Erna Solberg (Høyre), 2013-10-23:
Velgerne ga 9. september Venstre, Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet et historisk stort flertall. Sammen har vi nedtegnet en historisk samarbeidsavtale hvor vi klart og tydelig sier at vi skal forvalte flertallet i fellesskap for å gjøre Norge bedre. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har lagt frem en ambisiøs politisk plattform: Sundvolden-erklæringen. Forrige fredag, 18.oktober, la vi frem en like ambisiøs regjeringserklæring her i Stortinget med fokus på de verdiene vi kommer til å arbeide etter. I dag vil jeg rette oppmerksomheten mot noen spesielt viktige oppgaver som vi skal ta fatt på: å realisere kunnskapssamfunnet, å styrke konkurransekraften for norske arbeidsplasser og ikke minst å forbedre vårt sosiale sikkerhetsnett. Vi er alle enige om at Norge er et godt land å bo i, og det er det for de aller fleste, men ikke for alle. Den erkjennelsen må enhver politiker i Norge ha med seg i arbeidet, at selv om de fleste av oss har det godt, så har ikke alle det like godt. Vi har lav arbeidsledighet, vi har et godt utbygd velferdssamfunn for de fleste, og vi har mange dyktige og engasjerte medarbeidere i offentlig og privat sektor som hver dag bidrar til at dette landet går fremover. Og vi har en frivillig sektor med stor kompetanse, stor aktivitet og som det står stor respekt av, og som er med på å gjøre Norge til et samfunn som bygger oss sammen som folk. Men det er veldig viktig som politiker alltid å ha som grunnlag at suksess i dag likevel ikke er en garanti for å få suksess i fremtiden. Det er viktig at vi har en erkjennelse av at den norske velferden, som finansierer mye av det bra vi ser i dag, bygger på en kombinasjon av rike, ikke-fornybare naturressurser og kompetanse knyttet til å videreforedle dem. Derfor er dette med kompetanse så utrolig viktig. Vi har fortsatt mange naturressurser i vårt samfunn, men det å realisere kunnskapssamfunnet er egentlig oppskriften på å sørge for suksess også i fremtiden. Regjeringen har satt seg store kunnskapsambisjoner. Vi skal utvikle verdensledende universitetsmiljøer. Vi skal bli et av Europas mest innovative land. Dette er ikke ambisjoner som innfris over natten; vi har disse ambisjonene fordi vi har et generasjonsperspektiv på det vi gjør i denne regjeringen. De skrittene vi gjør i denne fireårsperioden, skal gi resultater også i et generasjonsperspektiv – et mer robust velferdssamfunn. Arbeidet med å realisere kunnskapssamfunnet starter i skolen. Flere må tilegne seg grunnleggende skrive- og leseferdigheter. Flere må kvalifisere seg både for ingeniør- og realfag, men også for andre kompetansefag innenfor høyere utdanning, og da må vi satse på den viktigste ressursen vi har for å få til dette løftet, nemlig læreren. Denne regjeringen har sagt at vi skal satse massivt på etter- og videreutdanning av lærere. Mange lærere er veldig gode, men mange lærere sier også at de trenger mer påfyll for å bli enda bedre og for å nå målet om at hver enkelt elev skal møte en drømmelærer i klasserommet. Derfor skal regjeringen satse massivt på etter- og videreutdanning av lærere, og på sikt skal vi gjøre dette til en rett og en plikt. Jeg registrerer at Jens Stoltenberg slo fast i går at Arbeiderpartiet står fast ved sitt løfte om å doble innsatsen på etter- og videreutdanning av lærere. Men selv om det ble sagt i valgkampen, har vi altså ikke sett spor av dette de siste åtte årene, og heller ikke i det budsjettet som den avgående regjeringen la frem for kort tid tilbake. Nivået på 1 850 lærere og 400 skoleledere videreføres. Så hvis vi skal begynne en diskusjon om hvem som går vekk fra valgløftene, kan kanskje Arbeiderpartiet begynne der. Hvis noen skulle være i tvil, Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har langt større ambisjoner for etter- og videreutdanning, for lærerne og for kunnskapssatsingen. Vi skal legge om lærerutdanningen til en femårig master. Sammen med partene i arbeidslivet skal vi utvikle nye karriereveier i klasserommet med økt lønn og økt status, og det er viktig for å sikre rekruttering av de beste elevene til læreryrket i fremtiden. Jobben fortsetter med å styrke satsingen på forskning, på innovasjon og på kommersialisering av forskningsresultater – ja, sånn at vi bygger fremtidige, nye arbeidsplasser. Et av de viktigste grepene regjeringen skal ta for å styrke forskningen, er å øke avkastningen fra miljøteknologifondet som går til klima- og miljøformål. Det står nedtegnet i samarbeidsavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre at føre-var-prinsippet ligger til grunn. Vi skal etterlate kloden i bedre stand til våre etterkommere enn den vi selv mottok, og skal vi få til det, må vi satse på klima og miljø. Derfor vil regjeringen komme tilbake til Stortinget med en plan for hvordan vi i fellesskap kan forsterke klimaforliket. Jeg ser at klimaspørsmålet har utløst flere forslag til votering senere i denne debatten, og at SVs nyvunne frihet gjør at de ønsker en stortingsmelding om dette før sommeren. Vi skal jobbe så hardt og godt vi kan, men det viktigste nå er ikke å produsere en stortingsmelding, men å sørge for at resultatene bygges videre. Jeg minner om at selv om Stortinget vedtok at det første forliket skulle følges opp med en konkret stortingsmelding om klima i 2010, så kom den ikke før i 2012. Så selv om man er ivrig og har fått ny frihet, så bør man kanskje tenke på at vi nå skal ha en grundighet i dette arbeidet. Den andre store oppgaven jeg vil snakke om i dag, er å styrke konkurransekraften. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen vil bruke de store verdiene som har tilkommet vårt samfunn fra petroleumsvirksomheten, til å bygge Norge for fremtiden. Vi må bedre enn i dag klare å bruke denne enestående muligheten til å skape varige verdier for vårt samfunn og for kommende generasjoner. Et viktig satsingsområde for denne regjeringen blir å styrke norske arbeidsplassers konkurransekraft og skape flere trygge arbeidsplasser. Å ha en jobb gir personlig utvikling, et sosialt fellesskap og trygghet for familiene, ja, det gir faktisk mer enn bare de pengene man får. For landet gir trygge jobber muligheten til å videreutvikle velferdssamfunnet vårt. Det er viktig at verdiene skapes før de kan deles. Tryggheten for gode velferdsordninger kommer ikke fra oljeformuen; tryggheten for gode velferdsordninger kommer fra summen av arbeidskraften til hver enkelt av oss. Derfor er det et viktig mål at flest mulig er i arbeid. Det gir stor grunn til bekymring å se den sterke todelingen vi har i norsk økonomi. Der olje- og gassindustrien og den tilhørende leverandørindustrien skaper store verdier gjennom en høy oljepris, sliter tradisjonell industri med svakere etterspørsel fra Europa og i perioder med sterk kronekurs. Norge kan gjøre lite alene for å skape ny vekst i de europeiske landene som preges av gjeldskrisen, men regjeringen kan styrke konkurransekraften til de norske bedriftene som skal konkurrere, både i det europeiske markedet og internasjonalt. Jeg har lyst å peke på noen bidrag som er spesielt viktige. Vi vil investere mer i vekstfremmende skattelettelser, infrastruktur, kunnskap og miljøteknologi for å styrke konkurransekraften til arbeidsplassene i Fastlands-Norge. Sett i forhold til størrelsen på norsk økonomi, er investeringene i næringslivet på fastlandet på et lavt nivå. Det forsterker behovet for å trigge det som gjør at man vil investere mer, bl.a. å redusere den særnorske formuesskatten. Dersom eierne av norske arbeidsplasser kan la mer penger stå igjen i bedriften, kan det investeres i nye maskiner, nytt utstyr og nye arbeidsplasser. Lavere skatt på norske arbeidsplasser vil derfor styrke konkurransekraften. Å senke skattene er i tråd med valgløftene våre. Tallfestingen kommer selvfølgelig i de enkelte budsjettene. Det er også i tråd med det som var valgløftet vårt. Skatt har ingen forrang foran de andre viktige satsingene på konkurransekraft, men det er en nødvendig del for å styrke konkurransekraften, sammen med infrastrukturen, kunnskapssatsingen og å sørge for at vi har mye bedre satsing på forskning i årene fremover. Et annet viktig bidrag er som sagt å bygge landet med infrastruktur. Norge er et langstrakt land, og vi er avhengig av et godt utbygd veinett. Ja, man kan faktisk ikke snakke om distriktspolitikk i Norge uten å legge vekt på infrastruktur og veinettet. Oljeinntektene gir oss en unik mulighet til å satse og investere i moderne og effektive veier for fremtiden. Derfor vil regjeringen satse mer på samferdsel. Bedre veier gjør det også tryggere å ferdes i trafikken. Bedre vei og bane gjør det også raskere og dermed også rimeligere å sende varer inn i, ut av og på tvers av landet. En kraftig kollektivsatsing er nødvendig for at de store byene fortsatt skal kunne vokse og være levelige, og for å få klimagassutslippene ned. Bedre infrastruktur vil styrke norsk konkurransekraft, og når konkurransekraften styrkes, trygger vi også velferden og får muligheten til å videreutvikle den. For å gjøre Norge bedre vil Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen i større grad basere sin politikk på tillit til enkeltmennesker, familier, gründere og frivilligheten. Vi mener at Norge blir bedre av å bruke alle gode krefter. Vi er et lite land, men vi er mange som kan bidra, hvis vi bruker alle de gode kreftene. Jeg vil på nytt understreke det vi sa i regjeringserklæringen: «Mange krefter og store ressurser vil gå til spille dersom vi gjør politikken til kamp mellom offentlig, frivillig og privat sektor, hvor bare den ene kan vinne.» Alle bør bidra. Regjeringen har som et prioritert mål å styrke det sosiale sikkerhetsnettet. Jeg har snakket mye om å tette hullene for utsatte grupper. Like viktig er det å sørge for at helsekøene går ned og kvaliteten går opp for de helsetjenestene som gis. Derfor skal vi bruke ledig kapasitet hos private og ideelle, for å få ned helsekøene og for å innføre fritt behandlingsvalg. Vi starter med rus og psykisk helsevern. Det gjør vi for å få ned ventetidene for en pasientgruppe, fordi det å vente på behandlingsplass kan bety at motivasjonen for å bli frisk forsvinner. Det er en dårlig innsats fra vårt samfunn. Tiden er nå inne for å prioritere rus og psykisk helse i helsevesenet. Psykiske helseplager er en av de aller viktigste årsakene til sykdom og fravær på arbeidsplassen. Derfor må vi gjøre det enklere å kombinere jobb med behov for behandling i perioder med mindre eller større psykiske sykdomsplager. Ulike psykiske plager krever ulik oppfølging. Noen trenger ro, hvile og helsehjelp. For andre kan det å gå sykemeldt gjøre ting verre. Denne fleksibiliteten må vi jobbe for å få inn i hele vårt arbeids- og samfunnsliv. Først da klarer vi å ta gode grep for å bedre den psykiske helsen. Regjeringen vil jobbe for å organisere helsetjenester bedre. Arbeidet skal skje gradvis, og de ansatte skal involveres i prosessen. Det siste poenget jeg har lyst å ta opp i dag, er regjeringens samarbeid med Stortinget. Regjeringen skal forvalte det politiske flertallet i fellesskap med Kristelig Folkeparti og Venstre. Vi skal ha tett kontakt med våre stortingsgrupper. Regjeringen ønsker også et konstruktivt samarbeid med opposisjonen. Jeg er derfor veldig glad for at veldig mange opposisjonspolitikere i løpet av denne debatten har erklært at de skal være konstruktive. Det er viktig for det norske samfunnet. Store reformer er tjent med brede forlik. Da blir de varige og bedre. Derfor er regjeringen innstilt på å komme med åpne spørsmål og diskusjoner til Stortinget for å finne de gode prosessene og for å få igjennom de viktige, store og fremtidsrettede reformene. Derfor er det også viktig at de gode ideer og forslag som kommer fra andre partier, skal vurderes seriøst og gis en god tilbakemelding. Fra tid til annen vil helt sikkert konstruktive forslag også bli vedtatt, fordi vi i fellesskap har et ansvar for å forvalte Norge fremover – uansett om man er i posisjon eller opposisjon. Vi ser frem til en periode hvor Stortinget forsterkes som politisk verksted, og vi ser frem til ordskiftene som følger med. Da regner vi med at man gjør som man sier, nemlig stemmer for det man er for og passer på å være i god dialog om at det ikke bare blir politisk spill, men at det arbeidet som regjeringen og Stortinget skal gjøre i fellesskap de neste fire årene, faktisk blir til det beste for innbyggerne i Norge.