Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-12:
Som flere har vært inne på, er finansmarkedet avgjørende viktig i hverdagslivet for å få et samfunn til å fungere. Den situasjonen vi nå er inne i internasjonalt, er en økonomisk mote som utviklet seg på slutten av 1980-tallet og 1990-tallet med betydelig spekulasjon, og som vi nå etter hvert ser de brutale konsekvensene av. Det som er gledelig, er den internasjonale institusjonen som skulle medvirke til stabilitet, nemlig aksjeselskapet IMF – for det er det det er. Det er et aksjeselskap og ikke en institusjon på linje med FN. Det aksjeselskapet, IMF, går nå i en annen retning. Det er, som jeg har sagt tidligere, gledelig at de nå går inn for at en bl.a. skal kunne bruke kapitalkontroll, altså vekk fra fri flyt til en mer regulert flyt av kapital. Det er gledelig at en nå er inne i en økonomisk politisk mote hvor det er en mer konservativ risikovurdering og økte kapitaldekningskrav. Det er å håpe etter hvert at også realøkonomiske vurderinger kommer enda sterkere fram til fortrengsel for den finansøkonomien som vi har vært inne i, og er inne i, hvor det er en manglende kontakt mellom realøkonomi og finansøkonomi. Som Fremskrittspartiet sa det, står vi nå overfor at en må ta tap. Hvem skal ta tap, og når skal en ta tap? Fremskrittspartiet kalte det «rebalanseres». Det er et flott ord. Det som er kjernen i dette, er at det er noen som skal tape penger. I mange tilfeller innebærer det at en vil gå konkurs. Derfor er det gledelig det regjeringa sier om Finanskriseutvalget, at det nå må følges opp. Det er utrolig ideologisk interessant i denne innstillinga at Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre ikke støtter opp om oppfølging av dette. Det er et svært sentralt spørsmål som vi står overfor framover. Det er imidlertid en samlet komité som ønsker at en skal benytte det handlingsrommet de internasjonale reglene tillater, slik at det norske regelverket i størst mulig grad bidrar til solide finansinstitusjoner i Norge, men Høyre og Fremskrittspartiet hopper av når det gjelder at det er en fordel at økte krav til kapitaldekning i banker kan innføres mens økonomien er i godt gjenge, og at en derfor støtter opp om at de nye kapitalkravene bør vurderes innført tidligere i Norge enn i andre land. Dermed vil reservekapitalen bli en buffer i trangere tider. Norge er i dag en trygg havn. Dermed kan vi gå litt lenger enn andre. Det er et konkurransefortrinn. Det er også interessant å merke seg at Høyre er alene i en merknad hvor de sier at de vil avvente de internasjonale prosessene før de konkluderer om og i hvilken grad det bør settes særskilte krav til nasjonalt systemviktige finansinstitusjoner. Jeg vil anbefale Høyres gruppe ikke bare å reise til London, men også til Bank for International Settlements i Sveits og få de erfaringene som de har gjort i dette alvorlige spørsmålet. Jeg synes det er ganske sterkt at Høyre til de grader er etternølere på dette punktet, som det er internasjonal anerkjennelse av at vi er nødt til å se på på en annen måte. Ellers er det en samlet komité, og det er gledelig, som viser til de små sparebankenes rolle. De små sparebankene har en nøkkelrolle i en rekke lokalsamfunn. Det er derfor veldig gledelig at en samlet komité poengterer viktigheten av at vi får rammevilkår som ikke systematisk tilgodeser de store forretnings- og sparebankene framfor de mindre sparebankene. Det er et arbeid som en må ha med seg i all regelverksutforming, fordi det blir lett at det fører til krav som går i de mindres disfavør. Det er også viktig å få fortgang i Statistisk sentralbyrås arbeid for å utvikle statistikk om de betydelige gaveutdelinger som skjer fra sparebankene, slik at en kan få fram den store samfunnsnytten som selskapsformen sparebank innebærer. Derfor: Det er viktige spørsmål som tas opp. Det er positivt at regjeringa ønsker å gå inn på gjeldsregister, og det er positivt at vi har fått et krav om 15 pst. egenkapital ved boligkjøp. Det må sjølsagt følges opp med tilknyttede virkemidler for å korrigere markedet, slik at vi får en helhet i det. Men det er veldig gledelig at regjeringa har støttet opp under det som Finanstilsynet gjør på det området. Det skaper soliditet, og det er soliditet vi trenger mer av.