Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-11-27:
Det er bra at Stortinget kan samle seg om vedtak som gjenspeiler en klar vilje til å ta ansvar for veteranene våre. Det er noe som bør påligge oss med et særlig alvor, fordi Stortinget har bedt om så mye fra de menneskene som sendes ut i militære oppdrag på vegne av Norge. Og det er et ansvar som jeg mener det er viktig og bra at vi kan samles om, også i de tilfellene der det er politisk uenighet rundt de bestemte oppdragene og konfliktene ute i verden. Når det gjelder å sørge for våre veteraner, skal vi stå sammen. Utgangspunktet for det forslaget SV fremmet, var bekymring som kom fra veteraner og veteranenes organisasjoner knyttet til klageadgangen som forsvant. Jeg tror at den omleggingen som skjedde da klagenemnden forsvant, nærmest må kunne karakteriseres som en politisk arbeidsulykke. Det var i hvert fall ikke noe som det var bevissthet rundt på Stortinget på det tidspunktet. Jeg mener at komiteens gjennomgang av denne saken tydelig viser både at argumentene for ikke å ha en klageadgang av den typen vi har hatt for veteraner som har blitt skadd før 2010, ikke holder mål, og også at det foreslåtte alternativet med Finansklagenemnda er et dårlig alternativ. For det første synes jeg det går godt fram av saksbehandlingen i komiteen at det er vanskelig å lage et prinsipielt skille ved året 2010. Selv om oppfølgingen av veteraner har blitt langt bedre, etter god innsats fra ulike regjeringer, er det likevel sånn at det for det første er et komplisert bilde fordi så mange av disse psykiske skadene oppstår etter lang tid, eller viser seg først etter lang tid. For det andre viser alle gjennomganger vi har sett på, veldig tydelig at veteranene sliter med å møte forståelse og kompetanse i det sivile hjelpeapparatet – naturlig nok, fordi dette er utfordringer som få andre nordmenn deler og kan relatere seg til, og som det sivile hjelpeapparatet sjelden har møtt. Det betyr at forslaget om å bruke Finansklagenemnda som en alternativ klagenemnd åpenbart ikke er egnet. Det som er av innvendinger mot å lene seg for mye på det sivile hjelpeapparatet generelt, må jo gjelde i særdeleshet for en nemnd som er opprettet med et helt annet formål, og som har sin kompetanse på helt andre ting enn det vi snakker om her. Derfor mener jeg det er viktig å slå fast at innstillingen nå legger den ideen død. Det er flertall i Stortinget for at Finansklagenemnda ikke skal være et alternativ i denne prosessen. SV mener at vi burde vedta her og nå at modellen med en særskilt nemnd utpekt av Forsvarsdepartementet skal fortsette – eller gjenetableres, er det vel riktigere å si. Det er rett og slett fordi alle de tilbakemeldinger vi har fått, tyder på at det har vært en god modell, og det vil dermed gjøre det mulig å sette i gang dette systemet igjen på en rask og effektiv måte, med en modell vi vet vil virke. Jeg mener likevel at de vedtakene vi ligger an til å få, er et veldig viktig steg i riktig retning. Det er politisk enighet om at en klageordning skal gjenetableres. Men jeg er enig med representanten Kolberg i at å bestille en utredning av dette synes som unødvendig bruk av tid, rett og slett, all den tid spørsmålet ikke er veldig komplisert, og den politiske viljen er til stede. Og erfaringen med å gi regjeringen i bestilling å utrede istedenfor å handle – og det er ikke en spesiell anklage mot denne regjeringen, det tror jeg gjelder enhver regjering – er at det fort kan bety at ting tar veldig lang tid. De menneskelige kostnadene ved norsk militær deltakelse i krig, konflikt og fredsbevaring ute i verden har vært store, større enn det den norske samfunnsdebatten ofte gjenspeiler. Vi skylder veteranene mye. Stortinget kan ikke be noen om noe større enn å dra ut i væpnet konflikt for Norge. Derfor skylder vi veteranene å følge opp på den måten som vi gjør nå og må fortsette med framover. Med det tar jeg opp det forslaget SV er alene om i innstillingen.