trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg bare er så passelig fornøyd med. Det var et typisk politikersvar; på den ene siden og på den andre siden. Men fylkesmannen skal jo ha et svar fra departementet. Det svaret kunne vi gjerne fått her nå. Omsorg for senildemente er faktisk omsorg for syke mennesker, og ikke gjeting av dyr. Personlig mener jeg at elektronisk overvåking av senildemente må avvises, uansett gode motiver. Jeg kan selvfølgelig ha en viss forståelse for at kommunene i en presset økonomisk situasjon griper til et slikt tiltak, men det kan etter min mening ikke aksepteres. Jeg vil ikke bli særlig overrasket om det i kjølvannet av denne saken i Flora kommune avdekkes forhold der slik elektronisk overvåking allerede er etablert. Mitt oppfølgingsspørsmål til sosialministeren blir: Vil sosialministeren sørge for å skaffe seg oversikt over om slik elektronisk overvåking av senildemente pasienter foregår i dag ved offentlige sykehjem og pleieinstitusjoner i andre kommuner?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, som var noe mer tilfredsstillende denne gangen. Jeg forutsetter at når enkelte kommuner forsøker seg med elektronisk overvåking av senildemente, skyldes dette utilstrekkelig bemanning i våre pleieinstitusjoner. Jeg viser her til en interpellasjonsdebatt vi nylig hadde i Stortinget, hvor jeg nettopp påpekte at pleiefaktoren ved de aller fleste sykehjem er for lav i forhold til pleietyngden. Et forslag fra meg under interpellasjonsdebatten om å øke pleiefaktoren til 0,90 ble nedstemt av Stortinget. Til tross for dette tillater jeg meg nå å spørre om sosialministeren er fornøyd med den gjennomsnittlige pleiefaktor som i dag benyttes ved norske sykehjem, og som ligger på ca. 0,64.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg skal få stille et spørsmål til den ærede helseminister: «Fylkeslegene fører tilsyn med de offentlige og private sykehjemmene i landet, men som regel skjer slike tilsynsbesøk etter forhåndsmelding. Det er så vidt jeg har forstått, hjemmel også for å utføre ikke anmeldte tilsynsbesøk, og mitt spørsmål til statsråden blir: Hvorfor benytter fylkeslegene seg ikke i større grad av å foreta uanmeldte tilsynsbesøk i offentlige og private sykehjem?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker helseministeren for svaret. Jeg er svært godt fornøyd med siste delen av svaret, der helseministeren sier at saken nå vil bli tatt opp med de respektive myndigheter. Det synes åpenbart for meg at uanmeldte besøk ved våre offentlige sykehjem vil ha større effekt når det gjelder å avdekke uverdige og ulovlige forhold i pleie- og omsorgssektoren. Et planlagt besøk med tre ukers forvarsel vil etter mitt syn ikke gi den samme effekt som uanmeldte besøk. Med de forhold som er avdekket i flere rapporter nylig, er det viktig at Helsetilsynet intensiverer sitt tilsyn med offentlige pleieinstitusjoner, og i større grad benytter seg av muligheten til å foreta disse besøkene uanmeldt. Mitt oppfølgingsspørsmål har kanskje helseministeren allerede svart på, men jeg tar det likevel: Kan og vil helseministeren gi pålegg til Statens helsetilsyn om å foreta hyppigere kontroller ved norske sykehjem, inklusiv uanmeldte kontrollbesøk av et visst omfang?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret. Jeg kan understreke det han sa på slutten, nemlig at det synes å være slik at det mange steder ikke finnes system i det hele tatt – det er det som er noe av problemet. Fremskrittspartiet vil i forbindelse med lov om pasientrettigheter foreslå at pasientombudene også skal ha ansvar for primærhelsetjenesten, inklusiv eldreomsorgen. Dette er ikke foreslått fra Regjeringens side, og mitt siste oppfølgingsspørsmål er: Hva er grunnen til at helseministeren i forbindelse med lov om pasientrettigheter ikke har fremmet forslag om at pasientombudene også skal ha tilsynsansvar i forhold til primærhelsetjenesten og eldreomsorgen?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Dette spørsmålet går til helseministeren. Det er fortsatt slik at for mange pasienter venter for lenge på behandling. Og etter det som vi hørte nå i siste runde, er jeg bekymret for at vi får en tilbakegang i pasientbehandlingen i 1999 i forhold til 1998. Jeg vil nevne et par forhold. Det er slik at det ble bevilget ca. 300 mill. kr mer til pasientbehandling i 1999, men så viste det seg, som også Arbeiderpartiet pekte på, at disse pengene i stor grad var brukt i 1998. Et annet forhold som jeg også vil peke på, er den reduksjonen i takstene som ligger i statens betaling til fylkeskommunene for utført behandling ved poliklinikkene i sykehusene. Dette fratar slunkne fylkeskommunekasser penger, og etter mitt syn må det føre til mindre pasientbehandling. Hvordan ser helseministeren på disse to forhold som jeg har nevnt?
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Når fylkeskommunene som sykehusdrivere nå får mindre penger enn det de hadde beregnet for å kunne videreføre nivået, kan jeg ikke skjønne annet enn at det må få betydning for pasientbehandlingen. Så er det også slik at en del grupper pasienter, f.eks. med kroniske lidelser, gjennom ventelistesystemet kommer veldig langt bak i køen og får behandling etter altfor lang ventetid. Jeg lurer på hvordan helseministeren vurderer helheten – pasienter som venter og fylkeskommuner som ikke greier å opprettholde sin kapasitet. Betyr ikke det redusert pasientbehandling i 1999? Jeg synes ikke jeg fikk et tilfredsstillende svar på det grunnlag jeg la for mitt første spørsmål heller.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «Med ca. 600 ubesatte legespesialiststillinger, de fleste ved distriktssykehusene, kreves det en rekke tiltak, blant annet rekruttering fra utlandet. Et eksempel hentet fra Odda sykehus viser store problemer med å få godkjent en velkvalifisert spesialist med deler av sin utdanning tatt utenfor EØS-området. hvilken grad vurderes det å lette godkjenningsreglene for leger som er utdannet ved institusjoner utenfor EØS-området?»
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg takker helseministeren for et veldig ryddig og konstruktivt svar. Jeg deler de vurderingene som ministeren nå gjorde av situasjonen. Jeg tror kanskje at dette spørsmålet nå kan ligge en stund. Men la meg likevel si det slik at når jeg valgte å ta opp dette spørsmålet i dag, var det på grunn av den situasjonen vi nå ser ved en rekke distriktssykehus, med fortsatt stor mangel på spesialister – den er faktisk økende. Da fortoner det seg for meg og andre som et paradoks at vi kanskje har for tungvinte godkjenningsordninger for leger som er velkvalifiserte faglig sett og også har de norskkunnskapene som er nødvendig for å kunne praktisere i Norge. Jeg vil med bakgrunn i statsrådens svar håpe at en nå, hvis regelverket på tross av de lempninger som skjedde i 1997, ennå ikke er hensiktsmessig for våre formål, vurderer de endringer som må til. Jeg har et enkelt spørsmål til slutt, som knytter seg til turnustjeneste: Kan det i den vurderingen som skal gjøres, også være aktuelt å vurdere en kortere turnustjeneste enn det legene nå har, ett og et halvt år?
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
«Vil statsråden ta nye initiativ for å betra teksting og tolking av TV-program for døve og tunghøyrde i NRK og TV 2?»
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Eg takkar for svaret. Bakgrunnen for at kulturministeren òg ved tidlegare høve har blitt spurt om dette, er at det er eit visst utolmod i det norske samfunnet for å få retta opp ein urett som har fått utvikla seg altfor lenge. Me har venta, og det har vore gjeve uttrykk for gode intensjonar frå dei to institusjonane, men dessverre har ikkje nok skjedd. Det er derfor gledeleg å konstatera at kulturministeren nå meir offensivt vil møta desse to institusjonane, gje dei nok ein sjanse til å få dette på plass, og om ikkje det hjelper, at ein brukar andre verkemiddel, f.eks. lov eller konsesjonsvilkår, for å få dette på plass. Dette gjeld ei stor gruppe, nærare ein halv million menneske, og stasjonane burde sjå på dette som eit konkurransefortrinn, slik at det burde vera i deira eiga interesse å utvikla ei slik tolke- og tekstingsteneste. I utlandet har dei kome mykje lenger enn i Noreg med aktualitetsprogram, nyheiter og debattprogram som blir direkte oversette og tolka for denne viktige gruppa. TV 2, som ved sida av NRK har ei sterk nasjonal forplikting, har positive intensjonar, og det burde vera aktuelt å ta dette inn i konsesjonsvilkåra til dette viktige selskapet, som går med god økonomi, for å løysa denne sjølvsagde oppgåva. Derfor vil eg takka kulturministeren for hennar engasjement og håpar at det kan lukkast å få dette på plass seinast i løpet av neste år.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-05-26:
Jeg har ved flere anledninger besvart spørsmål i Stortingets spørretime om teksting og tolking av fjernsynsprogram for døve og hørselshemmede. Tilbudet av tekstede program ble også omtalt i stortingsmeldingen om kringkasting og dagspresse for 1997. Jeg har innhentet en redegjørelse fra Norsk rikskringkasting om status for de prosjekter som er i gang for å forbedre tilbudet til døve og hørselshemmede. Det ene prosjektet retter seg mot døve, med digital formidling av tolketjeneste. Om dette sier NRK: «NRK planlegger neste år å omsette erfaringene fra tolkeprosjektet til permanent drift ved å tolke inntil 3 timer av sendingene på hverdagene i NRK1 og legge tolkningen ut via digital satellitt. Denne tolketjenesten vil omfatte program for barn og sendinger med aktuelt innhold.» Det andre prosjektet gjelder et system som skal kunne tekste på direkten. NRK opplyser at en ferdig utviklet prototyp trolig foreligger neste år. En slik prototyp kan gi grunnlag for prøvedrift og deretter normal drift. NRK er innstilt på å ta i bruk teknologien så snart den er ferdig utviklet. Dersom dette systemet ikke er i drift i løpet av neste år, vil jeg starte et lovgivningsarbeid som skal sikre døve og tunghørte et mer omfattende tilbud av tekstede fjernsynsprogram i våre allmennkringkastingskanaler, dvs. NRK og TV 2. Jeg anser imidlertid at å lovfeste teksting av fjernsynsprogram må være siste utvei dersom allmennkringkasterne ikke klarer å oppfylle kravet om et tilfredsstillende tilbud av tekstede program for døve og hørselhemmede.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-05-26:
Jeg vil gjerne gi uttrykk for at når det gjelder spørsmålet Gjedrem tar opp, og som han også har tatt opp tidligere, er jeg er helt enig i den utålmodighet som har kommet til uttrykk, og at det er en urett begått mot hørselshemmede og døve ved at vi ikke har kommet lenger i arbeidet. Så der er vi helt på linje. Jeg skal love å følge opp de gode intensjonene som jeg her har gitt uttrykk for igjen. Jeg vil også understreke at hvis allmennkringkasterne ikke tar dette på alvor, er det mulighet for å bruke både lovverket, som jeg antydet i mitt første svar, og også konsesjonsbetingelser.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-05-26:
På vegne av barne- og familieministeren vil jeg gi representanten Fossum følgende svar: I spørretimen 24. mars i år stilte representanten Fossum et nesten identisk spørsmål om foreldrebetaling i barnehager. I svaret som barne- og familieministeren gav den gang, gjorde hun rede for at hun er opptatt av at foreldrebetalingen skal være på et akseptabelt nivå både i offentlige og i private barnehager. Videre gav hun uttrykk for at hun var bekymret over at økningen i foreldrebetalingen er høyere enn økningen i konsumprisindeksen i samme tidsrom. I svaret som ble avgitt i mars i år av statsråd Svarstad Haugland, ble det også gjort rede for at spørsmål om foreldrebetaling vil bli drøftet i stortingsmeldingen om barnehager. I denne meldingen tar Regjeringen sikte på å drøfte de ulike måtene å regulere foreldrebetalingen på, sett i sammenheng med andre virkemiddel for styring av barnehagesektoren. Når Stortinget skal behandle barnehagemeldingen, vil vi få en bred diskusjon om framtidige rammevilkår for barnehagesektoren, inkludert en diskusjon om mulige tiltak for å holde foreldrebetalingen på et akseptabelt nivå. For øvrig har ikke Regjeringen på dette tidspunkt noe nytt å melde om arbeidet i forhold til foreldrebetalingen.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-05-26:
Selvfølgelig er vi opptatt av barnehageutviklingen. Det er derfor vi har bebudet at det kommer en barnehagemelding i løpet av høsten. I den meldingen vil også – slik jeg redegjorde for i mitt første svar – spørsmålet om foreldrebetalingen være en sentral del. Så viser representanten Fossum til tall fra Norsk Lærerlag om utviklingen av foreldrebetalingen. Og det er riktig, det er også konstatert ved en undersøkelse fra Statistisk sentralbyrå at det har vært en økning i barnehagesatsene som i gjennomsnitt er høyere enn utviklingen i konsumprisindeksen. Dette er selvfølgelig noe som vi vil ta med oss i det videre arbeidet. For øvrig er det sikkert slik at dette også henger sammen med utviklingen av kommuneøkonomien. Det er klart at når det ikke er flertall i Stortinget for å øke inntektene til fellesskapet, vil man være i en situasjon hvor f.eks. foreldrebetalingen vil måtte øke mer enn konsumprisindeksen.
Anne Enger (Senterpartiet), 1999-05-26:
Jeg tolker dette spørsmålet som uttrykk for at representanten Fossum er utålmodig når det gjelder å få den barnehagemeldingen som er bebudet fra Regjeringen. Når vi har sagt at vi skal legge fram en barnehagemelding, er svaret på spørsmålene fra Fossum at vi arbeider med det. Vi skal legge fram en barnehagemelding. Vi er opptatt av barnehagedekningen. Vi er opptatt av foreldrebetalingen og at foreldrene skal ha valgfrihet med tanke på hvilke tilbud som skal gis til barna. Når det gjelder diskusjonen om kommuneøkonomien og hvem som skulle komme best ut av den, er det sikkert en diskusjon som vi kommer til å få i tiden framover på mange måter. Da jeg tillot meg å peke på at det ikke var flertall for å øke inntektene til fellesskapet, hadde det sammenheng med det som skjedde i fjor høst, da Regjeringen la fram et opplegg for å øke inntektene til fellesskapet og det ble klart at Arbeiderpartiet ikke ville være med på det, men tvert imot sammen med Høyre og Fremskrittspartiet gav uttrykk for at det ikke var aktuelt å øke skatte- og avgiftsnivået i Norge.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg vil da få stille kultur-, olje- og barne- og familieministeren følgende spørsmål: «I budsjettproposisjonen for 1999 skriver Regjeringen at deres målsetting er at foreldrebetalingen i barnehagene ikke skal overstige prisstigningen. Er denne målsettingen oppnådd?»
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg er bekymret, og jeg har lyst til å dele min bekymring med Regjeringen, som tross alt kan gjøre noe med det. Jeg skulle ønske at Regjeringen var like opptatt av å følge barnehageutviklingen, og spesielt foreldrebetaling, som de er av å følge kontantstøtten. Etter min oppfatning har Regjeringen gitt velgerne en garanti om at foreldrebetalingen ikke skal overstige prisstigningen. Når det skjer, skyver de ansvaret fra seg. Siden Regjeringen ikke ønsker å undersøke hva foreldrebetalingen er, har Norsk Lærerlag gjort det. De har undersøkt en tredjedel av barnehagene i landet og sett på foreldrebetalingen. 10 pst. av disse barnehagene oppgir ingen økning, og 90 pst. oppgir en økning. 65 pst. av de 90 sier at foreldrene vil få en økning på inntil 5 pst., og 29 pst. at de vil få en økning på 5-10 pst. Er ikke dette bekymringsfullt for Regjeringen, og holder det å vente på en barnehagemelding?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Nå er ikke jeg helt sikker på hvem som kommer best ut av en debatt om kommuneøkonomien, men jeg hengte meg opp i det statsråden sa om at de var interessert i barnehageutviklingen. Da må jeg spørre: Hva er man interessert i når man ikke ønsker å gjøre noe med foreldrebetalingen selv om man ser at den stiger mer enn prisindeksen, og man ikke ønsker å gjøre noe med barnehagekøene i det hele tatt? Man ser på det som skjer, og avventer en barnehagemelding som har vært varslet skulle komme i vår, men som ikke kommer fordi Regjeringen ikke arbeider med barnehager. Hva er Regjeringen opptatt av når det gjelder barnehager?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «Hva er begrunnelsen for at hjelpeorganisasjonene må vente opptil 2 år før de får svar på sine søknader, og hva har utenriksministeren tenkt å gjøre for å få en raskere behandling?»
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Mitt spørsmål gjaldt ikke noe spesielt prosjekt, men en tendens som de store hjelpeorganisasjonene har meldt fra om. Inntrykket disse hjelpeorganisasjonene sitter med, er at prosjektstønader til bistandsarbeid av en mer langsiktig karakter, f.eks. demokratioppbygging, ikke blir prioritert behandlet i UD. Det er mange som skjønner at Utenriksdepartementet har mye å gjøre når det gjelder OSSE-situasjonen og situasjonen på Balkan. Det er imidlertid viktig å ikke bare tenke nødssituasjon og på de midlene som trengs der, men også på oppbygging av demokratiet. Enkelte søknader har ventet i to år uten at man har hatt kontakt tilbake til søkeren, søknaden har bare ligget der. Og det gjelder bl.a. demokratimidler til tidligere Jugoslavia.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret og for viljen til å se på denne problemstillingen. Jeg tror det er viktig med samhandling mellom organisasjonene og Utenriksdepartementet. Jeg står her med et brev fra Norsk Folkehjelp, sendt etter et møte som ble holdt i departementet mellom generalsekretæren og statssekretæren. De viser til at for Bosnia f.eks. er det fem prosjektsøknader fra 1998 som ikke er besvart, for den jugoslaviske republikk er den eldste søknaden fra 23. mai 1997, og mange er ubesvarte. Det samme gjelder Albania. Jeg tror departementet ville ha det bedre med de store frivillige organisasjonene hvis en tok dette på alvor. Da blir spørsmålet mitt igjen, som jeg ennå ikke har fått svar på: Hva vil statsråden gjøre for at dette skal være effektivt og at man skal få tilbakemeldinger om hvorvidt man får penger eller ikke – eller om søknaden må vente?
Lars Sponheim (Venstre), 1999-05-26:
Norge er i utgangspunktet forpliktet til å forhåndsmelde – det vi på finere språk kaller notifisere – alle planer om nye støttetiltak til næringsvirksomhet til EFTAs overvåkingsorgan, ESA. Departementet har hele tiden lagt til grunn at verdifastsettelsen av eiendommene på Fornebu skal skje på en faglig kvalifisert måte, og at det skal være åpenhet omkring takstarbeidet. Det er derfor lagt opp til at verdifastsettelsens kvalitet er hevet over enhver tvil, og at den i seg selv ikke tilsier notifisering til ESA. Jeg vil likevel understreke at notifiseringsplikten er videre enn statsstøttebegrepet, og ved tvil er det behov for å utøve skjønn om tiltaket skal notifiseres. Takst av statens eiendommer på Fornebu er under forberedelse av Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Det er nedsatt en takstnemnd, som i første omgang har fått i oppdrag å taksere det området staten skal kjøpe av Oslo kommune, beliggende mellom Koksa og terminalbygget. Den samme takstnemnden vil deretter taksere de resterende områdene staten eier på Fornebu. En viktig forutsetning for takstarbeidet er at det foreligger en vedtatt kommunedelplan 2 for Fornebu, slik at områdets utnyttelsesgrad og formål er klargjort. Bærum kommunestyre skal behandle kommunedelplan 2 den 16. juni 1999 etter en høringsrunde med frist den 20. mai. Det har heller ikke vært mulig å gjennomføre en uavhengig takst før en visste hvem som var aktuelle tilbydere til det aktuelle området på Fornebu – dette av hensyn til takstnemndens medlemmers uavhengighet, dvs. at det ikke eksisterer noen inhabilitet til selskaper som har interesse av området. Det ble ikke klart hvem som var aktuelle tilbydere før den 18. mai, og oppdragsbrevet til takstnemndens medlemmer ble sendt umiddelbart etter denne dato.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-05-26:
Til det siste først: Inntil fristen gikk ut den 18. mai, har det i hvert fall vært ukjent for Regjeringen hvem som ville være tilbydere. Det vi i dag vet, er at her er det en bred representasjon fra norsk næringsliv som er interessert. Hovedargumentasjonen som jeg brukte i mitt svar, og som er den avgjørende, er at før man kan gjennomføre en takst, må man vite reguleringsformålet. Det er ganske avgjørende for verdien av et areal om det blir regulert til park, vei eller næringsbygg i en eller flere etasjer, og det må være på plass før man kan gjennomføre en takst. Slik Regjeringen legger opp til nå, vil den første delen av en takst, som jeg redegjorde for, kunne gjøres innen slutten av juni, basert på at Bærum kommunestyre gjennomfører sine vedtak den 16. juni, som det ble sagt i mitt svar. Resten vil kunne gjennomføres i løpet av sommeren – innen slutten av august – hvis alt går etter de planene vi nå har lagt til grunn.
Lars Sponheim (Venstre), 1999-05-26:
La meg først understreke at det ikke er Regjeringen eller tidligere administrasjonsminister Eldbjørg Løwer som har tillagt Bærum kommune reguleringsmyndighet for dette arealet, men det er faktisk regulert i lov. Det er kommunene som er reguleringsmyndighet, og det respekterer og forholder selvsagt Regjeringen seg til. Selvsagt er det slik at Regjeringen og departementene er i full overensstemmelse med hverandre når jeg redegjør for denne måten å gjennomføre en takst på, som altså forutsetter at vi har en kjent reguleringsplan. Selv om det nå er kjent at det er kommet innsigelser til reguleringsplanen, vil takstarbeidet kunne starte opp på bakgrunn av et vedtak i Bærum kommunestyre. Formelt sett vil det være Statsbygg, underlagt Arbeids- og administrasjonsdepartementet, som gjennomfører dette arbeidet. Men selvsagt står Regjeringen samlet bak det regjeringsapparatet gjør.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-26:
Eg vil gjerne stilla følgjande spørsmål til utanriksministeren: «EURATOM-direktivet ble vedtatt av EU 16. mars i 1996, og skal være innarbeidet i nasjonal lovgivning i alle EU-land innen mai 2000. Direktivet trekker en grense mellom lavaktivt avfall og avfall som ikke er aktivt. Det «ikke aktive» skal behandles som vanlig avfall og derved i prinsippet kunne spres hvor som helst. Føre var-prinsippet fravikes altså. Hva er Regjeringens holdning til dette direktivet, og hva gjøres for å hindre at det gjennom EØS-avtalen blir implementert i norsk regelverk?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-26:
Eg takkar statsråden for eit positivt svar. Slik eg tolkar han, vil den norske regjeringa motarbeida alle forsøk frå EU på at dette skal implementerast i EØS-avtalen, og aktivt jobba for det. Det er ikkje tvil om at noko som Regjeringa har vore opptatt av før i alle fall, altså føre var-prinsippet, vil bli fravike dersom dette prinsippet blir innført. Men eg ser det slik at den norske regjeringa vil motarbeida at dette direktivet skal bli ein del av norsk lov.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-26:
Eg vil gjerne stilla spørsmål til utanriksministeren: «Det som ble definert som en «kirurgisk humanitær bombeaksjon», er blitt noe helt annet. Sivile drepes i fødeavdelinger på sykehus, i traktorkolonner, i flyktningleirer, i bolighus, i ambassader, i nyhetsredaksjoner, i busser og tog. De som styrer denne folkerettsstridige NATO-aksjonen, må nå endre strategi. Er utenriksministeren enig i at tiden er inne for å forsøke en tidsavgrenset bombestans, eventuelt på hvilken måte kan denne bombeaksjonen, med tragiske resultater, fortsatt forsvares?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-26:
Eg takkar for svaret. Eg kunne tenkt meg eit heilt anna svar, sjølvsagt, for det som utanriksministeren seier, er at ting skal halda fram som før. Lat meg då starta med eit konkret spørsmål som gjeld dagens nyheiter. NATOs bomber går nok ein gong til åtak på nyheitsmedium i Jugoslavia, sannsynlegvis for å hindra andre nyheiter enn dei ein sjølv styrer over. Synest statsråden det er greitt at ein gjer slike ting? Spørsmål nr. 2: Målet for aksjonen var edelt nok, men er ein i dag nærare målet, eller er ein mye lenger frå målet enn det ein var då dette starta opp? Har ikkje situasjonen blitt forverra for alle partar? Og er det ikkje slik at det går an for NATO òg å ta initiativ her, og ikkje berre venta på ein Milosevic som skulle knekkast på 14 dagar, men som altså nå etter 60 dagar sit like trygt som før?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-05-26:
Eg tar gjerne, og ønskjer faktisk òg, viss eg kan få det, ein samtale med utanriksministeren i restauranten etterpå, nettopp for å forklara han grundig kor galen denne aksjonen er, og kor gale det er at han får halda fram. Det tar eg med takk imot, ja for all del, så då ventar me på det. Då skal eg òg svara på det spørsmålet som utanriksministeren stilte meg. Men eg hadde eit spørsmål som det i alle fall ikkje blei svara på. Det gjeld spørsmålet frå dagens nyheiter – berre for å vera veldig aktuell – der NATO nok ein gong bombar nyheitsredaksjonen for å sikra seg, sannsynlegvis, at ein ikkje skal få nyheiter frå begge partar. Kva synest utanriksministeren om det? Er det liksom å forsvara – ut frå den målsettinga denne aksjonen hadde? Så vil eg òg gjerne spørja, viss det blir tid til å svara – viss ikkje, får me ta det etterpå: Kva trur utanriksministeren dette vil bety for FN si rolle framover?
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Rådsdirektiv 96/29/EURATOM, som representanten Langeland viser til, fastlegger grunnleggende sikkerhetsstandarder for vern av befolkningen og arbeidstakerne mot radioaktiv stråling. Direktivet pålegger nasjonale myndigheter å regulere all radioaktiv bestråling og behandling av radioaktivt materiale med sikte på å redusere stråledosene til et minimum. Innsatsen forutsettes konsentrert om områder av strålemessig betydning. Visse strålekilder og visse bruksområder er derfor unntatt fra regulering. Avfall med svært lavt innhold av radioaktivitet klassifiseres som såkalt ikke-aktivt, da det anses ikke å utgjøre noe strålemessig problem. Slikt avfall er derfor unntatt fra regulering. De fleste strålekilder og bruksområder som faller inn under direktivets unntaksregler, er heller ikke regulert i norsk lovgivning. Utgangspunktet for dette er at man alltid utsettes for en viss radioaktivitet fra naturens side, og at produkter som medfører en liten tilleggseksponering, kan unntas fra regulering. Dette gjelder i dag bl.a. enkelte elektriske produkter. Direktivet er vedtatt i medhold av EURATOM-traktaten, som ikke inngår i grunnlaget for EØS-avtalen. Det er derfor ikke aktuelt å innlemme direktivet i EØS-avtalen.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
I denne sammenheng trenger vi faktisk ikke å motarbeide det heller. Det er ikke aktuelt å innlemme det i EØS-avtalen, som jeg sa, fordi det ikke inngår i grunnlaget for EØS-avtalen.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Den tidligere avtalen mellom Norge og Sovjetunionen om fritak for gebyr ved visumutstedelser ble etter oppløsningen av Sovjetunionen i en overgangsperiode videreført til å gjelde samtlige tidligere sovjetrepublikker. I august 1998 ble avtalen om fritak for gebyr opphevet med disse landene med unntak av Russland. Jeg er imidlertid kjent med at alle norske borgere som søker visum til Russland, blir avkrevd et administrasjonsgebyr for å få søknaden behandlet. Dette gebyret øker i forhold til hasteaspektet i den enkelte sak. Russland praktiserer denne ordningen også overfor andre land, i tillegg til vanlig visumgebyr. Både tidligere regjeringer og denne regjeringen har ved en rekke anledninger tatt opp denne saken med russiske myndigheter, dog uten at administrasjonsgebyret er blitt fjernet. Fra norsk side har man valgt ikke å innføre et slikt gebyr fordi vi ikke ønsker å legge hindringer i veien for folk til folk-relasjonene mellom Norge og Russland, ikke minst i nord.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Som jeg sa, har man gjentatte ganger tatt opp denne saken med russiske myndigheter uten å ha fått gjennomslag. Vi ser det ikke som hensiktsmessig å gå til mottiltak i form av å innføre noen gebyrer på norsk side. Jeg forstår den uleiligheten som dette påfører norske forretningsmenn og andre, men vi skal huske på at den økonomiske situasjonen i Russland i dag er slik at man nok tyr til de tiltak som er mulige, for å skaffe penger til ulike tjenester. Et norsk gebyr ville hindre nettopp det som vi fra norsk side ønsker, nemlig økt folk til folk-kontakt.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Dette er ikke tafatthet. Dette er en aktiv russlandspolitikk hvor Regjeringen ønsker å ta sikte på å få et så nært og godt forhold til Russland som mulig, og nær kontakt også når det gjelder folk til folk. Vi mener at innføring av et tilsvarende visumgebyr, eller administrasjonsgebyr, som det man har på russisk side, nettopp ville virke i motsatt hensikt, man ville legge beskrankninger på den kontakten vi ønsker. Jeg vil ikke si at vi ikke vil nevne dette for russerne ved leilighet, men jeg ser det ikke som riktig, etter de gjentatte gangene vi har tatt opp dette, på nytt å ta dette opp som en egen sak. Men i samtaler vi har, vil det ikke være unaturlig at vi forklarer den uleiligheten som dette medfører for norske forretningsmenn og andre, uten at jeg mener at dette er et stort problem for nordmenn i dag.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Det er riktig at nordmenn som reiser på privatbesøk til Russland, må registreres i det politidistriktet der de oppholder seg. Dette er imidlertid en ordning som omfatter utlendinger generelt, ikke bare norske borgere. Alle utlendinger som kommer til Norge på turistvisum, er underlagt ens retningslinjer. Etter å ha fått utstedt visum ved norsk utenriksstasjon i hjemlandet, må utlendingen passere grensen til Norge på et godkjent overgangssted. Her vil norsk grensepoliti stemple innreisedato i utlendingens pass. Etter dette kan utlendingen oppholde seg i Norge så lenge visumet er gyldig. Det er bare dersom en utlending ønsker å forlenge visumet, at det er nødvendig å henvende seg til et lokalt politikammer, som har myndighet til å forlenge visumets gyldighet til inntil tre måneder totalt.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Så vidt jeg kjenner til, er denne saken ikke tidligere tatt opp med russiske myndigheter. Grunnen er nok i første rekke at den ikke retter seg bare mot norske borgere, men mot utlendinger generelt. Det er derfor ikke en diskriminering av nordmenn, som representanten Danielsen uttrykker det. Det er i første rekke de personer som innkvarteres privat, som møter dette kravet om registrering. Ved innkvartering på hotell vil hotellet normalt ta hånd om registreringen. Det kan være at de økende kontakter mellom nordmenn og russere i de senere årene har ført til at mange selv har måttet foreta registreringen ved eget oppmøte hos lokale politimyndigheter. Det vurderes ikke som aktuelt å innføre tilsvarende ordning for utlendinger i Norge.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Som jeg sa i et av mine svar på representanten Danielsens forrige spørsmål, er vi fra norsk side opptatt av å utbygge kontaktnettet med Russland på alle nivåer, ikke minst når det gjelder folk til folk. Det betyr ikke at vi ikke skal ta opp de problemer som ligger der av administrativ karakter. Det vil også være naturlig å gjøre det, som jeg sa, ved passende anledninger. Samtidig synes jeg det er viktig at vi i den spesielle saken som vi nå drøfter, husker på at registreringen gjelder alle utenlandske borgere som besøker Russland, ikke bare nordmenn. Det vil da være mer naturlig og hensiktsmessig at man tar opp dette kanskje i en ramme hvor også andre land deltar, slik at man kan få gitt uttrykk for at det er mange som oppfatter dette som utidig i den nåværende situasjonen, og det kan vi se på.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Utenriksdepartementet får hvert år inn en stor mengde søknader om støtte til humanitær bistand i forskjellige deler av verden. Antallet søknader øker fra år til år. Bare til årets bevilgning for det tidligere Jugoslavia har departementet mottatt 163 søknader. Jeg kan også opplyse om at av de 225 mill. kr som Stortinget bevilget til Kosovo-krisen 26. april i år, er 168,2 mill. kr allerede utbetalt. Hver søknad blir vurdert nøye, og i løpet av behandlingstiden for en søknad er det normalt en løpende og nær kontakt mellom departementet og søkeren, spesielt når det gjelder de store norske frivillige organisasjonene, som står for hovedtyngden av søknadene. Etter samråd med søkeren blir en del søknader som anses støtteberettiget, ikke umiddelbart avvist, selv om det ikke finnes tilgjengelige budsjettmidler. I stedet legges de til side i tilfelle ytterligere midler kan gjøres tilgjengelig på et senere tidspunkt. Alternativet er å avslå søknaden. Dette er situasjonen for mange søknader det etterlyses positivt svar på. Den spesielle saken som det her refereres til av spørsmålsstilleren, gjelder, så vidt jeg forstår, støtte til et mor/barn-senter i Pristina i Kosovo. Søknaden er blitt tatt opp til diskusjon med søkeren i flere omganger, men det var dessverre ikke mulig å kunne prioritere den innenfor gitte budsjettrammer i 1997 eller 1998. Da søknaden berører tiltak inne i Kosovo, er det naturlig nok ikke aktuelt med støtte i den nåværende situasjon. Departementet har til vurdering et forslag fra de frivillige organisasjonene om opprettelse av rammetilskudd. En slik ordning vil under visse omstendigheter kunne være hensiktsmessig som redskap og redusere behovet for behandling av enkeltsøknader. Dette drøftes med organisasjonene.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Hvis det er en tendens, så beklager jeg det sterkt, for mitt inntrykk er at vi har en god dialog med de norske frivillige organisasjonene, ikke minst de fem store. Og i de møtene jeg har hatt, har de vel stort sett vært fornøyd med oss. Vi har vært opptatt av at vi skulle behandle søknader relativt raskt. Mine informasjoner – men jeg skal undersøke dette når jeg kommer tilbake til departementet – er at det kun er denne ene søknaden om et mor/barn-senter som har ligget i to år, og at det i den sammenheng har vært kontakt med søkeren. Hvis de opplysningene jeg har fått, ikke er riktige, så beklager jeg det, men skal jeg selvsagt se på det. Jeg tror nok det er forståelse hos organisasjonene for at ikke alle søknader kan imøtekommes med en gang fordi det er behov for å gå nærmere inn i dem. Men det er klart at organisasjonene har krav på å få tilbakemelding om hvordan søknaden står, og det skal vi sørge for blir gjort.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Når det gjelder effektiviteten, vil vi fortsette det arbeidet vi allerede gjør med å utbetale penger og behandle søknadene så raskt som mulig. Når det gjelder den praksis som tydeligvis har etablert seg ved at man snakker på telefonen og ikke skriver, vil jeg som en oppfølging av dette spørretimespørsmålet i dag gi beskjed til mine medarbeidere om at her skal det skrives, og ikke snakkes på telefonen. Jeg er nokså sikker på at i de aller fleste tilfeller er disse søknadene drøftet, men det er klart at man kan oppfatte ulikt når det ikke settes ned på papiret. Og jeg vil da ta et initiativ til at alle søknader alltid besvares skriftlig, slik at organisasjonene vet hvor søknaden står.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
NATO ønsker ikke bare en pause i bombekampanjen, men en full stans i luftangrepene. Det er imidlertid opp til president Milosevic å skape forutsetninger for dette ved å imøtekomme det internasjonale samfunns krav. Målsettingen er ikke bare å stanse overgrepene mot og fordrivelsen av befolkningen i Kosovo, men også å sørge for at flyktningene kan returnere trygt til sine hjem. Dette vil bare være mulig dersom president Milosevic aksepterer å trekke sine militære styrker ut av Kosovo og samtykker i et internasjonalt militært nærvær i provinsen. En ensidig tidsavgrenset bombestans fra NATOs side i dagens situasjon er etter min vurdering en gal tilnærming. Det vil bare gi president Milosevic et pusterom som han, basert på tidligere erfaringer, vil utnytte til ytterligere overgrep mot sivilbefolkningen. Mye tyder på at den humanitære situasjonen i Kosovo er langt verre enn de fleste har forestilt seg. FNs visegeneralsekretær Sergio de Mello har nettopp besøkt Kosovo, og hans foreløpige tilbakemeldinger er rystende: brente landsbyer, hundretusener internt fordrevne og tusenvis av forsvunne menn hvis skjebne er ukjent. Kosovoalbanerne gir entydig uttrykk for at det er Milosevic-regimets overgrep og ikke NATOs bomber de flykter fra. Uten tegn til imøtekommenhet fra Milosevic" side, vil en bombestans være et svik mot dem som er fordrevet, og de verdier og prinsipper vi alle tror på. Bombestans i seg selv løser ingen problemer. Den må inngå som et element i et helhetlig fredsopplegg. Varig fred i Jugoslavia må bygge på en omforent løsning i FNs sikkerhetsråd, basert på prinsippene i G8-erklæringen, som alle de vestlige land og Russland har sluttet seg til. Det er sterkt beklagelig at NATOs luftoperasjoner også rammer sivile. De seneste ukers feilbombinger som har rammet helt uskyldige mennesker, er dypt tragiske. Vi har fra norsk side tatt opp feilbombingen i NATOs råd. Det er full enighet i alliansen om at det må utvises den største aktsomhet i utvelgelsen av mål for å unngå flere sivile skader.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Nå har jeg et problem, for det var så mange spørsmål, og jeg har så kort tid, så det er mulig at representanten Langeland og jeg må fortsette i restauranten etterpå. NATO tar initiativ. NATO, den vestlige verden og den utenforstående verden gjør ikke annet enn å ta initiativ: Her samtaler man, her reiser man til Beograd, her prøver man å finne muligheter. Her har man G8-møter, EU-møter, OSSE-møter, FN-møter – vi tar initiativ hele tiden, men vi møter en vegg. Representanten Langeland sier at situasjonen er blitt forverret for alle parter. Det kan vel hende at en del mennesker også mente det under annen verdenskrig, men fra norsk side var vi opptatt av at man engasjerte seg i en frigjøringskamp for Norge. Kosovoalbanerne støtter NATOs strategi. Kosovoalbanerne sier at det er riktig at vi engasjerer oss. Jeg kunne ha lyst til – det har jeg ikke lov til – å stille et motspørsmål: Hvordan ville representanten Langeland forsvare seg overfor kosovoalbanerne hvis man i dag stoppet bombingen og sa: Nå får dere ha det så godt, for nå orker vi ikke dette, å se på disse ødelagte bygningene, lenger?
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Når det gjelder FNs rolle, er vi fra norsk side og i de aller fleste land som jeg er kjent med, veldig opptatt av at FN skal få en rolle. Og i det opplegget som nå ligger, når vi skal gjennomføre en fredsavtale, ser man nettopp for seg at FN skal ha en overordnet rolle for gjenoppbyggingen. Så FN er klart inne. Når det gjelder spørsmålet om bombingen av denne fjernsynsstasjonen, er jeg nok i tvil om det er riktig, hvis jeg skal være ærlig, og vi har tatt opp dette spørsmålet i NATO tidligere. Samtidig er det helt galt når representanten Langeland sier at man er redd for nyheter fra begge sider. Problemet har jo vært at den serbiske befolkning ikke har fått en eneste nyhet annet enn det som er Milosevic" propaganda. Det er ikke så veldig rart da at man også ser for seg at det er viktig å stoppe det propagandaapparatet som president Milosevic har. Igjen må jeg si at jeg synes det er mindre alvorlig å bombe hus og bygninger enn å fordrive mennesker, voldta kvinner og barn og drepe menn, som vi vet at Milosevic har gjort i Kosovo.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Det har fremkommet i presseoppslag at det i De forente arabiske emiratene er under utarbeidelse en ny lov om forurensning til sjøs. Det er videre blitt hevdet at denne skulle hjemle dødsstraff for forsettlig miljøforurensende utslipp fra skip. Så snart vi ble gjort oppmerksom på dette, tok vår ambassade i Abu Dhabi kontakt med myndighetene i Emiratene. De opplyste at den nye miljølovgivningen som er under utarbeidelse, ikke inneholder adgang til å ilegge dødsstraff for oljeforurensning til havs. Derimot inneholder forslaget mulighet for å ilegge dødsstraff for alvorlig radioaktiv forurensning. Den klare hovedregel etter folkeretten er at kun bøtestraff kan benyttes ved forurensning til havs. Dette tilsier i seg selv at dødsstraff for slike forhold etter norsk syn ikke vil være en akseptabel reaksjonsform. Fra norsk side er vi opptatt av å styrke folkeretten. I lys av dette, våre betydelige skipsfartsinteresser og ikke minst vårt prinsipielle syn på dødsstraff vil vi følge denne saken nøye fremover.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg er ikke sikker på om jeg forstod representanten Stangs siste kommentar, at norske reaksjoner var usikre. Det vi har gjort, er som jeg nevnte – bare for å gjenta det – at vi tok opp denne saken med det samme vi ble kjent med den. Vi har fått forsikringer om at det ikke dreier seg om en reaksjonsform for oljesøl, men for radioaktiv forurensning. Men det er jo fortsatt uakseptabelt både etter internasjonale konvensjoner og folkeretten. FNs havrettskonvensjon har ikke Emiratene tiltrådt, men vi mener allikevel at det her finnes en internasjonal sedvanerett som begrenser dette. I tillegg til det har som kjent Norge et klart prinsipielt syn på dødsstraff, slik at vi vil, som jeg sa i mitt første svar, følge denne saken nøye og selvsagt ta opp på nytt dette spørsmålet, fordi det er uakseptabelt å tenke seg at man skal ha dødsstraff for noen slags forurensning.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «I henhold til inngått avtale mellom Norge og Russland er det gebyrfrie visa mellom de to land. Russere kan i dag få hastevisum til Norge samme dag uten å betale noe. Nordmenn som reiser til Russland, må derimot betale såkalte ekspedisjonsgebyrer for visum til Russland, varierende fra 50 til 700 kroner alt ettersom hvor kort tid i forveien visumet utstedes. Hva vil Regjeringen gjøre for at nordmenn ikke diskrimineres i forhold til russere, i tråd med intensjonen i avtalen?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for et positivt svar i den forstand at man ved gjentatte anledninger har tatt dette opp. Men det er også et spørsmål om hvilket engasjement man legger i oppfølgingen av dette. Det er et faktum at det innebærer store problemer for bl.a. forretningsfolk og andre som er avhengige av disse visumene, at det stadig er endringer fra russernes side når det gjelder visum. Det dreier seg også om betydelige beløp, og det er unødige og irriterende kostnader, som skaper masse utgifter og byråkratisk irritasjon. Jeg vil spørre om hva man aktivt vil gjøre, om man som et pressmiddel mot russerne vil vurdere å innføre gebyr på norsk side, eller hva man mer konkret vil gjøre.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg må medgi at jeg syns dette virker litt tafatt. Poenget er at det her er en åpenbar diskriminering av nordmenn, og det bør være et sentralt mål for norsk utenrikstjeneste å ivareta norske interesser. Her har man jo faktisk en avtale som sier at det skal være likebehandling. Jeg må da spørre, dersom man ikke vurderer noen form for reaksjoner på dette området, om ikke intensjonen i denne avtalen da blir undergravd.
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg har et nytt spørsmål til utenriksministeren: «Nordmenn som reiser på privatbesøk til Russland, må registreres i det lokale politidistriktet der de oppholder seg. Det bør være en sentral målsetting at norske borgere ikke diskrimineres. Hvilke retningslinjer gjelder for russere på turistvisum i Norge, og må disse stemple inn hos det lokale politiet?»
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
På mange måter ser jeg dette spørsmålet absolutt i sammenheng med det forrige; jeg opplever dette som en situasjon hvor russerne diskriminerer nordmenn, og hvor vi stilles overfor dårligere ordninger enn det russerne gjør når de kommer til Norge. Dette er jo en byråkratisk ordning, i realiteten en levning fra kommunisttiden, og det er overhodet ingen trøst for meg at dette også gjelder borgere fra andre land, systemet er like gammeldags og avleggs etter min mening. Mitt spørsmål blir da: Hva er gjort fra norsk side for å skape likebehandling for nordmenn og russere, altså i den betydning å fjerne denne ordningen?
Dag Danielsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
I og med at det nå opplyses at dette ikke er tatt opp med russerne tidligere, håper jeg at man gjør det – viser at man ikke er komfortabel med en slik ordning, og at man ikke syns den er hensiktsmessig i dagens verden. Jeg må igjen si at jeg syns man viser en litt unnfallende holdning i forhold til Russland. Jeg håper man vil legge litt sterkere press på Russland for å få også dette forholdet i orden.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren: «Norske sjøfolk kan i fremtiden bli dømt til døden dersom de blir tatt for oljesøl i Den persiske golf. De forente arabiske emirater vurderer innføring av dødsstraff for dette. Norske skip har 750 anløp til landet hvert år. I tillegg går minst like mange skip gjennom statens farvann. Kan utenriksministeren og norske myndigheter øve påtrykk overfor landets myndigheter til ikke å innføre en slik lovendring?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Rederienes organisasjoner fryktet et sånt forslag, som i ettertid viser seg å inneholde visse nyanser. Man ville jo fryktet for norske sjøfolks ve og vel hvis en slik lov ville blitt vedtatt. Det ville vært en svært urimelig straffebestemmelse som faktisk ville gjøre det risikabelt å føre skip i dette området. Forståelig nok har disse gale opplysningene skapt uro i norske rederier og blant norske sjøfolk som ferdes i området. Emiratene har som kjent ikke et åpent system slik som vi har i Norge, og man vet derfor ikke hvordan rettssystemet for øvrig fungerer. Og bekymringene for hva som kan komme til å skje i fremtiden dersom dødsstraff blir innført, er berettiget. Det har kommet internasjonale reaksjoner på det nye forslaget, som da tydeligvis baserer seg på misforståelser. Og hvordan norske myndigheter reagerer på disse reaksjonene fra internasjonale miljøer er usikkert med henblikk på det statsråden allerede har vært inne på.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Intensjonen jeg var ute etter, er blitt imøtekommet. Jeg vil likevel si at Norsk Sjøoffisersforbund uttaler at de tviler sterkt på om noen norske sjøfolk vil ta sjansen på å føre skip i disse farvann hvis man i det hele tatt innfører dødsstraff for forurensning. Det er også viktig å legge vekt på at ethvert land selvsagt er suverent til å innføre egne lover, men landet kan heller ikke selv leve med slike lover hvis de skulle bli innført. Det ville jo innebære at landet isolerer seg fullstendig fra et internasjonalt handelssamkvem hvis dette skulle bli tilfellet.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Mange soldater opplever høytlesning av refs på oppstilling som en tilleggsstraff og i strid med Forsvarets eget verdigrunnlag. Disiplinærreglementet slår fast at selve kunngjøringen av refselsen ikke er en del av reaksjonen. Forsvarsdepartementets pågående arbeid med disiplinærreglementet blir sluttført i løpet av året. Hva kan statsråden gjøre for å bedre nevnte forhold?»
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Brudd på reglementet skal straffes, men formen er langt på vei en levning fra en annen tid. I Forsvarets verdigrunnlag leser vi følgende om grunnleggende verdier: «Menneskelige normer, holdninger og egenskaper som er positive og oppbyggende for den enkelte og omgivelsene.» Forsvarets holdninger til enkeltmennesker skal speile det samfunn det skal forsvare. Respekten for enkeltmennesket forsvinner ikke om det befinner seg i uniform. Likestillingsombudet har i en henvendelse til departementet oppfordret til en gjennomgang av regelverket og ordninger for å avdekke hindringer mot en høyere kvinneandel i Forsvaret. Opplever statsråden at høytlesning av refs på oppstilling kan være en slik hindring for økt kvinneandel i Forsvaret?