trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-25:
Bakgrunnen for vårt forslag er den situasjonen som vi har sett utvikle seg spesielt i Oslo sentrum, men også i en del omkringliggende distrikt. Mange oppfatter dette forslaget som veldig drastisk og radikalt, men det er i realiteten mindre inngripende enn det flertallet i denne salen kommer til å gjøre ved å kriminalisere sexkjøp. Det er riktignok ikke et lovforbud rettet mot den enkelte prostituerte, men det kommer til å fungere mot den enkelte prostituerte. Jeg synes nesten det var litt rørende å høre saksordføreren prate om noen kriminalpolitiske veivalg, for det man med det vedtaket har gjort, er det stikk motsatte, så sånn sett er det spesielt. Vi mener at vårt forslag, kombinert med endrede visumregler, kunne vært en bedre balansegang, kombinert med økt fokus på menneskehandel – et syn vi for øvrig deler med Regjeringen – enn å kriminalisere sexkjøp. Regjeringen har foreslått økte midler til Oslo-politiet. Det er en bra start, men langt fra nok. I en situasjon hvor f.eks. en kvinnelig politijurist blir gravid, venter man i tre måneder med å ansette en ny. Det som skjer da, er jo at sakene hoper seg opp, og at man faktisk ikke får satt ballen i mål når det gjelder f.eks. trygdejuks eller skattesvik. I Oslo by er alt dette en viktig faktor med hensyn til utrygghet, for situasjonen ellers i Oslo by er jo at den går til det bedre. Fafos siste levekårsundersøkelse viser at byens tilstand blir stadig bedre. Oslo kommune har tatt ansvar for sin del ved å etablere politiråd, og de har etablert et forpliktende samarbeid mellom politi, skjenkemyndigheter og kommunen. De vil utvikle et såkalt vertskapsbevis som kommer til å virke betryggende, fordi man kan få i fokus de som er seriøse, og de som er useriøse, på en mye bedre måte enn i dag. Skal man hjelpe folk ut av et rusproblem, er Høyre helt enig i at sosialpolitiske tiltak er det aller viktigste. Man får aldri tvunget mennesker ut av et rusproblem, for rusproblemet er gjerne et symptom på et savn eller tomrom i hode eller hjerte som man prøver å fylle opp, men dessverre med helt feil ting. Vårt forslag er et supplement som tar inn over seg folks behov for trygghet for ikke å bli overfalt på gaten. Jeg synes ikke det er greit at man nærmest skal føle seg redd for å gå alene i byen om kvelden fordi tre–fire prostituerte kaster seg over deg. Jeg vet at mange i denne salen er opptatt av at det er en integritetskrenkelse når en mann trakasserer en kvinne på et utested, men for veldig mange menn føles det også som en integritetskrenkelse når man ikke kan gå alene i byen en kveld uten at tre–fire prostituerte drar deg i armen og tar deg i skrittet. Det er et paradoks at alle reagerer på det første, mens færre reagerer på det siste. Til slutt vil jeg si at vi trekker vårt forslag nr. 2, og Høyres og Fremskrittspartiets felles forslag trekkes også, til fordel for det Venstre-forslaget som tar opp i seg de gode hensiktene og formålene. I tillegg tar jeg opp vårt forslag nr. 3.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-25:
Forslagsstillerne tar opp et tema som berører mange og skaper stort engasjement, ikke uten grunn. At man ikke får forsikring av usaklige grunner, og at hensynet til det enkelte selskaps økonomi styrer alt, blir i realiteten en sorteringsprosess – sortering mellom verdige og uverdige mennesker. Det er en utvikling ingen ønsker. Vi har allerede et regelverk som søker å balansere hensynet mellom kontraktsfrihet og den enkeltes behov for forsikring ut fra bredere samfunnsmessige hensyn. I forslaget tar man opp en rekke bekymringer for et påstått vedvarende og økende press for å gjøre det enklere å samle, bruke og oppbevare personopplysninger om helse. I den grad utviklingen og erfaringen viser at den avveiningen og balansegangen som må gjøres, har bikket over, regner vi med at det blir gjennomdrøftet i komiteen når Regjeringen i løpet av 2007 skal legge frem forslag for Stortinget, slik at Stortinget inviteres til å gjennomgå alle de prinsipielle problemstillingene som både forslagsstillerne, komiteen og statsråden fortjenstfullt nok har vært opptatt av. Forholdet mellom forsikringsbransjens behov for informasjon og den enkeltes personvern er en debatt som er viktig, og som bør løpe kontinuerlig. Dette kommer vi tilbake til når saken kommer til Stortinget i løpet av høsten.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-25:
Det er greit å få avklart i dag at man ikke ønsker å stemme for Høyre og Fremskrittspartiets forslag for å sikre bedre kontroll med den useriøse delen av bransjen og bidra til at den seriøse delen av bransjen kan styrke sin kontrollvirksomhet og kvalitet. Men utover å peke på bransjen selv og komme med hentydning til utredninger: Hvilke konkrete tiltak ser statsråden for seg kan gjennomføres for å sikre bedre offentlig kontroll som del av det spleiselaget som var forutsatt da lov om vaktvirksomhet ble vedtatt? Riktignok er representanten Dørum en meget sympatisk mann, men ingen talsmann for de sittende regjeringspartiene. Kan statsråden avklare at han selv ikke legger til grunn at Høyre ønsker å privatisere maktbruk?
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-25:
Jeg hadde et spørsmål til til statsråden. Det var om statsråden kan avkrefte at Høyre legger til grunn at man skal privatisere en form for maktbruk.
André Oktay Dahl (Høyre), 2007-05-25:
Jeg synes representanten fra Fremskrittspartiet stilte veldig betimelige spørsmål om hvordan Regjeringen ser for seg at viktige samfunnsoppgaver blir løst i fremtiden. Jeg har ikke sett forslag om å fjerne antallet vektere på Gardermoen til fordel for f.eks. politiansatte. Med hensyn til de integritetskrenkende episodene som har vært på Gardermoen, hvor folk faktisk har følt seg trakassert og stigmatisert, så skulle man tro, med det genuine engasjementet fra Arbeiderpartiet mot maktmisbruk og kommersialisering av maktmidler, at man skulle sett et enormt engasjement i forhold til hva som har skjedd der. Det har jeg ikke sett. Antakelig er det en erkjennelse av at det vil koste penger, og at man ikke har penger til det på justisbudsjettet. Til slutt skal jeg forsikre representanten Heggø om at det skal hakket mer til enn å høre tradisjonell arbeiderpartiretorikk og ansvarsfraskrivelse for å fjerne nattesøvnen til en Høyre-mann.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-25:
Senterpartiet er opptatt av trygge lokalsamfunn. Derfor er jeg enig med forslagsstillerne i at aggressiv og pågående tigging, prostitusjon og salg kan være uheldig, men politiet har jo allerede i dag anledning til å vise bort folk som opptrer truende og plagsomt. Ordlyden i representantforslaget tyder på at det ikke bare er de aggressive aktivitetene som oppleves som problemfylte, men like mye det visuelle uttrykket. Noe av diskusjonen om forholdene i Oslo har jo nettopp vært knyttet til de visuelle uttrykkene i turistgatene våre. Jeg mener vi skal være forsiktige – veldig forsiktige – med å la oss rive med av en debatt hvor vi skal rydde bort et symptom, men hvor vi lar virkeligheten være omtrent den samme. Det vil jeg være redd for, hvis vi ikke går grundigere inn i dette enn ved å gi tilslutning til de forslag som er framlagt. Jeg klarer ikke å fri meg fra en tanke om at her er man ute etter å få noe ut av syne, men at vi fortsatt skal måtte leve med problemene. Det arbeides nå med en lovgivning som forbyr kjøp av seksuelle tjenester. Det er jeg glad for. Jeg mener det går på det prinsipielle og på tiltak som har en annen inngang enn det at vi skal rydde opp i bybildet. Det går på spørsmålet om menneskehandel, og det går på uverdige forhold knyttet til respekt for menneskeverdet. Jeg mener at Stortinget vil være tjent med å få den type prinsipiell gjennomgang av disse spørsmålene, framfor å gjøre dette til et spørsmål om politivedtekter og en ryddigere by. Jeg vil beklage det hvis det blir utfallet av dagens debatt.
Aud Kvalbein (Kristelig Folkeparti), 2007-05-25:
I Kristelig Folkeparti ønsker vi å signalisere forbud mot kjøp av seksuelle tjenester. Vi ønsker et slikt forbud fordi vi ikke aksepterer at mennesker omsettes som en handelsvare. Hvert menneske er ukrenkelig. Kjøp og salg av menneskekroppen bør derfor bli forbudt i Norge. Et forbud mot kjøp av seksuelle tjenester vil virke preventivt og dermed redusere antallet horekunder. Dette vil igjen gjøre det mindre lønnsomt å drive med prostitusjon, og prostitusjonens omfang vil bli redusert. Vi vet at menneskehandel er verdens hurtigst voksende kriminelle aktivitet. Ifølge FN er utbyttet på nærmere 100 milliarder kr pr. år. Vi vil ikke få bukt med denne kyniske og svært brutale formen for kriminalitet dersom vi ikke angriper den på bred front. Å gjøre handel med kvinnekroppen mindre lønnsomt er et nødvendig virkemiddel for å redusere menneskehandelens omfang. I Kristelig Folkeparti er vi derfor glad for at regjeringspartiene nå støtter vårt standpunkt om kriminalisering. Det er avgjørende viktig at innbyggerne opplever at de kan bevege seg fritt omkring i byene. Vi kan ikke tillate at prostitusjon, narkotikaomsetning og kriminalitet gjør at noen områder nærmest blir utilgjengelige for publikum og umulige å drive næringsvirksomhet i. Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi nå får en bortvisning som ikke blir oppfattet som en renovering av gatene, og at det er hovedformålet. Vårt engasjement for å redusere prostitusjonsomfanget er på ingen måte begrunnet i ønsket om rene og pene gater, men i ønsket om å sikre den enkelte grunnleggende menneskerettigheter. Med samme begrunnelse har Kristelig Folkeparti støttet forbudet mot organisert tigging. For oss har det vært svært viktig å forhindre økt stigmatisering eller vanskeligere levekår for mennesker som allerede er hardt prøvet. I Oslo er vi vel kjent med at prostituerte, tiggere og selgere tidvis har vist en provoserende og aggressiv atferd. Slik atferd kan vi ikke akseptere. Byer som Oslo trenger hjemmel i de lokale politivedtektene som gir politiet mulighet til å bortvise mennesker som har en atferd som forstyrrer den alminnelige ro og orden eller ferdsel, på eller i umiddelbar nærhet av offentlig sted. En slik hjemmel vil gjøre det mulig å bortvise alle som opptrer på en uakseptabel måte i det offentlige rom, ikke bare navngitte grupper på samfunnets skyggeside. Kristelig Folkeparti har i dag fremmet forslag i tråd med det jeg nå har anført, og som jeg hermed tar opp. Kristelig Folkeparti er også opptatt av andre tiltak som vi vet reduserer kriminalitet og bidrar til økt trygghet. Det er en vel dokumentert sammenheng mellom alkohol og voldskriminalitet. Derfor må vi stramme inn på antallet skjenkebevillinger og differensiere åpningstidene i byområder med store kriminalitetsutfordringer. Jeg ser fram til et tverrpolitisk samarbeid om ulike tiltak for å sikre økt trygghet for alle innbyggere i Norge.
Aud Kvalbein (Kristelig Folkeparti), 2007-05-25:
Til tross for betydelig motstand i Regjeringen mot å kriminalisere kjøp av seksuelle tjenester, har landsmøtene til de tre regjeringspartiene besluttet å forby kjøp av seksuelle tjenester. Det er selvfølgelig Kristelig Folkeparti veldig glad for. Prostituerte er likeverdige medmennesker, og samfunnet bør ikke sitte stille og se på at denne gruppen mennesker fornedres gjennom andres kjøp av deres kropp. Justisministeren har forsikret at Regjeringen vil følge opp landsmøtevedtakene om kriminalisering, og jeg hørte at statsråden kom noe inn på oppfølgingen av dette. Jeg vil tillate meg å spørre statsråden om når Stortinget kan forvente å få seg forelagt et lovforslag om dette?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-05-25:
Statsråden og jeg deler det syn at når politiet viser seg, har de så stor respekt at de setter normer – rett og slett bare ved å være til stede. Mitt spørsmål til statsråden går i grunnen på en bekymring jeg har hatt over noen år, og det er status og posisjon for det vi kan kalle politiets utadrettede arbeid – det som på politispråk heter ordenstjenesten. Det er den delen av politiet som dukker opp når noen har tørrkokt en kjele, slik at det lukter svidd eller er enda farligere. Det er også den delen av politiet som dukker opp på et drapsåsted. Hvilke tanker har statsråden gjort seg for å styrke status og posisjon slik at man kan rekruttere gode folk til denne tjenesten, at de står i tjenesten, og at de forblir i tjenesten? Jeg tror det er en tjeneste som er helt avgjørende for den generelle og brede tillit mellom norsk politi og folk her i landet, borgerne. Jeg tror det er en slik tjeneste vi snakker om når man vandrer på Karl Johan og møter utsatte mennesker på en klok måte, for det vet jeg at politiet gjør.
Kirsti Saxi (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-25:
Jeg vil først si at SV stiller seg bak innlegget til saksordføreren, og jeg ønsker bare å understreke regjeringspartienes mening. Vi står her overfor et kriminalpolitisk veivalg, og politikken her bør trekkes opp av Stortinget og ikke av politivedtekter lokalt, for å sikre likebehandling. Når et enstemmig storting nylig vedtok å avkriminalisere tigging, var dette basert på en erkjennelse av at det er galt å straffe offentlig lidelse, og et prisverdig signal om en mer human tilnærming til fattigdomsproblematikken. Tigging og prostitusjon er ikke først og fremst et ordensproblem, men den synlige dokumentasjonen på fattigdom og lidelse. Det er derfor viktig og riktig det vi nå har understreket, at tigging først og fremst må møtes med sosialpolitiske virkemidler, ikke med kriminalpolitiske virkemidler. Det er mange grupper i Oslo og andre steder i landet som av og til har en atferd som virker både truende, aggressiv og pågående. Vi skal selvsagt ha normer og regler for hva som er akseptabel atferd i et samfunn, og disse skal selvfølgelig gjelde alle, uavhengig av om de er prostituerte, tiggere eller stortingsrepresentanter. Det er også viktig å understreke at politiet i dag har hjemler for å opprettholde alminnelig ro og orden. Men mye tyder på at noe av tiggervirksomheten, særlig i Oslo, har fått et mer profesjonelt og organisert preg. SV mener derfor at det er viktig at eventuell tvangsmessig tigging fanges opp av lovverket. Vi viser til Innst. O. nr. 10 for 2005-2006, der vi bad Regjeringen følge opp forslaget om å innlemme organisert tigging i straffeloven § 224 om menneskehandel, altså den såkalte trafficking-paragrafen, fordi vi mener det vil være viktig for å stille bakmennene for tigging til ansvar. Det er riktig og viktig at departementet også vurderer nødvendige rettslige tiltak for å møte bekymringen knyttet til aggressiv og pågående prostitusjon, tigging og salg, men jeg vil understreke viktigheten av å se på sektorovergripende tiltak for å begrense tilstrømningen. Når det gjelder Oslo, har f.eks. tiltak som bladet =Oslo gjort mye for å forebygge tigging. Ikke minst har mange tiggere fått tilbake sin verdighet. Jeg vil avslutte med å sitere fra en lederartikkel i det nevnte bladet, der det står følgende: «Veien til ro og trygghet går ikke gjennom straff, men gjennom toleranse og raushet».
Kirsti Saxi (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-25:
Som tidligere hørt i debatten mener regjeringspartiene at bruk av maktmidler skal håndteres av det offentlige og være underlagt offentlige instrukser. SV og Regjeringen ønsker ikke en privatisering av politi og fengselsvesen og mener at myndighetenes strengeste tvangsutøvelse skal utøves av det offentlige. Likevel er det utvilsomt at vaktselskaper bidrar til at mange bedrifter og privatpersoner opplever økt trygghet, og det er derfor viktig å sikre god kvalitet i og kontroll med vekterbransjen. Som sagt har Justisdepartementet startet en gjennomgang av vaktvirksomhetsloven for å tydeliggjøre ansvarsgrenser mellom politi og vaktselskaper og for å sikre nettopp nødvendig kvalitet og kontroll med bransjen. Når det gjelder forslaget om lovendring for å kreve politiattest, viser vi til brev fra justisministeren om at dette er mulig også i dag innenfor gjeldende lovverk. En regelendring er derfor ikke nødvendig. Når det gjelder forslaget om at politiet skal ha plikt til å varsle ledelsen i et vaktselskap dersom en av deres ansatte har begått straffbare handlinger eller er under etterforskning mistenkt for alvorlige straffbare handlinger, mener vi at dette er noe som krever grundig kartlegging og utredning før man eventuelt vurderer å innføre en slik regel. SV og Arbeiderpartiet mener at en viktig innvending mot et slikt forslag er at det i noen tilfeller kan være snakk om straffbare forhold som ikke er relevante for den tidligere straffedømtes evne til å utføre arbeidet. En slik regel vil da kunne virke ekskluderende i forhold til å komme ut i arbeid etter endt soning. Regjeringen har et sterkt fokus på å hjelpe tidligere straffedømte til å kunne komme tilbake til samfunnet etter endt soning, og dette er noe SV har vært spesielt opptatt av. Selv om politiet ikke har en plikt til å informere vaktselskapet, må det kunne forventes at en slik varsling skjer i de tilfellene hvor politiet mener at vedkommende er uskikket til å arbeide som vekter på grunn av tidligere straffbare forhold. Til slutt vil jeg knytte noen kommentarer til forslaget om å teste vektere ved mistanke om misbruk av rusmidler. Dette mener vi kan virke krenkende på den ansattes integritet, og vil nødvendigvis måtte innebære at en uhildet instans vil måtte ta prøvene og være ansvarlig for testresultatene. Vi mener at ved mistanke om lovbrudd er det påtalemyndighetens ansvar å kartlegge om noe ulovlig har skjedd. Som vi har vist til i innstillingen, finnes det visse næringer, som f.eks. lete- og borevirksomheten i Nordsjøen, som har egne systemer for en slik prøvetaking, fordi det er sikkerhetsmessig særlig nødvendig å sikre rusfrihet i det arbeidsmiljøet. Vi mener at private vaktselskaper ikke står i en særstilling i forhold til andre private og offentlige tjenesteytende næringer som skulle tilsi at man burde åpne for slike kontroller i regi av arbeidsgiver.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Dette syns jeg er veldig gode spørsmål. Jeg syns vi politikere kanskje skal konsentrere oss mer om dette i framtida enn bare å diskutere kroner og øre til politiet. Som ansvarlig for etaten mener jeg derfor at vi i mye større grad burde vært konfrontert nettopp med denne type spørsmål. Det er bakgrunnen for at Regjeringa har tatt grep når det gjelder spørsmålet om hvordan vi organiserer arbeidet i forhold til de prostituerte og de som utsettes for menneskehandel. Jeg mener at det var helt nødvendig at vi fikk etablert en gruppe i Oslo som skapte tillit mellom ofrene og dem som faktisk skal drive etterforskning av bakmenn. Jeg er veldig glad for at vi har fått på plass en slik gruppe. Det samme kan vi si om gjengprosjektet. Jeg tror det er veldig viktig å se på om det er en mulighet for å få mer ut av politikronene enn det vi får i dag, bl.a. ved at man samarbeider over politidistriktets grenser og også med andre spesialenheter. Jeg vil selvfølge også invitere Fremskrittspartiet til å være med på å forebygge bedre og drive en bedre alkohol- og ruspolitikk i Oslo kommune.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Som representanten Kvalbein sikkert er klar over, stod det jo i Regjeringas handlingsplan at man ville vurdere spørsmålet om kriminalisering av sexkjøp. Bakgrunnen for at man hadde vurderingsformuleringa, var at man ønsket å avvente noe erfaringene fra Sverige. Det er klare vedtak i regjeringspartienes landsmøter og i sentrale organer som har gjort sitt til at vi selvfølgelig nå har satt fullt trykk på arbeidet med bestemmelsene om kriminalisering av kjøp. Jeg vil ta sikte på å få sendt dette ut på høring så raskt som mulig. Vi har ambisjoner om å gjøre det allerede før sommerferien. Det betyr at vi ikke skal tilsidesette vanlig lovprosess når det gjelder dette forslaget. Jeg tror det er viktig å få høringsinnspill, fordi det er andre tiltak som også må på plass hvis vi skal ha god nytte og effekt av forbudet, bl.a. sikre at vi får minst mulig ulemper av forbudet. Sånn sett avventer jeg spennende høringsinnspill om dette, og deretter vil vi komme tilbake så raskt som mulig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Også i kjølvannet av representanten Nistads spørsmål mener jeg at dette er et av de elementene som det er veldig viktig å vurdere når vi skal vurdere hvordan vi organiserer politiet. Jeg mener at vi fortsatt har mye å hente ved å se på hvordan vi organiserer politidistriktene, i hvilken grad vi har for tunge beslutningsstrukturer i politiet, at vi har for mye administrasjon og for få folk ute. Det er en prosess som jeg absolutt tar på alvor. Samtidig mener jeg at vi ikke kommer utenom at vi har behov for å styrke ressurstilfanget til politiet med mer penger. Det er også derfor Regjeringa gjør det. Det tredje elementet, og det er kanskje det viktigste, er at vi faktisk trenger flere politifolk i Norge. Vi har hatt for lite opptak til Politihøgskolen. Derfor er det en av årsakene til at Regjeringa nå satser på et rekordstort opptak til Politihøgskolen, med 432 studenter, forhåpentligvis mange med minoritetsbakgrunn og ellers folk med utenlandsk bakgrunn. En av grunnene til det er at vi ønsker å få flere folk ute i gatene. Gjengprosjektet vårt er også et prosjekt som bidrar til å få politiet mer synlig, bl.a. på Furuset.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Ja. Det ser jeg. Det er ikke det samme når staten er motpart i disse sakene, i erstatningssaker hvor det er begått skade, som når f.eks. to bedrifter står mot hverandre. Selv om jeg nok skulle mene at det private næringsliv og institusjoner som tjener mye penger i kommersiell interesse, også har et betydelig ansvar for å bøte på skade påført arbeidstakere – kanskje vel så mye som staten har. Men poenget er jo at staten nettopp har lagt til rette for at man tar det ansvaret på alvor, bl.a. gjennom den forsiktighetslinjen man har ved å påberope seg foreldelse, og, som jeg sa i mitt innlegg, ved alle de andre virkemidlene man har overfor dem som lider skade, bl.a. spørsmålet om billighetserstatningsinstrumentet, som har vært veldig aktuelt overfor store grupper mennesker. Både den nåværende regjering og den forrige regjering har jobbet mye med det. Når det gjelder pokerspill i nordsjødykkersaken, er det etter den siste tids hendelser noe usikkert for meg hvem som egentlig spiller poker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Jeg har gleden av å kunne meddele at man i statsråd på Slottet antakelig for noen få minutter siden har oppnevnt personvernkommisjonen etter iherdig innsats fra bl.a. representanten Dørum, men også fra Regjeringas side. Jeg tror at det er veldig viktig for å få sett bredden i alle disse spørsmålene som nå trekkes opp, og slik at vi ikke blir tjenere for de gode hensikters tyranni, og kan se helheten i bildet. Dette er en del av personverndebatten som jo er veldig avgjørende for både folks helse og folks livssituasjon, og som også er veldig illustrerende i forhold til de utfordringer vi faktisk står overfor. En samlet komite uttrykker bekymring med hensyn til hvorvidt personvernet er tilstrekkelig ivaretatt i forbindelse med tegning av personforsikring og i forbindelse med et forsikringsoppgjør. Jeg deler denne bekymringen. Det skal ikke være sånn, som også representanten Dørum var inne på, at det de fleste av oss oppfatter som normale variasjoner i folks helse, og som ikke har noe å si for de kommersielle interessers vurdering av helserisiko, skal være særlig sterkt gjeldende når man bl.a. skal vurdere forsikringsselskapenes mulighet til å nekte forsikring. På den ene siden ligger det jo i forsikringsinstituttets natur at et forsikringsselskap har behov for helseopplysninger i forbindelse med tegning av personforsikring. Det samme gjelder i et eventuelt senere skadeoppgjør. Samtidig er det ikke til å komme forbi at dette behovet kan komme i konflikt med den enkeltes personvern. Forsikringsselskapene er pålagt å fastsette premier som står i rimelig forhold til risikoen. Risikoen kartlegges ved innhenting av opplysninger, og forsikringskunden har følgelig en korresponderende opplysningsplikt. Samtidig setter personvernlovgivningen skranker for forsikringsselskapets tilgang til personopplysninger. Ytterligere krav i den forbindelse følger også av konsesjonen til behandling av personopplysninger. Som det er gjort kjent, jobber departementet for tida med å følge opp NOU 2000:23, Forsikringsselskapers innhenting, bruk og lagring av helseopplysninger. Utredningen berører bl.a. forhold mellom forsikringsbransjens behov for informasjon og den enkeltes personvern. Jeg tar fortsatt sikte på å legge fram en proposisjon for Stortinget allerede nå, i løpet av 2007.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Nå er jo løyver og ID-kort egentlig to forskjellige saker. Man kan jo operere med ID-kort selv om man ikke har løyvesystem, og vice versa. De kriteriene som allerede ligger i loven for å kunne drive denne type virksomhet, er jo nettopp den gjennomgangen vi nå skal ha. Jeg er enig med spørreren, representanten Nistad, i at dette er en virksomhet som absolutt trenger offentlig regulering, og jeg skal love at vi i den gjennomgangen som vi nå har varslet, og i den arbeidsgruppen som er nedsatt, også skal ta med de forslagene som ligger i Dokument nr. 8-forslaget og se om de er relevante. Det gjelder bl.a. spørsmålet om godkjenningsordningene er gode nok i en så viktig utøvelse av næring, og også spørsmålet om ID-kort.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Uten nødvendigvis å forsvare mye: Jeg opplever jo representanten Dørums innspill i dette som veldig konstruktivt. Dette er forhold som den forrige regjeringa jobbet mye med, og som den nåværende regjering jobber mye med. Jeg er glad for at vi har løftet debatten fra det sporet som handlet om fem øremerkede stillinger, hvor jeg forstod at min forgjenger var like enig som jeg er i at det handler denne saken egentlig ikke om. Den handler egentlig om i hvilken grad vi skal tilnærme oss regulering. Jeg har, som Stortinget sikkert har skjønt, ikke til hensikt å avfeie disse forslagene nå, all den tid vi jobber med gjennomgangen av vaktselskapsloven. Jeg vil bare understreke betydningen av at vi har en veldig tydelig og klar regulering, og en effektiv regulering, som vi klarer å håndheve. Der vil jeg si, hvis jeg forstår representanten Dahl dit hen at jeg skal peke på noe konkret, at det som jeg nevnte i mitt innlegg om politiets data- og materielltjenestes innsats nå for å foreta vasking av lister, er veldig effektivt, i den grad man ønsker at vandelskriteriene skal gjennomføres effektivt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Tida går, og jeg har mer enn nok med å forsvare og fortelle om Regjeringas gode initiativer til å måtte begynne å forklare hva Høyre egentlig mener om privatisering av maktbruk. Det må jo Høyre stå for sjøl. Men jeg har opplevd det slik at Høyre har vært en pådriver i bl.a. å privatisere fangetransporten, og har vært uenig i at Regjeringa har reversert det. Det er et viktig element av offentlig tvangsbruk, når man transporterer mennesker under tvang. Skal det skje privat, oppfatter jeg ikke at Høyre har hatt noen renhårig linje i forhold til det viktige prinsippet som jeg mener ligger der, at når det offentlige og staten skal utøve tvang overfor borgerne, bør det gjøres i egen regi, bl.a. for å sikre at det skjer forsvarlig og innenfor de gjeldende retningslinjer, og at det ikke går kommersielle interesser i det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Hvis vi skulle ha håndtert sikkerhetsmessige problemer i det norske samfunn på den måten at man nærmest fattet politiske vedtak vedrørende enkeltpersoner, er jeg redd for at vi ville lide stor sikkerhetsmessig risiko. Derfor tror jeg det er viktig at de organer som faktisk er satt til å håndtere disse sakene, også gjør det. Vi kommer ingen vei hvis vi ikke bygger på et system som faktisk bidrar til det. Men jeg mener også at jeg i mitt hovedsvar til representanten Jensen gav uttrykk for at Regjeringa tar denne saken svært alvorlig, og at vi faktisk skaffer det som skal til for å fatte nødvendig vedtak. Det er allerede satt i verk tiltak både gjennom helsesporet og også fra politiets side for å bidra til sikkerhet. Den informasjonen som nå blir skaffet til veie, vil selvfølgelig også danne grunnlag for en raskest mulig vurdering fra Regjeringas side i forhold til spørsmålet om plassering i et spesielt skjermet mottak. Jeg skal i hvert fall forsikre representanten Jensen om at det vil bli gjort i løpet av kort tid, og faktisk er under arbeid. Men jeg vil advare mot en personifisering av denne type debatt som bidrar til at vi faktisk på sikt sitter igjen med et resultat som betyr svekket sikkerhet.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Oslos gater er ikke særlig attraktive store deler av året. En mindre opprydding er det vanligvis i turisttiden, men når høsten kommer, er vi tilbake til den vanlige, normale hverdagen. Hvert år ser det ut til å bli verre og verre, at virksomheten blir mer og mer organisert. Jeg vil spørre statsråden: Organiserer politiet sin virksomhet godt nok? Kan han gjøre seg noen tanker om hvordan de skal organisere sin hverdag bedre? Og: Bruker politiet de midlene de får, både penger og utstyr, effektivt og godt nok? Til slutt: Kan politiet bli litt mer synlig i gatene, og ikke bare akkurat i turisttiden, men gjennom hele året? Hele tiden er det slik her i Stortinget at vi diskuterer og diskuterer, men vil statsråden se på noen av de arbeidsmetodene og mulighetene som politiet nå har?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Det er synd at flertallet i komiteen ikke ser nødvendigheten av en lovendring på dette feltet. Det synes jeg er en passiv holdning. Det er Stortinget som vedtar lover, og det er således Stortinget som avgjør om det er grunnlag for å vedta lovendringer. Men Fremskrittspartiet registrerer at flertallet mener at de forhold som påpekes i forslaget fra Fremskrittspartiet, er ivaretatt gjennom forsiktighetslinjen når det gjelder å påberope seg foreldelse i slike saker. Dette er en meget snever sirkulasjonsargumentasjon. All den tid staten ut fra en rekke hensyn kan hemmeligholde dokumenter, vil det være vanskelig å avgjøre om man faktisk har fulgt denne linjen. All erfaring viser at fakta vil komme fram før eller siden. Det ville være tragisk om det blir for sent for den som kanskje hadde hatt krav på erstatning. Således påhviler det den til enhver tid sittende regjering et stort ansvar for hvorvidt historien vil vise om dette vil bli stående som en skamplett i rettsstaten Norge eller ikke. Det er ikke tvil om at staten hadde den nødvendige kunnskap om faren ved dypdykking, og nå nekter altså Regjeringen å vedkjenne seg det juridiske ansvar. Noe av det viktigste er hvor mange dykkere som virkelig er omkommet. Dette er blitt unndratt offentligheten i 80 år. Om staten her påberoper seg foreldelse, vil det oppleves som grovt støtende for folks alminnelige rettsfølelse. Så vil jeg ta opp det forslaget som er tatt inn i innstillingen.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Vi har mange løyver i dette landet, og vi har løyver som lett kan inndras, f.eks. taxiløyver, hvis vedkommende har gjort noe som er galt. Men for vekterbransjen, der det, som statsråden tok opp, har vært noe fokus på at det har vært en del brodne kar som har vært ansatt, er det ikke noe løyve eller ID-kort som politiet lettvint kan dra inn. Ser statsråden at her er det en forskjell, at for en del næringer foreligger det ID-kort eller løyver man lett kan dra inn hvis noe er gått galt, mens for denne bransjen, som er litt spesiell, og som er spesielt viktig for både næringslivet og for vanlige folk, finnes det ikke noen slags løyve som lett kan inndras av politiet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-05-25:
Vi behandler i dag et forslag knyttet til spørsmålet om foreldelse i den såkalte nordsjødykkersaken. Aller først ønsker jeg å understreke at dette er en sak som alle partier et opptatt av skal få en verdig og korrekt behandling i rettsvesenet. Det dreier seg om mennesker som har lagt ned en stor innsats som hele det norske samfunnet har kunnet høste fruktene av siden oppstarten i Nordsjøen for mer enn tre tiår siden. Derfor har også nordsjødykkersaken tidligere vært gjenstand for en bred behandling i Stortinget. En samlet justiskomite har tidligere i liknende saker lagt til grunn at staten skal være varsom med å påberope seg foreldelse der hvor det reises krav om bl.a. erstatning som en følge av feil eller forsømmelser begått av det offentlige. Det er mange gode grunner til at det fortsatt skal være slik. De som blir offer for slike feil og forsømmelser fra statens side, er ofte i en utsatt posisjon, og det kan ta mye tid og krefter å kjempe mot et helt system som i utgangspunktet naturlig nok mener at det er blitt foretatt forsvarlige avgjørelser og vurderinger. Det er derfor mye som taler for at man i slike saker utviser varsomhet med å påberope foreldelse dersom det er gode grunner for at det har tatt tid, og det er gode sjanser for at kravet ellers vil føre fram. Justisministeren har under den brede vurderingen som nå og tidligere har blitt foretatt av saken, understreket at denne forsiktighetslinjen fortsatt ligger fast, og viser til at det med grunnlag i det etter departementets syn ikke er aktuelt for staten å påberope seg foreldelse i nordsjødykkersaken så lenge det gjenstår prinsipielle spørsmål som ikke har fått sin avklaring. Med bakgrunn i dette finner komiteens flertall at det ikke er et begrunnet behov for å foreta ytterligere justeringer i foreldelsesloven § 6, som for øvrig fungerer på en tilfredsstillende måte. Det er i denne sammenheng også relevant å vise til den naturlige arbeidsfordelingen som er mellom lovgiver og domstolene, hvor det i det fleste tilfeller fører til gode resultater dersom det er rom for å tilpasse løsningen i saken til de hensynene som gjør seg gjeldende. En generell lovendring vil ikke nødvendigvis passe like godt for andre saker – det kan føre til mindre gode resultater der og et mer komplisert regelverk generelt, samtidig som det i noen saker vil være relevant å påberope foreldelse hvis det ellers er klart at kravet ikke vil føre fram ut fra f.eks. løsninger i liknende saker. Justiskomiteens flertall er tilfreds med at departementet har varslet at de vil legge til grunn en forsiktighetslinje i de foreliggende behandlingene, og rår Stortinget til at forslaget vedlegges protokollen.
Jan Fredrik Vogt (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Det kan nok en gang være grunnlag for å stille spørsmål om hvordan vi ute i samfunnet skal vite at man følger en forsiktighetslinje, så lenge man ikke ser om den linjen i ettertid har vært fulgt. Jeg tror nordsjødykkerne oppfattet situasjonen som om man har spilt en slags poker med staten, hvor den ene parten spiller med åpne kort og den andre parten holder kortene tett til seg. Vi har vært inne på det med bevishensyn, at det bl.a. er derfor man har foreldelsesloven. Jeg synes man her legger mye ansvar på den som er offer. Jeg mener at når staten er den eventuelle parten som skal yte erstatning, kan ikke de samme hensyn gjøre seg gjeldende for erstatningsbeløp i forhold til foreldelse og forutsigbarhet, som når f.eks. to bedrifter, eller to privatpersoner, har en tvist om et beløp – spesielt ikke når staten har særrettigheter. Så jeg lurer på om statsråden ser nyansene her, når staten er skadevolder med spesielle rettigheter i forhold til når andre er skadevoldere.
Jan Fredrik Vogt (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Etter å ha hørt noen av innleggene fra de sosialistiske partiene her, Arbeiderpartiet og SV, har jeg et inntrykk av at kanskje mange av dem ikke helt vet hva vekterbransjen dreier seg om, eller at de prøver å skjule det. Jeg ser fram til at Regjeringen nå legger fram et forslag om hvordan man skal tilnærme seg vekterbransjen, så vi får debatten vekk fra billig retorikk om privatisering av makt, som hittil har vært de sosialistiske partienes tilnærming. For det er ikke det det dreier seg om. Det det dreier seg om, er å få kontroll med en bransje som er avhengig av tillit. Bransjen driver bl.a. med flyplassikkerhet på Gardermoen. Jeg vet ikke om Regjeringen har planer om å fjerne det i neste budsjett, få offentlig ansatte og bruke politi på det, eller om det er samfunnsøkonomisk riktig å bruke vekterbransjen på det. Vil statsråden og Regjeringen bruke penger på å la politiet kjøre verditransport, eller vil de si at det kanskje er samfunnsøkonomisk bedre at vekterbransjen gjør det? Vil man ansette politi eller offentlig ansatte ved alle bommene som popper opp under denne regjeringen? Jeg tror ikke det. Der sitter det også vektere. Jeg tror det er samfunnsøkonomisk riktig at man har en vekterbransje, og at man gir den oppgaver. Men gir du den oppgaver og tillit, må du også sørge for at den tilliten er reell. Justiskomiteen har vært en runde på Balkan nå. Vi har stadig nye EU-land, som også kan komme hit og tilby sine tjenester, kanskje også vektertjenester. Og nettopp i mangel av politi, som har vært et problem under både denne og tidligere regjeringer, har det vokst fram en privat vaktvirksomhet – også i slike land. Vil man la dem jobbe her i Norge uten at vi har kontroll, uten at politiet har et vandelskrav, uten at vi kan inndra løyvene til de enkelte kriminelle vektere som kanskje kommer hit, og som dessverre er her? Representantene fra Arbeiderpartiet har også snakket om de ansatte og arbeidernes situasjon, og hvor stigmatiserende og ille den kontrollen kanskje er. Jeg har selv jobbet som vekter, og finansiert mine studier som vekter. Da kjørte jeg bl.a. verditransport. Den ble få måneder etter at jeg sluttet, ranet i Drammen, på pengesentralen. Var det én ting jeg ønsket, var det at jeg visste at den personen som satt ved siden av meg, hadde en hederlig vandel, at han hadde hederlige hensikter, at selskapet visste om det, og at jeg kunne ha tillit til den personen. Vi har sett mange ran – i Sverige også – dessverre, flere ran av pengetransporter. Nettopp for å unngå det, nettopp får å ha tillit og trygghet på arbeidsplassen er det viktig med denne kontrollen. Derfor håper jeg at man ikke tar den mistenkeliggjøringen i forhold til makt og kapital. Jeg mener også at maktmisbruk bør unngås enten det er offentlige eller private som utøver det. Jeg vil avslutte med å si at vi må tenke framover her, vi må erkjenne at vaktbransjen er her. Så får vi gjøre vårt for å se hva den bør gjøre, hva den skal gjøre. Men inntil det må vi i hvert fall ha en god kontroll med virksomheten.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-05-25:
Senterpartiet er ikke representert i justiskomiteen. Derfor vil jeg komme med noen korte merknader til denne saken. Senterpartiet stiller seg bak komiteens enstemmige innstilling. Saken omhandler jo interessekonflikter mellom det som handler om personvern, og de forsikringsmessige interessene. Det er et komplisert område. Det sier seg sjøl at forsikringsselskapene har behov for helseopplysninger når det skal tegnes forsikring, likeledes når det gjelder eventuelle skadeoppgjør. Men det er åpenbart at dette kan komme i konflikt med personvernet for den enkelte. Spørsmålet er ikke minst hvilke opplysninger som skal gis, og hvem som skal gi opplysningene. Sylvia Brustad uttaler i Aftenposten i dag, på bakgrunn av mange enkeltsaker der pasientopplysninger er etterspurt og utlevert, at det finnes en rekke eksempler som gir grunn til å stille spørsmål ved om regelverket er godt nok. Bergen Senterparti gjorde den 1. desember 2006 en henvendelse til justisministeren i brevs form der de tok opp spørsmål vedrørende nektelse av forsikring til barn som har vært henvist til Pedagogisk-psykologisk tjeneste, og etterlyste endringer i forsikringsavtaleloven. Et raskt og positivt svar fra Justisdepartementet fortalte at departementet arbeider med denne type saker og forbereder en proposisjon som skal fremmes i løpet av 2007. Senterpartiet er bekymret for et økende press for å gjøre det enklere å samle, oppbevare og bruke personopplysninger om helse. Derfor mener vi det er positivt at både justisministeren og helseministeren forbereder lovendringer som bedre skal sikre personopplysninger og få et klarere og dermed også et tryggere regelverk på plass.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Ja.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Justisdepartementet har alt starta opp arbeidet med ein gjennomgang av lovverket for m.a. å vurdera om gjeldande regelverk er tilstrekkeleg for å sikra naudsynt kvalitet og kontroll i vektarbransjen. Vi ser i denne saka eit prinsipielt skilje mellom fleirtalet – Arbeidarpartiet og SV – på den eine sida og Høgre og Framstegspartiet på den andre sida. For det første: Arbeidarpartiet og SV poengterer at koplinga mellom bruk av makt og profitt er svært uheldig, og vi er imot privatisering av myndigheitenes strengaste tvangsutøving. For det andre: Å øyremerkja politistillingar til oppfølging berre av vaktselskapa vil vera å setja dette som absolutt første prioritet av politiet sine oppgåver. Vi er samde om at det vedrørande vaktselskap er eit stort forbetringspotensial, og at noko bør gjerast. Fleirtalet ber om at Justisdepartementet i samband med gjennomgangen av vaktverksemdslova vurderer ei gebyrordning for kontroll med vaktselskapa, eit gebyr som avspeglar den faktiske kostnaden som politiet har med denne kontrollen. Gebyret må derfor tilbakeførast til det distriktet som hadde kontrollen. Eit slikt gebyr vil vera i samsvar med gebyr f.eks. ved våpenkort, Mattilsynet sine kontrollar, o.l. I tillegg ber vi om at det vert vurdert ei årleg avgift i staden for eingongsavgift, slik som vi har i dag. Både den førre regjeringa, Bondevik II, og denne regjeringa har vore heilt samde i at øyremerking av stillingar til kontroll av vaktselskap vil vera feil. Politidirektoratet si oppfølging av vaktverksemdslova er vorten utført ved at arbeidet på vanleg måte har vorte prioritert innanfor Politidirektoratet og politidistrikta sine ordinære budsjett. Vi har merka oss at Høgre også meinte dette så lenge dei sat i regjering. Det tredje punktet vi er prinsipielt usamde om, er varslingsplikt. Dette krev ei grundig kartlegging før det eventuelt vert innført. Ei openberr innvending er at straffbare forhold som er utan relevans for vedkommande sin dugleik til å utføra arbeidet, vil verka ekskluderande for dei som har sona ferdig, som alt har gjort opp for seg. Dette er i grunnen å seia i klartekst at ein ikkje trur på rehabilitering. Det fjerde punktet vi er usamde om, er at vektarbransjen er såpass spesiell at han skal få blankofullmakt til å testa sine tilsette ved mistanke om bruk av narkotika eller rusmiddel. Det er i framlegget ikkje snakk om å inngå ein frivillig avtale mellom arbeidsgivar og arbeidstakar, men ei blankofullmakt til arbeidsgivar, òg ved mistanke. All slik gransking vil vera hefta med feilkjelder, og det bør etter fleirtalet sitt syn vera ein uhilda instans som har prøvetaking og evaluering av resultata. Påtalemakta bør framleis kartleggja om noko ulovleg har skjedd. Fleirtalet ser altså ingen openberre grunnar til at vaktselskapa skal ha andre reglar og premissar enn andre offentlege og private tenesteytande næringar. Når det gjeld punktet om lovendring for å krevja politiattest, viser vi til at dette også er mogleg innanfor dagens lovverk.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Eg skal utdjupa litt det eg sa innleiingsvis i innlegget mitt i stad, for eg har ikkje lyst til at representanten Dahl skal mista nattesøvnen før han reiser på pinseferie. Det eg begynte med, var at Arbeidarpartiet og SV poengterer at koplinga mellom bruk av makt og profitt er uheldig, og at vi er mot privatisering av myndigheitenes strengaste tvangsutøving. At vi poengterer dette, betyr faktisk ikkje at alle andre meiner det motsette. Utgangspunktet vårt er at bruk av maktmiddel skal handterast av det offentlege og vera underlagt offentlege instruksar. Vi ynskjer ikkje ei privatisering av politi og fengselsvesen. Vi har derfor m.a. teke initiativ for å stansa privat fangetransport og heller satsa på det offentlege, og på meir rasjonelle løysingar. Eg har lyst til å seia litt meir om vektarbransjen, sidan eg no har ordet igjen. Det er utvilsamt slik at vaktselskap bidreg til at mange bedrifter og privatpersonar opplever auka tryggleik, og at bransjen såleis har ein viktig funksjon. Då er det viktig med ei klar arbeidsdeling mellom vaktselskapa og politi og fengselsvesen. Derfor går vi no gjennom vaktverksemdslova for å tydeleggjera ansvarsgrensene mellom politi og vaktselskap, slik det òg framgår av Soria Moria-erklæringa. Vi har sett mange eksempel på useriøse aktørar i bransjen, der ukvalifiserte vektarar nesten snarare bidreg til auka utryggleik enn til auka tryggleik. Det er eit problem for samfunnet, og ikkje minst for dei seriøse aktørane i bransjen. Det trur eg vi alle her er einige om.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-05-25:
Kristelig Folkeparti vil stemme for forslag nr. 2 og forslag nr. 6.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Jeg har bedt om ordet i henhold til forretningsordenens § 37 a annet ledd. For ordens skyld: Stortingspresidenten har samtykket i dette. Grunnen til at jeg ber om ordet, er at det i gårsdagens utgave av Dagsrevyen kom frem at en psykisk syk asylsøker nå er prøveløslatt fra fengslet i Trondheim og – mot alle anbefalinger – utplassert på et åpent mottak i Vadsø. Det skjer til tross for at vi har flere forsterkede mottak, hvor hensikten er at man også skal ha forsterket psykiatrisk bemanning. Det betyr at denne mannen, som er dømt for drapsforsøk – han har knivstukket et menneske, med syv knivstikk, fordi han ikke fikk lov å låne en mobiltelefon – og som erklæres som psykisk ustabil, nå blir utplassert på et åpent mottak i Vadsø, til fare for beboerne i området og til fare for andre på det samme mottaket. Jeg mener at Regjeringen må gi en redegjørelse for hva de har tenkt å gjøre i denne saken. Det er helt uforsvarlig at en person som vurderes som så farlig at fengslet i Trondheim ikke ville løslate ham, prøveløslates – for det er prøveløslatelse det er snakk om – når man allikevel har kommet frem til at vedkommende skal ut på et åpent mottak. Det mener jeg at Regjeringen bør redegjøre for, og jeg har bedt om at statsråd Bjarne Håkon Hanssen kom til Stortinget ved stortingsmøtets slutt for å gjøre det. Han er i Trondheim, har jeg fått vite, men jeg har også forstått at statsråd Storberget er til stede og kan redegjøre for saken. Det er jeg glad for, for dette må stride mot enhver persons rettsoppfatning. Vi har et system hvor vi har etablert forsterkede mottak med nettopp ekstra psykiatrisk bemanning for å ta hånd om denne type personer. Likevel har man klart å komme til denne konklusjonen. Jeg mener at det er Regjeringens ansvar å sørge for at det umiddelbart blir iverksatt tiltak, slik at ikke denne personen gjennom helgen kan vandre fritt i Vadsø. Da er hele hensikten med forsterkede mottak borte. Dette synes jeg, med all respekt, at Regjeringen må ta tak i umiddelbart, for denne type ting kan ikke skje. Jeg regner med at Regjeringen gjør sitt for å løse dette – på denne siden av pinsen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2007-05-25:
Jeg setter pris på at justisministeren på så kort varsel gav en såpass fyldig redegjørelse. Men det jeg ber om, er selvsagt at Stortinget på egnet måte får en fyldig redegjørelse om hva som faktisk har gått galt i denne saken. Det skjønner jeg at statsråden ikke kan gi i dag. Det jeg også ber om, er at man foretar seg noe helt konkret når det gjelder denne personen, slik at han ikke kommer til å oppholde seg i et åpent mottak gjennom pinsen. Vi har forsterkede mottak. Det bør være full anledning til å omplassere vedkommende til et forsterket mottak med psykiatrisk bemanning. Hvis ikke denne personen er kvalifisert for et forsterket mottak, hvem i all verden er det da? Det er det jeg ber Regjeringen ta affære i forhold til. Hvis ikke en flertallsregjering kan gjøre det, er det noe alvorlig galt med det norske systemet, med Regjeringens styringsrett og med muligheten til å gripe inn i denne typen saker. Jeg forventer at Regjeringen tar affære – at den sørger for at denne personen blir satt i et forsterket mottak og ikke i et åpent mottak. Jeg registrerer fra mediene at denne personen er prøveløslatt. Det innebærer åpenbart at vedkommende ikke har sonet ferdig. Likevel har man gjort det. Jeg forventer og forlanger at Regjeringen tar et hastegrep. Så setter jeg pris på at statsråd Bjarne Håkon Hanssen er villig til å komme til Stortinget neste uke og gi en fyldigere redegjørelse. Det regner jeg med blir iverksatt. Men det blir eventuelt om saksbehandlingsfeil og om hvordan man skal hindre at slike saker oppstår i fremtiden. Men igjen: Jeg forlanger og forventer at Regjeringen foretar seg noe øyeblikkelig i denne konkrete saken.