trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-05-27:
I motsetning til representanten Trældal planlegger ikke jeg ut fra at dette er min siste periode. Jeg planlegger ut fra å være fire nye år i statsrådstolen. Det er trist at ikke Trældal kan stille flere spørsmål – han får sende brev. Når det gjelder det som ble gjentatt fra forrige debatt, vedtok vi et nytt lovverk i forrige stortingsperiode, som la en plan og en vei for hvordan man skal klare å få til reintallsreduksjonen. Den veien og planen man hadde hatt til da, hadde ikke fungert. Man trengte et nytt lovverk, nye muligheter og nye virkemidler for å sette makt bak kravene. Nå er vi inne i den prosessen. Jeg kjenner representanten Trældal som en som følger godt med i norsk media, og jeg vil tro at han har fått med seg de prosessene som har vært i vinter, og at de også skaper konflikter, fordi de berører enkeltpersoner og individer. Men nå skjer det noe. Dette stortingsflertallet, som denne regjeringen baserer seg på, har gitt regjeringen og så forvaltningen muligheter til å ta et helt annet grep enn vi har vært vant til tidligere. Det vil alle tjene på, ikke minst de som ønsker å ha reindrift som en viktig del av sitt næringsgrunnlag.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-05-27:
Mitt spørsmål blir: Hvordan vil statsråden definere begrepet «kulturell bærekraft», slik det skal forstås i reindriftsloven § 1 første ledd?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-05-27:
Da jeg i innlegget mitt sa at vi faktisk har sett en utvikling i denne saken de siste fire årene, så mente jeg det. Det er sånn at tidligere statsråd Brekk jobbet godt med denne saken. Det vi har opplevd i dag, er faktisk en liten bråstopp. Hvis det er sånn at vi i § 1 i reindriftsloven har et så rundt og omtrentlig forhold til målsettingen med loven, kommer vi aldri i havn med det vi har sagt vi skal gjøre når det gjelder reindriften. Økologisk bærekraft kan vi måle på mange måter. Det kan vi måle på produktivitet i flokken: Hvor mange kalver er det – hva er kalveprosenten i en flokk? Det sier noe om økologisk bærekraft. Vi kan måle det på kalvevekt: Hvor mye klarer en reinkalv å legge på seg på et år? Det sier noe om den økologiske bærekraften. Økonomisk bærekraft er ganske enkelt – vi kan finne ut om det er mulig å tjene penger på det vi holder på med. Men hvis vi ikke tar oss jobben med å definere hva som skal være kulturell bærekraft, vel, da står vi der med det problemet at det kanskje er fem brødre som skal overta flokken etter en far, og alle skal ha like rettigheter. Kanskje er det sånn at man blir nødt til å dele, kanskje er det sånn at det er så mange aktører at man kommer ned på bare små flokker – ikke økonomisk bærekraftige flokker. Men hvis kulturell bærekraft skal være at bare du er same, så skal du kunne få lov å drive med reindrift, går det ut over de to andre bærekraftbegrepene. Vi har holdt på med denne problemstillingen i 20 år i norsk politikk, og vi kommer ikke noe lenger hvis vi ikke tar oss jobben med å finne ut hvordan vi skal styre etter de tre målene. Hvis vi kommer til et veikryss og det er tre veier, må vi på et eller annet vis kunne velge en vei. Da må vi også ha klart for oss hvordan vi skal klare å velge den veien vi gjerne vil. Nå er det faktisk sånn at vi har en tredelt bærekraftformulering, der vi ikke har tatt oss jobben med å definere det siste punktet. Altså: Når statsråden er så klar på at han ikke aner hva som ligger i begrepet «kulturell bærekraft», vel, da har vi en jobb å gjøre for at vi skal kunne vedta denne loven.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-05-27:
Det skal holde. Det er faktisk sånn at statsråden enda en gang går opp og bekrefter det jeg hevdet i mitt innlegg. Det er ikke sånn at den lovgivende forsamling skal vedta en lov, og så skal en statsråd ta med seg et begrep ut og bli enig med Sametinget og reindriften om hva som skal ligge i det begrepet. Hvis begrepet ikke er ferdig definert når man kommer til Stortinget med loven, har man ikke gjort jobben.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-05-27:
Veldig ofte diskuterer vi problemene i reindriften fra denne talerstolen. Det blir litt urettferdig, for dette er en næring der vi uten å måtte anstrenge oss veldig mye kan reise rundt og treffe masse flotte utøvere. Det er ganske mange unge mennesker som er engasjert i næringen, og det er unge mennesker som har lyst til å bygge en robust og lønnsom næring. I fjor sommer var jeg invitert til Alta på noe som het Designuke. Det er Norsk Designråd som lar unge designerstudenter reise ut og gjøre en innsats i forskjellige miljøer. Der møtte jeg to unge designere som hadde truffet tre jenter fra Kautokeino som var reindriftsutøvere, og de hadde brukt disse ukene – de fjorten dagene – i lag på å drive produktutvikling og designet ny emballasje til disse produktene. De hadde tenkt vanlig hverdagsmat, litt festmat og festmat. De tenkte forskjellige prisklasser, de tenkte på historien rundt, og de tenkte på måter å presentere det på. Det var en fantastisk opplevelse, både fordi det var en veldig bra jobb som var gjort, og fordi det var unge, dedikerte mennesker som var stolte av den næringen de deltok i, og som jobbet veldig godt for at dette skulle bli en næring som de kunne delta i videre. Når det gjelder reindriftsavtalen, har jeg noen få kommentarer til det første forslaget vårt om endring av tidspunktet. Det er et standardforslag vi har for å bygge opp mot alle anklagene om at kuttene våre bryter med inngåtte avtaler. Derfor har vi sagt at hvis det skal være sånn, får vi antakelig gjøre både reindriftsavtalen og jordbruksavtalen til en del av budsjettforhandlingen, så slipper vi å få det på oss. Vi mener også at det hadde vært en ryddigere måte å gjøre det på. Det er et punkt om individmerking i merknadene, og individmerking for reindriften er interessant. Det er utøvere nå som merker individene med GPS-sendere og så følger de flokken. Nå trenger vi ikke å hoppe på motorsykkelen og nødvendigvis kjøre ut på vidda. Det er faktisk slik at en kan stoppe i Tana hos Frode Utsi, gå inn hjemme hos ham og ta en kopp kaffe. Han kan ta opp pc-en og vise hvor flokken er: Der er den, og da vil det være så og så mange som er der. Så dette er også en moderne næring. Til det siste: Det gjelder rovvilterstatningen. Der er det viktig at man er nøye. Det ene er at det er store utbetalinger, det andre er at det er store dyrelidelser forbundet med det og det tredje er at det er et veldig stort omdømmetap for en næring å ha så store utbetalinger. Det er nok sånn at en kan gå inn og se på tallene. De flokkene der vi har høy dyretetthet, har vi gjerne dårlig produktivitet, og der har vi også store rovvilttap. Så det er en sammenheng mellom de tidligere nevnte momentene i økologisk bærekraft og i hvor stor grad flokkene selv evner å skjerme seg fra rovdyr. Men i det hele støtter Høyre avtalen. I merknadene er vi stort sett enig i det meste. Så har vi noen forslag sammen med Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti som allerede er tatt opp.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-05-27:
Statsråden sa i sitt tidligere innlegg at det var viktig at reindriftsnæringen ble behandlet som næring, og der er jeg helt enig med statsråden. Det er veldig viktig, mener jeg, å vektlegge at dette er næringsutøvere. Da er mitt spørsmål: Etter reindriftsavtalen er det sånn at reindriftsutøverne ikke behandles likt med andre næringsutøvere når det gjelder driftsmidler. Når det gjelder snøscootere og firehjulinger, bl.a., som denne næringen bruker mye av, er det egne regler for reindriften. Begrunnelsen fra Finansdepartementet var en gang i verden at vi kunne ikke ha næringsavskrivninger på snøscootere, for de kunne brukes på fritiden. Kunne det være en tanke for statsråden å jobbe for at næringen også på den siden kunne bli likestilt med annet næringsliv, sånn at man viste at man tok dem alvorlig som næringsutøvere?
Svein Flåtten (Høyre), 2013-01-08:
Jeg vil takke for svaret. Det er mulig at jeg uttrykte meg klønete siden statsråden finner å kunne sitere meg på at Høyre skulle ønske mer politisk makt og styring, og at han elegant overser at dette var en beskrivelse av hva den rød-grønne regjeringen ønsket med dette eierskapet, og som de var helt klare på var meningen med å kjøpe seg inn på denne måten. Det er jo det som er spørsmålet mitt: Hvor er denne påvirkningen, hvordan håndteres den? Det har vist seg en rekke ganger at den ikke finnes. Det er helt naturlig, for det er som statsråden sier, at dette er en annen konstruksjon, dette er en annen type eierskap, dette er et mindretallseierskap både direkte og indirekte. Han kunne kanskje den gangen det ble inngått, sagt at sammen med investor, altså svenske Wallenberg, har vi i hvert fall et blokkerende mindretall i holdingselskapet. Det har man heller ikke lenger – de hadde dette som en relativt lukrativ plassering som de gikk ganske elegant ut av. Jeg står ved det jeg sier, selv om statsråden prøver å tillegge meg at jeg er veldig for det direkte statlige eierskapet. Det er vi til en viss grad i en rekke selskaper, til 34 pst., men det betyr ikke at vi er for denne typen konstruksjoner. Det er jo det som er bakgrunnen for interpellasjonen. Jeg synes vi gjennom disse årene har sett at dette ikke fungerer på en optimal måte. Det hjelper ikke at statsråden kan fortelle om resultatene, om utviklingen. Det ville være merkelig hvis ikke Aker Solutions skulle utvikle seg positivt i det markedet vi har i olje- og gassindustrien i Norge i dag. Jeg er glad for det, det er helt utmerket, det er en rekke arbeidsplasser. Det er heller ikke slik at teknologi og hoder forsvinner ut av landet selv om det skulle være utenlandske eiere. Vi har en rekke eksempler på utenlandske eiere av norske bedrifter – det er gode eiere, de slipper til og med å betale formuesskatt, slik at de har mer penger de kan investere. Norske hoder ønsker først og fremst ikke å flytte ut av landet, de ønsker å være i sitt eget land, og jeg tror ofte at teknologien og kunnskapen også blir i dette landet. Det er å overdrive det hele å si at staten til enhver tid må inn hver gang noen skriker om at dette ikke fungerer i enkeltselskaper.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-01-08:
De tilstedeværende hører litt forskjellig, oppfatter jeg. Senterpartiet har funnet ut at de helst ikke vil ha noe statlig eierskap i det hele tatt, mens statsråden tidligere mente å høre at jeg gjerne ville ha mest mulig – i hvert fall minst like mye som de rød-grønne. Det som statsråden og for så vidt andre snakker om her når det gjelder Høyres holdning til statlig eierskap, er ikke noe paradoks. Det er bare forskjellen på hva man mener prinsipielt og initialt, og hvordan man til enhver tid håndterer det løpende eierskapet. Vi har hatt flere saker i næringskomiteen hvor bl.a. Høyre – og jeg – har sagt at selvsagt har man noen prinsipper for hva man mener om det statlige eierskapet. Vi ønsker ikke at det skal vokse mer; vi ønsker at det skal reduseres. Men i det eierskapet vi er inne i, skal vi oppfylle våre forpliktelser, og vi skal selvfølgelig håndtere det på best mulig måte for norsk industri, for de arbeidsplassene det gjelder. Derfor er ikke dette noe paradoks, slik som både statsråden og representanten Heggø, f.eks., påpeker. Dette er en helt naturlig måte å håndtere det på. Gå til SAS-sakene – hver gang man har kommet til Stortinget for å be om penger. Det har ikke vært noe som vi prinsipielt har ønsket ut fra våre eierskapsbetraktninger, men vi har lagt andre forhold til grunn. Når det kommer konkursrammede selskaper som må få med seg ekstra garantier i et selskap som nettopp har vært solgt fra staten – vi hadde et slikt tilfelle rett før jul – er det klart at vi håndterer det ut fra den situasjonen, men vi ønsker at det skal bli håndtert på en best mulig måte. Det er vanlig, praktisk politikk, og jeg synes det er selsomt at man bruker det mot oss. Så sier statsråden noe ganske interessant i sitt siste innlegg, som jeg ikke har hørt fra regjeringen tidligere. Han sier at siden man investerer så mye gjennom oljefondet, eller Statens pensjonsfond utland, i utenlandske bedrifter, må det også være en balanse i det vi investerer hjemme. Det vil være svært interessant for Høyre og sikkert også for andre partier å høre litt om hvordan dette skal balanseres i forhold til hverandre. Jeg må si at det er noe jeg ikke tidligere har hørt om. Når det gjelder det private eierskapet i Norge, er det for lite. Det blir for dårlig stimulert. Og det er riktig, som noen påpeker her, at det finnes få langsiktige, store eiermiljøer, men det skyldes også de rammebetingelsene som ikke er til stede for at dette kan vokse frem. Ellers: Takk til dem som har deltatt, for en interessant debatt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-01-08:
Det er i hvert fall et paradoks at Høyre påpeker at vi ikke har nok politisk innflytelse og ikke har oppnådd målet om politisk innflytelse. Hvis det var slik at det var regjeringens mål, men Høyre var skeptisk til det, må jo Høyre være desto mer fornøyd med den transaksjonen hvis den har forankret hovedkontor og industriell utvikling i Norge, men samtidig ikke gitt den politiske innflytelsen som Høyre er bekymret over at vi skal bruke over selskapene. Det er også et paradoks at man er bekymret over at dette ikke gir nok direkte kontroll gjennom denne aksjonæravtalen, men samtidig mener at det er nok med 34 pst. eierskap i de ulike bedriftene. Det er desto mer et paradoks at vi for to uker siden satt i et annet rom i dette organ, i kontrollkomiteen, og hovedbekymringen fra Høyre og Fremskrittspartiet til sjuende og sist var at staten hadde hatt klare oppfatninger av én av – jeg tror – ni styremedlemmer i et selskap hvor vi eier 54 pst., og at vi kom med innspillene litt sent til at valgkomiteen og minoritetsaksjonærene kunne ha sterk innflytelse over den ene personen vi hadde sterk oppfatning om, når man her er bekymret over at aksjonæravtalen ikke gir tilstrekkelig innflytelse. Vi sitter bl.a. i valgkomiteen i Aker Solutions og Kværner, så vi har også innflytelse over styringssystemene der og kan påvirke retningen på selskapet gjennom utpeking av styremedlemmer, som er den viktigste eierinnflytelsen. Aksjonæravtalen gir kontroll over plasseringen av hovedkontor, tilsvarende en negativ kontroll, og nærstående transaksjoner har vært en del av dette samarbeidet og håndteringen av det helt siden transaksjonen ble inngått. Det er ikke slik at vi står klar med oljemilliarder hver gang et norsk selskap står i fare for å bli solgt til utlandet. Det kommer helt sikkert til å foregå transaksjoner på tvers av landegrensene på samme måte som at norske store selskaper kjøper seg opp i utlandet. Men det må være et paradoks for Høyre og Fremskrittspartiet at vi nå eier 8 000 selskaper verden over gjennom finansielle poster i et oljefond som nærmer seg 4 000 mrd. kr, og samtidig har man et krav om at man skal redusere eierandelene i viktige strategiske norske selskaper som bidrar til norsk industriutvikling, norske arbeidsplasser, norsk teknologiutvikling og Europas laveste arbeidsløshet. Vi skal ikke gjøre det ukritisk, og vi skal ikke gjøre det uten å ha gode forretningsmessige mål med eierskapet, men det må være slik at det er en balanse mellom det staten eier ute gjennom oljefondet og det vi eier i vårt eget land. Vi trenger ikke å bli en filialstat i egen nasjon. Der mener jeg Høyre og Fremskrittspartiet tar økonomisk feil, men ikke minst industrielt og strategisk feil.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-01-08:
La meg først bare takke interpellanten for gjennom sin interpellasjon å ha lagt grunnlaget for en viktig og interessant debatt. Måtte det være en spore til at synet på statlig eierskap, hvordan det utøves, omfanget av det osv., blir et viktig tema i dette valgåret. Til interpellantens spørsmål: Vi er midtveis i denne avtalen om eierskapet. Vi skal videreføre den og stå ved våre forpliktelser. Vi håper også at det gir den forretningsmessige avkastningen som vi håper, i tillegg til de industrielle målene og forankring av viktig beslutningsmyndighet og industriell teknologisk utvikling i Norge. Så til dette med balansen i eierskapet. Vi har av og til fra opposisjonen – kanskje mer fra Fremskrittspartiet enn fra Høyre – sett forslag om at vi skal selge oss ned i statlige virksomheter for å bruke pengene på andre formål. Siv Jensen hadde en hel forside i Finansavisen, tror jeg det var, om at hun ville selge eierandeler og bygge veier for pengene. En trenger ikke selge en eneste aksje i noe selskap for å bygge veier, det er kapasiteten i bygg- og anleggssektoren som setter begrensninger for hvor raskt vi kan få bygd ut veier, og for hva norsk økonomi tåler av pengebruk. Det vi kvitter oss med av eierandeler i statlige selskaper, må omdannes i annet eierskap. Da vil det være i utenlandske selskaper. Det må være et paradoks at man, når vi snart eier for 4 000 mrd. kr i utlandet og for rundt 500–600 mrd. kr i norske selskaper, ønsker et kraftig nedsalg i dette norske eierskapet som sikrer hovedkontor, industri og utvikling i Norge, og som ikke minst sikrer god avkastning for å omplassere dette i finansielle poster ute. En ting er at det er dårlig politikk – vi kan være enige eller uenige om hva som er god, og hva som er dårlig politikk, det har vi vært i mange tiår når det gjelder statlig eierskap – men det er også dårlig butikk, og da blir det dobbelt ille. Men dette får vi mange muligheter til å diskutere. Diskusjonen om eierskapsmeldingen ga klare skillelinjer for alt dette, og jeg er helt sikker på at dette blir et viktig tema fram mot valget i september. Jeg tror det er veldig mange som støtter den rød-grønne regjeringens syn, både på at det skal være et eierskap på om lag samme nivå som i dag og ikke et nedsalg. Så kan man diskutere hvor stort nedsalget er – Fremskrittspartiet går mye lenger enn Høyre, selv om også Høyre foreslo mange titalls milliarder ned – hvor aktivt dette eierskapet skal være, og hvor tydelige vi skal være i både valg av styremedlemmer, aktivitet i valgkomité og i dialogen med selskapet, men jeg ser fram til den debatten, og jeg vil avslutte med å slutte meg til interpellantens ønske om et godt nytt år.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2013-01-08:
Det er relativt stor usemje mellom opposisjonen og oss raud-grøne når det gjeld eigarskapspolitikken. Det er berre å høyra på dei to innlegga vi har hatt her i salen i dag. Medan høgrepartia er opptekne av at vi skal endra heile eigarskapspolitikken vår og selja oss ned, eventuelt heilt ut, av ei rekkje selskap og vera veldig bakoverlente, vi vil vi frå regjeringspartia fortsatt fokusera på eit aktivt og langsiktig eigarskap, om lag på dagens nivå storleiksmessig. Vi raud-grøne ser dei store verdiane av å ha hovudkontorfunksjonane, avgjerdstakarane og forsking og utvikling i Noreg. Vi vil fortsatt fokusera på samfunnsansvar, og forlanger at statsdeleigde eller -heileigde selskap må rapportera tilbake til oss, bl.a. dersom forventningane vi har skissert i eigarskapsmeldinga, ikkje vert følgde opp. Målet for oss raud-grøne er at selskap der staten er eigar, skal vera leiande i sin bransje på lågutslepp og utvikling av klimareduserande teknologi. Staten skal vera ein aktiv, langsiktig og profesjonell eigar, som gjennom sitt eigarskap skal bidra til selskapa si lønnsemd og industriell utvikling. Dette er viktig. Det har i fleire saker i media vore diskusjon om staten skal kunna stilla krav og oppføra seg slik som ein stor privat eigar faktisk ville oppført seg. Etter mitt syn kan f.eks. Høgre, som meiner at staten skal vera veldig tilbakelent og ikkje oppføra seg som ein privat eigar, heller ikkje kunna stilla krav eller påleggja noko som helst i selskapa staten har eigarinteresser i. Det er styra som skal bestemma alt – i alle fall dersom du skal høyra på høgrepartia. Det er òg umogleg å få tak i kva Høgre eigentleg meiner i denne saka. Det er mange spørsmål om kva staten og ministeren faktisk vil gjera, men eg fekk ikkje heilt tak i kva deira fasit er. Det er eit spesielt tilfelle denne interpellasjonen omhandlar. Eg vil visa til ministeren, som sa: «Målet med statens eierskap er, jf. eierskapsmeldingen, å bidra til at industriell kompetanse innenfor petroleumsbasert virksomhet utvikles og at slik virksomhet ledes fra Norge. Selskapet skal drives på forretningsmessig grunnlag.» Dette har regjeringa følgt opp. Eg vil litt tilbake til norsk industrihistorie, også innanfor olje og gass, for det er miljøkrav, det å trigga ny teknologi, det å trigga teknologiske løysingar og det å ligga i forkant som har vore kjenneteiknet vårt. Det kan ikkje vera eit fnugg av tvil om at det har stor betyding å ha internasjonal, stor, konkurransedyktig industri med god forankring i Noreg. Petroleumssektoren er sentral her, og Kværner og Aker Solutions er to viktige aktørar. Det er ikkje mange langsiktige private aktørar i Noreg. Det er få, dersom det finst. Det at staten har teke eit slikt ansvar og bidrar med langsiktig kapital og sikrar langsiktig eigarskap og dermed norsk forankring av selskap, meiner eg er heilt rett. Det er framtidsretta, og det skal vi fortsetja med.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-08:
Eg vil takke for at representanten Flåtten tek opp ei viktig sak, men eg vel å sjå ho i eit litt breiare perspektiv. Statleg eigarskap er ein viktig del av norsk industripolitikk. Ser vi på historia, har den statlege eigarskapen hatt stor betydning for norsk industri og norsk sysselsetjing. Statleg eigarskap er ein av grunnane til at vi har leiande industrimiljø og låg arbeidsløyse her i landet. Ikkje minst i oljesektoren har den statlege eigarskapen vore sentral for å utvikle norsk industri og norsk teknologi. Den statlege eigarskapen på norsk sokkel har medverka til å byggje opp ein norsk leverandørindustri, som no er verdsleiande. Store delar av denne industrien er på utanlandske hender. Innanfor offshore og maritim industri er over 40 pst. av industrien, målt i verdiskaping, på utanlandske hender. Fleire nøkkelbedrifter i ulike regionale cluster er på utanlandske hender. Ikkje minst i den regionen eg kjem frå har vi ein sterk internasjonal eigarskap. Statleg eigarskap kan vere med på å styrkje den nasjonale eigarskapen i denne industrien. Vi har fleire gonger i denne salen diskutert verdien av næringsklynger – det gjeld ikkje minst i offshoreindustrien, som har fleire aktive næringsklynger. Nasjonal og statleg eigarskap kan vere med på å bidra til at slike klynger blir stabile over tid ved at vi har nasjonal eigarskap, og der vi ikkje har anna form for nasjonal eigarskap også kan gå inn med statleg eigarskap for å sikre forankring i Noreg av ei veldig viktig næring med ein veldig avansert teknologi, som er viktig for heile den norske industriutviklinga. Den statlege eigarskapen skal vere aktiv og strategisk. Offshoreindustrien har vore og er strategisk for Noreg. Derfor er det viktig å ha nasjonal eigarskap og statleg eigarskap i denne industrien. Når det gjeld dei konkrete investeringane i Aker Kværner, har næringsministeren gjort greie for dei, og eg ser ikkje nokon grunn til å gå nærare inn på det. For SV er det viktig å ha ein aktiv offentleg eigarskap og følgje utviklinga i selskapa nøye. Det gjeld også Aker Kværner. Til slutt har eg nokre kommentarar til Bakke-Jensens diskusjon rundt formuesskatten. Det er ganske påfallande at Høgre også no snakkar offensivt om å fjerne formuesskatten. Like før jul fekk vi beskjed om at dei ikkje var heilt sikre på om dei skulle fjerne formuesskatten. No synest eg det er på tide at Høgre bestemmer seg: Skal dei fjerne formuesskatten, eller er det berre i offentlege diskusjonar dei ikkje skal fjerne formuesskatten? I næringspolitikken her i salen skal dei fjerne formuesskatten. Eg synest det er på tide no at Høgre sluttar med denne dobbeltkommunikasjonen, så veljarane får litt peiling på kva dei har tenkt å gjere med formuesskatten. Skal han bort, eller skal han vere der i næringspolitikken? Han skal bort i næringspolitikken, men han skal vere der i andre samanhengar. Eg synest det er på tide at Høgre bestemmer seg, og ikkje driv dobbeltspel for å posisjonere seg ulikt i den politiske debatten i ulike miljø.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-01-08:
Først vil jeg få takke statsråden for et godt og informativt svar. Nærings- og handelsdepartementets eierskapsforvaltning er forankret i eierskapsmeldingen som ble lagt fram i 2010, og er i tråd med den, slik som statsråden redegjorde for. Der er målet med statens eierskap i Aker «å bidra til at industriell kompetanse innenfor petroleumsrelatert virksomhet utvikles og at slik virksomhet ledes fra Norge. Selskapet skal drives på forretningsmessig grunnlag.» Norge må jobbe aktivt for å beholde industriens andel av verdiskapingen i samfunnet, både gjennom å styrke eksisterende industri og å legge til rette for nyetableringer. Svein Flåttens Høyre ønsker i slike spørsmål å svekke fellesskapets verdier til fordel for at private kapitaleiere kan styrke sin posisjon. Senterpartiet derimot mener det er viktig at fellesskapet har eierskap til viktige ressurser i samfunnet, og at nasjonalt eierskap i nøkkelbedrifter er viktig. Høyre og samarbeidspartner Fremskrittspartiet ønsker derimot ikke at staten skal eie. Det er en kjent sak, og viser politiske skillelinjer. Jeg synes statsråden på en meget tydelig måte redegjorde for samarbeidet med Aker i sitt svar. Avkastningen i 2012 gir grunnlag for optimisme med tanke på at investeringen i Aker på sikt kan gi gevinst i stedet for tap. Den rød-grønne regjeringen vil derfor fortsette å ta ansvar for å sikre norsk eierskap i nøkkelbedrifter. Senterpartiet vil også framover være opptatt av å styrke kapitaltilgangen og legge til rette for norsk og, om nødvendig, statlig eierskap for å sikre norsk tilhørighet. Vi vil bruke statens muligheter for deleierskap, der det handler om å sikre viktige norske kompetansebedrifter innenfor strategiske sektorer og unngå at Norge blir et filialland. Vi vil arbeide videre for at statens eierskap sikrer hovedkontor i Norge, slik at forskningsmiljøer, integrering i lokalmiljøet og lokal forankring sikres på viktige bedrifter.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
På vegner av representantane Marit Arnstad, Trygve Slagsvold Vedum, Geir Pollestad og meg sjøl vil eg fremje eit forslag om tollvern.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Regjeringa har i sitt budsjett teke steg bort frå den aktive næringspolitikken som den raud-grøne regjeringa har ført i åtte år, med gode resultat for arbeidsplassar og næringsutvikling i heile landet. Ein går tilbake i retning av ein næringsnøytral politikk, slik me kjende den frå Bondevik-regjeringa. Når det gjeld mange av forslaga frå regjeringa, som auka kostnader for fiskerisektoren, redusert CO2-kompensasjon for kraftkrevjande industri, auka avgifter for matindustrien, varsla tollendringar, negative utslag av endra avskrivingsreglar for enkeltmannsføretak i endring av arveavgifta, kutt i regionale utviklingsmidlar og næringsmidlar, for å nemne noko – ser statsminister Solberg at det kan vere ein samanheng mellom den usikkerheita regjeringa har skapt for store delar av norsk vareproduserande næringsliv, og den pessimismen som kjem til uttrykk i to målingar som er gjorde i går og i dag?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
I 2011 sette Finanstilsynet kravet til eigenkapital ved kjøp av bustad opp frå 10 pst. til 15 pst. Som ansvarleg for bustadpolitikken i den raud-grøne regjeringa møtte eg mange spørsmål om dette i denne salen. Finanstilsynet meinte at prisveksten på bustader og hushalda si gjeld utgjorde ein fare for økonomien, og sette dermed opp kravet. I slutten av august melde dei noverande regjeringspartia og deira samarbeidsparti at kravet skulle reverserast. Framstegspartiet har ynskt å fjerne kravet heilt. Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre vil reversere kravet til 10 pst. Mitt enkle spørsmål er: Kvifor har ikkje regjeringa gjort dette? Dette handlar ikkje om budsjettbalanse. Dette handlar ikkje om tunge prosessar. Dette handlar om eit brev, der ein ganske enkelt kunne gjort det som var så enkelt å gjere i slutten av august.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Den raud-grøne regjeringa hadde i sitt budsjettforslag eit forslag om å heve taket på arveavgifta til 1 mill. kr. Høgre og Framstegspartiet har i samarbeid med Kristeleg Folkeparti og Venstre fjerna arveavgifta. Det er isolert sett bra, spesielt for dei som har mykje arv – store summar, store eigedommar – men det er ei gruppe som må betale det gildet, og det gjeld enkeltpersonføretak. Det gjeld taxieigarar, det gjeld eigarar av anleggsmaskinar, det gjeld ca. 200 000 småbedrifter – enkeltpersonføretak – ifølgje Bedriftsforbundet. Regjeringa visste tydelegvis ikkje sjølv kva ho vedtok, for ein skal ha ei utgreiing no i etterkant om konsekvensane av sitt eige vedtak. Er det dette som er den nye næringspolitikken som Framstegspartiet, med finansministeren i spissen, skal føre dei komande åra? Og er det då rart at det er pessimisme å spore i næringslivet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Så vidt eg veit, er det ikkje så veldig mykje det fylket som både representanten og eg er frå, vil merkje til den store satsinga. Rett nok – og det skal ein ha – tek ein vekk bompengar på prosjekt som Fatlaberget og andre mindre prosjekt, men det er langt, langt frå det som spesielt samarbeidspartnaren Framstegspartiet har lova. Det ein har gjort no, er veldig lite i forhold til det ein var førespegla. Me ser fram til fortsetjinga, for me har registrert at det kjem store kutt på andre sider som er viktige for distriktsfylke som Sogn og Fjordane. Ein kuttar i næringsmidlar – Innovasjon Noreg får mindre midlar til å realisere gode idear i eit fylke der ein sårt treng arbeidsplassar. Eg kan knapt sjå at dei 60 mill. kr ein kuttar på ein bom som privatpersonar skulle betale, kan kompensere det tapte potensialet som er for å skape nye og levedyktige arbeidsplassar i fylke som Sogn og Fjordane.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Satsing på samferdsle er til liks med ein aktiv næringspolitikk det viktigaste ein gjer for å skape vekst i Distrikts-Noreg. Difor er eg veldig glad for at eg fekk setje i gang det første samferdslelyftet og at me har dobla løyvingane til samferdsle, at me har lagt på ytterlegare vekst i den noverande Nasjonal transportplan. Eg håper inderleg og ærleg at denne regjeringa vil gjere det same, at me vil greie det same lyftet og like stor vekst som det den raud-grøne regjeringa gjorde i åtte år. Den fasiten får me om nokre år – forhåpentlegvis lenge før om åtte år, for så lenge håper eg ikkje denne regjeringa skal sitje. Når det gjeld midlar til vegbygging, så kunne Sogn og Fjordane fylkeskommune og alle andre prioritert næringsmidlane til veg, fylkesvegar og låneopptak viss ein ynskte det av den rikelege veksten som har vore i slike midlar etter at me overtok frå Høgre i 2005.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Det er jo som kjent heilskapen i politikken som avgjer kva retning ein går i. Eg må med respekt å melde seie at det budsjettforslaget som kom frå den mørkeblå regjeringa i år, ikkje akkurat var eit frieri til Senterpartiet. Med dei kutta som var lagt inn på distriktspolitikk, på næringspolitikk, til landbruket, til fiskeri og til den kraftkrevjande industrien, var det vel ikkje akkurat eit tilbod om samarbeid. Me i Senterpartiet ynskjer oss betre rammevilkår, men det er forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haka. Det er forskjell på å lyfte botnfrådraget i arveavgifta og å ta vekk heile arveavgifta og erstatte den med eit særdeles ille tiltak, nemleg å endre avskrivingsreglane, som gjer at både landbruk, taxisjåførar, anleggsbransjen og mange andre – 200 000 bedrifter – får dårlegare rammevilkår. Det er ikkje Senterpartiet sin politikk.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-11-26:
Alt i det fyrste budsjettet som eg la fram som samferdsleminister, endra me fordelinga mellom investering og vedlikehald i forhold til det som Bondevik II-regjeringa hadde i sine budsjett, nettopp fordi me såg at det var heilt nødvendig – alt frå å setje i gang igjen utbygging av jernbana, som hadde stoppa opp, til å lyfte vedlikehaldet på strekningar som aldri hadde sett vedlikehaldsmidlar. Dei var nesten på gråten då dei fekk midlar til vedlikehald av Dovrebana. Me fekk ei ny retning òg der. Men vi må heller ikkje stikke under stol at når me har skapt 345 000 nye arbeidsplassar og hatt ein rekordstor folkevekst, har òg behovet for vedlikehald auka dramatisk desse åtte åra. Sjølv med rekordstore løyvingar både til samferdsle og innan kommuneøkonomien, som fekk eit heilt anna lyft etter at me kom inn i regjeringskontora, ser me at det er uløyste oppgåver òg etter den regjeringa. Det vil det nok òg vere etter den neste.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Hvilke skattelettelser som gir den beste effekten samlet sett på norsk økonomi, er et stridstema – og har vært det. Men vi er opptatt av kunnskapsbaserte skatteletter i den forstand at der hvor vi vet det virker, skal vi også være positive til å se på det. Jeg er ikke er helt sikker på – når man snakker om utjevning, som jeg skjønner at representanten Gahr Støre er inne på – hvorvidt man bidrar til økt utjevning ved å legge ekstra skatter på f.eks. norsk eierskap. Det er jeg jammen ikke sikker på. Her må vi også ha to tanker i hodet samtidig. Det kan ikke være sånn at vi kun tenker på hva det er som gir mest utjevning, hvis det samtidig diskriminerer norsk eierskap og på sikt forringer vår mulighet til å få et velfungerende næringsliv.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Som jeg sa – og svarte – ønsker vi en innretning mot næringslivet som gjør at vi sikrer norsk næringsliv og norske arbeidsplasser fremover. Da er det tross alt heller ikke uvesentlig hva som skjer med f.eks. formuesbeskatningen. Hvis det er sånn at det lønner seg at utlendinger eier norske bedrifter – i stedet for nordmenn – tror jeg det skader utjevningen på lang sikt. Jeg regner med at dette også er noe av grunnen til at de rød-grønne – ganske overraskende – i vår reduserte selskapsskatten med 1 pst. Det er tross alt en skatt som går til bedrifter som allerede har et overskudd.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Vi har en del virkemidler rettet mot distriktene, det er helt riktig. Jeg tror jeg vil si at vi med fordel kan gå igjennom hvordan disse virkemidlene faktisk virker, og hvem som får best nytte av dem. Samtidig har vi gjennom dette budsjettforliket styrket infrastrukturen betydelig, noe som er av det næringslivet etterspør mest. For eksempel vedlikehold av veier betyr utrolig mye for mange bedrifter, ikke minst dem som skal frakte sine varer. Det fikk vi klare innspill om også i finanskomiteens høring. Jeg vil ikke stille dette opp mot hverandre – begge deler er noe vi trenger. Men jeg er veldig opptatt av at den virkemiddelbruken vi faktisk har, og som det fortsatt er betydelige penger igjen på, også viser seg å virke. Så får jeg tillegge at vi også har styrket SkatteFUNN, og det kommer samtlige til gode.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg vet ikke om det i representanten Breiviks spørsmål lå en sterk forventning til hvordan vårt primære budsjettforslag ville se ut, slik at han føler et savn over ikke å se det. Det er i tilfelle bra, og jeg ser ikke bort fra at vi kommer tilbake med det ved neste anledning. Men denne gangen, med så kort tid som vi vet vi hadde til rådighet, valgte vi i Kristelig Folkeparti å påvirke budsjettet – som vi gikk inn i forhandlinger med bl.a. Venstre om – for å få det i en retning vi syntes var viktig for landet. Vi synes vi har lyktes rimelig bra, så vi er ikke veldig skuffet over den modellen vi valgte, men jeg registrerer ønsket fra Venstre om å få et primært budsjettforslag fra Kristelig Folkeparti og tar med meg det til senere bruk.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Nå var det ikke jeg som brukte uttrykket «lut og kaldt vann». Jeg siterte en av dem som faktisk best kjenner til det familiepolitiske området i dette landet, Frode Thuen. Det gjør sikkert ikke noe inntrykk på representanten Serigstad Valen, men sånn er det nå engang. Så refereres det til et eksempel som jeg vel ikke akkurat får lov til å kontrollregne her og nå. Men hvis det bl.a. er snakk om barnetrygdtillegget, er det klart at det ikke er inne i budsjettet. Samtidig har vi sikret skatteklasse 2, og det kan vel hende at det veier opp for noen av de kuttene som representanten Serigstad Valen henviser til. Det var et kutt representanten Serigstad Valen syntes var passende, som for mange også sikkert føltes å være å gå for lut og kaldt vann.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg må si, når Arbeiderpartiet ber om førstehjelp fra Kristelig Folkeparti: Jeg ville nok vurdert å gå andre steder hvis man trenger hjelp akkurat i dette budsjettet, all den tid vi står for to forskjellige alternativer. Dette med oljepengebruk må være veldig hyggelig for Arbeiderpartiet å se – at den nye regjeringen holder seg så til de grader innenfor det felles regelverket som Stortinget har fastlagt. Man holder seg altså på 2,9 pst. knyttet til den 4 pst.-banen som vi alle har lagt til grunn. Jeg oppfatter også at reaksjonene på det fremlagte budsjettet fra Solberg-regjeringen viser at dette er et budsjett som er økonomisk ansvarlig og står seg meget godt.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Problemet med produktiviteten i norsk økonomi er jo at den ikke lenger matcher kostnadsøkningen i norsk økonomi og i de norske bedriftene, så der får vi en utfordring. Selv om produktiviteten ikke er gått ned, matcher den ikke lenger kostnadsutviklingen, og det er et problem for oss alle. Mitt spørsmål til Gahr Støre gjelder velferden som representanten var sterkt inne på – ulikheter i det norske samfunnet. Et av forslagene til den regjeringen Gahr Støre var medlem av, var å kutte bevilgningene til de sterkt pleietrengende under 67 år. Mitt spørsmål er: Hva var begrunnelsen for et så dramatisk kutt for en så sårbar gruppe?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg er i hvert fall enig med representanten Gahr Støre i én ting – jeg har enda mer sans for Siv Jensen som finansminister enn som opposisjonspolitiker. Det synes jeg også sluttresultatet av forhandlingene underbygger. I dag tidlig annonserte Fremskrittspartiets finanspolitiske talsmann, Gjermund Hagesæter, at det kunne være grunnlag for nye skatteletter i revidert budsjett, avhengig av den økonomiske utviklingen. Jeg vil utfordre finansministeren til å utdype hva regjeringen mener i akkurat det spørsmålet. Er man på samme spor som det Hagesæter er?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Det er også fascinerende å høre de rød-grønne argumentere mot skatteklasse 2, en skatteklasse de har bestyrt i sju år og først gjør noe med det året de ikke har makt til å gjennomføre det. Jeg tror mange ser hulheten i den argumentasjonen. Så er jeg sikker på at også det ekteparet der den ene jobber og den andre er minstepensjonist, merker seg at man «fortjener» en betydelig skatteskjerpelse, og det er en fremtidsrettet måte å jobbe på ifølge de rød-grønne. Mitt spørsmål går allikevel på et annet tema, nemlig på sysselsetting. Da vi hadde høring i finanskomiteen, kunne LO fortelle oss – og det har vi jo fått bekreftet – at sysselsettingen nå for dem mellom 25 og 54 år er 3 pst. lavere enn før finanskrisen. Hva mener Marianne Marthinsen at det skyldes etter de rød-grønnes bestyrelse av norsk økonomi?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg går tilbake til temperaturmåleren, som statsråden kalte det, nemlig det økonomiske barometeret fra NHO. Jeg har lyst til å spørre statsråden, som jo også kjenner næringslivet: Samsvarer den temperaturmåleren hun fikk presentert i går og i dag, med hennes eget bilde av situasjonen for norske bedrifter? Hvis ikke, hvor mener hun det eventuelt er en forskjell?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg vil også takke for en god debatt. Nå skjønner jeg også grunnen til at det en periode her i kveld var litt tomt med arbeiderpartirepresentanter i salen. De var da åpenbart på et rom og så på ønskereprisen, og det var landsmøtetalen til partileder Siv Jensen. Så da har vi i hvert fall oppklart årsaken til det! Det var en av mine kolleger som sa bak i salen her at jeg har i grunnen sagt det jeg har hatt på hjertet, og definitivt hørt det jeg har behov for å høre. Det kan vi kanskje være flere som er enige i etter nå snart 13 timers debatt. Vi er fra Kristelig Folkepartis side fornøyd med det gjennomslaget vi har fått gjennom det budsjettforliket vi har inngått med de tre øvrige ikke-sosialistiske partiene her – ja, vi har Senterpartiet som også er ikke-sosialistisk, jeg får huske på det. Samtidig er det interessant at man fra opposisjonens side ikke helt greier å bestemme seg. Skal man legge vekt på de 99 prosentene, som er akkurat like som i Stoltenberg-regjeringens budsjett, eller skal man legge vekt på den ene prosenten, som åpenbart er så ille at noen er redd for at det kommer et ragnarok, slik det er presentert fra noen på nyhetssendingene i kveld. Jeg har ikke behov for å gjennomgå hvorfor vi er fornøyd, bortsett fra at vi ser at vi har fått en styrket sosial profil gjennom budsjettforliket. Vi har fått en grønnere profil, vi har fått en mer næringsvennlig profil, og vi har fått en profil som styrker kunnskap og forskning. Til syvende og sist har vi også fått et mer vitalisert storting. Det tror jeg også er et gode.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg vil gripe fatt i det representanten sa om dagens ulike rapporter om at norsk økonomi kan stå overfor en vanskeligere situasjon. Jeg er enig i at vi forventer at regjeringen følger det nøye. Han var også inne på hvilke tiltak som kan hjelpe i så måte – hvilke virkemidler man kan se for seg – og han var opptatt av at brede, generelle ordninger som ikke var målrettet, var noe han var kritisk til. Jeg har lyst til å be ham om en nærmere kommentar til de skattekuttene som er i dette budsjettet, og som det blir argumentert med skal være en veldig stimulans til næringslivet. Arveavgiften har ingen effekt for næringslivet, bekrefter Finansdepartementet i sitt svar, og det er skattekutt som fører til ganske betydelig økte sosiale forskjeller om vi ser dette over tid. Hvordan vil Kristelig Folkeparti se på den typen virkemidler – skattekutt – som i henhold til finansministerens parti er hovedgrepet for å møte eventuelt tøffere tider i norsk økonomi? Da tenker jeg på både innretting og fordeling som følge av slike skattelettelser.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg snakker i mitt spørsmål ikke om å legge nye skatter på noen. Spørsmålet er innretningen av eventuelle nye skattelettelser. Vi har et budsjett som viser at 4 pst. av alle nordmenn skal få 40 pst. av kuttene. Dette er et første anslag, og dette skal fortsette. Det er en forskjell som er liten i starten, men som over tid vil øke. Vi har sett det i vårt naboland Sverige og i andre land. Spørsmålet til Kristelig Folkeparti som budsjettpartner, med budsjettavtale, og som skal konsulteres: Hva vil være Kristelig Folkepartis innspill når det gjelder hovedretningene på dette virkemidlet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg vil be representanten dokumentere at produktiviteten i Norge har falt siden 2005. Det vil være en oppsiktsvekkende nyhet. Det har vært vekst i produktiviteten hvert år siden 2005. Slik er det i en moderne økonomi. Veksten har avtatt noe i noen av disse årene, men den er nå kraftig på vei opp igjen. Norge er av de landene som har hatt høy produktivitetsvekst, og vi har bidratt til det gjennom en økonomi hvor alle er i arbeid – stort sett. Vi har lyktes bedre med det enn noen andre. Det er det beste uttrykket for at vi bruker samfunnets ressurser godt, og det kommer også til uttrykk i budsjettet vårt. Det vil alltid være en utfordring for et land med et høyt kostnadsnivå at det må være en sammenheng mellom kostnadsnivå og produktivitet. Det må vi jobbe fortløpende med. Det var en lang rekke tiltak for dette i Stoltenberg-regjeringens budsjett og i tiltak før sommeren og fortløpende for å gjøre skattesystemet mer rettferdig, mindre belastning for næringslivet, et utvalg skal vurdere beskatningen av næringslivet og de brede tiltakene. Så det ligger i budsjettet. Jeg tror det er klokt av Høyre å slutte å snakke om at produktiviteten faller, for det er helt feil. Den stiger.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Igjen mener jeg at representanten må slutte å si at produktiviteten faller, for den stiger faktisk. En av grunnene til at den stiger, er at vi har befolkningen i arbeid, vi har en høyt utdannet befolkning, vi har tiltak som gjør det mulig for folk å kombinere det å ha familie med arbeid – bedre enn i mange andre land. Så må vi arbeide med det over en bred flate. Blant annet må vi sørge for at partene i arbeidslivet har det trepartssamarbeidet med myndighetene som gjør at de kan treffe sine tiltak ved lønnsoppgjør, som sikrer at kostnadsnivået er i overensstemmelse med det som vårt næringsliv kan levere. Vi har vært gjennom gode år og gode tider. Jeg har tillit til at partene i arbeidslivet kan det, og det budsjettet vi la fram, var en invitasjon til deres deltagelse i det. Men det å kutte i permitteringsregler og i de tiltakene som næringslivet skal bruke når de møter problemer, er ikke et godt bidrag. En av grunnene til at produktiviteten faller, er at bedrifter ikke sier opp folk i vanskelige tider, men venter på bedre tider. Da er en del av tiltakene som denne regjeringen har fremmet, dårlig nytt for bedriftene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg sa vel også i det innslaget at jeg ønsket en kunnskapsbasert politikk. Derfor har vi nedsatt et utvalg, ledet av direktøren i Statistisk Sentralbyrå, for å gi en helhetlig vurdering av det. Vi forslo på vårparten reduksjoner i bedriftenes beskatning. Representanten Hagesæter forteller en historie om de siste åtte årene som ikke stemmer med virkeligheten. Vi har gjort skattesystemet mer effektivt og mer rettferdig. Det er ikke økte skatter, men det er tettede hull. Folk som ikke betalte skatt, betaler skatt. Det store flertallet betaler mindre i arveavgift og mindre i formuesskatt. Vi viker ikke på noen måte unna for også å se på skattesystemet for å stimulere og hjelpe bedriftene. Men jeg er i grunnen enig i det representanten Syversen sa, at disse brede, generelle skattekuttene, som en magisk tryllestav, for at vi skal få bedret både konkurranseevne og produktivitet, mener jeg at vi ikke har kunnskap til å si at vil virke. Men det å ha en klok og målrettet politikk, basert på den beste kunnskapen våre fagfolk kan gi, vurdert politisk også, ut ifra et effektivt skattesystem er ting Arbeiderpartiet vil være helt åpen for å vurdere.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Det er et veldig generelt spørsmål. Vi har et høyt skattenivå sammenliknet med andre land, men vi har alle som ønsker det, i arbeid, og vi har lav ledighet. Så det er ikke slik at de som har lavest skatt, har best økonomi og best velferd. Det tror jeg vi har dokumentert gjennom en historisk leksjon. Det er bare å gå tilbake og se på. Men når jeg snakker om målrettede tiltak, har vi gjort ting på hvit fisk, treforedlingsindustri og CO2-kompensasjonstiltak. Vi bruker virkemidler målrettet mot næringslivet. Men vi behandler jo i dag en tilleggsproposisjon og et budsjett som ikke tegner et krisebilde av norsk økonomi, utover de forslagene de selv har kommet med. Vi er for noe og mot noe. Vi må gjøre dette kunnskapsbasert og ikke stå på en morgensending og nærmest si at nå kommer det lettelser og tiltak på de og de områdene. Her tror jeg vi skal vurdere den helheten grundig. NHO snakker om en redusert vekst fra 2,5 pst. til 2 pst. Det er en nedgang, men det er innenfor ikke veldig dramatiske rammer. Statistisk Sentralbyrå kommer snart med sitt konjunkturbarometer, og da får vi et grunnlag for å ta den diskusjonen, og vi skal også lytte til Finansdepartementets vurdering.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg vil avvise at det var et dramatisk kutt. Det er en dekningsgrad for slike særlig hjelpetrengende grupper på 80 pst. Den ble redusert til litt under 80 pst. Men det må jo sies at det var kombinert med en svært god utvikling i kommunenes økonomi og kommunenes evne til å prioritere. Så vidt jeg vet, var dette et forslag som regjeringspartiene ikke gikk imot i sitt første oppspill, men noe som kom inn etter at Kristelig Folkeparti la vekt på det. Jeg har respekt for det, men jeg mener at dette var en situasjon som kommunene, med den økonomien vi la opp til, fint kunne bære, og så tar vi til etterretning at den gamle ordningen er bragt tilbake slik den var før.