Lars Myraune (Høyre), 2013-05-28:
I et moderne samfunn er tilgangen til raskt bredbånd en av forutsetningene for et variert næringsliv. Det er også noe av det viktigste for bosetting i hele landet. Det er i mange tilfeller avgjørende for hvor unge mennesker bosetter seg. Det er også for infrastrukturens del svært viktig, og det er en klar sammenheng mellom bredbåndsutbygging, næringsutvikling og økonomisk vekst. Høyhastighetsbredbånd er kanskje det sterkeste distriktspolitiske virkemidlet vi rår over. Høyhastighetsbredbånd gir unike muligheter for næringsutvikling i distriktene, og gir rurale områder de samme mulighetene som sentrale områder. En undersøkelse basert på data fra 33 OECD-land viser at hver dobling av bredbåndshastigheten gir en vekst i bruttonasjonalproduktet på 0,3 pst. Videre er IT og digital kompetanse sentrale byggeklosser i moderniseringen av offentlig sektor og tradisjonell industri. Econ Pöyry konkluderte i en rapport for FAD med at IT som klimaverktøy gir muligheten til å bidra til mindre transport av mennesker og varer, noe som kan bidra til store utslippsreduksjoner. Alt dette betinger tilgang til et raskere bredbånd. Selv om mobilt bredbånd tilbyr stadig høyere hastigheter, er det fiberframføring som vil kunne dekke det framtidige behovet for næringslivet, for utdanningssektoren og for moderniseringen av offentlig sektor. Fiber bruker for øvrig bare 25 pst. av energien sammenlignet med ADSL, som er en annen type framføring for bredbånd. 70–90 pst. av totalkostnadene ved bredbåndsutbygging er knyttet til graving og framføring. Elektronikk, kabler og annet utstyr utgjør kun mellom 10 og 30 pst. Gravekostnadene avhenger av fysiske forhold i grunnen i området, men også av det kommunale graveregelverket. Når ulike kommuner har ulike krav, er det til hinder for framføringen av bredbånd. Vi mener derfor at det haster med å få på plass en slik forskrift for hele landet. Vi er klar over at departementet jobber med saken, men vi synes det har tatt usannsynlig lang tid. Allerede i 2007 ble det sendt en forskrift på høring fra Vegdirektoratet. Denne ble trukket tilbake i 2010, og det er vi glad for, for den var ikke særlig godt egnet. Den hadde så store krav til overdekning og gravedybde at det nesten var umulig å utføre framføring av bredbånd etter den. Men nå er vi kommet til 2013, og det er tre år siden utkastet ble trukket tilbake. Det synes vi er altfor lang tid. Det uheldige er at enkelte kommuner har tatt i bruk dette utkastet – siden det ikke eksisterte noe mer – som en rettesnor, og det har ført til at det har stoppet helt opp enkelte plasser i landet. Det haster derfor nå med å få på plass en nasjonal forskrift på dette området. I vårt forslag peker vi også på at det nå er utviklet metoder som gjør utbyggingen både raskere og langt billigere. Metoden kalles «microtrenching» og går ut på at en liten slisse blir frest ned i asfalten, fiberkabelen legges så nedi, og det fylles over med dekke – alt i én operasjon. Dette er en metode som er spesielt godt egnet i tettbygde strøk. Det er i dag tvil om dette er en godkjent metode, og den er derfor svært lite utbredt. Departementet sier i sitt svarbrev at en slik forskrift bør gjelde for hele det offentlige veinettet. Det synes vi er bra. Det foreslås også at veimyndighetene skal ha hjemmel til å kreve at det legges ekstra trekkrør når en ledningseier graver i offentlig vei. Det er også bra. I min tid som ordfører fikk vi innført at ved enhver graving langs vei skulle det legges trekkrør, og det har i ettertid vist seg å være svært lønnsomt. Departementet sier også at forslaget fra Statens vegvesen ikke direkte gir forbud mot «microtrenching». Det synes vi er litt defensivt, vi synes det gjerne skulle vært anbefalt på sånne områder. Vi er klar over at det ikke egner seg langs grusveier, men likevel. Vi er glad for at det nå er bevegelse i saken, men vi er svært lite fornøyd med tiden det har tatt å få det på plass.