Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
Hva er det denne saken dreier seg om? Den dreier seg i hvert fall ikke om visjonære ideer kontra nærsynt bekymring for statskassens inntekter. Det er, som jeg sa i replikken til representanten Hagen, et bredt flertall i Stortinget som ønsker et slikt IT- og kompetansesenter på Fornebu. Men det striden dreier seg om, er hvordan denne ideen skal settes ut i livet, slik at det blir konkurranse om de attraktive arealene, og at denne konkurransen blir bred og rettferdig, slik at det beste forslaget kan bli realisert. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har gjort seg særdeles flid med å sitere fra tidligere komitemerknader i innstillingen der bl.a. sentrumspartiene inngår, for å føre et slags bevis for at det var dette vi ble enige om. Men det er dessverre en betydelig avstand mellom det Kristelig Folkeparti la inn som premisser for utviklingen av et IT-senter på Fornebu, og det prosjektet som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet vil skaffe flertall for her i dag. I Innst. S. nr. 193 for 1997-98 gav vi støtte til at det skulle legges til rette for et kompetansesenter på Fornebu «i samarbeid med etablerte utdanningsinstitusjoner og kunnskapsbaserte bedrifter». De reaksjoner vi har mottatt fra ulike hold – fra utdanningsinstitusjonene helt opp til behandlingen her i Stortinget i dag, og også fra IT-miljøene – viser at det er mer enn tvilsomt at disse forutsetningene er oppfylt. Vi er også kritiske med hensyn til at staten i så betydelig grad går inn med kapital i form av bygninger og eiendommer, der det er private investorer som tar styringen med tilrettelegging og planlegging. Nå bekrefter Carl I. Hagen at det slett ikke er slik at det settes krav til andel når det gjelder private investorer. Staten skal derimot legge alle sine eiendommer og verdier inn i selskapet, og private investorer deltar i den utstrekning de måtte ønske. Men hele styringen av prosjektet ligger da i private hender. Det er etter vårt syn en ikke fullgod eller ansvarlig løsning. Men prosjektet er dessverre ikke uten en god porsjon risiko. Derfor er det selvfølgelig forståelig når IT Fornebu legger fram skisser som omfatter langt større områder til prosjektet, slik at det også inkluderer betydelige avsetninger til boliger – 2 100, som er nevnt i innstillingen. Dette vil selvfølgelig redusere risikoen i prosjektet i betydelig grad, fordi vi her har boligtomter av det som ble nevnt som indrefilet-kvalitet. Vi er kritiske til å bruke skattebetalernes penger på denne måten. For å kunne følge opp det forslaget som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet står bak, må også staten ta kostnaden ved å løse inn Oslo kommunes eiendommer. Omfanget av offentlige investeringer er derfor betydelig. Jeg synes det også er besynderlig og påfallende at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet så klart har motsatt seg åpen høring i en så viktig sak. Det blir ikke enklere å forstå når man hører begrunnelsen. Åpen høring skulle vært krevd før, og en åpen høring ville bety en uakseptabel forsinkelse av prosjektet. Dette holder ikke. Det er riktig at denne saken har en lang forhistorie, men i løpet av denne lange perioden har det kommet for dagen nye aspekter og nye innspill – helt opp til behandlingen i dag. At kravet om åpen høring skulle vært stilt på et tidligere tidspunkt for å bli etterkommet, synes jeg derfor er både søkt og en syltynn forklaring på hvorfor dette forslaget avvises. En slik høring vil heller ikke ha noen betydning for fremdriften av prosjektet. Intet forsinkes om kravet om en åpen høring etterkommes. Det er snakk om å bruke noen få uker mer på behandlingen i komiteen, og vi er ikke i nærheten av de første spadetakene. Faktum er at slik denne saken har utviklet seg gjennom denne lange behandlingsperioden, har det vært begrunnet tvil om de konsekvensene dette får for både de økonomiske, politiske og prinsipielle føringer. Uansett er prosjektet av et slikt omfang at Stortinget burde ta seg nødvendig tid til å undersøke innvendingene. Det har jo vært et tilbakevendende problem for Stortinget at det igangsettes nye, store, kostnadskrevende og risikofylte prosjekt som viser seg ikke å holde hva det har lovt. Hvis dette prosjektet er så godt som Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet hevder, har en også tid til å vente på en høring. Da har vi intet å tape og intet å frykte.