Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 1999-03-23:
Ethvert valg og enhver beslutning har konsekvenser, som statsråd Løwer helt riktig påpekte. Vi er utmerket godt klar over at det valg som Arbeiderpartiet har gjort og den innstilling som vi legger fram i dag, vil ha miljømessige konsekvenser for det området som foreslås utbygd. Men jeg må jo si at for dem som velger den lettvinteste vei ut av dette ved å si at vi fortsatt skal utrede og legge til grunn for Forsvarets framtidige virksomhet en utvidet bruk av Hjerkinn, har det valget minst to konsekvenser. For det første har det en miljømessig konsekvens som er ganske enorm, fordi vi da stopper muligheten til å jobbe videre med verneplanene for Dovre. For det andre har det som konsekvens at Forsvaret ikke får tilfredsstillende øvingsmuligheter for framtiden i tråd med de retningslinjer som Stortinget faktisk har vært med på å trekke opp. Hvis noen prøver å late som om et utvidet 0-alternativ gir Forsvaret den nødvendige trenings- og øvingsmulighet, så er det feil. Forsvaret har ganske ettertrykkelig slått fast at i forhold til de stridsmiljøer som vi kan stå overfor i framtiden, så vil dette med å bruke høyfjellet gi et for dårlig grunnlag for å kunne utvikle den kompetansen som skal til for at Forsvaret i framtiden skal være i stand til å håndtere ulike situasjoner både hjemme og ute. Jeg reagerer derfor på at man prøver å gjøre dette til at det bare er Arbeiderpartiets og flertallets valg her som i og for seg er et valg som vil ha konsekvenser for miljøet. Det valget som regjeringspartiene har tatt, vil etter min mening få minst like store miljøkonsekvenser, i tillegg til store konsekvenser for det framtidige forsvar. Jeg har prøvd å telle opp. Jeg tror det er seks vitale beslutninger som er tatt i denne salen, som egentlig fører fram til denne debatten som vi har i dag, seks prinsipielle beslutninger som er tatt innenfor den rammen at Stortinget har gitt sin prinsipielle tilslutning til at vi trenger et regionfelt for østlandsområdet. Den første runden som vi gikk, var da vi behandlet hovedretningslinjene for Forsvarets virksomhet i tiden 1994-98, der vi la strukturen for det framtidige landforsvar, og der vi pekte på de utfordringer som Forsvaret kom til å stå overfor. Jeg har lyst til å minne statsminister Bondevik om at den redegjørelsen han holdt her i Stortinget for noen dager siden, ikke er noe nytt, det er ikke noen nye problemstillinger han trekker opp. Alle problemstillingene ble trukket opp i begge de to langtidsmeldingene vi har behandlet siden 1993. Det innebar en betydelig reduksjon når det gjaldt Hæren, og en betydelig grad av motorisering for å være i stand til å øke Forsvarets mobilitet. Det vedtaket gjorde Stortinget i den trygge visshet om at skal vi kunne utnytte disse ressursene, må vi ha skyte- og øvingsområder som er tilpasset dette. Men det er lett å gjøre prinsipielle beslutninger når man slipper å foreta de konkrete valg. Det er bare Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet som har mot til å stå opp og ta konsekvensen av sine beslutninger i dag. Det neste som Stortinget gjorde vedtak om som har konsekvenser for denne saken, er utbyggingen av Gardermoen som ny hovedflyplass. Da bestemte man at man som en konsekvens av det skulle flytte kavaleriet til Rena, og alle måtte vite at vi da fikk kompetansesentrene for kavaleriet, infanteriet og artilleriet i en sentral del av Hedmark, og det ville være helt utenkelig at regionfeltet egentlig skulle ligge noen andre steder enn i nærheten av de kompetansesentrene som skulle utnytte det. Det ble ikke gjort noen eksplisitte vedtak, men det er helt åpenbart at dette lå i kortene. Det tredje vedtaket som ble gjort, gjaldt organiseringen av Hæren, med hovedvekt på Indre Troms og det indre østlandsområdet, der vi bestemte at kompetansesentrene skulle plasseres i østlandsområdet, og soldatutdanningen skulle foregå i Nord-Norge. Kompetanseutviklingen for offiserene er jo det viktigste av alt. Det er offiserene som skal ha ansvaret for å lede våre soldater i strid hvis vi dessverre skulle komme i en slik situasjon at vi opplever det. Og disse offiserene må ha en realistisk utdanning, en utdanning som – som det helt riktig er sagt, og som også statsråd Løwer sa – innebærer at man skal være i stand til å samøve ulike enheter av Forsvaret i en felles manøver. Det fjerde prinsippvedtaket vi i og for seg har gjort, er at oppsetningen i det indre østlandsområdet skal utgjøre kjernen i den brigaden som skal ha ansvaret for forsvaret av viktige infrastrukturdeler i Østlands-Norge, pluss at den skal utgjøre kjernen i den kompetansen vi skal utvikle for internasjonale oppdrag. Stortinget har vedtatt å opprette et kompetansesenter for internasjonal virksomhet. Det ligger på Østlandet, det ligger ingen andre plasser. Den femte beslutningen vi gjorde, er knyttet til stortingsbehandlingen helt tilbake til 1978-79, da vi gav vår prinsipielle tilslutning til at disse skyte- og øvingsområdene var nødvendige for de fremtidige valg. I forhold til dette ble faktisk regionfeltet for Nord-Norge dimensjonert ut fra at vi skulle ha minst to. Hadde vi sagt at vi ikke skulle ha noe på Østlandet, skulle vi hatt et mye større øvingsområde i Nord-Norge. Da skulle vi ha tatt konsekvensen av det og flyttet også kompetansesentrene nordover, slik at de utgjorde den faktiske kjernen i Forsvarets virksomhet i Norge. Da ville de investeringene vi har gjort på Rena, vært helt meningsløse. Det ville være helt utenkelig at Stortinget skulle gå inn på det vedtaket, men det er egentlig konsekvensen av det mindretallet inviterer oss til å gjøre vedtak om i dag. Det er faktisk også det Regjeringen inviterer oss til, men også Regjeringen og tidligere og nåværende forsvarsministre må være klar over at Hjerkinn ikke vil være brukbar innenfor de manøvreringskonseptene og de øvelseskrav som stilles i et moderne forsvar. Det siste punktet er den kontinuerlige debatt som har vært i dette stortinget om å avvikle Hjerkinn som skyte- og øvingsområde. Jeg tør gjøre Senterpartiets medlemmer i denne sal oppmerksom på at Senterpartiet har vært det partiet som har vært mest aktivt for å få avviklet Hjerkinn som skyte- og øvingsområde. Hver gang det har vært spørsmål om at Stortinget og Forsvarsdepartementet skulle gi tillatelse til langdistanseskyting på Hjerkinn, har det vært et ramaskrik fra verneinteresser og fra Senterpartiets representanter her i salen. Og så tillater de seg i denne debatten å gå inn for ikke bare å videreføre skyte- og øvingsfeltet på Hjerkinn, men faktisk å utvide det. Ja, troverdigheten er så liten at jeg syns at de hadde gjort klokest i heller å tie stille og ikke innrømt vanskeligheten med å foreta vanskelige avveininger og vanskelige valg. Det kan ikke være noen overraskelse for noen når Stortingets forsvarskomite i dag inviterer Stortinget til å fatte en beslutning som på mange måter er resultatet av en rekke beslutninger som Stortinget har fattet tidligere. Alle er klar over at dette er en belastning, alle er klar over at dette påfører sentrale deler av Hedmark en miljøbelastning. Det må derfor være i alles interesse at den flertallsmerknaden som ligger i innstillingen fra komiteen om å jobbe så intenst man kan med avbøtende tiltak, blir fulgt opp.