Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-13:
Det er interessant å komme inn i denne debatten, for den belyser noen større strukturelle utfordringer som vi har i justissektoren i Norge. Alle er jo enige. Når jeg hører debatten, er alle enige om de utfordringene som strekes opp. Alle er enige om at kamp mot økonomisk kriminalitet er viktig. Alle er enige om at vi taper penger. Alle er enige om at økonomisk kriminalitet undergraver seriøs virksomhet, og alle er også enige om at hvis vi ikke får til dette, ødelegger vi tilliten både til politiet og til myndighetene. Alle er enig i dette. Vi ser at krisen i Økokrim, som har vært rapportert om i flere år nå – jeg skal komme tilbake til det – føyer seg inn i rekken av eksempler fra en justissektor som har vært under betydelig press de siste årene med denne regjeringen. Vi får stadig rapporter, nesten daglige rapporter, om politiet som ikke greier å gjøre jobben sin. Vi har rapporter fra domstolsektoren som viser at de har enorme utfordringer med køer og lang saksbehandlingstid på grunn av dårlig med ressurser, og vi har også en kriminalomsorg som er i en betydelig krise, hvor det rapporteres om betydelige menneskerettighetsbrudd. Krisen og alarmene fra Økokrim føyer seg inn i rekken av dette. Det er ganske gammelt. Allerede i 2015 kom det en alarm fra daværende sjef Trond Eirik Schea, som da fortalte at de ikke hadde mulighet til å følge opp sakene, de måtte droppe etterforskningen. Spesielt gjelder dette saker hvor de er involvert i krevende internasjonal etterforskning. Transocean-saken måtte droppes, henlegges, fordi man mente at man ikke hadde ressurser til å gå løs på en så stor og krevende etterforskning. Det ble rapportert, den gang, at de aktørene som man hadde under etterforskning, hadde mer ressurser tilgjengelig til sitt forsvar enn det et samlet Økokrim hadde å stille opp med. Det er klart at i det perspektivet blir det norske Økokrim lite og svakt i arbeidet med betydelige, store, internasjonale aktører. Når jeg hører på denne debatten, er den kanskje litt underlig, for jeg hører at statsråden og også representantene fra regjeringspartiene er enig i problemstillingen. Samtidig lister de opp alt det fenomenale som Økokrim også gjør, og de forteller om Økokrims resultater, men jeg hører ikke at de tar bekymringene på alvor. Jeg hører ikke at de har lyttet til de alarmene som har kommet fra sektoren de siste årene, og jeg hører ingen ambisjoner. Jeg hører ikke at ambisjonene kommer fram. Jeg hører ikke at justisministeren står på talerstolen og sier: Dette er så alvorlig at nå skal jeg i den tiden jeg har som justisminister framover, gjøre det og det og det for å gjøre dette arbeidet sterkere. Jeg hører at de er fornøyd. Det er slik jeg oppsummerer dette. Det er en tilsvarende rapportering fra regjeringspartiene og fra den siste justisministeren vi i opposisjonen har fått høre når vi har tatt opp problemer i politi, i domstoler og i kriminalomsorg. Alle alarmene som har kommet fra justissektorens egne etater, blir møtt med en type fornøydhet og manglende ambisjoner. Mitt råd nå til den nye justisministeren er at hun mye, mye tydeligere setter seg ned og lytter til aktørenes egne alarmer og kommer tilbake til Stortinget med tydeligere ambisjoner.