Øyvind Halleraker (Høyre), 2015-06-09:
Vi bor alle i en kommune. Derfor angår denne saken i høyeste grad oss alle. I varierende grad er det kultur-, tradisjons- og mentalitetsforskjeller i kommunene. Dette ligger dessverre ofte som et hinder for en åpen og god dialog om organiseringen av Kommune-Norge, men vi glemmer at dette er historisk betinget, og at forutsetninger både har endret seg og kommer til å endre seg stadig raskere framover. Viktigheten av å styrke lokaldemokratiet ligger som en dåm over denne saken – og viktigheten av det førende prinsipp om og mål å sikre gode og likeverdige tjenester til innbyggerne i kommunene. Men organiseringen av Kommune-Norge skal også bidra til en helhetlig samfunnsutvikling på tvers av kommunegrenser. Det får vi bare om vi har bærekraftige og økonomisk robuste kommuner. La oss i alle fall være enige om at overføring av mer makt og myndighet til kommunene vil bidra til å styrke det lokale selvstyret og flytte mer makt nærmere innbyggerne. De siste årene har det motsatte skjedd, sentraliseringen og detaljstyringen av kommunene har økt, og frustrasjonen brer seg i kommunene. I tillegg er svært mange oppgaver overtatt av interkommunale organ uten direkte folkevalgt innflytelse. Jeg kommer selv fra en kommune med ca. 12 000 innbyggere hvor også denne utviklingen er merkbar. En litt slitt frase er det – som også nevnt flere ganger her i dag – at Norge er mangfoldig, og at vettet er jevnt fordelt i dette landet. Ja, men det er gledelig at vi nettopp gjennom denne saken virkelig tror på dette, viser det og nå desentraliserer en rekke oppgaver. Ikke minst viktig for kommunene er det at plan- og bygningsloven forenkles og den statlige detaljstyringen reduseres. Høyre og flertallet vil ha mer ansvar og flere beslutninger nærmere innbyggerne, slik at kommunene kan yte bedre og mer individuelt tilpassede tjenester. Det er viktig at lokale initiativ ikke stoppes av unødvendige statlige hindringer. Det er også grunn til å minne om at når de kommunale tjenestene svikter, eller det blir vanskelig å finne fram i jungelen av offentlige instanser, er det de mest sårbare innbyggerne som rammes. Kommunene må derfor ha tilstrekkelig sterke fagmiljøer for å kunne håndtere flere oppgaver. Da må mange kommuner bli større enn de er i dag. Noen oppgaver flyttes, andre oppgaver foreslås utredet, eller det foreslås forsøk. Jeg skal ikke gå inn på alle disse, det har flere andre gjort tidligere i dag. Det foreslås også flere oppgaver til det regionale nivået forutsatt at det blir færre fylkeskommuner eller regioner. Skal man først ha regionale nivå, er det viktig at de har meningsfylte oppgaver. Derfor bes regjeringen gjennomgå dette og komme tilbake med en melding i 2016 og en proposisjon i 2017. Det blir spennende å se hva som kommer. Jeg har lyst til å ta opp særlig ett forhold som ligger til grunn, som statsråden også har gitt uttrykk for ved flere anledninger, og det gjelder statlige forvaltningsgrenser som følge av reformer, f.eks. politireformen. Her mener vi at disse må vike dersom kommunene i et gitt område velger å slå seg sammen. Statlige grenser må etter en sammenslåing følge de nye kommunegrensene, dette fordi det selvfølgelig vil være helt håpløst for en stor ny kommune å tilhøre f.eks. to politidistrikt. Fra Høyres side synes vi det er naturlig å se nærmere på og arbeide for at det bør være opp til den nye storkommunen å ha innflytelse og kanskje også velge sin nye tilhørighet. Ikke minst bør vi si tydelig fra om at dette bør kunne skje allerede når det er inngått bindende avtaler om sammenslåing.