Niclas Tokerud (Arbeiderpartiet), 2015-06-04:
I dag vedtar vi lovendringer som vil gjøre ting lettere for dem som har utgifter i forbindelse med pasientreiser. Disse endringene følger opp Stortingets behandling av Meld. St. 9 for 2012–2013, Én innbygger – én journal, lagt fram av forrige regjering. Da gikk en enstemmig helse- og omsorgskomité inn for å forenkle ordningen for refusjon av pasientreiser. Derfor er det bra at det nå kommer en forenkling med standardsats per dokumentasjonskrav og elektronisk innsending av refusjonskrav. Forslaget om å innføre en ny standardsats som hovedregel ved dekning av utgifter vil dempe rapporteringsbyrden som i dag ligger på pasientene, samtidig som det også reduserer administrasjonskostnadene. Det finnes noen unntak fra hovedregelen; de er godt begrunnet og ivaretar dem som av forskjellige grunner ville blitt uheldig rammet av en ny hovedregel for refusjon. Endringene som er forelagt oss her i dag, betyr også at vi går over til et mer tillitsbasert system. Derfor mener komiteen at det er riktig å lovfeste hjemler for tilbakekreving og tvangsinndrivelse av feilutbetalinger og stønad til pasientreiser etter mønster av tilsvarende bestemmelser i folketrygdloven. Det er viktig at bestemmelsen gir grunnlag for at krav kan frafalles når det foreligger særlige grunner eller ved aktsom god tro. Alt jeg har snakket om til nå, er komiteen helt enig om. Fra Arbeiderpartiets og også andre partiers side er vi imidlertid bekymret over tilbakemeldinger som er kommet om at mange finner ordningen som gjelder for pasientreisene, tungvinne og belastende. Særlig eldre mennesker og pasienter med en svekket allmenntilstand melder at et regelverk til pasientreiser og praktiseringen av dette ofte representerer en ekstra byrde når man trenger sykebehandling. Endringene som vedtas i dag, letter noe av dette, men det letter ikke alt. Derfor mener vi regjeringen bør ta en bredere gjennomgang av hele regelverket for pasientreiser for eventuelt å endre på bestemmelser som kan føre til urimelig belastning for pasientene når det gjelder bestilling, reisemåte og ventetider. Det er det offentliges ansvar å gi hele befolkningen likeverdig tilgang til nødvendige helse- og omsorgstjenester. Våre innbyggere skal ikke oppleve at økonomi er noe hinder for å motta nødvendig helsehjelp eller undersøkelser. Derfor er det viktig at egenandelene holdes lave både for reise og for overnatting ved nødvendig behandling. Overnatting utgjør en betydelig kostnad for mange av pasientene. Vi mener derfor at egenandelen for overnatting må justeres for å ivareta prinsippet om et likeverdig tilbud i hele landet. Til slutt vil jeg vise til de høringsinstansene som påpeker at systemet for godtgjørelse må ta høyde for geografiske forskjeller. Pasientombudet i Finnmark sier bl.a. at det er urimelig at pasienter med få reisealternativer må vente svært lenge f.eks. på billigste flyavgang. Der er vi i Arbeiderpartiet enige med pasientombudet i Finnmark. Lange ventetider kan utgjøre en betydelig merbelastning i en sykdomssituasjon. Helse Nord har merket seg at reiser som overskrider 300 km, skal dekkes etter billigste rutegående transportmiddel. Helseforetaket peker på at det er i intervallet mellom 200 km og 300 km at skillet mellom billigste reisemåte og standardsats kan bli størst, mange pasienter som reiser innen denne avstanden kan komme dårlig ut. Komiteen er derfor enig om at dette kan gjelde flere regioner, og ber regjeringen løpende vurdere situasjonen slik at man kan justere ordningen dersom det blir nødvendig. For øvrig viser jeg til Arbeiderpartiets merknader i saken. Det er gode endringer som blir lagt fram for oss her i dag. Jeg håper regjeringen også vil gjøre ting lettere for de pasientene som også etter disse endringene har en unødvendig merbelastning i forbindelse med sine pasientreiser.