Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2007-10-18:
Det er et vanskelig, men svært viktig tema interpellanten har tatt opp i dag. Jeg vil nok likevel si jeg er litt uenig i problemstillingen. Jeg synes ikke det er noe særlig problem for de store byene. Det er jo slik at veldig mange steder i Distrikts-Norge har man kanskje én aktiv politipatrulje å fordele på fra fem til åtte kommuner, og det er ofte distrikter med store geografiske områder der det ofte er lang vei til akuttpsykiatrisk enhet. Dette betyr at uansett om man snakker om by eller utkant, er man helt avhengig av gode relasjoner mellom politiet og helsetjenesten. Jeg er derfor glad for at helseministeren og justisministeren i så stor grad har fokus på samhandling om denne utfordringen. Det er nå engang slik at politiet ofte er de som først kommer i kontakt med personer med psykiske lidelser, fordi det har oppstått situasjoner i det offentlige eller i det private rom og noen har ringt om hjelp, enten pårørende eller andre som har sett noe. I de situasjonene kan jeg vanskelig se at det blir lett å bli kvitt uniformen til politiet. Politiet har da en selvstendig plikt til å vurdere om helsetjenesten skal bistå med psykiatrisk hjelp for den personen. Derimot er det også slik at politiet har plikt til å bistå i forbindelse med tvungent psykisk helsevern, og i de situasjonene kan det nok kanskje gjøres noe med uniformsbruken, tror jeg. Så har jeg bare lyst til å smette inn litt til det representanten Bøhler sa, om at det på Politihøgskolen er lett å stryke på stille lengde, men ikke på sosial ferdighet. Det vil jeg si er litt mer nyansert enn som så. Det foretas en del intervjurunder også på Politihøgskolen i forhold til hvordan man er skikket rent sosialt sett. Så jeg vil nok gå litt i rette med representanten Bøhler på det. Jeg mener det har vært en god utvikling på dette området de siste årene. Blant annet har Politidirektoratet og Helsedirektoratet sendt ut et felles rundskriv som nettopp påpeker behovet for lokale samarbeidsrutiner og eventuelle lokale avtaler. Dette er fordi det er svært vanskelig å finne en mal som passer for alle geografiske områder i Norge. Vi har også sett en klar forbedring i distriktene etter at vi nå har fått opprettet mange flere distriktspsykiatriske sentre. Det har ført til at avstanden til poliklinisk og akutt krisehjelp har blitt betydelig kortere i mange distrikter, noe som igjen fører til at den generelle politiberedskapen i distriktene da blir styrket, fordi en bruker mindre tid til transport for denne typen pasienter. Jeg vil også si meg enig med både representanten Dørum og helseministeren i at det er svært viktig å kringkaste det gode budskap der det fungerer godt lokalt mellom helseforetaket og politiet, og at en da kan bedrive en god kompetanseoverføring på dette. Jeg mener at det viktigste vi kan gjøre, er å forhindre at denne typen assistanse trengs. Det er derfor jeg er overbevist om at de 100 mill. kr vi øker rehabilitering for rusmisbrukere med, vil føre til at denne problemstillingen blir redusert i framtiden. At vi nå gjennomfører opptrappingsplanen, vil være svært viktig for å redusere behovet for denne typen assistanse i framtiden. Det er nettopp derfor jeg er litt stolt av å være en del av det rød-grønne samarbeidet, som setter fokus på det forebyggende aspektet. Det vil hjelpe først og fremst de mennesker som da slipper denne typen assistanse, men det vil også hjelpe stort med hensyn til at vi kan få etablert gode rutiner ute både i distrikt og i by for helsetjenester og politi, og at en da kanskje trenger færre oppdrag av denne typen.