Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-12-16:
Innledningsvis vil jeg vise til at Kristelig Folkeparti i forrige stortingsperiode fremmet forslag i Stortinget om en handlingsplan for CO2-håndtering fra store punktutslipp i industrien. Rensing av store punktutslipp i industrien er et av de mest effektive og målrettede tiltak for å få til store nasjonale utslippsreduksjoner. Per i dag finnes det mer enn ti industrianlegg i Norge med årlig utslipp av mer enn 400 000 tonn CO2-ekvivalenter. Staten er medeier i seks av disse industrianleggene. Dette gir en mulighet for iverksettelse av samarbeidsprosjekter om CO2-fangst og CO2-lagring. Men da trengs det altså en helt annen og mer helhetlig tilnærming til CO2-håndtering fra regjeringens side. CO2-håndtering er blitt et smertens barn for den sittende regjering, og slik ting utvikler seg på Mongstad og Kårstø, kan det virke som om vi bare har sett begynnelsen. Regjeringens lovede månelanding vil bli husket som et historisk mageplask. Det store uhellet var vel at man begynte arbeidet i feil ende. Mongstad og Kårstø ble bygget først, og så skulle man rense etterpå. Et av argumentene som nå brukes som forklaring på utsettelsen på Mongstad, er at dette er et varmt anlegg i drift inne på et raffineriområde. Det får et litt komisk skjær over seg, siden dette ikke bør være en nyhet for regjeringen. Nå som man ser at ting ikke går helt som forutsatt, er det visst ikke så farlig lenger, heller. Representanten Serigstad Valen har sagt i Romsdals Budstikke at det vil ikke være noe nederlag for SV om det skulle komme et renseanlegg i Fræna før på Mongstad, og representanten har gjentatt det samme i tidligere innlegg i denne debatten. Representanten Marthinsen sa i budsjettdebatten her på mandag at «det er ingen prestisje knyttet til at fullskala rensing på et av disse stedene må realiseres først». Når det gjelder «disse stedene», refererer hun da til Kårstø og Mongstad. I Soria Moria-erklæringen sier man at staten skal bidra økonomisk til CO2-rensing av gasskraftverk. Ingen vil derimot konkretisere hva dette betyr. Aktørene spør seg om dette bidraget innebærer 1 pst. eller 100 pst. av kostnadene, eller om myndighetene er villige til å garantere en fastpris per tonn CO2 som leveres ferdig renset fra et gass- eller kullkraftverk. Kristelig Folkeparti mener at det er behov for en mer helhetlig tilnærming til CO2-håndtering i Norge. En helhetlig sak fra regjeringen om CO2-strategi kunne bidratt til å sette ressursbruken på Kårstø og Mongstad i perspektiv til andre prosjekter. Med de store forsinkelsene vi nå ser på Mongstad, snakker vi ikke lenger om en månelanding. Norge er i dag langt unna den opprinnelige tanken om å påta seg et ansvar for å bygge og realisere et av de aller første fullskala CO2-renseanleggene i verden. Vi er vel i ferd med å havne i bakleksa, og leverer ansvar og kostnader for teknologiutvikling over til andre land. Istedenfor å resirkulere de samme pengene hvert eneste år i budsjettet til et prosjekt som stadig utsettes, bør regjeringen nå åpne opp for å ta regningen for rensing av CO2 et annet sted. Mye tyder på at det vil bli langt billigere å bygge kraftverket og renseanlegget parallelt, samt at man ikke bygger det inne på et eksplosjonsfarlig raffineri. Som et eksempel har Industrikraft Møre fått konsesjon for å realisere et gasskraftverk i Elnesvågen i Fræna, med krav om CO2-fangst fra første dag. Kristelig Folkeparti mener regjeringen bør åpne for bygging av et nytt gasskraftverk, fortrinnsvis i Midt-Norge, forutsatt krav om rensing fra dag én, og at staten tar regningen for renseanlegget. Kravet om rensing av Kårstø og Mongstad må fortsatt ligge fast. Det må det ikke være noen tvil om, mener Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkeparti støtter representantforslaget vi nå debatterer, og ber om at regjeringen fremmer en sak om en helhetlig plan for CO2-håndtering i Norge, slik at vi får litt perspektiv over denne debatten.