Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-02:
Jeg vil få starte med å takke komiteen for en grundig behandling av denne saken og si at norsk helsepersonell har en høy kvalitetsmessig og etisk standard. Det er derfor viktig å understreke innledningsvis at vi på Stortinget har stor tillit til ansatte i helsesektoren, som hver dag gjør en svært viktig jobb for den enkelte pasient og for samfunnet som helhet. Vi har og skal fortsatt ha et offentlig helsevesen som gir et bredt og omfattende helsetilbud til befolkninga. Samtidig har private og ideelle aktører vært et viktig supplement, som også har bidratt til å styrke det offentlige tilbudet. Særlig har vi sett dette innenfor psykisk helsevern og rusbehandling. Vi har behov for å styrke behandlingskapasiteten i helsetjenesten, i takt med både ny kunnskap og endrede behov i befolkninga. Det innebærer både økt satsing på offentlige helsetjenester og tilrettelegging for ideelle og private aktører. Økende innslag av private og ideelle aktører stiller krav til koordinering og samarbeid samt en større grad av årvåkenhet med hensyn til bierverv og mulige habilitetskonflikter. Vi må ikke være blinde for at det vil kunne oppstå habilitetskonflikter, og at det kan oppstå situasjoner hvor hensynet til pasienten ikke går foran andre interesser. Videre må vi være oppmerksomme på utfordringer knyttet til lojalitetskonflikter for helsepersonell med tilknytning til både offentlige og private aktører. Det er derfor både viktig og nødvendig at de regionale foretakene har utviklet og implementert gjennomgående retningslinjer og systemer for en enhetlig rapportering og kontroll av ansattes bierverv. Foretakene rapporterer også om dette i de årlige meldingene, noe som er viktig av hensyn til åpenhet og for å muliggjøre kontroll. Det er imidlertid grunn til å lytte til Den norske legeforening, som i sin høringsuttalelse gir uttrykk for at legene også i dag har etiske og juridiske forpliktelser til å gi informasjon om eksisterende offentlige tilbud, og at problemstillinga for øvrig bør håndteres lokalt, i henhold til foretakenes retningslinjer. Vi må ha en grunnleggende tillit til at både leger og andre ansatte i helsesektoren har en høy etisk standard, og at de setter hensynet til pasienten først. Flertallet, som Venstre er en del av, mener at utfordringer knyttet til bierverv og mulige habilitetskonflikter for øvrig ivaretas gjennom foretakenes retningslinjer og systemer. Vi forventer også at foretakene følger opp dette i avtaler med private og ideelle aktører. Så er komiteen samstemt om at det er viktig å legge til rette for at pasientene får nødvendig informasjon om både rettigheter og tilgjengelig offentlig behandlingstilbud. For at valgfriheten og muligheten skal bli reell, er det en forutsetning at man har innsikt i alternativene og hva de innebærer. Helsevesenet nyter stor tillit i befolkninga, og denne tilliten må forvaltes på en god måte. Pasienten skal være trygg på at han/hun får tilstrekkelig informasjon som gjør han/hun i stand til å ta et informert valg mellom eventuelle behandlingsalternativer. Derfor er også de regionale helseforetakene pålagt å gi god og forståelig informasjon om fritt sykehusvalg gjennom oppdragsdokumentene. Informative og lett tilgjengelige nettsider er viktig, og annen generell informasjonsvirksomhet. Men for at valgfriheten skal bli en realitet for alle, spiller legen en helt avgjørende rolle. For mange vil legens råd være helt avgjørende, og det er derfor viktig at legen er seg bevisst sin avgjørende rolle i samtale med pasienten. Her har helseforetakene åpenbart en viktig rolle med å tilrettelegge for at det gis grundig og god informasjon, samt å være tydelig på hvilke forventninger en har til leger og andre som gir pasienter informasjon om hvilke alternativer som finnes, og hva det innebærer med hensyn til både ventetid og kostnader. Pasientene har tillit til helsevesenet, og det er viktig at den ivaretas. Men den kan ikke vedtas, den må man gjøre seg fortjent til. Så vil jeg legge til: Dette med rolleblanding kan vi også diskutere opp mot rolleforståelse, og jeg føler et snev av noe underliggende her, at en vil dyrke en debatt om privatisering innenfor helsesektoren. Til Arbeiderpartiet, som har innført begrepet helseforetak og foretaksreformen. Sett i et tiårsperspektiv, det er ikke helt enkelt å si at det heller har bidratt til mindre rolleblanding eller en økt forståelse av hva en rolle i helsevesenet er. Når det gjelder utdanningsansvaret som foretakene har, et ansvar som fylkene ivaretok veldig bra, har foretakene kanskje løpt litt fra det, eller ikke tatt det helt på alvor, særlig når det gjelder utdanning av spesialister. Så det er mange debatter i debatten her som er viktig å ta opp. Jeg tør også å minne om komiteens besøk i Australia, hvor en så at 30 pst. av aktørene i sykehusbehandlinga var private, og vi har et rom å diskutere der.