Jeg kan ikke forstå, og jeg vil heller ikke akseptere at offentlige behandlingsinstitusjoner innen rusmiddelomsorgen ikke utnytter sin fulle og hele kapasitet når behovet for behandling av stoffmisbrukere er så stort som det er. Hundrevis av disse menneskene venter faktisk på behandling. Jeg forutsetter faktisk at sosialministeren for lengst har tatt kontakt med ledelsen for Statens klinikk for narkomane og allerede er i gang med tiltak for å sørge for at kapasiteten utnyttes for fremtiden. Så til sykehussituasjonen: Jeg stiller meg helt uforstående til uttalelser fra Arbeiderpartiet om at en ikke var kjent med den økonomiske situasjonen ved våre sykehus før budsjettforliket med regjeringspartiene. Jeg deler heller ikke den kritikken som er fremkommet fra Arbeiderpartiet mot helseministeren, at ikke Stortinget er blitt informert om den alvorlige økonomiske situasjonen som har bygd seg opp ved de offentlige sykehusene i 1999. Jeg minner i den forbindelse om at det allerede i vår i forbindelse med tvisten mellom KS og departementet når det gjaldt oppgjør for den innsatsbaserte finansieringen for 1998, ble sagt tydelig og klart både fra sykehusene og fra KS at økonomien i 1999 med daværende regler for den innsatsbaserte finansieringen ville føre til et meget vanskelig driftsår økonomisk for sykehusene. Min og Fremskrittspartiets kritikk mot helseministeren og departementet går på at departementet egenhendig og uten å ha tatt hensyn til sykehusenes argumenter har fastlagt et regelverk for den innsatsbaserte finansieringen for 1999 og for så vidt også for 2000, som etter mitt skjønn er i strid med Stortingets intensjoner da den innsatsbaserte finansieringen ble vedtatt, nemlig at denne finansieringsordningen skulle øke produksjonen vesentlig, ha et enkelt og lettforståelig regelverk, være forutsigbar, og at sykehusene gjennom ISF skulle få dekket inn 50 pst. av de reelle behandlingskostnadene. Jeg minner i denne sammenheng om at Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i år gjorde et enstemmig vedtak om å gjøre kap. 730 post 60, tilskudd til den innsatsbaserte finansieringen, om til en overslagsbevilgning nettopp for ikke å lage budsjettmessige problemer når utgiftene blir større enn antatt på grunn av økt produksjon. Det er etter mitt skjønn direkte feil når det i komiteens merknad på side 5, spalte 1, fremstilles slik at det er fylkeskommunenes egenfinansiering på grunn av den økte aktivitetsveksten som har skapt problemer innenfor de rammer for sykehusene som er satt for 1999. Sannheten er vel, slik jeg ser det, at det er regelverket og manglende betaling til fylkeskommunene for utført behandling som er hovedgrunnen til den økonomiske situasjonen sykehusene er brakt opp i i 1999. Jeg vil også peke på at samarbeidsforholdene, slik jeg ser det, mellom KS, fylkeskommunene, sykehusene og departementet når det gjelder regelverket for ISF, har vært særdeles dårlige, og det er derfor viktig at tilliten mellom departementet og fylkeskommunene gjenopprettes snarest mulig. Jeg håper i så måte at det uavhengige utvalget som departementet nå har foreslått nedsatt, vil medvirke til et bedre samarbeidsklima mellom departementet og fylkeskommunene når det gjelder å fastsette et regelverk for dekning av de reelle kostnadene som skal dekkes av ISF-ordningen. Det er etter min mening ikke mulig, slik helseministeren påpeker, at overføringene til sykehusene i forbindelse med ISF-finansieringen skal være budsjettnøytrale. Om det hadde vært korrekt, ja, da er vi tilbake til rammeoverføring ad bakveien. Den innsatsbaserte finansieringen med 50 pst. må etter mitt skjønn dekke sykehusenes reelle utgifter for behandling, inklusiv implantater og særdeles kostbare medikamenter. Når flertallet i komiteen, til tross for den kjente økonomiske situasjonen ved de offentlige sykehus med et forventet underskudd i 1999 på bortimot 1 milliard kr, ikke vil tilleggsbevilge mer enn 254 mill. kr for 1999, viser det at Stortingets flertall heller ikke denne gangen tar sykehusene og fylkeskommunene på alvor og tar ansvar for å sikre borgere i dette land en behandling innen forsvarlige tidsfrister. Når det gjelder den økonomiske driftssituasjonen for sykehusene for 2000, synes derfor Fremskrittspartiet helt åpenbart at problemene vil bli alvorlige om ikke noe gjøres. Fremskrittspartiet forventer således at det snarest blir foretatt en gjennomgang av sykehusenes økonomi, og særlig regelverket for den innsatsbaserte finansieringen, og at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget i revidert nasjonalbudsjett med forslag om nødvendig bevilgning, slik at driftskapasiteten ved de offentlige sykehus kan opprettholdes også i 2000 fra første dag. Til slutt tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.