Bent Høie (Høyre), 2007-06-13:
Før jeg glemmer det, vil jeg ta opp de forslagene som Høyre er med på – og fremmer – i innstillingen. Vi kan også i år slå fast at avstanden mellom partiene når det gjelder kommunenes økonomiske handlingsrom, er minimal. Høyre kommer i sitt alternative statsbudsjett til å legge seg på et opplegg som gir kommunene en økonomisk handlefrihet på om lag samme nivå som Regjeringens. Utenom den ekstraordinære veksten som kom i kommunenes skatteinntekter i 2006, innbærer den økonomiske veksten i kommunene i 2007 og det opplegget Regjeringen har foreslått for 2008, et veldig nøkternt opplegg. I innværende år betyr det faktisk en reduksjon i frie inntekter. Dette bekrefter Regjeringens beregningsutvalg, som i sin aprilrapport slår fast – og jeg siterer: «Regnet i forhold til det oppjusterte inntektsnivået for 2006 ligger det an til en reduksjon i frie inntekter fra 2006 til 2007.» Årsaken til dette – og nå må jeg be representanten Trygve Slagsvold Vedum lytte ekstra nøye – er at Regjeringen ikke videreførte de ekstraordinære skatteinntektene som kom i 2006, men trakk inn en betydelig del av dette i opplegget for 2007. Opplegget for 2008 holder noenlunde tritt med befolkningsutviklingen. Kommunenes Sentralforbund har jo vært tydelig på dette i høringene med komiteen, og det lar seg også lese ut av proposisjonen. Det er riktig at kommunenes inntekter har vokst årlig fra og med 2004, med en topp i 2006. Men fra i år og inn i neste år har dette flatet ut. Regjeringspartiene må snart slutte å tro at de fortsatt er i 2006. Når vi også i år har et opplegg på nivå med Regjeringens, er det meget spesielt å høre på de to foregående talerne fra regjeringspartiene. Jeg kunne altså valgt å gi en like rosenrød framstilling av utviklingen i kommuneøkonomien som disse, fordi Høyre har støttet det samme opplegget. Men hva skulle hensikten med det være? Det vil bare undergrave lokaldemokratiet. Vi har nå faktisk en regjering som har nådd halvgått løp av sin regjeringstid. Når de blir stilt til ansvar for problemer i samfunnet, har de to faste, innøvde svar – uansett spørsmål. Det ene svaret er at kommunenes økonomi er blitt bedre, så dermed bør kommunene ordne opp. Det andre svaret er at de skylder på den forrige regjeringen. En regjering som bare blir fire år, og som dermed allerede har nådd halvveis, må slutte å skylde på andre og være voksen nok til selv å ta ansvar. Det nytter ikke lenger å skylde på den forrige regjeringen, og det nytter ikke lenger å skylde på landets lokalpolitikere. Denne kommuneproposisjonen er fullstendig blottet for svar på kommunenes nye utfordringer. Kommunene opplever nå prisen på en stadig økende rente, de opplever at de ikke får tak i folk til de viktigste jobbene, at lønningene øker, og de opplever at de ikke får drahjelp fra Regjeringen når det gjelder å forbedre kvaliteten på tjenestetilbudet. Jeg tror mange ordførere reagerte med vantro da de leste Dagens Næringsliv i går, der KS-direktøren mener at økt rente ikke er problematisk for kommunene. Mange kommuner opplever tvert imot at økt rente spiser opp muligheten de har til å gi et bedre tjenestetilbud. Øker renten i 2008 med 2 prosentpoeng, ja, da er hele veksten i de frie inntektene for Kommune-Norge spist opp. Det er ikke minst utfordringen med mangel på folk til å løse oppgavene som driver renten. Dette problemet slår dobbelt ut for kommunene. De må konkurrere med svært betalingsvillige bedrifter. Jeg tror mange kommuner nå er redde for at hele kjernekompetansen på f.eks. byggesakskontoret skal forsvinne til byggebransjen. Da får begge parter et stort problem. Det hjelper ikke Rogaland fylkeskommune at de har økonomi til å bygge en ny videregående skole for å være forberedt på alle de nye 16-åringene som nå skal begynne i skolen, når ikke en eneste bedrift var interessert i å levere anbud for å bygge en slik skole i Vågen i Sandnes. NAVs siste arbeidsmarkedsrapport tilsier at det er 88 000 udekkede årsverk i årene framover, samtidig som det er 47 000 registrerte ledige. Høyre har gang på gang fremmet forslag spesielt rettet mot Kommune-Norge om å gjøre noe med denne situasjonen. Mange av de 700 000 som i dag lever av trygd, har lyst til å jobbe mer. Høyre har fremmet forslag om dette, og Regjeringen har avvist det. Høyre har fremmet forslag som ville gjort det lønnsomt for landets spreke pensjonister å jobbe – Regjeringen har stemt imot. Høyre har fremmet forslag som gjør at folk som har lyst til å jobbe i flere år, skal ha muligheten til det – Regjeringen har stemt imot. Høyre fremmer i dag i en senere sak elleve forslag for å gjøre det lettere å komme til Norge hvis du har jobb – Regjeringen stemmer imot. Regjeringen må ta ansvaret for denne situasjonen. Vi har verken tid eller råd til å vente på en stortingsmelding i 2008. Klarer vi ikke å løse disse problemene nasjonalt, vil ikke kommunene lokalt kunne skape mer kunnskap i skolen, mer kvalitet i omsorgen eller trygge og trivelige lokalsamfunn. Derfor må Regjeringen nå slutte å skylde på lokalpolitikerne, og selv ta ansvar for de problemene som de skaper for kommunene. Høyre fremmer i dag forslag sammen med Fremskrittspartiet om å få en opptrappingsplan for å utvide skoledagen i grunnskolen. Høyre vil utvikle en heldags kunnskapsskole som består av seks klokketimer på barnetrinnet og sju klokketimer på ungdomstrinnet, med et frivillig skolefritidstilbud i for- og etterkant av skoledagen. En slik utvidelse av timetallet må skje gradvis, i takt med at vi klarer å rekruttere flere lærere og at kompetanseløftet for lærerne videreføres. Derfor trenger vi en opptrappingsplan, slik vi i dag foreslår. Regjeringen tar ikke denne utfordringen i kommunene på alvor. I framtidens omsorgstjenester må borgerne bli møtt med omtanke, respekt og kunnskap. Det gir kommunene et enormt ansvar, for samtidig som vi krever bedre tjenester, vil antall pleietrengende eldre dobles i løpet av de neste 35 år. Samtidig har det vært en fordobling av antall yngre omsorgstrengende de siste ti år. Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre inviterte derfor regjeringspartiene med på å utforme en forpliktende økonomisk handlingsplan for å ruste opp omsorgstjenestene. Regjeringen takket nei, og kommunene får dermed ikke den nødvendige forutsigbarheten for å kunne møte disse enorme utfordringene. Høyre har fremmet 35 forslag som ville gjort det lettere for kommunene å få tak i kunnskapsrike og omsorgsfulle medarbeidere for å løse disse utfordringene – Regjeringen sa nei. Omtanke og respekt dreier seg òg om å la folk fortsette å bestemme over livet sitt. Vi kan ikke møte mennesker med en holdning om at alle skal med på de samme A4-løsningene. Det er dette valgfrihet i omsorgen dreier seg om – hvem som skal komme inn i hjemmet ditt for å hjelpe deg med de mest intime behovene. Da er det ikke et spørsmål om hvilken logo som er på jakken, men om du som borger føler trygghet for at den jobben som skal gjøres, blir gjort på en skikkelig måte. Vi har nå en regjering som har gjort det til en målsetting å bekjempe de kommunene som har valgt å møte innbyggerne med respekt for deres egne valg. I dag kan vi lese i Aftenposten om Kjell A. Wahl som måtte kjempe i flere år for å få en personlig assistent. I en ny rapport avdekkes det at sterkt funksjonshemmede har det dårligste tilbudet. Det er nå snart to år siden Regjeringen overtok ansvaret, og på skrivebordet lå det klart et utkast til lovfesting av retten til personlig assistent. Ingenting er gjort. Når Kjell A. Wahl blir spurt om hva som er tøffest, sier han: «En bolig, og det å få vasket seg og få mat, er ikke nok til et verdig liv. Vi har også behov for nye impulser, sosial kontakt, se en utstilling og å gå på konserter.» Retten til personlig assistent dreier seg om å få tilbake makten i sitt eget liv. Høyre har tiltro til at lokalpolitikerne er best til å finne de gode løsningene lokalt. De er best egnet til å prioritere mellom skole og omsorg, kultur og næringsutvikling. Men skal de lykkes, trenger de handlingsrom og tillit. Det er ikke penger som gir omsorg, men kompetente mennesker med omtanke. Det er ikke penger som gir kunnskap, men flinke og engasjerte lærere. Det er ikke penger som gir trygghet i lokalsamfunnet, men naboer som bryr seg om og tar vare på hverandre.