Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-12-10:
Først har jeg lyst å gi anerkjennelse til den forrige forsvarskomiteen, som avgav sin innstilling i juni. Gjennom arbeidet i Stortinget ble det da lagt en god ramme for Forsvarets virksomhet i den kommende 4-årsperioden. Betydelige mangler i arbeiderpartiregjeringens forsvarsproposisjon ble rettet opp av et flertall i Stortinget. Dagens storting og vår komite har fått det forpliktende oppdraget å sette vedtakene fra juni ut i livet. Dette arbeidet vil vi ta på oss i et nært, konstruktivt og ikke minst optimistisk og fremtidsrettet samarbeid med Forsvaret og Forsvarets personell og med Forsvarsdepartementets politiske og administrative ledelse. NATO-samarbeidet vil selvsagt ligge som selve bærebjelken under dette arbeidet. Hvis man noen gang kan snakke om behovet for å operere i team og med optimisme og god samarbeidsånd som rettesnor, så vil det være i den uhyre krevende, men desto viktigere oppgaven det blir å bringe forsvaret av landet vårt inn i en tilstand av forutsigbarhet, trygghet og robusthet. Den doble ubalansen verken kan eller skal få fortsette. Fra Høyres side kan jeg forsikre at det er med stor optimisme og besluttsomhet vi går til dette arbeidet. Som alltid vil Høyre invitere flest mulig til et bredt og forpliktende samarbeid om Forsvaret. Landet vårt, en liten, men strategisk og ressursmessig viktig randstad i NATOs nordflanke og med en meget stor nabo, trenger enighet og samhold om forsvars- og sikkerhetspolitikken. Høyre inviterer til et slik samarbeid. Samarbeidsregjeringen har gjennom sine forpliktende formuleringer i Sem-erklæringen lagt grunnlaget for at den nye strukturen skal gjennomføres. Dette arbeidet er allerede i full gang, og jeg vil takke Forsvarsdepartementets ledelse, men ikke mindre Forsvarssjefen og hans stab av entusiastiske ansatte, som har gått inn i denne prosessen med pågangsmot, kunnskaper og besluttsomhet. Omstilling er både nøkkelordet og marsjordren i den prosessen vi står overfor. Forutsigbarhet og full politisk oppbakking er den garantien Forsvaret og Forsvarets personell har i dette arbeidet. Vi har også noe å tilby – kall det gjerne en gulrot. Gjennom omstillingen tilbyr vi spennende og etisk høyverdige arbeidsoppgaver i fredens tjeneste. Vi tilbyr karrieremuligheter og sikkerhet i et høyteknologisk miljø. Vi tilbyr deltakelse på høyt menneskelig og faglig nivå i en verden som blir stadig mindre, og hvor fred og sikkerhet bare kan trygges i nært samspill med våre allierte. Et moderne og motivert forsvar er det viktigste verktøyet i dette arbeidet. Forsvarssak er fredssak. Som en mindre parentes vil jeg nevne at vi også denne gang dessverre opplever noen grupper som legger bekymring og til og med mistenkeliggjøring og pessimisme i bagasjen i den omstillingsprosessen Forsvaret nå står overfor. At SV som vanlig stiller seg på sidelinjen i forsvarsarbeidet, legger jeg mindre vekt på – det er vel mest å regne som et kvalitetstegn. Jeg legger heller ikke avgjørende vekt på at velmenende forsvarsvenner føler skuffelse over at Samarbeidsregjeringen etter fire uker i regjering verken kunne eller ville legge frem et fullt ut finansiert løp. Men vi burde kanskje ha kunnet vente at Fremskrittspartiet, Stortingets tredje største parti, ville lagt obstruksjonsstrategien og mistenkeliggjøringen til side. Partiet hevder jo vanligvis at det forsvarer Forsvarets interesser, og da blir utvilsomt et kutt på 2 milliarder kr i materiellinvesteringer i 2002 lite konstruktivt. Jeg både håper og tror at det oppfattes som mer konstruktivt når jeg legger til grunn Høyres troverdighet i forsvarsspørsmål, sammen med Sem-erklæringens klare forpliktelse om at Samarbeidsregjeringen vil «gjennomføre omleggingen av forsvaret i samsvar med den struktur som er vedtatt av Stortinget, og sørge for at den blir finansiert». Det at Høyres forsvarsminister ønsker et halvt år fra kommandoplass i Forsvarsdepartementet til å kvalitetssikre grunnlaget for Stortingets vedtak, bør de fleste finne både betryggende, forståelig og nødvendig. Det var jo ikke umiddelbart lett å få ut alle beregningene under det tidligere regimet, og hendelsene 11. september har ikke gjort dette mindre nødvendig. Samtidig vil jeg understreke – og det er det viktigste – at omstillingsprosessen i Forsvaret pågår nå for fullt og uten forsinkelser. Det er rett og slett ikke plass til både å omstille, rasjonalisere og øve på én gang. Det sikkerhetspolitiske bildet gjør at vi med trygghet kan gjennomføre de strukturelle endringene som er vedtatt, og at dette arbeidet kan pågå med full kraft og intensitet. En annen løsning ville kunne ført til frustrasjoner og uoversiktlighet. Stortinget får oppfølgingsproposisjonen før påske, og Stortinget vil behandle den i god tid før sommerferien. Jeg legger også til grunn at Stortinget vil få oppfølgingen av Sårbarhetsutvalgets innstilling i samme periode. Med det vil Samarbeidsregjeringen og Stortinget ha oppfylt enda en premiss, nemlig at langtidsplanene for Forsvaret og det sivile beredskap skal behandles i sammenheng. Terroranslagene mot New York og Washington den 11. september har ikke gjort dette mindre viktig. Særlig Heimevernets rolle kan komme til å vise at Stortinget var meget forutseende under behandlingen i juni. Så litt om det meget omfattende arbeidet som Forsvaret er i gang med. Hovedmålsettingen er som kjent å etablere en forsvarsstruktur som medfører en betydelig forbedring av den operative evnen. Dette krever ny innretning og prioritering av Forsvarets investeringer. Forsvarets årlige driftsutgifter må reduseres med minst 2 milliarder kr. En slik gigantisk omstilling er bare mulig ved hjelp av streng disiplin i forhold til vedtak: Organisasjonssteder, garnisoner og andre strukturelementer som er vedtatt nedlagt, skal opphøre samtidig med at ny virksomhet etableres.Antall årsverk skal reduseres med minimum 5 000 i forhold til antallet pr. 1. september 2000.Eiendommer, bygg og anlegg og materiell som ikke inngår i den nye strukturen, skal være utfaset og i størst mulig grad avhendet. Det er ikke rom for nye omkamper! I 2002 vil gjennomføringen av disse omfattende omstillingstiltakene være en hovedoppgave for Forsvarets virksomhet. Både omstruktureringen og nedbemanningen av Forsvarets sentrale ledelse vil utgjøre en viktig og nødvendig del av omleggingen. Som bekjent skal den nye Forsvarsstaben integreres og samlokaliseres med Forsvarets overkommando og Forsvarsdepartementet, med det resultat at den samlede forsvarsledelsen blir redusert med hele 50 pst. Samtidig skal det etableres en ny kommandostruktur med nesten samme nedbemanningsmål, og det vil bli gjennomført gjennomgripende endringer i struktur og organisering i alle forsvarsgrenene. Parallelt med disse omfattende omleggingstiltakene skal aktiviteten innen Forsvarets kjerneområder selvsagt opprettholdes. Forsvaret skal gjennomføre den styrkeproduksjon som er nødvendig for å kunne etablere den strukturen vi skal ha etter omleggingen. En helt avgjørende motiveringsfaktor blir det å beholde tilstrekkelig personell med høy og kritisk kompetanse i Forsvaret. Jeg tillater meg å gjenta hva jeg sa om optimisme, forutsigbarhet og tillit til Forsvaret fra dette kjernepersonellet. Gjennom den økte strukturen som Stortinget vedtok i juni, ble oppgaven selvsagt ikke mindre med en redusert stab. Jeg har tillit til at Forsvaret vil løse også denne oppgaven. Vårproposisjonen vil i alle fall inneholde supplerende tiltak i forhold til denne problemstillingen. Samarbeidsregjeringen ber om tillit og vil gi tillit tilbake. Samarbeidsregjeringen, av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, har som overordnet målsetting å sikre balanse mellom oppgaver, struktur og ressurstilgang. Vi er stolte og ydmyke over å ha blitt tildelt denne oppgaven av folket i valg. Omleggingen av Forsvaret må selvsagt ikke ses uavhengig av den omleggingen som foregår i NATO. Denne omleggingen vil uten tvil vil bli preget av terroranslagene mot USA 11. september. Norge har som NATO-medlem for første gang møtt en artikkel 5-situasjon, og det er uhyre viktig for Norges sikkerhet at vi oppfyller våre allianseforpliktelser. Tilpassingen til NATO er en aktiv prosess som sikrer at alliansen forblir sentral i utviklingen av det euroatlantiske samarbeidet. For Norge må vi gjennom aktiv innsats sikre at vi beholder mulighetene for å motta effektiv og nødvendig alliert støtte hvis et slikt behov skulle oppstå. Selvsagt er det betinget av at Norge engasjerer seg på linje med våre allierte i viktige spørsmål for alliansen. Samtidig må Norge, som ikke-medlem i EU, sikre seg muligheter for innflytelse og medvirkning i utviklingen av egen europeisk forsvarsidentitet i de organene vi har tilgang til. Som leder av den norske parlamentarikerdelegasjonen til OSSE er det naturlig å understreke den viktige rollen OSSE kan spille i urolige hjørner av Europa og Asia. Vi står, som vi ser, overfor meget betydelige utfordringer når det gjelder Forsvaret. Med den omstillingsviljen og omstillingstakten som er i gang, og med tillit til behandlingen av vårproposisjonen i løpet av neste halvår vil Forsvaret bli godt rustet til å fylle de oppgavene Forsvaret vil bli stilt overfor i de kommende år.