Peter Frølich (Høyre), 2015-05-05:
I fjor foreslo regjeringen å gi mulighet for kommunene til å forby systematisk tigging. Veien fra den gang til i dag har vært litt kronglete, men når støvet har lagt seg i denne saken, står vi i dag igjen med en lov som er både fornuftig og forsvarlig. I fjorårets forhandlinger var det et ufravikelig krav fra Senterpartiet at det måtte følges opp med et forslag om et nasjonalt tiggeforbud. Dette gikk Høyre med på, sammen med en viss dose tvil. Det er klart at det er prinsipielle sider ved det å forby tigging på nasjonalt nivå. Jeg skal innrømme her – som jeg gjorde på talerstolen i fjorårets debatt – at det ikke er alle argumenter for et nasjonalt forbud som er like sterke. Derimot synes jeg at det er veldig mye enklere å argumentere for at kommunene skal kunne regulere dette spørsmålet selv. Det er en stor forskjell mellom å forby noe i hele landet, og å forby noe i et avgrenset geografisk område, hvor man også tar hensyn til lokale forhold og lokale behov. Lovvedtaket fra i fjor følger opp en god tradisjon i Norge hvor vi gir kommunene muligheter til å fatte lokale vedtak som gir de lokale politikerne mulighet til å gi trygghet i sine lokalsamfunn. Både statsministeren og flere andre har beskrevet muligheten for kommunalt tiggeforbud som en sikkerhetsventil. Det synes jeg er en god beskrivelse. Vi har tidligere sett eksempler i Norge på at det plutselig og akutt kan oppstå behov for kommunene for å håndtere situasjoner med f.eks. tilreisende organiserte tiggere, f.eks. i Oslo i 2012. Da kan et lokalt forbud være ett av mange virkemiddel som brukes i de situasjonene. Så er det slik at vi lever veldig godt med resultatet av saken. Veien hit fortjener kanskje en liten kommentar eller to. Jeg skal ikke legge skjul på at det til tider har vært litt frustrerende å oppleve at et høringsforslag blir behandlet og omtalt som om det skulle være et stortingsvedtak. De fleste i norsk politikk vet at det er klar forskjell på hva som er et høringsutkast, og hva som er et lovforslag. Det er mye i norsk politisk historie som er sendt ut på høring uten at det nødvendigvis er endt opp som regjeringsforslag eller stortingsvedtak. Man kan nevne i fleng alt fra store reformer til små ting som forbud mot kinderegg eller skatt på BSU-renter osv. Hvis høringer skal behandles som om de er lovvedtak, eller som om de skulle være fastsatt politikk, blir det vanskelig og uforutsigbart å drive en saklig politisk debatt. Jeg tror at dersom forslaget om nasjonalt forbud hadde blitt sendt fra regjeringen, så er jeg ganske sikker på at vi hadde klart å finne frem til et godt balansert og fornuftig forslag her i denne salen. Det å avlyse avtaler på bakgrunn av høringer som er sendt ut, bør ikke bli hovedregel. Fra Høyres ståsted kan vi leve godt med den loven som nå kommer til å bestå. Det er enda et løfte fra regjeringsplattformen som er oppfylt, og det er 100 pst. i tråd med de ambisjonene vi hadde i fjor vår. Jeg skal avslutte med å gi litt skryt til Senterpartiet. Det er mange partier i denne salen som holder festtaler om kommunalt selvstyre. Når det kommer til votering, derimot, er det veldig få ganger man finner igjen spor av de festtalene. Senterpartiet viser i denne saken – og i andre saker, også denne uken – at det er et parti som bør tas seriøst når det gjelder å gi kommunene større fullmakter til å styre selv, i likhet med Høyre og Fremskrittspartiets gjennomgående politikk.