Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-15:
Situasjonen i Nav og for brukere av Nav har vært alvorlig og må løses. Derfor har Regjeringen ved flere anledninger det siste året kommet med både nye bevilgninger til Nav, slik at det er tilstrekkelig med ansatte til stede for å gjøre jobben, og en sak om enkelte endringer i måten å jobbe på. Alle skjønner at det er helt håpløst og umulig når inntekten ikke kommer. En av hovedjobbene til Nav er å sikre inntekt til dem som ikke har jobb, eller som skal ha pensjon. Det er klart at det fort blir krise når dette stopper opp og folk må vente i uker og måneder. Det er det nå tatt organisatoriske grep for å få orden på. Det er gitt ytterligere bevilgninger for å få flere ansatte, slik at det skal være nok folk til å gjøre disse jobbene. Stortingets forutsetning nå er at restansene skal bort. I tillegg har Nav en viktig oppgave med å bistå dem som er arbeidsledige, og dem som er på attføring. Det er viktig å understreke det komiteen sa i forbindelse med budsjettet for dette året, og som vi gjentar i innstillingen her, at det er viktig at de endringene og den jobben Nav nå gjør for å sikre at folk får pengene sine til rett tid, ikke går på bekostning av dem som trenger mer sammensatt bistand fra Nav for å komme i arbeid. Det gjelder f.eks. dem som trenger attføring, eller dem som trenger sosialfaglig oppfølging. I tillegg til finanskrisen og presset som kommer fordi veldig mange nye blir arbeidsledige, kan vi risikere at de som trenger mer oppfølging og attføring, kommer bakerst i rekken. Tallene fra de første månedene i år er bekymringsfulle, fordi det ser ut som om det har hopet seg opp når det gjelder avklaring, slik at mange ikke kommer raskt nok på attføring. Jeg vil understreke at Stortinget har pålagt Regjeringen ikke å redusere attføringsinnsatsen, sjøl om nye ledige kommer inn i køen. Dette er klart en stor utfordring for Nav, men det er helt nødvendig for den enkelte som trenger hjelp, og helt nødvendig for samfunnet at vi sikrer at de som trenger attføring, får det, for det er jo det som sikrer at folk kommer i jobb igjen. Jeg vil bruke anledningen til å understreke at denne jobben skal ha like stor prioritet hos Nav framover som den har hatt tidligere, og vi forventer at det blir gjennomført. Det legges altså inn penger og skisseres noen nye måter å jobbe på. I tillegg er det også forslag om rett til å motta rehabiliteringspenger i påvente av uføretrygd. I Ot.prp. nr. 45 for 2008–2009, som handler om tidsbegrenset uførestønad, etableres det en ordning der man kan få den ytelsen i påvente av at en uføretrygdsak skal avgjøres. Tilsvarende skal sikres i forskrift for mottakere av rehabiliteringspenger som har søkt uføretrygd. Det er veldig viktig, fordi det fjerner noen av de «hullene» som folk kan risikere å falle ned i når de går ut av én ordning og har søkt seg over i en annen. Når saksbehandlingen tar lang tid, har de en ytelse. Så er det viktig å sikre kompetansen i etaten. Det har komiteen vært svært opptatt av. Det handler både om det som statsråden har fremmet forslag om, og som Nav har sagt de skal gjøre, å gå igjennom hele organisasjonen Nav og se på hvordan de bruker sine ressurser. Det er viktig å sørge for at de ressursene man legger inn, fører til kompetanseheving i egen etat, altså at man sikrer seg sjøl gjennom å skaffe seg kompetanse. Det er en måte å videreføre kompetanse på i egen virksomhet. Komiteen har vært opptatt av kompetansen i førstelinja. Vi vet at det må være mange slags kompetanser der. Vi har understreket at det er behov for kompetanse både når det gjelder det attføringsfaglige, det sosialfaglige og det trygdefaglige i Nav-kontorene lokalt. Så er det forslag om enklere saksbehandling. Jeg tror de fleste av oss ble veldig glade da det forslaget kom. Jeg vil også understreke at komiteen sier at den fullmakten som Arbeids- og velferdsdirektoratet har til å organisere seg sjøl, står fast, men at det kan være riktig å ha forenklet saksbehandling og fullført saksbehandling i førstelinja knyttet til flere enkle saker enn bare behandling av dagpenger. Vi forutsetter at det jobbes med slike systemer, slik at det ikke blir komplisert saksbehandling av enkle saker, og at saker kan bli avgjort fort. Det er samtidig grunn til å understreke at det er viktig at rettssikkerhetsprinsipper og legalitetskontrollsprinsipper følges når det gjelder behandling av ytelser, også av Nav. Dette betyr derfor ikke at man skal behandle saker mer lemfeldig, men at det som på teknisk fagspråk kalles grensesnittet, må gås igjennom, og man må finne praktiske måter å håndtere sakene på. Det jobbes nå med en løsning i forbindelse med telefoni. Det ene problemet er at folk har måttet vente veldig lenge på å få snakke med noen – kanskje i flere dager. Det er uakseptabelt. Det andre problemet er at mange av dem som trenger hjelp fra Nav, er folk med dårlig råd, og telefonutgiftene har vært veldig store for mange. Derfor er det nødvendig å etablere ordninger som gjør at folk kan betale lokaltakst når de ringer til Nav, sjøl om de kanskje må vente litt. Så til arbeidsavklaringspenger: Jeg tror ikke noen av oss er glad for at det har blitt en utsettelse. Det tror jeg statsråden har gjort med tungt hjerte. Det har også SV. Vi har gjort det fordi vi har sett at Nav sliter såpass at dette kunne ha vært vanskelig å pålegge dem akkurat nå når det er som vanskeligst – når arbeidsledigheten øker raskt, og det er mange andre ting vi har sagt at de må gjøre. Men det er altså slik at for de Nav-kontorene som er klare til å ta arbeidsredskapet i bruk, altså arbeidsevnevurderingen, og tiltaksporteføljen skal åpnes opp for de med arbeidsavklaringspenger, er det mulig å ta dette i bruk nå. Det er viktig å understreke at det er mulig innenfor dagens ordning. Det vi har styrket gjennom disse ekstrabevilgningene som har kommet i løpet av det siste kalenderåret, har handlet om den statlige delen av Nav-reformen, og det har vært helt nødvendig. Men når vi skal se framover, er det veldig viktig at vi begynner å se på Nav som en helhet, som en enhet, når det gjelder kommune og stat. Det er det Nav skal være, og det er det brukeren forventer at Nav skal være når man kommer til et Nav-kontor. Da skal man ikke få høre: Nei, du skal over til kommunen. Da er du i Nav. Det betyr at kompetansen, finansieringsgrunnlaget og hele satsingen på Nav må være enhetlig. Derfor har komiteen også sagt at man er nødt til å se på den kommunale delen av Nav, slik at man sikrer at dette samsvarer godt. Jeg har fått flere versjoner fra virkeligheten, og noen sier at den kommunale delen er bedre bemannet enn den statlige, mens andre sier at det er omvendt. Så jeg tror at dette er litt ulikt. Bemanningsressursene som legges inn nå, er nødvendige, og de skal fordeles ut fra behovene rundt om i landet. Stortinget sitter ikke med detaljert kunnskap om det, men det vil være interessant å følge med på hvordan dette fordeles. Man kan leke med og sammenligne tall fra ulike fylker, vurdere hvem som har stor belastning, komplisert struktur osv., men det er vanskelig å vite akkurat hvilket kontor man skal styre de enkelte ressurser til. Det vet heller ikke vi. Men jeg vil igjen understreke at de lokale Nav-kontorene er viktige. Det er der brukerne møter Nav, og at forvaltningsenhetene blir effektive, er uhyre viktig. Så til slutt til forslaget om velferdsombud. På SVs landsmøte ble det vedtatt at vi ønsker et velferdsombud i Nav. Det tror vi er helt nødvendig. Men Regjeringen er i gang og har for det første fremmet forslag i stortingsmeldingen om fri rettshjelp. Der foreslår man å utvide rettshjelpsordningen ytterligere. Man går igjennom en del rettssikkerhetshensyn knyttet til Nav-brukere. I den sammenhengen har vi ønsket også en utredning av et velferdsombud i Nav. Jeg spår at den ordningen kommer, i likhet med det behovet vi har hatt for å utvide pasientombudordningen til også å omfatte de kommunale tjenestene.