Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2012-11-22:
Torger Reve er professor ved BI, og han reiser land og strand rundt og holder foredrag basert på boken «Et kunnskapsbasert Norge», som har mye interessant lesning. Han var for ikke så lenge siden på Forskerforbundets konferanse, og der ville han illustrere høyteknologi. Det gjorde han – kanskje overraskende for mange – ved å vise et bilde av gården til broren sin, på Jæren. Selv om det på utsiden ikke så så veldig høyteknologisk ut, var det absolutt det på innsiden. Én ting var kanskje bioteknologi, som i og for seg kuene til en viss grad er et resultat av, men en annen ting er jo det at melkingen foregår maskinelt og ved datateknologi. Samfunnet vårt er langt mer komplisert enn før, det er langt mer teknologisk enn før. Det betyr at veldig mange av oss egentlig ikke vet hvordan dette har utviklet seg for mange yrker, kanskje særlig når det gjelder hvordan bonden jobber. Jeg tror mange henger fast ved forestillingen om de ti hønene, de fem grisene og de få kuene som man lærer om som barn, at det er den idylliserte bondegården, men sånn er det ikke. Mange flere spesialiserer seg, og bonden er også nødt til å gjøre det om han skal lykkes framover. Kunnskapsrevolusjonen må inkludere landbruket på samme måte som resten av samfunnet. Vi trenger folk med fagutdanning, vi trenger folk med høyskole- og universitetsutdanning, og vi trenger mye forskning, som igjen tas tilbake til landbruket. Det er en bra debatt som representanten Tingelstad Wøien tar opp, for noen ganger kan det bli litt sånn – om vi skal være litt selvkritiske som utdanningspolitikere – at vi bare snakker om ingeniører, sykepleiere og lærere. Vi trenger også andre yrkesgrupper i dette samfunnet. Vi trenger en veldig bred variasjon. Vi trenger folk som lager mat, og vi trenger – uten å nevne alt mulig annet – mange spesialiserte utdanninger. Det må vi ta med oss, og vi må passe på at vi ikke blir altfor ensporet også på det. Jeg leste i går en artikkel om griser i Valdres som går løs oppå fjellet og ikke er inne i det hele tatt, og som det heller ikke er vanskelig å få solgt, selv om de er dyrere. Disse grisene beveger seg jo mye mer, og derfor tar det litt lengre tid før de blir like feite som dem som ligger og sover hele dagen. Det var en av de tingene jeg lærte. Men det mest interessante ved det var at det er et ektepar som driver denne gården, og kona på gården har en doktorgrad fra Landbrukshøyskolen. Hun bruker kunnskapen sin til å gjøre dette kjøttet enda bedre og enda mørere, slik at det vil bli enda lettere å selge på et marked. Det synes jeg forteller en historie om hvordan framtidens landbruk kommer til å bli. Jeg mener at det er mange grunner til at dette er viktig. Jeg synes at representanten Tingelstad Wøien hadde veldig mange gode resonnementer rundt dette – viktigheten av matproduksjon, endringer i miljøet, klima, dyrevelferd, at yrket er mye mer komplisert, at du må beherske mye mer. Det stilles absolutt større krav til resultatene. Det jeg tror vi også skal ha med oss når det gjelder dette yrket, som veldig mange andre yrker, er at yrkesvalg blant ungdom preges av trender. Noe er pop, og noe er mindre pop. Det har vi vært inne på i debatter tidligere dag. Men det henger også mange myter ved en del yrker. Jeg tror bonden har et yrke som mange har noen myter om. Det kan i og for seg illustreres på følgende måte: Det å være bonde er ikke veldig populært, men bønder er veldig populære, hvis du ser på populærkulturen. Der er det «Farmen» og «Jakten på kjærligheten» – det ene med det andre. Det er mye romantikk rundt dette med bønder. Men det å utøve yrket er kanskje ikke så populært. Når vi vet at bare tittelen på studiet påvirker hvor mange som søker – bygges det mer opp mot miljøvern osv., er det flere som søker på denne typen yrker enn andre – sier det hvor følsomt det er med trender. Jeg tror man kan spille på at bønder er populære, og at «Farmen» osv. er spennende. Men dette må kobles opp mot et kunnskapsbasert samfunn, hvor ikke minst kunnskapskompetanse blir satt i høysetet, dvs. at også bønder blir i stand til å bruke kunnskapen til beste for dyra på gården og til beste for Norge som nasjon, slik at vi får produsert mer mat på en bedre måte, som smaker godt, slik at vi alle kan nyte gode måltider.