Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
La meg i likhet med saksordføreren vise til debatten tidligere i dag om nordisk samarbeid. Alle talerne pratet vel om hvor viktig det nordiske samarbeidet var, og jeg la merke til at det var flere talere som pratet om hvor viktig det var med nordisk samarbeid innenfor transport og samferdsel. Jeg bet meg merke i at Høyres Ingjerd Schou f.eks. pratet om jernbaneinfrastruktur på tvers av landegrensene. Dette er bra. Men da må vi starte – da må vi komme i gang. Og så positiv som saksordfører Gunnes – iallfall her nå fra talerstolen – uttrykte at han var til sterkere jernbanesamarbeid mellom Norge og Sverige, er det for meg en gåte hvorfor han og stortingsflertallet stemmer ned forslagene om å utarbeide konsekvensutredninger for jernbanen mellom Oslo og Stockholm og Oslo og Göteborg. Vi må komme i gang, vi må starte dette arbeidet, og jeg minner om at det er snakk om å utarbeide utredninger i første omgang. Jeg må også si at jeg er litt i stuss etter å ha lest uttalelsene fra Kristelig Folkepartis Grøvan i Dagsavisen i dag. Han er jo en mann som vanligvis har god oversikt, men jeg er rett og slett litt usikker på om han har skjønt hva forslagsstillerne og mindretallet i transportkomiteen legger fram til behandling her i dag. Det har ingenting med de nåværende prioriteringene i Nasjonal transportplan å gjøre. Det kommer senere, selvfølgelig må prosjekter prioriteres, men det er langt fram i tid til vi ser for oss noen utbygging mellom Oslo og Stockholm og Oslo og Göteborg. Så vi må starte med utredninger, og vi må komme i gang. Jeg er også litt usikker på om Grøvan har pratet med partifellene sine i Akershus og Østfold om dette, for de lokale Kristelig Folkeparti-representantene er av de mest ivrige i arbeidet med å komme i gang med å utarbeide disse KVU-ene. La oss innrømme at i mange år er det pratet om å styrke grensebanene, Oslo–Stockholm og Oslo–Göteborg. Litt er gjort, men den store satsingen har uteblitt. La oss være ærlige på det. Når vi alle gjennom skiftende flertall og skiftende regjeringer har sittet og foretatt prioriteringer i Nasjonal transportplan og skal velge mellom jernbanetilbudet til de reisende i Lillestrøm og på Kolbotn eller på Skoppum eller på Råde – opp mot grensebanene – ja, så er det de hjemlige jernbanestrekningene som har vunnet fram i Nasjonal transportplan. Derfor er det interessant at det nå faktisk også er lansert forslag der grensekryssende baneutbygging kan finansieres gjennom billettpriser. Om det er mulig, klarer ikke jeg å svare på, og sikkert ingen andre her i salen heller, men la oss i alle fall se nærmere på det og utrede om det er mulig. Det er, når det gjelder jernbaneforbindelsen mellom Oslo og Stockholm, lansert tre ulike alternativer for en opprustet jernbane. Det er et alternativ om Kongsvinger, et om Bjørkelangen og et om Askim. Hvilket av disse alternativene som er best, kan ikke jeg svare på, men det skulle ikke være farlig å utrede og se nærmere på det. Det samme er tilfellet når det gjelder jernbanen mellom Oslo og Göteborg. Der er det lansert to mulige hovedalternativer, et gjennom Tistedalen og Dalsland og et gjennom områdene rundt Strömstad og via Bohuslänkysten. Igjen: Hva som er best, er vanskelig for oss her å svare på nå, derfor burde vi utrede dette og få mer fakta på bordet. I mars var transportkomiteen på komitéreise nettopp i Stockholm og Göteborg, og da hørtes det fra alle partier ut som at det var viktig å starte et nærmere samarbeid og utrede nærmere et økt jernbanetilbud mellom Oslo og Stockholm og Oslo og Göteborg. Var det bare festtaler? Etter at vi reiste hjem igjen til Oslo og Stortinget, er man plutselig – iallfall flertallet – ikke så interessert i å starte utredninger for å gjøre dette. Det er trist at vi i dag ikke får flertall for at det skal gjennomføres konseptvalgutredninger – hvis det er slik at Kristelig Folkeparti kommer til å stemme imot. Helt til slutt vil jeg ta opp forslagene nr. 1 og 2, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV.