Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Vi har i den valgkampen vi nettopp har bak oss, og også i denne debatten, hørt representanter for høyrepartiene si at Arbeiderpartiets representanter ikke snakker om egen politikk. Jeg mener det er veldig relevant å rette det spørsmålet den andre veien: Snakker de om sin egen politikk? Jeg gjør det med bakgrunn i at jeg før denne debatten, og også tidligere selvfølgelig, har satt meg ganske grundig inn i hva de har skrevet i sine programmer, og hva det er de bruker som politisk argumentasjon i debatter, i valgkampen og ellers. Da ser vi i vårt eget land, men også i hele Europa, at høyrepartiene har en politisk filosofi som er grunnlaget for hele deres politiske argumentasjon. Det er at staten ikke trenger å være så stor, staten skal være svakere, skattene skal ned, og velferdsstaten er ofte også i veien for verdiskapingen, slik det sies. Høyre og Fremskrittspartiet, og det har vært sagt av statsministeren og andre her tidligere i debatten, har i sine programmer foran siste stortingsvalg sagt at de skal senke skattene med mange titalls milliarder kr. Nå hører jeg at Erna Solberg har byttet politisk ståsted i så måte. Hun har i alle fall byttet retorikk. Hun svarer ikke på disse tingene. I replikkordskiftene her nå blir ikke dette spørsmålet besvart: Hva vil det ha av konsekvenser for den økonomiske politikken og for velferdsbyggingen? Nå sier de at konkurransekraften blir undergravd med regjeringens politikk. Det er nå blitt argumentet. Da må jeg i Norges nasjonalforsamling få lov til å stille spørsmålet: Hva kan være dokumentasjonen for det i en økonomi hvor, som alle har sagt, sysselsettingen er så høy og arbeidsledigheten så lav at reallønnsøkningen for befolkningen er rekordhøy i en vanskelig økonomisk situasjon, og hvor vi har hatt betydelige reformer innenfor offentlig sektor, som har styrket både landets konkurransekraft og velferden? Allikevel sier høyrepartienes representanter at vekstkraften i norsk økonomi står i fare og blir undergravd. Jeg bare etterspør: Hva er ikke bare den politiske, men den intellektuelle politiske argumentasjonen for en slik dokumentasjon på at det kan være sant? Jeg forstår ikke det. Jeg imøteser høyrerepresentantenes argumentasjon senere i denne debatten for å kunne dokumentere det på en tydeligere måte, slik at de ikke også her bare får anledning til å omgi seg med en retorikk som ikke har grobunn i den virkelige verden. Dessuten – det spørsmålet som heller aldri blir besvart, er nemlig spørsmålet: Hvilke eksempler – i hvilke land, i hvilke samfunn – er det på at liberalistisk økonomi, lavere skatter og en svakere velferdsstat skaper større vekst? Det blir aldri besvart av noen noe sted. Hva er det uttrykk for? Jo, det kan være uttrykk for så mangt, men det er først og fremst uttrykk for at høyresiden også i Norge ikke er i stand til tilstrekkelig selverkjennelse. Kanskje det er grunn til å si at det også er uttrykk for høyresidens manglende ideologiske fornyelseskraft. De sier stadig at det er vi som er umoderne. Da må en spørre seg: Hva er det da som er moderne, hvis man ikke kan dokumentere hovedkildene i den politiske argumentasjonen som en har? Her går den tradisjonelle hovedskillelinjen i norsk politikk. Vi kan allerede si at det er dette valget i 2013 først og fremst og grunnleggende sett kommer til å handle om. Når vi skal få vite høyresidens politiske posisjoner innenfor dette helt avgjørende feltet, gjenstår altså å se. Jeg sier også: Det blir selvfølgelig avgjørende og spennende hvordan Kristelig Folkeparti og Venstre plasserer seg i dette politiske spørsmålet.