Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Trygghet for helt vanlige folk er viktig for Arbeiderpartiet. Vi ser derfor med stor bekymring på at forskjellene øker og gir grunnlag for utrygghet. Skal man oppleve reell trygghet og en faktisk situasjon som sikrer trygghet, er likeverdig tilgang på velferdstjenester helt usedvanlig viktig. Det kan ikke forundre noen at Arbeiderpartiet mener at disse tjenestene skal organiseres via et offentlig tilbud eller et tilbud gitt av en ideell organisasjon. Dette står i sterk kontrast til Høyre, som har en ideologisk tilnærming til at offentlige velferdstjenester skal privatiseres. Privatisering av offentlige velferdstjenester gir ikke flere sysselsatte eller økt verdiskaping, men det gir større utrygghet, økte forskjeller og redusert folkevalgt styring av viktige tjenester. Da representanten Trond Helleland tidligere i dag kom med sin helt utrolige uttalelse om at privat sektor ikke er verdsatt av venstresiden, var dette en meningsløs og litt flåsete uttalelse som kun må oppfattes som et forsøk på å dekke over noen av de store utfordringene som faktisk preger norsk økonomi. Et av Høyres mest brukte argumenter høsten 2013 var behovet for omstilling av norsk økonomi, redusert oljeavhengighet og bekymringen knyttet til todelingen i norsk økonomi – den skulle fjernes. Siden den gang har det ikke manglet på retorikk, men på politikk og resultater. Når norsk økonomi nå går noe bedre, handler det igjen om oppgang i olje- og gassektoren og framveksten av den todelte økonomien. Det må nå vises større evne til å omgjøre retorikk til en politikk som faktisk underbygger vekst i riktige fastlandsinvesteringer. LOs sjeføkonom Roger Bjørnstad skriver i en kronikk denne uken: «Norsk økonomi er inne i en svært svak konjunkturoppgang. Faktisk har vi ikke registrert en så svak oppgang før.» Det er det motsatte av det representanten Njåstad akkurat nå prøvde å presentere. Påstanden til Bjørnstad er godt underbygd i en analyse utført av LO. For hver krone bedriftene går med overskudd, går kun 50 øre til investeringer i ny næringsvirksomhet. Investeringene som gjøres, og arbeidsplassene som skapes innenfor fastlandsøkonomien, er lavproduktive og lite robuste i møte med nye konjunkturer. Det har i tillegg skjedd store omfordelinger av verdiskapingen. Arbeidstakerne har fått mindre, og bedriftseierne har fått mer. Oppsummert: Forskjellene øker – det investeres feil. NHOs kvartalsrapport som kom i går, underbygger også en svak optimisme i økonomien, men tar også med bekymringsfulle forhold. NHO advarer mot at en fallende andel av de yngre aldersgruppene er i arbeid. Ifølge NHO er det også bekymringsfullt at det er fallende andeler som er i arbeid, og økt trygdetilhørighet for folk i arbeidsfør alder. Det er også urovekkende forhold knyttet til eksportparametere, og flere viktige punkter er nedjustert siden forrige rapport – med andre ord: krevende og alvorlige forhold. Derfor synes jeg det er bra at regjeringen også denne gangen tar opp at den største utfordringen er å få til en omstilling av norsk økonomi for å skape nye arbeidsplasser og flere ben å stå på. Jeg håper at vi denne gangen, etter fem år med en retorisk tilnærming, for én gangs skyld kan se en politisk tilnærming til dette temaet også fra regjeringens side. Vi har tro på små forskjeller mellom folk, noe som gir høyere tillit og et mer produktivt næringsliv som i større grad kan investere i framtiden. Vi tror trygge folk våger mer. Derfor er det nødvendig å ha en politikk som sikrer faste jobber og mindre forskjeller, også for å underbygge verdiskapingen. Kraftoverskuddet og fornybar kraft må prioriteres for vekst og verdiskaping i Norge. Vi må sikre rammebetingelsene som gjør Norge til et foretrukket land å investere i. Vi må bearbeide mer og skape merverdier av de fantastiske råstoffene vi har tilgang på, enten det er fisk, skog, mineraler, vind eller vannkraftressurser. De generelle grepene i næringspolitikken er mislykket. Milliarder i skattelette øker ikke investeringene i framtidsrettede, trygge arbeidsplasser. Vi trenger en spesifikk politikk som utvikler mulighetene, sikrer investeringene og gir et trygt grunnlag for framtidens verdiskaping, som igjen sikrer trygge, gode arbeidsplasser for framtiden. Vi trenger derfor mindre retorikk og mer politikk. Vi må skape mer trygghet og ikke mindre, for sjølfolkene inkludert. Vi bør bruke de store pengene på nye muligheter, reduserte forskjeller, økt trygghet og likeverdige muligheter for folk.