Tina Bru (Høyre), 2014-12-15:
I dag tidlig var oljeprisen på under 63 dollar fatet. Siden i sommer er dette et fall på over 40 pst. Det er klart at dette fallet merkes, og det merkes godt – både i offshoreindustrien og i norsk økonomi for øvrig. En oljepris på under 70 dollar er en utfordring for Norge, da mange av de prosjektene vi har på norsk sokkel, krever en høyere pris enn dette for å være lønnsomme. Noen eksempler er Castberg-utbyggingen og Snorre 2040. Unntaket er Johan Sverdrup-feltet, som fortsatt vil være lønnsomt selv om oljeprisen skulle falle til nærmere 40 dollar. I dette prosjektet ligger det store muligheter for norsk industri og mange arbeidsplasser. I hele olje- og gassindustrien, også internasjonalt, foregår det nå en omstillingsprosess for å kutte kostnader. Dette er en helt nødvendig omstilling, spesielt i Norge. Selv om oljeprisen skulle ta seg noe opp igjen, og noen spår i den retningen, er det uheldig at industrien vår er avhengig av en så høy pris som vi har hatt. Vi må ruste oss for en fremtid med vedvarende lavere oljepris enn den vi har sett de siste årene, for å bevare vår konkurransedyktighet og trygge norske arbeidsplasser – uavhengig av hvor oljeprisen skulle ligge et år frem i tid. Det absolutt viktigste vi som myndigheter kan gjøre for industrien, er å sikre stabile og forutsigbare rammevilkår. Vårt viktigste virkemiddel her er å legge til rette for aktivitet. Regjeringen fører derfor en forutsigbar og offensiv politikk på tildeling av lisenser i de ordinære konsesjonsrundene og i TFO-rundene. Utgangspunktet for denne interpellasjonen fra Arbeiderpartiet er deres bekymring for at regjeringen ikke gjør nok i møte med nedbemanning og mindre aktivitet i oljenæringen. Selv om jeg er uenig i konklusjonen deres, deler jeg Arbeiderpartiets bekymring for utviklingen vi ser i olje- og gassnæringen. Lav oljepris og mindre aktivitet som fører til tap av arbeidsplasser, gir utfordringer. Jeg kan forsikre Arbeiderpartiet om at regjeringen følger nøye med. Men der hvor Arbeiderpartiet ønsker å instruere Statoil til å ta i bruk ledige rigger for å plugge brønner, mener vi at myndighetenes oppgaver er mer sammensatte enn som så for å møte utfordringene. Jeg vil gjenta min kritikk mot Arbeiderpartiet fra budsjettdebatten for halvannen uke siden – det er ikke god norsk eierskapspolitikk å instruere selskap i hvordan de skal bruke sine ressurser. Det er selskapene selv som vet dette best, ikke politikerne på Stortinget. Det Arbeiderpartiet legger opp til her, er nok et eksempel på hvordan de i opposisjon finner det opportunt å fremme forslag som skaper usikkerhet rundt næringens rammevilkår. I en tid hvor kronekursen faller og norsk økonomi går tregere, er det viktig at vi bidrar til å opprettholde aktiviteten i norsk næringsliv. Derfor satser regjeringen stort på infrastruktur, på nytt grønt næringsliv, på forskning og utvikling, for å nevne noe. Vi må evne også å tenke på hvordan vi skal gi Norge flere ben å stå på – lavere aktivitet i oljeindustrien er en sterk påminnelse om hvor viktig dette er. Vi må bruke anledningen nå til å bygge landet for fremtiden. Det ligger også store muligheter i en tid med lavere kronekurs og lavere aktivitet offshore. Denne regjeringen har varslet et taktskifte når det gjelder å fremme norsk næringsliv internasjonalt. Ikke minst for norsk leverandørindustri er dette viktig. I fjor omsatte denne industrien for 205 mrd. kr i internasjonale markeder. Økt internasjonalisering gir derfor økt nasjonal og lokal verdiskaping og arbeidsplasser i Norge. For denne delen av næringen fører også en lavere kronekurs med seg positive sider. Også for andre deler av norsk industri er dette positivt, og styrker deres evne til å konkurrere internasjonalt. Vi skylder fremtidens fagarbeidere og nyutdannede å legge til rette for et nyskapende arbeidsmarked. En globalisert verden krever sterke norske arbeidsplasser. Regjeringen er allerede godt i gang, vi har senket inntektsskatten, redusert formuesskatten og fjernet arveavgiften. Innenfor petroleumssektoren har vi også styrket satsingen på forskning, slik at de norske miljøene i denne industrien kan utvikle sin kompetanse. Det er ingen tvil om at situasjonen vi ser i olje- og gassnæringen nå, er utfordrende. Men totaliteten i regjeringens politikk, hvor vi legger opp til en styrking og vekst i norsk næringsliv – og fortsatt forutsigbarhet i rammevilkårene og en aktiv tildelingspolitikk for å sikre aktivitet – er langt viktigere nå enn de forslagene Arbeiderpartiet har fremmet, som f.eks. plugging av brønner. Og vi må ikke glemme at det ikke er bråstopp i næringen. Investeringsnivået vil fortsatt være høyt fremover. Næringen er syklisk, og jeg tror nok vi kan forvente å se et oppsving i aktiviteten igjen. Jeg er glad for at vi har denne debatten, men jeg tror de langsiktige tankene og stabilitet i rammevilkårene fremover er det aller viktigste å holde fokus på.