Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-06-04:
Innledningsvis vil jeg si takk til utenriksministeren for en grundig og reflekterende redegjørelse og analyse av situasjonen i EU og om Norges forhold til EU. Det er en nyttig gjennomgang, og det imøtekommer ønsket om å ha debatter i Stortinget på en mer åpen måte. Formen må gå seg til, som utenriksministeren sa. Jeg tror vi vil få en spennende form i tiden framover. Jeg konstaterer at representanten Høglund er overrasket over at denne regjeringen har vært så tydelig i sin aktive europapolitikk, på tross av at det har blitt definert som sprik i Regjeringen. Jeg er enig i at det er gledelig, men det bør ikke være noen overraskelse at også Senterpartiet erkjenner Europas betydning for Norge, selv om vi ikke ønsker å være medlem av EU. Utenriksministeren viser til Stortingets behandling av St.meld. nr. 23 for 2005-2006 om en aktiv europapolitikk. I utenrikskomiteens merknader konstaterte vi også at europapolitikken i økende grad har blitt innenrikspolitikk. Jeg kan se for meg at vi i framtiden også kan ha europapolitiske redegjørelser helt eller delvis ført i ordet av andre statsråder. Og der kan jeg se for meg at både kommunalministeren og næringsministeren kan være med på å gi betraktninger rundt de utfordringene de har på sine felt. Men jeg synes alt i alt at dette er en god start på en ny tradisjon i Stortinget. Aldri før i EU/EØS’ historie har det vært ført en mer aktiv europapolitikk fra norsk side. Jeg tror jeg tør si at aldri har en regjering utfordret EU på flere saker som har vært av avgjørende betydning for Norge. Jeg konstaterer at ESA har fått en del utfordringer når det gjelder deres fortolkning av EØS-regelverket i særdeles viktige saker. Soria Moria-erklæringen bygger på at vi ikke ønsker medlemskap i denne perioden. Selv om Senterpartiet ønsker seg ut av EØS, og helst hadde sett en frihandelsavtale etter modell av Sveits, er vi tilfredse med at Soria Moria har gjort en aktiv europapolitikk til en del av Regjeringens arbeid. EØS gir oss stadig utfordringer i norsk politikk og samfunnsliv. Spesielt på energi- og miljøområdet, og når det gjelder velferd og kontroll, vil utfordringene være store i tiden som kommer. Senterpartiet er glad for å kunne påpeke at det er mulig å finne skreddersydde løsninger framfor kopiering av regelverk, som vedtatt i resolusjon på vårt landsmøte. Enkelte har uttrykt redsel for at Norge blir marginalisert under EUs utvidelse og ved EUs økonomiske samarbeid med andre regioner. Jeg konstaterer at vårt svar er at vi aldri har stått sterkere, og at vi aldri har hatt EU mer i fokus enn akkurat nå. Vi konstaterer at vi har et kjøpesterkt marked, med interesse for EUs behov for markedsadgang. Vi har naturressurser og energi, som utenriksministeren sier. Vi dekker 15 pst. av EUs gass- og oljebehov. Vårt bidrag har fått ytterligere aktualitet etter vinterens situasjon i Hviterussland og Ukraina, som viste hvor sårbare forsyningene fra Russland kan være. Uten at vi bør slå oss for sterkt på brystet, kan vi vel konstatere at vår stabilitet og forutsigbarhet, og vårt medlemskap i EØS, har medført at vi har fått større oppmerksomhet på vår egen produksjon og leveranse. Jeg tolker utenriksminister Steinmeiers annonserte besøk i Nord-Norge i august som et uttrykk nettopp for dette. Jeg konstaterer at selv om vi er utenfor, har vi et pragmatisk forhold til EU, som, tror jeg, er det beste for begge parter. Vi har en misunnelsesverdig geografisk plassering mot Barentshavet med strategisk tilgang på rike ressurser, og vi har et selvstendig, bilateralt forhold til Russland som gir oss fleksibilitet og et godt utgangspunkt i naboskapet. Vi har registrert med bekymring det som har skjedd i forholdet mellom Russland og EU, og ikke minst i forholdet mellom USA og Russland, på grunn av dette rakettskjoldet som er under utvikling. La meg gjøre det klart: Det er ingen endring i vår holdning når det gjelder det transatlantiske samarbeidet, vårt forholdt til NATO, til USA, og, for øvrig, vårt forhold til EU. Men vårt gode naboskap og vår gode dialog med Russland må vi ta vare på, og vi må se om vi kan finne igjen funksjonen der – dersom det tilspisser seg ytterligere – vi kan være en formidler og en dialogpartner som partene ønsker å bruke. I tillegg finner vi at flere av våre nordiske naboer samt Tyskland og Nederland ofte setter pris på at Norge utfordrer både EU internt og EUs politikk globalt. Vi får ofte støtte og står som en uavhengig stemme som ikke er marginalisert. EU lager seg en offensiv nordområdepolitikk, vel vitende om at de er avhengig av Norge for å lykkes. Det kommende portugisiske formannskapet i EU tror jeg vil være av stor interesse for Norge. Som utenriksministeren sa, får vi altså en fiskerinasjon i ledelsen, med 50 pst. av EUs sjøareal som sitt ansvarsområde nasjonalt. Det er en liten nasjon, og det er en kystnasjon med betydelig interesse for fiskerinæringen. Vi har sett større vilje fra Portugals side enn fra Spanias side til å gå inn i de fiskeripolitiske utfordringene vi har med ressurskontroll, kamp mot svart fiske, osv. Vi har felles sterke interesser for de transatlantiske bånd. Det blir spennende. Utenriksministerens analyse av et EU som utvikler seg mindre enhetlig og med en bilateralisering, gjør at vårt handlingsrom i tiden som kommer kanskje blir større, og at vi kan utvikle våre muligheter. Vi har et potensial for påvirkning og innflytelse. Norges politikk, som føres som utenforland, har en form og en aktivitet som Senterpartiet godt kan leve med, men vi ser at det fortsatt er mange uløste oppgaver, og at EØS-rettsakter og -direktiver som vi får, har store konsekvenser for vårt demokrati og politiske handlingsrom, vår sosial-, miljø- og næringspolitikk. Vi må, som utenriksministeren sa, være klare i våre prioriteringer i det mangfoldet som kommer, plukke ut de sakene som har størst betydning for oss og være klare i vår stemme. La meg nevne hjemfall, boplikt og industrikraftregimet som saker som Regjeringen har jobbet med og fortsatt jobber med, og som er viktige for oss. Jeg skal bare kort innom tjenestedirektivet: Der må vi ha grundige konsekvensutredninger før vi går videre. Til slutt vil jeg si at det er viktig for Norge å være med på og følge med i den utviklingen som er i Europa. Jeg tror at hvis vi følger den linjen som et utpekt av utenriksministeren, får vi det meget arbeidsomt og spennende i tiden som kommer.