Erna Solberg (Høyre), 2003-11-28:
Jeg er glad for at man i alle fall i denne debatten har ryddet opp i det som er blitt noe misforstått i deler av innstillingen fra komiteens flertall, men som er Stortingets mindretall, nemlig at man med dette bestemmer at man skal gå inn for å konkurranseutsette i kommunene. Det spørsmålet her dreier seg om, er å åpne for konkurranseutsetting. Det er altså et spørsmål om å tilføre lokaldemokratiet et nytt valg. Dette er det eneste området som det ikke er mulig for lokaldemokratiet å konkurranseutsette. Det eneste lovforbudet som faktisk ligger i dagens lovverk, er at man ikke kan sette kommunal revisjon ut på anbud. Man kan ikke konkurranseutsette dette. Hvis det er slik at det er store ideologiske skiller mellom høyre- og venstresiden i dette spørsmålet og i alle de store problemene som nå tegnes opp, med at kommunal revisjon ikke vil fungere bra hvis man konkurranseutsetter, hvis det er slik at det vil bli mer kriminalitet, hvis man ikke vil avdekke korrupsjon og alle de andre store byllene, vil jeg stille spørsmålet hvorfor det da er slik at man i Danmark, Sverige og Finland har mulighet til å bruke revisjonsfirmaer. De har kontrollorganer hvor det er valgte revisorer som kjøper tjenester fra andre, nettopp på dette området. Jeg må faktisk få lov til å si at jeg synes dimensjonene i hva som nå oppfattes som konsekvenser av at man skulle velge noe annet, ikke står i forhold til konsekvensene av det forslaget som er lagt frem. I høringsrunden som vi hadde i forbindelse med dette lovforslaget, valgte vi å ikke adressere spørsmålet som et spørsmål om lokaldemokrati, men som et spørsmål om kommunestyrene burde kunne velge. Vi mener nemlig at hovedformålet med dette er å gi kommunestyrene mulighet til å velge andre aktører hvis de ønsker det. Det er kommunestyrer som har ønsket dette, og som har opplevd det at de ikke har kunnet konkurranseutsette revisjonen, som en tvangstrøye. Jeg har lyst til å minne om at da dette ble fremmet som et forslag fra Høyre i forrige stortingsperiode, var det på bakgrunn av et kommunestyrevedtak i Granvin kommune, som altså ønsket en slik ordning. De mente at det at de var tvunget inn i en distriktsrevisjon på det tidspunktet, gjorde at det ble for høye kostnader i forhold til hvilket revisjonsbehov de mente å ha. De følte altså at de ville ha prøvd dette i markedet for å se om andre kunne gjøre en bedre jobb. Det er utgangspunktet for dette lovforslaget, ikke en ideologisk tro på eller et ønske om å konkurranseutsette mest mulig. Det er et lokaldemokratiønske om å få adgang til å prøve å gjøre det. Så er det spørsmålet knyttet til at noen her mener at dette ikke er godt nok utredet. Det er jo slik at av og til er vi nødt til å ta ting steg for steg. Hvis vi ikke skal kunne gjøre noe uten at vi ser alt i en sammenheng, resulterer det som oftest i at ingen ting blir gjort. De som sier at de vil ha utredet saken mer og mer, og at den ikke er godt nok utredet, vil bare måtte innrømme at motivet deres er at de ikke vil ha det. Derfor bruker de vekslende innvendinger for hvorfor de ikke ønsker å få det til. Ingen av de tre utredningene som er påpekt, er utredninger som har avgjørende betydning for revisjonsordningen for kommunene, men de berører sider av den, som vi kommer tilbake til. Hvis vi skulle hatt dette kravet om å ha avklart alle sider ved en endring, også de som marginalt er i betraktning, ville det kunne settes opp mot at da ville dette stortinget fullstendig måttet slutte å behandle Dokument nr. 8-forslag om å gjennomføre lover og regler. Man har sjelden sett noen av hovedutfordringene knyttet til det. I denne sammenhengen ville det kunne være interessant som en kuriositet å vise til at i den NOU vi hadde i 1990 som grunnlag for dagens kommunelov, var det tolv sider knyttet til revisjon og revisjons- og kontrollfunksjonen. Nå ligger det til grunn en odelstingsproposisjon på 113 sider, som er den grundigste omtale av kontroll- og revisjonssystemet i kommunene som noensinne er lagt frem for Stortinget. Det gir et betydelig løft, og også betraktninger og synspunkter knyttet til hvordan kommunal revisjon skal gjennomføres. Jeg har lyst til å si at jeg synes at mange av innvendingene som har kommet, i stor grad er innvendinger basert på egeninteresse fra høringsinstanser, og ikke basert på reelle innsigelser mot det å kunne foreta valg. Jeg vil knytte det til at det faktisk foregår en utvikling også innenfor revisjon i private firmaer. Revisjonen gjør selvfølgelig en viktig jobb i forhold til kriminalitet og intern korrupsjon. Det er jo nettopp en del av de tingene som revisjonen er med på å avdekke innen norsk næringsliv. Det er ikke slik at revisjonen i private firmaer bare sitter og blar i bilag, men det har faktisk vært en betydelig utvikling i hva som er forvaltningsmessig revisjon innenfor næringsvirksomhet. Man har kompetanse på det. Uansett er dette først og fremst et spørsmål om å overføre makt, slik at kommunepolitikerne kan foreta dette valget. Det burde vi ha tillit til at de kan gjøre. Jeg har noen kommentarer til et par av de punktene som er rettet opp. Jeg synes spørsmålet om innsynsrett er et viktig og interessant spørsmål, men at det er en sammenblanding av problemstillinger. Offentlighetsutvalget arbeider med spørsmål om allmennhetens innsyn, ikke om kommunens innsynrett. Det viktigste av diskusjonstemaene har vært knyttet til allmennhetens innsyn i forhold til noen spørsmål. Det jeg er opptatt av, er selvfølgelig at kommunen skal ha en innsynsrett når det gjelder alle de private kjøp de gjør i fremtiden. Når private yter tjenester av denne type til innbyggerne på vegne av kommunene, tjenester som kommunene kjøper, synes jeg det er viktig at man har innsyn, men jeg synes ikke det er spesielt viktig å ha løst dette før man åpner for konkurranseutsetting av kommunal revisjon. Når det gjelder skatteområdet, blir jeg litt forbauset over en del av argumentasjonen her. Hvorfor skal det være slik at det svekker arbeidet mot svart økonomi at Riksrevisjonen får ansvar for å kontrollere skatteregnskapene? Har vi en så stor grad av mistillit til Riksrevisjonens evne til å foreta den type kontrollarbeid, at de ikke kan gjøre det på samme måte som kommunene gjør det i dag? Det er jo ikke slik at kontrollen ikke skal skje, men at kontrollen blir overført til Riksrevisjonen, som er Stortingets eget organ. Så er det ganske viktig å understreke at hoveddelen av denne kontrollen dreier seg ikke om kommunenes inntekter, men om statens inntekter. Skal vi føre argumentasjonen videre om at man bryter prinsippet om at man bør revidere sine egne inntekter, vil jeg si at i dag bryter vi det ved at kommunene i hovedsak reviderer statens inntekter. 2/3 av skatteinntektene som revideres av kommunene, er inntekter til staten. Så til det Karin Andersen sa knyttet til statlige tilsyn. Det er slik at vi er enig i at vi skal vurdere spørsmålet om det bør etableres et statlig kontrolltilsyn med den revisjonen som skjer av kommuner og fylkeskommuner etter kommuneloven. Det mener vi skal skje, uansett konkurranseutsetting eller ei. Det skal det lovutvalget gjøre. Men det er altså slik at vi nedsatte utvalget etter at vi hadde gjort det klart at denne reformen kom. Ingen kan påstå at det utvalget ved nedsettelsen av det ikke visste at vi hadde et forslag om å gjøre det mulig for kommunene å ha en revisjon. Vi skal altså få en gjennomgang av det. Jeg synes det ville være merkelig om vi skulle si at det i det hele tatt skulle henge sammen at det hadde vært en eller annen form for brudd på forutsetningene for de personene som ble oppnevnt til utvalget, at de var blitt oppnevnt etter at det var klart at denne proposisjonen ville bli fremmet for Stortinget. Jeg synes på mange måter det er greit å ha en prinsipiell holdning. Jeg synes det er greit å si at man ikke synes at dette er en viktig sak, at man ikke vil at kommunepolitikerne skal få lov til å ta dette valget, at man mener at de ikke er i stand til å ta dette valget, og at det blir for byråkratisk. Men å si at dette ikke er godt nok utredet, og bruke en rekke offentlige utvalg, som har perifere detaljdeler knyttet til spørsmålet, som et utsettelsesgrunnlag, det synes jeg er å legge opp til å bruke saksbehandlingstriks for å skulle forhindre at man får tatt politiske valg. Det er helt åpenbart at vi har sagt ja til at vi synes at det er lurt at lokaldemokratiet skal styrkes. Det skal kunne styrkes på samme måte som lokaldemokratiet i Finland, Danmark og Sverige er blitt styrket ved at de har muligheten til å trekke på annen kompetanse og bruke annen type revisjon enn egenansatte eller distriktsansatte kommunale revisorer.