trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Vi har ikke vist noen fleksibilitet i forhold til om vi er for eller imot EU, men i forhold til EU-direktiver har vi vist stor fleksibilitet, for vi har vært opptatt av å gå inn i direktivene, ta stilling, og de fleste direktivene har vi vært for. Andre direktiver har vi vært imot, og da har vi sagt det og hatt en åpen og demokratisk debatt rundt det. Det er det vi har vært opptatt av, også i forhold til postdirektivet. Vi har diskutert hva vi mener har vært rett for den norske postombæringen. Da har vi kommet fram til at vi mener det er rett å legge ned veto og sikre en god norsk postombæring. Men veto i seg selv er jo ikke noe mål. Målet er jo postombæringen. Så hvis man klarer å komme fram til en løsning med EU når vi har satt i gang denne reservasjonsprosessen, og man sikrer en god norsk postombæring, så er det det som er hele poenget.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Jeg vil begynne med å si at vi i Senterpartiet har tro på EU som en rasjonell aktør, og det forundrer meg at spesielt de mest rettroende ja-folkene tenker at hvis vi hevder norske interesser, vil EU gå i vranglås og si opp avtaler, sørge for at det ikke er gode handelsforbindelser mellom Norge og EU. Jeg tror ikke at EU er sånn – jeg har møtt representanten Sanner i diskusjoner om postdirektivet der han påstår at det vil skje. Når det gjelder vårt forhold til EØS-avtalen, er det veldig avklart. Vi var motstandere av å implementere EØS-avtalen i sin tid, og vi er fortsatt motstandere av EØS-avtalen. Men vi er med i en regjering sammen med Arbeiderpartiet og SV, og der ligger det fast at i denne perioden skal EØS-avtalen videreføres. Men vi mener at selv om det ligger fast, må vi diskutere det enkelte direktiv, akkurat som mange representanter i Høyre gjorde da vi hadde en debatt om datalagring i denne salen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Dessverre sikret Kristelig Folkeparti i sin tid flertall for EØS-avtalen, og noen av konsekvensene ser vi bl.a. når det gjelder det presset som kommer på det alkoholpolitiske feltet. Regjeringen arbeider aktivt mot at det skal bli åpnet for rettede tv-sendinger mot Norge, fra f.eks. Storbritannia, som inneholder alkoholreklame. Grunnen til det er det alkoholpolitiske, at regjeringen, Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet, mener at alkohol er et så stort samfunnsonde at vi må sørge for å begrense det i størst mulig grad gjennom en alkoholpolitikk som omfatter pris, tilgjengelighet, reklame, skjenketider og andre virkemidler. Det er dette som kommer til å ligge til grunn for Senterpartiet videre: Hvordan kan vi gjennom ulike virkemidler sikre at det blir minst mulig skader av alkoholen i Norge?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-11-22:
Jeg vil også takke for debatten. Det har tidvis vært morsomt, litt spenning, og vi har utfordret hverandre litt. Det ligger det jo i demokratiets navn at man skal gjøre, nettopp i et folkestyre. Men det som undrer meg, er at ikke flere av dem som nesten elsker EU-prosjektet, problematiserer litt og ser de utfordringene som ligger i selve EU-prosjektet og innføringen av euroen. Jeg har lyst til å avslutte – et avslutningspoeng – med et sitat av nobelprisvinner i økonomi Paul Krugman: «For sannheten er at mangel på disiplin i pengebruken er ikke hele, eller til og med den viktigste, årsaken til Europas problemer – ikke engang i Hellas, der regjeringen virkelig var uansvarlig(…) (…) Der mener jeg vi er ved noe av hovedkjernen i problemet, at det er noen representanter rundt omkring i Europa – slike som Svein Roald Hansen, Eriksen Søreide og andre – som har vært så forelsket i EU-prosjektet at de har glemt å høre på hva folk har tenkt, og har innført en euro selv om det ikke var støtte i folket for det, og dermed var det ikke vilje til å innføre de politiske styringsinstrumentene. Det europeiske folkestyret trues jo kraftfullt når det blir tatt imot med glede i både Italia og Hellas at man setter inn såkalte eksperter istedenfor å sette inn politikere. Det et stort, stort faresignal. Så var utenriksminister Gahr Støre opptatt av begreper, og det er vi alle som driver med politikk. Jeg er også opptatt av begreper, og jeg brukte begrepet «vetorett». Jeg brukte det begrepet man brukte i debatten i stortingssalen i 1992 da man diskuterte om man skulle slutte seg til EØS-avtalen eller ikke. Hvis man går inn i den debatten og ser på hvilke begreper som ble brukt, ser man at nettopp «vetorett» var det begrepet som ble brukt, at man reserverte seg, brukte veto, slik at det ikke ble et felles EØS-regelverk hvis vi sa nei i denne sal til å innføre direktiver som kom fra EU, hvis vi mente at det ikke var i norsk interesse. Det mest gledelige fra debatten vi hadde her for ett år siden og til i år, er at nå har vi hatt et storting som har tort å diskutere direktiver med bakgrunn i hva vi mener er rett, og hva vi ser er våre interesser. Jeg håper at når vi får EØS-utvalgets innstilling rundt årsskiftet, at vi også her i salen kan ha en åpen og fordomsfri debatt både om fordelene og ulempene med dagens avtale.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Eg fekk ein slags déjà vu-følelse under innlegget til representanten Eriksen Søreide, for det var innlegget til ein nyforelska EU-tilhengar. Når eg seier déjà vu, er det fordi eg ikkje har høyrt så mange av dei dei siste åra i Noreg. Eg veit at dei finst, og at dei definitivt finst i andre europeiske land. Eg hugsar det godt frå min ungdom, i byrjinga av 1990-talet, då det var mange som heldt kraftfulle innlegg av denne typen, t.d. om at løysinga på dei fleste av EU sine problem var meir EU og behovet for ein felles europeisk identitet, trass i at Europa mangla felles språk, felles offentlegheit, felles interesser, ein felles arbeidsmarknad – ja, alle dei tinga som gjer det rasjonelt å ha t.d. ein felles utanrikspolitikk og ein felles finanspolitikk. Representanten sa òg at SV blottlegg ein lite kledeleg skadefryd over den økonomiske krisa, og at vi seier at ho berre har si årsak i EU eller euro. Kan ho dokumentere kor ein leiande SV-ar har sagt det, ved å sitere eller vise til ein konkret artikkel eller tale?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Representanten Høglund heldt eit interessant innlegg i ein tidlegare debatt her i salen, der han opna for ein diskusjon om korleis EØS-avtalen skal sjå ut i framtida. Han var like klar i sitt forsvar av avtalen då som no, men han opna for det. I lys av at vi om kort tid antakeleg vil få ei offentleg utgreiing som går gjennom erfaringane med avtalen, kunne det vere interessant å høyre om representanten Høglund og Framstegspartiet framleis er opne for ein diskusjon om korleis EØS-avtalen bør sjå ut i framtida, og om eventuelle justeringar og endringar av avtalen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Eg trur at både EØS-avtalen og Noreg kjem til å overleve at Noreg brukar reservasjonsretten i saka om postdirektivet. Eg meiner at det ligg i EØS-avtalens natur at reservasjonsretten skal kunne brukast når viktige interesser står på spel, og at vi skal kunne diskutere det i ulike saker basert på innhaldet i dei enkelte sakene, slik som vi har gjort i fleire viktige saker det siste året. Eg oppfattar det som ein del av den pakka som EØS-avtalen er, som òg inkluderer bruk av reservasjonsretten når det er gode argument for det. Personleg trur eg at når det gjeld postombering, kjem det til å vere slik – eg vil iallfall ikkje omtale det som ein solnedgangsaktivitet – at folk i Noreg ønskjer å få post i framtida òg. Det eg trur er grunnen til motstanden mot direktivet, er at postombering seks dagar i veka og monopolet for brev har vorte trua.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Dette er jo ein utanriksdebatt, så det er kanskje ikkje så utruleg rart å bruke mesteparten av tida på ting utanfor Noreg. Det er mange andre debattar der vi diskuterer ting i Noreg, men nok om det. Det punktet som står i SVs program om å erstatte EØS-avtalen med ei anna samarbeidsform, står ved lag. Eg og SV meiner at vi ville ha gode moglegheiter dersom vi gjekk inn i ein seriøs diskusjon og gjorde eit forsøk på det. Samtidig vil eg presisere at akkurat som representanten Hansen og andre her frå Arbeidarpartiet er tilhengarar av norsk EU-medlemskap, og vi er motstandarar av EØS-avtalen, er regjeringa einig om både at vi i Noreg ikkje skal søkje EU-medlemskap, og at EØS-avtalen består i denne stortingsperioden.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Ja, det er ei viktig sak. Lat meg berre presisere at dette gjeld ikkje forbod mot reklame i Noreg, men forbod mot reklame via f.eks. tv-sendingar til norsk jord. Det er likevel ei viktig sak, fordi reklameforbodet mot alkohol trur eg har vore ein viktig del av norsk alkoholpolitikk som har vore svært vellykka, saman med andre sentrale verkemiddel som Vinmonopolet og prisnivået, for å halde det norske alkoholforbruket lågt. Det er svært, svært viktig både samfunnsmessig og i forhold til folkehelsa. Derfor har eg fleire gonger uttalt – og det meiner eg framleis – at det er viktig at regjeringa jobbar med full kraft mot EU for å kunne bevare det unntakssystemet vi har i dag, der vi ikkje har alkoholreklame. Eg meiner òg at vi bør vurdere å bruke reservasjonsretten dersom det viser seg heilt umogleg i siste instans å finne ei felles løysing som gjer at vi kan behalde ein fornuftig politikk på området.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-22:
Eg kunne tenkje meg å utfordre representanten Høybråten på litt av det same som eg tok opp etter representanten Høglunds innlegg. Han er kjent som ein langvarig og varm forsvarar av og har til og med vist sin kjærleik til EØS-avtalen – jamvel om han i hans posisjon som den som elskar han mest, kanskje vert utfordra etter denne debatten, er det ingen tvil om at han er for EØS-avtalen. Vi har eit utval som om kort tid skal leggje fram si innstilling og sjå på erfaringar. Er representanten Høybråten einig i at det etter det kan vere interessant å diskutere justeringar, endringar, forbetringar – kall det kva ein vil – av avtalen i lys av dei erfaringane vi har, og ikkje minst i lys av at avtalen heilt openbert i sin dynamiske karakter har endra seg betydeleg i løpet av den tida vi har hatt avtalen?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg føler meg ganske trygg på at man gjennom de konsultasjonsordningene som EØS-avtalen beskriver, og som man så vidt har startet på, vil finne en løsning som både Norge og EU kan ivareta. Jeg tror også EU i lys av de utfordringene man nå står overfor – i lys av at omdelinger av posttjenester på den gamle måten er en solnedgangssak – ser at dette ikke er en så viktig sak at det vil bli noe hull av betydning i EØS-avtalen om man finner en ordning som kan godtas, der vi er i stand til å ivareta de hensyn som ligger bak det som er regjeringens standpunkt. Vi vil sikre likeverdige posttilbud i hele landet, ens porto og gode arbeidsvilkår i virksomhetene.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
I Storbritannia vendte man seg, helt riktig, til høyre ved valget. Men nå ser vi at man ble veldig fort skuffet med det man fikk, med den politikken som nå føres. Jeg er redd for at det samme vil skje i Spania. Tradisjonell høyreorientert politikk vil ikke føre Europa ut av krisen. Når det gjelder postdirektivet, nevnte jeg andre mye større direktiver hvor vi har funnet løsninger og tilpasninger som både Norge og EU har kunnet godta. Postdirektivet er av en helt annen dimensjon enn disse, så jeg er sikker på at man finner en løsning. Å bruke uttrykket «gamble med EØS-avtalen» fordi om man er inne i denne prosedyren, er – ja, å ta noe store ord i munnen.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Begrepet «spekkhoggerne» må jeg si at jeg kjenner meg veldig dårlig igjen i når det gjelder mitt syn på EØS-avtalen, men det kan vi kanskje komme tilbake til. Jeg mener at Norge hadde hatt en fordel av å være med i EU-samarbeidet, men når 70 pst. av befolkningen sier at de ikke er interessert i det, er jeg enig med statsministeren i at vi har andre ting å bruke tiden på nå. Men å tro at Norges økonomiske situasjon ville vært annerledes om vi fra 1994 hadde blitt med i EU, mener jeg er feil. Det viktigste som har gått galt i landene hvor det har gått galt, skyldes den økonomiske politikken i landene. I Norge ville vi ført den samme ansvarlige økonomiske politikken som vi har gjort til nå, og vår situasjon ville vært den samme.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Representanten Høglund og undertegnede deler analysen av at det er uansvarlig økonomisk politikk i mange av landene som har ført til den situasjonen som er. Den ble utløst av det vi opplevde høsten 2008, og forverret av finanskrisen, men det grunnleggende problemet ligger i den økonomiske politikken i landene. Da er spørsmålet til representanten Morten Høglund: Mener han at løsningen på det er mer økonomisk styring, også på fellesskapsnivå, i et marked som er så integrert økonomisk som det europeiske markedet er, eller er løsningen å overlate mer til markedskreftene?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Noen kommentarer til ting som er sagt i debatten. Den avhengigheten som vi alle er enige om – den dominoeffekten som vi kan oppleve av problemene i mange av landene ute i Europa – skyldes ikke først og fremst EØS-avtalen, eller EU-samarbeidet som sådant, men det som ligger under og bak det, nemlig den økonomiske integrasjonen og den økonomiske avhengigheten man dermed opplever. Det er slik at små land er mer sårbare enn større land, fordi større land handler mer med seg selv enn små land gjør. Det er nok å vise til den situasjonen Finland kom i da Sovjetunionen gikk i oppløsning, og Finlands viktigste eksportmarked falt sammen. Så til euroen. Hellas ville vært bedre stilt med drakmer enn med euro, er det blitt sagt. Ja, jeg tror ikke at de ville fått lånt så mye om de hadde hatt sin egen valuta, som det de fikk. Lånefesten ville blitt stoppet noe før, slik at gjeldsbyrden hadde vært lettere. Først og fremst ville jo virkemidlet med egen valuta vært muligheten for å devaluere, som også Dagfinn Høybråten pekte på var noe som skjedde med den islandske kronen. Den verdien forsvant jo praktisk talt helt. Men det innebærer å velte byrdene over på naboene. Det er et virkemiddel som heldigvis har vært ute av bruk i ganske lang tid. Hadde vi nå hatt den situasjonen i Europa at landene hadde hatt sine egne valutaer, så ville vi risikert en runddans med devalueringer og, tror jeg, i større grad fått fram proteksjonisme enn det vi heldigvis har opplevd i dag. Jeg tror ikke det ville gjort veien lettere ut av krisen enn den veien man nå har å gå. Så til Slagsvold Vedum, som tilla meg et syn på EØS-avtalen som jeg faktisk ikke har. Jeg holder fast ved at det finnes bare ett alternativ til EØS-avtalen, og det er medlemskap – hvis vi skal ha en avtale som ivaretar norske næringslivsinteresser på samme måte. Men det betyr ikke at vi ikke mener at det kan være rom for forbedringer. Jeg har tidligere nevnt dette i denne salen, og i den felles parlamentarikerkomiteen i Europaparlamentet har vi i flere år arbeidet med å analysere og se på virkningene av Lisboa-traktaten når det gjelder EØS-avtalen. Vi har reist spørsmål om vi først og fremst burde forsøke å få til institusjonelle endringer, slik at vi også kunne få et inntak til Europaparlamentet. Utenriksministeren har lovet oss en frisinnet debatt om EØS-avtalen når utredningen foreligger, så den ser jeg fram til å delta i. Jeg mener absolutt at vi skal være åpne for å forbedre avtalen, men jeg tror ikke det alternativet som jeg føler mange ønsker seg, finnes, nemlig at vi kan velge hvilket regelverk vi skal følge.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Jeg vil berømme representanten for hans varme forsvar for EØS-avtalen. Et av skjærene i sjøen nå er diskusjonen knyttet til postdirektivet. Regjeringen har jo bekjentgjort sin motstand. Nå pågår det konsultasjoner – det har i hvert fall vært noen møter – og det er en prosess. I den grad representanten Hansen kan gi råd om Norges posisjoner, vil hans råd være at Norge viser fleksibilitet i så måte for å sikre at ikke reservasjonen til syvende og sist medfører at deler av EØS-avtalen settes ut av spill?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Problemet er at en rekke land har brukt mer penger enn de har, de har ikke hatt kontroll over egne budsjetter. Når store samfunnssektorer nærmest har blitt utelatt fra budsjettkontroll, og man har oversett de styringsredskaper som finnes i f.eks. Maastricht-traktaten, går det jo galt. Noen av instrumentene har vært på plass. Hvordan eurosonens land skal innrette sine styringssystemer fremover, synes jeg de landene selv får finne ut av. Men når man inngår et så politisk prosjekt som det tross alt er å ha en felles valuta, synes det i hvert fall for omverdenen som om man må ha instrumenter som matcher det. Det handler ikke om marked eller om styring; det handler rett og slett om å ha noe som er tilpasset det verktøy man velger å benytte.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Ja, i aller høyeste grad. I den tiden avtalen har rukket å eksistere, ser vi at det har skjedd en betydelig endring, ikke minst i EU, på det institusjonelle og i forhold til det rettslige. Det har vært ulike traktatrevisjoner i EU-systemet – vi har nå Lisboa-traktaten. Det er klart at det å foreta en kvalitetsmessig oppgradering – om det så er av teknisk art – som gjør avtalen mer tilpasset strukturen på EUs side, tror jeg vi skal gjøre en øvelse på. Men jeg vil forsvare det grunnleggende i tilgangen til EUs indre marked, som vi har gjennom EØS-avtalen. Det er det grunnleggende jeg vil forsvare, og så kan vi ha ulike tilpasninger for å komme frem til det, som også gjør at det politiske Norge kan være tettere på i forhold til å påvirke EU. Det er i hvert fall en optimal målsetting som jeg mener vi bør ha med oss i det videre arbeid.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
I prinsipielle spørsmål er vi åpne for å bruke reservasjonsretten, hvis vi mener det er nødvendig. Det var vi med hensyn til datalagringsdirektivet. Vi mener postdirektivet ikke fortjener den oppmerksomheten som regjeringen gir det. Vi mener også postdirektivet griper inn på et så vesentlig område i EØS-avtalen at det bidrar til å skape usikkerhet. Jeg håper ikke den usikkerheten utkrystalliserer seg i at deler av avtalen settes ut av spill. Men det vet vi ikke. Skal vi bruke reservasjonsretten, mener vi helt klart at vi får finne andre debatter som er viktigere å ta enn den regjeringen velger å ta på dette området.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Representanten Svein Roald Hansen sa at postombæring var en solnedgangstjeneste. Jeg skal ikke utfordre representanten Solhjell på akkurat det. Samtidig var representanten Hansen rimelig optimistisk med tanke på at vi skal komme frem til en løsning med EU om dette. Er representanten Solhjell like optimistisk, og er han bekymret for å bruke reservasjonsretten når det gjelder postdirektivet?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Fleksibilitet og vilje til kompromiss er ikke akkurat det som kjennetegner Senterpartiets europapolitikk. Men med den situasjonen vi er i nå, og den utfordrende diskusjonen knyttet til postdirektivet, er Senterpartiet villig til å vise fleksibilitet og handlingsrom for å kunne komme i mål uten at man oppnår reservasjon mot direktivet?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Jeg vil innom Schengen og Bulgaria og Romania og deres inntreden. Nå har Finland droppet sin reservasjon, så vidt jeg forstår. Mener utenriksministeren at det nå er en allmenn enighet om å oppta Bulgaria og Romania fullt ut i Schengen, og at utfordringer knyttet til organisert kriminalitet og korrupsjon i disse landene er borte?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-11-22:
Jeg takker interpellanten for å ta opp en viktig problemstilling. Det er ikke noen tvil om at det er bevegelse i Myanmar. I forhold til den utviklingen som Myanmar har lagt bak seg, er det en positiv bevegelse på mange områder. Allikevel er det fortsatt en situasjon, som både utenriksministeren og interpellanten var inne på, som er bekymringsfull. Man har fortsatt nær 1 700 politiske fanger, ifølge Human Rights Watch. Bare siden juni i år har 30 000 mennesker måttet flykte i Kachin-provinsen på grunn av den burmesiske hærs overgrep. Utenriksministeren var helt riktig inne på utfordringer knyttet til flere etniske grupper i grenseområdene, hvor det er en særdeles vanskelig situasjon som ikke er i nærheten av å bli løst. I dagens utgave av Dagsavisen har miljø- og utviklingsminister Erik Solheim en kronikk om Myanmar, og han avslutter med én setning: «Vi bør gi dem det de ber om.» Dette er en oppsummering etter å ha portrettert et relativt godt bilde av utviklingen. Nå tror jeg ikke det er veien å gå å gi noen alt det de ber om – kanskje heller ikke et land i en så utfordrende situasjon som Myanmar. Men når det er sagt: Jeg er enig i at vi går igjennom de sanksjoner vi har, de sanksjoner vi har sammen med EU, og at vi beveger oss, ikke minst – som utenriksministeren sa – for å befeste den positive utviklingen vi har, gjøre den irreversibel. Med hensyn til tiltak – det har vært nevnt å åpne opp for investeringer, andre områder – så avventer jeg den diskusjonen som skal foregå mellom Norge, EU og andre impliserte stater, og at man således legger et aktivt press på myndighetene i Myanmar, og samtidig signaliserer at det vil komme flere lettelser etter hvert som denne utviklingen blir befestet. Vi håper at myndighetene denne gangen mener alvor. Vi er allikevel bekymret på mange områder og er litt engstelige for å glede oss altfor tidlig over at Myanmar har tatt sete blant andre demokratiske land, som det er helt naturlig – og som vi håper – at Myanmar vil gjøre innen kort tid.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
La meg allerede nå i debatten konstatere at vi har en nærmest rørende omfavnelse av EØS-avtalens fortreffelighet av dem som pleier å være de fremste «spekkhoggerne» mot avtalen, nemlig representanten Svein Roald Hansen og Høyres representanter. Det er interessant at når vi og Europa kommer under press, er EØS-avtalen god å ha – jeg sikter ikke til utenriksministeren, som er vår mest konsistente forsvarer av denne avtalen. Men jeg lurer litt på hvor det har blitt av kampen for å bli med i unionen og i eurosonen fortest mulig. Er det slik at representanten Hansen nå er blitt mer enig med statsminister Stoltenberg, som sier at vi har mer fruktbare ting å drive med enn å arbeide for at Norge skal ha noe med euroen å gjøre?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
Jeg vil si til SVs parlamentariske leder at akkurat den siste oppsummeringen av regjeringens politikk er et uttrykk for en veldig klok politikk som Kristelig Folkeparti vil arbeide for skal fortsette også utover i neste periode, når vi har et større ansvar for hva som skal være gjeldende politikk for Norge. Men jeg har et spørsmål hvor jeg ønsker å ta representanten Solhjell på ordet. Han sier at vi bør kunne diskutere de enkelte direktivene for deres innhold uten at det blir et stort spørsmål om EØS-avtalen eller ikke. Jeg vil utfordre representanten Solhjell når det gjelder det såkalte AV-direktivet som Norge har hatt et unntak fra, og har forsøkt å få bibeholdt. Det har vist seg vanskelig. Spørsmålet mitt til representanten Solhjell er om han synes det er noen stor sak for Norge å ta en reservasjon i forhold til denne saken for å hindre at vi i norske stuer skal ha fri flyt av reklame for alkoholindustrien i Europa.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
Representanten Slagsvold Vedum uttalte i replikkordskiftet her at Senterpartiet er meget fleksibelt når det gjelder tilpasning til enkeltdirektiver – og det har vi vel alle en erfaring med at er nødvendig. Men det går noen grenser for hvor tilpasningsdyktig man skal være, og mitt spørsmål er om Senterpartiet er villig til å være med Kristelig Folkeparti og sette en stopper for at vi skal åpne for alkoholreklame inn i norske hjem, på norske tv-skjermer i sendinger rettet fra Norge – vel vitende om at gjør vi det, vil kravet om likebehandling komme fra de ulike deler av denne kapitalsterke europeiske industrien, og vi vil stå i fare for å måtte åpne for reklame på langt bredere basis.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
Kristelig Folkepartis stemmer var, som representanten Trygve Slagsvold Vedum minnet om, avgjørende for at Norge i dag har en EØS-avtale som et enstemmig storting bygger på, selv om det er varierende i hvilken grad man elsker denne avtalen. En av forutsetningene fra Kristelig Folkepartis side for tilslutning til denne avtalen var at vi kunne bevare hovedelementene i vår alkoholpolitikk. Det gjaldt først og fremst Vinmonopolet, den gangen, men det gjaldt selvfølgelig en grunnpilar i alkoholpolitikken, som forbudet mot reklame for alkohol. Vi ser så alvorlig på dette at en eventuell åpning for slik reklame på norske tv-skjermer, framtvunget gjennom en prosess med EU, bryter med noen av forutsetningene for vår tilslutning i sin tid til EØS-avtalen. Hvis regjeringen velger å gå inn på den linjen, vil den møte et forslag om veto fra Kristelig Folkeparti her i stortingssalen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
Svaret på det er ja. Vi går med stor tro på avtalen inn i en vurdering av erfaringene med den. De to vurderingene som har vært gjort av henholdsvis Bondevik-regjeringen og Stoltenberg-regjeringen tidligere, har begge konkludert med at avtalen har tjent Norge godt. Vi er veldig sikre på at en ny evaluering vil vise det samme. Men avtalen har alltid hatt et dynamisk preg, slik representanten Solhjell peker på. Det betyr at vi hele tiden må være villige til å diskutere tilpasninger og utviklinger av denne avtalen innenfor rammen av det som er våre forpliktelser, men også slik at våre interesser blir best mulig ivaretatt i den tid vi nå lever i. Jeg er ganske sikker på at med den sterke støtte som det er her i Stortinget for å bevare og beholde det fundamentet, rammeverket, som EØS-avtalen er, kan vi også ta den debatten med stor trygghet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
La meg si at jeg støtter fullt ut den gjennomgang utenriksministeren ga av forholdet til reservasjonsretten, som er en veldig viktig del av avtalen, og som skal benyttes med vett og forstand, men som er det siste virkemidlet vi har i forhold til et direktiv eller et stykke lovgivning vi er uenig i. Direktivet som gjelder audiovisuelle tjenester, er et direktiv hvor jeg tror utenriksministeren og jeg deler 100 pst. synet på ønskeligheten av å hindre alkoholreklame på norske tv-skjermer. Det spørsmålet som gjenstår hos meg etter det utenriksministeren har sagt her i dag, er: Er det slik at regjeringen i sin avsluttende vurdering av dette også vurderer spørsmålet om å bruke reservasjonsretten i forhold til dette direktivet? For det andre: Inngår det i regjeringens vurdering at man også vil vurdere å framforhandle løsninger bilateralt med de landene som er aktuelle?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-11-22:
Utenriksministeren ble ved starten av denne debatten sitert på en uttalelse til Klassekampen om at EØS-avtalen aldri har vært viktigere for Norge. Etter denne debatten vil jeg oppsummere med at EØS-avtalen aldri har stått sterkere enn den gjør akkurat nå. Det er paradoksalt, fordi både ja-siden og nei-siden i den folkelige bevegelsen har bestemt seg for å bruke den pågående utredningen om EØS-avtalens status og erfaringer som en brekkstang til å reise debatten om å avskaffe den – dels for å oppnå medlemskap, dels for å oppnå et eller annet annet som, med respekt å melde, ikke er beskrevet eller konkretisert på noen troverdig måte. Likevel, og kanskje nettopp derfor, i den meget alvorlige situasjonen som Europa nå står i, og som Norge er en del av, har et stort flertall i denne sal brukt denne debatten til å understreke betydningen av at vi slår ring om EØS-avtalen, og at vi ikke spiller med den viktige bunnstokken for norsk økonomi og Norges forhold til Europa som EØS-avtalen utgjør. Vi har opplevd en debatt fri for karakteristikker à la «husmannskontrakten EØS», som i tidligere slike debatter har kommet fra flere kanter. Det er et framskritt. Vi har riktignok hatt tilløp til en historiebeskrivelse som jeg må benytte anledningen til å reservere meg imot. Representanten Svein Roald Hansen sa i et replikkordskifte med undertegnede at grunnen til at Norge har hatt en så god økonomisk utvikling og en langt bedre økonomisk utvikling enn gjennomsnittet av EU-landene siden EØS-avtalen trådte i kraft, er den kloke og solide økonomiske politikken som er ført her i landet. Det var i hvert fall slik jeg oppfattet ham. Jeg må da minne representanten Hansen om at forut for folkeavstemningen og forut for innføringen av EØS-avtalen advarte den bevegelse representanten Hansen har ledet, og andre ja-folk, om en økonomisk katastrofal utvikling for Norge dersom vi ikke ble medlemmer. Da var altså det at vi skulle få en EØS-avtale, årsaken til at det ville gå så galt. Sannheten ligger vel et sted midt imellom. Det har vært ført en rimelig fornuftig økonomisk politikk av skiftende regjeringer her i landet gjennom disse årene, men vi har hatt en EØS-avtale i bunnen som har ordnet vårt forhold til Europa på en måte som har tjent Norge bra. Det må vi slå ring om, og jeg er glad for at det har skjedd i denne debatten.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-11-22:
Nå snakket representanten Solhjell mest om økte økonomiske forskjeller i USA og i Tyskland. Han kunne kanskje tatt seg bryderiet med å være litt innom Norge også. Siden han ikke var inne på SVs holdning til EØS-avtalen, så er kanskje tiden inne til å avklare: Er det fortsatt et mål anno 2011 for SV å si opp dagens EØS-avtale? Hvis svaret er ja: Hva er det som skulle tilsi – med den bastante uttalelsen fra kommisjonen om at det er uaktuelt for EU-kommisjonen å gå inn på nye bilaterale avtaler – at Norge skulle kunne oppnå bedre vilkår med EU ved å si opp dagens EØS-avtale?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-11-22:
Mange spør seg i disse dager hva finansfyrsten Norge kan bidra med for å avhjelpe den økonomiske og politiske situasjonen i Europa. Utenriksministeren viser til at Norge er en stabil leverandør av energi til Europa. Ja, det er bra – for Norge i alle fall, men også for Europa. Det fyller statskassen med inntekter og det på svært så gode kommersielle vilkår. Utenriksministeren viser til de norske IMF-bidragene. Ja, de er på 0,9 pst. av IMFs budsjett. De er altså under vår andel av verdens handel. Da er mitt spørsmål: Drøfter regjeringen konkrete tiltak for hvordan Norge kan bidra til å avbøte situasjonen i EU-landene, som nå faktisk står med alvorlige problemer opp til halsen, eller venter man på at andre land skal ta initiativ?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-11-22:
Det har vært nokså mange fellestrekk i denne debatten, som har pågått i hele formiddag, med bakgrunn i utenriksministerens redegjørelse. Vi er vel alle sammen enige om at all bedring i Europa er bra for Norge. Noen mener vel at ordet «skadefryd» har vært tatt litt for mye i bruk i denne debatten. Muligens ville kroppsspråkeksperter kunnet lese hvem som trives best i debatter som dette. Likevel har vi en nokså lik forståelse for at vi er svært bekymret over den politiske og økonomiske situasjonen i Europa. La meg også si at det har styrket debatten at finansministeren og deler av finanskomiteen har deltatt i den. Dette sier jeg ikke med noen indirekte pekefinger til utenriksministeren – snarere tvert imot. Utenriksministeren med flere har undret seg litt over at Høyre har endret profil. Nei, det har vi på ingen måte gjort. Vi er tidligere blitt beskyldt for å ha deltatt i en slags harselas av EØS-avtalen, og utenriksministeren slår fast at det er svært dårlig bruk av tid å snakke om oppsigelse av EØS-avtalen. Det kan vel oppfattes som kritikk av noen flere enn Høyres representanter i denne salen. Jeg registrerte at Arbeiderpartiets utenriks- og forsvarspolitiske talsmann brukte hele sitt hovedinnlegg på å advare nettopp mot å tukle med EØS-avtalen i tider som denne. Det er soleklart for Høyre at i en situasjon hvor man ikke er i nærheten av å kunne oppnå den ideelle løsning, må noen slå ring om dagens EØS-avtale. Noen bruker all sin tid, alle sine krefter, til å fortelle det norske folk at et WTO-reglement ville vært bedre for Norge enn dagens avtale. Det må de ha full anledning til å slåss for, også på en dag som denne. Det er ingen tvil om at det er grobunn også i Norge for å se etter «quick fix»-løsninger. Vi har en organisasjon som to av regjeringens tre partier, stort sett, er flokket rundt medlemskap i, som ynder å snakke om hvor mye bedre verden ville blitt med en bilateral avtale med kommisjonen og 27 land. Derfor er det viktig for Høyre å bidra i denne debatten med å slå fast at den avtalen som vi har i dag, og som er en garanti for norsk arbeidsliv, er det all grunn til å slå kraftig ring om.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-11-22:
La meg først uttrykke glede over at utenriksminister Gahr Støre slår entydig fast at EØS-avtalen er enda viktigere nå under den økonomiske krisen og er av enda større betydning nå enn i 1994. Det står i sterk kontrast til det budskapet som kommer fra Senterpartiet, hvor man fortsatt later som om det finnes noe annet alternativ til EØS-avtalen enn et EU-medlemskap. Jeg har gleden av å sitte i EFTA-delegasjonen sammen med representanten Svein Roald Hansen, og, for å si det slik, det er ikke noen begeistring i EU for den sveitsiske løsningen, og det er ingen som tror at det er noe alternativ. Nei til EU har som en uttalt strategi at reservasjoner mot EØS-avtalen skal brukes som et virkemiddel for å få sagt opp hele EØS-avtalen. Er det en strategi som også Senterpartiet deler, at man skal bruke reservasjonen aktivt for å undergrave EØS-avtalens betydning?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-11-22:
La meg først si at jeg er glad for de signalene som gis om Statens pensjonsfond utland. I den situasjonen man nå er, er det viktig at vi også tar den diskusjonen i forhold til risiko. Det Høyre har vært spesielt opptatt av, er at Stortinget skal ha seg forelagt endringer som innebærer at man øker risikoen. Det man nå diskuterer, er jo hvordan man kan skape større fleksibilitet for å redusere risikoen – bare så det er gitt som et signal. Ellers pågår det en debatt om ulike og nye krav til finanssektoren, både gjennom økte krav til egenkapital og gjennom ulike former for økt skattlegging. Det ene er aktivitetsskatt, som regjeringen så vidt har luftet i budsjettet for neste år. Det andre er den europeiske diskusjonen om skatt på finanstransaksjoner. Hva er regjeringens tidstabell for en samlet eller enkeltvis vurdering av de nye kravene?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-11-22:
Når jeg tar opp dette, er det fordi jeg registrerte at flere representanter fra regjeringspartiene viser en voldsom iver etter at Norge skal gå foran EU når det gjelder å stille særkrav til vår finanssektor. Det vil jeg advare sterkt imot av hensyn til norske bedrifter og konkurransesituasjonen for norsk finansnæring. Jeg vil i likhet med både Finanstilsynet og Norges Bank advare mot det. For i høringsuttalelsene fra Finanstilsynet sier man: «Etter Finanstilsynets oppfatning bør en ikke gå videre med vurderingen av de foreslåtte skattleggingsforslagene før en har sett effekten av disse reguleringsinitiativene» – det som går på bl.a. egenkapitalkrav. Og Norges Bank konkluderer med: «Norges Bank vil derfor tilrå at man avventer å utrede en aktivitetsskatt i Norge inntil EU-kommisjonen legger fram et forslag til en slik skatt.» Er finansministeren enig med Finanstilsynet og Norges Bank i dette, eller mener finansministeren, i likhet med noen rød-grønne representanter, at Norge skal gå foran?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Vi ser i disse dager hvor uløselig økonomi, politikk og samfunn er knyttet sammen nasjonalt og internasjonalt. EØS-avtalen er etter min – og vår – oppfatning en meget god avtale, god for Norge, forutsigbar etc. for eksportindustriens markeder. Vi har nå en del saker som ligger og vaker, som vi sier på Vestlandet. Vi har både innskuddsdirektivet, vikarbyrådirektivet, postdirektivet og alkoholreklamedirektivet, som representanten Høybråten var inne på til slutt. Hvordan vurderer Høybråten alt dette som vi nå må få oppsummert på en måte? Høybråten var jo sterkt inne på alkoholreklame og den videre skjebnen der. Men hvis det er slik at vi ikke får de unntakene og de bilaterale avtalene med det enkelte land som eksporterer denne industrien over til oss, hvordan vil Høybråten da sortere ut disse direktivene? Er alkoholreklamedirektivet et fait accompli for Kristelig Folkeparti?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-22:
I mitt innlegg nevnte jeg innlemmelse av energitjenestedirektivet og at saken, så vidt jeg vet, ligger til behandling i Olje- og energidepartementet – jeg håper jeg har rett i det. Så mitt spørsmål til utenriksministeren er: Hvordan er fremdriften, og når kan vi forvente at det innlemmes i Norge?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-22:
Både utenriksministeren i sin redegjørelse på torsdag og finansministeren i dag har brukt mye tid på krisen i Europa og de utfordringene vi står overfor, og det er både naturlig og bra. På torsdag, om to dager, skal vi behandle budsjettet, og det er et åpent spørsmål om dette er et budsjett å møte krisen med. Så mitt spørsmål til finansministeren er: Hvilke vurderinger har han i forhold til dette, og hvor sannsynlig er det at vi må opp med en ny krisepakke noen måneder etter at det budsjettet er vedtatt?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg støtter den visjonen at de landene også kommer inn i Schengen, men jeg er veldig opptatt av at de skal komme inn i Schengen for å kunne overholde Schengens krav. Derfor har jeg forståelse for at mange land i Europa har vært kritiske og vurdert kritisk de to landene, spesielt i lys av det vi vet om administrative rutiner, korrupsjon og den type samfunnsonder som de må bekjempe. Nå ser det altså ut som om det avtegner seg et opplegg for at de kan være på vei inn, ikke gjennom ett vedtak over natten, men gjennom en trinnvis prosess hvor de må legge for dagen evne til å håndheve det regelverket som er. Inntrykket er vel at Finland og noen andre land har stått på med kritiske holdninger. Jeg tror ikke de er helt fjernet ennå. At det er en slags trinnvis prosess som kan innlemme landene i Schengen, er en tilnærming som vi i det store og hele kan støtte. Men vi er opptatt av at når man påtar seg forpliktelser, må det være noe man kan levere på, og ikke noe som forblir ugjennomført.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg skulle gjerne vite når jeg brukte ordet gamble med EØS-avtalen. Det er jeg ikke sikker på at jeg har sagt. Jeg argumenterte for datalagringsdirektivet fordi jeg var for det. Jeg argumenterte mot å reservere seg mot datalagringsdirektivet fordi jeg mente det ville svekke Norges evne til å bekjempe organisert kriminalitet, det ville sette politi og påtalemyndighet tilbake i forhold til å holde tritt med et internasjonalisert nettverk som bruker disse teknologiene, som vi er tjent med eksisterer. Jeg tror også at konsekvensene av å sette seg utenfor det kriminalitetsforebyggende arbeidet i Europa er større enn de er når det gjelder det vi nå diskuterer på postområdet isolert sett. Men jeg mener at det var helt legitimt å være for å reservere seg mot det direktivet for dem som var veldig mot det. Jeg var altså for det. Jeg var også for tjenestedirektivet, som mange var veldig imot. Det var ikke på grunn av reservasjonsretten per se, som jeg har vært med å forhandle fram, og som jeg forsvarer veldig sterkt, men det var altså det at jeg var uenig i synet på direktivet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg føler vel her at representanten retter baker for smed; Senterpartiet hadde vel også forstått hva jeg mener med det. Jeg får svare på vegne av regjeringen, og det er at den saken har vi til vurdering. Det er av de saker hvor det foreslås ordninger fra EU som er EØS-relevante, men som ikke alltid er i samsvar med hvordan vi er organisert på norsk side. Så må vi vurdere konsekvensen av det: om det er behov for endringer og justeringer, og hvordan vi skal stille oss til innspurten for å beholde det enhetlige EØS-området.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Om representanten Kristiansen mener at vi skal gjøre dette på en annen måte, hadde det vært interessant å høre Høyres syn på det: om vi f.eks. skal putte norske penger inn i en europeisk krisemekanisme som ennå ikke er helt klar og tydelig, eller om det er andre steder vi kan bidra. Jeg har orientert om de områdene der vi bidrar. Det vi stiller tilgjengelig for IMF, er ikke fullt ut utnyttet, så der er det ikke et presserende problem akkurat nå. Jeg vil ikke bruke ordet «finansfyrste» om Norge; jeg reserverer meg fra det begrepet. Men jeg kan bekrefte at regjeringen fortløpende diskuterer både hvordan vi påvirkes av krisen, og hvordan vi kan bidra. På den måten var finansministeren i stand til å bidra meget raskt da Island kom i krise. Norge var førende når det gjaldt å finne ordninger i IMF som sikret Island. Vi gjorde også det overfor Latvia. Vi har økt vår påfylling i IMF, som gjør at vi sånn sett har bidratt til fleksibiliteten der. Men dette må vi fortløpende vurdere, og vi har ikke noen henvendelser liggende nå som vi ikke har besvart, eller som jeg tror Europa stiller seg uforstående til. For øvrig er de investeringene vi foretar, av stor betydning inne i de europeiske markedene som trenger den stabiliteten.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg tror at når vi vurderer om vi skal innlemme et direktiv i EØS-avtalen, så vurderer vi alle muligheter på den veien. Det ene er å innlemme det, det andre er å gå imot å innlemme det. Så er spørsmålet hva som er effekten ved å innlemme det i forhold til hva som er realiteten når det gjelder alkoholreklame i vårt samfunn, hvor vi kan si nei til hovedsporene, altså det som produseres av materiale i Norge, enten det er på papir eller på skjerm, mens det som kommer utenfra, er vanskeligere. Det som kommer på papir utenfra, har jo alkoholreklame i dag. Spørsmålet er om det også vil gjelde for skjerm. Men vi vurderer alle opsjoner der. Skulle det være slik at vi aksepterer at dette direktivet blir innlemmet fordi vi av en eller annen grunn finner det riktig å ta det i den store helheten, tror jeg, uten at jeg kan konkludere på det, at det vil være naturlig å forfølge det sporet som representanten viser til, nemlig den anledningen som EU peker på til å forhandle mellom land. Hvorvidt det er en enkel strategi å gjennomføre, gjenstår å se. Jeg er ikke sikker på at det er enkelt, men det må vi selvfølgelig komme tilbake til.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg kan bekrefte at det er til vurdering, og vi vil holde Stortingets europautvalg løpende orientert om det. Det har jo vært andre store saker på energifeltet som har opptatt mye av tiden i løpet av disse siste månedene, ikke minst det at vi nå bringer hele fornybardirektivet sikkert i havn, og blir en del av det. Men vi arbeider også med den andre saken og vil holde Stortinget orientert.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
I sak har jeg ikke noe å legge til, men jeg vil bare få lov til å si – når det ble fremsatt klare anklager mot meg fra representanten – at jeg ikke på noen måte hadde ønske om å belære. Jeg ønsket bare å rette opp en feil jeg sa, nemlig summen på hva som er investert i Europa fra Statens pensjonsfond utland. Poenget til Tybring-Gjedde var vel ikke at statsbudsjettene gikk i null, hvis man la dem sammen og trakk fra, og det var vel også det jeg oppklarte. Når det gjelder utenlandske, europeiske, arbeidere i Norge, er jo realiteten i dag at det er mange av dem. De kommer hit fordi vi har en EØS-avtale, og de gjør jobber som er svært viktige for at norsk økonomi går som den går. Man får her et inntrykk av at det er et fenomen som ikke eksisterer – det er et fenomen som i høyeste grad faktisk eksisterer.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Som et utgangspunkt for debatten vil jeg tydeliggjøre at på handlingssiden legger vi fra norsk side vekt på at når det gjelder sanksjoner, er vi tilsluttet EU-sanksjoner og er i nær dialog med EU om dem. Så har vi denne særegne norske oppfordringen fra regjeringen Bondevik – jeg husker godt da den kom, det var vel i 1997 – om at det ikke var ønske om å innføre egne norske sanksjoner som la begrensninger på investeringene, men der statsministeren ga uttrykk for et sterkt råd til norsk næringsliv om ikke å investere eller engasjere seg i Myanmar. Det er en linje som etterfølgende regjeringer har fulgt. Det jeg varsler i dag, er at regjeringen vurderer å oppheve det rådet. Det vil bli gjort veldig tydelig overfor norske markedsaktører når vi gjør det. Men vi mener dette er et ensidig norsk tiltak som har sendt et klart signal, og som det nå vil det være rom for å endre på av to årsaker – både for å komme en positiv utvikling i møte, og for å sende et signal til norsk næringsliv, som fortjener å kunne forberede seg og tenke på Myanmar som et mulig område for investeringer, og hvor Norge bør ha, kanskje særlig på energisiden, muligheter til å spille en rolle. Og så er det det andre: Det er at vi, som en forlengelse av vårt humanitære engasjement, ønsker å se utviklingsorganisasjonene fra FN-siden, som Bretton Woods-systemet, engasjere seg i Myanmar, fordi det er et land med stor fattigdom, med store, pågående konflikter. Vi tenker ofte ikke på at Myanmar kanskje er et kroneksempel på moderne konflikter i dag, nemlig at de skjer internt i land og ikke mellom land. Men de er like krevende å lege ved en eventuell fred. Det pågår i dag fortsatt kamper inne i Myanmar mellom grupper. En vei ut av det krever et engasjement og støtte utenfra. Det vil også Norge støtte opp om.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Dette er den andre debatten vi har om dette i år, og jeg føler at Stortinget og regjeringen er i god dialog om å følge denne utviklingen nøye. Representanten Håbrekke sa det meget godt, at vi opplever forsiktig begeistring. Det synes jeg er en god kombinasjon – å være nøkterne om veien fremover. Jeg tror vi fra norsk side skal legge vekt på å følge utviklingen på bakken, som det heter, se den an og se hva som skjer. Da må vi også være i stand til å se hva som har skjedd til nå, siden den forrige debatten vi hadde. Utviklingen har jo ført det landet som kanskje har det sterkeste kritiske blikket på Myanmar, USA, til det skritt at president Obama har sendt sin utenriksminister på det første besøket på flere tiår til Myanmar. Spørsmålet ble reist om hva presidenten vil. Det kan jo ikke vi vite fullt ut. Jeg tror han ser at uten reformer kommer det ikke utvikling, at uten reformer kommer dette folket til å være plaget på en måte som skaper flere konflikter og mer utrygghet for ethvert regime. Jeg har ikke noen illusjoner om at det er mer eller mindre demokratiske instinkter i lederskapet i Myanmar, men jeg tror vi skal vokte oss for én tendens, og det er å flytte målpostene, som jeg sa, etter hvert som denne utviklingen går videre. Hvis realiteten er den at Myanmar er i ferd med å innføre en samfunnspraksis som er mer i tråd med internasjonale forpliktelser enn andre land i regionen, som vi ikke har sanksjoner til, får vi et problem når det gjelder å være likehendig mot forskjellige stater. Hvis det er slik at de vedtar en arbeidslov som ILO mener er den mest fremskredne i regionen, hvis det er slik at det kommer en pressefrihet som kan måles og observeres, og hvis det er slik at valgene de holder, er rettferdige – vel, så må vi finne en måte å svare på det på. Jeg merket meg at Høyres representant mente det ikke var grunn til å endre noe på politikken vår til nå. Det tar vi med oss, men jeg opplever samtidig at flertallet i salen er opptatt av at vi også, sammen med våre nære partnere, skal kunne bevege oss og sende signaler tilbake til regimet. Så vil jeg si, som et siste poeng: Det kan komme tilbakeslag, ja, og det skal vi være meget oppmerksomme på. Derfor er det slik at vi også må være i stand til å kunne reagere på tilbakeslag. Hvis det nå kommer signaler i retning av Myanmar som kan stimulere til en utvikling, og det kommer tilbakeslag, vel, så må vi også være i stand til å kunne spole dette tilbake fra vår side. Takk for en grei avklaring og et godt fundament for videre politikk på dette området, som jeg tror samler bred oppslutning i Stortinget.