Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-05-29:
Jeg vil kommentere fem forhold – først EUs verdipapirmarkedsdirektiv, MiFID. Mindretallet, ved Fremskrittspartiet og Høyre, fremmer i innstillingen forslag om at investeringstjenestedefinisjonen, § 2-1 første ledd nr. 6, som er nr. 6 og 7 i MiFIDs vedlegg 1 del A, blir oversatt mer direkte og i to punkter, dette etter innspill fra Investerings- og Privat-Bankiér Foreningen i Norge mfl. Regjeringspartiene viser til brev fra finansministeren datert den 4. mai på spørsmål fra saksordfører Gjermund Hagesæter om den nevnte sammenslåing, der det framgår at ingen av disse endringene er ment å medføre noen realitetsendringer i forhold til MiFID. MiFID er et direktiv og ikke en forordning. Dette innebærer at reglene ikke må gjennomføres ordrett, og at nasjonale myndigheter sjøl kan velge hvordan forpliktelsene bør gjennomføres i nasjonal rett. Direktivet om MiFID kan gjennomføres på den måten som er foreslått i ordlyden i lovforslaget, fordi Finansdepartementet mener at lovforslagets ordlyd på en bedre måte enn ordlyden i MiFID er i samsvar med norsk rettstradisjon og lovteknikk. Dette betyr altså at lovforslagets § 2-1 første ledd nr. 6 og nr. 7 i lov om verdipapirhandel skal tolkes slik at både a) tegning av garantistillelse for finansielle instrumenter og/eller plassering av finansielle instrumenter med bindende tilsagn og b) plassering av finansielle instrumenter uten et bindende tilsagn er å anse som to ulike investeringstjenester, og som Kredittilsynet følgelig kan utstede konsesjon til ved godkjenning av søknad med eller uten bindende tilsagn. Neste punkt er organisatoriske krav til mindre banker og filialnett. Jeg vil vise til flertallsmerknaden fra regjeringspartiene under kapittel 2, hvor det heter: «Flertallet har merket seg at departementet legger til grunn at det kan utvises en fleksibilitet slik at mindre banker og bankenes filialnett ikke underlegges unødvendige organisatoriske krav. Dette gjelder særlig tjenestene investeringsrådgivning og ordreformidling som bankene til nå har kunnet utøve uten konsesjon. Flertallet mener at denne fleksibiliteten bør legges til grunn ved utformingen og praktiseringen av regelverket. Flertallet vil samtidig påpeke at det er viktig at også mindre og mellomstore banker kan tilby slike tjenester, både ut fra konkurransehensyn og behovet for en mest mulig landsdekkende distribusjon. Samtidig er det viktig å legge til rette for mest mulig like konkurransevilkår mellom banker som driver investeringsrådgivning og andre foretak som driver investeringsrådgivning.» Det neste punktet er eierbegrensningsregler for børser. I proposisjonen varsles det at det skal foretas en evaluering av om eierbegrensningsreglene for børser også i framtida vil være det mest egnede virkemidlet for å ivareta de grunnleggende hensyn bak bestemmelsene, og det vil bli nedsatt en arbeidsgruppe for å se nærmere på disse spørsmålene. I dag er grensa 10 pst., mens DnB NOR som følge av fusjon har fått dispensasjon til å eie inntil 20 pst. En børs er en regulert handelsplass. Som senterpartist mener jeg at det er uheldig at dominerende aktører på børsen også er store eiere av børsen. Når det gjelder rapporteringsdirektivet, som flere har vært innom, heter det i lovproposisjonens punkt 20.5 at forslag om at opplysninger som hovedregel skal gis på norsk, beror på en avveining av flere hensyn. I forslaget har departementet lagt avgjørende vekt på hensynet til norske investorer, og det vises til at hensynet til utenlandske investorer kan videreføres gjennom en videreføring av en bestemmelse som gir adgang til å dispensere fra kravet til norsk språk. Denne holdningen støttes av Senterpartiet. Til slutt til direktivet om overtakelsestilbud. Det foreslås å senke tilbudspliktgrensen fra erverv av aksjer fra 40 pst. av aksjene i selskapet til en tredjedel av aksjene i selskapet. Det foreslås å innføre gjentatt tilbudsplikt ved erverv av mer enn 40 og/eller 50 pst. av aksjene i selskapet, og disse grensene vil gjelde i tillegg til grensen på en tredjedel. Et omstridt tema har vært om det bør innføres lovregler om etterfølgende kompensasjon, dvs. en plikt for tilbyder til å kompensere tidligere aksjonærer dersom det kjøpes flere aksjer til høyere pris enn tilbudsprisen innen seks måneder etter tilbudsfristens utløp. Lovutvalget og høringsinstansene er delt i dette spørsmålet. I lovforslaget foreslås ikke regler om dette, men lovforslaget vil, sett under ett, innebære en vesentlig styrking av minoritetsaksjonærenes rettigheter i forhold til i dag. Likevel vil jeg påpeke at dersom tilbyder av aksjer prøver å omgå tilbudsreglenes krav om likebehandling av aksjonærer ved å forhandle med større og mer kravstore aksjonærer etter at tilbudet er gjennomført, for dermed å unngå å betale den framforhandlede prisen til alle aksjonærer, skal dette rammes av det generelle forbudet mot urimelige forretningsmetoder i lovforslagets § 3-9.