Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-31:
Det er i grunnen lite jeg er redd for, i hvert fall når det dreier seg om debatt og råd som en statsråd skal ha. Det kan være andre ting, men det hører ikke hjemme i salen her. Ellers tror jeg det er bred enighet om at åpenhet og debatt om økonomisk politikk er viktig. Jeg er jo glødende opptatt av at den gode debatten om økonomiske spørsmål både skal foregå der ute, og samtidig skal foregå i Stortinget. Der har vi alle et ansvar for å sørge for at vi har en god og levende økonomisk debatt. Så er det også vist til fra flere talere her at vi har mange som gir innspill i den økonomiske debatten, både til Stortinget, til statsråder og til regjeringen. Det er viktig å se hva som skjer i norsk økonomi. Vi har gode resultater i økonomien, og det skulle også borge for at vi – og det har for så vidt skjedd uavhengig av regjeringer, og så vekter vi jo det litt lik og ulikt ettersom vi føler for det i mange sammenhenger – over tid har gjort noe som er riktig. Et godt eksempel på det er f.eks. oljepolitikken, helt fra den første diskusjon om oljevirksomheten i Stortinget i 1974 fram til det som nå skjer rundt disponering av oljeinntekten og ikke minst disponeringen av Statens pensjonsfond. Det tror jeg er gode eksempler på at en har brede diskusjoner og finner brede løsninger på spørsmål i Stortinget. Så er det slik at i debatten rundt ulike økonomiske problemstillinger er det uenighet om mål, prioritering og valg av virkemidler i den økonomiske politikken. Det er det ikke noe uavhengig råd som kan bote på. Det kan gi bedre beslutningsgrunnlag, men at ulike partier vil ha ulik vekting av politikken, er en viktig del av den levende politiske diskusjonen. Det er også riktig som representanten Sanner var inne på, at en ansvarlig og troverdig finanspolitikk krever både vilje og evne til å prioritere langsiktig. Et av de spørsmålene som representanten Sanner tok opp, det med de demografiske utfordringer, har vært et hovedtema både for meg som finansminister, som leder av Pensjonskommisjonen, og ikke minst for hele diskusjonen vi har hatt i Stortinget om de utfordringene. Der er vi ved selve kjernen i diskusjonen om bl.a. disponering av oljeinntektene, hvordan vi håndterer Pensjonsfondet framover. En slags konklusjon en kan trekke, er at ja, et finanspolitisk råd kan bidra til å skaffe oss et bedre beslutningsgrunnlag, men et finanspolitisk råd kan verken tjene som garanti eller erstatning for politisk vilje og evne. Så er det viktig at det er bred tillit til de analyser og vurderinger som ligger til grunn for utformingen av den økonomiske politikken. Det er bl.a. bakgrunnen for at Finansdepartementet nå har oppnevnt et utvalg som skal styrke kontakten med økonomiske fagmiljøer for departementet, og det er det som er bakgrunnen for det utvalget vi nå har opprettet for modell- og metodespørsmål. Vi har lagt stor vekt på å sette sammen et bredt og faglig sterkt utvalg. Det synes jeg vi har lyktes godt med, og utvalget blir som kjent ledet av professor Steinar Holden og har ni andre medlemmer som har betydelig både faglig og debattmessig tyngde. Vi fra regjeringens side legger opp til at det skal være en åpen og bred debatt om sentrale samfunnsspørsmål, herunder utformingen av den økonomiske politikken. Media, en rekke enkeltpersoner, institusjoner og organisasjoner vil være med på å gi innspill til den diskusjonen. Et eksempel: I forbindelse med perspektivmeldingen som vi nå har begynt å jobbe med i departementet, vil jeg legge stor vekt på å innhente råd fra mange grupperinger, unge som eldre, sterkt faglige miljøer som mer allmennpolitiske miljøer. Jeg legger som finansminister stor vekt på å lytte til de råd som kommer opp. Det er viktig for meg å understreke at jeg på prinsipielt grunnlag ikke er imot å nedsette et fagøkonomisk utvalg, men jeg mener at det er mulig å få gode innspill slik som vi har det nå. Jobben er i grunnen at vi som politikere evner å gjøre de riktige og gode prioriteringene, både nå og de som skal bære lenger framover i tid.