Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-11-14:
Ja, akkurat det siste er vi jo enige med Olav Akselsen i. Det som jeg syns har vært frustrerende med denne debatten, er at man later som om EØS-avtalen nesten bare dreier seg om næringsliv og handel. Denne debatten om EØS-avtalen burde ha dreid seg om samfunnsutvikling, og det perspektivet har både Senterpartiet og vi prøvd å dra opp. Det var ganske befriende at Morten Høglund i et replikkordskifte sa til meg at EØS-avtalen er lik FrP-politikk. Det burde i hvert fall føre til noen tanker for andre partier også. EØS-avtalen handler bl.a. om rammene rundt folkestyret. Handlefrihet for demokratisk valgte organ til å gjøre de viktige valgene ut fra lokale og nasjonale interesser er helt avgjørende for folkestyret. Det alle må være enige om, er at mye makt er flyttet til Brussel, og mye makt er flyttet til byråkratiet og til domstolene – altså undergraver man handlefriheten. Det er sånn at viktige hensyn blir underlagt kapitalens fire friheter og lammer handlefriheten, og det er også et – i hvert fall et lite – hav av forskjell mellom EØS-avtalen og fullt medlemskap i unionen. Denne handlefriheten som vi tross alt har, er ikke flertallet villig til å bruke – man er ikke villig til å bruke vetoretten på viktige områder. Så blir det sagt mange ganger at bare vi får sitte rundt bordet eller være med på familiebildet, så skal nok alt bli bra. Da vil jeg spørre: Hvorfor skal bl.a. jeg tro at de som sitter og nikker til alt fra Brussel, vil vise muskler når de sitter rundt bordet? Hva skal overbevise meg om at man ikke sitter og nikker rundt bordet hvis man var medlem? Så vidt jeg vet har både Sverige og Danmark blitt avskåret fra å bruke handlefrihet med hensyn til det vi oppfatter som viktige saker. Så sier Akselsen at han hører at næringslivet klager over at EØS-avtalen har mangler. Det jeg har hørt, er i alle fall at små og mellomstore bedrifter har klagd over mer byråkrati og mer skjemavelde – direktiver som har vært unødvendige i deres næringsvirksomhet. Så syns jeg også det er et paradoks – eller skal vi si et demokratisk problem – at det er så lite åpenhet rundt diskusjonene her i Norge, bl.a. fordi diskusjonene foregår i EØS-utvalget og ikke blir brakt ut i det offentlige rom. Jeg ville ha trodd at de som skal forhandle for oss i Brussel, kunne vist mye større muskler, mye større pågåenhet hvis det hadde vært en offentlig debatt i Norge, og hvis de visste at de hadde en sterk opinion bak seg. Men det forutsetter altså åpenhet. Så til de forestående forhandlingene. Her truer kommisjonen med en kjemperegning til Norge. Hvorfor gjør de det? Jo, det er fordi de ikke har kommet til noe de betrakter som skikkelige ordninger når det gjelder utvidelsen. Hva gjør de? Jo, de inviterer noen land til å sitte rundt bordet og til å være med på festen, og så sender de regninga til Norge. SV er ikke uvillig til å betale for at fattige land skal kunne få lov til å reise seg i verdighet – tvert imot. Men hvorfor i all verden skal vi da bruke så mange midler gjennom EU – gjennom et system som har vist seg å være ineffektivt når det gjelder å fordele midler, gjennom et system som gang på gang har vist korrupsjon? Nå har vi nettopp hatt en skandale hvor en revisor har fratrådt stillingen og sagt at dette er et system som er åpent for fusk. Revisjonsretten i EU har nettopp understreket det samme. For åttende år på rad kommer de med en rapport som sier at her blir ikke midlene brukt riktig. Ja, mer til fattige land, men mer målrettet!