Eirik Milde (Høyre), 2016-06-06:
Vi behandler i dag et forslag fra Senterpartiet om tiltak for å redusere rovdyrproblemene for samisk reindrift. Som i alle saker som omhandler rovdyr, legger Høyre til grunn at politikken skal være i samsvar med rovviltforlikene fra 2004 og 2011 og innenfor rammen av Bern-konvensjonen, naturmangfoldloven og den todelte målsettingen om at vi skal ha både rovdyr og beitedyr i Norge. Dette er en samlet komité enig om. Høyre er også enig med komiteen i at all forvaltning av rovdyr skal bygge på vitenskapelig og erfaringsbasert kunnskap, regional forvaltning, respekt for eiendomsretten og at vi skal søke å redusere konflikter. Kunnskap om forvaltningen er viktig, men også kunnskap om hvilke konsekvenser det har for beitenæring og enkeltmennesker. Bare de siste dagene har det kommet to rapporter som vil være viktige når rovdyrpolitikken skal utformes framover. Den 1. juni ble det lagt fram en rapport om rovviltbestandenes betydning for landbruk og matproduksjon, og 2. juni kom en rapport som evaluerer de regionale rovviltnemndene. Jeg tror begge disse rapportene vil bli grundig gjennomgått av departementer, fagmyndigheter, organisasjoner og politikere i tiden framover. Jeg ser heller ikke bort fra at det vil bli behov for ytterligere utredninger, basert på funn i rapportene, og ser fram til de konklusjonene som etter hvert vil bli trukket av regjeringen. Denne regjeringen har fulgt opp alle rovviltnemndene og bedt dem om en tydelig soneforvaltning, som jo er hele grunnlaget for forvaltningen i Norge. Innenfor beiteprioriterte områder skal det være enkelt å ta ut skadegjørere. Innenfor rovdyrprioriterte områder skal terskelen være mye høyere. Det er viktig å holde fast på prinsippet om at ansvaret ligger hos nemndene for å fastsette de prioriterte sonene og gjøre de nødvendige avveiningene mellom beitenæring og fastsatte bestandsmål. Innstillingen tar opp flere forslag som fremmes av Senterpartiet og delvis SV. Jeg regner med at representanter fra disse partiene vil begrunne forslagene selv, men registrerer at ingen av dem vil få flertall her i salen, om da ikke noe annet skulle komme fram i debatten. Når det gjelder kongeørn, viser nye tall fra 2015 at det de siste fem årene har vært 963 hekkende par kongeørn i Norge. Bestanden er dermed godt innenfor målet Stortinget satte i 2004, på 850–1 200 par. Flertallet i komiteen ser derfor ingen grunn til å vurdere nytt bestandsmål for kongeørn i Norge. «Midt-Norge-prosjektet på kongeørn som tapsårsak for sau og lam» ble gjennomført i regi av NINA i Rødsjø beiteområde 2014 og 2015. Foreløpige konklusjoner viser at så mye som 5–6 pst. av lammene som ble sluppet på beite, ble tatt av kongeørn. Dette er ny kunnskap, for tidligere ble det antatt at kun 0–2,5 pst. av tapene kunne relateres til kongeørn. Det gjøres nå vurderinger i regjeringen om det skal gjøres endringer i forvaltningen av kongeørn, og flertallet i komiteen er enig i at forslag til endringer kan sendes på høring av departementet. Dette arbeidet er igangsatt, uavhengig av saken vi behandler i dag, og Kontaktutvalget for rovviltforvaltning, som består av mange ulike organisasjoner, er bedt om å komme med en uttalelse. Komiteen vil følge dette med stor interesse. I områder med særskilt skadeomfang er det nødvendig å minske tapene, selv om det også er viktig å erkjenne at kongeørnen er en fredet art i Norge. Et flertall av partiene i komiteen mener det skal igangsettes en forsøksordning i noen områder med særskilt belastning, avgrenset til Fosenhalvøya og Troms. Det er en forutsetning at en slik forsøksordning skal være innenfor rammene av rovviltforliket. Jeg vil til slutt takke komiteen for konstruktive innspill og mye ny kunnskap som har framkommet under behandlingen, og anbefaler at saken vedlegges protokollen.