Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-04-07:
Vi i Kristelig Folkeparti er som kjent ikke representert i komiteen, men dette er en så viktig sak at vi selvsagt ønsker å delta i denne viktige debatten som komiteen har tatt initiativ til. Det er deler av saksfeltet som også var oppe til vurdering i behandlingen av statsbudsjettet. For det første føler ikke jeg noe behov for å rekapitulere hva som var bakgrunnen for selve reformen. Det er det redegjort godt for av tidligere talere. Det jeg synes vi i fellesskap må reflektere over, er hvordan en så viktig reform åpenbart har kommet skjevt ut når det gjelder informasjon til dem som blir berørt av den. Det må vi, samtlige av oss, ta inn over oss. Vi kommer ikke bort fra at her er det mange mennesker som ikke sitter med reserver av økonomisk art, hvor man kan vente på et eller annet oppgjør eller en beskjed en gang og så tære på en oppspart kapital. Her er det mange som har et større behov enn de fleste av oss har, for å ha forutsigbarhet for den inntekt man sitter med fra måned til måned. Jeg må si at når to viktige statlige etater – og i tillegg får vi antagelig også med en del kommuner når det gjelder en del ytelser som er basert på bruttoinntekt, etter hvert – når dette systemet forhåpentligvis skal arbeide sammen for å gi forutsigbarhet for hva den enkelte sitter igjen med, må vi lære av det. Det regner jeg med at også er viktig for statsråden å ta med seg til andre typer reformer. Ja, skatteetaten driver med skatt, og Nav driver med trygdeutbetaling, men det er sluttsummen for den enkelte som er det avgjørende. Jeg tror – og vet – at korrekt informasjon på et tidlig nok tidspunkt kunne avverget mange bekymringer hos svært mange av dem som har vært berørt av denne reformen, og som er det. Det er punkt 1. Punkt 2: Da Stortinget vedtok ny uførereform, var det en forutsetning at alle skulle komme ut om lag som før. Det er dette begrepet «om lag» som er skjønnsmessig, og som vi i fellesskap også må diskutere om har gitt noen utslag som gjør at vi er utenfor den rammen vi mener er rimelig at den enkelte selv måtte ta høyde for. Da er jeg over på det som en samlet finanskomité tok inn i forbindelse med budsjettet for dette året, nemlig at man fra regjeringens side skulle komme tilbake til Stortinget «på egnet måte dersom innretningen av uføreordningen og gjennomføringen av overgangsreglene skulle tilsi dette». I dette ligger selvfølgelig et oppdrag til regjeringen: å vurdere konsekvensene av den vedtatte reformen, herunder de overgangsreglene som statsråd Eriksson fortjenstfullt foreslo i budsjettet, og som av flertallet ble forsterket da vi vedtok budsjettet for 2015, ved at det omfattet flere som hadde til dels store gjeldsrenter – at disse skulle omfattes av en overgangsordning over tre år. Fra Kristelig Folkepartis side – hvis jeg tar bare akkurat den delen – vil jeg ikke si at dette er et låst tidspunkt. Men det kan heller ikke være sånn at man, hvis man er i en toinntektshusholdning hvor den ene har uførepensjon og den andre har ordinær inntekt, kan påregne at man kan overføre alle gjeldsrenter til den som har uførepensjonen og dermed samlet sett komme svært godt ut. Vi må ha rimelighet i dette systemet, for et trygdesystem er også helt avhengig av legitimitet i befolkningen. Men her mener jeg det er mulig å se på løsninger, også på litt lengre sikt. Så vet jeg at mange har fått – det har vi også – typeeksempler. Lise Christoffersen nevnte en del som tilsynelatende har kommet dårlig ut. Det skal vi selvfølgelig lese om og lytte til med største alvor. Det som er viktig for meg, er å høre med statsråden – for vi kan få mange typeeksempler, men i hvert fall for mitt og Kristelig Folkepartis vedkommende er det nok viktig å få vite – om vi har en solid nok kartlegging til å se hvilke typetilfeller som gjelder mer enn ett enkelt tilfelle. Er det en del – for å kalle det det – utilsiktede konsekvenser som gjelder en større gruppe, som vi bør ta tak i? Jeg oppfatter, i hvert fall ut fra det jeg har hørt før her i dag, at det er et bredt flertall for det. Men det er klart: Vi er avhengig av departementet. Og da snakker jeg ikke om en evaluering – jeg snakker om en kartlegging, slik at det ikke skal gå vinter og vår, for da er vitsen litt borte. Det er klart vi må ha en evaluering, men det angår hele systemendringen. Men vi må også ha en kartlegging som tar for seg mulige typetilfeller som er systematiske, og som vi kanskje da også bør gripe inn og se på endringer for. Det har vært nevnt at mange tilsynelatende er rammet, men ikke når de ser at de får skatt bare i ti og en halv måned. Det er sånn at når rentenivået går ned, skal man ikke ha så mye fradrag for renter som før. Det er også noe som skatteetaten til en viss grad tar høyde for. Betaler man mindre i renter, vil også rentefradraget gå ned. Det er ikke bare brutto inntekt som spiller en rolle, det er også hva man i sum sitter igjen med når f.eks. et boliglån skal betales. Jeg er fullstendig klar over at mange ser ut til ikke å ha fått oppjustert sin tjenestepensjon. Bente Stein Mathisen var inne på at dette var nevnt i den stortingsmeldingen som i sin tid var til behandling. Jeg vil allikevel si at det i hvert fall er interessant – det vet jeg ikke om statsråden har noen mulighet til å gi svar på nå – om det er noen utslag som er såpass dramatiske at de bør føre til at vi også ser på dem. Det jeg og Kristelig Folkeparti fra vår side er mest opptatt av, er disse enkelttilfellene som vi og andre har fått beskjed om, og som kanskje representerer en større gruppe, hvor en helt alminnelig uførepensjon uten helt spesielle endringer – som jeg nå har nevnt, og som andre har nevnt – fører til såpass store utslag i nettopensjon og nettotrygd. Det er for oss viktig å se på om det er helt alminnelige uførepensjonister og uføretrygdede som har kommet betydelig dårligere ut, og hva vi eventuelt bør gjøre i så måte. Til slutt: Jeg er helt enig med dem som har nevnt at en del av de tiltak som gjøres i kommunene, er basert på en bruttopensjon. Og hvis det ikke justeres for dette når det gjelder f.eks. egenbetaling i kommunene, sier det seg selv at da vil nettoen, når måneden skal gjøres opp, gå ytterligere ned. Jeg er klar over at statsråd Sanner har sagt man vil se på den statlige bostøtteordningen, men jeg tror også vi i fellesskap har behov for å se på noen retningslinjer for hvordan kommunene skal håndtere akkurat dette, fordi det vil bety mye for den enkelte i hverdagen. La oss ikke glemme det, som flere har vært inne på. Dette er ikke høye inntekter, det er mange som med relativt små endringer også merker det ganske så konkret i hverdagen. Vi bør i fellesskap ikke være låst til en vedtatt reform når vi ser utilsiktede virkninger. Når Stortinget har stilt seg bak, er vår oppgave etter min mening å se på endringer som kan bøte på virkninger vi ikke ønsker.