Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-11-15:
Formålet med forslaget til ny lov om næringsberedskap er å sikre tilgangen til varer og tjenester. Utkastet legger opp til et nært samarbeid mellom myndighetene og næringslivet. Den nye loven skal erstatte lov av 14. desember 1956 om forsynings- og beredskapstiltak – forsyningsloven – som er skreddersydd for 1950-tallets forsyningsmessige utfordringer. Nærings- og samfunnsutviklingen har ført til at det er nødvendig med nye løsninger for å være forberedt på mulige kriser. Utkastet til ny næringsberedskapslov legger til rette for en beredskap mer tilpasset vår tid. Endringer i trusselbildet, framveksten av nye næringer, utviklingen av ny teknologi og endrede logistikkmønstre er noen av de utviklingstrekkene i samfunnet som har gjort at forsyningsloven nå er utdatert. Men disse samfunnsendringene gir oss også nye muligheter til effektive løsninger på forsyningsproblemer som måtte oppstå. En ny lov skal bidra til at næringslivet på en effektiv måte kan møte de utfordringene på samfunnssikkerhetsområdet som følger av dagens risikobilde, med dagens næringsstruktur og forsvars- og næringspolitiske rammebetingelser. Det framlagte forslaget til ny lov er bedre tilpasset dagens utfordringer ved at det tydeligere baserer seg på samarbeid med næringslivet og legger næringslivets ordinære organisering og infrastruktur til grunn. Loven kan komme til anvendelse i et bredt spekter av uforutsette situasjoner og omfatter både varer og tjenester. Den er ikke fastlåst i bestemte tiltak eller knyttet til bestemte scenarioer, men er fleksibel og gir åpning for situasjonstilpasset krisehåndtering. Denne fleksibiliteten gjør bl.a. at man unngår press i retning av for omfattende tiltak. Forslaget dekker dessuten både forberedelser og gjennomføring av krisehåndteringen. Lovutkastet regulerer samarbeidet mellom myndigheter og næringsliv i kriser med alvorlige konsekvenser for tilgangen til varer og tjenester. Dette er en videreføring av tenkningen fra totalforsvarskonseptet om at alle landets ressurser må kunne settes inn i kriser, men samtidig en erkjennelse av at næringslivet er best til å håndtere sine fagfelt også i kriser. Lovutkastet er basert på den normale ansvars- og oppgavefordelingen myndigheter imellom og mellom myndigheter og næringsliv. Det er i lovutkastet lagt vekt på at særskilte tiltak bare skal kunne benyttes i det omfanget som er nødvendig ut fra den konkrete situasjonen. Det skal ikke gis særskilte bestemmelser eller iverksettes tiltak etter loven dersom det samme kan oppnås på en annen måte i tide og uten uforholdsmessige kostnader. Det har vært viktig at lovutkastet viderefører prinsippet om at næringsdrivende skal kompenseres for økonomiske kostnader og tap knyttet til samfunnssikkerhetsoppgaver som de avtaler med eller pålegges av myndighetene for å sikre tilgang til varer og tjenester i kriser. Etter mitt syn er dette helt nødvendig, både av hensyn til enkeltvirksomheters økonomi og norske bedrifters konkurranseevne internasjonalt og for å unngå vilkårlige prisutslag. Hvordan kompensasjonen skal beregnes og utbetales, må håndteres ut fra den enkelte nærings organisering og struktur. Lovutkastets bestemmelser om kompensasjon er derfor utarbeidet slik at man gjennom avtaler eller forskrifter kan komme fram til ordninger som passer den enkelte næring. Det er også innarbeidet bestemmelser som gir begge parter mulighet til å få kompensasjonen fastsatt etter vanlige skjønnsregler. Kommunenes oppgaver foreslås begrenset til bistand til næringslivet, slik at de næringsdrivende kan utføre sine pålagte oppgaver i et bredt spekter av kriser. Det er også lagt vekt på at svakheter i tilgangen på varer og tjenester som avdekkes gjennom risiko- og sårbarhetsanalyser, må følges opp av kommunene. Også dette er i tråd med den ansvars- og oppgavefordelingen som er i samfunnet til vanlig. Når det gjelder fylkesmennene, er det lagt vekt på at lovutkastet først og fremst skal reflektere deres ordinære tilsynsansvar overfor kommunene. Flere departementer har beredskapsansvar for sektorer der næringslivet forvalter viktige samfunnsinteresser. Forskriftshjemlene i lovutkastet er derfor forutsatt brukt av flere departementer. Arbeidsdepartementets sektoransvar følges i tillegg opp gjennom de foreslåtte endringene i Nav-loven. Etter mitt syn vil næringsberedskapsloven gi bedre forutsigbarhet for både næringslivet og myndighetene gjennom større realisme i krisehåndteringsforberedelsene. Jeg har god erfaring med både frivillig og lovbestemt samarbeid med næringslivet under kriser. Under pandemiforberedelsene i fjor hadde Næringsdepartementet f.eks. et tett samarbeid med matvaredistributørene. Det ligger dessuten sterke elementer av forenkling og modernisering i utkastet. Utkastet er et godt verktøy for myndighetene i arbeidet for å øke samfunnets robusthet når det gjelder tilgang til varer og tjenester i krisesituasjoner. Jeg har lyst til å legge til at vi gjennom forarbeidet har hatt et nært samarbeid med næringslivet selv, med bedriftene og med sektoren, som også ser veldig positivt på denne nye og moderne måten å organisere et godt kriseberedskapsapparat på.