Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-11-20:
Det er også denne gang en meget omfattende stortingsmelding vi har fått presentert for oss, som igjen anskueliggjør at god fiskeriforvaltning er det samme som å legge et aktivt og grundig grunnlag for å skape milliardverdier for norsk fiskerinæring. Er det noe norsk fiskerinæring har behov for, er det at vi i enda større grad er i stand til å være en påvirker overfor det internasjonale fellesskap hva angår fiskeriforvaltning, for det er sannelig ennå en lang, lang vei å gå for å komme i havn på en bedre og tryggere måte på dette området. Norge er en fiskeripolitisk stormakt. Vi er også en geografisk stormakt som har suverenitet og hånd over et nokså betydelig areal i europeisk sammenheng. Faktisk disponerer vi mer enn 30 pst. av det totale geografiske land- og sjøareal i Vest-Europa. Norge har også et svært omfattende internasjonalt fiskerisamarbeid. Det er kanskje det området – med bare norsk skipsfartsnæring som medeksempel – som illustrerer hvor omfattende internasjonalt samarbeid, delaktighet og aktivitet vi har på dette området. Jeg tror jeg kan si at komiteen i veldig stor grad har en felles oppfatning både hva angår ambisjoner på vegne av norsk fiskerinæring, og hva angår bekymringer for norsk fiskeri og internasjonal fiskeriforvaltning. For egen del vil jeg tilføye at på flere områder, og særlig med den nye avtalen mellom Norge og Russland, som ble undertegnet i St. Petersburg i forrige uke, i erindring, ser vi klar fremgang. Det betyr at der man politisk har tatt og gjennomført en del upopulære, men nødvendige standpunkter – noen kunne ha tenkt seg å gå enda lenger – på områder som angår forvaltning, viser det seg å være det eneste rette i svært mange situasjoner. Det illustrerer at gjenoppbygging av bestanden er nødvendig og viktig, og det incitament som kan gjenskape milliardverdier for norsk fiskerinæring. Og det sier jeg i en fase hvor vi har sett at de ambisjoner man har hatt på vegne av norsk fiskerinæring de siste år, langt fra har slått til. Det skyldes selvfølgelig flere forhold. Ett forhold er naturlig nok at vi på slutten av 1980-tallet og på 1990-tallet i svært liten grad var flinke nok til å ivareta begrepet bærekraftighet rundt fiskeriforvaltningen. Men vi har like mye sett at den internasjonale økonomiske kollapsen også har rammet norsk fiskerinæring. Vi har sett at kjøpekraften i de markeder som norsk fiskeri skal betjene, har vært kraftig redusert de siste årene. Og som tidligere utenriksminister Jagland så pent har omtalt det i en nylig utgitt bok, står vi utenfor det europeiske fellesskap, med de store ulempene det innebærer for norsk fiskeri og fiskerinæring. Alle kjenner den situasjonen norsk oppdrettsnæring har vært i de siste år. Det betyr at vi mangler verken utfordringer eller ambisjoner. Likevel er det grunn til å slå fast at vi fortsatt har en lang vei å gå før internasjonal fiskeriforvaltning er på et nivå som er å anse som tilfredsstillende. Selv om Norge på mange måter har vært en pådriver i både forvaltning og forskning på dette området, er det fortsatt et sterkt behov for økt satsing på internasjonal fiskeriforvaltning og samarbeid. Derfor er det svært viktig at Norge er til stede på de arenaer hvor man drøfter fiskeri- og ressursforvalting. Og det er bare å slå fast, når vi ser på et av de viktigste samarbeidsforhold vi har, samarbeidet mellom Norge og EU, at det står meget bedrøvelig til. Da tenker jeg på EUs fiskeriforvaltning. Jeg kan ikke se at det er tatt så mange steg som bringer forvaltningsregimet i EU noe særlig fremover. Det er bedrøvelig å registrere at man på mange måter fortsatt driver med samme gammeldagse metoder med hensyn til utkast som man hittil har gjort, og ikke i tilstrekkelig grad evner å ta på alvor at flere av de viktige felles bestandene vi og EU har til forvaltning, ikke viser tegn til gjenoppbygging, men derimot fortsatt befinner seg i en svært truet situasjon. Det illustrerer bare hvor viktig det er at Norge på dette området igjen får styrket kontakt med EU og kan fortelle dem at miljø- og ressursforvaltning er det eneste som kan berge også EUs fiskeriflåte og gi en relativt betryggende fremtid. Det er større grunn til å gi honnør til det samarbeidet Norge har med Russland, som på mange områder viser tydelig fremgang. Det er et samarbeid som foregår i de viktigste havområdene for oppvekst av norsk-russisk fisk. Dog er jeg nødt til å kommentere det vi har fått anskueliggjort de siste par ukene, et betydelig russisk overfiske i Barentshavet, som er av en størrelsesorden som egentlig kan være truende for det videre samarbeidet. Hvis ikke Russland er i stand til å ordne opp i dette, er det klart at ikke bare kan samarbeidet kollapse, men gjenoppbyggingen av de viktigste bestandene kan faktisk også være truet. Det rammer på nytt norsk fiskerinæring i svært betydelig grad. Det er soleklart at når man får den mengden av ulovlig omsatt fisk i et marked som skal konkurrere med lovlig fanget fisk, er det pristruende og igjen en trussel overfor norsk fangstnæring i betydelig grad. Dette viser bare at vi må ha en sterk videre dialog med Russland på dette området. Samtidig har vi nok noen yttersvinger selv å gå for å unngå at vi skal komme i samme situasjon – og da tenker jeg på at heller ikke vi må delta i noen særlig grad i det som går på overfiske. Det som går på den ulovlige omsetning av fisk og omlasting i Barentshavet, flytting fra Bjørnøya og inn i gråsonen, viser bare at hvis noen måtte tenke seg å slakke på tøylene og redusere norsk overvåking, kontroll og nærvær av Kystvakten, er det en tanke man i så fall øyeblikkelig må legge til side. Ellers er det bare å føye til at som vanlig har vi en liten konflikt gående med Island. Det tror jeg ærlig talt at fiskeriministeren ikke skal ta så veldig tungt, for det er all grunn til å tro at han vil ivareta de norske interessene like bra i fremtiden som de har vært ivaretatt i løpet av de siste år. Til slutt: Kongekrabben er naturlig nok også omtalt i dette dokumentet. Jeg tror at nå når man har fått hånd om egen forvaltning utenfor den såkalte vestgrensen, er det all grunn til bare å sørge for at kongekrabben ikke får lov å formere seg og krype vest-/sørover i et ukontrollert tempo. Dette forholdet er også omtalt i meldingen.