Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-10-29:
Kysttorsken er en mindre del av fiskeressursene, men for de yrkesfiskerne som har fisket i fjordene våre, er det viktig at det ikke blir stopp i fisket. Sjøl kommer jeg fra en fjordarm innerst i Borgundfjorden på Sunnmøre, der min bestefar drev fiske på Borgundfjorden ved siden av det å være bonde. Å bli med bestefar ut i Borgundfjorden for å sette og dra garn, er et fint barndomsminne, for alle så vi fram til at det årlige Borgundfjordfisket skulle starte. Borgundfjorden er i dag tilnærmet fredet. Det er helt urimelig at det er totalt forbudt å fiske her, sa lederen i fylkesfiskarlaget, Lars Erik Hopmark, på årsmøtet til Møre og Romsdal Fiskarlag i Ålesund torsdag for to uker siden. Det er ingen skam å snu. Jeg vil ha yrket mitt tilbake, sa Terje Blomvik, en barndomsvenn som har hatt Borgundfjordfiske som levebrød hele sitt voksne liv. Leder i Norges Fiskarlag, Reidar Nilsen, uttalte følgende: Vi har fredet kysttorsken lenge uten å se resultat. Nå er det på tide å gjøre noe med snylterne – predatorene som spiser opp yngelen. Før en gjør noe med snylterne, får ikke gytebestanden ungene til å vokse til. Debatten tok dermed en ny vending; den fikk satt fokus på manglende forskning på området predatorer, som skarv og sel. Så kan en spørre seg: Hva er bærekraftig fiskeri? Litt forenklet innebærer det at dagens fiskerier ikke skal påvirke negativt neste generasjons mulighet til å drive fiske. Men for å oppnå det må en forutsette et velfungerende økosystem på alle nivåer. I en situasjon der kunnskap om en ressurs mangler, tilsier bærekraftig forvaltning en føre-var-tilnærming til menneskeskapte påvirkninger på ressursene. Det er fristende å tro at desto mindre kunnskap, desto mer konservativ forvaltning. Årsmøtet i Møre og Romsdal Fiskarlag kunne vise til at de flere ganger har uttalt seg kritisk til forskningsinnsatsen når det gjelder kysttorsken. Samtidig som de var innom vandringsmønsteret til torsken som en utfordring, hevdet de at høsting av tare fører til at fiskeyngelen ikke finner gjemmeplasser og dermed blir lettere bytte for bl.a. skarv. Årsmøtedeltakerne ønsket å vite hvorfor dette ikke ble tatt hensyn til i gjenoppbyggingsplanen. Det var derfor svært positivt at Fiskarlagets talsmenn, som tok opp disse utfordringene, fikk støtte fra forskerhold. Jeg er enig i at vi vet for lite om hvordan predatorene, som skarv og sel, påvirker kysttorskbestanden. Vi vil gjerne diskutere disse tingene, sa havforsker Asgeir Aglen fra Havforskningsinstituttet. Det er et paradoks at han like før – fra den samme talerstolen – sa: Dersom gjenoppbyggingsplanen ikke fører til bedring, må vi komme tilbake med stadig hardere reguleringer. Nylig kunne vi lese i FiskeribladetFiskaren at etter 18 års totalfreding av torsken i Canada er den aldri kommet tilbake, og at kanadiske forskere som har forsket på problemstillingen med sel, mener at det er beitepress og gråsel som kan være årsaken. Hvorfor ble ikke denne problemstillingen tatt hensyn til ved behandlingen av den siste sjøpattedyrmeldingen? Vil statsråden ta med seg disse viktige signalene og sørge for at prosessen blant kanadiske forskere vil bli fulgt opp av forskermiljøet også i Norge? Jeg registrerte at statsråden sa det var betydelig forskning på kysttorsken, og at det ennå er mange ubesvarte spørsmål på forskningsområdet. Jeg håper inderlig at statsråden med dette tar med seg utfordringene fra årsmøtet til fiskerne i Ålesund, og også ser på det som skjer i Canada.