trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Representanten Thorkildsen hevder at det er uansvarlig ikke å være interessert i resultatet. Min ærbødige påstand er at det er akkurat omvendt: Vi er interessert i resultatet, og det viser vi gjennom handling. Jeg vil påstå at det er mye mer uansvarlig ikke å ta et ansvar, slik som SV bl.a. i denne saken viser at man ikke er villig til å gjøre. Man gjemmer seg bak Riksadvokaten, og det må SV gjerne gjøre. Så sier man at det verste man vet, er at politikere på en måte handler slik at man må gjøre ting på nytt igjen. Med respekt å melde trodde jeg det var noe av kjernen i det å være politiker, at man møter seg selv i døren. Jeg kan faktisk tenke meg at selv SV underveis i sin tid som politisk parti har snudd og kommet til andre konklusjoner i saker. Det tror jeg er en del av en prosess og en utvikling. Jeg tror ikke det er slik at vi har funnet opp sannheten en gang for alle. Jeg tror sannheten og hva man har bruk for politisk og lovmessig, er en del av en kontinuerlig prosess. Det som er rett i dag, trenger ikke å være rett i morgen, men det betyr ikke at vi kan sette oss ned og vente og håpe på at ting skal gå over. Vi skal handle her og nå, og det velger Fremskrittspartiet å gjøre sammen med flertallet. At mindretallet på nytt igjen graver seg ned og håper at dette går over, får mindretallet gjøre, men vi skal ikke være med på det.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Det har vært en lang og interessant debatt. Min konklusjon så langt er at den som springer fortest fra ansvar og tidligere uttalelser, er representanten Knut Storberget. Hvis det er noen som mangler troverdighet i denne salen i kveld, er det nevnte representant. La oss se litt på hva han sa den 9. september i fjor om denne saken. Han satt i Dagbladet og svarte på henvendelser fra folk som tok kontakt med ham på nettet. I den innledende omtale står det: ««Vi må endre loven. Advokat og politiker Knut Storberget(Ap) mener lovene må endres etter heroinskandalen.» (Ap) Så fikk han noen betimelige spørsmål, den godeste Storberget. Blant annet fikk han en henvendelse – den står under overskriften «Hån mot norsk rettsfølelse»: «Med tanke på at en vanlig norsk borger blir straffet for bagateller som smugling av f.eks. en liter sprit eller fartsovertredelser, hva vil DU konkret gjøre for at de to tiltalte i denne særs alvorlige saken får sin fortjente straff? Så langt har Norges makt- og justiselite gjort seg selv til latter, og hånet det norske folks rettsfølelse. Ønsker at du er konkret på denne saken, og ikke så luftig som du pleier…». Svaret fra representanten Storberget er som følger: «Jeg mener vi likevel må endre loven slik at politiet ikke blir nødt til å gi ut alle sine opplysninger i slike saker.» Han fikk en annen henvendelse, fra en dame som lurte på om man kunne innføre en tredje instans utenfor det etablerte systemet – altså noe som man her har i forslaget. Og hva svarte så representanten Storberget? Jo, han var selvfølgelig tilhenger av dette – i fjor høst, men han er ikke det i kveld! – og svarte: «Jeg deler mye av din oppfatning og søker også en tredjeinstans for å kontrollere det som skal unntas forsvarer.» Men hvor er representanten Storberget i kveld? Han har meldt seg ut, og han velger å springe fra det han selv har sagt. Det kommer han faktisk ikke unna med. Det er sikkert ikke bare jeg som kan finne fram til hva representanten Storberget har sagt. Så jeg regner med at virkeligheten har innhentet han. Man snakker om troverdighet og handling her i kveld – i så fall er vi flere som kommer til å slite med det. Så til en annen overskrift, «Justisskandalens oppfølging», før spørsmålet fra en som tok kontakt med Storberget: «Hva vil du gjøre for å følge opp denne justisskandalen som Stortinget har et overordnet ansvar for! Dette er jo en grov hån mot lovlydige borgere!» Storberget svarte: «Saken må behandles i Stortinget nå i høst; loven må endres. Det vil jeg bidra til.» Hvor er så bidraget til herr Storberget? Bidraget er at han har meldt seg ut i alle sammenhenger og ikke ønsker å ta ansvar for det han har bløffet velgerne med – og dem som kontaktet ham den kvelden.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg skal tillate meg å svare på forrige innspill fra representanten Storberget om holdninger til å endre loven. Det er et faktum at representanten under denne seansen i regi av Dagbladet gang på gang hevdet at han ville endre loven, mens han faktisk i kveld lar være å gjøre det. Da må det være lov å stille spørsmål om troverdighet her. Det handler dog om holdning og respekt. Og fordi man har en kommunikasjon imot, kan representanten selvfølgelig være i tvil når det gjelder at jeg går langt i påstander. Det går jeg ut fra at representanten selv vil finne svaret på etter hvert, når han ser hva han har sagt. Jeg har ikke noe problem med å stå for det jeg har sagt, for jeg har referert til det Storberget selv har sagt, så for min del bør referansesiden være grei nok. Ellers registrerte jeg at representanten avslutningsvis var inne på noe han iallfall har levd opp til, og jeg får da ønske ham lykke til med den biten iallfall.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Det er sikkert riktig som representanten Gjul sier, at forhandlingene i salen blir det eneste som foreligger av forarbeider. Da forundrer det meg, etter å ha sittet her så lenge og hørt på mye av det som har vært sagt, at man fra Arbeiderpartiets side ikke har bidratt med en stavelse til forståelse av noe som helst. Arbeiderpartiet har vært opptatt av en eneste ting, og det er å kritisere prosedyrer. Det er i så fall ikke til mye hjelp for dem som skal tolke lover. Det sier i hvert fall at Arbeiderpartiet har frasagt seg enhver innflytelse på det som man skal forstå som forarbeider til denne loven, hvis det altså er riktig som representanten Gjul sier. Jeg tror at det kan settes opp teoretiske problemstillinger som man bruker som en type snare eller felle for å lokke noen inn i, for på den måten å forsøke å finne fram til om det kan være uoverensstemmelse mellom utsagn fra den ene eller den andre av representantene fra regjeringspartiene. I forhold til den lovparagrafen som representanten Gjul her henviser til, vil mitt enkle svar være at ja, er lovparagrafen så vanskelig å forstå? Kan det ikke komme ting inn som på et gitt tidspunkt kan være av større betydning enn på et annet tidspunkt? Jeg ønsker ikke her og nå å gå inn i en debatt om dette med bakgrunn i at spørsmålet stilles i en replikk og sannsynligvis utelukkende har et negativt formål.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Igjen sier representanten Thorkildsen at det er trist at det ikke er noe materiale å lene seg på. Ja, det er trist at verken SV eller Arbeiderpartiet har bidratt med noe materiale i denne saken. Det materialet som foreligger, foreligger i en flertallsinnstilling. Det er et godt materiale – det er et meget godt materiale. Det er egnet til bruk. Høyesterett har tidligere sagt at dette er et område som er i en type lovvakuum, eller et lovtomt rom, eller hva jeg skal kalle det. Og nå gjøres det noe i forhold til det, selv om representanten Thorkildsen i samtlige replikker og i hele sitt innlegg i dag mener at det viktigste å si her nå, er at det er veldig mye usikkert, og at det er trist at det ikke er noe materiale å lene seg på. Det finnes andre instanser, sier hun, som er mer kompetente til å ta seg av dette enn Stortinget. Jeg skal ikke begi meg inn på å vurdere hvor kompetansen er best. Men det forarbeidet og det som er gjort i forhold til denne saken, har jo heller ikke skjedd i et lovtomt rom eller i et område hvor det ikke finnes juridisk ekspertise. Det er gjort i samarbeid med departementet, og departementet har da kompetanse! Vi sier ikke at vi har gjort det maksimalt korrekte, men vi tror vi har gjort det beste som vi kunne få gjort. Hadde vi hatt litt drahjelp fra to partier som påstår seg å skulle bidra til veien framover i samfunnet, så kanskje vi kunne kommet enda litt lenger hvis det hadde vært mulig, og hvis det var et anliggende. Dessverre har det ikke vært et anliggende verken for Arbeiderpartiet eller SV.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Representanten Storberget gjør nøyaktig det samme som representanten Gjul gjorde, nemlig å be om at man går inn i en konkret paragraf og forteller hvordan domstolen skal forstå den til enhver tid. Jeg gjør ikke det. Jeg går ikke inn i den. Arbeiderpartiet har jo ikke på noe tidspunkt selv vært opptatt av dette. De har utelukkende vært opptatt av å si at dette vil ikke vi ta stilling til, dette skyver vi foran oss. Vi har i innleggene fra flertallspartiene beskrevet de ulike leddene i det som vi skal vedta i kveld, og vi har gått inn og redegjort for hva disse tingene betyr. Så forsøker da juristene i denne sal å stille oss spørsmål som går på nettopp konkret lovforståelse eller fortolkning. Det lar jeg meg ikke lure inn i. Det ville være uklokt av meg, for jeg regner med at det ville utelukkende – for en teolog – være en tapersak. Men det forhindrer ikke at det foreligger veiledning og retningsgivende beskrivelser i dette, som jeg tror de som skal bruke verktøyet, kan forholde seg til. Hvis det hadde vært et så dårlig og så uklart punkt som det representanten Storberget vil ha det til, da tror jeg, med all respekt for departementet, man neppe ville latt det passere. Så igjen: Det viktigste er å bidra til en løsning på et område, ikke bare kritisere dem som gjør noe.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-03-27:
Senterpartiet er ikke representert i justiskomiteen, og jeg har med interesse lyttet til debatten her i dag. Jeg må si det er med undring jeg registrerer at flere av representantene for flertallet i komiteen gang på gang avkrever mindretallet et svar i forhold til en lovforberedelse som det er helt opplagt at det er departementet som har ansvar for. Det er Regjeringen som har utredningsansvar for Stortinget, og det er Regjeringen som skal gjøre det forarbeidet som flere av representantene for regjeringspartiene nå har bedt mindretallet om å gjøre. Jeg må si det er mildt sagt oppsiktsvekkende – tatt i betraktning at man både har flikket på et dårlig forberedt lovforslag, og at Regjeringen selv nærmest ikke har vært i stand til fullt ut å stå inne for det lovforslaget som er lagt fram – at flertallet ikke engang gir seg ut på å skulle legge premissene for lovfortolkning i behandlingen her av saken, men bare skyver ansvaret over på mindretallet og sier at mindretallet har jo tross alt ikke engang gjort noe forsøk på å ta initiativ i saken. Det er fullt legitimt å mene at Regjeringen har gjort for dårlig arbeid, og det er fullt legitimt å be om ytterligere utredninger, og at høringsprosesser skal gjennomføres. Det er Stortingets klare, legitime rett å fremme slike krav. Det har vært gjort tidligere, og det kommer til å bli gjort på nytt. Jeg skal innrømme at det er vanskelig å avveie mellom hensynet til å få en rask lovbehandling og hensynet til å ha en betryggende saksbehandling i en sak som dette. For la meg slå det klinkende klart fast: Senterpartiet mener også at det trengs et lovverk som både kan beskytte vitner, kilder og informanter på en effektiv og god måte, og et lovverk som samtidig kan bidra til økt kontroll med politiets metoder. Det er en dokumentert utvikling over de siste årene som tilsier at det er nødvendig å foreta lovendringer som forhindrer at alvorlige straffesaker blir henlagt av hensyn til kilder og informanters sikkerhet, slik som i den saken som direkte har vært foranledningen til det lovforslaget som vi nå ser. Men departementet har gått svært langt i å erkjenne svakhetene ved forarbeidet til loven – ja, så langt har man gått, at man i forslaget til Stortinget sier at man skal oppnevne et utvalg som skal etterkontrollere de reglene som nå foreslås. Det er mildt sagt en oppsiktsvekkende måte å legge fram lovforslag for Stortinget på. Det arbeidet burde ha vært gjort i forkant. I og med at Senterpartiet ikke er representert i komiteen, skal jeg bare kort begrunne vårt standpunkt og vår stemmegivning, men det går vel klart fram hva det vil bli. På bakgrunn av det vi har vært i stand til å se så langt, og det jeg har hørt i debatten i dag, vil Senterpartiet støtte forslaget fra Arbeiderpartiet og SV om tilbakesendelse for å få en grundigere høring hos de berørte instanser.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
Jeg foreslår Heidi Grande Røys.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
La meg bare få utfordre saksordføreren på ett viktig punkt. Det er mange ting i denne innstillingen som SV er uenig i. Det er ikke det som er interessant i denne runden. Det som overrasker meg, er at det ikke er skapt flertall for en merknad som SV har, der man sier at man skal offentliggjøre referater fra hovedstyremøtene. Det er jo en del av den åpenheten som flertallet innledningsvis sier at de ønsker – de ønsker en større åpenhet rundt dette. Det er positivt. Det har SV i mange år tatt til orde for. Dette er også en del av det som internasjonalt er trenden, nemlig at referater offentliggjøres, litt ulikt hvor lang tid etter at hovedstyremøtet er holdt. Men det betyr altså at offentligheten gis innsikt i de beslutninger som tas. Enkelte land går sågar så langt at hovedstyrets medlemmer kan delta i offentlig polemikk mot hverandre hvis man er uenig om en beslutning, som man f.eks. ser i England, der man også har en større grad av – skal vi si – profesjonalisert styre. Mitt spørsmål til saksordføreren er: Hvordan ser man for seg at denne åpenheten som sentralbanken nå pålegges, skal praktiseres? Hvordan skal offentligheten informeres om bakgrunnen for de beslutninger som tas i hovedstyret?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
Jeg merket meg at saksordføreren sa at det var bred oppslutning i Stortinget om de endringene som er foreslått. De viktigste prinsipielle endringene her er det altså Regjeringen og Fremskrittspartiet som står bak. I den grad det er en bred tilslutning, må gjerne saksordføreren si det. Men det betyr at når det gjelder denne viktige biten om oppnevning, er det et betydelig mindretall i Stortinget. Men det var ikke det jeg skulle ta opp nå. I forlengelsen av min forrige replikk: Hvis man ikke skal offentliggjøre referater – saksordføreren sier at det ikke er til hinder for at man likevel kan gjøre det, og det er det greit at han sier – på hvilken måte ser saksordføreren for seg at offentligheten skal informeres? Hensikten med dette er jo ikke bare at man har én årlig høring med sentralbanksjefen, det er vel og bra, og at man i større grad deltar i offentlige ordskifter – det håper jeg at sentralbanksjefen også gjør. Poenget er hvordan man skal informere om bakgrunnen for den beslutningen som tas om renten, som det eksplisitt står skal gjøres i lovens forarbeid, som også er gjengitt i proposisjonen. Hvordan skal offentligheten informeres, om man ikke skal gjøre det gjennom referater? Ser han for seg at Gjedrem og hans styre på en annen måte går ut til offentligheten med disse beslutningene?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
Jeg tror at det kan forstås på den måten at Kristelig Folkeparti egentlig ikke er noe spesielt begeistret for denne omleggingen. De synes egentlig at det gamle systemet vi har hatt – et politisk oppnevnt styre, selvfølgelig gjennom Kongen i statsråd, men oppnevnt av de politiske partiene – har vært et velfungerende, godt system. Så må man finne en slags begrunnelse for omleggingen, og så velger man – av alle tenkbare varianter av begrunnelser – en geografisk begrunnelse! Det betyr altså at dette hovedstyret skal bli mer kompetent hvis det finnes et medlem f.eks. nord for Dovre og en vestlending og en sørlending og en fra Hadeland – da har du liksom kompetanse i hovedstyret! Jeg tror dette var en ganske avslørende kommentar fra representanten Sørfonn, simpelthen fordi det finnes selvfølgelig ikke en eneste fornuftig begrunnelse for dette – det må selvfølgelig finnes andre begrunnelser. Og det viser med all mulig tydelighet at den faglige begrunnelsen for denne endringen som er foretatt, er veldig svak. For det finnes i den framlagte proposisjonen ingen faglig begrunnelse for denne avpolitisering som her foretas.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
La meg først si meg enig med finansministeren når det gjelder to forhold. Det ene er at det å komme fra Trondheim og ha trådt sine barnesko der, utvilsomt er en kvalitet. Det andre er at det ikke finnes noe rentetillegg i det systemet vi i dag har. Som finanskomiteens leder sa, det er åpenbart uriktig. Jeg vil gjerne at finansministeren utdyper hva som er begrunnelsen her, for jeg klarer ikke å se den gode begrunnelsen for denne endrede praksis. Dette kalles en modernisering av vårt lovverk. Internasjonalt er det en trend at man skal ha flere og flere såkalte eksperter inn i hovedstyrene som skal ta beslutninger. Man skal på en måte avpolitisere mange av de viktige beslutninger som dypest sett er politiske beslutninger. Det er akkurat med politikk som med økonomi: Du kan ikke slå opp i en bok og finne fasiten. Dette er en vitenskap som tillegges et betydelig skjønn. Sånn bør det være, og sånn må det være. Det betyr at når man da vektlegger såkalt ekspertise, vektlegger man én fot av dette og ikke den andre viktige foten som heter folkevett. La meg da bare få bekreftet at man ikke nødvendigvis trenger å ha økonomisk ekspertise for å bli oppnevnt i dette hovedstyret.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
Jeg vil gjerne sende med en oppfordring før vi avslutter denne debatten. Det er klart at vi kan godt tvære ut dette om hvilke mennesker som er kvalifisert til å sitte i et slikt hovedstyre. At dette utvilsomt er et av de viktigste verv som oppnevnes, er de fleste uten videre enig i. Jeg tror også at denne ordvekslingen har bidratt til at man nå har fått utvidet dette begrepet, selv om det i teksten står ulike begrep. Hovedstyret skal nå utnevnes av Kongen i statsråd, altså gjennom finansministeren, og være sammensatt av mennesker med ulikt politisk ståsted, mennesker med ulikt samfunnsståsted, ikke nødvendigvis bare økonomer, og mennesker med ulik type utdanning, og at man skal vektlegge skjønnselementet – bondevett, som finansministeren sa – er en fornuftig tilnærming til dette. Det er med økonomi som med politikk, som jeg sa tidligere, at det er ingen eksakt vitenskap, og det betyr at man må ha noen til å balansere. Det er klart at Norges Bank som institusjon er en sterk økonomisk enhet som selvfølgelig vil drive gjennom sine beslutninger, og da må det finnes en motvekt. Det sunne skjønnet må da ivaretas.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
Som saksordfører er jeg selvfølgelig glad for at en enstemmig komite anbefaler Odelstinget å støtte Regjeringens forslag til endringer av luftfartsloven. Departementet får en generell hjemmel til å gi forskrifter om at flyselskaper eller andre operatører skal betale gebyr for finansiering av Luftfartstilsynets arbeid med sikkerheten innen sivil luftfart. Samtidig er komiteen enig i Regjeringens forslag om å innarbeide en bestemmelse i luftfartsloven som gir Samferdselsdepartementet adgang til å delegere myndighet etter loven til Avinor AS, tidligere Luftfartsverket. I St. meld. nr. 38 for 1996-97 ble det anført at det nye Luftfartstilsynet skulle være selvfinansierende. I dag er det slik at Luftfartstilsynets gebyrer for tilsynstjenester og adgangskontroll ikke fullt ut dekker de kostnadene som tilsynet har med disse oppgavene. Under behandlingen av statsbudsjettet i fjor høst ble det derfor vedtatt å øke Luftfartstilsynets gebyrinntekter med om lag 40 mill. kr i inneværende år. Den foreslåtte lovendringen vil derfor innebære at det nå blir etablert en hjemmel for å kunne innkreve gebyret. Enkelte har framstilt dette lovforslaget som et slag i ansiktet på flyselskapene, og at gebyret vil gjøre flyreiser i Norge dyrere. Til dette må det bemerkes at gebyret vil utgjøre en relativt liten del av selskapenes totale kostnader. Dessuten har flyselskapene opplevd betydelige avgiftsreduksjoner de senere årene. Det er en kjensgjerning at luftfarten relativt sett har større betydning i distriktene enn i sentrale strøk, selv om den er viktig nok også der. Noen har luftet tanken om å differensiere gebyret, men det vil trolig være i strid med EØS-regelverket. Det er likevel betryggende at Samferdselsdepartementet kan stille krav til tilbudet på regionale flyruter for å sikre et tilfredsstillende nivå på frekvens og takster ved de anbudsutlysningene som man har med et visst antall års mellomrom. Kristelig Folkeparti forutsetter at det blir gjort i tilfeller der det er nødvendig for å sikre et godt flytilbud til utkantstrøk. Enkelte har videre vært bekymret for at kostnadene knyttet til flytting av Luftfartstilsynet fra Oslo til Bodø skal brukerfinansieres. Jeg er glad for at komiteen klart og tydelig understreker at flyttingen ikke skal belastes operatørene. Luftfartstilsynet er ikke den eneste tilsynsvirksomheten som er brukerfinansiert. Som et annet eksempel kan Post- og teletilsynet nevnes. Likevel kan det være nyttig og avklarende dersom Stortinget får anledning til å ta en debatt om omfang og bruk av gebyr til finansiering av lov- og forskriftsarbeid. Komiteen ber derfor Regjeringen komme tilbake til Stortinget med en redegjørelse om dette. Det kan forhåpentligvis sette denne og eventuelt andre saker vedrørende brukerfinansiering av tilsyn inn i en større sammenheng. I Kristelig Folkeparti ser vi fram til denne redegjørelsen fra samferdselsministeren, og vi vil delta i den kommende debatten med interesse. Til slutt vil jeg som saksordfører rose de øvrige partiene for godt samarbeid i denne saken.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-06-03:
Gjennom den endring vi i dag skal gjøre i luftfartsloven, utvider vi hjemmelen for å gebyrfinansiere Luftfartstilsynets arbeid med sikkerheten, slik at det blir mulig å gebyrfinansiere tilsynets virksomhet fullt ut. Allerede i St.meld. nr. 38 for 1996-97, Norsk luftfartsplan 1998–2007, ble prinsippet om selvfinansiering av Luftfartstilsynet slått fast. I dag får vi det juridiske rammeverket på plass, slik at dette prinsippet kan implementeres. Det må sies at det har tatt lang tid å få på plass dette rammeverket, men det er neppe tilfeldig at det er handlingsregjeringen, også kjent som Samarbeidsregjeringen, som får tingene på plass. Det er gledelig at en enstemmig komite i innstillingen slutter seg til Regjeringens forslag. Full gebyrfinansiering er ikke noe nytt i samferdselssektoren. Også Post- og teletilsynet er tilnærmet fullt ut brukerfinansiert. I innstillingen har komiteen foretatt en del presiseringer, og jeg vil kort komme inn på noen av dem. Komiteen understreker at full brukerfinansiering ikke må føre til en utilbørlig vekst i gebyrene. Det kan være fristende for et tilsyn, som er et monopol, å øke gebyrene istedenfor å effektivisere driften. Jeg forutsetter at vi ikke får en slik utvikling. Komiteen har også bedt om en oversikt over bruken av gebyrer innen lov- og forskriftsarbeidet i samferdselssektoren. Det kan være nyttig å få en oversikt over det og få en diskusjon om hvilke prinsipper som skal legges til grunn for gebyrbruken. Luftfartstilsynet står nå på flyttefot og skal relokaliseres i Bodø. Det å flytte er en krevende prosess, og jeg vil avslutningsvis få ønske tilsynet lykke til med flytteprosessen og sitt virke med Bodø som hovedbase.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-06-03:
Senterpartiet er med i det fleirtalet som ein samla komite utgjer i denne saka, og vi støttar dermed dei endringane i luftfartslova som er føreslått. Men slik vi ser det, er dette ikkje ei sak som er heilt uproblematisk. Det nye gebyrregulativet inneber ein auke i gebyra for alle operatørane, sjølv om det, som det står i innstillinga, er ein liten del av selskapa sine kostnader. For Senterpartiet er det viktig å streke under kor mykje luftfarten har å seie, særleg i distrikta. Det nye gebyret vil nok bli ein ekstra kostnad for passasjerane og vere med og gjere reisene dyrare. Når det skal vere 100 pst. brukarfinansiering både for tilsynsoppgåvene og for arbeid med lov og forskrifter, må ein i framtida ikkje la det bli slik at det blir ein ukontrollert vekst i gebyra. Senterpartiet er difor glad for at ein samla komite ber Regjeringa kome tilbake til Stortinget med ei utgreiing om omfang og bruk av gebyr til å finansiere lov- og forskriftsarbeid på Samferdsledepartementets område. Det er spesielt viktig å avklare avgrensinga for kva slag og i kva for omfang lov- og forskriftsarbeid skal gå inn i gebyra. Det er viktig at det ikkje stadig kan påleggjast nye oppgåver som skal dekkjast av gebyr, som til sist blir ei ny utgift for i dette tilfellet passasjerane eller brukarane av andre tenester. Med dei presiseringane som ein samla komite har lagt inn i merknadene, og det at komiteen ber departementet kome tilbake med ei utgreiing om nettopp gebyr for å dekkje lov- og forskriftsarbeid, støttar Senterpartiet innstillinga.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-06-03:
Innst. O. nr. 87 gjeld endringar i postlova som i hovudsak er ei oppfølging av forslag som er sette fram i St.prp. nr. 46 for 2002-2003, om ytterlegare opning for konkurranse på marknaden for posttenester i Fellesskapet. Eg vil difor vise til debatten i samband med behandlinga av St.prp. nr. 46 for 2002-2003 i Stortinget tidlegare i dag. I dette innlegget vil eg kome inn på nokre punkt som eg ikkje kommenterte i Stortinget tidlegare i dag. I Ot.prp. nr. 41 for 2002-2003 er det teke inn eit forslag om presisering av prinsippet om geografisk einskapsporto. Etter postlova § 5 andre ledd skal det vere geografisk einskapsporto for tenester som kjem inn under einerettsområdet. Etter svalbardlova gjeld postlova også på Svalbard. Difor er det fastsett same portonivå for Svalbard som for fastlandet. Dette er gjort sjølv om meirverdiavgiftsreforma som gjeld for Fastlands-Noreg, ikkje gjeld for Svalbard. Longyearbyen lokalstyre er ueinig i at portonivået på Svalbard skal vere det same som på fastlandet, sidan meirverdiavgiftsreforma ikkje gjeld på Svalbard. Samferdsledepartement sitt forslag inneber ei klargjering av prinsippet om geografisk einskapsporto i høve til Svalbard. Utover dette har ikkje departementet sett det aktuelt å gjere endringar i einskapsportosystemet. Komiteen har ikkje hatt merknader til departementet sitt forslag og vil difor støtte presiseringa i § 5 i postlova. I forslaget til endring av § 6 i postlova har departementet lagt inn vektgrense for fyrste vektklasse, 20 gram. I svaret som komiteen har fått på eit oversendt spørsmål, gjer departementet det klart at direktivet som skal innlemmast, ikkje gjer det nødvendig å ta inn fyrste vektklasse i nasjonal lovgiving. I ein fullstendig deregulert marknad kan innføring av fyrste vektklasse, 20 gram, for det nasjonale postselskapet vere konkurransesvekkjande i høve til andre postdistributørar, som ikkje må ta stilling til denne vektgrensa. Arbeidarpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet finn difor ikkje grunn til å ta dette inn i lovverket no. § 6 inneheld i tillegg endringar som opphevar Posten sin einerett på utgåande grensekryssande post, og endringar som viser gradvis reduksjon av einerettsområdet gjennom endra pris- og vektgrenser. Denne liberaliseringa er Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet imot, og vi vil røyste mot § 6. Eg vil vise til innstillinga på side 3, fyrste spalte, der det i siste merknaden frå Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet er brukt feil ord. Det står at desse to partia vil stemme mot forslaget til endringar i postlova. For å presisere: Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet vil stemme for § 5, som er ei presisering av lovteksta, medan vi vil stemme mot § 6, som går på liberalisering av lova.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2003-06-03:
Som jeg sa i mitt innlegg under debatten om Posten tidligere i dag, er Arbeiderpartiet skeptisk til ukritisk å følge den tempoplanen som Regjeringen foreslår, spesielt når det skal foretas en evaluering av direktivet i løpet av 2004. Jeg skal ikke bruke så mye tid, jeg vil bare si at jeg synes at Norges nasjonalforsamling kunne tatt seg tid til å vente på evalueringen før vi reduserer enerettsområdet ned til 50 gram. På denne bakgrunnen vil Arbeiderpartiet stemme mot § 6 andre avsnitt andre punktum.
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2003-06-03:
Det meste av politikken angående denne saken ble debattert i Stortinget tidligere i dag. Jeg skal derfor prøve å holde et innlegg på 20 gram – iallfall innholdsmessig knyttet til denne minstevektgrensen på 20 gram som departementet forslagsvis har tatt inn i § 6 i loven. Komiteen har korrespondert med departementet og fått et todelt svar om behovet for å ha denne parentesen på 20 gram inne i lovteksten. Svaret er kort fortalt at det har en positiv pedagogisk verdi for alle dem som skal forholde seg til dette regelverket i praksis, å kunne lese dette rett ut av teksten. Dessuten har det et poeng nummer to, som går på at dersom Posten stod fritt til sjøl å endre omfanget av første vektklasse, ville de i realiteten ha muligheten til å påvirke sitt eget enerettsområde. Dette er to poeng som vi har lyst til å legge vekt på, og vi støtter naturligvis departementets forslag. Så var saksordføreren inne på mindretallsmerknaden fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, der det heter at innføring av første vektklasse, 20 gram, for det nasjonale postselskapet i et fullstendig deregulert marked vil være konkurransesvekkende i høve til andre postdistributører, som ikke må ta stilling til denne vektklassen. Til det er det å si fra vår side at dersom man kommer til et fullt liberalisert marked, må dette være et ikke-problem, for da har vi en annen lovrevisjon å forholde oss til. Så dette er brukbar tekst fram til man eventuelt kommer til et fullt liberalisert marked.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-06-03:
Lovforslaget er i hovedsak en oppfølging av EUs nye direktiv om gradvis liberalisering av postmarkedet, som har vært drøftet her tidligere i dag. For øvrig innebærer forslaget en presisering av kravet om geografisk enhetsporto i forhold til Svalbard. Jeg ønsker å kommentere enkelte forhold som har blitt diskutert i forhold til innholdet i proposisjonen. Jeg har merket meg at Arbeiderpartiets medlemmer i samferdselskomiteen mener at den videre liberaliseringen i 2006 ikke bør fastsettes i regelverket allerede nå. Etter Regjeringens oppfatning er det best i samsvar med direktivet at den videre liberaliseringen i 2006 fastsettes i regelverket nå. Direktivets krav om ytterligere liberalisering i 2006 ligger fast, uavhengig av de rapporter og eventuelle forslag som etter direktivet skal utarbeides før den tid. Løsningen har også etter min mening gode grunner for seg. Den bidrar til å sikre forutsigbarhet om videre liberalisering for Posten og for andre postoperatører. Som jeg også nevnte tidligere i dag, vil direktivet ikke endre kravene til tjenestetilbudet i Postens konsesjon. Det skal som før være geografisk enhetsporto for hele landet for tjenester innenfor enerettsområdet. Når det gjelder forslaget om fullt ut å åpne opp markedet for post til utlandet, understreker jeg at endringsdirektivet trekker snevrere rammer for adgangen til å reservere post til utlandet enn postdirektivet fra 1997. Etter vår oppfatning er det best i samsvar med direktivet at dette markedet åpnes opp allerede fra 2003. De fleste land i Europa har også i dag, rettslig og/eller faktisk, åpnet opp dette markedet for konkurranse. I tillegg tror jeg at markedet for internasjonal post er et av de markedene hvor Posten fortest vil merke konkurransen fra andre store operatører. Denne konkurransen tror jeg vil komme forbrukere og næringsliv til gode. Jeg er derfor glad for at det er flertall i samferdselskomiteen for Regjeringens forslag om å åpne opp markedet for post til utlandet fullt ut for konkurranse. Jeg har merket meg at mindretallet i samferdselskomiteen mener at Posten selv bør bestemme omfanget av første vektklasse. Dette vil i praksis innebære at enerettsområdet vil kunne variere som følge av selskapets bedriftsinterne beslutninger. Så lenge vi har bestemmelser om enerett, bør det etter Regjeringens mening være myndighetenes oppgave å fastsette omfanget av denne, selv om dette vil kunne begrense Postens forretningsmessige frihet noe. På denne bakgrunn er jeg derfor også meget tilfreds med at flertallet i samferdselskomiteen er enig i at området for første vektklasse bør fastsettes i loven, og ikke av Posten selv.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Når det gjelder barnets rettigheter, har man i det øyeblikket man blir født inn i denne verden, i Norge, en rett, en menneskerett. Vi har i tillegg FNs barnekonvensjon, og vi har barneloven. Alle disse lovene er rettighetslover. Og at man automatisk får denne retten når man blir født, bør vi som lovgivere også ta innover oss. Når det gjelder bosted og samvær, kommer vi som sagt tilbake til dette i familiemeldingen, hvor vi synes at dette hører hjemme. Og hvorvidt domstolene skal dømme, se det vil jeg ikke ta stilling til før jeg ser Regjeringens forslag på dette konkrete punktet.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Jeg er sikker på at statsråden er enig med meg i at trygge rammer rundt barnet i forbindelse med et samlivsbrudd er svært viktig. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at automatisk delt foreldreansvar nettopp er konfliktdempende. Kan statsråden si noe om hun har tenkt å fremme en lovendring som går i denne retning? Statsråden snakket om høring av barn fra sju år av, og at sjuåringene ikke hadde plikt til å uttale seg. Da kunne jeg også godt tenke meg å høre hvordan statsråden tenker seg at et barn som blir tatt med av en av sine foreldre til dommeren, ikke føler et behørig press til å uttale seg. En syvåring tenker ikke voksent og er nok noe mer irrasjonell enn en tolvåring. Bekymrer det ikke statsråden at en sjuåring faktisk kan bli tvunget til å uttale seg når det er en konflikt mellom to foreldre?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Jeg takker statsråden for svaret når det gjelder sjuåringer, men jeg er ikke helt fornøyd. Og grunnen til det er at statsråden sier at barn ikke skal tvinges til å høres. Men både statsråden og jeg vet at verden ikke er svart-hvit. Den er grå, med mange grånyanser. Vi vet at det kan være mange måter å tvinges på. Selv om en dommer ser et barn, betyr ikke det nødvendigvis at dommeren kan se at barnet er tvunget. Jeg lurer på om statsråden kunne tenke seg å utdype svaret. Hvordan skal man forhindre at en av partene enten kjøper eller tvinger barnet i heimen, og tar det med til dommeren? Hvordan har statsråden tenkt at vi skal greie å unngå dette?
Afshan Rafiq (Høyre), 2003-06-03:
Fremskrittspartiet mener, i likhet med Sosialistisk Venstreparti, at domstolene ikke skal drive og vurdere hva som er til beste for barnet. Her skal man rett og slett forholde seg til hva som er barnets rett, slik også representanten Karin Woldseth var inne på i sitt innlegg. Men det er slik at barnet f.eks. har en soleklar rett nedfelt i Barnekonvensjonen til ikke å skilles fra foreldrene. Fremskrittspartiet mener domstolene kun skal forholde seg til denne retten. Partiet vil da også gå inn for automatisk delt omsorg og ansvar. Betyr det at Fremskrittspartiet også vil gå inn for fast bosted, og vil Fremskrittspartiet at norske domstoler skal kunne dømme folk til å bo på et bestemt sted?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
Mener statsråden at dommerne som skal ivareta dette forholdet i barnefordelingssaker, kun skal ha en spesiell interesse? Det er nå kommet inn nye momenter, med en inkorporering av barnekonvensjonen, hvor barn skal bli hørt, og hvor barns mening skal tillegges vekt. Dette krever kompetanse, ikke bare interesse. Hvilke tiltak vil statsråden iverksette? Og vil hun sette inn ressurser for å ivareta nødvendigheten av å øke kompetansen i domstolene?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
Vi er nok enige om at trygge rammer rundt barnet er svært viktig ved samlivsbrudd. Like fullt går det an å være noe uenig om virkemidlene knyttet til dette. Når det gjelder delt omsorg, som Fremskrittspartiet her har foreslått skal være det vanlige – en hovedregel – i barneloven, mener jeg at det nok vil være mest hensiktsmessig at den store debatten om dette kommer i forbindelse med familiemeldingen, hvor dette faktisk er mye bredere omtalt. Når det så gjelder foreldrene og delt ansvar – da antar jeg at representanten også tenker på delt bosted – har foreldrene i dag full frihet til å avtale hvor barna skal bo fast, og også omfanget av samværet. I utgangspunktet er dette noe foreldrene selv kan beslutte. Så over til dette med sjuårsgrense. Jeg har bare lyst til å påpeke at hele poenget med sjuårsgrensen er jo også at alle skal «se» dette barnet. Barnet skal ha en mulighet til å uttale seg. Det er voksne personer – dommere, sakkyndige og foreldre – som i disse tilfellene skal gjøre det som er til beste for barnet. Barnet skal ikke tvinges til å måtte uttale seg.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
Det er svært viktig at vi setter inn også andre tiltak. Men det er utvilsomt slik at mange av disse sakene er vanskelige, og det vil være en fordel om vi har noen dommere som både er spesielt interesserte i og faktisk prioriterer og får stor erfaring med denne typen saker. I tillegg er vi nødt til å sette inn systematiske opplæringstiltak både for sakkyndige og for dommere. Dette vil også bli gjort og er en del av oppfølgingen av denne lovendringen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
Selv om disse sakene er svært vanskelige, har jeg faktisk tro på voksne, sakkyndige, godt utdannede dommere – og jeg har faktisk også tro på foreldre. Selv om foreldre kan være aldri så sinte på hverandre, tror jeg at de aller fleste – innerst inne – vil gjøre det som er til beste for barna sine. I alle fall er det lagt inn i denne loven en plikt for både advokater og dommere til nettopp å se hva som er best for barna. De skal ta hensyn til det, også når det gjelder om barnet skal høres eller ikke. Jeg vil fortsatt si at barnet ikke skal tvinges til dette. Barnet kan faktisk høres på ulike måter. De behøver i særdeleshet ikke å bli hørt mens foreldrene står og krangler over hodet på dem, og noen barn skal ikke behøve å måtte høres.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
For meg er det viktig at alle kvinner skal kunne kombinere en yrkeskarriere med barneomsorg, og det er også viktig å stimulere kvinner til å drive egen virksomhet. Rettigheter i forbindelse med svangerskap, fødsel og småbarnsomsorg er viktig i denne forbindelse. Jeg er glad for at selvstendig næringsdrivende kvinner nå får rett til svangerskapspenger dersom de har et arbeid som kan medføre risiko for fosterets ve og vel. Dette er en rettighet som hittil har vært forbeholdt arbeidstakere. Fosterets vern mot uheldig påvirkning skal ikke være avhengig av om mor er arbeidstaker eller selvstendig næringsdrivende. Svangerskapspenger til selvstendig næringsdrivende vil utgjøre 65 pst. av inntekten opp til 6 G, i motsetning til arbeidstakere, som har rett til 100 pst. Denne forskjellen har, som andre har sagt før meg, bl.a. sammenheng med at næringsdrivende betaler lavere trygdeavgift og lavere arbeidsgiveravgift enn arbeidstakere. Næringsdrivende kan imidlertid oppnå 100 pst. dekning ved å tegne en frivillig tilleggsforsikring. Tilleggsforsikringen omfatter nå også svangerskapspenger. Mindretallet i komiteen foreslår at selvstendig næringsdrivende skal ha rett til 100 pst. dekning av svangerskapspenger. Jeg er glad for at flertallet ser behovet for først å utrede dette spørsmålet i en noe bredere sammenheng. Flertallet ber Regjeringen vurdere nærmere om selvstendig næringsdrivende bør ha rett til 100 pst. dekning når det gjelder fødselspenger og svangerskapspenger, uavhengig av om tilleggsforsikring er tegnet. I familiemeldingen har jeg under henvisning til Sem-erklæringen varslet at jeg vil se nærmere på selvstendig næringsdrivendes rettigheter i forbindelse med svangerskap, fødsel og småbarnsomsorg. Jeg er i disse dager i ferd med å opprette en arbeidsgruppe som skal utrede disse spørsmålene på bred basis. Forholdet mellom de sosiale rettighetene og avgiftssystemet for selvstendig næringsdrivende vil være ett viktig element i denne utredningen. Som et ledd i arbeidet vil jeg til høsten arrangere et seminar for å få innspill fra berørte parter, som Akademikerne, NHO og representanter fra aktuelle bransjer. Jeg har vært i dialog med en del av disse, og de ser også svært positivt på dette initiativet. Jeg ser fram til det videre arbeidet med utredning av disse spørsmålene i tråd med flertallets merknader, og jeg er svært tilfreds med at stortingsflertallet er så opptatt av disse spørsmålene, slik det framkom her i dag.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-06-03:
Venstre er ikkje med i komiteen og har difor ikkje fått gitt uttrykk for synet sitt i denne saka via behandlinga der. Men veldig mykje av det som representanten Arnstad sa i sitt innlegg, er synspunkt som Venstre deler. Eg har lyst til å fokusera litt på det som går på å skapa eigen næringsaktivitet. Ei av dei store utfordringane som vi har i dag, er å få skapt nye arbeidsplassar for alle dei som i dag opplever å missa jobben sin. Etter Venstre sitt syn må dagens trygdesystem justerast slik at òg sjølvstendig næringsdrivande blir tekne vare på – på lik linje med tradisjonelle arbeidstakarar. Saka vi behandlar i dag, er eit lite, men viktig skritt mot større rettferd mellom tilsette og sjølvstendig næringsdrivande. Venstre vil ha fleire slike reformer som vil gjera det enklare, særleg for kvinner, å starta og driva for seg sjølve. Dette er viktig for den einskilde, men ikkje minst òg for Noreg i framtida. Vi treng fleire som sjølve vil skapa ein arbeidsplass for seg og andre. Og vi ser fram til behandlinga av det forslaget som representanten Arnstad har fremja. Venstre ser òg gjerne at dekning av svangerskapspengar og fødselspengar sprengjer det 65 pst.-taket som no gjeld, og som ikkje er heilt rettferdig. Vi er glade for at ein samla komite ber Regjeringa vurdera dette. Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti går eit skritt lenger ved å foreslå dette i dag – det er opposisjonspartia sitt privilegium å gå nokre fleire skritt. Men ikkje minst har det økonomiske i denne saka ein provenyverknad, og skilnaden mellom dei to forslaga treng difor ikkje bli så veldig stor i praksis. Vi treng fleire barn, men i den situasjonen som vi er i i dag, treng vi òg mange nye arbeidsplassar. Vi i Venstre håpar at Regjeringa jobbar raskt med vurderinga av dagens reglar, fordi vi rett og slett treng fleire arbeidsplassar.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Saksordfører har redegjort meget grundig for komiteens innstilling, som i all hovedsak er enstemmig. Jeg vil derfor bare knytte noen få kommentarer til et punkt, og det gjelder § 9-7, som gjelder lydopptak. Fremskrittspartiet foreslår en begrenset justering av hjemmelsgrunnlaget for å unngå plikt til lydopptak av samtaler som er irrelevante i forhold til kontrollbehovet. Vi mener at departementets foreslåtte hjemmel er så vid at den i praksis vil kunne innebære at alle telefonlinjer i eksempelvis et meglerforetak må tas opp på bånd dersom hjemmelen benyttes fullt ut. Det vil i så fall innebære at et meget stort antall samtaler som er myndigheter og andre helt uvedkommende, vil bli tatt opp på bånd og oppbevart i lang tid. Uansett krav til sikkerhet er det ikke mulig å sikre seg hundre prosent mot at slike samtaler blir avlyttet i ettertid. Fremskrittspartiet mener at lydopptak i det omfang som foreslås i proposisjonen, uansett ikke vil gi sikkerhet for at ulovligheter ikke finner sted i telefonsamtaler til og fra foretak. Med denne kommentaren tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Jeg tror representanten Dybevig har misforstått. Fremskrittspartiets intensjoner er ikke å skape tvil om dette – tvert imot. Dybevig sa fra talerstolen at vi hadde ønsket å stryke en passus om hvitvasking av utbytte i loven. Nei, denne loven dreier seg om hvitvasking. Og det er på alle punkter slik at vi ønsker å bidra til at hvitvaskingsloven skal være sterk, klar og god og knytte seg til det hvitvasking dreier seg om, nemlig midler som er ervervet ved kriminelle handlinger som allerede er gjennomført. Men i tillegg til det har vi selvsagt støttet de lovvedtak som er fattet av Stortinget knyttet til straffeloven § 147 a og b. Det skulle bare mangle! Det er helt åpenbart at det var fornuftige lovendringer, skjerpelser knyttet til terrorbekjempelse. Det er vi enig i. Vi kommer til å fortsette å arbeide videre for at terrorlovgivningen skal være så sterk og klar som overhodet mulig. Jeg tror at denne debatten bærer et visst preg av at den er basert på en misforståelse. Det er ikke slik at vi ikke er opptatt både av å ha en egnet lovgivning for å bekjempe hvitvasking og av å ha en egnet lovgivning for å bekjempe terrorisme. Spørsmålet er bare om det er helt naturlig å koble det sammen på den måten som Regjeringen har lagt opp til. Det er det vi har stilt oss tvilende til, for vi mener at det er to problemstillinger, selv om man i en del sammenhenger kan koble dem sammen. Det er det det dreier seg om. Jeg vil bare være helt krystallklar på at vi ikke har ønsket å skape noen som helst form for tvil om behovet for en effektiv lovgivning for å bekjempe terrorisme.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Det var representanten Sørfonns understrekning av behovet for geografisk spredning som fikk meg til å ta ordet. Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet står sammen om å bidra til å skape flertall for endring av oppnevningspraksisen. Jeg har ikke registrert at Regjeringen på noe som helst vis har reist problemstillingen knyttet til geografisk spredning i saken. Jeg har heller ikke sett at uttrykket «geografisk spredning» har vært en del av flertallsmerknadene hvor Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet står sammen. Derfor vil jeg spørre om det er slik at Kristelig Folkeparti legger en annen tolkning til grunn enn det Fremskrittspartiet har oppfattet at det er enighet om. For da endrer det ganske dramatisk på det vi mener vil være en profesjonalisering av hovedstyret i Norges Bank.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
President! Jeg ber om ordet til en stemmeforklaring.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-06-03:
Når forslag nr. 2, der Fremskrittspartiet er medforslagsstiller, faller, ser Fremskrittspartiet ikke noen grunn til å ta opp igjen innholdet som er tilknyttet hvert eneste punkt i komiteens tilråding. Vi vil altså støtte tilrådingen fra komiteen når forslag nr. 2 er falt.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-03:
No skal ikkje statsråden måtte svare for det som Ranveig Frøiland sa i sitt innlegg, men representanten Frøiland var ganske krystallklar på at forslaga som eit fleirtal i komiteen ikkje vil støtte, vil kome til Stortinget som ei oppfølging anten av Joly-prosjektet eller av oppdateringa av internasjonale forpliktingar knytte til kvitvaskingslovverket. Finansministeren har òg langt på veg forsikra om det same. Det er vi veldig glade for, for poenget med å få greidd ut desse forslaga, var å få ei breidd i det arbeidet som no skal gjerast vidare. Vi må ikkje vere nøgde med at vi er best og fyrst med å ha eit godt regelverk, vi må heile tida arbeide for framleis å vere fyrst og best på desse områda. Eg er òg veldig glad for at finansministeren så sterkt påpeika at han sjølvsagt er med, i lag med andre statsrådar og heile Regjeringa, i arbeidet med å få gjort noko for å nedkjempe internasjonal terrorisme. Viss statsråden kan stadfeste at desse forslaga som no ikkje går med som utgreiingsforslag til Regjeringa, likevel vil vere aktuelle og med i dei diskusjonane og det arbeidet som Regjeringa no skal gjere vidare, vil det vere bra.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2003-06-03:
I dag er det regjeringa som oppnemner medlemer til hovudstyret i Norges Bank. Det skal det òg vera i framtida. Forskjellen er at partia i dag kjem med forslag til regjeringa før ho gjer det. Så høyrde eg at representanten Sørfonn la stor vekt på geografisk spreiing på dei medlemene som skal oppnemnast, og det er eg sjølvsagt einig i. Men kva er det i praksisen i dag som ikkje kan vareta dei omsyna som representanten Sørfonn la vekt på? Eg følte at representanten Sørfonn la vekt på det som Arbeidarpartiet seier, at desse omsyna skal ein vareta, og dagens ordning fungerer godt. Fungerer ikkje hovudstyret i Norges Bank bra i dag etter Sørfonn si vurdering, sidan han må endra retningslinjene på dette området?