Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
Jeg vil takke statsråden for en grundig og god redegjørelse. Jeg mener det avgjørende nå er at vi her på Stortinget holder fast på det viktigste et bredt flertall har samlet seg om i diskusjonene om budsjettene for 2007 og 2008, og det er at vi vil samordne helsetjenestene bedre og konsentrere spesialitetene, særlig gjennom det store grepet det var å skape den nye helseregionen Helse Sør-Øst. Vi vil også ivareta hele behandlingsforløpet bedre, og da særlig ved å satse på rehabilitering. Vi har på Stortinget snakket om at det skal være det neste store løftet innenfor helsesektoren, ved å vri ressursene mot forebygging og tiltak for kronikere - kort sagt ha en offensiv mot de økende livsstilssykdommene - for å hindre det store presset inn mot de sentrale sykehusene. Det er viktig at vi her på Stortinget bygger opp rollen vår ved å diskutere og holde fast på de store grepene og hovedlinjene der vi ønsker å forbedre helsepolitikken, framfor å la oss rive med og hoppe hver gang det dukker opp en enkeltsak eller et budsjettiltak som er problematisk. Dersom vi ikke greier å føre en prinsipiell og meningsfull debatt om disse hovedspørsmålene, vil det i det lange løp ramme alle politikere som deltar i helsepolitikken. Derfor er det bare trist å høre at det nest største partiet her på Stortinget varsler at de allerede før vi er i gang med den debatten, planlegger å melde seg ut ved å gå inn for nye, store ekstrabevilgninger, for det vil aldri helt passe å bli enige om å konsentrere oss om de nødvendige styringsgrepene. Men i et land der vi gang på gang - også i den senere tid - har fått dokumentert at vi ligger i verdenstoppen når det gjelder å ha flest sykepleiere og flest leger i forhold til antall innbyggere, når det gjelder bruk av ressurser pr. innbygger, der vi ligger et godt stykke foran ressursbruken i naboland som Sverige og Finland, uten at det er sikkert at vi får tilsvarende bedre helsetjeneste for disse pengene, og i et land hvor vi attpåtil også i år har lagt opp til store budsjettøkninger, burde vi være i stand til å konsentrere oss om styringsgrep framfor en diskusjon om straks å sende mer penger. Det må i rettferdighetens navn tilføyes at selv Fremskrittspartiet, den siste gangen de hadde hånden på rattet i et budsjettarbeid her på Stortinget - jeg tror det var i 2004-budsjettet sammen med den daværende Bondevik-regjeringen - nøyde seg med å plusse på 500 mill. kr ekstra til sykehus av de i alt 7 milliarder kr, tror jeg det var, som man flyttet i forliket den gangen. Så selv da man hadde hånden på rattet, var det ikke snakk om 2-3-4 milliarder kr, som det til dels har vært, men det var snakk om en realistisk budsjettpåplussing som også gjorde at man i det året fikk tøffe budsjettrunder rundt i helseforetakene. Det er også et faktum at alle de andre opposisjonspartiene på Stortinget, utenom Fremskrittspartiet, i sine budsjettrammer for dette året har lagt opp til alternativer med minimale justeringer, noen justeringer av satsingene, som burde bety at vi her kunne konsentrere oss om en konstruktiv debatt om styringsgrep, og ikke legge opp til et stormløp mot en minister som vil holde det budsjettet som Stortinget har lagt opp til. Jeg tror at det er naturlig at Stortinget vier oppmerksomhet til samordningen i den nye helseregionen, fordi det er et viktig spørsmål for hele landet at man der kommer godt ut, at det blir et positivt samspill mellom alle deltakere, med tunge ledernivåer på ulike plan som nå skal samordne seg, og at det blir lite prestisje og kjepphester på alle nivåer, slik at man kan få prosessen inn i et godt gjenge og et godt spor. Det er viktig at man husker at de spesialitetene man skal samordne i Oslo-området, angår hele landet, dvs., som ministeren var inne på, at kapasiteten man skal bygge opp her, må tilpasses den kapasiteten man sikter seg inn mot når man samler spesialitetene ellers i landet. Det andre hovedspørsmålet er hvordan vi kan ivareta hele behandlingsforløpet bedre, hvordan vi kan skape finansieringsformer som gir mer uttelling for å satse på rehabilitering og forebygging, der vi hindrer presset inn mot de store sykehusene. Det å få til den helheten i behandlingskjeden har flere partier interessert seg for, og jeg håper at vi i dette året som kommer, kan vie det stor oppmerksomhet sammen, og at denne debatten kan være starten på et godt samspill om å utvikle helsepolitikken til beste for alle innbyggere, og ikke et destruktivt stormløp om kroner og øre.