Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-12-03:
I 2000 og 2002 ble voksnes rett til tilpasset opplæring på henholdsvis grunnskolenivå og videregående nivå lovfestet. Det er altså ingenting i veien med de formelle rettighetene. Spørsmålet er derfor om rettighetene er reelle i dag. Vi vet fra OECDs «Adult Literacy and Lifeskills Survey» at vi i Norge har omkring 400 000 voksne med dårlige lese- og skriveferdigheter og dårlig tallforståelse, faktisk så dårlig at de skårer under det nivået internasjonale forskere mener er nødvendig for å klare seg i et moderne arbeidsliv. Mye av dette skyldes selvfølgelig at nær 20 pst. av elevene går ut av ungdomstrinnet uten å kunne lese og skrive ordentlig. Det forplanter seg, naturlig nok, videre. En god utdanning, med vekt på grunnleggende ferdigheter, er en viktig forebyggende faktor for dette. Vi vet også at gruppen lesesvak, er overrepresentert blant arbeidsledige og støttemottakere. Det er ikke spesielt overraskende, nettopp fordi mange av disse voksne sliter med å holde på jobben. Særlig nå har vi store utfordringer. Vi opplever et stort frafall i videregående opplæring. 34 pst. av elevene avbryter opplæringa eller fullfører uten å bestå i ett eller flere fag. Til nå har disse elevene blitt tatt imot med åpne armer i et arbeidsmarked som har vært på desperat jakt etter arbeidskraft. Problemet er at når arbeidsmarkedet nå ser dårligere ut, er nettopp disse unge voksne de første som sparkes ut av arbeidslivet. For de litt eldre voksne melder det samme problemet seg. De har håndtert jobben greit i mange år, men så introduseres nye kompetansekrav, omstillinger og ny teknologi, og da klarer de ikke lenger å henge med. De støtes ut av arbeidslivet. Hovedkonklusjonene i rapporten fra Riksrevisjonen er at voksnes faktiske deltakelse i grunnopplæring er veldig lav. Denne opplæringen er lite kjent. Få kommuner og fylkeskommuner kartlegger voksnes behov for grunnopplæring, og det føres nesten ikke tilsyn med hvordan lokale myndigheter utøver denne forpliktelsen. Det eksisterer vesentlige svakheter i både sentrale og lokale myndigheters oppfylling av forpliktelsene som gjelder arbeidet med å gi voksne grunnopplæring. I tillegg er det slik – og det er heller ikke spesielt overraskende – at de som allerede har utdanning eller har mye utdanning fra før, er mer tilbøyelige til å ta mer utdanning. Det skyldes ofte at de som ikke har utdanning eller har lite utdanning, har negative erfaringer med skole- og utdanningssystemet. Fleksible løsninger er nødvendig. Å ta grunnutdanning for voksne kan oppleves veldig stigmatiserende. Veldig mange av dem som av ulike årsaker har avbrutt opplæringsløpet, har gjort det nettopp fordi de har en negativ erfaring med skolesituasjonen. Dessuten er det – og det vil de aller fleste forstå – en ganske stor barriere for voksne mennesker å sette seg på skolebenken, kanskje på den samme grunnskolen der deres egne barn går. Å sette seg på skolebenken der på kveldstid kan oppleves som ganske stigmatiserende for mange. Noe av det som har vist seg å gi aller best resultater, er å kunne ta opplæringen i bedriften der man jobber, og at opplæringen er knyttet til den daglige virksomheten og utviklet i samarbeid med de ansatte. I den sammenheng har jeg lyst til å vise til at Bondevik II-regjeringa opprettet det som den gang het Ny sjanse, og som i dag heter Program for basiskompetanse i arbeidslivet. Det er en veldig god ordning nettopp for å stimulere til at bedrifter skal ta et større ansvar for å drive grunnleggende lese-, skrive- og regneopplæring blant sine ansatte. I budsjettet for 2009 har Høyre foreslått å styrke ordningen med 100 mill. kr. Vi vet også at noe av suksesskriteriet for at slike ting skal lykkes, er at retten til opplæring gjøres reell, konkret og ikke minst spesifisert. Høyre foreslo i Dokument nr. 8:10 for 2005–2006 at det skulle utvikles en ordning med «kompetansekort» for voksne, der resultatene av opplæringen legges inn etter hvert som de kommer. Etter innføringen av Kunnskapsløftet i 2006, der læreplanene er endret slik at vi nå angir konkrete kompetansemål i alle fag, vil det være mulig å knytte kompetansemålene og måloppnåelsen sammen. På den måten vil en hele tida kunne dokumentere den økte kompetansen. Mange voksne som er utenfor arbeidslivet, og som man dermed ikke treffer med den typen ordninger som f.eks. Program for basiskompetanse i arbeidslivet er ment for, er utenfor arbeidslivet nettopp fordi de har et problem med de grunnleggende ferdighetene. De bør alle sammen få tilbud om kartlegging av språkferdighetene og regneferdighetene sine på en ikke-stigmatiserende måte, ved at dette gjøres nokså automatisk for alle som av ulike årsaker er i kontakt med virkemiddelapparatet fordi de mangler arbeid. Det må også bli et større samsvar mellom opplæringsretten og opplæringstilbudet. Riksrevisjonens rapport viser at en tredjedel av kommunene ikke har grunnskoletilbud for voksne, og at veldig mange små kommuner ikke har noe tilbud i det hele tatt. Det er altså spesielt de små kommunene som er utfordringen. Da hjelper det lite med en formell rett til grunnopplæring. Lærerkompetansen innenfor voksenopplæring må styrkes. Det å lære voksne å lese er noe helt annet enn å lære en seksåring å lese. Veldig mye av voksenopplæringen består av å avlære feillæring. Det kreves helt andre pedagogiske grep enn å lære seksåringer å lese. Ikke minst: Dette er, som saksordføreren også var inne på, et stort og komplisert felt. Derfor bad en enstemmig utdannings- og forskningskomité i sin innstilling i forbindelse med behandlingen av Høyres forslag departementet komme tilbake til Stortinget med en egen sak med forslag til hvordan voksnes rett til grunnopplæring kan sikres på en reell måte. Det er nå to og et halvt år siden, og vi venter fortsatt på et tilsvar fra Regjeringa. Grunnen til at vi ønsket en egen sak om dette i sin tid, var rett og slett at det ikke nødvendigvis bør blandes sammen med all mulig annen opplærings- og kompetansepolitikk. Det er et komplisert felt som krever spesiell oppmerksomhet. Derfor mener vi fortsatt at det er på sin plass med en egen sak til Stortinget om dette.