trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Det er med stor undring jeg registrerer at regjeringspartienes fremste angrep, også med støtte fra komiteens leder tidligere, mot Arbeiderpartiets opplegg gjelder utvidelse av lånerammen i Husbanken. Jeg synes regjeringspartiene og Fremskrittspartiet må gjøre det klart i kveld hvis det er slik at de mener at det skal bygges færre boliger. Jeg oppfatter kommunalministeren dit hen at det ikke har vært målet å redusere rammen i Husbanken. Nei, målet har bare vært at boligene skulle finansieres av private banker, at Husbankens rolle rett og slett skulle bli mindre. Å bygge boliger ved hjelp av private banker kan da ikke være mindre aktivitet enn å bygge boliger ved hjelp av Husbankens rammer. Jeg synes det er en meningsløs tilnærming, med mindre vi får det klart her i kveld at regjeringspartiene skal dempe boligbyggingen, og at de ikke skal møte utfordringene med prisstigning i boligmarkedet ved å få økt boligbygging. Hvis det er sitsen, så må vi få vite det. Så er det også interessant å vite om det er slik at regjeringspartiene har inkludert sin økning i lånerammen til SND i beregningen av stramheten i budsjettet. Jeg vil anta at svaret på det er nei. Jeg vil også anta at om jeg spør Regjeringen om den milliarden i fond til distriktene som de er enig med SV om, skal inngå i beregningen av stramheten i budsjettet, er nei svaret. Skulle svaret være ja, regner jeg med at finansministeren til høsten kommer til Stortinget med et nytt system for hvordan statsbudsjettet settes opp, og hvordan stramhet beregnes i det økonomiske opplegget. Det som regjeringspartiene driver med her i dag, ved hjelp av Fremskrittspartiet, er med respekt å melde bare tøv. Så til skatte- og avgiftsløfter: Det er ingen andre større løfter gitt på det området enn det som regjeringspartiene har forpliktet seg til i Sem-erklæringen. 31 milliarder kr er løftet for denne perioden. Jeg har til dags dato ikke fått klarhet i hvordan det skal finansieres.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Jeg setter for så vidt pris på å få ta dette med lånerammene en gang til, for jeg synes det er ganske viktig å få sagt hva Arbeiderpartiet mener om den type kritikk som kommer mot vårt opplegg, både fra regjeringspartiene og fra Fremskrittspartiet. Jeg utfordrer da også Fremskrittspartiet, på samme måte som regjeringspartiene, til å gjøre det klart, når de hevder av vår økning av husbankrammen innebærer økt aktivitet, og dermed ikke er dempende på økonomien – og det må vi få vite nå: Er det slik at boligbyggingen skal reduseres, eller er det slik at regjeringspartiene, og også Fremskrittspartiet, egentlig mener at vi skal øke boligbyggingen, men at det er andre banker enn Husbanken som skal ta seg av oppgavene? Jeg er ganske sikker på hva svaret er. For høyrepartiene har det alltid vært slik at Husbankens rolle skal reduseres, ikke for at vi skal bygge færre boliger i dette landet, men for at vi skal få en annen finansiering. Når Arbeiderpartiet har et annet syn på det, er det ikke minst fordi det er Husbanken som vi mener er det viktigste instrumentet for å sikre en boligbygging for dem som har de største problemene med å komme seg inn på boligmarkedet, og for dem som ikke har nytte av andre ordninger i private banker, som gjerne stiller opp og finansierer kostbare boliger, men som ikke er like villige til å være med på sosial boligbygging. Det er det som er den politiske kjernen i denne debatten. Og det å forsøke å gjøre økningen i husbankrammen til et angrep på det økonomiske opplegget til Arbeiderpartiet er like meningsløst enten det kommer fra Fremskrittspartiet eller fra regjeringspartiene. Så er det slik at når lånerammen i Husbanken økes, så økes også noen inntekter som følge av inntekter fra den siden, og det er en helt vanlig måte å bokføre det på som Arbeiderpartiet har gjort i dag. Dette har aldri skjedd på noen annen måte enn det som er gjort i vårt budsjettopplegg, og hvis en går tilbake og ser på helheten i opplegget, gir all statlig lånevirksomhet også et slikt bidrag inn i budsjettet.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Det er selvfølgelig hyggelig å få ros, og jeg sier takk for det. Så til det som var innholdet i replikken fra Djupedal. Jeg tror Djupedal har helt rett i at det er Arbeiderpartiet og SV som må gå i bresjen hvis noe skal bli gjort til fordel for de svakeste i samfunnet. Vi kan ikke vente mer, for å si det slik, av den sittende regjering på det området. Fram til nå har det egentlig vært bare prat, veldig mange utredninger skal visstnok være satt i gang, men så langt har det ikke kommet resultater til Stortinget av ny politikk på det området. Arbeiderpartiet foreslår en rekke ting også i revisjonen av budsjettet denne våren som er til gunst for nettopp dem som har det vanskeligst. Jeg nevner økt bostøtte. Jeg nevner det vi vil gjøre på boligpolitikken, som retter seg markert inn mot dem som har det vanskeligst. Jeg nevner også det vi gjør i forhold til arbeidsmarkedsetaten, der vi møter dem som har de største problemene på arbeidsmarkedet. Styrkingen av arbeidsmarkedsetaten er derfor meget viktig for dem som har det svært vanskelig her i landet. Der fører Regjeringen en politikk som jeg mener er en ulykke for folk som trenger arbeidsmarkedsetatens hjelp for å komme seg inn i arbeidslivet. Dette er helt konkrete forslag, og jeg kan også forsikre Øystein Djupedal om at konkrete forslag som SV fremmer framover i budsjettene, vil Arbeiderpartiet se veldig nøye på. Jeg håper også at SV vil se nøye på alle Arbeiderpartiets forslag som går i den retning. De forslagene som ligger inne i budsjettet, og som Djupedal etterlyser vår holdning til i dag, er, for å si et slik, ikke veldig konkrete. De har litt preg av å være programformuleringer. Man kan sikkert støtte opp om dem, men jeg tror ikke de har noen direkte betydning. Det vi nå trenger, er konkrete forslag, som bostøtte, på boligsiden, på arbeidsmarkedssiden, osv. Den sorten forslag har Arbeiderpartiet faktisk fremmet flere av i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Gjennom hele vinteren har vi opplevd at ikke minst regjeringspartiene har ropt rundt seg om at Arbeiderpartiet nå var i opposisjon og var villig til å bruke så veldig mye mer enn i posisjon. Så har Arbeiderpartiet i revidert nasjonalbudsjett lagt fram et økonomisk opplegg som er innenfor handlingsregelen, og som sågar er noe strammere en det som Regjeringen la opp til. Det har åpenbart gjort et sterkt inntrykk på regjeringspartiene, ikke minst representanten Sanner, som har brukt uendelig mye tid i det siste på å fortelle at dette ikke kan stemme. Når det gjelder pengebruk, så la meg si det slik at Arbeiderpartiet legger til grunn at det Høyre vil bruke på kommunesektoren, er det Høyre vedtar i Stortinget, det er ikke det som Høyres ordførere ute hadde ønsket skulle bli vedtatt eller ber om at de måtte få. Nei, vi legger til grunn at det Høyre går inn for, det er det som blir vedtatt i budsjettet her i Stortinget. Slik bør det også være for Arbeiderpartiet. Igjen gjentar Jan Tore Sanner en del av dette med Arbeiderpartiets uansvarlighet, slik han ser det, som knytter seg til økningen av utlånsrammen i Husbanken. Nå har representanten Sanner en glimrende anledning til å fortelle Stortinget om det er slik at Høyre går inn for en lavere boligbygging, at det er Høyres svar på utfordringen i boligmarkedet, med en kraftig prisøkning, eller er det slik at Høyre synes det er like greit at boligbyggingen finansieres på en annen måte enn gjennom Husbanken? Det synes jeg vi fortjener å få et svar på ut fra den måten representanten Sanner har gått til angrep på på Arbeiderpartiets utvidelse av lånerammen i Husbanken.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Jeg har nylig fått en forståelse av hva det innebærer når finansministeren lener seg forover og ikke bakover. Å lene seg forover for finansministeren betyr, som vi har sett det har betydd for alle Høyres representanter i denne debatten, å angripe Arbeiderpartiet. Jeg hadde forventninger om at når finansministeren lente seg litt forover, skulle han ta noen grep i forhold til situasjonen i økonomien. Det er nemlig det som er etterlyst fra min side i dag. Det oppsiktsvekkende i dag er at alle Høyres representanter har brukt det meste av sin taletid til å kritisere Arbeiderpartiet. Det kan være fordi man føler at man først må skyte ned Arbeiderpartiets økonomiske opplegg hvis ens eget skal stå igjen med tilstrekkelig troverdighet, og finansministeren følger et stykke på vei dette opp. Men det kan også spesielt på Høyres representanter i Stortinget høres ut som om de ikke helt har tatt innover seg det som for så vidt finansministeren sa i sted, nemlig at det er Regjeringens opplegg som blir vedtatt i dag. Det er Regjeringens og Fremskrittspartiets opplegg som blir vedtatt. Det er Regjeringens og Fremskrittspartiets opplegg som kommer til å ha betydning for hva som skjer med utviklingen i økonomien de nærmeste månedene. Det betyr at det er viktig for oss å få vite hvilke forventninger finansministeren har etter at revidert nasjonalbudsjett i dag blir klubbet i Stortinget langt på vei i tråd med hans opplegg. Har finansministeren forventninger om at renten skal gå opp eller ned som følge av dette? Hvilke forventninger har finansministeren om utviklingen i den konkurranseutsatte industrien? Er det mulig å få høre noe om det? Nå er lønnsoppgjøret lagt bak oss. Nå blir revidert nasjonalbudsjett vedtatt. Da burde de fleste forhold være avklart, slik at finansministeren også kan gi til kjenne hvilke forventninger han har til den økonomiske utviklingen, som da skal basere seg på hans økonomiske opplegg. Når det gjelder diskusjonen om budsjettindikatorer, rekker ikke denne replikken til å ta opp det. Men jeg har sendt finansministeren et brev i dag, så han skal få anledning til å svare på det skriftlig.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-21:
Jeg vil gjerne fortsette å snakke litt om kommunene. Det kan neppe ha gått representanten Sanner og Høyre hus forbi at det har vært et omfattende såkalt kommuneopprør i gang denne våren. Særlig Senterpartiets ordførere har vært aktive, men også enkelte av regjeringspartienes egne ordførere har vært på banen. Kommunalministerens standardsvar til kommuner som har klaget over dårlig økonomi, har vært at kommunene selv må rasjonalisere og effektivisere driften. Jeg er ikke uenig i det svaret, for det er åpenbart mange kommuner som har hatt en for lettvint omgang med penger, har skaffet seg en altfor stor administrasjon eller som har lånt seg til fant for å finansiere prestisjeprosjekter. Det er i hvert fall vanskelig å finne noen systematisk sammenheng mellom lave kommunale inntekter og dårlig kommuneøkonomi. Men det som forundrer, er at Regjeringen, når den har den holdningen den har, ikke har sørget for at kommunepolitikerne har fått det redskapet de trenger for å effektivisere kommunenes drift, nemlig en generell momskompensasjonsordning som vil legge til rette for en omfattende konkurranseutsetting og sannsynligvis store innsparinger for kommunene. Dette er noe alle regjeringspartiene gikk inn for i 1995, og som også er gjentatt i Sem-erklæringen. Nå skriver finansministeren at en slik ordning tidligst kan komme på plass i 2004. Jeg har to spørsmål: Er Høyre, som tidligere har vært meget aktive i denne saken, fornøyd med fremdriften? Om det virkelig er slik at det er umulig å fremskynde denne prosessen, hvorfor kan ikke den nåværende ordningen, med alle sine feil og mangler, gjøres generell, slik at kommunene kan komme i gang med dette arbeidet?
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-06-21:
Jeg vil først få takke representanten Vihovde for at Venstre også stiller seg i rekken av dem som gir ros til Fremskrittspartiet i dag. Det er litt uvant for oss, for vi er stort sett vant til å få kjeft. Men det er hyggelig med en forandring. Venstre har tidligere vært opptatt av det de har kalt «Et enklere Norge». Statsråd Sponheim gjorde nettopp dette til en hjertesak i sentrumsregjeringen i sin tid – riktignok uten å oppnå de helt store resultater. I Sem-erklæringen står det at samarbeidspartiene vil sikre et enklere Frivillighets-Norge, og at små lag og foreninger skal kunne drive tilnærmet skjemafritt. Mitt spørsmål dreier seg om Regjeringens forslag til momskompensasjonsordning for frivillige organisasjoner. Ordningen skal gi kompensasjon for den utvidete tjenestemomsen. Nå viser det seg at organisasjonene er svært kritiske til ordningen – den vil være arbeidskrevende for organisasjonene, kreve høy kompetanse og være byråkratisk. Det blir riktignok enkelt for mange små organisasjoner, for de faller helt utenfor ordningen på grunn av en høy nedre grense. Synes Venstre dette er i samsvar med målet om et enklere Frivillighets-Norge? Hvis ikke: Hvilken ordning ønsker Venstre å innføre?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-21:
Jeg registrerer at representanten Sanner nå legger vekt på ønsket om etiske retningslinjer for oljefondet. En kan selvfølgelig undre seg over at det som er et selvsagt standpunkt i dag, ikke var det da finanskomiteen avgav innstilling for én uke siden, men vi gleder oss selvfølgelig likevel over muligheten til å få et enstemmig storting bak det ønsket. Ellers må det være på sin plass å gratulere representanten Sanner med enda en gang å ha fått så sterkt gjennomslag for eget partis politikk i en regjering som egentlig består av tre forskjellige partier. For er det én ting som vi kan slå fast etter behandlingen av revidert nasjonalbudsjett, er det at de nok en gang har fått gjennomslag for sterkt Høyre-orienterte prioriteringer. I en situasjon der man har flere milliarder friske penger å bruke, så er man mest opptatt av økte utgifter til forsvar, å prioritere å redusere tollsatser osv., og ikke opptatt av å innfri de valgløftene som samarbeidspartiene gav med hensyn til skole og kollektivtrafikk i høst. Dette blir selvfølgelig forsterket av avtalen med Fremskrittspartiet, og vi ser et bilde der Høyre først forhandler fram Høyre-politikk i Regjeringen, for så å forhandle fram enda mer Høyre-politikk i ekstraomgangene med Fremskrittspartiet. Det ender med kutt i bistand, kutt i overføringer til distriktene, kutt i tiltak som kompetanseutviklingsprogrammer osv. Og det aller viktigste: Høyre, som brukte hele valgkampen til å snakke om behovet for en bedre skole, innrømmer i det framlagte budsjettet at kommunene vil måtte redusere sin aktivitet med dette opplegget. Da vil jeg minne om at i februar sa statsråd Victor D. Norman til Bergens Tidende: «Vi må gi økonomiske rammer som ikke gjør det mulig for de minste kommunene å være selvforsynt.» Dette ble den gang bortforklart som en forsnakkelse, men jeg synes det er naturlig å spørre om det er slik å forstå at Høyre fra nå av vil bruke budsjettene til å oppnå nettopp dette målet? Og én ting til: Er det ikke å holde folk for narr først å drive valgkamp der man snakker om skole, og så legge fram et budsjett der de som skal tilby skoletjenester til folk, ikke får penger til å gjøre det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-21:
Jeg registrerer at representanten fra Venstre bruker mesteparten av sitt innlegg til å snakke om andre partier – og mye av tiden til å snakke om SV. Det kan jeg godt forstå, for hvis man skulle konsentrert seg om å ramse opp de av Venstres valgkampsaker som man har fått gjennomslag for i budsjettet, ville det vært fort gjort. Venstre har bl.a. presentert seg som et parti som prioriterer miljø og kollektivtrafikk. I en situasjon der man har flere statsråder enn man har stortingsrepresentanter, skulle en kanskje tro at dette ville være noe som det framlagte budsjettet – og revideringen – bar preg av. Det gjør det imidlertid ikke. Når jeg sier det, har jeg ikke glemt de lokale kollektivrabattene som ligger i revidert nasjonalbudsjett. Vi i SV er glad for at det har kommet inn, selv om vi skulle ønske at man hadde gått lenger og fått en større rabatt. Likevel er det altså slik at i dette budsjettet, i denne runden med revidering, har man hatt flere milliarder friske kroner å bruke på ulike formål som man ønsker å prioritere. Likevel har ikke Regjeringen kunnet finne 15 mill. kr som ville vært nødvendig for å få tilbake en skikkelig studentrabatt på NSBs langdistansetog. Dette er en situasjon som har gjort at studenter som studerer på en annen kant av landet enn der de er folkeregistrert, kan reise sjeldnere hjem enn før. Det er i denne sammenheng snakk om småpenger som skulle til for å endre på dette. Og mitt spørsmål er: Hvorfor har ikke Venstre prioritert en bevilgning til dette i stedet for de ulike andre formål som man har valgt å prioritere i revidert budsjett?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Det er mye SV og Arbeiderpartiet står sammen om i revideringen av budsjettet. Barnehageavtalen har vært nevnt. En annen viktig sak er økte bevilgninger til flere SND-ordninger. Det ville, om det hadde blitt vedtatt, bidratt til å øke verdiskapingen i hele landet. Men den største trusselen nå mot den konkurranseutsatte industrien ligger i den høye og økende kronekursen og økt fare for enda høyere rente. Djupedal uttrykte bekymring for rentenivået i sitt innlegg, og gjentok det som også står i innstillingen, at SV støtter seg på at Regjeringen ikke ser grunnlag for å justere aktivitetsnivået i norsk økonomi, og legger dette til grunn for sitt eget opplegg. Men i tillegg vil SV redusere investeringene i oljesektoren, hvor det i leverandørindustrien er varslet omfattende permitteringer neste år på grunn av for lav aktivitet. Burde ikke SV ha foretatt en selvstendig vurdering av den faren vi nå står overfor når det gjelder renteøkning og virkningen av den høye kronekursen, istedenfor å støtte seg på Regjeringens manglende evne til å justere den økonomiske farten etter de nye og farligere føreforholdene? En renteøkning utover året vil skape problemer for alle med høy gjeld. Det vil forverre problemene for kommunene og vil sette tusenvis av industriarbeidsplasser i fare.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Arbeiderpartiet deler Senterpartiets bekymring for kommuneøkonomien neste år, og er vel også enig i noen løsninger på det problemet. Senterpartiet vil nå ha det de kaller en mer fleksibel bruk av handlingsregelen. Når vi tenker på de problemene som er i Distrikts-Norge, er de problemene ikke først og fremst knyttet til nivået på tjenesteproduksjonen. Det er ikke slik at folk flytter fra dårlige kommunale tjenester i distriktene og til bedre kommunale tjenester i sentrale strøk – det er motsatt. Problemet i distriktene er først og fremst tilgang på arbeidsplasser, og særlig i næringslivet. Med den situasjo-nen vi nå har i norsk økonomi, hvor presset på kronekurs og rente fører til betydelige problemer i industrien, særlig i den konkurranseutsatte – og den befinner seg jo nettopp i distriktene – er det ikke da risikabelt av Senterpartiet å prøve å tøye den strikken, og kanskje bidra til å forsterke problemene og risikere at sentralbanksjefens spådom går i oppfyllelse, og at titusenvis av arbeidsplasser forsvinner i norsk næringsliv? Forrige gang vi fikk en ledighetsbølge, ble ledigheten, da den var slått tilbake, etterfulgt av en ny fraflyttingsbølge i distriktene. Er ikke Senterpartiet bekymret for at det kan bli følgen hvis vi igjen går inn i en situasjon som både sentralbanksjefen og Statistisk sentralbyrå nå spår, hvor ledigheten øker og industriarbeidsplasser og arbeidsplasser i det konkurranseutsatte næringsliv for øvrig blir borte?
Svein Flåtten (Høyre), 2002-06-21:
Vi må frigjøre kapital til investeringer i fremtidens fastlandsøkonomi, sier Øystein Djupedal i sitt innlegg. Svaret på hvordan den skal skaffes, har han for så vidt allerede gitt: Den skal skaffes ved å skattlegge aksjeutbytte med en dobbelbeskatning, og vi vet at kapitalen derfra for 70–80 pst. vedkommende går nettopp til investeringer i fastlandsøkonomien. For øvrig snakket ikke Øystein Djupedal mye om næringsliv, men jeg har lyst til å bemerke at i merknadene til revidert budsjett har SV gitt til beste en bekymring for at store lønnstillegg kan gi en økende rente, og at det dermed kan svekke norsk konkurranseutsatt industri. Det er bra at vi nå har denne nyvunne bekymring i SV for både folks nivå på lønnsoppgjørene og rammevilkårene ellers. Jeg må da spørre: Betyr denne bekymring at SV nå for godt har forlatt sitt tidligere standpunkt om at landet har et større behov for arbeidskraft til å ta vare på gamle og syke enn å skaffe enda mer utenlandsk kapital gjennom konkurranseutsatt sektor, som de tidligere har sagt? SV har også tidligere gitt uttrykk for at man vil akseptere en høyere inflasjon enn hos våre handelspartnere for å nå sitt mål om økt offentlig forbruk. Betyr dette at man har endret kurs også på dette området? Skatter og avgifter er en viktig bestanddel av bedriftenes kostnadsbilde, særlig i en internasjonal sammenligning og for det konkurranseutsatte næringsliv, som SV i sine merknader er opptatt av. Samarbeidsregjeringen har endret kursen fra å ligge på den europeiske skattetoppen til å få en helt annen retning. I det budsjett som vi nå reviderer, har SV lagt opp til betydelige skatteøkninger både i 2002 og med videre virkning for 2003, som vil treffe både næringsliv og arbeidstakere. Når representanten Djupedal og SV har stilt en diagnose som gjør at de sender bekymringsmeldinger i form av merknader om norsk næringslivs konkurranseevne i revidert budsjett, hvorfor mener man da at økning av skatter og avgifter for det samme næringsliv er den riktige medisinen?
Svein Flåtten (Høyre), 2002-06-21:
Under finanskomiteens behandling av Dokument nr. 8:136 om større åpenhet og bevissthet om lederlønninger har ikke komiteen kommet frem til noen flertallsinnstilling. På grunn av en debatteknisk inkurie har jeg tidligere i dag faktisk gått gjennom en del av synspunktene i saken. Jf. side 3575 De ligger for så vidt også i våre merknader. Jeg har nå lyst til å si at det synes å være typisk for denne saken at man er tidlig ute, fordi de argumentene og forslagene som tas opp av forslagsstillerne, Stoltenberg og Halvorsen, er allerede innarbeidet i det mandatet som Evalueringsutvalget – de som skal gå gjennom den nye regnskapsloven – har fått. Dette utvalget ble utnevnt av Regjeringen for bare noen dager siden. Jeg vil advare mot at man nå tar hastebeslutninger som kan skade norsk næringsliv ved at man får nye beslutninger, nye ting å forholde seg til som ikke er tilstrekkelig utredet. Jeg benytter derfor anledningen til sterkt å anbefale det forslag som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har fremmet, forslag nr. 1, og som jeg herved tar opp.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-06-21:
For å starta med det siste først: Så vidt eg hugsar, er det som gjeld leirskular, som ligg inne, det som Stoltenberg-regjeringa føreslo i si tid, så der har me nok eit felles ansvar i så måte og ei felles utfordring dersom dette skal endrast på. Så kanskje representanten Rudihagen òg kan koma med nyttige utspel ut frå sin ståstad og si historie på akkurat det punktet. Så fekk eg eit spørsmål om eg følte meg vel med den situasjonen som me er i. Eg håpar at eg gjennom innlegget mitt fekk fram at me føler oss rimeleg bra tilfredse. Eg lir ikkje overlast på nokon måte og føler at me har fått gode gjennomslag for Kristeleg Folkeparti sin politikk på ulike område. Eg valde nokre tema, som eg var inne på. Me veit òg at denne regjeringa er ei samarbeidsregjering og ei mindretalsregjering. I ein slik situasjon vil det alltid verta spørsmål om å ta og gje og finna fram til praktiske kompromiss og praktiske løysingar. Men eg kan bekrefta – og roa representanten Rudihagen – at dette er ikkje ein situasjon som er umogleg for oss å leva med, snarare tvert imot. Når det gjeld Rudihagen, og Arbeidarpartiet sin politikk, uroar det meg litt, og eg finn ikkje heilt ut av det. For på den eine sida snakkar dei om innstramming, medan dei på den andre sida har veldig mange gode formål som eg er samd i enkeltvis. Men summen av dette, når ein legg det oppå kvarandre, vert veldig stor. Og når ein då løyser det på den måten at ein tek eit lite beløp i år – altså startar tiltaka seint, slik at det vert billig i år – som så får store heilårsverknader for neste år, er det eit problem å få dette til å hengja i hop. Her slit eg litt.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-06-21:
Skattlegging av firmabilar og skattlegging av kilometergodtgjersla kan i enkelte samanhengar liggja nær kvarandre slik at ein får glidande overgangar, men i dei fleste tilfella er dette snakk om to forskjellige storleikar og to forskjellige forhold. Og sjølv innan næringslivet – eg meiner sjølv eg har ein rimeleg kjennskap til næringslivet og deira haldningar – har det når det gjeld firmabil, vore ein viss aksept i det miljøet eg har ferdast i, for at ein toler å ha skattlegginga av firmabilar på eit høgt nivå. I ganske mange tilfelle er det ikkje nødvendig med firmabil. På den andre sida, når det gjeld kilometergodtgjersla, vil det vera ganske mange andre grupper som kjem inn under den, m.a. heimehjelpa og frivillige lag og organisasjonar osv., der bruk av bil er heilt nødvendig. Desse gruppene var svært glade for den endringa som vart gjord i skatteopplegget i avtalen om revidert. Så med omsyn til denne forskjellen som representanten Hagesæter prøver å konstruera opp her, at det skal vera ein urett som det burde vore retta opp i, får eg ikkje heilt tak i poenget. Eg skal strekkja meg så langt, i eit velvillig lune, at det kan vera enkelte glidande overgangar, men dei er veldig få, og stort sett er det rimeleg lett å forklara forskjellen mellom firmabilskattlegginga og kilometergodtgjersla for bruk av eigen bil.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-06-21:
Eg minner om at det me no diskuterer, er eit revidert budsjett for inneverande år. I går vart kommuneøkonomiopplegget for neste år grundig behandla, men når eg likevel får høve til det, snakkar eg gjerne om kommunane sin økonomi, for den er veldig viktig. Me erkjenner at kommuneøkonomien er stram. Det skuldast i hovudsak to forhold – eit dyrt lønsoppgjer og pensjonsutgifter. Til neste år vil det likevel verta ein auke på 2–2,5 milliardar kr for kommunesektoren. I fjor fekk kommunane behalda meirinntektene når det gjeld skatt, for å dekkja delar av pensjonskostnadene. Det same er signalisert for i år. Det er vidare gjort eit grep frå Regjeringa si side. Det er bestemt at pensjonsutgiftene – altså desse nye avsetningane – kan fordelast over tre år. Det er fastsett nye reglar for rekneskapsføring slik at ein dempar den verknaden som dette ville fått for kommunane. Alt i alt er det gjort ein del grep som gjeld kommuneøkonomien. No får ikkje representanten frå SV høve til å svara, men det er noko eg har grubla litt på. Då avtalen vart presentert, sa Øystein Djupedal i morgonsendinga at hans kommentar var at dette var puslete. Han var overtydd om at Framstegspartiet hadde oppnådd meir i sine hjartesaker i eit samarbeid med SV og Arbeidarpartiet enn dei hadde oppnådd med Regjeringa. Då har eg gått og grubla på kva for nokre av desse hjartesakene til Framstegspartiet det var SV brann etter å få vera med på å hjelpa dei med, men som dei ikkje fekk høve til.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-06-21:
Det var representanten Åslaug Haga sitt innlegg som fekk meg til å be om ordet igjen. Eg vil berre gjenta følgjande: Det er faktisk feil å framstilla det som er gjort, som eit kutt i bistanden. Det er lagt inn 118 mill. kr i friske midlar. Eg sa òg i mitt innlegg at det som har vore gjort tidlegare i revidert budsjett, er at ein har flytta midlar internt innanfor bistandsbudsjettet – frå ordinære bistandsmidlar til ODA-godkjende flyktningutgifter. I denne saka er det lagt inn 118 mill. kr netto i friske midlar. Eg vil vidare seia at i Sem-erklæringa har dei partia som er med i Samarbeidsregjeringa, forplikta seg til å trappa opp bistanden. Eg vil òg leggja til at Kristeleg Folkeparti tidlegare har hatt eit regjeringssamarbeid der Senterpartiet har vore med. No er Høgre med, og bistandsbudsjettet som me no har fått gjennomslag for, er høgare enn det var då me samarbeidde med Senterpartiet.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Eg merka meg at representanten Sørfonn var veldig fornøgd med det som regjeringspartnarane får til, og den avtala om revidert nasjonalbudsjett som dei no har fått til i hop med Framstegspartiet. Men når ein har følgt Kristeleg Folkeparti sin politikk gjennom ein del år, verkar dette faktisk på meg litt forunderleg, ja faktisk nesten lite truverdig. Dersom ein har høyrt på debatten både i går og i dag, veit ein at Arbeidarpartiet m.a. blir skulda for ein uansvarleg økonomisk politikk, altså at vi legg store bindingar på neste års budsjett. Det faktiske forholdet er at det er regjeringspartia som har lagt store bindingar allereie i Sem-erklæringa, der ein har lova 30 milliardar kr i skattelette over ein fireårsperiode. Det gjer at Regjeringa har desperat behov for ei finansiering, og det gjer at handlingsregelen blir tøygd maksimalt, slik at ein fasar inn avkastinga av oljefondet så langt som handlingsregelen gir rom for, med dei konsekvensane det kan ha for rentenivå, for konkurranseutsett industri, som i stor grad ligg ute i distrikta, og for distriktspolitiske verkemiddel. Vi såg jo i budsjettet at det var kutta i SND, kommunale næringsfond og andre distriktspolitiske verkemiddel. Ut frå det som Kristeleg Folkeparti alltid har sagt, må eg rett og slett spørje: Føler Kristeleg Folkeparti seg vel med dette? Elles har eg lyst til å utfordra Sørfonn på eit par område: Eg har forstått at Regjeringa er einig med oss i at leirskule skal vere gratis, inkludert reise og opphald. Men det ligg jo inga fullstendig statleg finansiering av det inne. Det manglar faktisk ca. 15 mill. kr. Meiner Sørfonn at det er rett at det er kommunane som skal ta denne belastninga når staten no har bestemt seg for dette, når det er ein så trong situasjon i kommunesektoren som det er?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-06-21:
Eg deler fullt ut Morten Lunds og Senterpartiets bekymring for arbeidsplassane, bekymring for næringsutviklinga, særleg ute i distrikta, og ser det nødvendige i å ha gode distriktspolitiske verkemiddel. I tillegg blir eg litt bekymra over dei signala som Senterpartiet no gir i forhold til den økonomiske politikken og det forslaget som ligg inne om at ein skal kunne bruke meir av oljepengane. Ser ikkje Senterpartiet og Morten Lund samanhengen mellom nettopp det som Senterpartiet er oppteke av, arbeidsplassar og distrikta, og den økonomiske politikken? Vi er no i ein situasjon der særleg konkurranseutsett industri har det veldig vanskeleg. For nokre år sidan hadde vi ein tekoindustri som i stor grad låg ute i distrikta. Den er borte vekk. Den er ikkje konkurransedyktig lenger. Vi har ein møbelindustri som faktisk begynner å gå litt den same vegen. Dersom vi da skal ta i bruk meir pengar, auke bruken av oljeavkastinga utover det som handlingsregelen gir rom for, forverrar vi jo situasjonen til dei grader for den konkurranseutsette industrien, som nettopp for ein stor del ligg ute i distrikta. Så i den grad ein skal kanalisere meir mot distrikta, mot verdiskaping som på sikt skal førebyggje auka statlege utgifter, bør det skje innafor det handlingsrommet som handlingsregelen gir oss. Skulle vi da gå utover det, er eg redd Senterpartiet vil vere med og motarbeide det som Morten Lund og Senterpartiet no nettopp har uttrykt at dei vil arbeide for.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-21:
To av regjeringspartia har no hatt sine hovudinnlegg, underleg nok utan å nemne kommuneøkonomien med eit einaste ord. Og det er ikkje løye, for her er det neimen ikkje mykje å gle seg over. Konsekvensane av fleirtalet sitt kommuneopplegg i revidert vert at kommunale tenester ikkje på nokon måte kan stette dei krava som lovverket set. Det vert ein politikk ute i kommunane, omsett frå stortingsvedtaket i dag, som gir dårlegare pleie- og omsorgstilbod, dårlegare undervisningstilbod og dyrare barnehageplassar – tilbod som ikkje minst er viktige for dei fattigaste av dei fattige, som representanten Sørfonn hadde eit stort engasjement for. Kommunane har skore så kraftig ned dei siste åra at alternativet no er å leggje ned tilbod. Ordførarane frå Kristeleg Folkeparti, som andre ordførarar og andre kommunepolitikarar, prøvar å varsle sine folk her i huset om konsekvensane. Men konsekvensen her i huset vart eit forlik med Framstegspartiet. Kristeleg Folkeparti valde skattelette for bilistar framfor viktige velferdstilbod. Synest representanten Sørfonn at denne skatteletten for bilistar var den viktigaste prioriteringa for Kristeleg Folkeparti å gjere i revidert? Og kva alternativ, kva aktivitetar og velferdstilbod råder representanten Sørfonn sine kollegaer frå Kristeleg Folkeparti der ute i kommunane til å prioritere, når dei no sit med sine opplegg for resten av dette året og ikkje minst for neste år? Kva aktivitetar og velferdstilbod er det ein ikkje har bruk for ute i kommunane, og som Kristeleg Folkeparti med lett hjarte vil kunne seie at vi skal kutte ut, skjere ned på og drive på sparebluss?
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-06-21:
Noe av mitt innlegg handlet om hva det er som er de store utfordringene i dag. Er f.eks. den enorme økningen vi har i sykepengeutbetaling, en stor utfordring? Går det an å få gjort noe med det? Vi mener at det går an å få gjort noe med det ved å få sykmeldte folk fortere friske. Det er en enorm sløsing at vi ikke har gjort dette før. De pengene får vi tilbake med en eneste gang. Jeg pekte på et annet punkt der vi sløser – veiarbeiderne som går ledig mens maskinene står der og planene gulner i skuffene. Vi trenger bedre veier. Det lønner seg. Det lønner seg å få folk i arbeid. Mange av utgiftene betales ved at vi sparer dagpenger. Jeg pekte på kommunesektoren, der det er så lite penger at vi ikke får utført de tjenestene vi vil ha. Det er et forferdelig press. Hvis de nå skal være nødt til å spare 5–6 milliarder kr, hvordan blir det da å være kommuneansatt? Hvordan blir det å være foreldre, som ønsker at starten i skolen skal bli god? Hvordan blir det for dem som kommer med en bygningsplan og ønsker å få svar på den med en gang? Det kommer til å gå sent både for næringslivet og andre som vi ønsker det beste for. Så har vi distriktene, med ledig kapasitet. Her kan vi få skapt arbeidsplasser. Her kan vi få verdiskaping. Her kan vi lette presset på Oslo-området og bruke noen statlige midler. Jeg trodde ikke at Senterpartiet og Arbeiderpartiet skulle være så svært uenige om det. Men spørsmålet er: På hvilken måte greier vi å tenke forebygging i forhold til å spare statlige kroner, i forhold til at folk blir syke, i forhold til at folk blir klienter eller til og med kriminelle? Jeg mener at vårt opplegg er lønnsomt for samfunnet, selv om vi bruker noen milliarder som er oljepenger, men som vi tjener inn igjen fort.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-06-21:
Senterpartiet er opptatt av at de som er i dette landet og ønsker å være med i arbeidslivet, skal få lov til å være med der. Så er det ikke slik det fungerer i praksis. SV refererte noen tall og sa at 15 pst. av dem som ville utgjøre arbeidsstyrken, er personer man kan kalle for utstøtte. Vi fikk i forbindelse med budsjettet før jul vite noen tall, og hvem som er i de forskjellige gruppene. I tillegg til de ledige og de som er på tiltak, som er 70 000, er det 60 000 på yrkesrettet attføring. Vi har fått 260 000 uføre. 220 årsverk går tapt på grunn av sykefravær. 67 000 er deltidsarbeidende. 30 000 er yrkeshemmede som ønsker å arbeide. Det ville være 182 000 flere årsverk blant innvandrere i løpet av ti år hvis de fikk anledning til den samme yrkesdeltakelse som oss. Det er veldig mange over 60 år som blir tidligpensjonert fordi de ikke får jobb igjen. Jeg synes vi skulle satse mye mer på å få dem ut i arbeid enn det vi gjør i dag. Jeg tror at vi glemmer den innsatsen hvis vi baserer oss på at vi skal få inn arbeidskraft og det kommer inn folk hit til landet for å arbeide. De innvandrerne vi har i dag, er kommet hit for å bo for kortere eller for lengre tid. Det synes jeg er positivt, og du verden hvor stor nytte de gjør i samfunnet vårt. De burde få lov å delta langt mer. Vi må være opptatt av det isteden for å åpne for import av arbeidskraft med det motivet at vi skal få billigere arbeidskraft. Statsråd Norman har sagt at den verste sløsingen som er i samfunnet, er sløsing med arbeidskraft. Det er jeg aldeles enig i. Derfor skal vi legge litt til side det som er Regjeringens planer om stor import fra de østlige land der lønna er lav.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-06-21:
Vi trenger en mer næringslivsvennlig regjering. Jeg nevnte tre eksempel i innlegget mitt på at vi ikke har det. Et av de eksemplene er det jeg skal følge opp nå, og det dreier seg om fjerning av importtoll på fiskegarn og liknende produkt, som kan koste oss 1 000 arbeidsplasser. Presentasjonen av forslaget dreide seg om 630 produkt. Det var positivt. Dette blir enklere for næringslivet og absolutt for skatte- og avgiftsvesenet vårt, og jeg synes heller ikke at inntektstapet fra dette, 240 mill. kr, er forskrekkelig. Det er faktisk ikke større enn det årlige stimuleringstilskuddet i barnehagekrafttaket vårt. Men så kommer det et brev fra tekoindustrien hvor det står at dette er dramatisk for dem. 1 000 arbeidsplasser kan bli flagget ut. Senterpartiet synes dette er viktige arbeidsplasser. De ligger langs kysten mange steder, og det er også viktig for fiskeri og havbruk at vi har en slik utstyrsproduksjon. Så spørsmålet til Regjeringen er om Regjeringen visste om slike virkninger da saken ble presentert, for Regjeringen har ikke fortalt noe om det. Jeg spør også: Finnes det andre bedrifter under andre varegrupper som blir berørt på samme vis, og som heller ikke Stortinget har fått beskjed om? Til slutt: Kan departementet unnlate å fjerne tollen på varegruppen som dreier seg om produkter som fiskenett og liknende, selv om vedtaket om at de 630 tolltariffene skal bli null, blir gjort, og dermed unngå tap av 1 000 arbeidsplasser?
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-06-21:
En konklusjon på denne debatten er at regjeringspartiene er godt fornøyd med at Regjeringen sitter trygt. De har etter min mening ingen grunn til å være fornøyd med resultatet i forhold til de tjenestene folk skal ha. Det blir mindre penger til skole og eldre enn det som er lovet, og det liker ikke folk. Sykehusene har mulighet til å behandle flere pasienter, men de får ikke penger nok til det. Folk vil bygge hus, de vil skape jobber. De ønsker hjelp fra Husbanken og SND, men de får ikke den hjelpen. Flertallet på Stortinget sier: Dere får gå til andre banker; da blir det ikke noen pressvirkning ved at dere låner penger og gjør det som dere har lyst til. Flyttestrømmen vil øke. Folk i nord ber om 1 mill. kr for hver som flytter, for de har ikke kjøpere til husene sine. Jeg synes det er rart at situasjonen er slik at hvis vi hadde hatt private skoler og sykehus, så måtte de gjerne ha løst disse oppgavene for oss, for da ble det ikke press i økonomien, da var det ikke noe problem at de ansatte folk og brukte penger. Jeg synes det er noe fundamentalt feil i måten vi diskuterer og tenker på, når det gjelder bruk av statens penger. Penger som bevilges over våre budsjett, er ikke farligere enn andre penger. Så til slutt et annet tema. Det dreier seg om kompensasjon for tjenestemomsen for frivillige organisasjoner. Av merknadene går det fram at alle partier, unntatt regjeringspartiene, pålegger Regjeringen å utarbeide en annen og enklere modell for å fordele pengene. Med 1 200 idrettslag og 3 000 kor og korps ville det søknadsbaserte systemet vært totalt umulig og svært kostbart å gjennomføre. Organisasjonene har lagt fram sin modell overfor myndighetene, som fordeler pengene via paraplyorganisasjonene. Jeg tror det er den modellen som bør følges. Det står fortsatt ved lag at Stortinget forutsetter at kompensasjon skal dekke fullt ut de økte momsutgiftene som de fikk i fjor. Senterpartiet mener at det på sikt vil være best å la de frivillige organisasjonene få VG- og Dagbladet-moms – null moms på inntekter og fullt fradrag for utgiftsmomsen. Så litt om Mattilsynet. En enstemmig komite vil ha en egen sak om Mattilsynet. Senterpartiet har ikke konkludert med at det må være et felles tilsyn, men ser at flertallet her overkjører Regjeringen. Jeg vil kort få anmerke at økt kontroll alene ikke sikrer god matkvalitet. Måten primærproduksjon skjer på, er avgjørende. Det forholdet mener jeg må føre til at tilsynet legges under et av primærnæringsdepartementene, og det må bli Landbruksdepartementet. Samtidig må det være fornuftig at dagens kontroll om bord i båten og ved ilandføring utføres av dem som har andre kontrolloppgaver med fiskeriene, med andre ord i regi av organer underlagt Fiskeridepartementet. Så håper jeg at laboratoriene kan fortsette som en integrert del av de lokale tilsynene.
Morten Lund (Senterpartiet), 2002-06-21:
Det passer bra. Innlegget fra statsråden bekymret meg litt i forhold til de glade overskriftene og meldingene i media i dag der det går fram at disse pengene kan være på plass i løpet av få dager og tidsnok til at det verftet vi snakker om, ikke går konkurs, og at de greier å fullføre den jobben som er der. Det framstilles faktisk slik fra dem som står bedriften nær, at det er veldig viktig at disse pengene kommer fort på plass. Jeg må få lov til å spørre statsråden: Hva slags tidsperspektiv snakker vi om i forhold til å få utbetalt disse pengene?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-06-21:
Jeg er enig med representanten Lund i at disse satsingene på næringslivet osv. vil man få mange ganger igjen. Jeg har et annet spørsmål til Senterpartiet. Under kapittelet om innvandring er Senterpartiet med på en merknad sammen med Arbeiderpartiet og SV. Der vises det til at «globaliseringen fører til at mennesker verden over knyttes tettere sammen på grunn av internasjonaliseringen av økonomi, teknologi og kultur. Dette medfører innvandring fra andre deler av verden. Dette mangfoldet er en berikelse for Norge, samtidig som det stiller oss overfor nye utfordringer». Når det gjelder arbeidsinnvandringen, viser Senterpartiet til egen merknad der partiet gir uttrykk for at man vil øke innsatsen for å ta inn arbeidskraft fra den innenlandske arbeidskraftreserven framfor å bruke ressurser på å importere arbeidskraft fra land der lønnsnivået er mye lavere enn hos oss. Snakker Senterpartiet med to tunger i innvandringspolitikken? Hvordan vil Senterpartiet forholde seg til et forslag som foreligger, om å åpne det norske arbeidsmarkedet for borgere fra østeuropeiske land som søker medlemskap i EU?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-06-21:
Jeg ble ikke ferdig på mine første fem minutter, så jeg må fortsette litt til. EU vurderer å gjeninnføre subsidier til sin skipsverftsindustri for å møte konkurransen fra Korea. Norske myndigheter må ta konsekvensen av slike tiltak med tanke på norsk verftsindustri. Kystpartiet fremmer derfor forslag om støtteordning for norsk verftsindustri tilsvarende de ordninger som blir satt i verk for EU både når det gjelder omfang og tidspunkt for innføring. Konkurrerende sjøfartsnasjoner i Europa har i de siste årene styrket sine nasjoners maritime næringer ved å innføre nettolønn for sjøfolk. Kystpartiet mener at det må innføres en tilsvarende ordning i Norge for å hindre at vårt maritime kompetansemiljø går tapt. Her må man spesielt ta hensyn til den vanskelige situasjon frakteflåten er i, som Arbeiderpartiet tidligere har vært inne på i et innlegg. Kystpartiet mener at man må ta hensyn til fiskerienes spesielle karakter når skattesystemet utformes. Skiftende vær og bestandsforhold gir sterke variasjoner og uforutsigbarhet i fiskernes inntekt. Næringsaktørene innen fiskeriene må derfor ha mulighet til å gjøre fondsavsetninger i gode tider for å bygge opp egenkapital og reserve til å møte dårlige tider, og til å investere i nye fartøy og utstyr. Kystpartiet har derfor foreslått å endre skatteloven, slik at dette blir mulig. Mange utenlandske fartøyer henter bunkers i utlandet, og så konkurrerer de i norsk innenriksfart. På denne måten unngår de å betale CO2-avgift. Kystpartiet ønsker å likestille disse fartøyene og fremmer derfor forslag om at de norske nærfraktefartøyene også skal være fritatt for CO2-avgift. Kystpartiet er imot at Lostjenesten skal være brukerfinansiert. Vi mener at man bør utvide losplikten til å gjelde alle skip som går på kystnære farvann og ikke har skipsoffiser med kjennskap til leia. Vi mener derfor at gratis lostjeneste vil gi incitament til at flere skip benytter seg av lostjenesten, med de fordeler dette kan ha for andre skip og for den allmenne sikkerheten langs kysten. Kystpartiet er derfor uenig i prinsippet om at det negative avviket på 27,79 mill. kr skal dekkes inn i 2002 og 2003 gjennom en økning av losgebyret. Kystpartiet mener at Regjeringens ambisjonsnivå i forhold til nye sjøkart for flere viktige skipsleier er for lavt. Dette fører til at man utsetter både mennesker og fartøy for store farer. Det ble forutsatt fra Stortingets side at Sjøkartverket ikke skulle bli rammet på grunn av budsjettreduksjonen som skjedde i forbindelse med statsbudsjettet i 2002, der Sjøkartverkets aktivitet er sterkt merket av de knappe bevilgningene. Kystpartiet vil her vise til at bare merverdiavgiftsreformen har medført en redusert aktivitet tilsvarende 8 mill. kr i 2002. Jeg vil ta opp de forslag som Kystpartiet har i disse sakene. Så vil jeg gjøre oppmerksom på at det i to av våre forslag i Innst.S. nr. 255 ved en inkurie har blitt noen feil. Det gjelder forslag nr. 69 og forslag nr. 71. – Jeg overleverer rettelsene direkte til presidenten.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-06-21:
Som eg sa i mitt hovudinnlegg, har faktisk Regjeringa fått gjennomslag for 90 pst. av sine saker fremja i denne salen. Dei fleste av desse sakene har dei faktisk fått igjennom i eit samarbeid med Arbeidarpartiet. Ei regjering kan ha eit vekslande fleirtal – vi har tre ulike opposisjonsparti som vi kan gå til for å få fleirtal for sakene våre – og i mesteparten av sakene har vi altså eit samarbeid med Arbeidarpartiet. I revidert nasjonalbudsjett ligg det òg eit forslag om auka innsats på kollektivtransport – det ligg faktisk inne ei auka løyving til jernbanen. Det ligg ikkje inne meir pengar direkte til kollektivsatsing, men det ligg meir pengar inne til fylkeskommunane og kommunane – og så må det bli opp til fylkeskommunane og kommunane å prioritera. Så har eg lyst til å seia det same som eg sa då vi diskuterte kollektivmeldinga i denne salen, at Venstre aldri har gått til val på at det første vi skulle gjera, var å redusera prisane. Vi har gått til val på kvalitet, kvantitet og regularitet, og vi har gått til val på studentrabatt. I Sem-erklæringa står det at vi i løpet av denne perioden skal ha 1,5–2 milliardar kr meir inn. Vi har lagt føringar for at dei kommunane som bidreg, skal vera dei kommunane som staten støttar meir opp om. Der har vi ein del utfordringar både i Rogaland og i Hordaland – kanskje spesielt i Hordaland, som representanten tok opp – men dette har vi faktisk tenkt å halda. Men i revideringa av dette budsjettet – der vi la inn store påplussingar til kommunane og helse, som var viktig – har vi ikkje funne rom for desse pengane denne gongen. Men eg registrerer at Arbeidarpartiet òg har veldig mange pengar til kollektivformål – det tok eg ikkje med meg i oppramsinga mi – i tillegg til andre gode tiltak som Arbeidarpartiet no skal ha inn i budsjettet for 2003.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-06-21:
Representanten Monsen nemnde at prosjektet «Eit enklare Noreg» blei starta av statsråd Lars Sponheim under Bondevik I-regjeringa – og det stemmer. Det blei lagt ned eit veldig bra arbeid, men det blei lagt i ein skuff ved regjeringsskiftet. No har dette kome fram igjen, og med eit større trykk på å få det gjennomført. Så prosjektet «Eit enklare Noreg» er i god gang. Venstre er oppteke av det frivillige Noreg. Vi er opptekne av at det er oppgåver som folk flest har lyst til å vera med på. Folk flest har lyst til å yta noko og bidra med noko saman med andre. Derfor er det viktig å ta vare på det frivillige Noreg. Når det gjeld denne kompensasjonsordninga, var målet vårt at den skulle vera mest mogleg treffsikker, mest mogleg rettferdig og dekkja dei faktiske utgiftene. Denne ordninga er kan hende litt byråkratisk, men vi har sagt at den må evaluerast etter 2003. Men det målet at ordninga skal vera mest mogleg treffsikker og mest mogleg rettferdig, var det viktigaste i denne omgangen.