Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-06-18:
Vi kan vel være enige om at Norge er i en ganske unik situasjon, i hvert fall om vi ser på Europa. Våre statsfinanser er sterke, oljen bærer oss på gullstol, og populært kan en illustrere forskjellen ved å vise til at Hellas bruker 10 pst. av de offentlige budsjetter på renter, mens Norge får mer enn 15 pst. av de offentlige utgiftene dekket av avkastningen til Pensjonsfondet. Vi har grunn til å være fornøyd, men veien til selvtilfredshetens fallgruve er kort. Europa har utfordringen. Den har ligget der lenge, men ingen har ønsket å se den klart. Offentlige utgifter har vokst kraftig, mens konkurransekraften og vekstevnen i Europa ikke har utviklet seg tilsvarende. Europa må finne en politikk for vekst. Da må alle steiner snus, og det må finnes nye løsninger. Rød-grønn politikk møter dette med dogmatiske holdninger til skatt, omstilling og nye løsninger. Er det noe man kan si med stor sikkerhet, er det at vi dermed heller ikke er gode rådgivere for Europa. Revidert budsjett er ingen omkamp. Vi gjør ikke store skattegrep i revidert, men vi er opptatt av at man gjennom skatt ikke skal straffe det næringsliv som responderer på de signaler politikken gir. Derfor foreslår vi at de rederiene som foretok miljøinvesteringer etter at regjeringen brøt Grunnloven, ikke skal komme dårligere ut enn de som ikke gjorde det. Finanstilsynets nye forskrifter om utlån til bolig tilsier økt sparing, særlig blant ungdom, og vi vil stimulere til det gjennom en forbedret BSU. Skatt er viktig. Offentlig velferd må finansieres, og bidraget skal fordeles. En høy skattemoral er noe Norge skal ta godt vare på og hegne om ved stadig å ha fokus på skattesystemet. Skatt koster å innkreve, den skaper nye skjevheter, og den kan ødelegge eller stimulere til vekst, verdiskaping, arbeidsplasser og velferd. Olje og enorm konsentrasjon av kapital på statens hånd overskygger og tildekker våre hjemlige utfordringer. Formuesskatten kveler privat, norsk eierskap. Mangfoldet i kapitaltilgangen til næringslivet forsvinner, og på lang sikt er dette kritisk for omstillingsevne og vekst. Generasjonsskifter og eierskifter hindres av arveavgift og uklare skatteregler. Det er nok å ta fatt i. Den rød-grønne regjeringen har gjort skatt til et dogme. Høyre kommer ikke til å la den sovne i synden! Handlingsregelen var ikke bare 4 pst., den skulle også bidra til vekst. Målrettede skattesenkninger var en del av dette, og Høyre vil tilbake dit. Høyre vil forberede landet på de utfordringer eldrebølgen om noen år gir, ved å senke skattene nå, skape mer robust vekst, mer robust næringsstruktur og omstille og effektivisere offentlig sektor. Jeg hører hva statsråd Johnsen sier, men ser lite handling, og det blir mye tilbakeskuing når det gjelder dette. I Høyre er det en selvfølge at alle skal bidra, og det etter evne gjennom skattesystemet. Vi er imidlertid opptatt av at forståelsen for dette også er avhengig av at de offentlige utgifter og budsjetter forvaltes i tråd med det folk mener er fornuftig. Der målbærer media syndene hver eneste dag. Togene står, veiene forfaller, helsekøene øker, og når det gjelder skolen, har ikke kunnskapsministeren skjønt at man må sørge for at elevene lærer noe på ungdomsskolen for å unngå at de faller fra på videregående. Alt dette undergraver den forståelsen. Det er kritisk at de rød-grønne ikke ser annet enn mer penger som løsningen. Når ikke strategien for bedre løsninger er der, fører mer penger bare til byråkrati. I det oppslaget representanten Sanner tidligere i dag viste til, sier sjefen i Lånekassen at når det gjelder innsparinger, finnes det et veldig stort potensial i det offentlige. Det er litt rart at man tar for seg den ene etaten etter den andre uten å ha en strategi. Det har vi også et eksempel på i dagens dokumenter. Man fjerner mva-innlevering på papir, men man tar seg ikke en gang bryderiet med å beregne effektene av innsparingen, bl.a. i skatteetaten. Det er en for slapp holdning til den type effektivisering.