Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-03-23:
Norsk økonomi har opplevd en periode med svak økonomisk vekst og forverret konkurranseevne, med høyere arbeidsledighet som resultat. Nå ser vi imidlertid at utviklingen snur: Den økonomiske veksten tar seg opp, konkurranseevnen er forbedret, og økningen i ledigheten har stanset opp. Den økonomiske politikken gir nå positive resultater, og flere kan føle trygghet for jobbene sine. Denne utviklingen er gjort mulig fordi samspillet mellom finanspolitikken, pengepolitikken og inntektspolitikken har fungert godt. I nasjonalbudsjettet for i år omtalte Regjeringen samspillet mellom de ulike områdene på følgende måte: «Budsjettpolitikken og pengepolitikken må virke sammen for å bidra til en stabil utvikling i produksjon og etterspørsel … Retningslinjene for den økonomiske politikken innebærer samtidig at pengepolitikken har fått en klar rolle i å stabilisere den økonomiske utviklingen. Dette betyr at en bør utnytte handlingsrommet i pengepolitikken dersom utsiktene for økonomien endres. I tillegg kan det oppstå situasjoner der en aktiv bruk av budsjettpolitikken er påkrevd, enten fordi kapasitetsutnyttingen er særlig lav, eller fordi presset i økonomien er svært høyt.» Et stramt arbeidsmarked resulterte i sterk lønnsvekst i 2002, godt over det som er forenlig med inflasjonsmålet. Dette var femte året på rad med en klart høyere lønnskostnadsvekst i Norge enn hos handelspartnerne. Den høye lønnsveksten gjorde at Norges Bank i 2002 førte en stram pengepolitikk ved å holde norske renter på et høyt nivå, og klart over rentenivået internasjonalt. Gjennom 2003 la Norges Bank om pengepolitikken i en ekspansiv retning. Begrunnelsen for rentenedsettelsene var bl.a. knyttet til at veksten i konsumprisene ble lavere enn Norges Bank hadde ventet, og utsikter til svakere vekst også i norsk økonomi. Budsjettpolitikken for 2003 ble lagt opp for at en skulle kunne utnytte handlingsrommet i pengepolitikken. Dette har gitt resultater, Norges Bank har redusert renten med 5 prosentpoeng siden desember 2002, til 1 pst. Samtidig har kronen svekket seg med ca. 12 pst. Lønnsveksten ble betydelig lavere i 2003 enn i det foregående år. Dette var nødvendig for å bane veien for lavere rente og en konkurransedyktig kronekurs. Norske bedrifter lever vesentlig bedre med dagens nivå på kronekursen enn med nivåene i 2002 og i begynnelsen av 2003. Slik sett har også det inntektspolitiske samarbeidet vært vellykket. Utsiktene til et moderat lønnsoppgjør i 2004 – altså inneværende år – synes gode. Som jeg allerede har påpekt, preges norsk økonomi nå av økt vekst og optimisme. Det ventes høyere økonomisk vekst og lavere nivå på ledigheten enn da Regjeringen la frem budsjettet i oktober i fjor. Jeg viser bl.a. til anslag som nylig er lagt frem av Statistisk sentralbyrå og Norges Bank. Jeg har også lagt merke til at Statistisk sentralbyrå i Økonomisk utsyn sa at stabiliseringspolitikken i 2003 var vellykket. Samspillet i den økonomiske politikken har følgelig bidratt til at vi fikk en kort periode med svakere økonomisk vekst, sammenlignet med tidligere nedgangskonjunkturer siden 1970-tallet. Som representanten Djupedal påpeker, er prisstigningen nå nede på et svært lavt nivå. Tolvmånedersveksten i konsumprisene korrigert for avgifter og utenom energivarer – som måler den underliggende prisstigningen – viste i februar et fall på 0,1 pst. Inflasjonen har i lengre tid særlig blitt trukket ned av prisfall på importerte konsumvarer, en utvikling som bl.a. må ses i lys av styrkingen av den norske kronen gjennom 2001 og 2002 og økende importandel fra lavkostland som f.eks. Kina. Dessuten har økt konkurranse innenlands bidratt til å trekke prisveksten ned. Lav prisvekst som følge av at priser på varer vi importerer, faller, eller som følge av sterk produktivitetsvekst, bidrar isolert sett til vekst i realinntektene og økt velferd. Vi har et fleksibelt inflasjonsmål i pengepolitikken. Dette betyr at man i rentesettingen må avveie hensynet til stabilitet i produksjon og sysselsetting opp mot hensynet til lav og stabil inflasjon. Å rope på fleksibilitet i pengepolitikken er å slå inn åpne dører. Vi har et fleksibelt inflasjonsmål. Norges Bank har tydelig understreket at de tolker forskriften slik. I siste inflasjonsrapport sier de f.eks.: «Norges Bank har avveid hensynet til å bringe inflasjonen tilbake til målet og hensynet til å unngå at veksten i produksjonen etter hvert kan bli for sterk.» Departementet har også flere ganger i meldinger til Stortinget understreket at inflasjonsmålet er fleksibelt, bl.a. i nasjonalbudsjettet for inneværende år og i den siste kredittmeldingen som ble levert. Pengepolitikken gir nå sterke vekstimpulser til den økonomiske utviklingen. I denne situasjonen kan en ny, kraftig økning i bruk av oljepenger føre til forventninger om høyere rente fremover, og kronen vil igjen kunne styrke seg markert. Utviklingen gjennom 2001 og 2002 viste hvilke alvorlige følger dette kan få for den konkurranseutsatte delen av norsk næringsliv, og dermed for balansen i norsk økonomi. Det er viktig at vi lærer av disse erfaringene. Det bør nok gi seg utslag i at finanspolitikken legger til rette for en sunn utvikling i norsk økonomi, med høy sysselsetting og bedret konkurranseevne. Bare slik kan vi trygge morgendagens velferd.