Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2003-06-20:
Arbeiderpartiet mener at den økende arbeidsledigheten og nedbygging av konkurranseutsatt sektor er den største utfordringen vi nå står overfor. Ved utgangen av mai var det registrert totalt 87 200 helt ledige arbeidssøkere. Sammenlignet med mai i fjor har den registrerte ledigheten økt med hele 29 pst. Selv om kronekursen har svekket seg gjennom våren, regner Statistisk sentralbyrå med i sine aller ferskeste analyser at eksportbedrifter fortsatt vil ha en presset konkurransesituasjon. Byrået ser heller ikke bort fra at lønnsomheten nå er så svekket i mange enkeltbedrifter at de kan komme til å legge ned eller flagge ut. Med andre ord: Ledigheten vil fortsette å stige. Norge trenger en konkurranseutsatt sektor av en viss størrelse for å ha balanse i utenriksøkonomien på lang sikt. Industriarbeidsplasser som legges ned eller flyttes ut av landet nå, vil ikke komme tilbake. Det er derfor viktig å hindre den nedbygging av konkurranseutsatt virksomhet som vi ser i dag. Da er det følgende et hovedpoeng: Skal vi fra Stortingets side gjennom statsbudsjettet bidra til å sikre norsk industri, må endringer på budsjettet gjennomføres innenfor ansvarlige rammer. Dette har Arbeiderpartiet lagt vekt på ved behandlingen av det reviderte budsjettet. Dessverre har vi over lang tid sett at Regjeringen lener seg rolig tilbake og håper at markedet alene skal ordne opp. Regjeringen har ikke en aktiv næringspolitikk, og heller ikke en aktiv arbeidsmarkedspolitikk. Arbeiderpartiet mener at en aktiv og målrettet politikk mot den økende arbeidsledigheten er nødvendig. Derfor har vi i forbindelse med revidering av budsjettet foreslått tiltak som til sammen koster om lag 1,2 milliarder kr, tiltak for å bekjempe ledigheten, styrke konkurranseutsatt næringsliv og skape grunnlag for nye arbeidsplasser. Arbeiderpartiets tiltak mot ledigheten bygger på tre elementer. For det første må staten bidra aktivt for at nye arbeidsplasser kan etableres. Arbeiderpartiet bruker nærmere 400 mill. kr på generelle virkemidler rettet mot forskning og utvikling. Vi foreslår bl.a. økt bevilgning til forsknings- og utviklingskontrakter og større bevilgning til SND, bl.a. som støtte til nyetablerere og nye prosjekter, som næringsrettet design og kulturbasert næringsutvikling. For det andre vil Arbeiderpartiet bidra til å videreutvikle næringer som Norge åpenbart må satse på i framtiden, men som nå sliter og har problemer. Det gjelder offshore, det gjelder vår leverandørindustri, det gjelder fiskeri, det gjelder de maritime næringer, og det gjelder reiseliv. Arbeiderpartiet vil bruke om lag 450 mill. kr på virkemidler overfor disse næringene i forbindelse med revidert. Ingen steder har arbeidsledigheten økt så kraftig som innenfor leverandørindustrien tilknyttet olje- og gassektoren. Økt innenlandsk bruk av gass kunne skapt nye muligheter. For å få til dette går Arbeiderpartiet inn for å etablere et nytt statlig investeringsselskap for gassinfrastruktur. Dessverre støtter ikke flertallet det. Videre har Arbeiderpartiet foreslått at det skal gis statsgaranti, slik at flere ferger kan bygges. Det vil gi oppdrag til skipsverft som i dag står uten oppdrag. Det er store muligheter for økt verdiskaping i marin sektor, bl.a. gjennom vekst i oppdrettsnæringen, i videreforedling og i nye næringer basert på utnyttelse av biprodukter. Derfor foreslår vi støtte til SNDs program for nyskaping, omstilling og kapasitetstilpasning i fiskerinæringen og økte bevilgninger for å kunne satse videre på oppdrett av skjell, kveite, steinbit og torsk. For å møte den økende ledigheten i bygg- og anleggsbransjen foreslår Arbeiderpartiet å øke utlånsrammen i Husbanken med 2 milliarder kr og å framskynde arbeidet ved flere høyskolebygg. Vi er glad for at våre forslag til høyskolebygg får flertall. Det er også positivt at vårt forslag om mer til rassikring blir vedtatt. Om lag halvparten av Arbeiderpartiets tiltakspakke vedtas i dag. Det betyr en litt mer aktiv næringspolitikk, selv om det langt fra er nok. Utgangspunktet er det statsbudsjettet som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vedtok før jul, dessverre et budsjett der faren for økende ledighet ble oversett, også av finanskomiteens leder. Vi har en næringsminister som har stått fram i løpet av vinteren med sin tomme verktøykasse. I dag får han i det minste noen verktøy oppi kassen. Men så spørs det da om han har de nødvendige fagbrev når jobben skal gjøres! Det tredje elementet i Arbeiderpartiets tiltakspakke er en aktiv arbeidsmarkedspolitikk. Arbeiderpartiet foreslår at det opprettes 3 000 nye tiltaksplasser for å øke de ansattes kompetanse og dermed muligheten til jobb. Jeg må dessverre konstatere at vi ikke i dag i Stortinget får støtte for vårt forslag om flere tiltaksplasser. Det er også en stor skuffelse at Regjeringen og Fremskrittspartiet opprettholder de omfattende innstramningene i dagpengeordningen som ble vedtatt i høst. Ferietillegget ble fjernet, antall ventedager økt og stønadsperioden redusert. Arbeiderpartiet foreslår igjen å rette opp dette. Men dessverre opprettholder flertallet sin usosiale politikk overfor dem som er arbeidsledige. Kampen mot ledigheten er det viktigste i Arbeiderpartiets forslag til revidert budsjett. I tillegg mener vi at pensjonistene må få det de er blitt lovet. Da revidert budsjett ble lagt fram, gjorde finansministeren det klart at pensjonistene ikke skulle få etterslepet fra i fjor rettet opp. Så kom Bondevik hjem og hevdet at det var en misforståelse. Men pengene var ikke på plass i budsjettet fra Regjeringen. Nye forslag måtte komme for å dekke inn den nødvendige justeringen i pensjonene. En merkelig misforståelse! Arbeiderpartiet har vært helt krystallklare på at pensjonistene skulle få det de var lovet, og i revidert budsjett har vi derfor også satt av midler for å dekke veksten i grunnbeløpet. Regjeringen valgte å ta omkamp på flere saker som stortingsflertallet hadde vedtatt. Det gjaldt pensjonistoppgjøret, nettolønnsordningen for sjøfolk i offshoreflåten, det gjaldt bostøtte til familier med høye strømutgifter. Statsminister og finansminister har gjentatte ganger vært i media og kalt dette for uansvarlige vedtak. Regjeringen har gjennom behandlingen av revidert budsjett tapt alle sine omkamper. Nå får pensjonistene det de var lovet, bostøtten blir vedtatt og nettolønnsordningen for offshoreflåten det samme. Og dette blir vedtatt innenfor ansvarlige rammer. Statsministerens og finansministerens anklager mot Stortinget var grunnløse. Det viser budsjettinnstillingen. Det budsjett som vi reviderer i Stortinget i dag, er vedtatt med Fremskrittspartiets stemmer. Det er altså Fremskrittspartiet – tro det eller ei etter å ha hørt på komiteens leder i 15 minutter – som har skaffet flertall for et økonomisk opplegg som har gitt kraftig økning i arbeidsledigheten, kutt i dagpenger og altfor få tiltaksplasser. Fremskrittspartiet har stemt for en kommuneøkonomi som fører til at skoler blir nedlagt, og at det blir kutt i eldreomsorgen. Nå burde Fremskrittspartiet ta ansvar for å revidere det budsjettet de har stemt for. Men i kjent stil løper de fra ansvaret og fra konsekvensene av egen politikk. Isteden angriper de Arbeiderpartiet for ikke å gjøre nok. Dette går det ikke an å ta på alvor. Representanten Siv Jensen har gjennom 15 minutter på talerstolen bekreftet akkurat dette. Samtidig har komiteens leder til fulle bekreftet Regjeringens store, grunnleggende problem. Å ha sin parlamentariske basis i Fremskrittspartiet og være utsatt for en slik fundamental uforutsigbarhet som representanten Siv Jensen har framført i dag, kan nok ta nattesøvnen fra flere i regjeringskvartalet, vil jeg tro, enn finansministeren. Det er nok en gang helt nødvendig, spesielt etter å ha hørt innlegget fra representanten Siv Jensen, å minne alle om at Fremskrittspartiet har stemt for årets budsjett. Det er andre store saker som også har fått oppmerksomhet i den offentlige debatt de siste uker og dager. Jeg tenker spesielt på det som skjer innenfor helsesektoren. Helseministeren har i løpet av de siste dagene gjennomført flere foretaksmøter, der det er stilt krav om forutsetninger som må være på plass for at de regionale helseforetakene skal kunne gjennomføre de aktuelle vedtak om strukturendringer vi kjenner til. Det gjelder bl.a. krav om ambulansetjenester, en ryddig avklaring av forholdet til kommunene og kommunehelsetjenesten og krav til faglig forsvarlig gjennomføring av akuttberedskapen ved fødestuene. Sykehusreformens ansvarssystem er vel egentlig ikke tjent med at enkeltbeslutninger skal flyttes inn i stortingssalen. For kort tid siden behandlet Stortinget et Dokument nr. 8-forslag om det samme, og i anledning av det gjorde helseministeren det klart at han ville komme til Stortinget i forbindelse med budsjettproposisjonene med en plan- og meldingsdel om virksomheten i foretakene med utgangspunkt i helseforetaksloven. Jeg vil på slutten av mitt innlegg be representanter fra Regjeringen i denne debatt bekrefte at det i forbindelse med budsjettforslaget for 2004 vil bli framlagt en slik plan- og meldingsdel, der Stortinget får en orientering om arbeidet med gjennomføringen og planleggingen av større strukturendringer i helseforetakene. Jeg håper at noen av Regjeringens medlemmer kan gi svar på dette i løpet av dagens debatt. Med dette tar jeg opp de forslag som Arbeiderpartiet fremmer alene eller sammen med andre i innstillingen, samt omdelt forslag.