Eirik Milde (Høyre), 2016-03-17:
Dette representantforslaget tar opp spørsmålet om en samlet gjennomgang av viktige kulturminner og at en helhetlig plan for dette bør legges fram for Stortinget. Det er stor enighet i komiteen – og jeg vil takke saksordføreren for arbeidet – om at det er et nasjonalt ansvar å ivareta det mangfoldet av kulturminner vi har i Norge, det være seg det store antallet verneverdige og bevaringsverdige bygninger i privat eie, gamle, ærverdige båter som lokale entusiaster bruker masse tid og penger på, eller industrielle kulturminner som forteller nye generasjoner historien om hvordan Norge har blitt det velferdssamfunnet det er i dag. Som statsråden skriver i sitt svarbrev, er det lett å være enig i viktigheten av å ta vare på kulturarven. Politikken som følges, har grunnlag i St. meld. nr. 16 for 2004–2005, Leve med kulturminner, og Meld. St. 35 for 2012–2013, Framtid med fotfeste. I siste melding er både ambisjonsnivået og målene som Stortinget vedtok i 2005, videreført. Målsettingen er å ta vare på mangfoldet av kulturminner og kulturmiljø som bruksressurser og som grunnlag for kunnskap, opplevelser og verdiskaping. Det er også et mål at et utvalg av kulturminner og kulturmiljø som dokumenterer geografisk, sosial, etnisk og nærings- og tidsmessig bredde, skal ha varig vern innen 2020 ved fredning. Vernearbeidet er organisert i ti bevaringsprogram som er de viktigste virkemidlene for å nå 2020-målene. Det er oppnådd mange gode resultater, og for flere av programmene kan det se ut som om det er mulig å nå disse målene. Istandsettingsarbeidet for stavkirker er bl.a. sluttført i tråd med målet i 2015, slik at innsatsen nå kan konsentreres om løpende vedlikehold og sikringsarbeid. I revidert nasjonalbudsjett for 2014 ble det bevilget 10 mill. kr ekstra til brannsikring av tette trehusmiljø og stavkirker. I budsjettet for 2015 ble samme formål styrket med 20 mill. kr. Denne satsingen er også videreført i budsjettet for 2016. Også for bevaringsprogrammet for teknisk-industrielle kulturminner, for middelalderruiner, for bergkunst og for utvalgte arkeologiske kulturminner og kulturmiljø ser det ut som om målene skal være mulig å nå. Andre program har derimot litt større utfordringer med hensyn til etterslep. Innsatsen innenfor disse programmene har derfor fått en særlig prioritet de siste årene, selv om situasjonen fremdeles kan være krevende. Senterpartiet og SV står bak en merknad jeg føler et visst behov for å kommentere. Disse partiene skriver at man i denne stortingsperioden har lagt for liten vekt på arbeidet med å nå de nasjonale målsettingene, og at Høyre og Fremskrittspartiet har gitt opp å nå disse målene. Dette er påstander det er lett å tilbakevise. Samlet har budsjettet på kulturminnefeltet økt fra 614 mill. kr i 2014 til 640 mill. kr i 2015. Tilsvarende har det økt til 708 mill. kr i 2016. Dette utgjør en økning på henholdsvis 4,1 og 10,8 pst. Blant annet fikk Kulturminnefondet en økning på 10 mill. kr i forliket for 2016, nettopp for å begrense etterslepet når det gjelder fredede kulturminner i privat eie. Dette representantforslaget ble fremmet i oktober 2015, og de gode intensjonene i forslaget ble ivaretatt gjennom Prop. 1 S for 2015–2016. Her varsler regjeringen at de i budsjettforslaget for 2017 vil komme tilbake til en full gjennomgang av måloppnåelsen så langt og en vurdering av veien videre. Sånn sett burde det ikke være behov for et eget forslag som ber regjeringen gjøre det de allerede har sagt de skal gjøre. Stortingsflertallet er også enig i dette synspunktet, og jeg ser fram til gjennomgangen som kommer i neste års budsjettforslag.