Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Regjeringens hovedmål for arbeidslivspolitikken er et arbeidsliv med plass for alle. Arbeidsmiljøloven er et viktig bidrag til det. Utgangspunktet for forslaget er å verne arbeidstakernes helse, velferd og sikkerhet. Utgangspunktet er å sikre et godt arbeidsmiljøsikre en helsefremmende og meningsfylt arbeidssituasjonsikre et trygt ansettelsesforholdforhindre diskrimineringbidra til et inkluderende arbeidsliv Jeg er glad for at et samlet storting uttrykker at arbeidsmiljøloven har vært og er en av de viktigste betingelsene for å sikre sunne og verdifulle arbeidsplasser. Jeg er glad for at et samlet storting slutter opp om Regjeringens grunnleggende syn om at arbeidsmiljøloven fortsatt skal være en vernelov. Vi trenger en slik arbeidsmiljølov. Vi trenger en lov som regulerer arbeidstid og ansettelsesforhold, som regulerer sikkerhet og helseforhold på arbeidsplassen. Vi trenger en arbeidsmiljølov som er tilpasset dagens og morgendagens arbeidsliv – en lov som bidrar til et levende, nyskapende og konkurransedyktig næringsliv, et tydeligere lovverk med større vekt på lokale løsninger som gir større fleksibilitet til virksomhetene og den enkelte arbeidstaker, og en lov som bidrar til ryddige og forutsigbare forhold mellom partene. Regjeringen har lagt fram et forslag som er i tråd med dette. Vi har foreslått en forsiktig utvidelse av adgangen til å ansette midlertidig fordi terskelen inn i arbeidslivet må reduseres. Vi vet at unge, innvandrere og personer med nedsatt funksjonsevne møter ekstra store utfordringer når de skal finne sin første jobb. Derfor tror vi en større adgang til å ansette midlertidig kan gjøre det lettere for disse gruppene. Fast ansettelse skal imidlertid fortsatt være hovedregelen i norsk arbeidsliv, men å være midlertidig ansatt er langt bedre enn ikke å ha jobb. Vi må allikevel unngå at arbeidstakere tvinges til å bli gående i langvarige midlertidige arbeidsforhold. Derfor foreslår Regjeringen en maksimumsperiode for lengden på midlertidig ansettelse på fire år. Vi foreslår også en særskilt bestemmelse om rett til fast ansettelse etter ett år i de tilfeller der man har vært midlertidig ansatt etter den nye generelle bestemmelsen om midlertidig ansettelse. Regjeringen vil forhindre at man kan bytte ut en midlertidig ansatt med en annen. Dette gjør vi ved å lovfeste prinsippet om at midlertidig ansatte har rett til å fortsette hvis arbeidet videreføres. Såkalte serieansettelser i samme midlertidige engasjement vil med andre ord ikke være tillatt. Stillingsvernsreglene gir vern og tryggere arbeidsplasser. Arbeidstakere skal behandles rettferdig og etter forutsigbare regler. Derfor har vi regler som beskriver hva som skjer hvis en oppsigelse føles urettferdig og usaklig. Skjer det, kan man gå til sak – og har rett til å fortsette i stillingen til saken er avgjort i domstolen. Det er til arbeidstakernes gunst. I domstolen skal det foreligge en klar overvekt av argumenter på arbeidsgivers side for at en arbeidstaker skal kunne fradømmes retten til å stå i stilling. Det er ytterligere til arbeidstakernes gunst. Ankemulighetene finnes selvsagt for begge parter. Men så kommer spørsmålet: Dersom domstolen mener at oppsigelsen var riktig, etter å ha lagt stor vekt på arbeidstakers synspunkter, er det da rimelig at arbeidsgiveren kan avslutte arbeidsforholdet? Eller skal en arbeidsgiver, som altså har en gyldig grunn til oppsigelse og har fått rettens medhold, være tvunget til å måtte betale seg ut av problemet? Regjeringens forslag på dette området er arbeidstakervennlig. Men det tar også hensyn til lovlydige arbeidsgivere og deres rettmessige interesser. Det gjør ikke det alternative forslaget i komiteinnstillingen. Vi har foreslått en lov som legger bedre til rette for at kvinner og menn kan kombinere arbeid med omsorgsoppgaver hjemme. Arbeidstiden er en viktig helsefaktor, av stor betydning for arbeidsmiljøet og for forholdet mellom arbeid og fritid/familieliv. Regjeringen legger opp til mer fleksible arbeidstidsordninger, og at det skal bli enklere for arbeidsgiver og arbeidstaker å inngå avtaler om arbeid og arbeidstid som passer begge parter. Men det må være forsvarlige rammer rundt denne friheten. Jeg ser at det påstås at Regjeringen har foreslått en utvidelse av normalarbeidsdagen. Det er ikke riktig. Regjeringen viderefører og utvider muligheten til å avtale gjennomsnittsberegning av den alminnelige arbeidstiden. Denne muligheten finnes i dag – alle som har fleksitid, bruker den. Slik gjennomsnittsberegning innebærer at arbeidstaker enkelte dager og uker kan arbeide utover normalarbeidsdagen, men gjennomsnittet skal, som i dag, ikke overstige 9 timer pr. dag eller 40 timer pr. uke. All arbeidstid som arbeides utover alminnelig arbeidstid, og som ikke er overtid, skal altså avspaseres. Utover dette, arbeid utover alminnelig arbeidstid, er overtid – dvs. at dagens krav om overtidsvilkår og overtidsbetaling videreføres, fordi dette er med på å begrense for mye jobbing og forhindre at folk støtes ut av arbeidslivet. Det må være rammer som gjør at arbeidstakerne ikke sliter seg ut over tid. Derfor foreslår Regjeringen rammer for samlet arbeidstid som reduserer mulighetene for å jobbe svært lange arbeidsuker i lengre sammenhengende perioder. Mer enn noen gang tidligere må målet om et inkluderende arbeidsliv for arbeidstakere i alle aldre gjenspeiles i de enkelte bestemmelsene i arbeidsmiljøloven. Derfor har Regjeringen lagt vekt på å styrke det systematiske helse-, miljø- og sikkerhetsarbeidet i virksomhetene.