Borghild Tenden (Venstre), 2012-05-08:
Venstre mener, i motsetning til de fleste andre her, at Fremskrittspartiet har fremmet et godt og viktig representantforslag hvor utgangspunktet er å legge til rette for at spesielt kreftpasienter kan få en noe større fleksibilitet i sykelønnsordningen, slik at de i realiteten enten kan komme tilbake til jobb rimelig raskt, uten å gå omveien om arbeidsavklaringspenger, eller ha en større grad av fleksibilitet under behandlingsforløpet gjennom en tidskontoordning. Kort sagt: et forslag i tråd med Venstres slagord om å sette folk først. Det er flere ting Venstre stusser over i innstillingen til denne saken. Én ting er f.eks. at flertallet skriver at representantforslaget virker i motsatt retning av intensjonene i IA-avtalen. Dette er med respekt å melde en underlig tolkning. Hele forslaget går jo nettopp ut på det motsatte, nemlig å få den syke tilbake så raskt som mulig uten å måtte gå omveier via andre ordninger og masse byråkrati. Det andre Venstre stusser over, er at flertallet viser til formuleringen fra NHO om at det er «en problemstilling at mange blir gående sykemeldt i ett år fordi de kommer bedre ut økonomisk, enn å gå over på andre ordninger som kanskje kunne være mer riktig», som et ledd i avvisningen av forslaget. Det er mye fornuftig i det NHO skriver, men da Venstre foreslo noe av det samme i sitt alternative statsbudsjett for 2012, var det ikke grenser for hvor usosialt og høyrevridd forslaget var. Det tredje Venstre stusser over, og som også Fremskrittspartiets medlemmer skriver i sine merknader, er den mistenksomhet som statsråden og flertallet legger til grunn. Vi kjenner dessverre alle en eller flere som har vært rammet av kreft. Felles for dem jeg kjenner, og som jeg trodde også gjaldt de fleste andre, er at kreftpasienter er opptatt av én ting: bli friske og komme seg tilbake i jobb så raskt som overhodet mulig. Men så vet vi at kreftbehandling ofte tar tid, og det kan gå for lang tid mellom f.eks. operasjon og øvrig behandling, som cellegift og stråling. Spørsmålet da er om det er mest fornuftig at pasienten går sykmeldt i perioden mellom operasjon og behandling, selv om vedkommende i realiteten er helt funksjonsfrisk, eller om man burde jobbe mens man venter. Dagens ordning stimulerer til å være sykmeldt hele tiden, i motsetning til det flertallet skriver. Med en ordning med tidskonto ville vi kunne få brukt arbeidsevnen maksimalt. Venstre vil derfor stemme for mindretallsforslag nr. 2 om å utrede en ordning med tidskonto for sykepenger for kreftpasienter. Det er med undring jeg registrerer at ingen andre partier enn Fremskrittspartiet ikke engang vil utrede dette. Når det gjelder mindretallsforslag nr. 1, om rett til å utvide sykepengeordningen på inntil 14 dager for personer med alvorlige diagnoser, men som åpenbart vil kunne vende tilbake til arbeidslivet etter endt behandling, har Venstre også sans for dette. Når Venstre ikke umiddelbart stemmer for det, er det fordi vi mener at dette må utredes noe mer; hvilke sykdommer i tillegg til kreft det er snakk om, hva de totale kostnadene vil være på både kort og lang sikt – ja, det kan til og med tenkes at det er samfunnsøkonomiske gevinster – og hvordan vi skal sikre lik behandling av like sykdomsforløp osv. Venstre foreslår derfor at regjeringen også utreder dette spørsmålet og legger saken fram i løpet av 2012. Jeg tar til slutt opp Venstres forslag som er omdelt i salen.