Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
La meg først få takke interpellanten Bøhler for å ta opp en problemstilling som jeg vet han har et ektefølt engasjement for. Han har tatt opp dette med meg som statsråd også flere ganger tidligere. Jeg tror vi er skjønt enige om at dette er et viktig tema, hvor vi på tvers av alle politiske partier – på tvers av posisjon og opposisjon – er positive og konstruktive for å finne flest mulig løsninger på utfordringer som vi møter. Jeg synes det er veldig bra. Jeg skal først svare på det som er hovedspørsmålet i interpellasjonen, hvordan jeg vurderer status i arbeidet med handlingsplanen og behovet for å gjøre forbedringer og sette inn nye tiltak fremover – og så komme tilbake til noen av de andre problemstillingene mot slutten. Regjeringen la som kjent frem sin handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme for nesten et år siden – 10. juni er ettårsdagen. Utgangspunktet var regjeringens ønske om å styrke det forebyggende arbeidet, dvs. fange opp personer i risikosonen så tidlig som mulig og møte dem med tiltak som virker. Dette er en handlingsplan som er meget konkret, og som har helt tydelige ansvarsdelinger mellom de ulike departementene. I tillegg til Statsministerens kontor er det hele ni departementer som er involvert i dette arbeidet. Status er slik at vi flere ganger gjennom det året som nesten er gått, har hatt statusoppdateringer for arbeidet. Dette er statusoppdateringer som koordineres fra Justis- og beredskapsdepartementets side, basert på innspill fra de ansvarlige departementene for de ulike tiltakene. Det vil være en ny slik statusoppdatering på ettårsdagen, 10. juni. Den blir også publisert på regjeringens nettside for dette arbeidet, radikalisering.no. Der har en også den siste statusoppdateringen, hvor alle tiltakene er gjennomgått. Denne vil da bli oppdatert den 10. juni. Generelt mener jeg at statusen – med de 30 tiltakene – er ganske god. Noen tiltak har det dessverre tatt noe lengre tid å sette i kraft enn opprinnelig planlagt, men de aller fleste er godt i rute, og en del er allerede gjennomført. Jeg vil trekke frem bl.a. tiltak 6, om den nasjonale veilederen for forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme, som ble lansert 17. april i år. Målgruppen er primært personer som gjennom sitt virke og arbeid i førstelinjen kommer i kontakt med utsatte individer. Veilederen gir bl.a. råd om hvordan man skal gå frem når man er bekymret for om en person er i ferd med å bli radikalisert, om samtalemetodikk og om ulike samarbeidsmodeller på lokalt plan. Den omhandler forholdet til taushetsplikt – som representanten Bøhler tok opp både i sin interpellasjon, i sitt innlegg her, og som han også har tatt opp tidligere – hvor en går igjennom en del av regelverket, men også henviser til relevant regelverk, for å vise hva slags handlingsrom som rent faktisk er der. Så langt har vi fått veldig positive tilbakemeldinger fra brukerne av veilederen. Men også her er det viktig at vi klarer å få distribuert denne veilederen på en skikkelig måte, slik at de som har bruk for den, også bruker den. Vi kan være flinke til å lage veiledere og gode verktøy, men disse har liten verdi hvis de rent faktisk ikke blir brukt. Det er et ansvar som vi alle for så vidt har, men særlig vi, selvfølgelig. Representanten Bøhler spør også om hvordan jeg vurderer behovet for å gjøre forbedringer og sette inn nye tiltak fremover. Et spesielt punkt til i denne handlingsplanen er at vi bevisst har gjort den dynamisk, at det er nødvendig å justere og forbedre eksisterende tiltak fra tid til annen – at dette skal være et levende dokument mer enn et statisk dokument. Derfor er vi også åpne for at vi kan gå bort fra eksisterende tiltak om de ikke har den effekten som en skulle ønske og det vil være behov for å sette inn nye tiltak. Noen av de nye tiltakene som vil komme – som da vil supplere de 30 som allerede er der – er bl.a. at vi vil utlyse to nye forskningsprosjekter, henholdsvis om forebygging av hatefulle ytringer og hatkriminalitet på Internett og om utviklingstrekk og forebyggingsstrategier knyttet til høyreekstremisme og konspirasjonsteorier. Dette er to temaer som vi mangler oppdatert kunnskap om. Jeg er glad for at vi kan sette i gang disse prosjektene, som ledd i å tette disse identifiserte kunnskapshullene. Den norske handlingsplanen har, som sagt, blitt svært godt mottatt, både nasjonalt og internasjonalt. Tidligere justisminister i USA var svært begeistret og tok med seg til USA den engelske versjonen. Men vi har også fått noen tilbakemeldinger fra bl.a. KS og enkelte ordførere, som har signalisert at de gjerne ønsker å følge opp med spesielle prosjekter, men at det har vært få midler tilgjengelig. Lokalt forebyggingsarbeid er svært viktig for å gjennomføre en del av disse lokale tiltakene. Derfor har regjeringen foreslått at en i revidert nasjonalbudsjett for 2015 innfører en tilskuddsordning på 10 mill. kr til slike prosjekter – som jeg tidligere i dag hørte at det var oppnådd enighet om mellom regjeringspartiene og samarbeidspartiene. Det lokale apparatet har svært god erfaring med å jobbe med disse problemstillingene. Her er det også viktig og riktig å se veldig på tvers. Disse midlene – som vi da har foreslått – skal gå til konkrete prosjekter innen forebygging eller til bekjempelse av radikalisering og voldelig ekstremisme. Prosjektene som mottar tilskudd, skal evalueres. Erfaringen kan således deles og komme andre kommuner til gode. Vi vet at sivilsamfunnets og ungdommens rolle i forebyggingsarbeidet er veldig viktig. Derfor har vi også foreslått å bevilge 7,5 mill. kr til en tilskuddsordning under Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, der kommuner kan søke om økonomisk støtte til lokal forebygging, i samarbeid med frivillige aktører. Handlingsplanen er, som jeg nevnte, dynamisk. Vi må justere eksisterende tiltak og utarbeide nye, i takt med utviklingen på feltet og endringer i trusselbildet. Ingen vil kunne hevde at vi nå har funnet alle løsningene på dette problemkomplekset, men vi jobber systematisk og strategisk for å identifisere de gode tiltakene og virkemidlene. I dette bildet er også debatter som dette – som interpellanten nå har tatt initiativet til – en viktig arena for at også Stortinget skal kunne komme på banen og komme med innspill til tiltak som en mener bør vurderes som en del av oppfølgingen av planen, slik at en kan ta med seg de innspillene inn i videreforedlingen av handlingsplanen. God kunnskap og riktig informasjon er en forutsetning for å kunne utvikle målrettet innsats og effektive, forebyggende tiltak. Kunnskap og kompetanse er derfor et av de fem hovedkategoriene i tiltaksplanen. I henhold til tiltak 1 er det Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet som er ansvarlig for å koordinere arbeidet med å utvikle forskningsstrategier på feltet. Som et ledd i dette arbeidet fikk BLD i april overlevert en kunnskapsoppsummering utført av Konsortium for forskning om terrorisme og internasjonal kriminalitet ved Politihøgskolen i Oslo. Kunnskapsoppsummeringen systematiserer og analyserer dokumentasjon og forskning på feltet og på ulike områder, temaer og problemstillinger. Videre vurderes status for kunnskapen opp mot hva det kan, bør og vil være nødvendig å vite mer om, for å kunne utforme effektive tiltak og forebygge rekruttering til ekstremistiske grupper. Dette vil være et viktig dokument i arbeidet med å utvikle vår nasjonale forskningsstrategi på feltet fremover. Jeg vil også nevne forskning på lokalt forebyggingsarbeid, som er tiltak 2 i planen. I samarbeid med KS har Justis- og beredskapsdepartementet igangsatt et kartleggingsarbeid for å forske på forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme i utvalgte kommuner. Det er valgt ut fem kommuner: Fredrikstad, Larvik, Kristiansand, Oslo og Sarpsborg. I tillegg er ytterligere 25 kommuner innlemmet i prosjektet gjennom deltakelse i workshops underveis i perioden. Hensikten er å spre kunnskap blant kommunene, slik at de allerede nå kan dra nytte av den erfaringen som en del av disse kommunene har, i sitt arbeid på dette området. Dette prosjektet bidrar til at 30 norske kommuner kan dele viktige erfaringer på dette området og styrke arbeidet sitt på dette feltet. En sentral del av oppfølgingsarbeidet vil også være å følge utviklingen internasjonalt og ikke minst delta i erfaringsutveksling med andre land. Jeg har selv deltatt i et slikt initiativ på nordisk nivå, hvor de nordiske ministrene har blitt enige om en samarbeidserklæring, som er viktig for å hjelpe hverandre i det forebyggingsarbeidet som vi står sammen om også i Norden. Den norske forebyggingsmodellen er slik laget at den får anerkjennelse internasjonalt. Jeg tror jeg skal nevne at vi 4. og 5. juni i år arrangerer en konferanse, som oppfølging av president Obamas toppmøte om forebygging av voldelig ekstremisme i Washington i februar i år. Dette skjer altså 4. og 5. juni. Så tror jeg vi skal erkjenne at det ikke er noen «quick fix»-løsninger i arbeidet mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Men vi vet – som også interpellanten viser til – at arbeidet bl.a. må ta utgangspunkt i hva som virker i den lokale og konkrete innsatsen. Vi jobber strategisk for å tilegne oss oppdatert kunnskap – gjennom både pågående og kommende forskningsprosjekter. På basis av dette vil vi også innhente – nasjonalt og internasjonalt – erfaringer, som gjør at vi utvikler stadig bedre tiltak i det viktige arbeidet for å forebygge radikalisering og voldelig ekstremisme.