trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Nå ble sikkert statsråden litt overrasket. Jeg skal stille et industrispørsmål, om noe som jeg også tok opp på talerstolen, nemlig om produksjonen av kompositt, som også statsråden nevnte – og mange forstår kanskje ikke hvor avansert faktisk er – og de mange arbeidsplasser og den teknologi som utvikles på Kongsberg. Jeg har fått flere henvendelser fra aktører både innenfor prosjektet og utenfor når det gjelder å få komposittutdanning i Norge. Skal vi lykkes i fremtiden, er det naturlig at vi også er i stand til å utdanne dem som skal jobbe for oss. Er det noe som regjeringen, Forsvarsdepartementet, Forsvaret eller Kongsberg vurderer å snakke om, og eventuelt vurderer å starte?
Ingjerd Schou (Høyre), 2014-06-19:
Jeg skal være veldig kort, for jeg synes representanten Thommessen har redegjort godt for det som er presidentskapets holdning. Det går mer på presisjonen når det gjelder betegnelser og språkformulering. Stortingsrepresentanter har altså ikke lønn. Stortingsrepresentanter har godtgjørelse. Stortingsrepresentanter har heller ingen stilling og finnes ikke i noen stillingskode. Vi har et verv. Det er basert på tillit. Lover er ikke veiledende i dette landet, og arbeidsmiljøloven gjelder for folk som har stilling. Men for oss gjør det altså ikke det. For representanter gjelder ikke arbeidsmiljøloven, og vi har sånn sett ingen regulert arbeidstid. Når det nå i omtalen hele tiden er snakk om at representanter har lønn og stilling, er ikke det av den type betegnelser som tilfaller representanter. Det handler om tillit, det handler om godtgjøring, det handler om verv, og det er altså ingen regulert arbeidstid.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-19:
Jeg hadde virkelig ikke tenkt å ta ordet i debatten – jeg satt her og ventet på en annen. Jeg har bare lyst til å si: Det at vi ikke er på så veldig feil spor, indikerer to ting. Det første er at nesten alle som har hatt ordet, har sagt at de syns vi er på noenlunde riktig nivå. Vi tjener ikke for mye, og vi tjener ikke for lite. Og presselosjen er tom. Det betyr at det ikke er en stor debatt ute i samfunnet om hvorvidt stortingsrepresentanter tjener for mye eller tjener for lite. Vi er ikke et land der man har representanter som tjener så lite at man har diskusjoner om hvorvidt noen er korrupte. Vi er heller ikke et land der vi tjener så mye at vi blir sagt å ha avstand til folket. De aller fleste av oss som sitter i denne salen i dag, har gått eller tatt trikken til det norske stortinget. Det betyr at vi er ikke så ille ute å kjøre, sett i relasjon til dem vi er satt til å være tillitsmenn for, og den jobben vi gjør. Så vi skal ikke skru opp dette til en veldig mye hardere debatt enn det er. Det jeg syns er viktig, er at vi hele tida er på vakt overfor at den forskjellen skal bli for stor. Derfor syns jeg Karin Andersens innlegg er helt ok å ha en diskusjon om. Men akkurat nå syns jeg at vi er på riktig spor. Det er ikke noe gap mellom dem vi er valgt for, og dem vi skal representere, som er så stort at det ikke kan forsvares, men jeg syns det er viktig at vi hele tida har en debatt om hvordan vi finner det riktige vippepunktet. Hvis man kikker på parlamentarikere og parlamentarikeres lønn rundt omkring i verden, er det ingen sammenheng mellom gode parlamentarikere og gode lønner. Den gode balansen er når man har balanse mellom det man har, i et noenlunde likestilt samfunn, og tillitsvalgte som føler at de får betalt for den jobben de gjør.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-19:
Jeg skal ikke bidra til å forlenge debatten, men jeg har bare lyst til å påpeke noen ting. Ja, det står mye om hvor «selvstendig» denne enheten skal være innenfor Sivilombudsmannen, men det blir likevel lagt sammen. Jeg hadde håpet at dette skulle ligge hver for seg, men jeg har tapt det, og så får vi se hvordan den institusjonen kommer til å utvikle seg over tid. Så til Tetzschner, som mener at man ikke rangerer menneskerettighetene fordi alle jo er inkorporert, men da er spørsmålet mitt: Hvorfor legger man da noen inn i Grunnloven og noen ikke – det er jo egentlig et argument for ikke å legge noen inn i Grunnloven? Ved å legge noen inn i Grunnloven og andre ikke, mener jeg at vi rangerer. Det kan Michael Tetzschner være enig eller uenig i, men det var i hvert fall en stor debatt da vi behandlet Grunnloven her. Så er det klart: Norge er ikke et u-land på menneskerettigheter, men jeg tror vi er mye dårligere enn det vi sjøl gir et bilde av, og enn det den offentlige debatten faktisk gir et bilde av. Det er jo ikke så ofte – det er jo ikke slik at det skjer mange ganger i måneden – at vi får dommer mot oss i EMD, men det gjør vi, og vi er et av de landene som ikke bryr oss noe særlig om det. Under den forrige regjeringa hadde vi en statsråd som – etter dommer i EMD – holdt hoverende pressekonferanser om det i vandrehallen, for så ikke å gjøre noen ting med det lovmessig. Og Venstre hadde et forslag knyttet til varetekt, som vi sto ganske alene om i løpet av de siste dagene. Så det er ikke slik at EMD-dommer påvirker norsk politikk særlig sterkt, så jeg håper jo at dette er en institusjonen som kommer til å bidra. Jeg er grunnleggende glad i dag. Det var veldig liten tro på at vi skulle få gjennomført dette da vi fremmet forslaget i forrige periode. Så det at vi så tidlig – i neste periode – at vi skulle klare å få det til, syns jeg er kjempebra, og det har vi mange å takke for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-19:
Jeg har ikke behov for å bruke Tetzschners arroganse, men jeg kan prøve med noen fakta. Grunnen til at vi fikk B-status, var ikke Norsk senter for menneskerettigheters faglighet, men på grunn av senterets uavhengighet. Det bryter grunnleggende med disse tingene. Jeg syns fortsatt ikke at Tetzschners argumentasjonsrekke for hvorfor noen menneskerettigheter skal inn i Grunnloven og andre ikke, henger sammen. Hans argumentasjon burde egentlig ende opp med at man ikke tar inn noen menneskerettigheter i Grunnloven. Holdninga til politiske prosesser kontra de juridiske rettighetene for å beskytte enkeltindividet mot overgrep fra flertallet tror jeg handler om et grunnleggende ulikt syn på demokratiet. Jeg mener at poenget med demokratiet er at flertallet ikke alltid har makten, men at mindretallet har noe det skulle sagt, og at man ikke kan bli tråkket på av flertallsvedtak.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-06-19:
Takk for en innholdsrik, reflekterende og klok debatt, det har denne saken fortjent. All ære til representanten Olemic Thommessen – og da også stortingspresidenten – som satte denne saken på dagens kart. Til siste taler, representanten Michael Tetzschner: Ja, vi skal følge det vanlige maktfordelingsprinsippet med at Stortinget skal vedta lover, og at det er domstoler som skal utøve de lovene vi vedtar, også i denne saken. Så er det riktig som representanten Bård Vegar Solhjell sier, at den institusjonen vi nå ønsker å opprette, er en institusjon som skal ha sin selvstendighet, som skal være underlagt Stortinget, men som samlokaliseres med Sivilombudsmannen for å bruke de synergieffektene som en slik samlokalisering kan gi når det gjelder administrativ tilknytning – og kun det. Det er viktig for presidentskapet å understreke. Så synes jeg at representanten Trine Skei Grande har gode poenger når det gjelder dette med enkeltpersoner, og at det også bør reflekteres i det arbeidet som nå skal skje i den arbeidsgruppen som skal jobbe utover høsten.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-06-19:
Først har jeg lyst til å rette en takk til Venstre, som har tatt opp dette viktige forslaget. De små og mellomstore bedriftene er enormt viktige for verdiskapingen og velferden i landet vårt. En bedre tilrettelegging for disse bedriftene vil gi enorm avkastning i form av arbeidsplasser, verdiskaping og velferd. Nye og etablerte bedrifter er helt sentralt. Uten dem stanser Norge. Det er de gode ideene fra enkeltpersoner som genererer de framtidige verdiene i landet vårt. Derfor må vi hegne om dem, og vi må løfte fram dem som tør satse. Ved å støtte opp om de innovative og gründerne, investerer vi i framtiden. Enkeltpersonforetakene har lenge kommet dårligere ut når det gjelder skatt, sosiale rettigheter og tilgang på kapital. Dette er en skjevhet det er behov for rette opp i for å sikre at ikke terskelen for å satse, blir for høy. Kristelig Folkeparti har som mål at Norge skal være ett av de mest nyskapende landene. Innovasjon er da veldig viktig. Vi vet at innovasjon er en viktig drivkraft for utvikling av samfunnet. Utvikling av nye og innovative ideer er ofte nyttig for flere bedrifter enn dem som utvikler ideene. Det er også sånn at utvikling av ideer ofte innebærer større risiko enn det man kanskje har tilgjengelig i sine investorer. Derfor er det også viktig å ta fatt og se på systemer rundt dette. Videre vet vi at små og mellomstore bedrifter ofte står for halvparten av verdiskapingen i norsk næringsliv. De er innovative, de er omstillingsdyktige, men det er krevende for dem å overleve og vokse. Fem år etter oppstart er det bare 30 pst. av bedriftene som fortsatt er aktive. Gjentatte ganger har vi fått høre følgende fra bedriftene om krav til myndighetene: Gi oss mindre firkantet arbeidsliv, smartere skatt, enklere hverdag og smartere samhandling mellom det offentlige og næringsliv. Vi er glad for den gjennomgangen som nå er varslet fra regjeringen. Vi støtter helhjertet opp om forslaget Venstre har fremmet, og komitéinnstillingen vi nå har til behandling, for vi mener dette er viktig for et framtidig innovativt næringsliv i Norge.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-06-19:
Dette forslaget løfter en nødvendig og aktuell debatt. Det er gjentatte ganger i media kommet fram bekymring om helsemessige utfordringer og bærekraftutfordringer knyttet til bruk av palmeolje. Bærekraft, sporbarhet og merking har vært et gjennomgående tema i debatten. I brevet fra statsråden til denne saken kommer det fram at 50 pst. av det internasjonale palmeoljemarkedet nå er underlagt strenge interne bærekraftkriterier. Videre kommer det fram at Norge støtter opp under internasjonale tiltak for å styrke bærekraften i produksjonen av palmeolje. Palmeolje er et internasjonalt produkt, og Kristelig Folkeparti mener det er bedre med forpliktende og harmoniserte internasjonale regelverk enn å vedta særnorske regler og tiltak. Det er viktig at det i dag blir slått fast at det skal sikres bedre informasjon til forbrukere og stimuleres til at palmeolje produseres på en bærekraftig måte. I behandlingen av denne saken i komiteen har hensynet blitt flyttet vekk fra bærekraft- og miljøutfordringer og over til næringspolitiske og helsemessige aspekter. Der har vi allerede gode rutiner og et godt EØS-harmonisert regelverk for merking. Samtidig vet vi at det tas sikte på at matinformasjonsforordningen skal tre i kraft i Norge samtidig med at den trer i kraft i EU, 13. desember dette år. Denne forordningen skal gjøre det lettere å finne ut hva matvarene inneholder, bl.a. hvilken type vegetabilsk olje eller fett de inneholder. Samtidig har næringsmiddelindustrien selv tatt initiativ til bruk av bærekraftig palmeolje i matvarer gjennom «Initiativ for bruk av bærekraftig palmeolje i Norge», der bedriftene som stiller seg bak dette initiativet, forplikter seg til kun å benytte bærekraftig produsert palmeolje eller sertifisert palmeolje i henhold til kriteriene til rundebordskonferansen for bærekraftig palmeolje, RSPO, innen utgangen av 2015. Denne er i dag verdens mest kjente sertifiseringsordning for palmeolje, og Regnskogfondet sier at det er vesentlig bedre å kjøpe RSPO-sertifisert palmeolje enn palmeolje som ikke er sertifisert. Hver av bedriftene som står bak dette initiativet, forplikter seg til å redegjøre for hvor mye palmeolje de bruker samt hvor stor andel som er sertifisert i henhold til RSPOs kriterier eller gjennom andre sertifiserings- og kontrollsystemer. Bedriftene skal også rapportere hvor stor andel av palmeoljen som er sporbar. Dette er et prisverdig initiativ fra næringen selv og vil være et viktig element for å sikre at palmeolje som er brukt og omsatt i Norge, er bærekraftig. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av at det skal være bærekraftig, sporbar palmeolje, og at informasjonen til forbrukerne om bruken av palmeolje i matvarer skal være god. Jeg mener dette er godt dekket i de forpliktelsene næringen selv har pålagt seg, og i de forpliktelsene som følger av eksisterende og kommende regelverk.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-06-19:
Aller først tusen takk til saksordføreren for et godt politisk håndverk i denne saken. Kristelig Folkeparti støtter frihandelsavtalen mellom Norge og Colombia. Jeg har lyst til bare å fokusere på ett aspekt i mitt litt korte innlegg, det som går på menneskerettighetssituasjonen. Det er ikke noen tvil om at Colombia er i en alvorlig situasjon når det gjelder menneskerettigheter. Det er konflikter. Det er krevende for dem som står opp for menneskerettighetene, og det er krevende for mange som er forfulgt. Samtidig gir FNs høykommissær for menneskerettigheter dagens regjering anerkjennelse for det arbeidet som gjøres. Det er viktig. Det har vært en lang prosess – fra vi undertegnet denne frihandelsavtalen, og fram til 2014. Fra Kristelig Folkepartis side har det vært riktig å vente med ratifiseringen av avtalen, slik at vi fikk på plass MoU-en. Hvis vi ser på dette fra fagforeningssiden, sier lederen av LO, Gerd Kristiansen, at det var en stor seier da MoU-en ble oppnådd, og at det var viktig å vente. Som representanten Else-May Botten sa, er vi opptatt av at vi får rapporter om hvordan det går med dette arbeidet. Det er ikke noen tvil om at i komiteen var det nettopp dette punktet som gjorde det vanskelig for mange å være med på å støtte en frihandelsavtale: at menneskerettighetssituasjonen i Colombia er krevende. Ja, det tas grep – det skal man ha anerkjennelse for – men det er hele tiden nye grep som må tas for at menneskerettighetssituasjonen for alle i Colombia skal bli bedre.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Sidan vi først driv med takking, kan eg godt tenkje meg å takke stortingspresidenten. Eg legg gjerne til både den eine og den andre utover det, ikkje minst presidentskapet og arbeidet deira med saka, som eg synest har forbetra dette ytterlegare. Representanten Skei Grande heldt eit godt innlegg. Ho gav fleire eksempel på store utfordringar vi har med menneskerettar i Noreg. Andre kunne ha vore nemnt. Praksisen vår når det gjeld varetektsfengsling, får jamleg kritikk frå internasjonale uavhengige vurderingar av Noreg. Bruken vår av tvang i psykiatrien er eit anna felt som heilt openbert har menneskerettsutfordringar knytte til seg. Men så er det òg lov å seie at på svært viktige felt i samfunnet har Noreg gjort store framsteg når det gjeld menneskerettar dei siste tiåra. I denne saka kan det være verd å berre stoppe ved kanskje dei to viktigaste grunnane til det. Éin viktig grunn er at vi i Noreg har sterke krefter som har organisert seg for å arbeide fram endringar og forbetringar i menneskerettane, for seg sjølv og andre. Men ein annan grunn er at vi har ein tradisjon for at uavhengige – forskarar, institusjonar i Noreg og internasjonale miljø – ser myndigheitene og praksisen deira i korta. Det er nettopp dette, den rolla, denne institusjonen vil verte ei styrking av. Noreg har i ei rekkje andre land støtta arbeidet med opprettinga av nasjonale institusjonar for menneskerettar. Dei er viktige i mange andre land. Ein slik institusjon vil òg vere viktig i Noreg, viss vi får han til å fungere. Så SV stillar seg heilt og fullt bak innstillinga frå presidentskapet. Så må eg stoppe opp ved ein liten ting som representanten Skei Grande òg sa. Ho sa, viss eg forstod det rett, at ho ikkje heilt likte den modellen som er føreslegen her no, fordi institusjonen no vert lagd under Sivilombotsmannen. Men det er ikkje det som står i innstillinga. Der står det stikk motsette. Forslaget hadde innebore det. Så eg vil berre presisere at det ikkje heilt kan stå seg, føler eg, frå Stortingets talarstol, sånn at vi er einige om kva vi faktisk gjer. For det som står i innstillinga, er at «ny nasjonal institusjon for menneskerettigheter opprettes som en selvstendig institusjon, underlagt Stortinget». Og så vert det argumentert over fleire avsnitt for at det berre er ei administrativ tilknyting til Sivilombotsmannen. For SV er dette ein svært avgjerande del av innstillinga, så eg oppfattar at det er viktig at det er full einigheit om det frå Stortingets side når vi no opprettar denne institusjonen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Det har vorte lagt store ressursar i å utvikle JSM til våre – og forhåpentleg fleire sine – framtidige F-35. Ein viktig del av arbeidet med å utvikle dette har vore målet om å få etablert eit fleirnasjonalt samarbeid på integrasjonen av JSM etter trinn 2. Det har så langt ikkje lykkast. Som fleire vil vere klar over, står det i Innst. 441 S, for 2010–2011, til Prop. 110 S, for 2010–2011, at dersom fleirnasjonalt samarbeid ikkje vart oppnådd, ville det ikkje vere grunnlag for å gå vidare med seinare trinn av utviklinga. Seinare behandla Stortinget Forsvarets langtidsplan, Prop. 73 S, for 2011–2012, Et forsvar for vår tid, der det vart sett ei ramme for den samla pengebruken, med ei tilleggsløyving utanfor som vi skulle ha i samband med planen. Den ekstra summen var særlig grunngjeve med den store kampflyinvesteringa vi står overfor. Eg – og Sosialistisk Venstreparti – har kome til, under nokon tvil, at sjølv om vi sa at vi ikkje ville gå vidare med det utan at vi oppnådde eit fleirnasjonalt samarbeid, så er det eit prosjekt som det er lagt store ressursar i, som vi bør ha stor tru på, og som det derfor er riktig å gå vidare med. Men det er viktig at vi held på den klare føresetnaden om ei samla økonomisk ramme, som eit samla storting slutta seg til ved behandlinga av langtidsplanen. Det er svært viktig – uansett kva for sektor det gjeld i samfunnet – at ein ikkje styrer på den måten at ein først set ei klar ramme, så kan ein rekne med, av erfaring, at det nok alltid vert løyvd ein del pengar i tillegg, dersom ein ikkje får det til likevel. Derfor vil vi absolutt at ein tek dei ekstra ressursane som vert lagde i utviklinga av JSM, frå den eksisterande forsvarsramma og det tillegget ein har vorte einige om, på toppen av den. Vi fremmar eit eige forslag om det her i salen, som eg hermed tek opp. Vi kjem til å stemme imot tilrådinga til vedtak som ligg i fleirtalsinnstillinga her no.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Representanten Breivik heldt som ofte før eit reflektert og godt innlegg, og det er freistande å seie at viss auka ressursar til Venstres stortingsgruppe kan bidra til ei så fornuftig politikkendring, er det kanskje verdt det. Men det eg teikna meg for å spørje om i replikk, var at det kom opp, både frå Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti, ein debatt om moms, og eg er nysgjerrig på å høyre kva som er Venstres syn på utviklinga når det gjeld momsregimet for papir- og digitalaviser.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Med all mogleg respekt, det er ingen av mottakarane av dette som er blant tungvektarane i Medie-Noreg. Det er andre aviser, og for den saks skuld NRK, TV 2 og andre medier som er dei tunge og store. Det som kjenneteiknar dei som mottek produksjonsstøtte, er at det er litt ulike typar aviser, men som er avhengig av støtte for at vi skal få det samla mediemangfaldet. Det er nokre meiningsberande aviser som er svært viktige, som vi derfor synest det er riktig å ha i mente når vi lagar ordningar. Så er det mangfaldet av mange små lokalaviser som òg er viktig å ha i mente. Som det har blitt sagt før her: Har ein ei rammestyrt ordning, må ein fordele innafor ramma eller gjere noko med ramma. Vi har både i 2013 og 2014 lagt fram forslag om å auka ramma, noko som etter mitt syn har gjeve ei betring, både for nokre av dei meiningsberande som tek ein del stor del av kaka, og for dei mange små, som òg er ein viktig del av mangfaldet. Det ville vore på høg tid!
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
SV er moderne, men representanten Stordalens versjon av korleis han tenkjer at SV meiner vi vil bli oppfatta, høyrdes ikkje så moderne ut. Det er eg einig i. Det er moderne politikk å sørgje for at ein har både viktige, meiningsberande aviser og eit stort mangfald av lokalaviser. Elles må eg få seie at dersom ein skal gje Høgre og Framstegspartiet skryt for iallfall ein ting i denne debatten, er det at dei har bestemt seg for å gå ned med flagget til topps. Det føler eg vi i stor mon har fått demonstrert no. Men eg vil oppmode dei til allereie no å begynne å førebu verkelegheita etter voteringa og finne ut korleis ein skal handtere dei store utfordringane mediebransjen har – og leggje denne runden bak seg kanskje.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Eg er eigentleg grunnleggjande einig i den retninga kulturministeren tar for å beskrive det som skjer, nemleg at nettet inneber ei kjempemoglegheit for journalistikk i framtida. Det vert lettare å nå mange til ein lågare kostnad, og det vert mange fleire moglegheiter til sjølv å vere bidragsytar, vere debattant. Men omstillinga er tøff å ta for mange. Oppgåva til politikarane er å sørgje for å vere leiande i å ta dei nye moglegheitene i bruk – utan at kompetansen og alt anna som ligg i dei etablerte husa, forsvinn – når forretningsmodellane endrar seg, og salet av papiraviser og annonseinntekter går ned. Det eg kunne tenkje meg å spørje kulturministeren om, er: Bortsett frå momsspørsmålet – som har vore nemnt her – og produksjonsstøtta, vurderer kulturministeren andre moglege politiske grep, anten det som kostar pengar, eller det som ikkje kostar pengar, for å støtte omstillinga, støtte mediebransjen i den vanskelege situasjonen han er i no?
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-06-19:
Det var Marit Arnstads visitt til undertegnede som jeg etter litt overveielse fant ut ikke kunne stå helt uimotsagt. Ellers var det et Ibsen-sitat som kom til meg da jeg hørte innlegget, og det er at når utgangspunktet er som galest, blir som oftest resultatet originalest – nettopp dette at hvis man biter seg fast i forestillingen om at rundskrivet som gikk ut fra departementet, er utenfor konsesjonsloven, vil man selvfølgelig få en lett prosedyre for å si at lovendringer ikke skal komme gjennom rundskriv. Det er det jo ingen som bestrider. Men det vi egentlig diskuterer, som jeg også mener at jeg i mitt første innlegg viste meget klart, er at dette rundskrivet går inn i rekken av presiserende rundskriv som har hatt samme vurderingstema og til dels likelydende konklusjoner, og da viser jeg altså til landbruks- og matministre, fra Arbeiderpartiet Gunhild Øyangen, og fra Senterpartiet Lars Peder Brekk. Så var jeg, som representanten Arnstad også refererte til, inne på at dagens lovgivning har en formålsparagraf hvor det sies at landbruksforvaltningen og prispolitikken skal utformes av hensyn til hva som er samfunnsmessig forsvarlig pris. Det var i den forbindelse jeg tillot meg å trekke inn at det har store samfunnsmessige skadevirkninger i form av underregulerte priser. Det er derfor vi har kvittet oss med den form for regulering, bl.a. i boligmarkedet, fordi det har andre skjevheter som man kanskje oppdager etter lang virketid. Essensen av dette er at det ikke er grunnlag for, som Arnstad sier, at man skal beklage seg over at statsråden ikke hadde politisk flertall bak det rundskrivet – nettopp fordi hun ikke trengte noe politisk flertall fordi det rundskrivet var innenfor rammen av gjeldende lov. Men så er det et moment som peker fremover mot ny lovgivning, og det er at det har kommet tilbakemelding om at omsetningen kan ha gått ned fordi markedet har overdrevne forventninger om hvilke endringer som kommer. Da kan det være greit å bruke det handlingsrommet som dagens lov gir, nemlig at man kan ha en rimelig og rimeligere prispolitikk innenfor de skjønnsvurderinger som allerede er fastslått i gjeldende lov, uten på noen måte å forskuttere hva en ny lov vil inneholde.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-06-19:
Til det siste: Selvfølgelig er det skjønnspregede regler, men det er ikke sånn at fordi man har utøvd et skjønn, er det hevet over kritikk. Det er til og med slik at det er ganske treffende å si at den beslutningen som ble tatt, var meget uskjønnsom. Det er det vi diskuterer. Når det så gjelder spørsmålet om inhabilitet, har jeg ikke uttalt meg om hvorvidt Navarsete eller hennes mann var inhabile på dette tidspunktet. Det var ikke det jeg sa i mitt første innlegg. Jeg sa at én av grunnene til at vi tok medienes omtale av dette alvorlig, var at de, som kjent, tidligere i fasen, hvor man parallelt vurderte tre muligheter, som grunneiere hadde meldt seg selv inhabile. Det var bare for å varsle hvilken tematikk dette er. Det er selvfølgelig ikke slik at vi trakk noen forhåndskonklusjon om det. Det er derfor vi ikke har tatt dette opp senere i innstillingen. Det er retningslinjer internt i regjeringen, hvor man pålegger statsrådene å «utvise varsomhet med å fatte endelige beslutninger i viktige og kontroversielle saker». «Viktige» for seg og «kontroversielle» for seg. Det er ikke krav om at de skal være både viktige og kontroversielle. Så at man kan vise til at et vedtak finner gjenklang noen steder, fratar det selvfølgelig ikke karakteren av å være viktig. Man må spørre tilbake: Hvor går grensen for hva som er viktig? Er det en stor sak når den er på 800 mill. kr? – Det er det tydeligvis ikke. Er det 1 mrd. kr som er grensen? For dem som måtte være i tvil, må den ha vært veldig viktig med tanke på det kontaktmønsteret som var internt i regjeringen rett før man fikk overtalt statsråd Solhjell til å treffe den beslutningen som han ellers hadde hatt halvannet år på å treffe en beslutning i. Det er selvfølgelig ikke slik at det under normale omstendigheter ville vært galt å treffe en slik beslutning med negativ samfunnsmessig nytte og 400 mill. kr i ekstrautgifter for skattebetalerne. Det er mange slike beslutninger, men da skal det ikke skje mellom flyttekassene på statsrådens kontor. Det er det som er det grunnleggende temaet her. Så vil jeg bare avslutte med å si at et medlem av kontrollkomiteen finner trøst i at vi nå vedlegger dette protokollen, og at merknadene dermed ikke er å legge vekt på. Jeg synes det er viktig at et medlem av kontrollkomiteen er fullt ut opplyst om at når vi vedlegger et dokument protokollen, betyr ikke det at merknadene er slettet. De virker. Det er slik vi jobber med stortingsmeldinger. De vedlegges, i formen, protokollen, men flertallsmerknadene har føring for den videre håndtering av saken.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-06-19:
På tampen må jeg si at temaet fortsatt er det vi har brakt frem i protokolltilførselen, nemlig hvorvidt det ble utvist varsomhet med å fatte endelige beslutninger i viktige og kontroversielle saker etter at man hadde varslet at regjeringen ville gå av. Vi mener at den varsomheten ikke ble utøvet. Når man da likevel insisterer på at, joda, man var innenfor – de riktignok skjønnspregede – retningslinjene internt i regjeringen, mener vi det er utøvet et galt og uriktig skjønn. Det er det som ligger i formuleringen «uskjønnsom beslutning». Saken gjelder jo ikke alt det andre, f.eks. om noen var glad for beslutningen. Følgelig er da også henvisningen som statsråden gjør, helt korrekt, nemlig at dette er Stortingets vurdering av den forrige regjeringens embetsførsel, som den nåværende selvfølgelig ikke har noen oppfatning om.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-06-19:
Eg føler behov for å ta ordet i denne saka som representant for Sogn og Fjordane. Det er ein underleg debatt ein er vitne til. Ein har ei sak der spelereglane er følgde. Det er ikkje brot på forvaltningspraksis. Inhabilitet ligg ikkje føre. Det er lytta til kommunestyret og fylkestinget sine samrøystes vedtak om korleis ein ønskte eit traséval, og så skal saka ende som ein stor debatt i Stortinget. Det er lite tilrådeleg å innføre eit prinsipp om at det skal vere vanskeleg å engasjere seg i saker frå eigen kommune. Vi kjem alle frå ein kommune, og vi har alle eit engasjement ut i frå det, men vi skal følgje spelereglane, og det er gjort i denne saka. Så undrar eg meg litt over det momentet som blir trekt inn, rundt Fylkesmannen. Fylkesmannen må jo leggje ned motsegn for å kunne prøve å stoppe ei sak. Dette er ei sak som ein lokalt har vore einige om. Det er gjeve klare råd frå fylket til departementet. Det er korrekt saksbehandling. Saka var komen på statsråden sitt bord, og avgjerd kunne takast. Det er veldig alvorleg å prøve å late det hengje mistanke ved dei tidlegare statsrådane Liv Signe Navarsete og Bård Vegar Solhjell utan at det er grunnlag for det. Det er veldig vanskeleg å verne seg mot slike mistankar. Difor er det ganske viktig at ein har denne debatten i Stortinget i dag og får slått fast ein gong for alle at dei to tidlegare statsrådane er frikjende. Statsråd Sanner seier at dette ikkje er utanfor generell praksis. Dei er frikjende, og da kan saka leggjast død.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-19:
Til det første spørsmålet: Det er klart at vi har et bredt spekter i vår tilnærming til industriell retur i dette kampflyprogrammet. Når JSM nevnes, og for så vidt også APEX og kompositt, som det store, er det fordi det er det som har potensial for å gi størst industriell retur, men det er ikke det eneste. Det er mange bedrifter involvert, både som hovedleverandører og ikke minst som underleverandører. Bare utviklinga av trinn 3 vil gi potensial for rundt regnet 60 nye bedrifter som kan involveres bare i dette prosjektet med Kongsberg. Så er det også, som representanten Nybakk er inne på, viktig at vi også jobber for at flere land skal kjøpe missilet og ha det på flyene. Dette er viktig av flere årsaker. Det ene er at det er viktig for den operative evnen i NATO at våre partnere har det samme missilet, men det er også viktig industrielt sett for Kongsberg – og jeg vil også si for staten, fordi det foreligger en royaltyavtale dersom missilet selges til andre land.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-19:
Jeg var ukjent med problemstillinga om at det ikke finnes en utdanning innen kompositt. Men som representanten Tybring-Gjedde helt riktig nevner, er det et veldig stort miljø for utvikling av kompositt – et teknologisk krevende materiale, det også, og det er bygget en stor komposittfabrikk nettopp for å ta høyde for at en skal kunne gjøre dette industrielt. Hvilke utdanninger som opprettes, ligger til kunnskapsministeren å vurdere, men det er selvfølgelig en interessant ting å diskutere med kunnskapsministeren. I likhet med at vi generelt ønsker å satse mer på teknologisk utdanning i Norge, er dette noe som kan gå inn i den diskusjonen, så det vil jeg ta med meg til kunnskapsministeren. Jeg regner også med at representanten Tybring-Gjedde tar det opp direkte med kunnskapsministeren.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-19:
For å kvittere ut saksordførerens innlegg: Jeg er jeg helt enig i dette. Vi er nå i gang med to prosesser i Forsvarsdepartementet. Det ene er å legge praktisk til rette for at vi innfører – med Stortingets godkjennelse neste høst – allmenn verneplikt. Vi må foreta en del grep for å gjøre det mulig. Det andre er at vi til høsten vil sette ned et eget utvalg som skal arbeide med nettopp de spørsmålene representanten Nybakk nevner, nemlig hvordan vi kan sørge for å modernisere og utvikle innholdet i førstegangstjenesten i tråd med Forsvarets behov. Det er et arbeid jeg ser veldig fram til. Jeg tror det er viktig at vi gjør det – også fordi det er bred enighet i denne sal om at verneplikten skal opprettholdes. For å opprettholde verneplikten er det viktig å utvikle førstegangstjenesten på en god måte. Dette arbeidet er vi i gang med – og vil fortsette med til høsten.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Jeg lyttet med interesse til det siste som forsvarsministeren sa, for det er viktig at Norge er veldig aktiv overfor både Lockheed Martin og amerikanske myndigheter når det gjelder å få skikkelige industriavtaler. Som statsråden understreket, er Joint Strike Missile i en særstilling og en særklasse når det gjelder både innovasjon, arbeidsplasser og industriutvikling – ikke bare på Kongsberg, men hos en rekke underleverandører. Jeg vil likevel be statsråden være helt klar på at man også er opptatt av industriavtaler utover både Joint Strike Missile, komposittproduksjonen og annet som nå er på gang. Jeg vil også spørre statsråden om hun er innstilt på å stå på for å få JSM på flere fly, hos flere partnerland.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Saksordføreren skal ikke holde noe langt innlegg. Jeg vil bare vise til at dette dreier seg om endringer i statsbudsjettet for 2014 under Forsvarsdepartementet, Endringar i «Regulativ for tillegg til utskrivne vernepliktige mannskap», hvor man konkluderer med en regulering basert på lønnsoppgjøret mellom staten og hovedorganisasjonene. Det finner komiteen rimelig å slutte seg til. Det dreier seg om en økning på 2,3 pst. Grunnen til at jeg ba om ordet, er egentlig for å vise til en liten merknad i innstillingen, at «det er viktig at innretningen på førstegangstjenesten må utvikles for å være best mulig tilpasset» Forsvarets behov, men også samfunnets behov – og ikke minst «den enkelte vernepliktiges behov». Dette er for så vidt ikke temaet her, men det kunne vært verdt en egen debatt. Vi får se om vi kan komme tilbake til det.
Trond Helleland (Høyre), 2014-06-19:
Bakgrunnen for JSM-prosjektet er at ingeniører som jobbet med sjømålsmissilet NSM, i 2004 laget en studie der det ble konkludert med at det var gode muligheter for at et nytt missil basert på NSM, kunne passe inn i bomberommet på Joint Strike Fighter. Siden starten på JSM-prosjektet har det vært et lagarbeid der Forsvaret, Forsvarsdepartementet og FFI har spilt hverandre gode. Kongsberg kunne ikke gjort dette alene, men det er naturlig at det er på Kongsberg utviklingen først og fremst foregår. Samtidig har en hatt eksterne uavhengige studier som har vist at NSM og JSM er missiler med ytelse langt utover det som finnes på markedet i dag og de nærmeste årene, noe som utenriks- og forsvarskomiteen fikk understreket da vi besøkte Washington DC. Senere analyser fra andre partnerland bekrefter dette. Industrielle og nasjonale interesser gjør imidlertid at selv ledende produkter trenger sterk støtte for å lykkes, og i så måte er forsvarsindustrien spesiell. Jeg er glad for de nyhetene statsråden presenterte i sitt innlegg, om partnerskap med Australia, og om satsing på å få i gang nye partnerskapsprosjekter. Stortinget har tidligere, bl.a. i Innst. 388 S for 2011–2012 knyttet til Prop. 73 S for 2011–2012, understreket viktigheten av JSM – operativt, industrielt og med tanke på forskning. Det er viktig å gjenta hvor viktig JSM er for industrien. Som en del av den nasjonale industrielle satsingen er JSM viktig for å kunne realisere Stortingets mål for industrisamarbeid, og sikre nasjonal verdiskaping over tid. Utviklingen av NSM, sjømålsmissilet, har vært en suksess, og det er nå i produksjon i Polen og Norge. Det flybårne JSM på F-35, Joint Strike Fighter, vil få stor betydning for framtidig virksomhet og arbeidsplasser i Kongsberg. Da Kongsberg Våpenfabrikk fikk problemer og måtte restruktureres, var det 4 500 ansatte der. Nå er det over 8 000 mennesker som jobber i industrien – høyteknologisk industri – på Kongsberg. Det er et av de sterkeste industrielle clusterne – om ikke det sterkeste – i Norge. Hvis missilet blir standard på flyene, kan det skape mange nye arbeidsplasser. Det er samtidig viktig å understreke den operative betydning JSM har for Forsvaret. JSM gjør Luftforsvaret i stand til å ivareta kritiske nasjonale oppgaver der det i dag ikke finnes andre løsninger. Vi utvikler nå et missil anpasset framtidens kampfly. Det vil bety en slagkraftig lavrisikokapasitet som fullt ut utnytter F-35s fordeler. Det er fantastisk å se den utvikling som har vært på Kongsberg etter omstruktureringen av Kongsberg Våpenfabrikk. Det har vært en formidabel sysselsettingsvekst, og utvikling av våpenteknologi har vært en driver for annen teknologisk utvikling, for oljeindustrien og for andre viktige sektorer i Norge. Derfor er det viktig at vi støtter dette prosjektet.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Representanten Grøvan holdt et veldig tenksomt innlegg. Hvis vi hørte nøye på hva han sa, sa han at han for sin del mente at priskontrollen var et veldig viktig instrument i landbrukspolitikken. Nå vet vi ikke hva Venstre mener – det er mulig at Venstres representant nå vil ta ordet og gi uttrykk for sitt syn. Men allikevel dokumenterer dette for meg at det ikke er mulig for regjeringa å si at en har flertall for en alternativ politikk til den lovbestemmelsen vi har i dag, slik som debatten her nå er. Det understreker ytterligere det prinsipielle spørsmålet i denne saken. For hele begrunnelsen til statsråden i de brev hun har gitt til oss, og hva hun nettopp sa på Stortingets talerstol, er at det skal komme en ny politikk og derfor måtte de sende et brev, slik at eiendomssakene ikke stanser opp. Men er det slik at regjeringa har et flertall, eller har de ikke et flertall, for å oppheve priskontrollen i konsesjonsbestemmelsene? Jeg hørte ikke Grøvan si det. Jeg vet ikke riktig hva Venstre mener. Men det gjør saken ytterligere alvorlig at den argumentasjonen for å sende brevet som statsråden presenterer for Stortinget også her i dag, ikke har fundament i det som er et dokumentert flertall. Da er vi selvfølgelig tilbake til at det burde bety at Venstre og Kristelig Folkeparti stemte for forslaget til vedtak I. Det har representanten Grøvan sagt at de ikke vil. Jeg forstår den parlamentariske begrunnelsen, så jeg skjønner det. Men dette har en alvorlig side som det er min plikt å påpeke overfor Stortinget: Dette setter kontrollkomiteens autoritet under press. For da går de parlamentariske, prinsipielle sidene ved saken over det som er kontrollkomiteens oppgave og funksjon. Det synes jeg er alvorlig. Det er et flertall i kontrollkomiteen som mener at dette ikke skulle vært gjort. Det står helt tydelig i merknadene, og de er ikke skrevet av oss engang. De er skrevet av Kristelig Folkeparti og Venstre også selv. Til slutt vil jeg bare si: Representanten Tetzschner sa at standpunktene var besmittet av politiske synspunkter. Når vi hørte på representanten Tetzschner, forstår jeg hvorfor han sier det. For et tydeligere politisk innlegg i juridiske formuleringer enn hva han holdt, kan du lete lenge etter. Det var helt tydelig og åpenbart at det fungerer på den måten. Men brevet, som relaterer seg til regjeringserklæringa, er selvfølgelig basert på en politisk mening. Det er det som er problemet når stortingsflertallet ikke har kvittert dette ut.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Kort om to forhold: Representanten Thorheim har vært oppe to ganger og sagt at forslaget ikke stemmer med realitetene. Men når det står i brevet at priskontrollen ikke skal tillegges avgjørende vekt, er det helt åpenbart at man her forsøker å omgå lovens bestemmelser, og at det begrunner forslaget vi har fremmet. Det er det som ligger i saken – jeg ville bare si det. Det andre jeg vil si noe om, er lovtolking. Stortingssalen er ikke en rettssal, det er Norges nasjonalforsamling. Det vi står overfor her, er et flertall – vi har nå hørt representanten Raja si at han står bak kritikken – som mener at lovforståelsen har vært feil. Da er det det som gjelder, ikke andre juridiske betraktninger. Dette er konstitusjonell praksis og sedvane i Norge. Alt annet ville rive ned hele rettspraksisen vår – om ikke dette var tilfellet.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Jeg lyttet veldig godt til statsråd Jan Tore Sanners innlegg. Jeg må si det er et innlegg jeg er godt fornøyd med. Han bekrefter innholdet i brevet, hvor det er naturlig, selvfølgelig, som han også selv sier, at det ikke er opp til han å bedømme. Men han sa heller ikke at han mente at dette var utenfor det som er normal praksis. Det var bra at han ikke sa det, for vi er helt enige om at de reglene vi har, er bra. Arbeiderpartiet for sin del har ikke hatt noe behov for å kritisere disse reglene. Våre regjeringer har fulgt dem på vanlig måte, og vi legger til grunn at kommende regjeringer vil kunne følge dem – uten at vi vil framføre dette som forvaltningsbrudd og lite skjønnsom opptreden. Det er det som er saken. Det er det som ikke må bli hengende – det er ikke det som har skjedd i denne saken. Derfor mener jeg nå at dette kan ende bra, i den forstand at statsråd Sanner har ryddet opp i dette. Han sier det som er å si, både direkte og indirekte, nemlig at de reglene som ligger der, er greie, og det er opp til den enkelte regjering å følge dem på en skjønnsom og riktig måte. Det har statsråd Solhjell gjort. Og all kritikken mot Navarsete er nå helt borte. De som har framført den her i stortingssalen, burde ta det innover seg – rett og slett. Det gjenstår. Så vil jeg bare si til slutt nevne Statens vegvesens anke og behandling av saker. Vi har sjekket en del forhold, og det høres kanskje litt spesielt ut, men det mest relevante å sammenligne med er forrige regjeringsskifte, altså etter Bondevik-regjeringa. Da var dette med friskoler veldig spesielt. Da traff tidligere statsråd Clemet avgjørelser om gjennomføring i strid med direktoratet. Direktoratet hadde mange innsigelser, men hun avgjorde det i strid med disse. Det kan du politisk kritisere, men vi har aldri kritisert det forvaltningsmessig. Jeg mener ikke at det var galt heller, at hun gjorde det det i så måte. Politisk skulle hun ikke gjort det, og heller ikke forvaltningsmessig. Det er dette som er nerven i hele spørsmålet. Man forsøker å gjøre dette til en plattform for et politisk angrep på to tidligere statsråder, attpåtil bare som en protokolltilførsel i komiteen. Det siste får vi ta opp med presidentskapet, om det er i tråd med forretningsorden, så det får vi konkret komme tilbake til. Jeg forteller Stortinget nå at det skal jeg sørge for at vi gjør. Men det andre mener jeg at vi nå har lagt dødt, slik saken nå ligger.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Jeg satt og håpet at jeg skulle slippe å gå opp en gang til, men når Tetzschner sier det han sier, kommer vi igjen, og det kommer til å fortsette til det tar slutt, for det er ikke slik at de skal få siste ord i denne saken her. I denne saka er det vi som har rett – nemlig! Det ville vært greit om Tetzschner rett og slett gikk opp på denne talerstol og sa: Vel, vel, vi får stoppe med det som nå er. Jeg tviler på om så skjer. At den opptreden som vi ser her, også setter statsråden i klemma, er det ikke noen tvil om, for det Tetzschner sier, er i strid med hva statsråden sa fra talerstolen. Han sa at det er regjeringas eget ansvar å utøve det skjønnet, og det er ingen andre som har kritisert et sånt skjønn. Derfor er det helt avgjørende viktig at vi slår fast – før vi slutter denne debatten – at det som er gjort, er innenfor reglene, det er i henhold til god forvaltningspraksis, det har ikke vært brudd på noe regelverk, og det har vært en helt ordinær behandling av en ankesak. Så er det blitt gjort til en politisk sak som attpåtil etterpå er forsøkt skjult gjennom protokolltilførsel. Det er ikke akseptabelt, vi kan ikke ha det slik, og jeg markerer veldig tydelig at jeg er enig med statsråd Sanner, og jeg er svært uenig i det Michael Tetzschner framfører her.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Det er ofte slik at hvis en gjentar en feil mange nok ganger, blir det til slutt rett. Representanten Lundteigen nevnte på nytt at det bare blir skallet igjen når man tar vekk selve priskontrollen. I denne saken har de rød-grønne gjentatte ganger hevdet at statsråden med sitt brev har opphevet i § 9 første ledd nr. 1. Dette er ikke riktig. Statsråden har kun henstilt om at pris ikke skal tillegges avgjørende vekt når en foretar vurdering på bredt grunnlag blant alle de fem tidligere nevnte kriteriene. Til representanten Karin Andersen, som uttrykte undring over at regjeringspartiene fremmer disse to partienes politikk: Ja, det skulle bare mangle. Det er jo den politikken de to nevnte partiene er innvalgt på. Jeg må si at jeg synes denne saken har blitt en stor storm i et meget lite vannglass. Statsråden har i dag meddelt oss at hun kommer med en sak om priskontroll. Den vil bli forelagt Stortinget i morgen, og til høsten vil vi få anledning til å diskutere selve loven. Men inntil da er det bra at statsråden har gjort et forsøk på å dempe usikkerheten i denne type saker.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Representantene fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har for sin del i utgangspunktet ikke sett behov for å åpne kontrollsak i denne sakens anledning. En av grunnene er at den forrige regjeringen har gått av, og det er vanskelig å holde en tidligere statsråd konstitusjonelt ansvarlig. Et annet forhold som har vært medvirkende, er at samtaler mellom regjeringsmedlemmer etter lang og sikker sedvane ikke gjøres offentlig kjent. Slik sett er det vanskelig å oppklare hvilken påvirkningsrolle tidligere statsråd Navarsete har hatt i denne saken. At politikere engasjerer seg i saker som berører deres eget valgdistrikt, er naturlig og bra. Problemet oppstår når saker får en slik karakter at de nærmer seg å gi en personlig vinning av et vedtak. Det har tidlig vært grunn til å kunne tro – på bakgrunn av bl.a. presseoppslag – at man kanskje har hatt en vinning av at denne saken får et utfall med en mye dyrere veiløsning enn den våre veistyresmakter har anbefalt. Det er viktig hvordan statsråden opptrer i en slik saks anledning, og for å være sikret en uhildet avgjørelse som det ikke kan stilles spørsmål ved, burde en ha ventet til etter regjeringsskiftet med å treffe en beslutning i denne saken. Det var tross alt ikke en ny sak. Den hadde vært til vurdering over en lang periode, 17,5 måneder, og den var til behandling helt fram til den nye regjeringen skulle tiltrå. Når statsråd Solhjell likevel valgte å behandle en slik sak, som er av stor økonomisk betydning, samtidig som den åpenbart var av politisk karakter, framstår beslutningen om å fatte vedtak på dette tidspunktet som lite skjønnsom. På bakgrunn av dette fremmer Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre en protokolltilførsel. Kristelig Folkeparti har nå trukket seg fra protokolltilførselen, og det har vi merket oss. Representanten Kolberg uttrykte at disse partiene gjorde dette for å redde seg i land. Det er ikke riktig. Dette var en konkret vurdering av det uheldige det er å fatte en så vidtgående beslutning, på tross av andre råd fra våre veistyresmakter. Da synes vi det er lite skjønnsomt å treffe beslutningen på det tidspunktet, så nær et regjeringsskifte. Det synes vi burde stå i en protokolltilførsel. Jeg regner med at det ikke har vært uvanlig med protokolltilførsler tidligere heller. Dette er Stortinget kjent med. Hele protokolltilførselen ligger ved saken. Ellers vil jeg slutte meg til mesteparten av innlegget til representanten Tetzschner, som har gått veldig grundig og godt gjennom bakgrunnen for saken. Jeg vil derfor ikke bruke mer tid på å gjenta det.