Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Stortinget behandler i dag lovforslag om ny uføretrygd og alderspensjon til uføre. Forslaget er et resultat av en lang prosess som startet med at regjeringen Bondevik II nedsatte Uførepensjonsutvalget i 2005. Utvalget la fram sin innstilling i 2007. Forslagene har vært på en omfattende høringsrunde, og hovedgrepene i reformen har fått bred oppslutning. Bakgrunnen for forslagene er dels at det er nødvendig å tilpasse folketrygdens ytelser til uføre til pensjonsreformen. Men uførereformen er også et ledd i en fornyelse av folketrygdens stønadsordninger for personer med helseproblemer. Regjeringen er opptatt av utviklingen i antall uføre. Siden 1970-tallet har det blitt mange flere uføre. Målt som andel av befolkningen har uføreandelen økt fra ca. 6 pst. til ca. 10 pst. Økningen skyldes bl.a. at langt flere kvinner har kommet i jobb. Tidlig på 1970-tallet var bare vel halvparten av kvinnene i alderen 25–54 år i arbeid. Nå er andelen 85 pst. De siste årene har andelen uføre vært relativt stabil, og i de eldste aldersgruppene har faktisk andelen uføre gått ned. Det er positivt. Men regjeringen mener likevel at det er for mange uføre – eller at det bør bli færre, som representanten fra Senterpartiet sa, som er en riktigere formulering – og at vi bør legge til rette for at flest mulig kan delta i arbeidslivet. Regjeringen foreslår en bedre uføreordning enn dagens. Vi mener samfunnet skal ta vare på dem som ikke kan delta i arbeidslivet. Regjeringen vil derfor satse på en bedre oppfølging av den enkelte og foreslår en enklere og mer fleksibel uføretrygd. Uføretrygden skal fortsatt gi en varig inntektssikring. Det gir den enkelte verdighet og økonomisk trygghet. Regjeringens forslag gir en god inntektssikring til dem som ikke kan arbeide, men motiverer samtidig uføre som har mulighet, til å forsøke seg i arbeid eller til å øke stillingsandelen sin. Det nye regelverket vil også bygge opp under regjeringens ønske om økt bruk av gradert uføretrygd. Uføretrygden skal beregnes på en ny måte og i større grad gjenspeile den inntekten man hadde før man ble ufør. Samtidig skal den nye uføretrygden skattlegges som lønn. Sammen bidrar dette til at vi får et gjennomgående og mer likeartet system for inntektssikring for alle i yrkesaktiv alder. Det skal bli lettere å kombinere trygd og arbeid. Det innføres en ny, fleksibel og sømløs ordning for å kombinere uføretrygd og arbeid. Det skal ikke lenger være en ventetid på ett år før man kan ha arbeidsinntekt ved siden av uføretrygden. Uføregraden skal ikke lenger revurderes hvis arbeidsinntekten blir for høy. Det vil være en stor fordel – særlig for personer med sterkt varierende arbeidsevne – å vite at de kan jobbe og samtidig være trygge på at de kan falle tilbake på uføretrygden hvis de ikke makter å jobbe videre. Det blir tryggere å prøve seg i jobb. De nye reglene sikrer også at det alltid vil lønne seg å arbeide hvis man har mulighet til det. Reglene gir også en mer rettferdig behandling av helt og delvis uføre. I den nye ordningen kan uføre tjene inntil 0,4 G, som nå er om lag 31 700 kr, uten at uføretrygden reduseres. Er arbeidsinntekten høyere enn dette, reduseres uføretrygden forholdsmessig. Jeg er glad for at vi har blitt enige med Kristelig Folkeparti og Høyre om detaljene i avkortingsreglene, slik at den maksimale avkortingen for dem som har minsteytelsen, er redusert. Enigheten med Kristelig Folkeparti og Høyre gjør at det nå er bred oppslutning om en god løsning på dette punktet. Dagens uførepensjonister skal beholde det de får i dag. De vil omfattes av nye skatteregler, men vil få økt brutto uføretrygd på en slik måte at de får samme inntekt etter skatt som i dag. Dagens uførepensjonister vil derfor i liten grad påvirkes av reformen, utover at de får et enklere og bedre system for å prøve seg i arbeid. Regjeringen ønsker at uføre fortsatt skal få en god alderspensjon. Uføre skal fortsatt gå over på alderspensjon ved 67 år og få en årlig opptjening til alderspensjon, som om man fortsatt var i arbeid. Vi foreslår også en midlertidig ordning som de første årene vil skjerme uføre for om lag halvparten av virkningene av levealdersjusteringen. Forslagene sikrer uføre en alderspensjon som står i et rimelig forhold til arbeidsføres alderspensjon. Forholdet mellom uføres og arbeidsføres alderspensjon vil imidlertid kunne påvirkes av hvordan de arbeidsføre tilpasser seg levealdersjusteringen. Regjeringen mener derfor at man i 2018 må vurdere om – og eventuelt i hvilken grad – uføres alderspensjon skal skjermes for virkningen av levealdersjusteringen. En samlet komité understreker at det er svært viktig at uføres alderspensjon skal stå i et rimelig forhold til arbeidsføres gjennomsnittlige alderspensjon. Høyre vil imidlertid ikke gi uføre en delvis skjerming fra virkningen av levealdersjusteringen. De viser til at uføre kan få en høyere alderspensjon enn arbeidsføre som tar ut pensjon tidlig. Høyre støtter imidlertid regjeringens forslag om at man skal få uførepensjon fram til 67 år, noe som er den viktigste grunnen til at uføre i noen tilfeller kan få en høyere alderspensjon enn arbeidsføre som tar ut tidligpensjon. I tillegg til de konkrete forslagene i uføreproposisjonen er det – etter regjeringens vurdering – behov for en bredere gjennomgang av virkemiddelbruken som skal støtte opp under arbeidslinjen. Regjeringen tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med en vurdering av dette, med sikte på at eventuelle endringer kan tre i kraft samtidig med ny uføretrygd. Regjeringen vil også forsterke innsatsen for å kunne tilby unge under 30 år tilrettelegging for å komme i arbeid. Den jobbstrategien for personer med nedsatt funksjonsevne som vi la fram sammen med budsjettet for 2012, er en viktig del av dette. Fremskrittspartiet har på mange punkter valgt å fremme egne forslag. Jeg har imidlertid vanskelig for å finne noen klar linje i forslagene. Fremskrittspartiet er bekymret for veksten i antall stønadsmottakere og frykter de statsfinansielle utfordringene dette kan gi. Samtidig har Fremskrittspartiet forslag som vil øke både antall personer på uføretrygd og statens utgifter med flere milliarder kroner årlig. Jeg er glad for at et bredt flertall i Stortinget ikke følger Fremskrittspartiet, men i stedet står bak hovedtrekkene i forslaget om en ny uføretrygd. Pensjonsforlikene i 2005 og 2007 innebar en bred oppslutning om hovedlinjene i ny alderspensjon i folketrygden. Den enigheten det nå er om den nye uføretrygden, betyr forutsigbarhet for dem som er uføre – og dermed trygghet for de framtidige ytelsene også på dette området. Jeg vil avslutte med å melde meg på den takksigelsen som har vært når det gjelder samarbeidet i komiteen, og som da også har resultert i en god støtte til regjeringens forslag.