trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
Frivillige organisasjoner kan være pliktige til å beregne merverdiavgift dersom de driver næringsvirksomhet med omsetning av avgiftspliktige varer og tjenester. Dette er regler som skal sikre næringsdrivende som omsetter tilsvarende varer og tjenester, like vilkår. Samtidig må vi ta vare på frivillig sektors rolle i samfunnet. Derfor har vi en rekke unntak for frivillige organisasjoner, slik at det skal være mulig for dem å skaffe penger til sine aktiviteter. For eksempel er registreringsgrensen 140 000 kr for disse mot 50 000 kr for ordinære næringsdrivende. Mye av den innsatsen som legges ned i frivillig sektor, skjer i form av dugnad, som regel for å løse arbeidsoppgaver i den aktuelle organisasjonen – male klubbhuset, vedlikehold av idrettsanlegg e.l. Noen ganger arrangeres det også dugnad for andre – utenfor organisasjonen. Hvis dette gjøres nå og da og ikke har et varig og profesjonelt preg, kan det ikke kalles næringsvirksomhet. Den form for dugnad vil heller ikke komme i veien for ordinære næringsdrivendes virksomhet. I praksis tror jeg det er forholdsvis greit å identifisere hva som er næringsvirksomhet, men det fins sikkert grensetilfeller, og da må man jo vurdere de tilfellene enkeltvis. Betales det for varer eller tjenester med annet enn vanlige betalingsmidler, f.eks. ved byttehandel, regnes dette avgiftsmessig som to salg der utgangspunktet er at det skal beregnes avgift av prisen på den leverte ytelse. Normalt vil det tilsvare omsetningsverdien av tilsvarende ytelser. Formålet er å sikre at staten ikke taper merverdiavgift ved at avgiftsgrunnlaget reduseres. Den byttehandelen som representanten Slåtten viser til, har verken departementet eller Skattedirektoratet hatt til vurdering. Jeg ber derfor om forståelse for at det er vanskelig for meg å vurdere dette spørsmålet ut fra de opplysningene som jeg har så langt. Jeg vil imidlertid be Skattedirektoratet se nærmere på denne problemstillingen, herunder om de hensyn som ligger bak reglene, tilsier en slik fortolkning.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
Jeg sa i mitt svar at jeg skal be Skattedirektoratet om å se nærmere på den problemstillingen som her er tatt opp. Dette er et eksempel som har en detaljeringsgrad som gjør at det er veldig vanskelig å gå inn og si om det faller på den ene eller andre siden av regelverket. Men vi vil gjerne se nærmere på saken. Hele bakgrunnen for at vi har grenseoppganger å gå her, er de situasjonene hvor man har stadig mer profesjonelle frivillige organisasjoner som kan levere varer og tjenester, som vil være i konkurranse med små næringsdrivende som driver innenfor det samme feltet. Det er derfor det er behov for å se på hvordan reglene anvendes i hvert enkelt tilfelle, hvis vi er i tvil.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
Jeg takker for alle lykkønskninger det er mulig å gi. Den saken som representanten Flåtten tar opp, er en sak som så langt ikke har vært til vurdering verken i Skattedirektoratet eller i Finansdepartementet. Det er når den saken eventuelt kommer dit, at vi kan gå inn i avgrensningsspørsmål.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
Jeg er fornøyd med at vi i forbindelse med statsbudsjettet for 2007 har kommet i gang med en omlegging av bilavgiftene i mer miljøvennlig retning. Vi foreslår altså et system som premierer biler med lavt CO2-utslipp. Det er et viktig signal til både forbrukere og produsenter. I det nye systemet vil engangsavgiften beregnes på bakgrunn av kjøretøyets vekt, effekt og utslipp av CO2. Dersom det ikke finnes opplysninger om utslipp av CO2, brukes isteden bilens slagvolum. Opplysningene om vekt, effekt og CO2-utslipp vil hentes fra motorvognregisteret. Motorvognregisteret baserer seg igjen på data fra typegodkjenning. Verken motorvognregisteret eller typegodkjenningen inneholder pr. i dag opplysninger om hvilke biler som kan bruke bioetanol. Det er heller ikke satt faste kriterier for hvilke kjøretøy som skal anses som bioetanolbiler. Alle bensindrevne kjøretøy vil i utgangspunktet kunne kjøres på drivstoff innblandet en større eller mindre grad av etanol. Andelen vil kunne økes, alt etter hvilke modifikasjoner som gjøres med bilene. Som påpekt i budsjettforslaget, er det derfor ikke nå mulig å innpasse en særlig avgiftsmessig behandling av slike kjøretøy i den ordinære avgiftsfastsettelsen. Dette gjelder i utgangspunktet uansett hvordan en lettelse i engangsavgiften skal gjennomføres. Jeg har imidlertid allerede gitt Toll- og avgiftsdirektoratet i oppdrag å se nærmere på disse problemstillingene. Det er selvfølgelig på bakgrunn av den problemstillingen som representanten tar opp i sitt spørsmål. På bakgrunn av de tilbakemeldingene jeg får fra direktoratet, vil jeg vurdere hvordan avgiftshåndteringen av bioetanolbiler best kan tilpasses engangsavgiftssystemet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
La meg ta bioetanolbiler først, for jeg er helt enig med spørreren i at det er ønskelig at vi får opp pumper med denne typen drivstoff, samtidig som vi får en større del av bilparken over til såkalte flexifuel-biler. I dag finnes det bare én pumpe i hele landet, og den står på Storo senter i Oslo. Det er litt langt å reise for de fleste som skulle kjøpe seg en bioetanolbil. Men denne pumpen står jo der fordi jeg og vår regjering innførte fullt avgiftsfritak for såkalt E85. Jeg er veldig glad for at Høyre nå støtter et slikt avgiftsfritak som de selv ikke gjennomførte da de hadde departementet. Det kan se ut som at det kan gå raskere å få til både i motorvognregisteret og i typegodkjenningen spesifikasjoner som gjør det lett å identifisere bioetanolbiler, slik at man blir enig om hva som er definisjonen på det, og at det deretter går an å differensiere engangsavgiften, slik at de kommer avgiftsmessig gunstig ut. Prisen er det jo forhandlerne som til syvende og sist bestemmer. Resten rekker jeg dessverre ikke å svare på, hvis ikke representanten stiller meg et tilleggsspørsmål.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-08:
Heldigvis for arbeidet med å få til en mer miljøvennlig bilpark har det vært et regjeringsskifte, for jeg har umiddelbart etter at vi startet, satt i gang med å få til dette arbeidet over et bredt spekter. Det dreier seg om de generelle avgiftsendringene i engangsavgiften, det dreier seg om det vi skal gjøre når det gjelder årsavgift i forhold til lokale utslipp – som også er varslet – og det dreier seg om alt dette arbeidet for å få til større bruk av flexifuel-biler eller mye større bruk av bioetanol. Hybridbilene er identifiserbare i motorvognregisteret i dag. Den jobben vi skal gjøre nå, er å få biodrivstoffbilene identifiserbare. Det kan gå fortere enn det vi trodde da vi la fram budsjettet. Jeg har høyt trykk på dette arbeidet, fordi det er et sterkt ønske fra denne regjeringen å få opp det markedet som gjør at det er interessant å kjøpe seg en bil som kan gå på E85, samtidig som vi får fortgang i arbeidet med å få opp pumpene. Men det er forskjell når det gjelder avgiftssystemet ut fra ulike modeller, slik at det bildet representanten Skovholt Gitmark tegner av avgiftsforskjellene når det gjelder flexifuel-biler, blir litt for generelt.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-11-08:
«Bioetanolbiler kommer dårlig ut av Regjeringens foreslåtte endringer i engangsavgiften. Finansdepartementet legger til grunn at det i typegodkjenningen som danner grunnlaget for motorvognregisteret, ikke fremgår om kjøretøyet kan benytte høyinnblandet biodrivstoff. Finansdepartementet mener derfor at det ikke er mulig å innpasse en særlig avgiftsmessig behandling av slike kjøretøy. Vil statsråden, i påvente av nytt motorvognregister, gi bioetanolbilene en lettelse i engangsavgiften?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret. Toll- og avgiftsdirektoratet og Vegdirektoratet bekrefter jo faktisk nå ifølge Norsk Bioenergiforening at det er fullt mulig å gi en særskilt avgiftslettelse for bioetanolbilene. Det å begynne med å få flere biler som kan gå på biodrivstoff, er meget positivt, og Høyre støtter også den omleggingen som finner sted for å få et mer miljøvennlig avgiftsregime. Det vi ser, er at biler har en levetid på om lag 20 år. Og selv om ikke pumpene finnes i dag, vil de komme til etter hvert som vi får flere biler inn i markedet. Samtidig vet vi at avgiftsomleggelsen som finansministeren har vært pådriver for, dessverre medfører at svært mange velger dieselbiler framfor f.eks. biodrivstoffbiler, som medfører både høyere CO2-utslipp og ikke minst høyere partikkelutslipp. Hvordan ønsker statsråden at astmatikere og andre som lider av sykdommer knyttet til partikkelutslipp og NOx-utslipp, skal imøtegå dette, og hva er hennes svar på de miljøutfordringene?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-11-08:
Sverige har om lag 30 000 E85-biler, USA har om lag 3,5 millioner E85-biler, og Brasil har 2,5 millioner E-100-biler. Norge selger i år kanskje så lite som 350 E85-biler. Det skyldes bl.a. at disse bilene koster 6 000–8 000 kr mer enn vanlige bensinbiler, og avgiftssystemet ivaretar dessverre ikke de miljøvennlige aspekter som det har. Jeg ber derfor statsråden speede opp arbeidet med å få til en avgiftsomlegging som faktisk gir biodrivstoffbiler en avgiftslettelse. Det har blitt sagt fra Nobio at man antar at en avgiftslettelse på om lag 20 000 kr vil medføre et salg på 2 000–3 000 biler i 2007 alene. Man vet i dag at hybridbiler har et særunntak fordi deres batterier veier betydelig mer. Kunne man ikke tenke seg en slik sjablongmessig avgift for hybridbiler på f.eks. 75 pst. av ordinært CO2-utslipp?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg ønsker å stille kommunal- og regionalministeren følgende spørsmål: «Som stortingsrepresentant fra Hedmark har jeg fått mange henvendelser fra folk flest blant annet om lang saksbehandlingstid ved forskjellige søknader. I avisen Glåmdalen av 30. oktober i år kunne vi lese om noen som ville selge en gård, og at saksbehandlingstiden tok nøyaktig ett år. Er statsråden fornøyd med dagens praksis, eller vil Regjeringen jobbe for at saksbehandlingstiden blir så kort som mulig?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg for så vidt synes var greit. Jeg håper og tror at statsråden har forståelse for at når en sak drar ut, påfører det søkerne store ekstrautgifter. Det påfører også dem som søker, både uro og usikkerhet om hva som skjer. I det eksempelet jeg nevnte, var det noen som ønsket å selge en gård. Det tok nøyaktig ett år før de fikk et positivt svar. Jeg håper at statsråden er enig med meg i at det er for lang tid. Statsråden snakker litt om saksbehandlingsfrister. Da kan det være interessant å høre litt mer fra statsråden om hvor lange fristene kan tenkes å bli, med den regjeringen vi har i dag. Saker tar lang tid, og det skaper som sagt usikkerhet, medfører ekstra utgifter etc. Det er derfor viktig at det er helt klare retningslinjer for hvor lang tid en sak skal ta. Uansett hvor stor saksmengde en kommune har, må den prioritere dette.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Mange kommuner sliter med befolkningsnedgang. Når man har en såpass lang saksbehandlingstid at man ikke får tilflytting på grunn av det – i dette tilfellet står gården tom, men det er mange slike saker, dette er bare ett eksempel av mange – er ikke det med på å bidra til at det blir vekst i en kommune, og heller ikke til at det blir befolkningsøkning. Det vil heller bli en befolkningsnedgang, for i mellomtiden kan det hende at de som var interessert i en eiendom eller et hus, finner seg noe annet et annet sted. I tillegg kommer det økonomiske aspektet for søkerne. Kunne statsråden tenke seg at hvis man overskrider saksbehandlingstiden – mange håper det blir fortgang i arbeidet, og at man tenker litt mer på det – kan søkerne få dekket i hvert fall noen av sine utgifter? I dette tilfellet måtte søkerne ut med ca. 50 000 kr ekstra på grunn av lang saksbehandlingstid, i henhold til denne avisartikkelen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det er urovekkende når vi ser på omfanget av forsikringssvik i Norge. Og det er særlig urovekkende at det dreier seg om mer enn – jeg holdt på å si – bagatellmessige feil fra hverdagslige forsikringstakere. For vi ser altså et mønster som kan innebære at det er nære bånd mellom dem som begår forsikringsbedragerier, og organisert internasjonalt rettet kriminalitet. Det er bakgrunnen for at Regjeringa – så tidlig etter at vi tiltrådte – valgte å øke bevilgningene til Økokrim, og nettopp i forhold til hvitvaskingsenheten. Det er gjort et veldig godt arbeid med å lage lovregler, lage instrukser og å pålegge bl.a. finansnæringen, advokater og andre å rapportere inn mistenkelige transaksjoner. Vi var helt avhengige av å mønstre opp mannskapet på Økokrim, for å analysere og tolke de meldingene som kommer inn. Nå skal vi ta neste skritt til neste år, når det bl.a. gjelder å ruste opp utstyret for hvitvaskingsenheten. Det er mitt håp at nettopp noe av den kriminaliteten som er knyttet til forsikringsbedrageri, kan bli avdekket gjennom arbeidet på Økokrim.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Det vil jeg svare ja på. Det vil jeg gjøre. Den oppfordringen tar jeg. Budskapet i denne replikken er jo det som jeg også mener er svært viktig. Vi kan bygge opp et sentralt Økokrim som er sterkt, og som gjør en god jobb, men vi er helt avhengige av at politidistriktene ute også klarer å ta tak i denne type saker. Det er jo derfor jeg mener at det arbeidet som den forrige regjeringa gjorde i forhold til å bygge opp økoteamene som vi nå har i alle politidistriktene, er viktig. Men det er samtidig også viktig at man får kvalifisert finansiell rådgivning inn i disse økoteamene. Det er også bakgrunnen for at Regjeringa i neste års budsjett bl.a. foreslår å øke tilskuddet til bistandsrevisor ute i politidistriktene med 10 mill. kr, som er svært nyttige kroner for nettopp også å gi status til denne type etterforskning. For det er åpenbart at dette er skjult kriminalitet, som ikke bestandig får det samme fokus som det faktisk fortjener, verken politisk eller ute i media. I så måte vil jeg rette honnør til spørreren, som velger å ta det opp i Stortingets spørretime.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Nei, jeg mener at her er det en mulighet for politiet til å kunne strekke seg etter mål som vi faktisk ser kan nås. Vi må ha såpass mange tanker i hodet på én gang at vi kan si at vi har noen mål underveis, særlig på de områdene hvor vi sliter. Det er også grunn til å peke på at den gjennomsnittlige oppklaringsprosenten har ligget stabilt på ca. 36 siden 2002. For første halvår av 2006 har det imidlertid vært en økning, til 39,7 pst., totalt sett. Det representerer en bra jobbing, som denne regjeringa ikke kan høste all ære for, men det representerer en bra jobbing også fra politiets side. Jeg ser at vi må videre: Vi kan ikke leve med en oppklaringsprosent – særlig når det gjelder vinningsforbrytelser – som ligger under 20 pst. Det er nettopp derfor vi setter i verk disse tiltakene. Jeg håper også at Fremskrittspartiet og representanten Ellingsen blir fornøyde når vi før jul kommer til Stortinget med forslag om en utvidelse av DNA-registeret.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg tør ikke gå god for spørrerens framstilling av sitatet fra min statssekretær i så henseende. La det ikke herske noen tvil om at de alvorligste forbrytelsene skal ha høy prioritet ute i politidistriktene. Det har de også. Når det gjelder spørsmålet om oppklaringsprosent i forhold til f.eks. drap, kommer vi godt ut. Politiet legger stor tyngde i å få oppklart slike saker. Når det gjelder de drapene man har hatt i Norge i løpet av de siste ti årene, er oppklaringsprosenten god. Det er svært få drap som ikke oppklares. Mange av drapene oppklares faktisk ganske raskt. Det betyr imidlertid at vi har en annen type alvorlig kriminalitet som ikke på langt nær har en så god oppklaringsprosent. Det gjelder særlig vold i nære relasjoner, som vi aldri får noen anmeldelse av. Det gjelder vold mot barn – jeg skal svare på spørsmål om det senere i spørretimen – og også spørsmål om voldtekt. Vi står overfor en situasjon hvor 95 pst. av de jentene som voldtas i Norge, aldri opplever at det idømmes straff. Jeg hilser hjertelig velkommen ethvert politisk trykk når det gjelder dette, og vi jobber med tiltak for å bedre situasjonen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg skal være varsom med å gi støtte til konkrete lokale tiltak som jeg ikke helt kjenner til forutsetningen for. Jeg har lyst til å si med en gang: La det ikke herske noen tvil om at den type tiltak som representanten her spør om, som går ut på å kunne dempe kriminaliteten i byen, har min støtte. Jeg ikke bare støtter dette, jeg mener at det faktisk er noe av det viktigste man kan gjøre lokalt. Noe av det viktigste vi kan gjøre i kriminalpolitikken, er nemlig å forebygge kriminelle handlinger. Den sammenhengen vi ser mellom alkoholbruk og vold, er en av de mest veldokumenterte sammenhenger som finnes, men noen ganger føler jeg at det er disse sammenhengene som er minst respektert politisk. Vi er helt avhengige av at vi i mye større grad får satt søkelyset på dette. Det er bra at det stilles spørsmål om dette i spørretimen. Jeg er veldig glad for at Politiets Fellesforbund i disse dager nettopp setter dette på dagsordenen. Det må tross alt være mye bedre at vi klarer å forebygge kriminaliteten før den skjer, før slagene kommer, istedenfor at vi skal lage oss et reparasjonssamfunn med ansatte i politiet og i sykehus – og i hva det nå måtte være – som i mange tilfeller blir beskyldt for å være «på hæla». Når det gjelder retningen av den type tiltak som representanten spør om, påhviler det kommunene et stort ansvar. Jeg mener at det er en forpliktelse også for oss i regjering og for politikerne i Stortinget å sette søkelys på dette i større grad. Vi må legge politikken til rette for at vi klarere kan se konsekvensene av de lokalpolitiske vedtakene og ha en rammelovgivning der man kanskje i mye større grad fokuserer på dette. Spørsmål knyttet til alkoholloven tilligger et annet departement enn mitt, men jeg vil særlig nevne at slike spørsmål har stor betydning kriminalpolitisk, som f.eks. spørsmål om hvor mange skjenkesteder man skal ha, hvor lang åpningstiden skal være, og hva slags prosess man skal ha for å kunne gi en bevilling. Jeg vil særlig peke på det arbeidet som vi nå gjør for å etablere politiråd ute i kommunene. Jeg håper at nettopp det å diskutere rus- og alkoholpolitikk blir sentralt der, ikke bare på den måten at politiet sier fra, men at de også har mulighet til å bli hørt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Svaret er ja. Det er forhold vi ser på. Det er tatt initiativ, både på statssekretærnivå og av meg og helse- og omsorgsministeren når det gjelder dette spørsmålet. Jeg mener at enhver regjering totalt sett er ansvarlig for all politikk. Som representanten sier: En av de viktigste årsakene både til økning og nedgang i voldskriminaliteten i samfunnet henger så nært sammen med utviklingen av særlig skjenkepolitikken at vi i Justisdepartementet ikke kan overse det. Vi vil nettopp se på rammeverket. Vi vil se om det er ting vi kan bidra med, særlig opp mot politirådene, og, som representanten spør om, se om det er mulighet for å gi mer makt bl.a. til politiet når de kommer med sine innsigelser og sine uttalelser i forhold til bl.a. skjenkesaker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Barn som utsettes for vold, berører oss alle. Når det er de aller minste, berører dette oss desto sterkere, ikke minst når det gjelder vold som begås av omsorgspersoner som barnet er nærmest knyttet til og helt avhengige av. Mitt utgangspunkt er helt klart: Små barn har et ubetinget krav på vern mot overgrep og full rettssikkerhet. Vårt lovverk og våre organisatoriske systemer er ikke laget med tanke på interessekonflikter mellom barna og deres foreldre. Dette er vanskelige og kompliserte saker. Den rapporten som representanten Syversen nevner, representerer et viktig arbeid og viser hvor vanskelig spørsmålet om tidlig sped- eller småbarnsdød er. På den ene siden står hensynet til å få klarhet i de faktiske omstendighetene når et barn dør. På den andre siden har man hensynet til omsorgspersoner i sorg. Begge hensynene må ivaretas når anbefalingene i rapporten fra Barnedødsårsaksprosjektet skal følges opp. Som på så mange av de vanskelige livsområdene er vi også her avhengige av samarbeid og åpen dialog for å finne fram til de gode løsningene som ivaretar både helsemyndighetenes og justissektorens kompetanse og ansvar. Regjeringa jobber for tida med en tiltaksplan for å løfte bl.a. spørsmålet om vold i nære relasjoner. Mange av de tiltakene som vi ser på, vil også være relevante i forbindelse med barn, bl.a. spørsmål om ressurssituasjonen, bemanningen ute i politidistriktene, egne team og spørsmål som denne arbeidsgruppen har tatt opp. For min del tok jeg i vår, som en del av oppfølgingen av Barnedødsårsaksprosjektet, initiativ til en bredt anlagt kartleggingskonferanse som ble avholdt 10. mai, om barn som utsettes for vold i familien, med deltakelse fra både Riksadvokatembetet, Politidirektoratet, Barneombudet, Ullevål sykehus, Rettsmedisinsk institutt, politiet og andre som har oppgaver knyttet til barn. Et av formålene med konferansen var å se nærmere på ulike instansers oppgaver ved uventet spedbarnsdød, og hvordan man i samarbeid kan fremme løsninger som bl.a. ivaretar rettssikkerheten for små barn i denne forbindelsen, herunder vurdere innføring av dødsstedsundersøkelse som obligatorisk ordning. Denne konferansen vil nå bli fulgt opp og sett i sammenheng med arbeidet til en annen arbeidsgruppe, nedsatt av Helse- og omsorgsdepartementet, som vurderer konklusjonene og forslagene til løsninger som framkom i rapporten fra Barnedødsårsaksprosjektet. Jeg har fått opplyst at arbeidet til denne gruppen vil bli ferdigstilt med det første og overlevert helse- og omsorgsministeren, som vil ha det primære ansvaret for oppfølgingen i det videre arbeidet. Jeg vil derfor avvente denne rapportens ferdigstillelse og den videre behandlingen i Helse- og omsorgsdepartementet, slik at man kan få en god kvalitetssikring av forslagene med tanke på å utvikle best mulig rutiner i arbeidet på et så følsomt og faglig vanskelig området som det vi taler om her, før jeg tar stilling til hvilken oppfølging vi skal ha.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Når det gjelder vold mot barn som ender så dramatisk som med dødsfall, mener jeg at det er avgjørende at man nettopp får avdekket eventuelle kriminelle forhold. Samtidig tror jeg faktisk at det er godt for mange foreldre, som representanten var inne på, å få vite om hva som var årsaken til det hele. Det betyr ikke at det ikke er vanskelig å vite hvordan vi skal gå inn i en situasjon som er så kritisk også for foreldrene. Man skal i hvert fall gjøre alt for å finne en god og riktig måte å tilnærme seg en familie som har opplevd dette, på. Jeg tror faktisk at det også kan bidra til at vi sikrer oss at vi får all den informasjonen vi skal ha, fordi de viktigste premissleverandørene og de som sitter på de viktigste faktaene i mange av disse sakene, er nettopp de nærmeste. Derfor vil det å ha en god dialog i mange av disse situasjonene være helt avgjørende.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Vi skal i hvert fall ikke lage oss organisatoriske løsninger som gir aktørene inntrykk av at man har taushetspliktsregler som forhindrer dialog mellom bl.a. politi og helsevesen. Det vi ofte ser, er at taushetspliktsreglene, som mange påberoper seg, faktisk ikke er der, slik at man har lagd seg en skranke som kanskje kan være en god unnskyldning å ha for ikke å gjøre den jobben man faktisk skal gjøre. Et veldig viktig element i oppfølgingen av disse rapportene og disse arbeidsgruppene er at vi har en organisering av dette som bidrar til at de som skal ha informasjon, faktisk får informasjon. Og jeg har ikke opplevd mange ganger at de som står i en slik vanskelig situasjon, har noe særlig imot at politiet også får informasjonen. Problemstillingen har heller gått på hvordan politiet og justissektoren har kommet inn i sakene, sjøl om vi heller ikke skal overdramatisere det forholdet. Mange foreldre som står i en vanskelig situasjon, føler at det egentlig handler om hvordan politiet møter dem, og ikke eventuelt når.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Ja, det er prisverdig at Kriminalomsorgen i Nordland tar opp dette spørsmålet, men det er også prisverdig at representanter her i Stortinget tar det opp. Det må jeg få lov til å si. For det er ikke hverdagskost at vi nå diskuterer andre tiltak mot barn og unge som begår kriminelle handlinger enn det vi tradisjonelt diskuterer når vi diskuterer kriminalpolitikk, nemlig hvor lenge de skal sitte inne i fengslene. Det syns jeg er veldig bra. Det poenget som representanten Aspaker nå tar opp i forhold til å høste erfaringer om hvordan man gjør det rundt omkring i landet, er absolutt viktig. Vi ser store lokale variasjoner, i bruken av samfunnsstraff, i bruken av vilkår og i forhold til hvordan man bruker alternative soningsformer, f.eks. når det gjelder spørsmålet om mer progresjon i soningen. Vi ser at det er lokale variasjoner, og det gir nettopp grunnlag for at vi må høre på flere. Jeg bruker de foraene hvor jeg møter kriminalomsorgen og politiet, til nettopp å ta opp dette, og det er disse foraene jeg føler er riktig adresse for dette. Men nå før jul har justiskomiteen en gyllen anledning til nettopp å bringe dette fram i forbindelse med den stortingsmeldingen vi var inne på.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Den utfordringen tar jeg. Det er helt sentralt for Regjeringa. Jeg mener at noe av det aller viktigste vi kan gjøre, er å tenke annerledes særlig overfor de yngre lovbryterne, og ikke invitere til en forbryterkarriere. Det som ofte skjer, er at man får en fullt ut betinget dom, som i realiteten ikke er noen reaksjon, eller så får man en bot som man ikke klarer å betale, og som egentlig ikke virker. Vi bør egentlig reagere mer aktivt overfor dem som begår kriminelle handlinger, og sette dem inn i en ramme og en kontekst som kan bidra til mer utdanning, til at de kan få seg arbeid etter hvert og få en normal sosial ramme rundt livet sitt. Jeg mener at nå har vi mange gode anledninger for nettopp å drøfte dette, samtidig som vi ser at vi også har reaksjonsformer som må tas mer i bruk av domstolene og av politiet. Der har jeg en oppgave, og den skal jeg ta meg av.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg ønsker å stille justisministeren følgende spørsmål: «Undertegnede har merket seg at statsråden er fornøyd med at den gjennomsnittlige oppklaringsprosent på all kriminalitet skal være minst 38, og at dette skal være et landsgjennomsnitt, med mulighet for lokale avvik. Hva er årsaken til statsrådens lave ambisjonsnivå, hvorfor aksepteres det at mer enn 60 pst. ikke nødvendigvis oppklares, og er ikke statsråden samtidig bekymret for at dette kan støte folks alminnelige rettsfølelse?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden for svaret, først og fremst. Etter å ha hørt på redegjørelsen er jeg overrasket over at han har valgt å legge seg så lavt, for her har jo statsråden tilkjennegitt at vi har verktøyet. Vi har mulighetene for å gjøre noe, men likevel legger han i St.prp. nr. 1 opp til at vi skal ha en oppklaringsprosent på 38 i gjennomsnitt. Det tallet betyr at 60 pst. faktisk ikke nødvendigvis skal oppklares. Jeg oppfatter også at statsråden her sier for lite om hva han ikke ønsker å ta nok tak i. For det er et faktum at når man har lagt seg på et tall for oppklaring på 38 pst., betyr det, slik jeg ser det, at en vesentlig del av kriminaliteten faktisk ikke vil bli oppklart. Når statsråden så redegjør for hva han har tenkt å gjøre, burde jo ambisjonsnivået også prosentvis ha vært i stil med det, synes jeg. Eller er det slik at statsråden bruker dette som et alibi hvis han ikke lykkes? Han setter altså i verk mange nye tiltak, men han legger seg så lavt at han etterpå kan vise til suksess. Er ikke det veldig defensivt?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Til det siste vil nok svaret være et uforbeholdent ja. Vi skal selvfølgelig støtte opp om alle gode forslag som Regjeringen kommer med. Det skulle bare mangle. Vi har nok et felles mål i så måte. Jeg er, som sagt, fremdeles betenkt over at man legger ambisjonsnivået så lavt – iallfall prosentvis – selv om statsrådens ambisjon tydeligvis er høyere når det gjelder det han legger fram nå, i forhold til det som står i proposisjonen. Det hadde i så måte kanskje vært fristende å utfordre statsråden med hensyn til et konkret tema. Det gjelder typen av kriminalitet. Jeg går ut fra at det er ulik grad av alvorlighet innenfor dette. Vinningsforbrytelser er kanskje ikke det verste, men det mest irriterende og mest frustrerende, og volumet her er veldig stort. For en tid siden ble statssekretær Anne Rygh Pedersen intervjuet i forbindelse med etterforskningen av en drapssak. Hun uttalte at det ikke nødvendigvis var viktigst å prioritere etterforskning av drapssaker. Da blir mitt spørsmål: Deler statsråden denne oppfatningen, eller skal det fortsatt være slik at det ikke skal være noen tvil om at den mest alvorlige kriminaliteten skal ha høyest prioritet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-11-08:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «NRK Nordland har 31. oktober i år satt fokus på saker med unge narkotikalovbrytere der vanligste reaksjonsform er bøter. Kriminalomsorgen i Nordland er helt klar på at bøtene ikke virker etter sin hensikt, men påfører rusmisbrukerne gjeldsproblemer som for mange leder til ny kriminalitet. Samtidig uttaler politiet at de mangler alternative straffereaksjoner. Vil statsråden vurdere om det for denne typen lovbrudd kan være aktuelt å finne frem til mer egnede reaksjonsformer og som virker tilstrekkelig forebyggende?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-11-08:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er vel ingen tvil om at effektiv, langsiktig kriminalitetsforebygging betinger reaksjoner som virker, ikke bare for å unngå den første kriminaliteten, men enda viktigere, kanskje, for å unngå gjentatt kriminalitet for dem som har havnet utpå. Jeg synes det er veldig prisverdig at Kriminalomsorg i frihet i Nordland har satt dette på dagsordenen, at de har brakt sine erfaringer inn i det offentlige rom og etterlyst nytenkning og alternativer til bøtelegging. Det er også viktig å merke seg at politiet faktisk er enig i at man står litt opprådd, og at det er grunn til å ta denne situasjonen på alvor. Dessuten er det én grunn til for at man skal bekymre seg akkurat for denne problemstillingen. Det er at narkotikakriminalitet ikke lenger er et byfenomen. Vi finner det overalt. Derfor er det svært viktig at vi har gode måter å møte dette på. Jeg har lyst til å utfordre statsråden når det gjelder hvordan han vil legge til rette for at man kan få til erfaringsutveksling, det at man kan lære av hverandre dersom man noen steder har lyktes bedre enn andre steder – en utveksling slik at vi kan ta opp kampen mot dette fenomenet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-11-08:
Jeg vil igjen takke statsråden for svaret, og jeg oppfatter at justiskomiteen har en utfordring i forbindelse med den meldingen vi har til behandling. Men jeg vil også understreke det som statsråden selv var inne på, nemlig at når den spesielle delen av straffeloven kommer til Stortinget, er det viktig at man tenker i et bredere spekter, og at man tar dette problemet på ramme alvor. Det fortjener det, ellers tror jeg det kan komme til å vokse seg stort. Jeg vil gjerne bare ha statsrådens forsikring om at man faktisk får en proposisjon til Stortinget om en straffelov hvor man særlig vektlegger det perspektivet i forhold til unge lovbrytere generelt, men også spesielt dette med narkotika, som dessverre er et voksende problem enten vi befinner oss i byene eller på landsbygda i Norge i dag.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg har følgende spørsmål til til olje- og energiministeren: «Utbyggere av mikro-, mini- og småkraftverk fortviler nå over lang saksbehandlingstid hos NVE. Enkelte utbyggere har ventet i over ett år på sine søknader uten å få svar. Dette er ikke holdbart! Vannkraftverk under 10 MW vil som oftest kunne bygges innenfor en tidsramme på under ett år. Potensialet for mikro-, mini- og småkraftverk er så stort at det har en forsyningssikkerhetsmessig betydning. Hva vil Regjeringen gjøre for å korte ned saksbehandlingstiden for kraftverk under 10 MW installert kapasitet?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg synes det var delvis skuffende. Som vanlig henviser statsråden til gjeldende lover og regler, og mener at det ikke er noen vits i å forandre på så mye, bare eventuelt pusse litt her og der på lovverket og byråkratiet, og så skal alt bli så meget bedre. Det tror ikke jeg holder. Saksbehandlingstiden er blitt et kjempeproblem for utbyggere av mikro-, mini- og småkraftverk. Jeg snakket nylig med en utbygger av et mikrokraftverk. Han hadde ventet i over ett år på svar på henvendelsen sin. Det burde ikke ta så lang tid for den typen kraftverk. Derfor blir mitt spørsmål: Ser ikke statsråden at det å delegere konsesjonsmyndigheten til den enkelte kommune for mindre vannkraftverk selvsagt vil føre til en langt raskere saksbehandlingstid? Det vil også gi økt lokalt selvstyre, noe som jeg mener Senterpartiet og statsråden er sterke tilhengere av.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Ja, jeg takker nok en gang for statsrådens svar. Jeg synes ikke det virker som om statsråden er villig til å ta noen store grep for å korte ned saksbehandlingstiden for denne typen småkraftverk. Det synes jeg er meget skuffende. Vi vet at vi trenger økt vannkraftproduksjon i Norge. Når det gjelder denne typen kraftverk vi snakker om her, er det kanskje både den raskeste og letteste måten å raskt få ny produksjon på i Norge. Jeg registrerte at administrerende direktør i Småkraft AS, Rein Husebø, var ute i Aftenposten den 4. oktober og sa at i løpet av neste år kunne man, hvis alt gikk på skinner, kanskje realisere 3 TWh innenfor det segmentet kraftproduksjon vi snakker om her. Det virker jo ganske bra. Så vil jeg følge opp der jeg sluttet sist: Hvorfor i all verden kan ikke konsesjonspliktvurderingen overføres til kommunene? Mener statsråden at kommunene ikke er i stand til å foreta denne konsesjonspliktvurderingen av en rekke av disse kraftverkene?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-08:
De siste årene har vi hatt en enorm økning i antall konsesjonssøknader om å bygge små vannkraftverk med installert effekt på under 10 MWh. Denne store pågangen har, som representanten sier, medvirket til at behandlingstiden for disse søknadene nå er for lang. Det er mange faktorer som påvirker tidsbruken for konsesjonsbehandling. Konfliktgrad, kompleksitet og behov for koordinert behandling med andre søknader i samme område varierer fra sak til sak. Tiltak for å effektivisere saksbehandlingen og øke NVEs saksbehandlingskapasitet er allerede igangsatt. Fritak for behandling i Samlet Plan og delegering til NVE av konsesjonsmyndighet for prosjekter under 10 MWh har forenklet saksbehandlingen betydelig for tiltakshaverne. NVE har også gjennomført tiltak for å effektivisere sin interne saksbehandling, og gjøre informasjon og søknadsmaler lettere tilgjengelig via internett og seminarer. Disse tiltakene har allerede gitt resultater, og vil bli fulgt opp. I statsbudsjettet for 2007 er det forutsatt at NVE skal prioritere konsesjonsbehandling og arbeid knyttet opp mot forsyningssikkerhet. Dette innebærer bl.a. at NVEs saksbehandlingskapasitet når det gjelder anlegg for kraftproduksjon skal bli styrket. Et ensidig fokus på å redusere NVEs behandlingstid for konsesjonssøknader ville ikke være forsvarlig. Det krever tid og ressurser å gjennomføre forsvarlige, helhetlige vurderinger og en behandling som inkluderer konsekvensutredninger, høringer, folkemøter, befaringer etc. innenfor lovfastsatte krav. Vi må være sikre på at beslutningene som treffes, står seg for ettertiden. Regjeringen er derfor i ferd med å gjennomføre tiltak for å styrke beslutningsgrunnlaget gjennom retningslinjer for saksbehandling og regional planlegging.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-08:
La meg først slå fast enda en gang, som jeg understreket i mitt første svar: Saksbehandlingstiden er for lang, og derfor er det satt i verk en rekke tiltak. Vi vil følge utviklingen i saksbehandlingstiden nøye framover. Denne typen kraftverk kan i utgangspunktet behandles lokalt i henhold til plan- og bygningsloven, med mindre det er konflikter knyttet til disse prosjektene, bl.a. miljømessige konflikter. Da skal det underlegges konsesjonsbehandling. De siste årene er 300 slike anlegg behandlet i henhold til plan- og bygningsloven, mens et langt færre antall er behandlet etter konsesjonsloven. Når det nå er et så stort antall som ligger til konsesjonsbehandling, og sannsynligvis en overveiende del av disse må ha konsesjon, betyr det at dette er anlegg som det er knyttet konflikter til, noe som gjør at man ikke kan behandle dem lokalt. Vi har et overordnet nasjonalt ansvar også for denne typen saker. Det er også – som jeg sa i mitt første svar – i enkelte saker nødvendig å se flere anlegg i sammenheng. Det har med utnyttelse av vannstreng å gjøre, og det har med nettkapasitet å gjøre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-11-08:
Det medfører ikke riktighet at jeg ikke er interessert i å ta noen grep for å korte ned på saksbehandlingstiden i NVE. Tvert imot har vi tatt en rekke grep. Det tar også tid for NVE å styrke den bemanningen som er nødvendig for å foreta en forsvarlig konsesjonsbehandling. Det jeg imidlertid ikke har til hensikt å kutte ned på, er å ha en forsvarlig konsesjonsbehandling, hvor de vedtak som blir gjort, skal stå seg i ettertid, både i forhold til den lokale opinion og i forhold til miljøkonflikter, og også i forhold til at utbyggingen skal gjøres på en så robust og god måte som mulig. På det punktet har jeg ikke til hensikt å inngå noen kompromiss. Det innebærer at det må en grundig behandling til, som vi skal gjøre så effektivt som mulig innenfor de rammer som ligger der.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg vil stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «I forbindelse med Telenors salg av Telenor Satellite Services(TSS) uttalte statssekretær Frode Berge: «Generelt er det viktig for styret i et selskap å følge klare signaler fra sin flertallseier.» Statsråd Navarsete vil kaste styreleder i Telenor etter salget av Telenor Satellite Services(TSS) (TSS) (TSS) Er statsråden enig i slike uttalelser?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Det jeg refererer til i mitt spørsmål, er oppslag som har vært i media, bl.a. i NRK og Dagsavisen. Jeg har heller ikke sett at samferdselsministeren eller statssekretæren har korrigert disse uttalelsene. Det føyer seg for så vidt bare inn i rekken når det gjelder uklare signaler i forhold til forvaltning av statlig eierskap. Statsråden har sikkert registrert en betydelig opposisjon i egne rekker her i Stortinget når det gjelder måten staten forvalter sitt eierskap på. Synes ikke statsråden at aksjeloven i det minste bør endres, før regjeringsmedlemmer vektlegger andre grunner enn det som er nedfelt i dagens lovverk?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg takker statsråden for svaret. At det er en opposisjon til Regjeringen og utålmodighet når det gjelder å vente på eierskapsmeldingen, tror jeg samtlige har registrert. Det har gått langt over ett år siden Regjeringen tiltrådte, og ennå har man ikke klart å få lagt fram eierskapsmeldingen. Stadig vekk i den politiske debatten ser man altså at det er uenighet med hensyn til at Regjeringen ikke tar noen aktive grep når det gjelder å få ferdig eierskapsmeldingen. Det gir noen uklare signaler også til de private aksjonærene som opptrer på Oslo Børs. Er statsråden fornøyd med den jobben styret i Telenor har gjort med hensyn til selskapets kursutvikling på børsen?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Først vil jeg understreke at statsråd Navarsete ikke har uttalt at hun vil kaste styrelederen i Telenor. Det hun faktisk påpekte og sa seg enig i, var at det er behov for en aktiv eierskapspolitikk, og at hun vil støtte nærings- og handelsministeren dersom han velger å ta grep, underforstått i Telenor. Salget av TSS er gjennomført etter en vurdering av styret i Telenor. Før den endelige behandlingen i styret var de kjent med at staten ut ifra industrielle og strategiske målsettinger og den satsingen vi ønsker på romfart og satellittvirksomhet, hadde foretrukket at TSS hadde forblitt norskeid, enten av Telenor eller av andre norske industrielle eiere. Styret i Telenor står til ansvar overfor alle sine eiere. Men vi vil at statens og Regjeringens industrielle og strategiske vurderinger skal være kjent. Samtidig må den lovfestede rollefordelingen mellom styret og eier følges. Det betyr i praksis at det vil forekomme tilfeller hvor styret treffer andre vedtak enn det den enkelte eier ønsker seg. Dersom staten eller andre aksjonærer er misfornøyd med styrets arbeid, må det tas opp i forbindelse med valg av styre. Styrevalg vil bygge på en samlet vurdering av selskapets utvikling og styrets innsats og resultater. Det blir en skjønnsmessig og konkret vurdering hvorvidt uenighet om enkeltsaker skal få konsekvenser for de valg som skal foretas.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
I spørsmålsstillingen er det i sitats form henvist til statssekretær Frode Berge, som var riktig sitert. Når det gjelder statsråd Navarsete, var det en gjengivelse som ikke var korrekt i forhold til den utskriften vi har av det programmet på NRK som det ble vist til. Derfor nyanserte jeg mellom de to. Når det blir sagt at det er en opposisjon – enten var det statsråden eller Regjeringen det ble ment – i det parlamentariske grunnlaget i Stortinget, er jeg helt uenig i det. Det er veldig klare signaler fra Regjeringens side og fra regjeringspartiene i Stortinget sin side om at vi er utålmodige etter å få fram en mye mer tydelig og klar eierskapspolitikk. Det å gi eierskapssignaler krever ikke endringer i aksjeloven. Aksjeloven som gjelder opsjoner og hvordan den typen ting skal behandles, ligger p.t. til behandling her i Stortinget. Når det gjelder vår holdning som eier, kommer den til å komme klart til uttrykk gjennom eierskapsmeldingen, på en måte som jeg tror representanten Korsberg og andre vil oppfatte som klar og tydelig, om enn det skulle være uenighet om den.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Når det gjelder uklarhet overfor andre aksjonærer, er det min klare målsetting, og det mener jeg at jeg har oppnådd hittil, å opptre tydelig som én av flere eiere i det selskapet. Der skal vi være ryddige. Styret skal ha sine oppgaver, og vi skal som eier gi klart uttrykk for våre industrielle ambisjoner med vårt eierskap. Slik sett kan alle som opptrer på Børsen, være trygge på at i hvert fall staten skal være en ryddig eier. I tillegg skal vi være en tydelig eier. Når det gjelder styret i Telenor, blir selvfølgelig ethvert styre for så vidt vurdert fortløpende, men evaluert når vi nærmer oss en generalforsamling. Det vil skje med styret i Telenor, som med alle andre styrer. Det er riktig, som representanten påpeker, at kursutviklingen i Telenor er god. Det er jeg glad for. Det er riktig at tredje kvartals regnskap viser veldig gode tall. Det er jeg selvfølgelig glad for, og det skal vurderes i tilknytning til andre resultater som styret har oppnådd, når tiden er inne for det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Regjeringen har utformet sitt forslag til utbytte fra Statkraft basert på kunnskap om at kapital så langt ikke har vært begrensende når det gjelder utviklingen av selskapets etablering av ny produksjon i Norge. Fastsettelsen av utbytte fra Statkraft må ses i sammenheng med den generelle budsjettsituasjonen. I budsjettet for 2007 satser vi offensivt på forskning, innovasjon, reiseliv, maritime næringer, forenkling for næringslivet og på nordområdene. Stortinget har tidligere sluttet seg til at Statkraft skal konkurrere på like vilkår med andre kraftprodusenter, jf. St. prp. nr. 53 for 2003-2004 og Innst. S. nr. 248 for 2003-2004 i samme sak. Videre er det lagt til grunn at selskapet skal fokusere på sin kjernekompetanse, og at Statkraft skal konsentrere seg om å drive lønnsom handel med og produksjon av fornybar energi, men med anledning til å drive virksomhet som står i naturlig tilknytning til dette. Det heter at eventuelle investeringer utenfor Norden bør skje sammen med industrielle partnere. Dette er således de gjeldende rammer Stortinget har satt for eierskapsutøvelsen i Statkraft, og som har ligget til grunn for all kontakt mellom eier og selskap. Jeg oppfatter de uttalelsene som representanten Solvik-Olsen refererer til, som konstruktive innspill til hva som skal ligge i en aktiv eierskapspolitikk framover. Som kjent arbeider Regjeringen nå med en egen melding om eierskapspolitikk, som jeg vil legge fram for Stortinget senere i høstsesjonen. I meldingen vil denne regjeringens eierstrategi for Statkraft bli konkretisert. Herunder vil det bli omtalt hvilke rammer som skal gjelde for Statkrafts arbeid med fornybar energi, satsing på forskning og utvikling, og hvilke forutsetninger som vil gjelde for investeringer i utlandet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Først til representantens påstand om et skyhøyt utbytte. Jeg skjønner at det kan formuleres slik, for det utbyttet som ble tatt ut i år, ligger på nivå med det det gjorde under den forrige regjeringen. Det høye utbyttet er altså ikke noen sensasjon. Det har vært vanlig praksis. Men det er riktig at vi har vært skeptiske til det og vil komme tilbake til omtale av det i forbindelse med eierskapsmeldingen. Når det gjelder å gi signaler til Statkraft og andre, spesielt heleide statlige selskaper, er vår ambisjon at eierskapsmeldingen skal legge opp til at vi gir signaler til eier på en måte som gjør det mulig å styre etter signalene. Det betyr selvfølgelig at signalene ikke skal gis via utbyttepolitikken, men at de skal gis av eier i forkant av de prosesser som selskapene skal drive. Det er i den sammenheng jeg sier at jeg oppfatter de to nevnte representantenes innspill som et innspill nettopp til den prosessen, som handler om klare, tydelige eierskapsstrategier i eierskapsmeldingen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg holder på at det er anledning til innspill til Regjeringen med hensyn til eierskapsmeldingen også når det gjelder eventuelle engasjement i utlandet, men Regjeringen har ikke gitt noe signal til Statkraft om at det engasjementet er problematisk eller skal opphøre. Det er altså representanten for eieren som svarer representanten, som spør om hva som er Regjeringens offisielle politikk. Når det gjelder referansen til styrelederen i Statkraft – var det vel – om egenkapital, var det jeg sa i mitt svar, at det store utbyttet som har vært tatt ut nå, og som har vært tatt ut tidligere fra Statkraft, ikke har vært til hinder for den forretningsmessige utvikling som Statkraft har ønsket å drive. Det er en realitet. For få år tilbake ble egenkapitalen i Statkraft styrket i forbindelse med behov for nye investeringer, men uttaket denne gangen ødelegger ikke Statkrafts mulighet for å investere og handle framover.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
«Dagens Næringsliv rapporterte nylig om rød-grønne politikere som mente at Regjeringens forslag til et skyhøyt utbytte fra Statkraft skyldtes selskapets manglende vilje til å ta Regjeringens signaler på alvor. SVs stortingsrepresentant Inge Ryan nevnte spesielt Statkrafts manglende satsing på bioenergi. SPs stortingsrepresentant Ola Borten Moe mente Statkraft må avvikle sitt engasjement i utlandet. Har Regjeringen gitt konkrete føringer og signaler til Statkraft som selskapet ikke har fulgt opp?»