Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1998-12-04:
Vi fikk til slutt en ramme for forsvarsbudsjettet for neste år, og budsjettkaoset som har rådd altfor lenge i høst, er endelig over. Senvirkningene blir antakelig synliggjort etter hvert utover i 1999, både i Forsvaret og i andre sektorer som har fått trangere rammer enn de hadde trengt og forventet. Forsvarsministeren sa 5. januar 1998 i Oslo Militære Samfund: «Regjeringen legger opp til en forsiktig reell vekst i forsvarsbudsjettene for perioden som helhet.» Og ved stortingsbehandlinga av langtidsmeldinga var det ingen partier som gikk inn for å redusere forsvarsbudsjettet i perioden. Der ble det, som før sagt, lagt opp til nullvekst i to år og 0,5 pst. vekst de neste to årene i perioden. Men dagens virkelighet er at vi i dag behandler et redusert forsvarsbudsjett, og med historien friskt i minne vet vi også noe om hvor vanskelig – for ikke å si umulig – det ofte er å ta igjen det man har tapt ved senere anledninger. Forliket mellom regjeringspartiene og Høyre og Fremskrittspartiet rettet opp situasjonen noe, slik at f.eks. Sjøforsvaret nå ender opp med en reduksjon på 37 mill. kr istedenfor 90 mill. kr, som først foreslått av Regjeringa. Det blir ingen enkel oppgave å opprettholde kvalitet og kvantitet på personell og materiell med enda mindre penger, når man allerede før dette budsjettet hadde strammet livreima inn flere hakk. Det blir heller ikke enkelt å opprettholde motivasjonen blant de ansatte når man kontinuerlig må ha sparekniven hengende over hodet. Ennå er det et arbeidsmarked utenfor Forsvaret som gjerne vil ha tak i de ansatte som Forsvaret trenger aller mest selv. Det er også en kjensgjerning at sjøfolk og sjømannskap øves og vedlikeholdes best til sjøs og ikke ved kai. Sjøfolk trives heller ikke best på land, og de opprettholder heller ikke sine kunnskaper om sjømannskap best der. Det er skikkelige fartøyer, nok mannskap og dyktighet som etterspørres når det er snakk om å delta i internasjonale flåtestyrker i fredsbevarende og fredsopprettende operasjoner. Det er også de samme faktorer som må til for å oppnå sjøkontroll i et sjøområde av begrenset geografisk utstrekning i et begrenset tidsrom, og ivareta norske suverene rettigheter som vårt sjøforsvar har som sitt fredstidsoppdrag. Sjøforsvaret har fortsatt svært mye av sitt befal ute på permisjon, med de negative konsekvenser dette har for bl.a. skolene og styrkeprodusentene. Jeg håper at de tiltakene som er bestemt satt i verk for å beholde personellet i 1999, vil bli realiteter selv om budsjettet er redusert. Noe står allikevel ved lag i dette budsjettet som i langtidsmeldinga, og det er at flertallet, Arbeiderpartiet og Høyre, fortsatt er enige om at det må fattes et prinsippvedtak om bygging av nye MTB-er så raskt som mulig, med sikte på bevilgninger over de årlige budsjetter fra år 2000 hvis utprøvinga som nå pågår av den nybygde MTB-en, blir tilfredsstillende. Kystvakta vil i 1999 få seg tillagt flere oppdrag og utvidede fullmakter. For å løse dette fikk de i utgangspunktet 31 mill. kr mindre i 1999 enn de hadde i 1998. Dette skapte stor bekymring langs kysten, og i alle fall blant noen av partiene her i huset stilte vi oss straks spørsmålet om hvordan dette kunne henge sammen – flere oppdrag, mindre penger og halvering av fartøysflåten. Folkelig sagt: Vi fikk det ikke til å henge på greip. Men kanskje var ikke denne reduksjonen alvorlig ment fra forsvarsministerens side heller, for på NRK/Nordland på morgennyhetene torsdag 22. oktober i år kl. 07.04 sa forsvarsministeren: «Dette forslaget er like mye et debattforslag som det er et bevilgningsforslag.» Jeg er derfor svært glad for at Kystvaktas budsjett nå er blitt økt her i Stortinget med 50 mill. kr i forhold til det første budsjettforslaget fra Regjeringa. Kanskje forsvarsministeren er glad også? Den nye kystvaktloven som trer i kraft 1. januar 1999, vil gi nye oppgaver, og Kystvakta vil ved håndhevelse av dette regelverket få tillagt seg politimyndighet som gjør at bredden i oppdragene og maktutøvelsen øker. Kystvakta får også en ny oppgave med kontroll av fisket i internasjonalt farvann når NEAFC-avtalen trer i kraft i januar 1999. I tillegg til de nye oppgavene ser vi at bl.a. smugling av alkohol og narkotika langs vår lange kystlinje ikke avtar, men snarere øker. Her har Kystvakta, sammen med politi og tollvesen, gjort jobber det står stor respekt av. Både politi og tollvesen er svært fornøyd med Kystvaktas medvirkning i disse saker som skjer i henhold til den gjeldende samarbeidsavtalen. Jeg tror vi behøver dette samarbeidet i stor grad også i framtida. Vi ønsker ikke fri flyt verken av alkohol eller narkotika, og vi trenger alle gode samarbeidende krefter for å forsøke å stoppe mest mulig før det når ut i landet til våre egne ungdommer. Anskaffelsen av et nytt isforsterket, helikopterbærende kystvaktfartøy, KV-Svalbard, er også utsatt i dette budsjettet. Det har Regjeringa lovet å komme tilbake til Stortinget med i 1999, så vi får ta den diskusjonen da. Helt til slutt: Rett skal være rett, kapitlet om Direktoratet for sivilt beredskap fikk faktisk en økning på 14 mill. kr også i budsjettet som Regjeringa la fram. Dette var i tråd med det vi sa i langtidsmeldinga om sivilt beredskap i juni i år. Dette var et lyspunkt. Og jeg er glad for at jeg fant det lyspunktet, slik at i alle fall noe av det vi sa i juni, holdt stikk i oktober – også for denne regjering.