Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-03-23:
Det var interessant å høre på finansminister Sigbjørn Johnsen, men jeg skulle gjerne hørt mye mer av fylkesmann Sigbjørn Johnsen fra denne talerstolen, fordi det er en mye mer offensiv mann. Det er en mann som vil ta i bruk nye modeller, nye muligheter. Så jeg skulle gjerne sett mer av fylkesmann Johnsen i stedet for så mye av finansminister Johnsen. Det er altså sånn at under 2 pst. av statsbudsjettets totale ramme går til samferdsel og infrastruktur, og det er jo den store diskusjonen, hvordan skal man klare å få opp dette, og hvordan skal man klare å få gjort mer med alle de utfordringene vi står overfor på samferdselssektoren. Det er enorme utfordringer. Men jeg synes jo at det er litt interessant når vi nå registrerer at noen av dem som sier at de vil bruke mye mer penger på infrastruktur og samferdsel, også sier at vi må ned på 4 pst. igjen, til handlingsregelen. Interpellanten fra Høyre var veldig klar og tydelig på at han og Høyre vil ned på 4 pst. For Fremskrittspartiet er ikke handlingsregelen det viktige. Det viktige er hvordan man bruker pengene, og at man bruker pengene på en fornuftig og god måte. Så sa representanten Halleraker at det er en «tsunami» om å tenke nytt. Ja, det hjelper ikke med en tsunami bare om å tenke nytt. Det må være en tsunami som sier at man ønsker å handle nytt, og at man ønsker faktisk handling, og det må også være politisk vilje til å handle. Finansministeren pekte på at det handler om å prioritere hvordan man skal bruke penger som staten har. Han var tydelig på at det er viktig også å gjøre noe med vedlikeholdet, og det er jeg helt enig med finansministeren i. Vedlikehold er utrolig viktig, og det å bygge ny infrastruktur er utrolig viktig. Så sier finansministeren videre: Ingen behøver jo å låne penger når vi har så mye penger i aksjer eller i bankinnskudd, «penger i banken», som finansministeren kalte det. Det er kanskje fordi finansministeren synes det er så viktig å ha så mye penger i banken at det er bilistene som skal betale, for nå er det jo bilistene som betaler størsteparten av investeringene i infrastruktur i dette landet. Det er altså ikke sånn at det er staten som tar den store kostnaden, for bilistene har allerede betalt inn i form av skatter og avgifter på bil og bilrelaterte avgifter, i tillegg til at de blir pålagt bompenger, såkalt lokale initiativ, som jo flere og flere av dem som har stått bak de såkalte lokale initiativene, opplever som noe helt annet enn lokale initiativ – de opplever det faktisk som statlig utpressing. Så synes jeg også at det i denne debatten, og for så vidt i den debatten som har pågått i det offentlige rom de siste årene, er noen politiske partier som har litt forskjellig flagg, og de heiser og senker flaggene litt avhengig av hvilken type debatt man har. For når man ser på hva man legger fram i statsbudsjettet, som man kanskje bør forholde seg til, som er virkelighetens verden – ja så ser man at det er ganske stor forskjell på det man sier, og det man faktisk gjør i prioriteringene i de forskjellige partiene. Finansministeren var inne på dette med hvordan man bruker pengene, at man har mye penger som man kan bruke på en fornuftig måte, og så sier han at det handler om «politiske prioriteringer». Ja, det gjør det. Jeg har lyst til å ta fram et eksempel som kanskje er noe av det som illustrerer hvor håpløst det er at det ikke finnes politisk vilje hos flertallet til å satse mer på bygging av infrastruktur: I 2010 vil vi sannsynligvis bruke 28 milliarder kr på ulykker – 28 milliarder kr. Vi bruker 18,9 milliarder kr tilbake på infrastruktur på vei, og det gjelder både drift, vedlikehold og investering. I tillegg kommer 7,5 milliarder kr i bompenger. Hvis vi hadde brukt 5–6 milliarder kr og tatt de 500 verste ulykkesstrekningene og fått opp midtdelere, hadde vi redusert antall drepte i trafikken med 80–100. Det er en investering som ville gjort at vi ville fått igjen pengene i løpet av to–tre år. I tillegg ville man også hindret at 80–100 mennesker mistet livet i trafikken på norske veier etter at man hadde gjort dette grepet. Det er jo helt utrolig at man ikke ser at her er det faktisk både mulighet til å spare samfunnet for store kostnader og ikke minst spare familier og venner for å miste folk i trafikken. Vi har en nullvisjon, men det er altså ikke vilje til å følge opp den nullvisjonen, som alle de politiske partiene er enige om. Dette handler om hvordan man bruker pengene. Bruker man pengene på riktig måte, kan man faktisk redusere kraftig antallet mennesker som blir skadd og drept i trafikken i Norge, og det er utrolig lønnsomt. Og i motsetning til finansministeren, som ønsker at pengene skal stå i banken, ønsker jeg at vi skal bruke pengene til å investere nå. Så kan vi høste i framtiden, så kan vi bruke de pengene som vi i dag f.eks. bruker på ulykker, eller næringslivet bruker i form av økte transportkostnader, på investeringer som man kan høste av i framtiden, med lave kostnader både når det gjelder ulykker og for næringslivet.