Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-03-27:
La meg også få lov til å takke utenriksministeren for en god utenrikspolitisk redegjørelse på tirsdag. Ingenting bekjemper fattigdom mer effektivt enn markedsøkonomi, og utenriksministerens vektlegging av handel som verktøy for gjensidig avhengighet kan ikke overvurderes. Aristoteles, ikke Fleksnes, introduserte uttrykket: «The whole is greater than the sum of its parts», og det er nettopp det handel over landegrensene skaper. Det forutsetter selvsagt at landene får produsere og selge det de gjør best og billigst. Handel skaper gjensidig avhengighet, det skaper respekt for hverandre og det gjør væpnet konflikt veldig kostbart for alle parter. Global handel innebærer at hvert land ikke trenger å produsere alt det trenger til eget forbruk. Hvert land produserer det det er best til, og det det har de beste forutsetninger for å produsere. Det betyr igjen villighet til omstilling. Jeg er glad for at regjeringen har et slikt utgangspunkt. La meg kort berøre hvilken rolle handel har for konflikten mellom Russland og Ukraina. Russlands inntog på Krim var et brudd på folkeretten, og det bør selvsagt fordømmes, noe Norge sammen med de fleste andre land har gjort. Men kanskje vel så interessant er de refleksjonene landene foreløpig har gjort i ettertid, nemlig at kostnadene ved en total boikott av Russland vil være for store for alle parter involvert. Handel har gjort Russland og land i Vesten gjensidig avhengige av hverandre. Dette viser at handel over landegrensene i seg selv kan være konfliktdempende. Liberalisme og åpenhet fungerer, proteksjonisme fungerer ikke, eller for å sitere utenriksministeren: «Denne krisen angår oss alle, men er likevel ikke et bilateralt spørsmål mellom Norge og Russland. Det er i Norges interesse å fortsette samarbeidet med Russland om utfordringer vi bare kan finne løsninger på i fellesskap, innen ansvarlig ressursforvaltning, miljøvern og økonomi. Norge ønsker å videreføre den gode kontakten som allerede finnes mellom våre to folk – den som har ført til åpnere grenser og større gjensidig forståelse, ikke minst i nord.» Verden er i stadig større grad preget av gjensidig avhengighet. Økt handel gagner alle. Det er derfor positivt at regjeringen vil gjennomføre et taktskifte i arbeidet med å fremme norske næringsinteresser internasjonalt, og at Norge vil styrke sin diplomatiske tilstedeværelse i disse fremvoksende økonomiene. Jeg forutsetter da at vi vil redusere tilstedeværelsen i andre land. Utenriksministerens ambisjoner om at utenrikstjenesten i fremtiden skal fremme norske næringsinteresser på en strategisk og mer målrettet og helhetlig måte er riktig vei å gå. At dette som en konsekvens styrker næringslivssatsingen i Utenriksdepartementet ved å samle arbeidet med næringsfremme, økonomisk diplomati, energi og en fremtidsrettet utviklingspolitikk er positivt. Jeg forutsetter igjen at dette parallelt betyr mindre fokus på andre områder. Prioriterer man noe opp, må man prioritere noe annet ned. Utenriksministeren understreket videre at regjeringens overordnede ambisjon er å bidra til å utrydde all ekstrem fattigdom. Han poengterte at fra 1990 til 2010 har andelen ekstremt fattige blitt halvert. Samtidig har vi hatt en voldsom befolkningsvekst. Siden 1990 er vi blitt 1,7 milliarder flere mennesker på jorden. Det i seg selv er flere mennesker enn det fantes på jorden i 1900. Vi har altså greid å redusere fattigdommen, samtidig som verdens befolkning har økt kraftig. Ifølge FN vil det i 2050 være nesten 10 milliarder mennesker på jorden. «Varig fattigdomsreduksjon forutsetter inkluderende økonomisk vekst, økt handel, innovasjon og entreprenørskap – og at vi utnytter de utallige mulighetene som ligger i ny teknologi. Vi skal bidra til at verdenssamfunnet når de ambisiøse målene vi har satt oss.» Dette var et sitat fra utenriksministeren. Den forventede befolkningsveksten er med andre ord i overkant av – ja, jeg sier fra her i salen – 240 000 mennesker hver eneste dag frem til 2050. Det er et helt ufattelig tall. Det betyr at verdens befolkning øker med om lag Norges befolkning hver tredje uke. Alle disse skal fortrinnsvis ha dekket grunnleggende behov som mat, vann og energi. I et slikt perspektiv er det særlig interessant å lytte til den norske klimadebatten, eller for å si det på denne måten: Verdens klima blir ikke særlig annerledes ved at en og annen stortingsrepresentant kjører elbil. Jeg vil i den forbindelse anbefale både regjering og opposisjon å lytte noe mer til finansinvestor Øystein Stray Spetalen. Man skal uansett ikke se bort fra at Norges fokus i større grad bør være på hvordan Norge på ulikt vis kan bidra til å løse de utfordringene FN har varslet vil komme. Jeg vil også takke utenriksministeren for at han i sin redegjørelse vektla menneskerettighetene. Som ministeren helt korrekt uttrykte det: Menneskerettighetene kan aldri relativiseres. I den sammenheng er det viktig at vi er tydelige på hva disse rettighetene faktisk er. De viktigste er likeverd, likestilling, ytringsfrihet, personlig frihet og religionsfrihet. Det er viktig at vi sier hva de faktisk er, istedenfor at vi bare snakker om «menneskerettighetene».