Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-02-06:
Det har fra statens side vært lagt vekt på å føre reelle drøftinger med fylkeskommunene med sikte på å komme fram til størst mulig grad av enighet om forståelsen av hvordan helseforetaksloven og lovens kriterier skal anvendes når det gjelder eierskapet til de enkelte eiendommer. Til sjuende og sist innebærer imidlertid denne prosessen lovanvendelse fra statens side, og alle løsninger må derfor være forenlig med helseforetaksloven § 52 nr. 6. Drøftingene har vært krevende, og det ble avdekket til dels stor prinsipiell avstand mellom partene, hvor fylkeskommunene etter departementets syn har lagt til grunn- en for snever definisjon av hva som skal overføres. På det konkrete plan har imidlertid departementet så langt det har vært forenlig med helseforetaksloven, utvist et romslig skjønn hvor en i mange tilfeller har strukket seg langt for å imøtekomme fylkeskommunenes syn. Det er i drøftingene oppnådd enighet om ca. 95 pst. av eiendommene utenom boliger. Enigheten omfatter bl.a. de aller fleste eiendommer relatert til selve sykehusdriften og pasientbehandlingen. Med fem fylkeskommuner foreligger det ingen uenighetssaker om konkrete eiendommer. Utenom boliger omfatter uenighetssakene i første rekke apotek, enkelte pasientundervisningsbygg og en del eiendommer som fylkeskommunene mener vil bli tatt ut av bruk av spesialisthelsetjenesten i framtiden. Når det gjelder boliger, ble det i drøftingene oppnådd enighet med åtte fylkeskommuner. Drøftingsresultatet innebærer at spesialisthelsetjenesten i disse fylkene i hovedsak overtar rettighetene til ca. 70–90 pst. av boligmassen, gjennomsnittlig ca. 80 pst. Lovens system forutsetter at en tar utgangspunkt i den faktiske situasjon i den enkelte fylkeskommune ved årsskiftet, og at fylkeskommunene har tilpasset seg forskjellig når det gjelder størrelse på og sammensetning av eiendomsmassen. Jeg understreker videre at for de fylker hvor det foreligger et drøftingsresultat med enighet om f.eks. boliger, er det omforent mellom departementet og vedkommende fylkeskommune. Drøftingene har dessuten forløpt slik at fylkeskommunene har hatt god innsikt i hvilke løsninger som etableres for de øvrige fylkeskommunene. Jeg mener på denne bakgrunn at det har vært lagt opp til en ryddig prosess fra statens side, hvor det har vært lagt vekt på å ivareta Stortingets forutsetninger. Jeg kan heller ikke se at fylkeskommunene er blitt gjenstand for usaklig forskjellsbehandling. Det har hele tiden vært forutsatt at en skal kunne bruke en nemnd for å avklare gjenværende uenighetssaker. Jeg minner i den forbindelse om at helseforetakslovens hovedregel innebærer at fylkeskommunale eiendommer som er tilknyttet spesialisthelsetjenesten ved årsskiftet, skal overføres, dette for å sikre spesialisthelsetjenesten tilgang til de innsatsfaktorer som fylkeskommunene selv har ansett for nødvendige for å drive den samme virksomheten. Når det f.eks. så langt ikke er oppnådd enighet med 11 av 19 fylkeskommuner om boliger, har det sammenheng med at de i drøftingene markerte at de ikke uten videre ville overføre noen boliger, eventuelt en for lav andel av boligene. La meg så avslutte med å understreke at selv om det foreligger et resultat fra drøftingene før årsskiftet som innebærer en del uenighet, er jeg åpen for en supplerende dialog med fylkeskommunene for å løse gjenværende uenighetssaker, både før protokollene signeres og fram mot en eventuell nemndbehandling av gjenværende uenighetssaker.