Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2019-10-03:
Her var det jo rene hallelujastemningen. Men jeg skal snakke om noe helt annet, og det er hvordan vi skjøtter vårt demokrati i de årene vi sitter her, og kanskje skal vi også gjøre det i andre roller. For det jeg må minne meg selv om, er hvor alvorlig og meningsfylt det er, og hvordan vi gjør dette. I Norge tenker vi på demokrati som trygt og godt og innrammet gjennom maktfordelingsprinsippet, et ansvarlig partisystem og et konstruktivt og demokratisk sivilsamfunn. Jeg vil understreke partienes betydning. Partiene ivaretar en kvalitetssikring av helhetlig politikk og kandidatvalg. En del av vårt oppdrag er selvsagt å fremme våre egne partier, være lure og selge budskap på en slik måte at de går hjem. Men vi skal være både statskvinner og statsmenn, og det ligger i vårt oppdrag å lede selv om det er humper på veien – tjenende lederskap, vel å merke, men like fullt lederskap. Det har vært en god tradisjon i Stortinget at store samfunnsendringer som bør stå seg over tid og ikke snus på av den til enhver tid sittende regjering, løser vi gjennom brede forlik – fordi det er til landets og innbyggernes beste. Noen ganger må man ofre litt partistrategi, men det har vært tradisjon å ta en for laget i slike saker som pensjonsforlik, skatteforlik og rovdyrforlik, for å nevne noen eksempler. Resultatet blir også best på den måten. På mitt felt burde det f.eks. ha vært et bredt forlik både om kommunereform og regionreform, iallfall blant alle dem som mente at noe burde gjøres. Jeg kjenner meg litt urolig for at den tradisjonen til landets beste er i ferd med å bli historie. Det synes iallfall jeg er trist og ikke i tråd med den helhetlige oppgaven vi som medlemmer i landets nasjonalforsamling er satt til å skjøtte. Jeg forventer ikke at de som kjemper for revolusjon, skal se seg tjent med brede forlik, men jeg forventer f.eks. at Arbeiderpartiet, som et ansvarlig styringsparti gjennom mange år, ikke kaster denne arbeidsmåten på båten. Jeg ville også ha forventet det samme av Senterpartiet – iallfall det Senterpartiet vi kjente tidligere, før svart-hvitt-malingsspannene erstattet en nyansefylt palett. I politikken er det noen saker som er mer grensebrytende enn andre, og de er ofte irreversible og etikkendrende. Et eksempel på det er debatten om aktiv dødshjelp, som oftere og oftere kommer opp også her i landet. I forrige måned tok Human-Etisk Forbund til orde for en offentlig utredning om spørsmålet. Min partileder var raskt ute med å avvise dette. I stedet for å diskutere om leger skal hjelpe folk til å ta sitt eget liv, må vi snakke mer om en verdig alderdom, og om hvordan vi skal slå ring om menneskeverdet også når livet er på sitt vanskeligste. Vi forstår at et menneske med store smerter og ingen utsikter til bedring kan tenke at det hadde vært befriende å få en sprøyte som satte punktum. Men idet et samfunn sier ja til dette, endrer noe seg dramatisk i synet på menneskeliv og menneskeverd. En offentlig utredning ville fort være første steg i retning av en legalisering av dødshjelp. Dette er et verdivalg av prinsipiell og samfunnsendrende karakter, og vi trenger ikke en slik utredning med mindre samfunnet har bestemt seg for å åpne den slusen. Det vil Kristelig Folkeparti med klar stemme kjempe imot. Å åpne for aktiv dødshjelp vil ta samfunnet vårt i feil retning. Dersom aktiv dødshjelp skal være et tilbud fra helsevesenet, innebærer det at helsepersonell skal vurdere når et liv ikke lenger er verdt å leve, og dødshjelp kan innvilges. Spørsmålet for den enkelte blir fort: Når er mitt liv ikke lenger verdifullt? Kristelig Folkeparti ønsker ikke et samfunn som skiller mellom verdifulle liv og andre liv. Menneskeverdet er absolutt. Saken med barn av mødre som har sluttet seg til IS, er et slikt spørsmål som er verdibasert. Det er komplisert, men kokt ned er det etter Kristelig Folkepartis syn utvilsomt det etisk riktige å hente barna, som endatil har norsk statsborgerskap, hjem, sammen med mødrene, og straffeforfølge mødrene i Norge. Det siste jeg vil si noe om, er proposisjonen om tilbakekalling av statsborgerskap. Der er Kristelig Folkeparti glad for at det er en skikkelig behandling, at barn og barnebarn ikke skal lide for foreldrenes feilgrep, og at rettssikkerheten og forholdsmessighetens vurdering ligger solid til grunn.