Victor Norman (Høyre), 2002-12-12:
Som komiteen bemerker, er arbeidskraft vår viktigste ressurs, og arbeid er den viktigste sikring mot fattigdom. Derfor fortsetter Regjeringen arbeidet for at alle med arbeidsevne får anledning til å delta i arbeidslivet. Det viktigste bidrag vi kan levere til det, er et generelt økonomisk opplegg som forebygger ledighet, og som skaper nye arbeidsplasser. Regjeringens budsjett bidrar til dette. Det bidrar til dette gjennom generell stramhet, ved en profil som innebærer at man ikke bidrar så sterkt til presset i norsk økonomi som Arbeiderpartiets profil på budsjettet ville gjøre, og ved et opplegg som vi allerede ser har positive virkninger gjennom rentenedsettelse. Men det er ikke nok at Regjeringen og Stortinget vedtar et budsjett som bidrar til å skape arbeidsplasser og forebygge ledighet. Partene i arbeidslivet har også et ansvar for å legge forholdene til rette for dette gjennom å legge opp til en lønnsmoderasjon som gjør at vi ikke priser arbeidskraft så høyt at det ikke blir arbeidsplasser ut av det. Regjeringen har tatt initiativ til et inntektspolitisk samarbeid med partene i arbeidslivet foran lønnsoppgjøret i 2003. Jeg vil bare understreke her i salen hvor viktig det er at alle partene i arbeidslivet tar ansvar i forhold til det inntektspolitiske samarbeidet. Hvis vi mener alvor med å skape mulighet for arbeid til alle, må alle parter vise ansvar. I tillegg til et generelt økonomisk opplegg og et ansvar fra partenes side må vi selvfølgelig føre en aktiv politikk for å hjelpe dem som er så uheldig ikke å ha arbeid, ut i arbeidslivet. Vi har økende arbeidsledighet i Norge. Vi fikk nye prognoser i dag som understreket det enda sterkere, og vi følger utviklingen nøye. Men allikevel må vi ikke tape av syne at det grunnleggende problem det norske samfunn har, er at vi har knapphet på arbeidskraft. Det er ikke sånn at vi i det norske samfunn har mangel på arbeidsoppgaver og altfor mange hender og hoder. Vi har altfor mange uløste arbeidsoppgaver og altfor få hender og hoder. Det betyr at den utfordringen vi står overfor i arbeidsmarkedspolitikken, ikke er å parkere folk et eller annet sted. Den utfordringen vi står overfor, er å få folk som ikke har arbeid, ut i de jobbene som må gjøres. Det viktigste tiltaket i den forbindelse er at Aetat bistår den enkelte arbeidssøker med å finne frem til ledige jobber, med å finne frem til hvilke kvalifiseringsbehov man har, som gir dem råd, og som stiller krav til arbeidssøkerne. Det er samtidig en aetat som administrerer et dagpengeregelverk som gir den enkelte inntektssikring i arbeidssøkerfasen, men som samtidig oppmuntrer den enkelte til å kvalifisere seg og søke arbeid. Og det er en aetat som samarbeider godt med næringslivet og med de private aktørene som finnes både i kvalifiseringsdelen av markedet og i formidlingsdelen. Regjeringen har i løpet av 2002 lagt forholdene til rette for en vesentlig omstilling av Aetat. Og det er hyggelig å konstatere at en etat som var i krise for ett år siden, nå begynner å vise klare tegn til å fungere mye bedre. I forlengelsen av det har Regjeringen også i budsjettforslaget, som heldigvis blir vedtatt, fulgt opp med at etaten skal styrkes med 220 årsverk i 2003. Disse 220 årsverkene kommer i tillegg til de årsverkene som frigjøres i etaten som følge av at man nå får implementert det nye datasystemet. Og samlet sett kan vi regne med at Aetat netto vil ha rundt 400 ekstra årsverk disponible til å hjelpe den enkelte arbeidssøker til neste år. Regjeringen følger også utviklingen i arbeidsmarkedet nøye når det gjelder tiltaksnivå. Men la meg presisere at selv om tiltak er viktig, hjelper det ikke de arbeidssøkende å plassere godt kvalifiserte folk på kvalifiseringstiltak. Kvalifiseringstiltak er nødvendig for dem som ikke har de nødvendige kvalifikasjonene for å fungere i arbeidsmarkedet, og vi må målrette tiltakene mot de gruppene. Vi har ikke behov for arbeidsmarkedstiltak for å kvalifisere godt kvalifiserte IT-folk ut og tilbake i arbeidslivet. De skal formidles, og de skal hjelpes. De skal ikke parkeres på tiltak. Derfor er Regjeringens opplegg å målrette tiltakene veldig klart og samtidig dimensjonere tiltakene på en sånn måte at vi revurderer omfanget den dagen vi ser at tiltakene representerer en flaskehals i arbeidet.