Lars Sponheim (Venstre), 1999-01-21:
Representanten Kosmo har rett i at det er ufattelig mye penger som brukes til offentlige innkjøp. De mest oppdaterte tallene viser at i 1997 utgjorde disse hele 206 milliarder kr, noe som tilsvarer om lag 19 pst. av Norges brutto nasjonalprodukt. Med andre ord innebærer offentlige anskaffelser et veldig stort marked for norsk næringsliv. Samtidig vil økt konkurranse om offentlige kontrakter kunne gi store besparelser for det offentlige. For eksempel vil 2 pst. innsparing i dette markedet innebære 4 milliarder kr i reduserte kostnader pr. år, og det er jeg sikker på at finansministeren ville sette pris på å kunne disponere. Det fremstår derfor som en viktig samfunnsøkonomisk målsetting å sikre at offentlige anskaffelser gjennomføres på en måte som innebærer mest mulig effektiv ressursbruk, så vel i offentlig sektor som i næringslivet. For å oppnå dette målet om effektive anskaffelser er det avgjørende at vi har et regelverk som er enkelt for anskafferne å håndtere, og for leverandørene å forholde seg til. I dag er situasjonen den at regelverket er noe uoversiktlig og komplisert, bl.a. fordi man ved gjennomføringen av EØS-reglene ikke hadde tid til en omfattende revisjon og samordning med eksisterende instrukser. Dagens regelverk er derfor ikke godt nok egnet til å ivareta de grunnleggende prinsipper som er nedfelt i EØS-avtalen og de forretningsmessige hensyn anskaffelsesregelverket bør ivareta. Utvalget for revidering av regelverket for offentlige anskaffelser har avgitt et stort sett enstemmig forslag til nytt regelverk, og høringsinstansene har i stor utstrekning gitt sin tilslutning til utvalgets forslag til ny lov. Regjeringen har i det vesentlige fulgt utvalgets anbefalinger. Det er også med glede jeg konstaterer at også næringskomiteen i stor grad deler Regjeringens syn på viktigheten av effektive og forenklede regler på området. Kommunale anskaffelser under terskelverdiene var ikke omfattet av utvalgets mandat. Utvalget har likevel i sin utredning bemerket at det vil være mest hensiktsmessig med felles regelverk for statlige og kommunale anskaffelser, bl.a. fordi et felles regelverk vil være atskillig enklere å forholde seg til for norsk næringsliv. Jeg har merket meg at næringskomiteen ser fordelene med et felles regelverk for statlige og kommunale anskaffelser, og jeg vil med utgangspunkt i komiteens synspunkter ta kontakt med kommunal sektor med sikte på å vurdere et felles regelverk, også for mindre anskaffelser som ikke er omfattet av EØS- og WTO-avtalene. Når det gjelder bestemmelser av mer samfunnsmessig karakter, har Regjeringen foreslått å videreføre kravet til skatteattest og i tillegg innføre en HMS-erklæring hvor bedriftene bekrefter at de følger internkontrollforskriften og byggherreforskriften. Etter min vurdering vil disse tiltakene være et godt bidrag til å hindre at useriøse aktører får oppdrag for det offentlige. Jeg har merket meg at flertallet i næringskomiteen særskilt ber Regjeringen utforme forskriftene slik at en unngår tilbydere som benytter kontraktører for å omgå faglige rettigheter og sosiale kostnader ved å ha egne ansatte. Jeg vil ta fatt i dette og vurdere hvordan forskriftene kan sikre at leverandørene gjennom valg av organisasjonsform ikke omgår sosiale rettigheter som arbeidstakerne har. Samtidig må ikke forskriftene utformes slik at de rammer lovlige småbedrifter og skaper unødvendig ressursbruk hos offentlige anskaffere og i bedriftene. Jeg har også merket meg at flertallet i næringskomiteen ber Regjeringen utforme forskriftene slik at bedrifter med lærlinger blir gitt konkurransefortrinn. I tråd med de føringer næringskomiteen har gitt, vil forskriftene bli utarbeidet med et særlig blikk for lærlingsituasjonen. Samtidig må jeg sikre at forskriftene utformes innenfor rammen av EØS-reglene. Jeg vil også i samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet vurdere lærlingsituasjonen slik at tiltak kan brukes målrettet for å øke antall læreplasser i bedriftene. Vi må bl.a. unngå at en bestemmelse om lærlinger rammer bedrifter i bransjer hvor det kan være vanskelig å få tak i lærlinger. Til slutt: Flere av debattantene har vært innom spørsmålet om miljøkrav ved offentlige anskaffelser. Det har Regjeringen lagt så mye vekt på at vi har valgt å ha en egen paragraf i loven hvor det legges vekt på miljøbe visste anskaffelser, og ikke ta det inn i forskrifter. Videre oppfølging og etterleving av disse reglene vil likevel kreve at en overfor offentlige anskaffere gir god veiledning og praktiske eksempler for hvordan ting kan gjøres. Jeg setter pris på å få oversendt SVs forslag, som er helt i samsvar med de intensjoner Regjeringen har, for å kunne ta disse hensynene når de praktiske veiledninger skal utarbeides for offentlige innkjøpere.