Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-11:
Gi oss hver dag vår daglige post, i alle fall på hverdager! Det er store forventninger om service fra Postens side. Nå er det bare 1 235 husstander i Norge som ikke får posten seks dager i uka – altså 0,7 promille. I andre sammenhenger er jo det en høy promille, men det er viktig at den biten blir lavest mulig, og at det er en streng tolkning av disse unntakene. Er man avisabonnent, er det ikke noe artig å få gamle aviser. Men jeg har i de siste årene skjønt veldig lite av klaginga over at Posten har samlet postkasser i stativer, så lenge det var i det nære nabolaget. Folk må da være i stand til å ta på seg sko når de skal hente posten. Derfor skjønner jeg heller ikke at Posten nå lar dette bero, for det må da være effektivt. Da jeg så postmannen før, kom han med bil, sprang over gata, leverte ut post og sprang så tilbake til bilen. Nå kan han stoppe ved stativet, dele ut post til en rekke husstander og så kjøre videre. Det må være mye mer rasjonelt. Det blir jo litt hyling hvis man gjør det, men jeg tror det er helt nødvendig. Vi ser at ny teknologi og konkurranse endrer serviceforma. Det blir lenger og lenger mellom hver gang vi går til en skranke for å få tjenester. Det er noen år siden stortingsrepresentanter sloss her i salen om postkontor for postkontor, skranke for skranke og gikk på nederlag på nederlag. Jeg tenkte jeg skulle ta noen sitater fra en tidligere kollega som sitter i diplomatlosjen, og som nå er styreformann i Posten, men jeg fikk det for travelt – jeg fant dem ikke. Nei, det ville kanskje være for ondskapsfullt. Vi erkjenner at servicen kan bli bedre, kanskje i andre ekspedisjonsformer. Men det betinger at vi setter kvalitetskrav, skranker som medfører at man ikke får en redusert service. Dessverre har det vært en treghet i å utvikle og sette ut i livet en ny organisering. Da jeg begynte å mase om offentlige servicekontorer, var Totland minister. Etter det har jeg tatt det opp med et halvt dusin andre, før Posten nå sier at dette er en hovedstrategi – og det er lovlig seint. Det som er trasig, er at utviklinga av offentlige servicekontorer som kunne ha kommet mye tidligere, skulle ha kommet samtidig med omorganiseringen av postservicen. Det hadde vært mye lettere å få omstruktureringa inn der. Jeg tror det kan bli en god service under forutsetning av at vi får en åpnere offentlig sektor som ikke nødvendigvis stenger «kl. 15». Der er jeg enig med komitelederen. Jeg tror at om man legger tjenestene til offentlige servicekontorer, får man et breiere, bedre posttilbud enn når man legger dem til bensinstasjoner. Jeg tror på en måte at dette med å ha folk som kan yte alle de samme posttjenestene som man ville fått på et postkontor, er en viktig bit av det. Jeg tror at servicekontor kunne vært en bedre strategi, men vi skulle hatt dem på plass for lenge siden. Jeg er ikke imponert over det Posten forteller om utflyttinga av arbeidsplassene, og heller ikke over lista over hvor de har sentralisert aktiviteter utenfor Oslo. Nord for Saltfjellet er lista tom. Arbeidsplassene blir lagt mest til forholdsvis store byer relativt langt sørpå. Derfor er jeg litt overrasket over at resten av komiteen er såre fornøyd – til og med Senterpartiet. Jeg er litt skeptisk til det nye brevsenteret som skal bygges i Oslo. Det vi har, er ikke tilstrekkelig dimensjonert for det brevvolum som håndteres nå. Samtidig sier man at man i framtida får en betydelig volumnedgang, og at Posten får en redusert andel ved at konkurransen økes. Man får sannsynligvis en reduksjon av enerettsområdet. Derfor stiller vi et spørsmålstegn ved denne investeringa. Jeg er også litt forundret over at partiene i komiteen, alle unntatt SV, våger å konkludere med at tettbygde strøk ofte kommer best ut når det gjelder leveringspålitelighet. I alle fall ut fra de rapporter jeg har sett, er det en tvilsom konklusjon. Jeg ble veldig overrasket over komiteens flertall som snakker om dette med 93 pst. Ja, på enkelte områder vet jeg at det er mulig å nå 93 pst. Men ut fra det jeg kjenner til om kommunikasjoner i dette landet og frambringelse av post, tror jeg aldri det er mulig å nå 93 pst. Det er forunderlig at de som senket lista for seg sjøl i sentrumsregjeringa, plutselig skal løfte den opp igjen nå som vi har fått en ny regjering. Hvis jeg kjenner kommunikasjonene og påliteligheten der rett, vil 93 pst. være et teoretisk mål. Jeg håper at Høyre og Fremskrittspartiet aldri får flertall i denne sal, for da vil Posten ikke bare bli et aksjeselskap, men relativt raskt privatisert. Dette håpet innbefatter at Kristelig Folkeparti, dersom dagens meningsmålinger slår til angående valgresultatet, ikke ofrer Posten for å få noen hjertesaker, som jeg har mistanke om at de kan være fristet til å gjøre. Mitt håp er at disse tre partiene, inkludert Venstre – godt under sperregrensen, takk og pris – aldri får flertall i denne sal. Jeg tror ikke det er tjenlig for en post som i framtida skal ta samfunnsmessige hensyn.