Lars Sponheim (Venstre), 2004-06-15:
Årets reindriftsavtale har en ramme på 95 mill. kr. Dette er den samme rammen som for inneværende avtaleår. De omleggingene som ble gjennomført for avtaleåret 2003-2004, og som innebærer en sterk vektlegging av produksjon, er videreført i årets avtale. Avtalepartene har også i år vært opptatt av at virkemiddelsystemet utformes slik at det til enhver tid er så effektivt som mulig i forhold til de reindriftspolitiske mål. Partene er enige om at det skal foretas en gjennomgang av distriktstilskuddet. Rapporten fra dette arbeidet skal foreligge forut for neste års reindriftsforhandlinger. Som de fleste her er kjent med, har markedssituasjonen for reinkjøtt vært vanskelig det siste året. Dette er en ny og egentlig litt merkelig situasjon, som det i proposisjonen er gjort nærmere rede for. Blant annet framheves det at samarbeidet og dialogen mellom de ulike aktørene i verdikjeden ikke er god nok, noe som har fått konsekvenser for markedsutviklingen og arbeidet med utvikling og salg. Markedsføring er i utgangspunktet et ansvar for næringen og de øvrige aktørene i næringskjeden. I forhold til reindriften foreligger det imidlertid nå også en offentlig interesse i at dette fungerer. Dette har sammenheng med reintallstilpasningen i Finnmark. Dersom markedssystemet ikke fungerer tilfredsstillende, vil det få direkte konsekvenser for dette arbeidet. Det er derfor foreslått avsatt midler til økt markedsføring i tillegg til omdisponeringer for å bedre mulighetene for tidligslakting i Finnmark. Dessuten skal verdiskapingsprogrammet for rein priortiere søknader om markedsføring av merkevarer. Jeg legger til grunn at disse tiltakene vil føre til at vi unn-går den situasjonen vi stod oppe i sist høst og vinter. Landbruksdepartementet har også opprettet kontakt med viktige aktører i markedet med sikte på løsningsorientert medvirkning på dette feltet. I dette samarbeidet er det også nødvendig med et forpliktende samarbeid med næringen selv. Jeg har merket meg at komiteflertallet ber departementet om å komme nærmere tilbake til dette i forbindelse med statsbudsjettet for 2005. En livskraftig og bærekraftig reindrift er avhengig av at kvinnene har en sentral posisjon og innflytelse på alle plan. En viktig del av det reindriftspolitiske arbeidet blir derfor å legge til rette for at kvinnene finner det meningsfylt å være i reindriften. Det arbeides nå med å få utviklet en fornyet og mer målrettet likestillingspolitikk i reindriftsnæringen. Regjeringen har i forskjellige sammenhenger framhevet viktigheten av at reindriftens arealer sikres. Reindriften er var i forhold til forstyrrelser, og selv små inngrep kan gjøre stor skade. Regjeringen ser behovet for at utbygginger skjer koordinert, og hvor konsekvensene for reindriften vurderes samlet og i forhold til andre foreliggende og planlagte inngrep. En ny utfordring i denne sammenheng er vindmølleparkene. Ved behandlingen av fjorårets reindriftsavtale hadde vi fokus på reintallssituasjonen i Finnmark. Som ledd i dette arbeidet er det som kjent avsatt midler over statsbudsjettet til ulike bonusordninger for å stimulere til en frivillig reintallsreduksjon. Arbeidet med reintallstilpasningen er høyt prioritert. Det arbeides meget aktivt fra forvaltningens side med å få oppslutning om den frivillige avviklings- og reduksjonsordningen blant reineierne. Jeg skal selvfølgelig ikke legge skjul på at dette er en meget utfordrende oppgave. Reintallet har økt kraftig de siste årene, ikke minst på grunn av gode beite- og driftsmessige forhold. Selv om de igangsatte prosesser på langt nær er sluttført, må det erkjennes at situasjonen er vanskelig. Det er derfor nødvendig med en fortsatt sterk fokusering på jobben og de flaskehalser som kan være til hinder for en tilpasning. En avgjørende suksessfaktor i det reindriftspolitiske arbeidet er forståelse og medvirkning fra næringen selv. Jeg vil derfor framheve nødvendigheten av et samarbeid med næringen som både er basert på respekt i forhold til den kunnskap og de erfaringer utøverne selv sitter med, og på nødvendig erkjennelse av at vi ikke kan fortsette med ubalansen mellom reintall og beitegrunnlaget. Samarbeidet må derfor være gjensidig forpliktende. Med et slikt utgangspunkt, og med felles anstrengelser, tror jeg næring og myndigheter vil lykkes med å legge et grunnlag for en reindrift som er livskraftig og bærekraftig på lang sikt, og som også er berikende for landet vårt. Jeg har merket meg komiteens merknader om at det vil være nødvendig å ta en ny vurdering om de iverksatte tiltakene er tilstrekkelige til å redusere reintallet, og bl.a. vurdere å innføre kvotebegrensninger for den enkelte reineier. Høstens slaktesesong vil være avgjørende for om slike virkemidler vil være nødvendige.