Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2015-12-10:
Norge er i den mest utfordrende situasjonen på flere tiår. Oljeprisen har falt, og ledigheten øker. Vi har en flyktning- og migrasjonskrise. Europa utsettes for terror. Den sikkerhetspolitiske situasjonen har ikke vært mer krevende siden den kalde krigen. For første gang i historien har et EU-land, Frankrike, påberopt seg artikkel 42-7 i Lisboa-traktaten, den såkalte solidaritetsklausulen. Det er beskrivende for det alvoret som hviler over Europa nå. Norge må stå sammen med sine nærmeste venner og allierte, i en tid da våre grunnleggende verdier og vårt samfunnssystem er truet. Situasjonen krever politisk ansvarlighet, at Norge styres trygt. Mot et bakteppe preget av instabilitet og økende uforutsigbarhet i våre nærområder og i Europas naboskap er det mer enn noen gang viktig at vi har en regjering og et stortingsflertall som har evne og vilje til å prioritere alliansesolidaritet, sikkerhet og styrket forsvarsevne. Samtidig tar regjeringen et internasjonalt lederskap humanitært og i utviklingsarbeidet, gjennom økt engasjement og økte bevilgninger for å bidra til stabilitet og utvikling i andre deler av verden som har påvirkning på vår egen sikkerhet. I tider med omstillingskrav er det av stor betydning at regjeringen også jobber aktivt for å ivareta norske handelspolitiske interesser. Komiteen har nylig avgitt innstilling til stortingsmeldingen om globalisering og handel, den første rene handelsmeldingen på 30 år. Et bredt flertall stiller seg bak hovedlinjene i meldingen og målet om å føre en offensiv handelspolitikk tuftet på norske interesser. Når jeg nevner dette i en budsjettdebatt, er det naturligvis fordi tilgang til markeder ute i verden er en forutsetning for velferden hjemme. Å sikre norsk næringsliv likeverdig tilgang for varer, tjenester og investeringer i et globalisert marked i stor endring er avgjørende både for statens finansielle situasjon og for at vi skal lykkes med å sikre arbeidsplassene og skape nye. Det er spenning knyttet til om medlemslandene vil lykkes i å få bevegelse i WTO-prosessen på toppmøtet i Nairobi neste uke. For mange prosesser pågår der Norge står utenfor, men som uten tvil påvirker oss. TTIP er en av dem. En avtale mellom EU og USA vil få store konsekvenser for norsk næringsliv. Som statsråd Helgesen har sagt: Det er en virkelighet vi ikke kan stenge oss ute fra. Regjeringen er derfor opptatt av å utrede hvilke konsekvenser en TTIP-avtale vil kunne få for Norge, være aktiv og best mulig forberedt til å posisjonere oss hvis og når det oppnås enighet om en slik avtale. En aktiv europapolitikk er sentral i regjeringens utenrikspolitiske arbeid. Målet for europapolitikken er å få gjennomslag for norske interesser og bidra til en positiv utvikling både i Norge og i andre europeiske land. Samarbeidet med EU er avgjørende for å ivareta norske interesser, og EØS-avtalen er selve bunnplanken i dette samarbeidet. 80 pst. av vår eksport går til EU-markedet. Etter forhandlinger på overtid lyktes det regjeringen i sommer å oppnå en svært god avtale med EU om nivået på EØS-midlene for en ny periode, 2014–2020. Gjennom EØS-avtalen deltar Norge i en rekke av EUs programmer. I 2016 vil det norske bidraget beløpe seg til 381 mill. euro. Programsamarbeidet der Horisont 2020 og Erasmus+ utgjør om lag 80 pst., står sentralt. Det kan bidra til politikkutvikling i EU og ikke minst gi mulighet for kunnskaps- og nettverksutvikling mellom norske og europeiske miljøer. Ambisjonen til regjeringen er at vi skal hente hjem en større andel av denne potten, og resultatraten er gledelig stigende. Et nytt og spennende tiltak på årets budsjett er en bevilgning til forskning på europeisk klima- og energipolitikk. Den nye sikkerhetspolitiske situasjonen, klimautfordringene og behovet for ny økonomisk vekst har hver for seg og samlet skapt en ny dynamikk i EUs klima- og energipolitikk og bl.a. gitt støtet til etablering av energiunionen. Energiunionen reiser viktige spørsmål for Norge, som den største eksportør av gass til EU-markedet. EU er også vårt viktigste marked når det gjelder energiteknologi, et område der Norge er verdensledende. Gjennom EØS-avtalen legges de økonomiske, politiske og rettslige rammene for vår viktigste eksportsektor i stor grad i EU. Sammen med våre egne omstillingsbehov skaper det et behov for raskere og bedre analyser av utviklingen, hvordan vi kan utnytte mulighetene og sette oss bedre i stand til å forstå og påvirke EUs politikkutvikling i en tidlig fase. Som europaministeren sa i sin redegjørelse tidligere i høst: «Europeisk samarbeid har neppe vært vanskeligere i EUs levetid. Men behovet for europeisk samarbeid har neppe vært større.»