Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2004-03-11:
Satsing på kollektive transportløsninger som alternativ til bilbruk er nødvendig for bl.a. å heve vår livskvalitet. Bybaner, men først og fremst jernbanen, som ikke forurenser, er viktig i den sammenheng. Arbeiderpartiet har derfor gått inn for at investeringene innrettes slik at jernbanen skal ta en større del av både person- og godstransporten i deler av Norge. Økt sikkerhet, punktlighet og kapasitet er mål for denne satsingen. Jeg er derfor glad for at et flertall i komiteen er med på å understreke at togdrift ikke bare bør vurderes ut fra rent økonomiske kriterier, men også har en samfunnsøkonomisk side. Jernbanen, som et lite forurensende transportmiddel med stor kapasitet både når det gjelder gods og persontransport, er et alternativ som vi bør satse enda mer på. Men det er Nasjonal transportplan, som snart kommer, som vil kunne gi oss svar på om dette blir tilfellet. Ikke minst, som flertallet bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti, Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet sier, er det viktig å opprettholde infrastruktur og tilbud også i mindre befolkede områder av landet. Som opplandsrepresentant kan jeg ikke da unngå å nevne togstrekningen på Gjøvikbanen, men også toget opp gjennom Gudbrandsdalen. Det står meg veldig nært. Nå skal Gjøvikbanen settes ut på anbud. Jeg må si jeg er veldig spent på hva det vil medføre. I innstillingen som vi nå behandler, er det på side 4 en merknad fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, som nettopp sier noe om den økte konkurransen og liberaliseringen. De mener at dette «i overveiende grad har gitt en positiv effekt sammenlignet med resultatene som ble oppnådd under det tidligere samferdselsregimet». Til det har jeg bare lyst til å si at større bruk av anbudsutsetting og konkurranseutsetting av jernbanestrekninger kan kanskje – og jeg understreker kan kanskje – gi større punktlighet. Men jeg er ikke så sikker på om det blir særlig mye billigere dersom det skal opprettholdes like mange avganger og stoppesteder som vi har i dag. Derfor har anbudsutsettelse også noen andre sider. Kanskje er det slik at vi er nødt til å akseptere at det koster å ha tog i Norge, og at det koster å ha tog på mindre befolkede områder, som det står i innstillingen. Riksrevisjonens undersøkelse, som vi har til behandling her i dag, har hatt som mål å undersøke om den produksjonen av togtjenester som inngår i tilskuddet til statlige kjøp av persontransporttjenester, gir de tilsiktede resultatene. Videre har man undersøkt om forvaltningen av ordningen med statlig kjøp av persontransporttjenester fra NSB forvaltes i tråd med Stortingets forutsetninger. Det er faktisk etter Riksrevisjonens rapport grunnlag for å si at resultatene ikke er særlig oppløftende. Riksrevisjonen viser til at Stortinget har lagt til grunn at jernbanen skulle avlaste persontrafikken på veinettet. Likevel er resultatet at volumet på persontransporten er blitt vesentlig redusert. Det er ikke bra. I tillegg er jernbanens konkurranseevne redusert som følge av svak produktivitetsutvikling og redusert kundetilfredshet på grunn av driftsproblemer. Dårlig punktlighet og et stort antall innstillinger av togavganger bidrar ikke til økt oppslutning blant publikum – tvert imot. Riksrevisjonens påpeking av mangel på samordning og målretting av tiltak for å redusere driftsproblemene mellom NSB og Jernbaneverket bør være en særlig utfordring for dem som sitter med ansvaret. Svakheter ved avtaleverket og ved departementets oppfølging gjennom innhenting av relevant styringsinformasjon bidrar også til et inntrykk av at det kan være for svak styring. Bruk av kontrakter som styringsmiddel stiller store krav til utforming av mål og spesifikasjoner. Derfor blir oppfølgingen helt avgjørende. Jeg merker meg at Samferdselsdepartementet i hovedsak er enig i de kritiske anførslene Riksrevisjonen har kommet med, men hevder å ha iverksatt prosesser for å utvikle avtaleverket ved kjøp av togtjenester. Det er nødvendig å få et tilfredsstillende regelverk på plass, og hvilke indikatorer som skal være mest hensiktsmessige å benytte for å følge opp produktivitetsutviklingen i NSB, bør det kanskje ikke være Stortinget som detaljstyrer eller tar stilling til. Det er departementet som må sørge for at disse tilfredsstiller behovet og kommer på plass snarest mulig. Slik jeg ser det, er det en veldig nyttig rapport Riksrevisjonen har oversendt til Stortinget. Vi ser fram til oppfølgingen, og vi håper på økt måloppnåelse og ikke minst et mye bedre togtilbud ved neste korsvei.