Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2009-10-13:
Den rød-grønne regjeringen gjenvant regjeringsmakten i september på et klart verdimessig budskap om arbeid til alle, rettferdig fordeling og satsing på fellesarenaene i samfunnet. Det er kanskje ikke noen overraskelse at jeg mener at blant disse målene er det arbeid til alle som står i en særstilling, fordi arbeid er selve bærebjelken i samfunnet. For ett år siden husker jeg det var stor grad av usikkerhet, og finansministeren har på en utmerket måte beskrevet – hva skal vi si – tonen, hva vi stod overfor da Lehman Brothers gikk konkurs, og børsene raste verden over. Det var nemlig alvorlig fare for arbeidsplassene til svært mange nordmenn. Ettertiden har vist at Regjeringens tiltaksmedisin både hadde riktig timing og dosering. Vi fikk raskt finansmarkedet til å fungere igjen. Bankene er ikke lenger like bekymret, og veksten i arbeidsledigheten vil ikke øke på langt nær så mye som vi fryktet i vinter. På vegne av norske arbeidstakere er jeg glad for at tiltakene vi iverksatte, har fungert. Men jeg er urolig – fortsatt – for deler av norsk næringsliv, det som er konkurranseutsatt spesielt, og vi må ha en særlig oppmerksomhet på det i årene som kommer. Men selv om det blir krevende tider med stor økonomisk usikkerhet, mener jeg at forslaget fra Regjeringen til statsbudsjett svarer på utfordringene, både gjennom å føre en økonomisk politikk som er ansvarlig, videreføring av mange av de næringsrettede forslagene i vinterens tiltakspakke og gjennom å øke antall tiltaksplasser for folk som mister arbeidet. Kampen for arbeidsplasser er Arbeiderpartiets historiske arv, og en kamp det er verdt å videreføre. Men forslaget til statsbudsjett inneholder også mange gode forslag som jeg mener styrker fellesskapsarenaene i samfunnet. Flere skal få behandling på sykehusene våre. Vi følger opp løftet i valgkampen om et eget investeringstilskudd for bygging av nye heldøgns omsorgsplasser for våre eldste. Vi satser på fellesskolen ved å utvide med én ekstra undervisningstime og tilbud om gratis leksehjelp, slik at alle unger skal få et bedre opplæringstilbud. Alt dette er det mulig å få til fordi vi har tøffe nok ledere og tøffe nok politikere til å si nei til skattelettelser i milliardklassen. Men det å si nei til store skattekutt er ikke det samme som ikke å gjøre nødvendige forbedringer i skattesystemet. Det har jo de siste fire årene til de grader vist oss. Vi har et mye mer rettferdig skattesystem i dag enn vi hadde for fire år siden. Jeg mener at forslaget om mer rettferdige regler for verdsetting av boliger i formuesskatten er en ny, klar forbedring av skattesystemet. Finansministeren beskrev dette også. Det er rett og slett ikke lenger mulig å forklare og forsvare hvordan boligeiendom systematisk har blitt urettferdig verdsatt over hele landet. Det er derfor på høy tid at noe gjøres. Men jeg må innrømme at jeg er spent på hvordan opposisjonen vil reagere på endringene som foreslås, og ikke minst hvordan de vil reagere på at det nå er en rød-grønn regjering med en finansminister fra Sosialistisk Venstreparti som foreslår, langt på vei, at det nå er slutt på at vanlige folk skal bære hovedbyrdene i formuesskatten. Hvem skulle trodd at det var en statsminister fra Det norske Arbeiderparti og en finansminister fra et sosialistisk venstreparti som har økt bunnfradraget i formuesskatten fra 150 000 kr og opptil 1,4 mill. kr. Ja, jeg sier: Jeg ønsker opposisjonen velkommen til debatt om disse forslagene. Når det gjelder det som ble foreslått i valgkampen, at man ville utfordre selve bærebjelken i formuesskatten, nemlig fjerne den, skal det bli veldig interessant å se om det nå er de rød-grønne partiene som gjennomfører de omfattende endringene, eller hva som kommer til å skje. Jeg vil avslutte med å ønske opposisjonen velkommen til samarbeid i finanskomiteen. Det blir en spennende høst, med et spennende politisk statsbudsjett som er lagt fram. Og så ser jeg fram til gode debatter om både skatter, avgifter og andre viktige velferdsområder i månedene som kommer.