Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-06-02:
Da jeg hørte siste innlegg, ble jeg ganske sterkt berørt, for er det noe som har kjennetegnet denne saken, så er det at representanten Heidi Nordby Lunde hele tida har strittet imot det som har vært nødvendige tiltak. Det er en komplisert sak, men de som ønsker å sette seg grundig inn i den, har mulighet til det, og vil da kunne se dokumentasjonen på det jeg nå sier. Disse endringene som vi nå diskuterer, endringene i arbeidsmiljøloven og allmenngjøringsloven, skulle vært på plass fra 1. januar 2019. I forkant av det ble loven endret, og vi fikk klargjort hva som var fast ansettelse, vi fikk klargjort at det ikke var noe som het fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag. Vi fikk i det hele tatt den klargjøring av loven som var nødvendig for at kontrollmyndighetene kunne finne ut hva som var rett, og hva som var galt. Og det er det som er galt i henhold til loven, som er kriminelt. Hvis en ikke har en skarp presisering av det, får en ingen oppfølging av loven – da fortsetter forholdene, som er meget krevende. Det er altså § 18-6 i arbeidsmiljøloven som er viktig her, som gir Arbeidstilsynet lovgrunnlag for å gi pålegg og enkeltvedtak, og det å få inn den lovendringen har en lang historie. Jeg glemmer aldri hvordan regjeringa strittet imot, med enorm innsats fra både NHO og Virke – her skulle en ikke ha inn Arbeidstilsynet som kunne sikre at loven ble fulgt. I dag er det ikke fnugg av spor etter NHO og Virkes argumentasjon, og etter regjeringas tidligere argumentasjon, om at det ikke var hensiktsmessig å bruke Arbeidstilsynet. Senterpartiet har vært en drivkraft i saken i en rekke forslag. Vi har nå drevet på i over fem år. De første forslagene kom i 2015, og vi har samarbeidet intenst og godt med både fagbevegelsen og de kreftene innenfor NHO som er opptatt av et seriøst og godt arbeidsliv. Vi fikk et flertallsvedtak, et vedtak 4. juni 2018, som ga regjeringa i oppdrag å utarbeide forslag til en kontrollfunksjon, og da kom neste problem: Hva var en kontrollfunksjon? Det var noen som mente at det var noe annet enn Arbeidstilsynet. Det har også nå forstummet. Det var helt logisk at det på dette området, som på andre områder, er Arbeidstilsynet som skal følge opp det som er arbeidsmiljølovens bestemmelser. Flertallet, altså Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som fører an i saken – jeg vil si det er SV og Senterpartiet som fører an, og Arbeiderpartiet blir etter hvert mer og mer med på nødvendige tiltak – har påpekt i innstillinga at det er et særlig problem å få dokumentasjon fra bemanningsselskaper som er etablert i utlandet. Det er et område som må ses nærmere på, og det er avgjørende viktig at dokumentasjon skal være tilgjengelig på arbeidsstedet. Det skal være tilgjengelig elektronisk, noe som vil effektivisere Arbeidstilsynets tilsynsarbeid. Og det er viktig at vi får fokus på forholdet mellom innleie kontra entreprise, slik at en her ikke kan vri seg unna og kalle ting entreprise når det i virkeligheten er innleie. Det er vesentlig at Arbeidstilsynet får tilført nødvendige ekstra inspektørårsverk og dermed kan utføre flere stedlige tilsyn. Det må være større risiko for å bli tatt. Når Senterpartiet ikke er med på forslag nr. 1 fra Arbeiderpartiet og SV, om å be regjeringen legge frem en sak om å gjeninnføre kollektiv søksmålsrett mot ulovlig innleie av arbeidskraft, har det sin begrunnelse i at vi går inn for en lovendring i arbeidsmiljøloven § 17-1 nytt femte ledd, hvor det heter at fagforening som har medlemmer i en virksomhet som har leid inn arbeidstakere fra bemanningsforetak, kan etter arbeidsmiljøloven § 14-12 reise søksmål i eget navn om lovligheten av slik innleie. Dette er kollektiv søksmålsrett formulert i lovtekst – kollektiv søksmålsrett fra Senterpartiet og SV formulert i lovtekst. Det er en mye bedre tekst enn å ha det som en generell formulering. Dette må også Arbeiderpartiet være enig i. Forslag nr. 1 er derfor unødvendig, men hvis Arbeiderpartiet opprettholder forslag nr. 1, stemmer Senterpartiet for det. Når det gjelder forslag nr. 3 fra SV, har Senterpartiet i tidligere innstillinger gjennom merknader og forslag tydeliggjort at vi ønsker å erstatte bemanningsbyråer med vikarbyråer. Det betyr at arbeidsmiljøloven § 14-12 annet ledd må tas ut av loven, og at arbeidsmiljøloven § 14-12 første ledd bare kan brukes i henhold til arbeidsmiljøloven § 14-9 b, som konkret gjelder vikariater. Dermed går vi fra bemanningsbyrå til vikarbyrå. Til slutt en stemmeforklaring: Senterpartiet støtter forslag nr. 4 fra Rødt.