Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-03-29:
Jeg vil starte med å takke komiteen for godt samarbeid, og spesielt Inga Marte Thorkildsen for den innsatsen hun har lagt ned som saksordfører fram til hun for en knapp uke siden ble utnevnt til statsråd for Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet. Samtidig vil jeg ønske til lykke med nye oppgaver for statsråden. Så skal jeg si litt om prosessen med fordelingsmeldingen. Regjeringen satte i april 2008 ned et utvalg som skulle se på drivkreftene bak utviklingen i inntektsforskjellene. Bakgrunnen var behovet for mer grunnleggende kunnskap om utviklingen i økonomiske forskjeller over tid, om hvilke drivkrefter som påvirker utviklingen, og hvilke tiltak som kan motvirke økende forskjeller. Utvalget ble bedt om å komme med forslag til tiltak, og skulle legge spesiell vekt på tiltak som kunne bidra til å hindre at økonomiske forskjeller forsterker seg over tid. Fordelingsutvalget la fram sin rapport i mai 2009. Utvalget slo fast at den nordiske modellen med sterke, skattefinansierte velferdsordninger, jevn lønnsstruktur og gode offentlige utdannings- og helsetjenester har mange viktige, likhetsskapende trekk. Et annet hovedbudskap fra rapporten var at tilknytning til arbeidslivet er den viktigste enkeltfaktoren som hindrer lavinntekt for den enkelte, og at tidlig forebygging er det mest effektive tiltaket for å sikre slik tilknytning til arbeidslivet for flest mulig. Utvalget mente forebygging bør starte i barnehagealderen. Investering i barn og barnehager betaler seg ved at barna tar mer utdanning og deltar mer i arbeidslivet når de blir voksne. Den rød-grønne regjeringen har lyktes med å redusere forskjellene. Mens inntektsforskjellene økte fra midten av 1980-tallet til midten av 2000-tallet, har de blitt redusert siden 2006. Dette er et brudd med den internasjonale trenden, hvor forskjellene fortsetter å øke. Norge er blant landene i verden med minst forskjeller i levekår. Lavinntekt går også i mindre grad i arv enn i de fleste andre land. Godt utbygde velferdsordninger bidrar til å redusere forskjellene. Rettferdig fordeling er en bærebjelke i den norske modellen og bidrar til å styrke tilliten mellom mennesker og oppslutningen om fellesskapsløsningene. Med Skattereformen fra 2006 har vi fått på plass et mer omfordelende skattesystem som er med på å ivareta prinsippet om skatt etter evne. Stortingsflertallet har holdt det samlede skatte- og avgiftstrykket på 2004-nivå, men gjort betydelige grep for å skape en bedre fordeling innenfor rammene som skatteløftet gir. Til tross for at forskjellene har blitt redusert de siste årene, har andelen med lavinntekt holdt seg stabil. Sammensetningen av dem med lavinntekt har imidlertid endret seg. Det har blitt færre eldre med lavinntekt, men en økning med hensyn til barnefamilier, spesielt innvandrerfamilier. I disse tilfellene handler det ofte om barnerike familier med én forsørger. Det understreker viktigheten av å lykkes med integrering og likestilling samt et godt og rimelig barnehagetilbud, slik at begge foreldrene kan arbeide og skaffe seg inntekt. Den viktigste strategien framover blir da fortsatt å føre en aktiv politikk for å sikre høy sysselsetting og lav ledighet. Arbeid er den viktigste forsikringen mot lavinntekt for den enkelte. Høy arbeidsdeltakelse er også en forutsetning for at velferdssystemet skal kunne videreføres. Vi har i stor grad lyktes med det. Norge har Europas laveste ledighet. Det er skapt 300 000 nye arbeidsplasser under sittende regjering. Trygg økonomisk styring og et anstendig og velregulert arbeidsliv er avgjørende i denne sammenhengen. Handlingsplanen mot fattigdom inneholder en rekke tiltak som skal gi hjelp til grupper som faller utenfor. Kvalifiseringsprogrammet er det viktigste av tiltakene i handlingsplanen. Siden oppstart har et stort antall langtidsmottakere av sosialhjelp og andre som står langt fra arbeidsmarkedet, fått bistand til å komme i arbeid gjennom ordningen. De rød-grønne partiene legger særlig vekt på barn og unges levekår gjennom tiltak som styrker foreldrenes yrkestilknytning, arbeid for likelønn – ettersom mange fattige barn er barn av enslige forsørgere, som oftest kvinner – arbeid for integrering, ettersom barn med innvandrerbakgrunn er overrepresentert i lavinntektsgruppen, og vektlegging av barns rettigheter og hensynet til barns oppvekst i veiledningsmateriell til ny lov om sosiale tjenester. Regjeringen varsler i meldingen at den vil utrede hvordan aktivitetsstøtte til barn og unge i familier berørt av fattigdom kan ivaretas. Det kan være krevende med en sånn type aktivitetsstøtte, men vi imøteser utredningen. Med det anbefaler jeg innstillingen.