Inge Lønning (Høyre), 2008-01-17:
Jeg la merke til at statsråden avviste å diskutere innholdet i et lovforslag som ennå ikke er lagt frem for Stortinget. Det er selvfølgelig riktig av statsråden. Jeg la også merke til at representanten Gjul, som er den fremste talsperson for de tre regjeringspartiene her i Stortinget, forlangte å diskutere sakens innhold - altså det stikk motsatte av det statsråden ønsket å diskutere. Her må jeg si at jeg holder meg til statsråden. Interpellanten har reist en ganske vesentlig problemstilling om lovarbeid i sin alminnelighet, og om hvorvidt lovarbeidet i forkant av det lovforslaget Regjeringen akter å presentere for Stortinget, holder mål eller ikke. Og det må det gå an å diskutere uavhengig av hvilke innholdsmessige standpunkter man måtte ha til det som i sin tur blir fremmet for Stortinget. Jeg må si at jeg har meget vanskelig for å forstå at noen kan mene, som representanten Gjul, at denne sak er godt utredet, eller at det er særdeles uvanlig å lage konsekvensanalyser av andre former for lovgivning enn det som går på naturforvaltning. Det stemmer rett og slett ikke, og det er direkte i strid med den instruks Regjeringen er pålagt når det gjelder å konsekvensutrede lovgivning. Det som er det uheldige ved den måten som denne saken er behandlet på politisk, er at den, som vi husker, opprinnelig ble fremmet som et privat lovforslag i forrige stortingsperiode. Deretter er det ikke gjort noe av det arbeid som man vanligvis gjør når man ønsker å presentere Stortinget for ganske radikale endringer av lovgivningen på et spesielt følsomt område, nemlig familierettens område. Man har vel - for å si det litt kort og enkelt - startet med svaret, nemlig felles ekteskapslov, og deretter har man begynt å undersøke: Hva var spørsmålene? Det fører sjelden til logisk konsistente resultater. De tre elementene som er lagt ut i høringsnotatet - spørsmålet om adopsjonslovgivningen, spørsmålet om helselovgivningen, nærmere bestemt endringer i lov om bioteknologi, og spørsmålet om endring av ekteskapsloven - er i prinsippet tre separate spørsmål, som hver for seg er kompliserte og, som vi alle vet, kontroversielle. Det ville ha vært en stor fordel om man hadde forberedt dem hver for seg, og presentert dem hver for seg, både for den alminnelige samfunnsdebatt og for Stortingets lovarbeid. Det vises til at det er kommet 130 høringssvar. Ja, det er riktig, men de aller fleste av de høringssvarene er kommet på initiativ fra høringsinstansene og ikke etter invitasjon fra departementet. Departementet valgte å sende ut dette like før sommerferien, med en tidsfrist like over sommerferien. Det er i seg selv relativt uvanlig når det gjelder viktige saker. Når det gjelder trossamfunnene, sendte man det for sikkerhets skyld bare til noen utvalgte instanser som man regnet med ville ha sympati for forslaget, mens alle andre ble utelatt. Det er heldigvis rettet opp underveis, men det vitner også om at her har man lagt listen helt usedvanlig lavt når det gjelder korrekt fremgangsmåte, fordi man mente, som statsråden gjentatte ganger sa, at dette er et verdivalg. Ja, selvfølgelig er det det. Men verdivalg kan jo heller ikke treffes i det tomme rom, og vi er alle forpliktet til, uansett hvilke verdier vi står for, å tenke gjennom konsekvensene, både de rettslige og de andre konsekvensene av det vi foreslår. Jeg skal nøye meg med å peke på ett iøynefallende punkt som viser hvor lite gjennomarbeidet dette er. Man argumenterer for at det er likebehandling som er verdivalget. Men når det gjelder likekjønnede pars rettigheter i forhold til bioteknologiloven, setter man en strek over hele likebehandlingen og sier at det gjelder bare likekjønnede par av det ene kjønn. Hvis det en eller gang skulle falle seg slik at helseministeren ønsker å ta opp spørsmålet om mannlig likekjønnede pars rettigheter, får hun gjøre det. Det er ikke et seriøst lovforarbeid. Det er ikke engang intern kommunikasjon i Regjeringen.