trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-12-13:
Jeg er tilfreds med at en enstemmig komite har sluttet seg til samtlige av forslagene i proposisjonen. Endringene er i stor grad av teknisk art og kan ikke anses som kontroversielle. Det har også høringen av forslagene vist. Endringene av aksjeloven og allmennaksjeloven innebærer at det vil bli enklere å gjennomføre stiftelse, fusjon, fisjon og omdanning fra aksjeselskap til allmennaksjeselskap. Et par av forslagene gjelder også rettsavklaringer som har vært etterlyst. Alle disse endringene må ses som positive for næringslivet. Endringen av allmennaksjeloven § 14-10 gjør at loven bringes i samsvar med EUs sjette selskapsdirektiv. Endringen får nok ikke så stor praktisk betydning, siden bestemmelsene regulerer situasjoner som sjelden oppstår. At norsk regelverk tilfredsstiller våre forpliktelser etter EØS-avtalen, er imidlertid i seg selv viktig. Jeg er glad for at komiteen slutter seg til forslaget i proposisjonen som gjelder taksering av tingskader i forsikring. Vi er vel alle enige om viktigheten av at forbrukerne får et korrekt forsikringsoppgjør, og at det ikke skal være for kostbart eller byrdefullt på andre måter å få overprøvd forsikringsselskapets taksering av en skade. Komiteen er enig i departementets konklusjon om at det ikke er hensiktsmessig å opprette en egen klagenemnd for taksering av tingskader. Blant annet fordi det vil være vanskelig – eller kanskje til og med umulig – å basere seg på skriftlig saksbehandling når man skal taksere en tingskade, mener jeg at dette er en riktig vurdering. Jeg viser her til at også Forbrukerrådet gav uttrykk for dette under høringen. Jeg er opptatt av forbrukernes stilling i forbindelse med forsikringsoppgjør, og mener at det kan være grunn til å styrke forbrukervernet i forhold til selskapene på dette området. Det beste vil etter mitt syn være om forsikringsnæringen i samarbeid med forbrukermyndighetene på frivillig grunnlag kan finne fram til løsninger som ivaretar hensynet til forbrukerne på en rimelig måte. Ved at det nå vedtas en forskriftshjemmel i forsikringsavtaleloven, gis vi imidlertid mulighet til å innføre tvingende regler om takseringsspørsmål dersom forsikringsnæringen ikke selv tar et ansvar for dette. Jeg vil følge utviklingen og vil sørge for å gjøre bruk av forskriftshjemmelen i samsvar med intensjonene hvis det er påkrevd.
Harald Espelund (Fremskrittspartiet), 2001-12-13:
Odelstingsproposisjonen og innstillingen gjelder endringer i aksjelovgivningen m.m., og justisministeren sa – korrekt – at dette var noe komiteen var enig i. Fremskrittspartiets del av komiteen hadde sine merknader, og det er de jeg har tenkt å kommentere litt. Spesielt i dette som kalles «m.m.», ligger det noen momenter som jeg har lyst til å ta fram. Fremskrittspartiet slutter seg også til endringer av forsikringsavtaleloven § 8-2, der Regjeringen får en forskriftshjemmel. Det er positivt at en vil følge med i forsikringsselskapenes praksis når det gjelder saksbehandlingen og fordeling av kostnadene i forbindelse med taksering o.l. Det var egentlig det jeg oppfattet at justisministeren sa i sitt innlegg. Vi har merket oss at Finansnæringens Hovedorganisasjon også har anmodet sine medlemmer om å dekke utgiftene der selskapet krever skjønn – en oppfordring som selskapene ser ut til å følge. Det er et godt bidrag, selv om oppfordringen først kom etter at arbeidet med å vurdere egen klagenemnd kom i gang. Når det gjelder saksbehandling og taksering, kan behovet for å kreve dette også komme fra den skadelidte forbruker. Reglene vil da være at hver av partene bærer sine kostnader. Dette kan bety at enkelte vegrer seg for å kreve skjønn, av frykt for de kostnader dette kan medføre. Antakeligvis kan en da havne i en situasjon der enkelte går glipp av en økt forsikringserstatning. På denne bakgrunn ønsker Fremskrittspartiet at Regjeringen også følger utviklingen i det tilfelle forbrukerne krever skjønn. Det vil være viktig å se om enkelte taper sine rettigheter grunnet regelen om fordeling av kostnadene. Like interessant vil det være å følge med på hvordan selskapene forholder seg i saker der forbrukerne krever skjønn, og resultatet blir en ikke uvesentlig endring av forsikringsoppgjøret i forbrukernes favør. Jeg regner med at justisministeren og hans departement er like interessert i å følge opp også denne delen i prosessen. Så må jeg si at siden jeg har sittet her i salen og fulgt med i debatten, har jeg også lyst til å vise til punkt 1.4 i innstillingen. Tidligere i dag hadde man jo oppe i Stortinget dette med aksjeloven og hvilken betydning den egentlig hadde, og her står det i punktet «Økonomiske og administrative konsekvenser»: «Endringene av aksjeloven og allmennaksjeloven, antas å ha positive økonomiske og administrative konsekvenser». Kanskje det gjelder også i andre sammenhenger.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2001-12-13:
Vi har ikke tenkt å ta denne debatten nå, fordi vi har stor respekt for at denne saken ønskes trukket. Endringene gjelder i stor utstrekning private barnevernsinstitusjoner, hvem som skal være godkjenningsinstans for disse, og hvilke kriterier de skal godkjennes etter. Når Regjeringen velger å trekke proposisjonen, er vel ikke dette så rart, tatt i betraktning at saken først kom som et endringsforslag fra arbeiderpartiregjeringen. At vi trenger en endring av barnevernstjenesteloven, kan vel ikke være diskutabelt, og kanskje burde Regjeringen ta en skikkelig gjennomgang av hele loven om barnevernstjenester, for det er åpenbart at det kan være noen mangler ved denne loven. Giske sa mye fornuftig, men som sagt velger vi å ta denne debatten når vi har et forslag om lovendring som sak. Vi håper at saken kommer raskt tilbake til Stortinget, slik at den kan være ferdigbehandlet i vårsesjonen.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2001-12-13:
Først vil eg understreke at etter Senterpartiet sitt syn må det ved regjeringsskifte vere opp til den påtroppande regjeringa å velje om ein vil trekkje saker som er framlagde av avtroppande regjering. Senterpartiet tar derfor dette til etterretning. Når det gjeld sjølve innhaldet i Ot.prp. nr. 15, har Senterpartiet tidlegare vore i mindretal med tanke på det vi kan kalle kvalitetssikring og godkjenning av alle typar barnevernsinstitusjonar. Vi har forslag som vi har fått nedstemt i Stortinget. Det synet som vi har hatt tidlegare, har vi framleis, og det som kom frå regjeringa Stoltenberg når det gjeld innhaldet, var positivt og gledeleg. Barn som har behov for eit opphald i ein barnevernsinstitusjon, har krav på at kvalitetsstempelet er i orden. Derfor vil eg understreke at det er viktig at denne saka får svært høg prioritet i departementet, at den kjem raskt tilbake til Stortinget, og der nettopp kvalitetssikring bør vere eit nøkkelord.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Først vil eg takka for gode tips om kva eg burde valt å bruka taletida mi til. Faktisk er situasjonen den at det er ikkje Arbeidarpartiet som har skifta standpunkt og endra politikk sidan i vår. Det er det andre parti som har gjort, og eg synest det har vore rett av meg å påpeika den situasjonen som har oppstått. Elles meiner eg å kunna visa til Arbeidarpartiet si historie, og me har stort truverde når eg seier at me har vore i stand til å leggja til rette for å endra rammevilkåra etter kvart som det har vore behov for det, for å møta nye utfordringar. Problemet er at den nye regjeringa lèt seg styra først og fremst ut frå ideologi meir enn ut frå dei behova som oppstår – ideologi om at ein ikkje skal ha støtteordningar over statsbudsjettet, ideologi om at alle skattane må ned, og ikkje minst ein ideologi som seier at staten bør koma seg ut av alle selskap der den er inne i dag. Eg føler meg nokså sikker på at denne politikken på ingen måte er meir offensiv eller vil kunna møta dei nye utfordringane betre enn den politikken som Arbeidarpartiet har lagt opp til i fleire år, og som trass i alt har sikra oss full sysselsetjing og store overskot ved dei fleste bedrifter. Elles har eg merka meg at oppslaga denne veka om spådomar for neste år har vore «lønnsfest» og betre økonomisk utvikling for dei fleste innbyggjarane osv., m.a. som resultat av skattelette og den type ting. Eg har, må eg seia, vanskeleg for å tru at det vil medverka spesielt mykje til å betra konkurransesituasjonen for den utsette delen av næringslivet vårt.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Dette er ei sak med ei lang historie, og eg er ikkje nødvendigvis sikker på at eg og representanten Hedstrøm kan bli einige om historieskrivinga. Det kan likevel vera greitt å ha med seg at det var Arbeidarpartiet som i si tid fekk innført nettolønsordninga for sjøfolk. Så blei det ein debatt om skatteregimet for reiarlag, der Arbeidarpartiet hadde ei anna løysing enn den som blei vald, som førte til at reiarlaga fekk lågare skatt, noko som etter vårt syn skulle tilseia at dei hadde betre råd til å betala sjøfolka sine. Men nok om den delen av historia. Eg vil likevel minna om at dei siste åra har det vore ein massiv kritikk overfor Arbeidarpartiet på dette området, ikkje minst frå Høgre og Kristeleg Folkeparti. Eg meiner difor at dei har lagt lista høgare for sine parti enn det Arbeidarpartiet nokon gong har gjort, og difor må det vera grunnlag for å seia at ein blir overraska når noko av det første den nye regjeringa gjer, er å fjerna den ordninga som er blitt lagd inn for å redda dei norske ferjereiarlaga og ikkje minst sikra arbeidsplassane til dei som jobbar i den næringa. Men ikkje minst blir dette merkeleg når ein ser fire år tilbake i tid, for faktisk var det slik at ein av dei første tinga den første Bondevik-regjeringa gjorde, var òg å redusera refusjonsordninga til sjøfolk, stikk i strid med kva dei hadde sagt i valkampen, slik at her må me kunna seia at dette må vera eit av dei største løftebrota iallfall så langt i historia. Når det er sagt, føler eg at på dette området har det vore veldig mykje pingpong mellom dei ulike politiske partia. Det har stadig vore forslag til endringar av rammevilkåra. Det eg no håpar, er at me i fellesskap kan setja oss ned og finna ut kvar det er behov, og kva behov som finst, og så bli einige om kva tiltak me skal setja i verk, og at realiteten då blir dei rammevilkåra som blir lagde for denne næringa, slik at me dermed får ein stabilitet som gjer at dei som jobbar i næringa, veit kva rammevilkår dei har å halda seg til.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Nei, det er ingen nye signal frå Arbeidarpartiet. Arbeidarpartiet har heile tida meint at landbruk er svært viktig for distriktsutvikling og for busetjing i Distrikts-Noreg. Eg er nok noko ueinig med representanten Ryan i framstillinga hans av kva som har skjedd dei siste åra. Det er blitt færre tilsette i denne næringa, som i dei aller fleste næringar i Noreg, men som i andre næringar òg, har produksjonen ikkje berre halde seg, men gått opp. Me meiner at ein må ha som hovudføremål å sørgja for at det skal bli mogleg å leva av gardsbruka, og har difor gjennom vår politikk satsa på dei som har gardsdrift som eineinntekts- eller som hovudinntektskjelde. Det er ein politikk som me ønskjer å føra vidare. Når eg no uttrykkjer bekymring, er det først og fremst fordi ein går inn i forkant av ei forhandling og reduserer staten sitt handlingsrom, i og med at ein fjernar 300 mill. kr frå den potten som skal brukast i desse forhandlingane. Eg må jo seia at eg er svært overraska over at ikkje landbruksorganisasjonane har reagert sterkare enn det dei har gjort til no, og eg føler meg nokså sikker på at dersom Arbeidarpartiet hadde gjort noko liknande, så hadde kritikken vore massiv, ikkje berre frå landbruksorganisasjonane, men òg frå enkelte av dei partia som no sit i regjering. Arbeidarpartiet ønskjer å føra vidare ein aktiv og offensiv landbrukspolitikk, men det betyr ikkje at landbrukspolitikken skal vera statisk, den må stadig vekk tilpassa seg den nye situasjonen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Eg har dessverre ingen replikk om patentar. I mitt innlegg stilte eg ein del spørsmål ved Kristeleg Folkeparti sin snunad i forhold til standpunkt dei hadde i vår. Eg lurer litt på kva som har skjedd med dette partiet. Men når ein les innstillinga, må det òg vera grunn til å stilla det same spørsmålet til Framstegspartiet. For mens Framstegspartiet i vår ville leggja ned SND og fjerna alle løyvingane, er no Framstegspartiet plutseleg imot alle kutt. Dersom ein ikkje hadde visst betre, kunne ein når ein les gjennom innstillinga, få inntrykk av at her har det kome inn ein trykkfeil, og ved eit mistak har Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet sine namn bytt plass. For det er faktisk slik at Framstegspartiet no nærmast er med i alle fleirtal, i lag med Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet, slik Kristeleg Folkeparti har vore i tidlegare år. Og då må det vera lov å spørja: Kva er det som har skjedd som gjer at Framstegspartiet no faktisk ønskjer å føra ein offensiv distrikts- og næringspolitikk og vera imot desse kutta? For meg er det eit paradoks at Framstegspartiet vil løyva 400 mill. kr meir enn Kristeleg Folkeparti til SND. Eg vil spørja representanten Hedstrøm om han synest det er eit hardt slag å måtta stemma imot Framstegspartiet sin nye og offensive distrikts- og næringspolitikk for å redda skinnet til den nye Bondevik-regjeringa.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Då kan me i alle fall slå fast at me har eit felles ønske om å få meir stabile rammevilkår for denne viktige næringa. Eg må innrømma at eg har litt problem med å kjenna meg igjen i Noreg når det blir framstilt med Høgre-auge. Eg synest det kan vera rett å minna om at Noreg trass i alt er eit av dei landa i Europa der det er lågast arbeidsløyse, der industrien går best, og der det har vore størst overskot i privat næringsliv dei siste åra. Eg synest ein skal ha det med seg når ein skildrar det samfunnet me lever i. Samtidig må det vera slik at den kritikken som Høgre no rettar mot Arbeidarpartiet, også må gjelda ein del andre parti, inkludert Kristeleg Folkeparti. For Kristeleg Folkeparti har vore delaktig i alle dei budsjetta som har vore lagde fram dei siste åra. Og når den nye regjeringa snakkar så mykje om renta, kan det vera greitt å minna om at det faktisk var under den førre Bondevik-regjeringa, etter budsjettvedtak saman med Høgre, at me fekk den sterke veksten i renta. I ein replikk i finansdebatten gratulerte eg næringsministeren med fullt gjennomslag for Høgre sin politikk internt i Regjeringa. Og eg vil gjerne gjenta denne gratulasjonen i dag, og forsterka han. For tidlegare i dag stemde nemleg Kristeleg Folkeparti mot eit forslag om at fleirtalet frå i vår knytt til distrikts- og regionalpolitikken skulle vera retningsgjevande for Regjeringa sin politikk. Kristeleg Folkeparti stemde altså for å oppheva sitt eige vedtak frå i fjor. Og når ein les i innstillinga frå komiteen, ser ein at Kristeleg Folkeparti ikkje berre har gått med på alle kutta, men dei har faktisk òg adoptert Høgre sin måte å argumentera på. Så det er all mogleg grunn til å gratulera Høgre med gjennomslag her. Så er det slik at både finansministeren, statsministeren og no næringsministeren seier at dette berre er byrjinga. Det skal med andre ord halde fram i same retning. Det må jo då bety at kutta skal bli større. Ein prøver no å bagatellisera dei kutta som er gjorde i år. Er det fordi ein reknar med at ein skal føreta endå større kutt neste år, og er det i så tilfelle det som er næringsministeren sine ønske?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Eg var litt usikker på om statsråden svarte på min første replikk. Dersom eg forstod han rett, skulle det ikkje komma ytterlegare kutt på SND og dei andre næringstiltaka innanfor Næringsdepartementets budsjett. Eg håpar han kan stadfesta det, slik at ein veit at til neste år er iallfall dette eit av dei områda som er skjerma for ytterlegare kutt. Næringsministeren sa noko anna – eg hugsar ikkje akkurat ordrett korleis han uttrykte seg, men det var noko i retning av at desse kutta som no var gjorde i SND, var ikkje så farlege, dei hadde ikkje så mykje å seia. Eg kan ha ei viss forståing for at han meiner det, for han har jo kjempa for desse kutta i mange år gjennom sitt virke i næringskomiteen, og er sjølvsagt derfor glad for at han endeleg har fått gjennomslag. Men det er altså slik at det er mange som er ueinige med næringsministeren på dette området. Dersom ein ser på alle dei førespurnadene som har kome til næringskomiteen – og eg vil tru at ein del av dei kopiane hamnar i Næringsdepartementet – ser ein at svært mange synest at desse kutta er alvorlege. Folk reagerer. Mange føler at deira planar om å starta eiga næringsverksemd fell i grus. Spørsmålet er: Tar desse personane feil? Tar dei feil når dei hevdar at desse kutta er alvorlege? Når Høgre-ordførarar rykkjer ut og seier at det nye budsjettet frå Regjeringa er eit slag mot deira kommunar, og når dei påstår at den nye regjeringa fremjar ein distriktsfiendtleg næringspolitikk, som bl.a. ordføraren i Kvænangen, som er medlem av Høgre, gjer – tar dei feil? Er det berre næringsministeren som har rett når han påstår at desse kutta ikkje er så farlege og ikkje har så stor betydning?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2001-12-06:
Eg skal prøva ikkje å forlengja debatten unødvendig, men det var fiskeriministeren sine svar og ikkje minst framferd i replikkrundane som gjer det nødvendig med eit lite innlegg frå mi side. For det første er det slik at sjølv om fleire parti i dag stemmer for budsjettet, er ikkje det nødvendigvis uttrykk for full tilslutning. Når Regjeringa får tilslutning til budsjettet i dag, kjem det av først og fremst statsministeren sitt kabinettsspørsmål og Stortinget sitt budsjettreglement. Merknadene i innstillinga viser at det er eit fleirtal som faktisk er svært skeptisk til det den nye regjeringa no gjer med Fiskeridepartementet sitt budsjett og dei verkemidla som finst i andre budsjett. Når det i dag er kome kritiske spørsmål til fiskeriministeren, er det ikkje på grunn av manglande innsyn, men på grunn av realitetar i den politikken den nye regjeringa fører. Den nye regjeringa har kutta på fleire område, og då må det vera legitimt for stortingsrepresentantar å prøva å få eit svar på korfor så har skjedd. Når fiskeriministeren vel å svara på desse spørsmåla med personangrep, så reknar eg med at det er fordi han ikkje har gode nok svar. Men om eg kan få gje eit råd, må det vera at statsrådar, særleg i ei mindretalsregjering, prøver å opptre på ein slik måte at det blir lett å få til eit samarbeid med den komiteen som er ansvarleg for vedkomande sitt område.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
Jeg tror kanskje det hadde gitt bedre utbytte for denne forsamlingen om Arbeiderpartiets næringspolitiske talsmann hadde brukt sin tilmålte tid til å snakke om Arbeiderpartiets næringspolitikk. Men jeg registrerer med betydelig interesse at han valgte å gjøre det stikk motsatte. Der vi tidligere – noen år tilbake – kunne kjenne igjen en viss tråd rundt Arbeiderpartiet, rundt stabilitet og rundt næringspolitikk, registrerer jeg at alt det man har smykket med rundt ordet «stabilitet», har man nå valgt å legge i garderoben. Jeg tror Arbeiderpartiet faktisk ville ha stått seg bedre på, etter historiens dårligste valgresultat, å ta seg bryderiet med å være i garderoben en stund og vurdere hva slags utfordring det er nasjonen, norsk næringsliv og norsk konkurranseutsatt sektor står foran. En ting er at svært mye av det Akselsen var inne på i sin omtale av konkurrerende parti, direkte er feil. I tillegg gir det jo et merkelig bilde, når man har prestert å bringe landet inn i en situasjon med lavkonjunktur i våre viktigste markeder, å møte dette med å legge seg på en bunnlinje hva angår produktivitetsutvikling, og på topp når det gjelder lønnsutvikling. Utfordringen og de historiske vanskeligheter rundt et OECD-fall, en vekstrate som er på det laveste nivå på 20 år, møtes med å smykke seg med å være på toppen hva angår rentefot i Europa. Dette er sannelig ikke noe bidrag til å gi det konkurranseutsatte næringsliv vi har – og som først og fremst er eksportorientert, som vi finner i Distrikts-Norge – noen vei til å møte de nye utfordringene. Det er en verre situasjon de er brakt i. Det er denne situasjon den nye regjering tar fatt på. Og da spør jeg: Hvor mye dokumentasjon trenger Arbeiderpartiet egentlig for å skjønne at de er nødt til i en ny situasjon å navigere annerledes?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
Jeg tillater meg å ta opp de forslag som er referert i innstillingen som Høyre står sammen med Kristelig Folkeparti om, og de som Høyre er sammen med Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet om.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
For å ta det siste først tror jeg kanskje det må bero på en misforståelse. Jeg henviser til innstillingen, hvor man vil se nokså klare formuleringer som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet står bak, når det gjelder tørrdokk i Harstad. Jeg har ikke noe sted eller ved noen anledning reservert meg mot de formuleringer som er gjengitt der. Jeg tror nok at etter hvert vil det kunne bli en nokså interessant diskusjon om hvem som skal lose dette prosjektet i havn, men det går jeg ut fra at vi vil få rikelig anledning til å komme tilbake til, muligens i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller i andre sammenhenger. Jeg mener jo ikke, som det blir sagt her, at Arbeiderpartiet fremstår som vedvarende uansvarlig. Det jeg mener, er at når vi har en situasjon internasjonalt som endrer seg, må man også fra Det norske storting være villig til å endre politikk og karakter og ta høyde for å møte de nye utfordringene som vi har rundt oss. Det er få land i denne verden som har et næringsliv som er mer eksportorientert enn nettopp Norge. I spesiell grad vil vi finne det meste av det verdiskapende næringsliv, som også er eksportorientert, i Distrikts-Norge. Derfor er det at vi så veldig klart understreker behovet for rammebetingelser i Norge som ikke skiller seg dramatisk ut i forhold til de betingelsene som våre konkurrenter i utlandet har. Da går det ikke å møte de nye utfordringene med å ligge på toppen i Europa hva rentefot angår. Det er en konkurranseulempe som er så stor at vi hver dag ser at konkurranseutsatt sektor, og i særlig grad i Distrikts-Norge, taper terreng. Den politikken ønsker den nye regjeringen å endre på.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
Jeg tror den såkalte tevlingen mellom den nye næringsministeren og den tidligere landbruksministeren bidrog positivt på den måten at man fikk sterk fokusering på prisutviklingen innenfor norske landbruksvarer, og man fikk også fokusert på den konkurransemessige situasjonen man har innenfor dette området, som i forhold til forbrukeren har utviklet seg til norsk ugunst sammenlignet med den situasjonen vi finner innenfor prissektoren i landbruket i våre naboland. Jeg tror det som er tilfellet nå, som den nye regjeringen legger svært stor vekt på, og som man også viderefører fra den foregående regjering, er at man av hensyn til den situasjonen vi har rundt sykdomsbildet utenfor landets grenser, på noen områder er nødt til å navigere litt annerledes enn det som har vært tilfellet tidligere. Men heller ikke den nye regjeringen vil være i stand til å gjøre noe med den reduksjonen vi har i antall aktører innenfor norsk landbruk, en reduksjon på ca. 2 000 hvert bidige år. Det som jeg føler den nye regjeringen og den nye landbruksministeren tar fatt på, er å bidra overfor dem som i hovedsak satser på å hente sin inntekt fra landbruket som sin hovedinntekt, gjennom å sørge for bedre og mer robuste enheter. For øvrig vil representanten Hedstrøm i Sem-erklæringen på nokså mange områder kunne finne at den nye regjeringen tar fatt også innenfor konsesjonspolitikken, hvor arealgrensene går i langt mer positiv retning enn det vi har sett tidligere. Det er ikke slik at man i løpet av tre ukers arbeid med budsjettet klarer å få lagt alt på plass i forhold til et dokument som har en fireårshorisont.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
Jeg takker for hilsen hjemmefra, det gir meg jo rent hjemlengsel. Selv om jeg er hjemme i hvert fall én gang pr. uke, takker jeg for det. Så tar man opp reduksjonen i flybillettprisen. Det er første gang i historien at man klarer å bryte priskurven på Europas dyreste flybilletter og få den nedover. Man har det siste året sørget for å bringe norske flybillettpriser på topp hva gjelder prisnivået i Europa. Man har et avgiftsnivå i Norge som bidrar til at en tredjedel av det man betaler for en flybillett, går i statskassen i form av avgifter. Vi har nå sørget for at vi snart sitter igjen med bare én eneste aktør innen norsk luftfart som betjener rutenettet. Dette har vært virkningen av norsk skatte- og avgiftspolitikk de siste år. Og hvem det skal være til glede for, kan ikke jeg svare på. Jeg ser med bekymring på fremtiden i denne anledning. Det kan heller ikke være mangel på vekst innenfor offentlig sektor som gjør at man sliter i Distrikts-Norge. Offentlig sysselsetting har økt med 50 pst. siden 1980. Det er ikke noe land i Europa som kan vise til maken til vekst i offentlig sysselsetting, mens veksten i konkurranseutsatt sektor har falt dramatisk i Norge, i motsetning til det som er situasjonen utenfor landets grenser. Jeg lurer på hvor mye dokumentasjon man må ha for å kunne se at man er nødt til å navigere annerledes politisk, gjøre det litt lettere å drive konkurranseutsatt sektor innenfor Distrikts-Norge enn det man er villig til å ta innover seg i dag. Jeg kan forsikre representanten Elvik om at jeg har god kontakt med en del regionråd, men jeg har også veldig god kontakt med flere bedrifter og næringsvirksomheter, og jeg har ikke møtt én fra næringslivet som ønsker å bytte ut Bondeviks nye budsjett med Stoltenbergs gamle.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-06:
Jeg synes jo jeg merket en liten undertone på slutten av debatten av en betydelig grad av hårsårhet. Jeg oppfattet ikke fiskeriministeren som å ha en legning som bærer preg av at han pryder debatten ved hjelp av personangrep. Men det må jo være anledning til i en debatt som dette å drive en viss grad av selvforsvar, ut fra de adjektiv som opposisjonsrepresentantene har prestert å avlevere i denne debatten. Jeg skjønner ikke hvordan Akselsen kan velge å tolke det slik at det ikke er flertall for Regjeringens budsjettforslag, med de små justeringer det legges opp til her, og hvordan han samtidig er i stand til å tolke Fremskrittspartiets presentasjon av sitt alternativ til å være et bidrag som går mer i retning av å støtte politikken som SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet representerer i dag. Da tror jeg man må gå i garderoben og tenke litt nøyere gjennom hva slags alternativ det er Fremskrittspartiet vil stå for i sin politiske agering. Nå har jeg hørt Arbeiderpartiets representanter fremstå som den reneste jammerdal og representere et hylekor på samtlige av de 24 rammeområdene. Så det er ikke bare på Fiskeridepartementets budsjett at det er støy rundt de kutt som forestås. Og det er greit at Schjøtt-Pedersen slår på stortromma – det er ikke første gang – men det er interessant å registrere hvordan han er i stand til å legge til side virkningen av de tiltak som Regjeringen foreslår på området forskning og på området skattepolitikk. Hvis man ser helt bort fra at Forskningsrådet får tilført økte ressurser, at Forskningsfondet får en opprustning av sitt budsjett, at man har skatteincentiver innenfor FoU-ordningen som helt klart vil styrke forskningsinnsatsen, hvis man også ser bort fra at det gis skatteincitamenter til bedrifter som ikke er i skattbar posisjon, som gjør at de får netto utbetalt 20 pst. av sin forskningsinnsats, hvis man ser bort fra virkningen besparelsen i form av utbyttebeskatning har også for fiskerinæringen, og hvis man velger å se bort fra virkningen av et rentekutt, som vi satser på å få på plass, ja, da har man belegg for å stå på isen. Men jeg synes det er en tynn is Karl Eirik Schjøtt-Pedersen vakler seg videre på i denne debatten. Og når han snakker om at man har mage til å forsvare et slikt budsjett, med henvisning til kuttet innenfor marin forskning på 30 mill. kr, må det være lov å spørre Schjøtt-Pedersen(presidenten klubber) hvordan han hadde mage til å etterlate seg en regning på 35 mill. kr, som var en underbudsjettering av flyttekostnadene for Kystdirektoratet til Ålesund. (presidenten klubber)
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Jeg har slått opp det forslaget som alle partier utenom Sosialistisk Venstreparti har stilt seg bak som går på våre sjøfolk, og som komiteens leder tok opp i sitt innlegg. Jeg synes det er veldig positivt at representanten Akselsen nå stiller seg bak et forslag om å få en utredning så raskt som mulig om hvordan man kan styrke forholdene for norske sjøfolk på norske skip. For på dette området har nemlig ikke Arbeiderpartiet hatt noen troverdighet. Både en Jagland-regjering og en Stoltenberg-regjering har tidligere gått inn for å nulle ut refusjonsordningen for samtlige sjøfolk, så jeg stiller jo et spørsmålstegn ved det angrepet representanten Akselsen retter mot samarbeidspartiene på dette området. Det er riktig at Grete Knudsen bidrog sterkt til å få løftet inn en nettolønnsordning for ferjerederiene Color Line og Fjord Line, men det har jo saktens samarbeidspartiene også gjort. Men mitt spørsmål til Akselsen blir: Kan vi regne med at det nå skjer et linjeskifte i Arbeiderpartiet? Hvis utredningen, som skal komme raskt, viser at nettolønnsordninger f.eks. à la den modellen man har i Sverige, må til for konkurranseutsatt skipsfart i Norge, og at tilskudd til norske sjøfolk må til og er gunstig, vil da Arbeiderpartiet love å følge opp dette, når de nå stiller seg bak et forslag om en slik utredning om hvordan man skal kunne sikre konkurranseforholdene for norske sjøfolk?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Representanten Kristiansen kom i sitt innlegg kort inn på landbrukspolitikken. Han gav faktisk honnør til statsråd Sponheim for de virkemidlene som nå settes inn på dette området. Jeg tittet igjennom innstillingen for å prøve å finne ut av hva man konkret vil gjøre for å få en mer rasjonell og effektiv landbruksproduksjon. Det eneste jeg kan erindre som står, er at man satser på dette omstillingsprogrammet. Det er vel og bra med spesialiteter, helgemat og dette med økologisk produksjon osv. Men jeg erindrer veldig godt Høyre og tidligere landbrukspolitisk talsmann Gabrielsen, som nærmest tevlet med Bjarne Håkon Hanssen, tidligere landbruksminister, og sa helt klart og tydelig at matvareprisene må ned med 20 pst. i forhold til våre naboland. Jeg finner ikke særlig mange tiltak i denne innstillingen som kan bidra til det, så jeg lurer på hva Høyre vil presse på med. Statsminister Bondevik sa jo helt klart i tiltredelseserklæringen at matvareprisene i Norge i forhold til våre naboland skulle reduseres – det står «bør» i Sem-erklæringen, men han forsterket det i sin tale fra denne talerstolen. Er det de gamle taktene til Høyre som nå ikke er med i merknadene i innstillingen fra Høyre og Kristelig Folkeparti, Høyre vil prøve å jobbe for innad i Regjeringen? Jeg tenker på Gabrielsens satsing på å øke mulighetene for samdrifter. Han jobbet også for å få en høyere konsesjonsgrense på 50 dekar ved omsetning av jordbrukseiendommer. Vil man legge landbruket under konkurranselovgivningen, eller hva er det konkret som Regjeringen, og Høyre innad i Regjeringen, vil jobbe med for å forsøke å få ned matvareprisene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Jeg takker komiteens leder for det spørsmålet, som det er et meget godt svar på: Fremskrittspartiet hadde – i likhet med alle de øvrige partier, regner jeg med – da vi gikk inn i denne fireårsperioden på Stortinget, avsluttet programbehandlingen på sitt landsmøte. Når det gjelder SND, er det kommet inn en klar endring i programformuleringene. Og der står det at vi skal – og nå må jeg ta det etter husken – gradvis redusere tilskuddene til SND etter hvert som vi får redusert skatter og avgifter. Det vil altså si at jo raskere Samarbeidsregjeringen i denne fireårsperioden klarer å få redusert skatter og avgifter, jo raskere kan vi også støtte Samarbeidsregjeringens forslag om å redusere bevilgningene til SND. Men i våre SND-kutt står vi i noen tilfeller, på kap. 2420, som gjelder generelle ordninger, sammen med Arbeiderpartiet, og på en del andre poster har vi lagt oss mellom Samarbeidsregjeringen og Arbeiderpartiet nettopp for å følge opp programformuleringene. Når det gjelder en del av den innoverende biten BIT- og FUNN-programmene osv., så synes vi også at dette har en moralsk side. Når disse programmene er etablert, burde jo alle partiene være opptatt av at det gis langsiktige, forutsigbare rammebetingelser. Så selv om også vi kunne ha sympati for å kutte en del, så synes vi det er riktig å ta det litt steg for steg, slik at industri og næringsliv i Norge kan tilpasse seg de nye rammebetingelsene. Men vi ønsker også i likhet med Regjeringen å støtte Hervik-utvalgets forslag når det gjelder FoU-ordninger og skattefradrag.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Den landbrukspolitikken som føres i dag, har endret seg svært lite. Det kom en tendens til endring for noen år siden. Det var i begynnelsen av 1990-årene, da Gunhild Øyangen hadde mot til å fremme en stortingsproposisjon, Landbruk i utvikling, der hun våget å antyde at forbrukerne og kostnadene for matproduksjonen i Norge også skulle regnes med. Vi vet alle at vår tidligere landbruksminister fikk veldig mye kjeft fra særinteresseorganisasjonene innenfor landbrukssektoren. Men fra da har det gått veldig smått. Det meste av lovgivningen har sitt opphav i mellomkrigstiden. Systemet med jordbruksoppgjør osv. er forlatt i alle andre land. Sverige forlot det for over ti år siden, og de har en helt annen tenkning. Vi ønsker å se på utøverne, aktørene i landbruket, som selvstendig næringsdrivende i matvareproduksjonsbransjen. Vi ønsker å stimulere med større frihet for disse aktørene og redusere landbruksoverføringene. For å ta et eksempel på hvor mislykket den politikken er som har vært ført i alle år: Fra 1976 til 1997 var overføringene, hvis vi inkluderer skjermingsstøtten, ca. 500 milliarder kr, og i denne perioden hadde vi den største folkeflyttingen fra distriktene og til sentrale strøk. Vi fikk over en halvering av antall bønder – altså en politikk som alle må innse var mislykket. Derfor ønsker vi å gjøre dette annerledes. Ved å gi gode, generelle rammebetingelser og slutte med at landbruket skal bære deler av distriktspolitikken på ryggen, tror vi at den norske bonden vil ha en sjanse framover, når ikke denne sal med WTO og andre internasjonale organer bestemmer landbrukspolitikken.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Først vil jeg benytte anledningen til å takke representanten Gjedrem for et godt samarbeid i næringskomiteen. Vi deler jo også en del synspunkter, i hvert fall subsidiært. Men det er én ting jeg er litt usikker på, og det gjelder Kristelig Folkepartis syn på statlig eierskap. Jeg husker at vi for ca. to år siden behandlet saken om Hydros oppkjøp av Saga Petroleum, der Hydro reduserte sin statlige eierandel fra ca. 51 pst. til 43 pst. Da var Kristelig Folkeparti en aktiv pådriver sammen med Senterpartiet, jeg tror det var Senterpartiet som fremmet et forslag primært, om å øke denne eierandelen til staten opp til 51 pst. igjen. Kristelig Folkepartis representanter gav uttrykk for at de ønsket en sterk styring og kontroll i dette selskapet. I et forslag fra Høyre og Kristelig Folkeparti i innstillingen ønsker Kristelig Folkeparti nå å gi en fullmakt til nedsalg til 34 pst. i Hydro. Det er jo en differanse som er betydelig når vi ser på verdiene i dette selskapet. Jeg har forsøkt å se i Kristelig Folkepartis program om det er noen endret holdning i forhold til programbehandlingen i Kristelig Folkeparti på siste landsmøte, men jeg kan ikke finne det. Jeg vil gjerne ha en orientering fra representanten Gjedrem om dette er en politisk snuoperasjon, eller om partiet har endret totalt holdning når det gjelder eierskapsforholdet til Norsk Hydro og i forholdet til staten?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Det går mange «roliga» historier om Kolingen, kanskje spesielt på den andre siden av grensen. Da kommer jeg inn på det som jeg skal spørre om. Når det gjelder Arcus" produkter, selges kanskje en del av dem i Sverige, men avgiftene er jo utrolig mye lavere og blir stadig lavere og lavere. Nå har vi her en statsråd som representerer landbrukssektoren, og jeg tok med meg Sem-erklæringen på talerstolen for å se hva som står der om hvordan man skal redusere prisforskjellene mellom Sverige og Norge når det gjelder landbruksprodukter. Statsråden nevnte, så vidt jeg kunne høre, ikke med ett ord hvordan man skulle innfri det. Men han sier mye om kvalitet – og det er vi alle enige om, som bekjempelsen av BSE og en del andre dyresykdommer – som vi egentlig burde utnytte som et konkurransefortrinn. Eller sagt på en annen måte: Hvis bare én prosent av Europas befolkning var villig til å betale det prima norske landbruksprodukter koster, kunne vi selge alt vi kunne produsere i dette landet. Men tilbake til Sem-erklæringen. De få elementene her som kan tydes å gå mot en mer rasjonell og effektiv landbruksproduksjon med lavere matvarepriser, er nevnt i et par punkter. Det går på å vurdere konsesjonsgrenser i svin-, egg- og kyllingproduksjon, og på konsesjonsloven når det gjelder arealgrenser. Men hva ellers er det statsråden skal bidra med for at vi skal redusere forskjellene på matvareprisene? Nå snakker jeg ikke for meg selv, for jeg har også, i likhet med statsråden, råd til å kjøpe mer spesialiteter, men jeg tenker på minstepensjonister, lavtlønnsgrupper, barnefamilier, alle dem som har hørt i år etter år fra forskjellige statsråder og politikere at matvareprisene skal nedover. Hva skal statsråden nå gjøre for å forsøke å innfri politikernes løfter, og det som er i tråd med denne Sem-erklæringen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Næringsministeren var i sitt hovedinnlegg inne på SND, og han var også sterkt opptatt av det i sin svarreplikk. Det har jo vært et hovedtema i debatten nå i kveld. En del partier har også lagt seg på den samme linjen som enkelte uttalelser fra SND gir inntrykk av, at det nå skjer en omlegging av næringspolitikken. Noe av det siste den forrige nærings- og handelsministeren, Grete Knudsen, gjorde, var å utnevne Bengt Martin Olsen til styreleder i Statens nærings- og distriktsutviklingsfond. Samtidig er både Grete Knudsen og Bengt Martin Olsen medeiere i et privat rådgivningsfirma kalt GBM. Selv om både Knudsen og Olsen har gitt uttrykk for å kunne etterleve habilitetsreglene, og har gitt klart uttrykk for at det ikke er aktuelt å søke støtte hos SND, kan man mistenke en sammenblanding av roller ved at dette selskapet kan ha en døråpnerrolle til offentlige kasser, og da ha et konkurransefortrinn fremfor andre tilsvarende selskaper. Kombinasjonen styreleder i SND og privat rådgivning kan oppfattes som fordelaktig. Og når man ser på de uttalelsene som Bengt Martin Olsen kom med til VG i går, vil jeg si at det er direkte oppsiktsvekkende. Jeg skal sitere det for denne forsamlingen hvis ikke alle har fått det med seg: «Han» – underforstått Ansgar Gabrielsen – «ønsker en styreleder i SND med en annen politisk bakgrunn». Meget oppsiktsvekkende av en styreleder å komme med en slik uttalelse. Når det gjelder habilitetsspørsmålet, er mitt spørsmål til næringsministeren: Er denne situasjonen noe han kan leve med?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-06:
Komiteen har behandlet denne saken som dreier seg om behovet for økt bevilgning til naturskadeerstatning i statsbudsjettet for inneværende år. Bevilgninger til naturskadeerstatninger er tilpasset år med gjennomsnittlig skadeomfang, og erstatningene blir utbetalt etter at skaden er utbedret. Fristen for utbedring er tre år, og dette virker inn på den årlige utbetalingen. Komiteen har merket seg at flommen på Sør- og Østlandet og i Nordland i fjor høst har medført et ekstraordinært stort skadeomfang. Det har derfor meldt seg et behov for tilleggsbevilgninger, og jeg viser til merknader om det i innstillingen. Jeg vil anbefale komiteens innstilling.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Navnet er Ryan. Jeg kan jo nevne det, slik at man husker det. Jeg har tenkt på det fra talerstolen mange ganger i løpet av dagen – slik at vi får det rett med en gang. Representanten Olav Akselsen var veldig opptatt av dette med landbrukets betydning for Distrikts-Norge og var bekymret for den nedbyggingen vi ser innenfor jordbruket, som ligger i budsjettet. Situasjonen de siste årene har vært at det har vært en massiv nedbygging av landbruket i Distrikts-Norge. En rekke gårdsbruk er fraflyttet. Vi ser at det mange steder i jordbruket er mismot fordi lønnsomheten er lav, man tjener lite penger, og det er lav rekruttering til yrket. I mange av disse årene har Arbeiderpartiet hatt ansvaret for landbrukspolitikken, og vi har hatt landbruksministre som etter min mening har vært med på å bygge ned norsk landbruk. Er de signalene som nå kommer fra Akselsen, nye signaler fra Arbeiderpartiet, der man innser at landbruket er svært viktig for distriktspolitikken i Norge? Og ønsker man en ny giv i norsk landbrukspolitikk, der man igjen prøver å bygge opp en del av det man har bygd ned?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Representanten Hedstrøm, som er næringspolitisk talsmann i Fremskrittspartiet, var lite inne på landbruk i sitt innlegg. Det skjønner jeg for så vidt godt, når vi vet at Fremskrittspartiet ønsker å redusere overføringene til landbruket med nesten 5 milliarder kr. Vi vet at gårdbrukeren i dag har en rekke oppgaver i det norske samfunnet. For det første ønsker vi at han skal produsere god og trygg mat. Vi ønsker å ha en matvareberedskap i dette landet som vi ikke minst det siste året har blitt minnet om viktigheten av. Vi ønsker å ivareta et kulturlandskap som bl.a. reiselivsnæringen og annet næringsliv er opptatt av, og vi ønsker at det skal bidra til levende landsbygder. Mitt spørsmål til representanten Hedstrøm blir derfor: Tror Hedstrøm at vi klarer å opprettholde levende landsbygder og en god matvareberedskap, og at vi klarer å ta vare på kulturlandskapet vårt dersom vi reduserer satsingen på landbruket med nesten 5 milliarder kr pr. år?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Vi har den ordning i dette samfunnet at vi betaler masse skatt, og det syns SV er bra. Den skatten skal brukes til å utvikle det norske samfunnet best mulig. Skal vi utvikle det norske samfunnet best mulig, mener SV at det er viktig at vi har en spredt bosetting der vi tar vare på naturressursene, og at folk kan bo rundt omkring i dette landet. For å få til det er det helt nødvendig at man har en stat som er villig til å gå inn med kapital i en del bedrifter. Vi sier ikke alle bedrifter, for det er nemlig enkelte bedrifter der det private bankmarkedet faktisk fungerer godt nok. Men i svært mange av bedriftene, i Distrikts-Norge spesielt, men også i sentrale strøk, er det nødvendig at man har tilgang til kapital for å få opp aktiviteten når det gjelder å skape arbeidsplasser. Og jeg tror at hvis man ikke hadde hatt en aktiv stat i årene etter krigen, hadde landet vårt sett helt annerledes ut enn det det gjør i dag. Så SV ønsker å ha en stat som er villig til å bruke penger på å etablere arbeidsplasser i hele landet, og spesielt i de næringssvake områdene der man ser at det er problemer.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Årsaken til at jeg ikke var inne på dette med fiskeriene, er at vi har en glimrende fiskeripolitiker i SV som skal ha ordet senere i debatten. Derfor har vi fordelt det på denne måten. Men jeg skal svare representanten Solholm på spørsmålet. Vi ønsker å få et langt mer kystnært fiske enn det vi har i dag – men ikke bare et kystnært fiske – og det har å gjøre med det at vi er opptatt av at det er en ressurssituasjon der vi ser at en del av de havgående fartøyene driver en altfor hard beskatning av fiskeressursene. Det er et gedigent problem som vi må ta tak i. Og jeg er ikke enig med representanten Solholm i at ungdom ikke ønsker å drive kystfiske. Vi vet at det faktisk er et problem for mange ungdommer å få konsesjon og få lov til å dra ut med båt og drive med fiske. Jeg er også fullstendig klar over at enkelte foretrekker å være på trålere eller ute på havfiske. Vi har begge gruppene. SV er opptatt av at vi skal ha både havfiske og kystfiske, men vi må få til en betydelig endring, der mer av satsinga går mot kystnært fiske. Det er spesielt på grunn av at det er langt mer miljøvennlig, og mye bedre for de ressursene vi har i havet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Avdøde statsminister Olof Palme sa at politikk er å ville. Når jeg bruker uttrykket «norsk distriktspolitikk er død», mener jeg at det i dag ikke vises noen vilje til å føre en aktiv distriktspolitikk. Når man reduserer med 300 mill. kr overfor gårdbrukerne allerede før jordbruksforhandlingene kommer i gang, mens andre grupper skal ha betydelig lønnsvekst, når vi ser på en rekke av de vedtakene som kommer til å bli fattet av dette stortinget nå før jul, enten det er på samferdselssida, på næringssida eller på en rekke andre områder, er det såpass alvorlige angrep på den aktive norske distriktspolitikken som har vært drevet etter krigen, at jeg våger den påstand at det ikke lenger er vilje til en aktiv distriktspolitikk. I dag opplever halvparten av Norges kommuner fraflytting. Sjøl kommer jeg fra en kommune som har fått halvert folketallet på 20 år. Vi som bor ute i felten, ser resultatet av at man ikke fører en aktiv distriktspolitikk. Resultatet er en betydelig utarming, og det kan ikke fortsette dersom vi ønsker å bevare bosettinga. Derfor må det brukes sterke ord fra denne talerstolen for å få øynene opp på de 165 folkevalgte som har ansvaret for å styre – ikke bare byene, men heile landet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Senterpartiet har mange både av sine tillitsvalgte og velgere blant gårdbrukerne. Og i mitt innlegg tidligere i dag var jeg inne på dette med dyrevelferd. Jeg tror det er et område der vi har en del ugjort, og der vi har kommet noe for kort i forhold til det å sette fokuset på dyras velferd. Det gjelder ordinære fjøs, det gjelder pelsdyroppdrett, og det gjelder både kjæledyr og andre dyr. Mitt spørsmål til Marit Arnstad blir derfor: Hvorledes ser Marit Arnstad på dyrevelferd? Er hun enig i at her er det en lang vei å gå for at vi skal få en akseptabel standard slik at dyra våre har det så bra som overhodet mulig. Det er det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er: Mener Marit Arnstad at vi bør vurdere pelsdyrsida på nytt, og at vi må se på en avvikling eller få andre bur som disse dyrene kan oppholde seg i?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Jeg ønsker å spørre landbruksministeren om skog og om fjellstover. Jeg begynner med skog. Når vi planter et tre, så er nok sjansen for at vi vil høste av det treet, liten. Det må vi innse. Med de klimatiske forholdene vi har i Norge, er det nok generasjonene som kommer etter oss, som får glede av den granen eller den furua som vi planter. Når vi ser på statsbudsjettet, er det betydelig reduksjon i tilskuddene til og satsingen på skogplanting/skogkultivering. Mitt spørsmål til statsråd Sponheim er derfor: Er det fordi det er så langt fram i tid at man nå velger en betydelig reduksjon på dette området? Eller er det fordi man ikke syns det er nødvendig å tenke på kommende generasjoner, at de også skal kunne høste av naturen, slik vi har kunnet høste av den? Mitt andre spørsmål handler om fjellstover – eller gjeterhytter, som jeg bruker å kalle det. I budsjettet er det avsatt ca. 625 000 kr til forvaltning av fire gjeterhytter i Finnmark. Nå er ikke SV det partiet som vil kvitte seg med statlig eiendom. Vi vil gjerne beholde statlig eiendom, særlig det som er av strategisk betydning. Men det virker noe tungvint at Landbruksdepartementet skal forvalte fire gjeterhytter på Finnmarksvidda. Hadde det ikke vært hensiktsmessig at man hadde overført disse pengene til oppsitterne, slik at de hadde kunnet styre med forvaltningen av disse fjellstovene sjøl?