Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-04:
SVs alternative forslag til statsbudsjett, presentert i finansinnstillingen, innebærer noen forslag til endringer i forhold til det som Regjeringen la fram, og for så vidt også i forhold til det som ble lagt fram i budsjettforliket, som går ut på at vi strammer inn for å kunne satse mer offensivt på kriminalomsorgen, Kriminalomsorg i frihet, fri rettshjelp og konfliktråd. Disse forslagene falt i forbindelse med behandlingen av finansinnstillingen, og vi tar dem ikke opp på nytt. Jeg har derfor tenkt å bruke mitt innlegg til å komme med noen kommentarer om de politiske linjene i budsjettinnstillingen fra justiskomiteen, der SV ikke er representert. SV er enig i at det er et problem knyttet til de barn og unge som er under den kriminelle lavalder, og som begår til dels alvorlige forbrytelser. Jeg er også enig i at man ser på om det fins andre former for reaksjoner overfor barne- og ungdomskriminalitet enn det man har i dag. Men vi vil advare mot å tro at man kan komme dette til livs ensidig gjennom straffeaksjoner. For vi har sett i mange andre land at når man senker alderen, presser man seg ned i stadig lavere aldersgrupper – altså at tiåringer begynner å begå betydelig og alvorlig kriminalitet, og det handler i veldig stor grad om barn som er utstøtt fra et fellesskap, og som sådan lett kommer i klørne på noen som gjerne vil utnytte dem. Det er ekstremt viktig å ha hovedfokus her på hvordan man kan klare å inkludere barn i et nærmiljø, at de ikke støtes ut, for som medlemmer av gjenger eller under regimer der gjengene alltid kan bruke mye sterkere represalier enn det en rettsstat noen gang kan bruke, så vil kanskje en del av de reaksjonene som kommer fra samfunnet, tvert imot bidra til at det barnet eller den ungdommen glir enda tettere inn i en gjeng – kapsles enda tettere inn. For eksempel det å skulle stå til offentlig spott og spe og vaske tagging eller rydde i parken sånn at alle kan se at her er det en ungdomskriminell som gjør opp for seg, tror jeg kan være status i en del miljøer, i stedet for at det virker avskrekkende og motsatt. Så her er det om å gjøre å bruke vett og forstand. Vi avventer det som eventuelt kommer fra justisministeren på dette. Det har vært mye diskusjon om drosjevirksomheten og piratdrosjevirksomheten – velfortjent – i løpet av de siste ukene og månedene, fordi det er en meget omfattende piratdrosjevirksomhet, og meget åpenlyst, på nattetid i alle de store byene, og kanskje også på mindre steder, men jeg har sjøl sett det, og det er helt utrolig hvor åpenlyst denne ulovlige geskjeften faktisk foregår. Så jeg ønsker inderlig at man sammen med den angjeldende kommune, f.eks. Oslo kommune, og politiet tenker på flere typer virkemidler som gjør at piratdrosjevirksomheten effektivt bekjempes. Virksomheten undergraver respekten for lov og orden, den undergraver seriøsiteten i drosjenæringen, og den undergraver ikke minst sikkerheten for passasjerene – som i tynne strømpebukser klokka fire om natta i kulde faller for fristelsen til å ta en bil de ikke skulle ha tatt. Denne virksomheten kan ha betydelige og alvorlige konsekvenser. SV er også opptatt av det som dreier seg om vold i hjemmet, og vi skulle ønske at man på en måte snudde litt på flisa når det gjelder hvordan kvinner og barn som utsettes for vold i hjemmet, i dag behandles. For den muligheten de har i dag, er å rømme til et krisesenter eller til familie, hvis de ikke bak den døra de låser igjen – der de aller fleste av oss andre i hvert fall er trygge – føler trygghet. Isteden burde man tenke mye mer i retning av hvordan man kan flytte voldsmannen ut, slik at kvinner og barn som i dag utsettes for vold i hjemmet, kan få være trygge i sitt eget hjem og være uten fare for overgrep. Det betyr at vi antakelig trenger en lovendring på dette punktet, at de kvinnene som utsettes for dette, automatisk burde få voldsalarm, og at de automatisk også burde få psykologhjelp/legehjelp. Dette er et stort voldsproblem i Norge. Det er også slik at vold avler vold, dvs. at de barna som blir slått hjemme når de er små, er de som slår på gata når de blir ungdom, og som slår sine egne barn når de får det. Dette er det feltet hvor en mest effektivt kan sette inn ressursene for å bekjempe volden generelt i samfunnet.