Terje Johansen (Venstre), 2000-05-19:
Søknaden om konsesjon fra Filefjell Reinlag A/L er i utgangspunktet en lokal sak, men den har viktige prinsipielle sider av både nasjonal og internasjonal art. Norge er det land i Europa, utenom Russland, som fortsatt har en bestand av vill europeisk fjellrein. Dette dyret var selve grunnlaget for at Norge etter siste istid ble befolket. Villreinen var hovedårsaken til at våre forfedre fulgte ismassene etter hvert som de trakk nordover for ca. 10 000 år siden, og villreinen burde derfor betraktes med respekt og som et nasjonalt symbol. Internasjonalt har Norge påtatt seg et ansvar for å ivareta biologisk mangfold bl.a. gjennom ratifikasjon av Bern-konvensjonen, som vi har innarbeidet i viltloven. Villreinområdene i Norge er i dag utsatt for sterkt press fra mange bokstavelig talt kryssende interesser. Kraftlinjer, vassdragsreguleringer, hyttebygging, skitrekk og -løyper og til og med organiserte konkurranser i skisurfing med fallskjerm gjennom våre villreinområder er med på å stykke opp de gjenværende villreinbiotoper på måter som kan true bestandene. Jeg vil innledningsvis understreke at villreinen er en særlig ansvarsart for Norge, og at vi derfor ikke kan legge ensidig vekt på næringsinteresser, men derimot må bruke miljøvernets føre var-prinsipp for å være på den sikre siden. I vårt lovgrunnlag er ikke villreinens habitatgrunnlag, diverse barriereeffekter og derav følgende og nødvendige avgrensinger som beskytter villreinens leveområder og funksjonalitet, ivaretatt. Konsesjonssøknaden fra Filefjell Reinlag A/L er et inngrep i et avgrenset fjellområde med stedegne villrein, Lærdal-Årdal villreinområde. Fylkesmannen i Oppland har tilrådd konsesjon under henvisning til verdiskaping og gode resultater fra tidligere tamreindrift i området. Til dette kan anføres at tamreindriften den gang førte til utrydding av den stedegne villreinen, samtidig som det kan dokumenteres at den subsidierte tamreindriften i sammenlikning med villreinjakt medfører mindre verdiskaping lokalt. Jeg har i min interpellasjon bedt landbruksministeren vurdere tre forhold. Først en generell avvisning av nye tamreinkonsesjoner hvor konflikt med villrein er til stede. Konflikten er i høyeste grad til stede ved den aktuelle søknad, særlig med bakgrunn i at villreinen under forrige periode med tamreindrift forsvant fra området. Dernest bes landbruksministeren ta initiativ til buffersoner mellom villrein- og tamreinområder for å redusere konfliktpotensialet. I denne omgang vil jeg innskrenke meg til å påpeke at det konsesjonssøkte området vil drive en kile mellom Vest-Jotunheimen villreinområde og Lærdal villreinområde og hindre fri vandring mellom disse. Omsøkte område har ikke naturlige skiller eller stengsler mot det som i dag er villreinområder. Tvert om vil naturlige stengsler, som E16 og Rv 53 i dag utgjør mellom eksisterende tamreindrift i Vang kommune og villreinområdene vestover, bli borte dersom konsesjonen gis. Disse naturlige stengsler kan i praksis ikke erstattes av gjerder, verken av økonomiske, juridiske, meteorologiske eller biologiske grunner. Dette kan dokumenteres. Videre vil jeg påpeke at reindriftsnæringen tilsynelatende ikke har vist interesse for samarbeid med villreininteressene, ved at forslaget fra fylkesmannen i Sogn og Fjordane til «reinkonfliktråd», utarbeidet etter mandat gitt av Direktoratet for naturforvaltning, med representanter fra villreinnemnder og -utvalg allerede oppnevnt, er blitt neglisjert av den annen part. Dette bringer meg naturlig over til det tredje og siste forhold jeg har bedt landbruksministeren vurdere – om forberedelse og saksbehandling i slike konfliktfylte saker bør underlegges andre enn reindriftsnæringens egne instanser. Jeg antar det er unødvendig for meg å utdype hvorfor jeg mener at dagens saksbehandling gjør det mulig å påstå at det er å la reinbukken vokte lavsekken. Denne saksbehandlingen er ikke tilfredsstillende ut fra sunne, forvaltningsmessige prinsipper. Det ville være mer betryggende om slike konfliktfylte saker ble behandlet av Miljøverndepartementet. Avslutningsvis vil jeg fremholde at Direktoratet for naturforvaltning og villreininteressene i den aktuelle konsesjonssak påpeker en uakseptabel fare for tap av en nylig reetablert villreinstamme, og at tapet av en ansvarsart vil bli møtt med liten internasjonal og for den saks skyld, nasjonal forståelse. Videre at det fra samme side påpekes at avskjerming med gjerde er urealistisk og uakseptabelt ut fra miljøhensyn. Når det verken fra søker eller noen av høringsinstansene er godtgjort at utvidet konsesjon er av avgjørende betydning for videre økonomisk drift av Filefjell Reinlag A/L, slutter jeg meg til direktoratets konklusjon om at konsesjon avslås.