trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 1999-12-13:
Jeg ble så fascinert av representanten Valles introduksjon, at jeg hadde håpet at spørsmålet hadde kommet der. Men det gjorde det ikke. Når det gjelder dette med kvalitet og kvantitet, har jeg bare lyst til å si at det selvsagt ikke kan være slik at alle vurderinger av kvalitet skal gå på hvorvidt man når så og så mange. Det er jo nettopp noe av det vi er opptatt av, at vi skal greie å ivareta alle de kulturelle uttrykkene, og at det har en verdi i seg selv. Jeg er enig med Valle i at det nyskapende ofte ikke har den publikumsappellen som det tradisjonelle har, og det skal ikke gjøre det noe mindreverdig av den grunn. Jeg er opptatt av samtidskunst, og kommer til å se på fremover hvordan vi kan sikre at vi ivaretar det feltet godt. Når det gjelder Unge Riks, som spørsmålet gikk på, var det, som representanten Valle er kjent med, en ordning som gjaldt fem fylker, og med relativt stor kostnad. Vi kunne godt ha sagt at vi ideelt sett burde ha greid å utvide dette tilbudet til å gjelde alle fylkene. Det fant vi ikke økonomisk forsvarlig innenfor de rammene vi hadde, men vi har prøvd å ivareta det sentrale i dette gjennom en nasjonal ordning. Og det vi legger opp til, er, som man vil være kjent med, at Riksteateret i større grad legger vekt på å innrette sitt arbeid mot barn og unge. Jeg har selv hatt på mitt kontor representanter fra fylker som med enorm entusiasme og engasjement har gledet seg over Unge Riks. Og det gjør meg for så vidt vondt at vi må finne andre måter å ordne denne innsatsen på. Men som sagt: Vi kunne ikke forsvare å opprettholde ordningen for kun fem fylker. Men dette er et felt som vi skal ivareta.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 1999-12-13:
Det er tindrende klart nedfelt i dokumenter fra Stortinget tidligere at Østfold og Nordland også skal dekkes på forsvarlig vis. Det er gjentatt i innstillingen nå, og det er selvsagt det utgangspunktet som er tatt – og vil bli tatt – i vår dialog med NRK. Så må vi finne ordninger som er økonomisk forsvarlig, og som sikrer at alle innenfor de regionene vi snakker om, faktisk kan få det tilbudet som de fortjener. Vi vil følge saken nøye opp med NRK og for øvrig følge den prosedyren som jeg har vist til, at NRK vil rapportere tilbake på sommeren, og vi rapporterer tilbake til Stortinget. Men intensjonen her er det ingen som helst tvil om.
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 1999-12-13:
Et av de kanskje mest populære tilbudene innenfor kultursektoren er folkebibliotekene. Dette er et kulturtilbud som alle kan benytte seg av, fordi vi har klart å opprettholde gratisprinsippet. Det er viktig å gi publikum god tilgang til bøker og tidsskrifter av alle slag. Det øker leseinteressen, og det sikrer god språkbruk og norsk som kulturspråk. Bibliotektjenestene når langt utover det tradisjonelle lånet av bøker på det lokale biblioteket. Vi har skolebibliotek, fengselsbibliotek, bokbusser, boktilbud på sykehjem og sykehus, det flerspråklige biblioteket, bare for å nevne noen. Tallet på kommuner som bruker bokbusser, har økt. Bokbussene er et godt supplement til det vanlige biblioteket, men kan ikke erstatte bibliotekbehovet i en kommune, fordi et moderne og framtidsrettet bibliotek inneholder mye mer enn bare bøker. Derfor er vi i Arbeiderpartiet bekymret over at den foreslåtte bevilgningen til bygging av biblioteklokaler er redusert i budsjettforslaget. Det foreligger godkjente søknader om tilskudd for ca. 27 mill. kr fra kommunene. Det er foreslått en bevilgning på totalt 19 mill. kr på post 60, som er mobil bibliotektjeneste og biblioteklokaler. Uansett er bokbussene et godt tilbud til dem som er lite mobile. Det flerspråklige biblioteket, som er nevnt av flere i dag, er en avdeling ved Deichmanske bibliotek, og det er et kompetansesenter for språklige minoriteter i Norge. Biblioteket er landsomfattende og har bøker på 37 forskjellige språk fra hele verden. Samlingene er tilgjengelige for alle over hele landet. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet har fått flertall sammen med sentrumspartiene for å øke denne bevilgningen med 600 000 kr. Et annet viktig mål for bibliotekene er å sørge for et godt tilbud til synshemmede og andre med lesevansker. Undersøkelser viser at ungdom leser færre bøker enn tidligere, og at leseevnen generelt går tilbake. Det er derfor viktig å satse på prosjekter rettet mot barn og unge. Et av de viktigste satsingsområdene i bibliotektjenestene er IT-basert informasjon. Over 80 pst. av folkebibliotekene har nå Internett-tilknytning med tilgang for publikum. Bibliotekene kan bli viktige sentre i etter- og videreutdanningsreformen. Regjeringen har varslet at den vil komme med en stortingsmelding om bibliotek, arkiv og museum. Her vil det særlig bli lagt vekt på tilgangen til ny teknologi. Skolebibliotekenes rolle vil også bli vurdert i denne sammenhengen. Denne meldingen er viktig, og jeg ser positivt på at en slik melding kommer.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Mitt spørsmål går til forsvarsministeren. Arbeiderpartiet og Høyre har dannet et flertall som har vært enige om at det bør bygges nye motortorpedobåter. I merknads form i forbindelse med både langtidsmeldingen i juni og budsjettet for 1999 har vi stått sammen og bedt Regjeringa om å få fram et beslutningsgrunnlag i 1999. I St.meld. nr. 23 sier Regjeringa at dette tidligst kan skje i 2003. Hva er den faglige begrunnelsen for at man i meldinga sier at man må vente med å bygge MTB-ene fordi sjømålsmissilets utvikling ikke er kommet langt nok?
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret. På bakgrunn av det ministeren nå svarte, lurer jeg på om ministeren kunne komme til Stortinget med en redegjørelse om hvordan utviklingen av det nye sjømålsmissilet påvirker prosjektene med de nye fregattene.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Kan jeg bare får si at …
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
«Samferdselsministeren er klar over at det nye rutetilbudet til NSB på Vestfoldbanen vil bety lengre daglig reisetid for pendlerne, fordi direktetogene som går fra Tønsberg til Oslo, blir borte. Han har alltid snakket så vakkert om kollektivtrafikken, men dette kan tvinge mange pendlere tilbake i bilen igjen, eller til flytting til Oslo. Kan statsråden tenke seg å gjøre om NSBs nye og dårligere tilbud overfor pendlerne i Vestfold?»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg må nok si at jeg ikke er helt enig med statsråden. Det er sant at det går oftere tog, og det er sant at alle togene går litt raskere, men de pendlerne som pendler fra Syd-Vestfold og Grenland, får betraktelig lengre reisetid, og de kjører altså att og fram hver eneste dag. Noen av dem får 1 time lengre reisetid enn det de har hatt før, og har hatt i mange år. Da må jeg si: Ser ikke statsråden at det betyr en dårligere livskvalitet, og at det også betyr mindre tid sammen med familien? Tid sammen med familien er jo noe nettopp denne regjeringen har sagt er veldig viktig Er det ikke viktig for pendlerne også å få et bedre liv heller enn et dårligere?
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Statsråden var inne på det med detaljeringsnivået og statsrådens inngripen. I NRK Vestfold den 22. desember 1998 ble det sagt av en av dem som driver med informasjon fra NSB, at det hjalp ingenting å ta opp et slikt spørsmål i spørretimen, for statsråden ville ikke gjøre noe, for det kunne han ikke. Det høres nesten slik ut på statsråden også. Jeg syns det er ille at man som statsråd ikke kan gjøre noe som helst, og jeg tviler på om det er snakk om det han kan gjøre, eller om det er snakk om viljen til å gjøre noe i den sammenheng. Jeg må iallfall si at en liten endring ville være å få litt flere stopp på Lysaker. Det jobber en mengde mennesker der som er fra Sandefjord, som nå lager kjørelag fordi det ikke er stopp på Lysaker slik det skulle være. Det syns jeg iallfall statsråden kunne ordne med før Romeriksporten åpner.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det er helt riktig som representanten refererer, at Høyre og Arbeiderpartiet har utgjort et flertall som har ønsket at MTB-ene blir prioritert allerede fra år 2000. Det har sett fra Regjeringens ståsted ikke vært mulig innenfor de finansielle rammer som lå i langtidsmeldingen, og de prioriteringer som er foreslått i St.meld. nr. 23, å få dette fram tidligere enn omkring 2003. Etter statsrådens mening er det to måter å løse dette på: enten ved at man forskyver andre prosjekter ut i tid, foretar en annen prioritering enn det Forsvaret selv har foreslått, eller ved at man øker de totale investeringsrammer. Når det gjelder den faglige vurderingen, som også fra statsrådens side er berørt flere ganger, går det på behovet for å teste sjømålsmissilene parallelt med testingen av de nye MTB-ene for å se at disse fungerer godt sammen. Statsrådens mål er å unngå at det gjøres feilinvesteringer, som man i neste omgang bare kan angre på uten å kunne gjøre noe med. Det er grunnlaget for hans utsagn om at disse to anskaffelsene bør ses parallelt.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det kan statsråden selvfølgelig gjøre, og er beredt til å gjøre. Det jeg har prøvd å understreke gang på gang, er parallelliteten i tid. Jeg har ikke reist tvil om sjømålsmissilene er i stand til å utføre sin oppgave, men det er kombinasjonen mellom skip og missil jeg er ute etter å få prøvd parallelt, slik at vi ikke gjennomfører investeringene i et stort antall MTB-er som i neste omgang skulle vise seg ikke helt å tilsvare de ønsker vi har for missilene, og kombinasjonen mellom båt og missil. Jeg er fullstendig klar over at disse to tingene kan tilpasses hverandre underveis. Mitt utgangspunkt er at vi ikke skal gjøre feilinvesteringer når vi denne gang investerer i nye MTB-er.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Nå skal statsråden svare på et spørsmål som ligger i grenseland i forhold til et spørsmål litt senere i den ordinære spørretimen, fra nettopp representanten Godal, slik at jeg skal prøve å unngå å gjenta der det som jeg er nødt til å si her. Statsråden er meget opptatt av det som media nå klargjør, nemlig at vi er i den situasjonen at vi kan få et redusert inntak ved førstegangstjeneste, den ordinære førstegangstjeneste, som verneplikt tross alt er etter grunnlov og lovverk. Jeg har alltid opplevd det slik, og ment det slik, at vernepliktsverket og vernepliktslovgivningen er rettet inn mot det militære forsvar av Norge og derfor danner grunnlag for at hver og en av den mannlige befolkning skal gi ett år av sitt liv til å forberede forsvar av landet. De som imidlertid av overbevisningsgrunner er militærnektere, skal selvfølgelig få et annet tilbud. Dette har de fått inntil i dag gjennom det som til nå har hett siviltjeneste, og som for framtida vil hete sivil verneplikt. Jeg er opptatt av å heve statusen for de militære vernepliktige, både når det gjelder godtgjørelser, når det gjelder hjemreiseordninger, og når det gjelder generell status og forståelse i det norske samfunn for den jobben som gjøres, og for behovet for den jobben som gjøres. Jeg ser med uro på og har behov for å ta det opp i Regjeringen dersom utviklingen på dette området skulle være negativ når det gjelder forholdet mellom militær verneplikt og sivil verneplikt.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Når det gjelder internasjonale operasjoner, er det trådt i kraft en ny avtale fra 1. januar, hvor man får en tilleggsbonus, et tilleggsopplegg, som gjør det mer attraktivt både å delta i internasjonale operasjoner og bli stående perioden ut. Det at kontrakter har vært brutt underveis i seksmåneders engasjementer har vært et like stort problem som selve rekrutteringsproblemene ved inntreden i internasjonale operasjoner. Med andre ord mener vi at den nye avtalen som nå er gjennomført, vil være mye mer gunstig enn den tidligere. Vi har behov for å motivere våre styrker til å ta engasjement i internasjonale operasjoner, og jeg håper og tror at den utfordringen som ligger i et slikt engasjement, kan vi alle være med på å fremheve langt sterkere enn vi har gjort inntil i dag.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Det er Stortinget og Stortingets flertall som har bestemt både begrepsbruk og innhold i saken, så den skal jeg ikke gå i dybden av. Men det er etter mitt syn helt klart at lovgivningen legger til grunn, og vi har hele tiden i vernepliktssammenheng lagt til grunn, at det er forsvaret av Norge som er grunnlaget for et vernepliktsansvar. De som av overbevisningsgrunner ønsker å utføre alternativ tjeneste fordi de ikke ser seg i stand til å bære våpen, skal selvfølgelig ha muligheten til det, og ha rett til det når overbevisningsgrunnene er til stede. Men det er ikke slik at den fremtidige sivile verneplikt vil være likestilt med militær verneplikt. Den er avledet av vernepliktsbegrepet i lovgivningen.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Statsråden mener det samme i dag som han mente før jul da han og Regjeringen la fram St.meld. nr. 23. Som det fremgår både av St.meld. nr. 22 for 1997-98 og St.meld. nr. 23, som det nettopp er referert til, planlegger Forsvaret å anskaffe nye fly til erstatning for F-5 og tapte F-16, og jeg planlegger å legge prosjektet fram for Stortinget i vårens investeringsproposisjon, som da kommer i april-mai. I henhold til tidsplanen som er lagt opp for nye kampfly, vil forespørslene til de to aktuelle kandidatene, Eurofighter og F-16, bli sendt ut primo februar i år, og tilbudene skal foreligge i månedsskiftet mai-juni i år. Luftforsvarets forsyningskommando vil evaluere tilbudene, foreta kontraktsforhandlinger og fremme en anbefaling til Forsvarets overkommando og departementet før jul. Endelig beslutning forventes i månedsskiftet januar-februar år 2000. Kontraktsinngåelsene i år 2000 med mulighet for leveranse i perioden 2003-2007 er i tråd med investeringsprofilen i St.meld. nr. 23. Parallelt med anskaffelsesprosessen pågår arbeidet med å etablere det industrielle samarbeidet. Det forutsettes et forpliktende industrisamarbeid med begge kandidater. I forespørselen om nye kampfly, som vil bli sendt ut om kort tid, kommer vi til å be om tilbud basert på ulike tidsperioder for levering. Dette gjøres for å ha alternativer, samtidig som vi får fram de ulike konsekvenser. Uavhengig av leveringsperiode planlegges det fra Forsvarets og departementets side at valg av leverandør og inngåelse av kontrakt finner sted tidlig i år 2000. Når jeg har vært så nøyaktig og brukt delvis manuskript i denne sammenheng, er det fordi disse store prosjektene, både kampflykjøpet og fregattprosjektet, angår forhold til andre land, til kontraktører, til leverandører, som ut fra debatten i dag lett kan lese signaler som statsråden ikke ønsker å gi uten at det er grunnlag for det.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Jeg kan fra statsrådens ståsted ikke se at det er noen motsetning mellom det som nå refereres, det som står i St.meld. nr. 23, og det som statsråden har sagt i ettertid. Det statsråden er meget opptatt av, er at vi ikke skal få såkalte sorte hull i våre investeringer à la det en del av våre naboland har fått. Derfor har jeg sagt klart fra at for meg står fregattene som fast punkt i investeringene. Greier vi ikke å tilpasse driften i Forsvaret til det nivå som er forutsatt i langtidsmeldingen, og som vi har lagt opp til i forhold til investeringene, må noen prosjekter skyves på. De prosjektene som da må skyves på, fremgår av St.meld. nr. 23. Og når fregattene ligger som fast punkt, kan det altså leses av St.meld. nr. 23 at kampflyene kan måtte skyves på når det gjelder leveringsperiode, og når det gjelder innfasing. Dette vil Stortinget bli orientert om i løpet av året, og både fregattprosjektet og kampflyprosjektet vil bli lagt fram for Stortinget i år. Så vi går inn i spennende tider.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Nei, det er ikke slik at det ikke blir en enhetlig investeringsprofil – tvert imot. Det Holme gjorde rede for i sitt foredrag i Oslo Militære Samfund, var situasjonen over en 20-årsperiode. Det som er gjort rede for i St.meld. nr. 23, er nettopp at vi ikke kan få både i pose og sekk. Derfor er de ulike prosjektene innfaset i forhold til hverandre, og det er gjort rede for at hvis vi ikke greier å holde investeringsnivået og driftsnivået i sammenheng, slik vi har gjort rede for i langtidsmeldingen – altså St.meld. nr. 22 for 1997-98 – vil investeringsprosjekter måtte skyves ut i tid. Vi legger altså ikke opp til å få både i pose og sekk, men vi legger opp til at nå må de investeringene gjøres som vi har skjøvet foran oss i mange år. Jeg skulle som statsråd gjerne ha sett at det ikke ble min lodd å legge fram de to største investeringsprosjekter i Forsvaret noensinne – samtidig. Men vi er kommet dit i dag, og nå er vi nødt til å ta noen beslutninger som kan være utfordrende.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Problemstillingen er ikke ny, den ble også presentert i en spørretime i 1989. Forsvarsdepartementet tok den gang opp saken med Sosialdepartementet, som forela saken for Helsedirektoratet. Hensikten var å påvirke Den norske lægeforening og foreningens spesialistkomiteer som fastsetter spesialistkrav, og som bedømmer om tjeneste skal godkjennes som spesialistutdannelse. Forsvaret har således ikke herredømme over hva slags tjeneste helsemyndighetene godkjenner som meritterende, ei heller hva slags tjeneste de fremtidige sivile vernepliktige settes til. Det er etter dagens system Lægeforeningen som på faglig grunnlag vurderer tjenestens innhold og art. Det har vært og er tydeligvis fortsatt Lægeforeningens syn at leger som avtjener verneplikt i Forsvaret, har en snever tjeneste som i utgangspunktet retter seg mot friske unge menn, og derfor ikke kan aksepteres som meritterende. Sivile tjenestepliktige som gjør tjeneste eksempelvis innen psykiatri eller kommunehelsetjenesten, får derimot en mer variert tjeneste som kan godskrives som meritterende. Det er etter mitt syn ingen rimelighet i at en person som gjennomfører den lovpålagte verneplikt, kommer dårligere ut enn en som av overbevisningsgrunner blir satt til å utføre dagens siviltjeneste. Også i fremtiden vil det være slik at den alminnelige verneplikt vil være det normale og normgivende. Jeg vil derfor ta godkjennelsesordningen opp i en bredere sammenheng direkte med helseministeren.
Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-01-20:
Statsråden har registrert Ingvald Godals anmodning om å gå gjennom en del av de problemene som er brakt til overflaten i den senere tid, og som også har vært tatt opp i spørretimen her i Stortinget. Det vil jeg følge opp i den grad det er mulig, jeg er da selvfølgelig avhengig av en del innspill for å kunne gjøre det. Men for også å komme med en positiv opplysning kan jeg si at fra 1. januar i år er det etablert en ny ordning for styringen av spesialistutdanningen, gjennom etableringen av et nytt nasjonalt råd for spesialistutdanning av leger. Det er grunnlag for å reise saken på nytt innen det nye rammeavtaleverket som nå er etablert, og siden det er et meget godt arbeidsmiljø og en god dialog innad i Regjeringen, har jeg allerede benyttet anledningen til å ta dette opp med helseministeren, som sitter ved min side i salen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 1999-01-20:
Jeg stiller spørsmål til fiskeriministeren. Fiskeriministeren har gjort rett i å engasjere seg kraftig for at Schengen-avtalen ikke skal føre til sentralisering og konkurransevridning mellom norske fiskerihavner. Det har jo helt klart vært Stortingets klare forutsetning at så ikke skulle skje ved innføring av avtalen, og har sådan fått Høyres klare støtte. Og Regjeringen har da med et eneste unntak, som er fiskeriministeren selv, gitt uttrykk for at de anbefaler Schengen-avtalen. Imidlertid har Angelsens uttalelse skapt atskillig frykt og bekymringer, spesielt i fiskerinæringen frykt for redusert antall grensehavner. Justisministeren har omtalt Angelsens uttalelse som å skape forvirring, misforståelse og frykt, og sier at dette er et norsk internt anliggende. Mitt spørsmål er da: Er de misforståelser som er oppstått, nå skaffet av veien, og kan Angelsen slå fast at han går inn for denne avtalen?
Ivar Kristiansen (Høyre), 1999-01-20:
Får jeg lov bare å komme med en beskjeden unnskyldning. Tidsuret fungerte ikke hos meg i dette tilfellet. Det stod på null hele tiden.
Ivar Kristiansen (Høyre), 1999-01-20:
Det var hyggelig. Jeg takker for svaret. La meg innledningsvis bare få lov til å slå fast at det må vel snart bare være noen ledende krefter i Senterpartiet som mener at fiskeriministeren ikke har skapt atskillig forvirring og frykt i denne saken. Samtidig må jeg få gi uttrykk for glede over at det ser ut til at Regjeringen etter noen internrunder nå har klart å samle beina, og jeg konstaterer da at fiskeriministeren her gir klart uttrykk for at også han i dag går inn for Schengen-avtalen. Det tror jeg i spesiell grad vil bli lagt merke til i Kyst-Norge, til glede for fiskerinæringen. Hvis jeg mot formodning misforstår, anbefaler jeg Angelsen å rette opp eventuelle misforståelser som fortsatt måtte flyte rundt.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
La meg bare si til den såkalte uklarhet som representanten Ivar Kristiansen påpekte, at det er ikke slik. Så lenge det høringsnotatet som var sendt fra Justisdepartementet var et åpent dokument, ble det fra næringens side selvfølgelig stilt spørsmål ved den redegjørelse som i høringsutkastet var gitt om Schengen-regelverket. Og i dette regelverket er utgangspunktet at det skal være 100 pst. fysisk kontroll av personer fra ikke-Schengen-land. Det vil selvfølgelig berøre fiskerinæringen spesielt, og derfor ble det en sak som var åpen for media. Fiskeriministeren mener at han ikke har bidratt til å skape uklarhet, men heller til å få en klarhet i hva det hele dreier seg om. I Regjeringen er vi enige om at vi skal forsøke å få fram et kontrollsystem som vi vil legge fram for Schengen-institusjonen for godkjenning, som skal innebære at det ikke i vesentlig grad blir noe forskjell på kontrollregimene i forhold til det som vi har av nasjonale kontroller i dag.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Ja, jeg tror det hos representanten Ivar Kristiansen må gjøre seg gjeldende betydelige misforståelser. Stortinget har vedtatt Schengen-avtalen, og jeg har på ingen måte gitt uttrykk for at jeg er imot avtalen. Vedtaket har Regjeringen som kollegium og også vi som statsråder bare tatt til etterretning. Men Stortinget la en forutsetning i sitt vedtak, nemlig at avtalen ikke skulle få næringsmessige konsekvenser. Og jeg synes jeg har en plikt som fiskeriminister til å få avklart at Schengen-avtalen ikke får næringsmessige konsekvenser for fiskerinæringen, slik at Stortinget kan få den fulle orientering når implementering av Schengen-regelverket i norsk lovgivning blir lagt fram for Stortinget.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Schengen-avtalen berører ikke i det hele tatt varetransporten, hvilken havn den kan gå til i Norge. Det Schengen-avtalen berører, er kontroll av de personer fra tredjeland som kommer inn til norsk havn. Og i utgangspunktet sier vel Schengen-avtalen at disse personer skal gjennomgå en såkalt fysisk kontroll ved bestemte grenseovergangssteder og i åpningstiden til disse. Så er det et spørsmål hvor fleksibelt vi kan gjøre det. Og Regjeringens utgangspunkt nå er at kontrollmyndighetene bør være mobile slik at et fartøy ikke nødvendigvis må innom en såkalt grensepasseringshavn før det går til den havnen varepartiet skal leveres til. Det er vårt utgangspunkt. Så vi regner med at det skal bli akseptert, på tross av den noe begrensede måten det er uttrykt på i sjølve avtalen.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Nå er det slik at de spørsmålene som blir stilt til meg, er knyttet til det høringsutkastet som næringen selv har lest, og som for så vidt media også har satt seg inn i. Mitt svar har på en måte kommet i forkant av den svarrunden som Fiskeridepartementet vil ha på det høringsutkastet. Så vidt jeg vet, vil svarutkastet fra Fiskeridepartementet bli levert i dag. Det vil da være tilgjengelig, og der vil man få en oppsummering av de uttalelsene som jeg har gitt tidligere, hvor man presiserer hvordan ordningen bør bli i fremtiden for å ivareta fiskerinæringens interesser.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Nå har jeg vel ikke sagt hva Stortinget vil gjøre, men jeg går ut fra at representanten Foss er enig i at Stortinget har handlefrihet til å vurdere avtalen hvis den ikke innfrir de forutsetninger som ble lagt til grunn av Stortinget sjøl da avtalen ble vedtatt. Det er egentlig den kommentaren Foss viser til. Jeg vil bare forutsette at Stortinget sjølstendig vil vurdere hvorvidt avtalen vil være god nok for Norge, når vi skal implementere Schengen-regelverket i norsk lovgivning. Ellers har jeg ikke noe annet å si, hvis Stortinget har oppfattet det som at det er skapt forvirring, enn at så lenge et høringsutkast mellom departementene og i Regjeringen er en offentlighet, er det også et diskusjonstema for folk ute som føler seg berørt av saken. I denne sammenheng er det fiskerinæringen sjøl som i hovedsak har reist diskusjonen, og det ville være urimelig om fiskeriministeren ikke skulle svare på de spørsmålene som blir stilt til ham.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Når det gjelder norske fartøyer og Schengen-fartøyer, ser jeg ingen problemer knyttet til det kontrollregimet som nå opprettes. Men når det gjelder tredjelands fartøy: Grunnen til at man har sett det som et problem når man leser teksten i Schengen-avtalen, er jo at vi har en betydelig landing av fangst fra utenlandske fartøyer. Det er fartøyer fra såkalte tredjeland, det er russiske, skotske, færøyske og irske fartøyer, som i 1997 leverte et sted mellom 300 000 og 400 000 tonn fisk til norske anlegg, til nærmere 2 milliarder kr. Det er en betydelig ressurs som norsk fiskerinæring og fiskeindustrien er avhengig av, og derfor har vi lagt et vesentlig arbeid i å sørge for at landingen fra tredjelands fartøyer ikke skal bli berørt på en diskriminerende måte for fiskeindustrien.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Den norske regjering og EU-kommisjonen inngikk en avtale om eksport av norsk laks til EU i 1996, og i den avtalen er det forutsatt at den årlige økningen i norsk eksport av laks til EU skal ligge innenfor 10 pst. I 1998 og 1999 ligger det an til at eksporten øker utover 10 pst. Det har sammenheng med sammenbruddet i en del markeder, slik at eksporten i større grad har gått til EU-markedet. Og da er Norge forpliktet til å iverksette tiltak for å holde seg innenfor avtalens rammer. Det eneste virkemiddel myndighetene har til å regulere produksjonen, er størrelsen nå av fôrkvoter. Fôrkvoter har vært en del av reguleringssystemet siden avtalen ble opprettet. Ved begynnelsen av 1998 lå det an til at man på grunn av markedssituasjonen i andre markeder kunne øke fôrkvotene og produksjonen i Norge og allikevel å holde oss innenfor veksten på 10 pst. til EU-markedet. Dessverre har den situasjonen endret seg, og det ligger derfor an til at vi fra myndighetenes side må iverksette tiltak – og som sagt er det fôrkvotene vi har å forholde oss til der. Jeg kan tilføye at næringen har selv foreslått at det regimet vi har for fôrkvotene med fleksibilitet fra år til år med overføring av et visst antall tonn for hver konsesjon, skal tas ut av fôrkvotesystemet, slik at vi får en reduksjon allikevel. Men vi skal ha møter med næringen i nær fremtid for å drøfte hvordan vi skal løse situasjonen. Hvis man i utgangspunktet ikke finner en løsning sammen med næringen, er regulering av fôrkvoter det eneste virkemiddelet man har for å oppfylle avtalen med EU.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Som sagt, hvis vi kommer fram til en avtale med næringen som fører til en reell reduksjon i produksjonen, ser jeg ikke noe problem med å finne en løsning. La meg bare si det slik: Det er ikke fullstendig enighet i oppdrettsnæringen om hvordan man skal løse situasjonen. Det er betydelige grupper som har meldt til departementet at fôrkvotene bør reduseres, og det var for så vidt en dissens i styret i oppdrettsforeningen da det behandlet saken og anbefalte for departementet hva som burde gjøres av tiltak.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
Jeg skjønner egentlig ikke problemstillingen. Den splittingen som det er vist til, går ut på at den ringnotkonsesjonen som var på det fartøyet som har nordsjøtråltillatelse, er overført til et annet eksisterende fartøy, og at nordsjøtråltillatelsen ble gjenværende på det gamle fartøyet. Sånn sett ligger det ingen kapasitetsøkning i det som her er gjort i forbindelse med utskifting av fartøy. Det som kanskje ligger i spørsmålet, er at selvfølgelig ble driftsgrunnlaget for nordsjøtråleren svakere, men i det ligger det ikke at en har fått økte rettigheter i fisket når det gjelder nordsjøtråling.
Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-01-20:
La meg bare si det slik: Det finnes ingen bestemmelse i fiskerilovgivningen som forhindrer en slik splitting av konsesjoner; det kan være et politisk standpunkt. I den enkeltsaken det her dreier seg om, ble det lagt hovedvekt på distriktspolitiske hensyn. Jeg går ut fra at det representanten viste til – jeg kjenner i hvert fall bare til én sak – gjaldt et fartøy fra Nordmøre, ute i Smøla, et fiskeriområde som har tapt veldig mange konsesjoner og hvor vi forsøker å få til fleksible løsninger av distriktspolitiske hensyn. Når det gjelder splitting av konsesjoner generelt, vil jeg tro at det vil være liten interesse hos de fartøyeierne som normalt sitter med fartøy, for å splitte og ta fra enkeltfartøy konsesjoner. Dette betrakter vi som et enkelttilfelle, som det nok kan dukke opp flere av. Vi får da, når en konkret sak ligger på bordet, vurdere hva som vil være riktig. Jeg kan ikke se at dette er noe problem i forhold til nordsjøtrålfiske, som i dag er et uregulert fiske i den forstand at det er ikke kvoteordninger. Alle fartøy kan fiske fritt, og Norge har sin kvote, i samarbeid med EU.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-01-20:
Jeg skal ikke bore mer i den forvirringen som måtte være eller ikke være, det kan faktisk bare øke forvirringen. At det har vært en del motstridende utsagn i denne saken, hersker det vel ingen tvil om. Men det som er viktig nå, er at statsråden får en sjanse til å gjøre det helt klart hvorvidt følgende utsagn stemmer eller ikke stemmer: «Schengen-avtalen gir oss full nasjonal handlefrihet til å bestemme hvilke havner som skal kunne motta russertorsk.» Er det slik at man har den friheten innenfor den Schengen-avtalen som ligger til behandling, eller er det slik at vi ikke har den friheten? Er det opp til oss hvilke ressurser vi vil sette inn for å unngå den konkurransevridningen som vi ellers kunne bli utsatt for, som fiskeriministeren helt riktig har påpekt?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-01-20:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Departementet meddelte i brev av 9. juli 1998 til Johnny Stokkeland at Lyngdal kapellangård kunne selges. I dette brevet sies det: «Når det gjelder skogen tar en sikte på at den beholdes i Opplysningsvesenets fonds eie». Formannskapet i Hægebostad har sterkt frarådet en slik deling. Hva er årsaken til at departementet vil dele eiendommen, og er en slik deling i tråd med denne regjerings landbrukspolitikk?»
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Som han sa, har han ikke avsluttet sin vurdering av denne saken i forhold til hva som skal bli det endelige utfallet, og det er godt. Saksbehandlingstiden i departementet hva gjelder disse saker, kan i hvert fall sies å være relativt lang og sannsynligvis også omfattende, for faktisk i det første brevet som ble sendt ham, advares det mot den lange saksbehandlingstiden. Men det som jeg er opptatt av, er deling av eiendommen og den landbruksmessige siden i så måte. At det skal tas hensyn til dette fondet, og at det skal være akseptable økonomiske løsninger for fondet, er for så vidt greit. Men her tror jeg en står i fare for å kunne få en avgjørelse som, hvis den skulle gå på deling av eiendommen, ikke vil være i tråd med det som andre, tilsvarende eiendommer får av behandling, for det er veldig sjelden at det innvilges denne type delinger. Det som er spørsmålet mitt, og som jeg ikke fikk svar på, er hvorvidt denne praksisen med søksmål om deling er i tråd med denne regjeringens landbrukspolitikk.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-01-20:
Når Lilletun sier at de vil bli grundig vurdert av ham, har jeg ingen grunn til å tro at så ikke vil skje. Han var inne på dette med «Kyrkjas gods», som han kaller det, og da rant det meg i hu dette skriftordet som går på å samle seg skatter på jorden. Det er kanskje ikke så lurt, det volder ofte mer problemer enn gleder. Det er vel dette som Kirken for så vidt opplever i forhold til denne spørretimesaken, men som også har vært omkvedet i en del andre saker beslektet med nettopp Opplysningsvesenets fond. Det var kanskje bedre å selge hele greia, så hadde en i hvert fall ikke problemer med det godset. Det som jeg helt til slutt gjerne vil legge statsråden på minne ved behandling av denne saken og når det gjelder det prinsipielle i den tilnærmingen man har til tilsvarende saker om salg av «Kyrkjas gods», er at en ikke må komme i skade for at staten opptrer på en sånn måte hva gjelder deling og ikke deling, at en i ettertid skal kunne si at det er forskjell på Jørgen hattemaker og kong Salomo, og at det er Lilletun som er kong Salomo i denne sammenheng.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 1999-01-20:
Etter å ha høyrt fiskeriministeren på NRK i dag tidleg, er det tydeleg at han har skifta standpunkt i forhold til tidlegare alarmerande utsegn om skadeverknaden på norsk fiskerinæring når det gjeld Schengen-avtalen. Spørsmålet er: Er det ikkje uheldig at ein statsråd går ut med så sterke signal i ei sak der han tydelegvis ikkje har god nok oversikt, og kva er det fiskeriministeren er klar over i dag som han ikkje var klar over den 8. januar, då han òg uttala seg til NRK?
Per-Kristian Foss (Høyre), 1999-01-20:
Fiskeriministerens svar i denne spørretimen og opptreden i media i dette året har til fulle dokumentert at det er umulig for en regjering å fungere som en diskusjonsklubb offentlig i behandlingen av en internasjonal avtale. Det svekker norske interesser. Og det er ikke riktig som fiskeriministeren nå forsøker å hevde, at hans tidligere uttalelser har gått på et høringsutkast. Han har til radio meget tydelig uttalt at Stortinget kan forkaste avtalen, og jeg antar at Stortinget ikke skal behandle et høringsutkast, i alle fall ikke på vegne av Fiskeridepartementet. Så fiskeriministeren har selv bidratt til uklarhet, og jeg må få lov til å understreke at det er ikke i opposisjonspartiene uklarheten har rådd, det er i regjeringspartiene. Det er vitterlig en representant for regjeringspartiet Senterpartiet som har uttalt: «Store deler av fiskeri-Norge kommer til å bli rasert med dette forslaget.» Vil representanten for Senterpartiet i Regjeringen bidra til å rydde denne uklarheten til side og sørge for at Regjeringen heretter opptrer rimelig samordnet, i alle fall i behandlingen av et forslag som skal til Stortinget?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Schengen-avtalen medfører at det kun er noen få grensepasseringspunkter som kan benyttes. Det gjelder også for den norske fiskeflåten, ikke bare for fartøyer fra tredjeland. Havfiskeflåten skal behandles på samme måte som fartøyer fra tredjeland. Så sies det av andre representanter at dette er en stor fordel for norsk fiskerinæring. Hvilke fordeler ser fiskeriministeren for havfiskeflåten ved at man skal ligge og vente ved grensepasseringspunktet fra kl. 4 på ettermiddagen til kl. 9 neste morgen? Og det vil også gjelde for kystfiskeflåten, hvis en er utenfor firemilssonen mer enn to-tre dager. Hva har fiskeriministeren tenkt å gjøre for at dette skal bli en fordel for norsk fiskerinæring? Som fisker ser jeg ingen fordeler.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «Fiskeflåten som driver vinterfiske på yttersida av Lofoten, har i den hektiske sesongen store problemer med å komme fram på mobiltelefon. GSM-systemet har dekning kun nær land, og NMT 450-systemet, som er det som har lengst rekkevidde, er ikke tilstrekkelig utbygd. Samtidig er det maritime VHF-systemet fullt utnyttet med ventetid over Bodø radio. Kan statsråden love tiltak med utbygging av ekstra kapasitet på NMT 450-systemet slik at forholdene for fiskerne blir tilfredsstillende?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var interessant å høre at det er en utvikling på gang for å bedre forholdene. Det har lenge vært et savn, og man har stått på nær sagt i timevis og ventet for å komme fram på telefonen. Det er en ting til jeg vil ta opp med det samme. Det går på TV-dekningen i samme område. Det er vel et spørsmål som er lite påaktet, men det er praktisk talt ikke TV-dekning for fiskeflåten på yttersiden av Lofoten og så langt nord som til Vesterålen. Det er elendige greier. Hvis det også kunne vært tatt opp i samme slengen og Telenor kunne ha gjort noe med det, hadde det vært interessant.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Jeg har følgende spørsmål til kulturministeren: «NRK2 er finansiert ved TV-lisens på lik linje med NRK1. I Nordland fylke er det kun 12 pst. av TV-seerne som får inn NRK2 dersom de ikke har parabol eller er tilknyttet kabelnett, noe som innebærer en ekstra utgift for å få se en lisensbelagt kanal. Hva kan statsråden gjøre for å bedre seerforholdene for NRK2 i Nordland fylke, der 88 pst. av TV-seerne ikke får inn kanalen?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg fant litt motstridende. I utgangspunktet sa hun at 55 pst. av seerne har dekning, men på slutten av sitt innlegg sa hun at ca. 15 pst. har dekning over bakkestasjoner. Da må jeg i alle fall si at på slutten av innlegget sitt er hun mer på linje med det jeg sa, at ca. 12 pst. har dekning. Hva er rett? Det er vel det siste tallet som er rett. Da kan vi vel enes om å møtes på halvvegen, at en plass mellom 12 og 15 pst. har dekning. Det er med respekt å melde ikke tilfredsstillende. Hun bør heller fremme et forslag om at vi som ikke får TV-dekning av en kanal som allerede er finansiert over lisensen, skal få reduksjon i lisensen vår.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-01-20:
Jeg er rimelig god i prosentregning på lik linje med kulturministeren. Det står jo i spørsmålet mitt at de som har parabol og kabeldekning, får bedre dekning enn de som har jordbasert dekning. Vi kan godt enes om å møtes på halvvegen når det gjelder de 12 og 15 prosentene, så vi får 13,5 pst. Da skulle vi vel bli noenlunde enige. Men spørsmålet om å kunne forsvare at man har tilfredsstillende dekning med 13,5 pst. dekning, og at det samsvarer med Stortingets vedtak, gjenstår. Det er greit nok at lisensen betaler man for TV-apparatet, men lisenspengene går til å finansiere en kanal som vi ikke får se. Da må det være på tide å legge ned den kanalen når vi ikke får nytte av den. Slutt å bruke lisenspengene mine til å finansiere en kanal som jeg ikke får se!
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Våre fiskeoppdrettere sliter på EU-markedet. På grunn av mange restriksjoner begrenses markedsadgangen. I denne situasjonen går statsråden ut og foreslår reduserte fôrkvoter for 1999, samtidig som han da i konsultasjonsmøtene med EU-kommisjonens representanter får et krav – på bakgrunn av Angelsens forslag om reduserte fôrkvoter. En enstemmig oppdrettsnæring er imot reduksjon av fôrkvotene og mener at dette er et internt norsk anliggende og EU-kommisjonen uvedkommende. Hva er begrunnelsen for at statsråden har foreslått reduserte fôrkvoter for 1999?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, og er glad for at det skal være konsultasjoner med oppdrettsnæringen og utvises fleksibilitet. Det er nå en gang slik at oppdrettsnæringen har basert sin produksjon i inneværende år på de fôrkvoter og rammebetingelser de fikk i fjor. I hvert fall på kort sikt vil reduserte fôrkvoter bety større utslakt, større utbud i markedet og vil virke mot sin hensikt, som er å gi mindre laks i det internasjonale europeiske markedet. Vil statsråden eventuelt revurdere sitt standpunkt om å redusere fôrkvotene for 1999?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg har følgende spørsmål til helseministeren: «Ved Sykehuset Østfold Moss har det de siste par årene vært et jevnlig tilsig av stjernespillere i fotball som har fått behandling straks de har ønsket det, mens østfoldingene venter i månedslange behandlingskøer. Dette har skapt reaksjoner blant sykepleiere og ventelistepasienter. Mener statsråden sykehusets prioriteringer er i tråd med retningslinjene for behandling i offentlige sykehus?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg er fornøyd med, for jeg forstår at det er satt i gang et arbeid for å undersøke de faktiske forhold. Det burde være relativt lett å gå inn i de respektive pasienters journaler og se på diagnosen og om man tilfredsstiller kriteriene for behandling i offentlige sykehus etter rettferdighetsprinsippet. Det som også har vært et spørsmål i denne saken, er at en rekke av disse kjente proffspillerne har bosted i utlandet, og det hevdes at de kan velge det sykehus i Norge de selv ønsker, for å få behandling. Men er det ikke slik at hvis de velger behandling i Norge, må de stå på de samme ventelistene som nordmenn bosatt i Norge, til de respektive sykehus?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Forstod jeg det rett, mente han at i de tilfeller man hadde adgang til behandling ved norske sykehus når man var bosatt i utlandet, måtte man stå i den ordinære helsekøen som alle andre. Ifølge regler i det offentlige helsevesen kan man ikke velge lege på et offentlig sykehus. Det er fullt mulig å få rask behandling på private klinikker av helsepersonell av høy kvalitet, ofte av kirurger som toppidrettsfolkene selv ønsker, hvis de betaler selv. Mener statsråden at dette kunne være en riktigere fremgangsmåte enn den som er fulgt ved Sykehuset Østfold Moss?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Jeg vil få stille et spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren. Det er vinter og kaldt, og vi vet at det er flere hundre mennesker i Oslo uten bolig. Det er uakseptabelt, og alle må bidra. Staten eier mye bygningsmasse, og ikke alt er i bruk hele tida. Noe kan stå tomt i mange år. Kan statsråden tenke seg å se over statens eiendomsmasse og se om det er mulig, f.eks. i samarbeid med Oslo kommune, å stille noe av bygningsmassen midlertidig til disposisjon slik at man kan få til et straksbotiltak for folk som ikke har tak over hodet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Jeg takker for svaret og også for den umiddelbare responsen. Jeg forstår at også for Regjeringen er situasjonen uakseptabel. Slik som det er nå, må alle bidra. Vi er nødt til å slutte å se på forvaltningsnivåer og på sektorer, og også slutte å være så regelorienterte at vi ikke kan løse de mest elementære problemene for folk. I og med at statsråden tydeligvis er opptatt av dette spørsmålet, har jeg lyst til å følge opp litt. Staten er jo også en stor eiendomseier på tomtesiden. Kunne statsråden tenke seg å vurdere sin tomtepolitikk i forhold til å stille tomter til disposisjon, slik at det ble mulig å bygge billigere boliger i Oslo, f.eks. til studenter eller til folk som har trøbbel med å betale den husleien som bl.a. kommer av at tomtekostnadene nå er så høye?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Investeringsprofilen, som er lagt fram etter langtidsmeldinga, viser et enormt investeringsbehov i Forsvaret, og det er ikke bare SV som mener at dette er både uønsket og ugjennomførlig. Sjefen for Forsvarets forskningsinstitutt, Nils Holme, sier at det er umulig å få råd til alt dette på én gang. Hvis man setter i verk den ene planen uten å ta helheten til vurdering, vil man ikke få penger til andre viktige oppgaver. Dette er en pose og sekk-strategi som rett og slett ikke lar seg gjennomføre. Mener forsvarsministeren at vurderingene som er gjort av Forsvarets forskningsinstitutt, ikke henger sammen, eller er det faktisk slik at her har man gapt for høyt, og at det nå mer blir tilfeldighetene som avgjør hva man får investert i, og ikke en enhetlig forsvarspolitisk strategi?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
«Ungdomsgarantien skal stå fast. Allikevel viser en FAFO-rapport at halvparten av dem som blir stående uten skole- eller arbeidsplass, ikke fanges opp. Arbeidsmarkedsstatistikken synliggjør bare 35 langtidsledige under 20 år. Ser statsråden behov for forandringer i etatens rutiner for å fange opp og registrere unge uten arbeid eller skoleplass, slik at de som omfattes av garantien, får tilbud?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Hvis ungdomsgarantien skal oppfylles, må man altså få tak i dem det gjelder. Og når undersøkelser viser at det er et stort sprik mellom det tallet som denne undersøkelsen oppgir når det gjelder elever eller ungdom som er registrert i oppfølgingstjenesten og ikke har fått noe tilbud, og de som står i arbeidsledighetskøen, er det etter min mening riktig å se på rutinene. Seks måneder uten tilbud er altfor lenge for en ungdom. Da har man allerede vent seg til en situasjon uten aktivitet, verken skolegang eller arbeid. At de ikke melder seg for arbeidsmarkedsetaten, men er registret i oppfølgingstjenesten, viser jo at det er et stort sprik her. Undersøkelsen viser også at svært mange av de som står uten tilbud, ønsker arbeid. Ser ikke administrasjonsministeren at man gjennom å bruke arbeidsmarkedet mer aktivt overfor disse ungdommene faktisk kunne gi dem et tilbud?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Det jeg er redd for når man sier at hovedansvaret ligger ett sted, er at andre etater ikke går inn og gjør det de kan for å løse dette problemet. Det som er litt problematisk med mange slike saker, er at når man setter ansvaret ett sted, blir de andre litt mindre engasjert. Nå er det mange steder dette samarbeidet virker bra, men det kan også gjøres mer. Statsråden peker også på at dette er skoleumotiverte elever, men mange av dem er arbeidsmotiverte. Derfor ønsker jeg at man kunne se litt mindre stivbeint på ønsket om at disse elevene skal inn i skolen. Jeg tror at hvis man hadde klart å få rettigheten til videregående opplæring til å gjelde alle, så kunne man få bort denne hysteriske fokuseringen på at ungdom mellom 16 og 19 år på død og liv skal sitte på skolebenken. Jeg tror at mange av dem trenger en lengre opplæring og en lengre periode i arbeidslivet, og en slik lovfestet rettighet for alle ville kunne gi dem en slik skolemulighet i framtida. Ser statsråden denne sammenhengen slik som jeg ser den?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-01-20:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kirke,- utdannings- og forskningsministeren: «På tross av sterkt fokus i Oppfølgingstjenesten på å få ungdommene raskt tilbake til skolen, lykkes dette sjelden. En forskningsrapport fra FAFO viser at bare hver tredje ungdom i undersøkelsen hadde fått dokumentert kompetanse fra videregående skole. Mange var uten tilbud. Ser statsråden behov for å utvikle mer arbeidsrettede tilbud for å unngå varig utstøting og at flere tiltak må ha sterkere fokus på arbeidsliv enn på skole?»