Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2005-12-13:
Vi er på sporet etter en ny og bedre virkelighet som skal finnes ikke så langt herfra. Den ligger forhåpentlig i nærheten av det hjertet forstår. Dette skrev dikteren Kate Næss i «Blindgjengere» som ble utgitt på Aschehoug i 1969. Ja, vi er på sporet. Etter fire magre år opplever nå kulturlivet et nytt løft. De rød-grønne partiene gikk til valg på at de ville gjennomføre et kulturløft, og den nye regjeringen har oppfylt den første delen av lovnaden. 166 millioner flere kulturkroner er på plass, og vi er kommet et stykke lenger på vei for å nå 1 pst.-målet i 2014. Samtidig må jeg få minne om kulturdebatten i fjor høst hvor både Fremskrittspartiet og Kristelig Folkepartis Ola T. Lånke beskyldte oss for overbudspolitikk da vi foreslo en tilsvarende økning av budsjettet, som den rød-grønne regjeringen nå har foretatt. Det forteller at vi mener alvor med Kulturløftet, og våre ambisjoner er realistiske. Her dreier det seg kun om politisk vilje, og vi blir trodd på, også av kulturarbeiderne. Nå hører vi ikke lenger at det er urealistisk, men at det ikke er noen profil på den rød-grønne regjeringens opptrapping av kulturbudsjettet; at det bare smøres tynt utover til alle gode formål. Alle som kjenner de 15 punktene i Kulturløftet, vil se at det ligger en tydelig profil til grunn for økningen: Vi trapper opp bevilgningen for å komme nærmere 1 pst.-målet.Vi sier i Soria Moria-erklæringen at vi skal innføre en enkel og generell kulturlov.Vi foreslår en bevilgning på 1 mill. kr for å sette i gang den bebudede levekårsundersøkelsen for kunstnere.Vi sørger for at kommunene får bedret sin økonomi betydelig neste år. Det vil få betydning for den kommunale kultursatsingen og bl.a. sørge for at mange av de kommunale kulturskolene får bedre vilkår.Vi støtter opp om den norske filmsuksessen ved at det plusses på ytterligere 14 mill. kr til filmformål.Vårt mål er at det skal produseres minst 20 langfilmer hvert år, og at 25 pst. av kinobesøket skal være på norske filmer. Vi øker derfor produksjonsstøtten og samtidig øker vi bevilgningene til regionale filmfond.Vi legger til rette for en satsing på musikk, som vi har sagt i punkt 6 i Kulturløftet. Vi vil bruke mer penger til innkjøpsordningen for nye norske fonogrammer.Vi trapper opp turne- og arrangørstøtten til pop og rock for at flere skal få mulighet til å oppleve musikk, og det utvikles flere spillesteder.Vi realiserer ikke minst opprettelsen av en nasjonal jazzscene. Vi bevilger de første pengene som skal til for å få på plass en nasjonal scene for folkemusikk og folkedans i Oslo, og det blir satt av penger til forprosjekteringen av opplevelsessenter og nettverk for formidling av pop- og rockhistorie.Som vi har lovet i Kulturløftet, får også dansekunsten ekstra, og det blir ekstra satsing på scenekunst.Vi retter dessuten opp kuttene i Frifond, og sikrer at lag og organisasjoner fremdeles skal få penger over statsbudsjettet og ikke bare gjennom tippenøkkelen.Vi har en ambisjon om at alle unge skal sikres mulighet til å benytte seg av ulike kulturtilbud, ved at det innføres en ordning med kulturkort for ungdom og studenter. Gjennom vårt forslag til budsjett setter vi i gang en prøveordning med kulturkort for ungdom.For den rød-grønne regjeringa er det viktig å styrke det norske språket og satse på norsk litteratur. Et viktig tiltak i den forbindelse er å etablere et digitalt nynorsk leksikon. Vi foreslår derfor å bruke 1,5 mill. kr til å starte opp dette prosjektet. I tillegg gir vi norsk litteratur et ekstra puff framover gjennom å støtte opp om litteraturfestivalene og bokbyene.Samisk kultur og identitet løftes også fram i Kulturløftet. Vi vet at i de senere årene har samisk kultur fått en oppblomstring. I vår nære fortid har norske myndigheter ført en politikk overfor den samiske minoriteten som vi ikke er spesielt stolte av i dag. Parallelt med at Stortinget nå i vår har gitt folk i Finmark og samene tilbake råderetten over egen grunn, er det Arbeiderpartiets ambisjon at dette sammen med en kraftig opptrapping av bevilgningene til samiske kulturformål skal bidra til at samisk språk, kultur og identitet blir enda sterkere. Gjennom økningen av kulturbudsjettet blir bevilgningen til Sametingets kulturbudsjett økt med over 20 pst.I Kulturløftet lover vi også økt støtte til flerkulturelle formål – også her leveres det. Det blir gitt økt festivalstøtte til Mela-festivalen og Du store verden. Og i det siste av disse 15 punktene slår vi et slag for Kulturbåten. Vi sier nå at vi skal få en skikkelig utredning av Kulturbåten, slik at vi får kartlagt om det er realistisk å gjennomføre den. Punkt for punkt har vi fulgt opp Kulturløftet. Det er en klar og tydelig profil på den rød-grønne regjeringens nye kulturpolitikk, nemlig at vi følger opp Kulturløftet. I Aftenposten kunne vi lese på fredag at den nye opposisjonen nå lover et ideologisk oppgjør med Giske og den rød-grønne kulturpolitikken. Jeg må med skam melde at jeg gjennom denne budsjettprosessen ikke klarer å se noen antydninger til ideologisk oppgjør med oss. I hovedsak gir Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre sin fulle støtte til Regjeringens forslag. Dersom jeg skulle prøve med gode briller å tolke et ideologisk oppgjør, må det være at disse partiene ikke vil legge nasjonalt opplevelsessenter for pop og rock til Trøndelag. Det ideologiske vi da kan trekke ut av dette, er at de ønsker en sentralisering av kulturkronene til Oslo, mens Arbeiderpartiet og de andre rød-grønne ønsker å bidra til at kulturtilbudet blir spredd utover hele landet. Skulle dette være tilfellet, er vi selvfølgelig klare til å ta debatten med en gang. Men noe klart ideologisk skille kan vi vel ikke si at det er der heller. Derimot er det, som jeg nevnte i replikken til Molvær Grimstad, et klart ideologisk skille i kulturpolitikken, nemlig når det gjelder pressestøtten. Det skal bli spennende og interessant de kommende årene å følge den ideologiske debatten mellom de tidligere regjeringspartiene på dette området. Det virkelige skillet i kulturpolitikken går mellom Fremskrittspartiet og oss andre. Over 800 mill. kr kutter de på kulturbudsjettet. Det er dramatisk. Med Fremskrittspartiet ved roret ville vi ha fått et fattigere kulturliv, dominert av ensidig kommersielle uttrykk. Når Kulturfondet kuttes med 40 mill. kr og post 74 under Kulturrådet kuttes med nesten 50 mill. kr, er det dramatisk for alle disse unge kunstnerne som prøver å etablere seg. Det bidrar til at lang færre får en mulighet. For teatrene er det også dramatisk når budsjettene deres blir skåret ned med nesten 100 mill. kr. Da blir det ikke mye barneteater igjen på Rogaland Teater eller musikal på Trøndelag Teater. Med Fremskrittspartiets kulturpolitikk går vi fra et kulturelt mangfold til et kulturelt enfold. Et kulturliv styrt av Fremskrittspartiet er kanskje ikke så ulikt det vi så i de tidligere kommunistregimene, men i dag med et markedsliberalistisk ansikt. Det blir i dag flertall for at det nye opplevelsessenteret for pop og rock skal legges til Trøndelag. Trøndelag-alternativet har under høringsrunden fått støtte fra tunge aktører i bransjen, sjøl om det i media framstilles annerledes. Trondheim og Namsos har levert mye til norsk populærmusikk opp gjennom tidene. Helt siden 1950-tallet har Trondheim hatt rocketradisjoner. Mange grupper og musikere har sitt opphav i Trøndelag. Vi kan nevne Sambandet og Åge Aleksandersen, TNT og Dum Dum Boys. Det har skjedd en forunderlig snuoperasjon i denne saken siden den første gang ble behandlet i forbindelse med kulturmeldinga våren 2004. Den gangen var Fremskrittspartiet den mest aktive tilhengeren av et nasjonalt pop- og rocksenter til Trøndelag. Representanten Per Sandberg beskyldte den gangen flertallet for trønderfrykt, siden man ikke ville være med på forslaget. Hvor er Per Sandberg og de to andre Trøndelag-representantene fra Fremskrittspartiet i dag? I dag stemmer jo Fremskrittspartiet for at nasjonalt opplevelsessenter for pop og rock skal legges til Oslo. Har trønderfrykten tatt overhånd også i Fremskrittspartiet? Og hvor er representanten Sandberg, som i sitt innlegg i forbindelse med kulturmeldingen etterlyste enkeltrepresentanter som var villige til å stå på barrikadene for et godt prosjekt og for trønderrocken? Da det virkelig gjaldt, var det Sandberg som ikke var villig til å stå på barrikadene. For å avslutte nesten som jeg begynte: Vi er på sporet – på sporet av en bedre tilværelse for kulturlivet i Norge.