Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2007-11-13:
Først vil jeg takke representanten Dørum for å ha satt dette viktige temaet på Stortingets dagsorden. Så vil jeg benytte anledningen til å ønske kunnskapsministeren velkommen til Stortinget og stortingssalen. Det er ingen tvil om at vi har store utfordringer i den norske skolen. Selv om jeg er stolt over en skole som samler alle, uansett bakgrunn, religion, legning og hudfarge, i ett klasserom, med mange dyktige lærere og mange motiverte elever, finnes det dessverre noen som er litt mindre motivert, litt mindre lærevillige og litt mindre hardt arbeidende. Siste års undersøkelser av norske ungdomsskoleelever har vist at guttene går ut av skolen med dårligere karakterer, de dropper ut av videregående opplæring, og de tar kortere studier på universitet eller høyskole. I løpet av de siste ti årene har vi sett at karaktergapet mellom gutter og jenter har doblet seg. Vi kan ikke lene oss tilbake og være fornøyd før alle går ut av ti års skolegang med basis- og sosialkompetansen i bunnen. Sist onsdag var jeg på konferansen til Oslo Håndverks- og Industriforening. Der var frustrasjonen stor over at elever og lærlinger har dårlige basiskunnskaper når de begynner på en yrkesfaglig opplæring, eller kommer ut i læretiden i bedrift. Ifølge bedriftslederne kommer det elever til dem som ikke kan lese arbeidsbeskrivelser og manualer, og de fleste er gutter. I Stortingets behandling av St.meld. nr. 16 for 2006-2007, «… og ingen sto igjen. Tidlig innsats for livslang læring», gikk vi dypere inn i utfordringene med sosiale forskjeller som går i arv. Vi har i for stor grad godtatt at noen har falt ut av undervisningen. Det er atskillig flere gutter enn jenter som har lærings- og/eller atferdsproblemer. To av tre elever som får spesialundervisning, er gutter. I stortingsmeldingen ligger det en rekke forslag for å hindre reproduksjon av sosiale forskjeller. Thomas Nordahl, professor i pedagogikk, antyder i en artikkel at dagens skole og læreplaner ikke er laget for gutter. Flere lærere, både mannlige og kvinnelige, støtter opp om dette. Dagens læreplan i grunnskolen har tatt fra guttene mange arenaer og motivasjonsfaktorer. Mer teori og mindre gym har ført til at de urolige guttekroppene blir mer urolige, og de stille, snille jentene kan sitte enda mer stille. Disse jentene har også falt ut, men det vises ikke i så stor grad. Ofte tiltrekker guttene seg oppmerksomhet og tar oppmerksomhet fra jentene gjennom å skape bråk og uro i klasserommet. Etter Reform 97 forsterket trenden med at guttene er skoletapere seg. Ansvar for egen læring og kreativt prosjektarbeid har gått ut over guttene. Kunnskapsløftet har bare fungert i ett år, og det tar flere år før vi ser resultatene av denne reformen, som et enstemmig storting stilte seg bak. Men det er dermed ikke sagt at vi ikke kan gjøre små endringer underveis – til det beste både for både guttene og de stille jentene. Jeg tror ikke på en skole med jente- og gutteklasser. Jeg tror guttene har godt av å forholde seg til jenter både i mattetimene og – ikke minst – i gymmen. Jeg tror også at jentene har godt av å spille fotball med og mot gutter og å samarbeide med gutter foran pc-en. Uansett kjønn og alder er mestringsfølelsen viktig. Å ha noe å se fram til som er gøy, og som man er god på, gir motivasjon til å jobbe med ting som er mindre gøy. De grunnleggende ferdighetene er blitt viktigere med Kunnskapsløftet – alle skal lære det grunnleggende, og så skal det være rom for å dyrke sine talenter. Mer IKT inn i den norske skolen har gitt guttene en ny arena, utviklingen av digitale læremidler er på full fart framover, og skolene har flere pc-er disponible for elevene. Jeg tror det blir viktigere i Kunnskapsløftet å finne nye arenaer i skolehverdagen både for gutter og for jenter. Hvem har sagt at guttene bare kan snekre i sløyden og spille fotball? Gjennom hele utdanningsløpet møter vi kvinner: i barnehagen som førskolelærere, på barnetrinnet som klasseforstandere og på ungdomstrinnet og i den videregående opplæringen. Men som kunnskapsministeren sa, finnes det ikke noe forskning som tilsier at kvinner har negativ innvirkning på læringen til guttene, men guttene vil helst ha kontakt med mannlige lærere i personlige situasjoner. Jeg fikk først mannlige lærere å forholde meg til da jeg begynte på ungdomstrinnet. Jeg hadde bare kvinner i barnehagen og nesten bare kvinner på barnetrinnet. Først på ungdomstrinnet begynte det å skje noe, da hadde vi faglærere og klasseforstandere som var menn. Jeg tror ikke det finnes noen radikale løsninger for å få guttene til å henge med i skolen. Jeg tror mange små ting kan være med på å gjøre undervisningen mer variert – til beste både for jentene og for guttene. Blant annet tror jeg at mye av nøkkelen finnes i lærerutdanningen. Jeg tror menn i større grad ønsker å spesialisere seg og undervise i bare to eller tre fag. Det kan være ett av svarene på hvorfor jeg møtte mannlige lærere først på ungdomstrinnet. Regjeringen jobber kontinuerlig med lærerutdanningen, og jeg håper og tror at det temaet som vi debatterer i dag, også vil få en sentral plass i det videre arbeidet med lærerutdanningen.