trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Clemet (Høyre), 2001-11-07:
Jeg føler vel kanskje at dette dreier seg om to spørsmål. Det representanten Bekkemellem Orheim tar opp, om å spre gode og aksepterende holdninger, synes jeg representanten skal bidra til, og det vil jeg gjerne selv bidra til. Homofile har selvfølgelig nøyaktig samme likeverd som alle andre. Det er min mening. Men jeg kan likevel ikke stille meg over en teologisk debatt og et teologisk syn på dette og hevde at noen skal mene det samme som jeg ut fra et teologisk ståsted. Mitt anliggende er hvorvidt den frie forskning er angrepet, og det spørsmålet synes jeg det er beklagelig at det er reist tvil om, og at det er oppstått strid om. Derfor tror jeg det vil være klokt, ikke minst for Menighetsfakultetet selv, at man får belyst denne saken og forholdet til den frie forskning. Det kan man gjøre, som jeg har nevnt, ved å legge saken frem for Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora. Hvis det skjer, er jeg sikker på at den siden av saken vil bli grundig belyst. Den andre debatten som dreier seg om vår holdning til homofili og partnerskap, deltar jeg gjerne i, men det er etter min mening ikke det prinsipielle spørsmål jeg skal ta stilling til her.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2001-11-07:
Utdanningsministeren uttalte til Aftenposten den 20. oktober at det er en hovedutfordring å få mer kvalitet inn i grunnskolen. På bakgrunn av Sorteviks spørsmål vil jeg spørre utdanningsministeren om hun synes at det også trengs mer midler inn i skolen. Og vil Regjeringen øke rammene til skolen, gjennom å øke rammene til kommunesektoren?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-11-07:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Samarbeidsregjeringen har satt fattigdomsproblemene på dagsordenen. Det er bra, selv om selvfølgelig enkelte av tiltakene kan diskuteres. Den debatten skal vi ikke ta nå. Den får vi rikelig tid til å komme tilbake til. Men jeg har lyst til å ha et litt annet fokus, for sentrumsregjeringen var opptatt av utjevning. Jeg vet også at statsministeren har vært opptatt av å utjevne de økende forskjellene som vi har opplevd gjennom ti år med arbeiderpartistyre på 1990-tallet. Mitt spørsmål til statsministeren er kort og godt: Har statsministeren og Regjeringen nå skiftet fokus fra å ønske å utjevne forskjellene til å konsentrere seg om å bekjempe fattigdom?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-11-07:
Jeg takker for svaret, men jeg er faktisk helt uenig i statsministerens beskrivelse. Det er viktig å løfte dem som har det aller vanskeligst, og det initiativ som Regjeringen der har tatt, er prisverdig. Men når flere av de nye statsrådene samtidig tar til orde for økte lønnsforskjeller, og Regjeringen samtidig vil fjerne utbytteskatten, hvor nærmere 70 pst. går til dem som har inntekter over 1 mill. kr, og nærmere 90 pst. går til dem som har inntekter over 0,5 mill. kr, så aksepterer man faktisk at forskjellene vil øke – ved at man både legger til rette for økte lønnsforskjeller, og ved at de som har de høyeste inntektene, på nytt skal kunne ta ut skattefritt utbytte. Da vil hjelp til dem som har det aller vanskeligst, lett kunne framstå som avlat, for vi vil få større spenn i befolkningens levekår. Det er en utvikling som Senterpartiet ikke ønsker, og som jeg heller ikke trodde denne regjeringen ville stå for. Derfor er mitt oppfølgingsspørsmål: Vil Regjeringen akseptere den økningen i lønnsforskjeller som det kan tyde på at man legger opp til?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg har følgende spørsmål til utdanningsministeren: Likestillingsombudet har nylig kommet med en rapport som konkluderer med at ACE-læremidlene som er i bruk ved ACE-skolene, helt klart bryter med likestillingsloven. Statsråd Victor Norman uttalte søndag at grunnskolen bør forbli offentlig. Mener utdanningsministeren at det er riktig å gi offentlig støtte for at våre barn skal gå på privatskoler med et ekstremt og nedverdigende kvinnesyn, som også bryter med norsk lov? Og hva legger Regjeringen i at en ønsker en forbedring av privatskoleloven, som det står i Sem-erklæringen?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg vil si at dette tyder på at den nye utdanningsministeren også vil følge den linjen som Arbeiderpartiet la seg på i regjering, nemlig at en skulle legge opp til en praksis der en skulle ha et klart skille mellom undervisningen i religion og i andre fag. Jeg tolker også utdanningsministeren dit hen at hun videre helt klart vil si nei til private skoler med den type syn som ACE-skolene har gitt uttrykk for. Jeg tolker statsrådens svar som svært positivt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «En professor ved Menighetsfakultetet skal få innskrenket sitt professorat på bakgrunn av følgende uttalelse: «... det finnes ingen tungtveiende etiske grunner for å si at mennesker som har en avklart homofil identitet ikke skal få leve i partnerskap.» Synes statsråden dette er akseptabelt?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg synes det er beklagelig at statsråden ikke ønsker å rydde opp i den situasjonen som har oppstått. Jeg mener at det vi har sett i denne saken, er et uttrykk for at idealet om akademisk frihet ikke blir fulgt opp. Man legger bånd på en professor når det gjelder å kunne fortsette å forske på og undervise i etiske spørsmål knyttet til homoseksualitet. Menighetsfakultetet får offentlig støtte på ca. 30 mill. kr, og det gir helt klart denne institusjonen et samfunnsansvar. Dette ansvaret er ikke godt nok forvaltet i god forskningsånd av Menighetsfakultetet. Jeg mener at våre forskningsinstitusjoner skal være premissleverandører for samfunnsdebatten. Dette blir en debatt med negativt fortegn. Menighetsfakultetet har også ansvar for etterutdanning av lærere til KRL-faget. Jeg har lyst til å si som biskop Andreas Aarflot: Dette er en ren maktdemonstrasjon fra styrets side. Jeg hadde ønsket at statsråden hadde ryddet opp i denne uverdige konflikten vi her har vært vitne til.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg synes at det er beklagelig og spesielt i en situasjon der vi vet at svært mange kristne homofile forsøker å ta sitt eget liv. Da er det viktig at våre samfunnsinstitusjoner som har den type ansvar som Menighetsfakultetet har, går foran med et godt eksempel. Jeg vil si det så sterkt at dette er meningsterror overfor en professor som blir tilsidesatt og ikke får utøve sin jobb i det daglige. Det er ingen ting annet en kan legge i det. I hvert fall hvis en skal tro debatten som har vært i offentligheten den siste tiden, synes jeg det er meget, meget beklagelig at vi ikke får en ordnet situasjon for Menighetsfakultetet. Som Aarflot sier: Dette går ut over anseelsen til denne institusjonen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Privatskoleloven er ikke særlig komplisert. Den bygger som sitt hovedprinsipp på at skoler som får offentlig tilskudd, skal gi et likeverdig og et kvalitativt like godt tilbud til de barna som går i private skoler, som det man får i det offentlige. Man skal oppfylle kravene til læreplan, man skal bygge på likestilling, man skal ha tilfredsstillende lokaler, man skal ha kvalifiserte lærere, og lokalsamfunnet skal få anledning til å uttale seg om de ønsker etablering av en slik skole, f.eks. i tilfelle en slik skole går ut over grendeskoler som står i fare for å bli nedlagt. Dette er formålet med saksbehandlingen rundt støtten til privatskoler. En forenkling av denne behandlingen må innebære at en del av de kriteriene som er satt for å ivareta enten lokalsamfunnets eller barnas interesser, svekkes. Kan statsråden si hvilke av disse kriteriene den nye regjeringen ønsker å fjerne for å gi større liberalisering i etableringen av privatskoler?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg har et spørsmål til utdanningsministeren. Jeg har lyst til å følge opp det som tidligere er diskutert her om privatskoler. Vi har hatt et supplement til den offentlige skolen i veldig mange år, både religiøse og pedagogiske alternativer. Men i et samfunn som blir mer og mer kulturelt og religiøst sammensatt, så den forrige regjeringen som et av hovedmålene at den offentlige skolen og skoleverket vårt skulle fungere som et lim, som en møteplass for barn og elever av ulik kultur og ulik religion. En framvekst av ulike skoler med ulikt religiøst ståsted, hvor barna sorteres i ulike religiøse grupper, hvor muslimske barn skal gå i muslimske skoler, kristne barn i kristne skoler, jødiske barn i jødiske skoler og humanetiske barn i humanetiske skoler, anså vi som bekymringsfullt i et samfunn hvor vi trenger møteplasser, og hvor vi trenger integrering og forståelse mellom ulike kulturer og religioner. Mitt spørsmål er om den nye utdanningsministeren deler det synet at det er bekymringsfullt at vi får en oppsplitting av elevene i ulike religiøse skoler.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Den utdanningspolitiske talsmannen for Høyre i forrige periode sa så sent som i valgkampen at vi burde komme opp på dansk nivå når det gjaldt privatskoler, dvs. kanskje rundt 12 pst. av elevene i private skoler. På Høyres landsmøte foreslo Oslo Høyre at man ikke skulle ha den samme liberale holdningen til opprettelse av privatskoler når det gjaldt religiøse private skoler, nettopp ut fra den bekymringen at man skulle dele inn barna og elevene i ulike skoleslag. Det ble nedstemt på Høyres landsmøte, men nå er det andre toner igjen fra utdanningsministeren. Mitt spørsmål er da: Det gamle synet til Høyre, som gikk ut på at det skulle være en fri etablering også av religiøse alternativer med den samme stykkprisfinansieringen som i det offentlige skoleverk og med tilsvarende tilskudd, er den politikken nå gravlagt? For hvis man følger det systemet, vil man ikke ha noen kontroll på hvor mange private, religiøse alternativer man har, og man har heller ingen mulighet for å sikre den integreringen og den møteplassen som skoleverket er for barn av ulik religiøs tilhørighet.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-07:
Denne loven er veldig enkel i utgangspunktet, det er få kriterier som ligger der. Den er veldig enkel å forholde seg til. Mitt spørsmål går på statstilskuddet. Vi bruker årlig ca. 1,3 milliarder kr til private skoler i Norge, som ACE-skolene er en del av. Mitt spørsmål er: Vil statsråden bruke tilskuddet for å påvirke den utviklingen som vi ser? Det er selvsagt at skoler som ikke følger norsk lov, ikke skal få lov til å fungere. Hvorledes vil statsråden hindre disse skolene, og vil hun bevisst bruke tilskuddet og trekke det tilbake for skoler som ikke følger norsk lov? Det er jo den muligheten statsråden har til å påvirke, og til å gripe inn for å hindre den utviklingen vi nå har. Spørsmålet er: Vil statstilskuddet bli trukket tilbake for skoler som ikke følger norsk lov?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-07:
Jeg har et spørsmål til utdannings- og forskningsministeren. Egenandelene i skolen er store, og de har økt de siste årene. I departementets egen undersøkelse for et års tid siden konkluderte en med at egenandelene i grunnskolen var på litt over 200 mill. kr, det er det foreldrene betaler til ulike arrangementer – alt fra leirskole til undervisningsmateriell. I Oslo kommune er det gjort en ny undersøkelse som viser at i Oslo er egenandelene nå på over 16 mill. kr – det er en undersøkelse som vi har fått i de siste ukene. Vi vet at det finnes klasser hvor inntil en tredjedel av barna ikke har råd til å være med på leirskole, fordi foreldrene ikke har de pengene som skal til for å betale egenandelene. Så mitt spørsmål til statsråden er: Vil hun ta initiativ til å fjerne egenandelene i grunnskolen, og på hvilken måte vil det eventuelt bli gjort?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-07:
Takk, det var et godt ønske! Men på hvilken måte skal en realisere det? Det er det som er interessant. Gode ønsker kan vi alle ha. Det faktiske forholdet er at i dag er det store egenandeler, og de er så store at mange barn ikke får lov til å delta på aktiviteter som er mer eller mindre obligatoriske. Det er også viktig å understreke at loven åpner for at det kan tas egenandeler, eksempelvis til leirskole. Det ligger i loven som Høyre har vært med på å vedta, at det er tillatt å ta egenandeler til den type aktiviteter. Det fører til at mange barn ikke får lov til å være med, fordi foreldrene ikke har de antall kroner som er nødvendige. Så jeg stiller spørsmålet på nytt: På hvilken måte vil en gjøre noe med dette utover det å ha gode ønsker? Vil en eventuelt fremme forslag om å endre loven, vil en legge inn penger i budsjettet slik at kommunene får de 200 mill. kr som er nødvendige? Så vil statsråden kanskje si at hun vil ikke si noe om budsjettet, men nå har jo statsministeren tidligere i dag fortalt en god del om budsjettet, så om statsråden sier litt om utdanningsbudsjettet også, vil det ikke bryte den praksis som er etablert her i dag.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-07:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Den 13. februar 1944 senket norske marinefartøy, som opererte fra baser i Storbritannia, to norske fartøyer i Hustadvika, nemlig hurtigruteskipet «Irma» og slepebåten «Henry». 61 nordmenn ble myrdet den dagen. I over 30 år har det vært arbeidet for å få reist et minnesmerke over denne tragedien i Hustadvika. Hittil har ikke noen regjering v/Forsvarsdepartementet villet betale fullt ut for et minnesmerke – de har tilbudt halv finansiering. Vil statsministeren nå ta initiativ til å sette sluttstrek for den saken og få reist et minnesmerke som de etterlatte kan få gå til med sin sorg?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-07:
President, jeg skal være veldig generell, og jeg syns også jeg er det. Etter 30 års arbeid syns jeg det er på tide at denne saken kommer ut av glemselen. De etterlatte er nå i åttiårsalderen. Det kan vel ikke være meningen at folk i åttiårene skal gå med tiggerstaven for å kunne betale halvparten av et slikt minnesmerke. Jeg syns statsministeren skulle gjøre mer enn å ta det med seg, han skulle gripe fatt i saken. Han burde si her i dag: Denne saken løser vi. Det er ikke mye penger det dreier seg om, det er vel snakk om 1 ½ million kr.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-07:
Jeg har følgende spørsmål til statsministeren: «Regjeringa i Irland v/statsminister Bertie Ahern har varslet at Irland 9. november i år vil stevne Storbritannia for tribunalet i Hamburg for brudd på UNCLOS – United Nations Convention on the Law of the Sea(De forente nasjoners havrettskonvensjon) i forbindelse med oppstart av MOx-fabrikken. (De forente nasjoners havrettskonvensjon) Vil statsministeren ta kontakt med sin kollega i Irland og gi en uforbeholden støtte til Irland?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-07:
Jeg takker statsministeren for svaret, og registrerer at han har uttrykt støtte til statsministeren i Irland. Han var også inne på at britiske miljøvernmyndigheter innen kort tid muligens vil gi tillatelse til økte utslipp fra Sellafield, og utslipp av technetium 99 tar det 213 000 år å halvere. Det er veldig bekymringsfullt. Vil statsministeren i tillegg til det han har sagt, ta noe initiativ overfor Storbritannia dersom de skulle finne på å gi tillatelsen til økte utslipp? Kan støtte f.eks. til NGO-organisasjonen være en ting å gjøre, som har gått til søksmål mot Sellafield for de utslippene de er ved å gjøre? Jeg vet at en stat kan ha problem med å gå til sak mot et privat anlegg.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-07:
Jeg takker igjen statsministeren for svaret. Grunnen til at jeg har reist dette spørsmålet er først og fremst at kysten er utpekt som et område for fremtidig vekst og trygghet for vår økonomi, og da har vi ikke råd til å tulle med og akseptere forurensning som kan stoppes. Jeg synes det er oppløftende at statsministeren også kan vurdere å bruke utenomstatlige virkemidler, for konferanser, uttalelser, brev og innspill er én ting, men konkret handling i form av en dom som blir stadfestet, er noe enhver regjering må bøye seg for internasjonalt.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-07:
Jeg er klar over at Høyre var imot den lovfestede retten til videregående skole, men når den nå er på plass, regner jeg med at også de støtter opp om det. I og med at vi nå har en lovfestet rett til videregående opplæring, mener jeg også at det er naturlig at den videregående skolen er gratis. Vi vet at elevene i videregående skole i dag betaler 3 000–4 000 kr i året i utgifter til skolebøker. Og mitt spørsmål til statsråden er om hun er enig med Arbeiderpartiet i at også den videregående skolen skal være gratis.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-07:
I Finansdepartementets budsjettproposisjon for 2001 fremsatte regjeringen Stoltenberg forslag til omorganisering av ligningsforvaltningen etter den såkalte distriktsmodellen. Stortinget sluttet seg til forslaget. Om betegnelsen «etatskontor» ble det i den nevnte proposisjon uttalt at det er et lokalkontor for ligningsfunksjonen i ca. 190 kommuner, som vil ha mange likhetstrekk med dagens ligningskontor, og som også kan ha spesialkompetanse på særlige områder. Dagens ligningskontorer er kjennetegnet av en del felles grunnleggende ligningsoppgaver, men varierer ellers når det gjelder bemanning og åpningstider, avhengig av lokale forhold. Ny organisering av ligningsforvaltningen har som et av sine viktigste mål å styrke arbeidet med ligning og kontroll av næringsdrivende, selskaper og andre kompliserte skattesaker. Et hovedvirkemiddel for å nå dette målet er å samle etatens ressurser i færre, men større enheter. Hensynet til publikum skal samtidig ivaretas, slik at publikum skal kunne få svar på sine henvendelser, enten de henvender seg til distriktskontoret, et etatskontor eller et annet kontor, f.eks. et offentlig servicekontor, hvor skatteetaten er representert ved andre. I mange mindre ligningsdistrikter er det ikke mulig å kunne samle flere ressurser til det ledende distriktskontoret uten at det i noen grad går ut over bemanningssituasjonen ved de andre kontorene i distriktet. Dette er hovedårsaken til at etatskontorene som etableres i Rennebu, Hitra og Holtålen, vil bli noe redusert i forhold til tidligere bemanning. Alle de tre kontorene vil imidlertid fortsatt utføre tradisjonelle ligningskontortjenester, og oppfyller på den måten kravet til rolle og oppgaver for etatskontor. Disse kontorene vil således ha mange likhetstrekk med dagens ligningskontor. Skattedirektoratet skal gjennomføre kartlegging av publikumshenvendelser til etatskontor og steder hvor etaten er representert av andre. Denne kartleggingen vil danne grunnlag for fremtidig dimensjonering av åpningstider og tilgjengelighet til ligningsforvaltningens tjenester. En omorganisering av landets ligningsforvaltning vil nødvendigvis medføre en del endringer i mange kommuner. Jeg har imidlertid tillit til at skattyterne i Rennebu, Hitra og Holtålen fortsatt vil få en tilfredsstillende betjening av skatteetaten.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-07:
Statsråden vil følge opp Stortingets vedtak, men understreker at enhver endringsprosess vil medføre endringer. Det kommer man ikke utenom. Jeg legger vekt på betjeningen i forhold til dem som skal nytte seg av tjenestene til etats- og ligningskontorer, og understreker at alle de tre kontorene fortsatt vil utføre tradisjonelle ligningskontortjenester, med andre ord vil være tilgjengelige for vanlig publikum på vanlig måte. Så legger jeg vekt på at vi så etter en tid skal gjennomføre en undersøkelse blant brukerne av etatskontorene for å se om de er fornøyd, og eventuelt hvis ikke, hvorfor. Og så vil vi komme tilbake til Stortinget med sikte på eventuelt å rette dette opp. Jeg syns at en slik forbrukerundersøkelse kanskje er den beste måte å skaffe seg kunnskap på om hva forbrukerne mener.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-07:
Jeg bare viser til tidligere svar, og mener at begreper som «stort sett som i dag» og utførelse av «de fleste likningstjenester» er begreper som fortsatt kan brukes. Jeg tror man kanskje skal avvente en publikumsundersøkelse før man foregriper konklusjonen i forhold til hva publikum måtte komme til å mene.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
«Den norske offisielle holdningen om støtte til USAs aksjoner mot Taliban-regimet og Osama bin Laden står fast. Samtidig kan det virke som om det finnes miljøer i Norge som støtter Taliban og Osama bin Laden og således terrorangrepet mot USA. Har POT i dag oversikt over disse miljøene, og vurderes disse som en trussel mot sikkerheten her i landet?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg registrerer at statsråden bekrefter at denne type sympatisører også finnes i Norge. I går vedtok Stortinget en ekstrabevilgning som bl.a. tilførte Politiets overvåkingstjeneste 4 mill. kr mer. Statsråden sier også i sitt svar at man så langt ikke har registrert noen trussel fra disse miljøene. Betyr det at statsråden vurderer det som å være en risiko siden man ser nødvendigheten av å tilføre midler for å kunne forebygge og sikre?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg vil avslutningsvis bare stille et kort spørsmål, og det gjelder om statsråden vil ta initiativ til å tilføre POT de nødvendige ressurser også i tiden som kommer, selv om budsjettet først skal legges fram på fredag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Bekjempelse av internasjonal terrorisme har i flere år vært en prioritert oppgave for Politiets overvåkingstjeneste. Dette arbeidet, som er svært ressurskrevende, omfattende og langvarig, er betydelig intensivert etter terroraksjonene i USA 11. september 2001. Al-Qaida-nettverket, som blir ledet av Osama bin Laden, er løselig sammenbundet. Medlemmene opererer til en viss grad selvforsynt, både med hensyn til kommando, kontroll og finansiering av virksomheten. De har en sterk fokusering på sikkerhetsmessige forhold i planleggings- og gjennomføringsfasen av en terroraksjon. Planleggingen kan pågå i flere år. Dette operasjonsmønsteret gjør det vanskelig for sikkerhets- og etterretningstjenester å identifisere terrorceller og målene for aksjonene. Al-Qaida-nettverket har sympatisører i en rekke land verden over, inkludert Norge. Denne internasjonaliseringen betyr at grupper og personer tilhørende organisasjoner som i utgangspunktet har en nasjonal agenda, også kan komme til å operere internasjonalt. I tiden etter 11. september har et stort antall personer blitt arrestert i flere europeiske land. De er mistenkt for å tilhøre islamske terrornettverk, og arrestasjonene må ses på som forebyggende tiltak fra myndighetenes side for å hindre nye terroraksjoner. Disse arrestasjonene er et resultat av europeiske sikkerhetstjenesters mangeårige arbeid med å kartlegge ekstreme islamske miljøer. Det er ikke foretatt arrestasjoner i Norge etter 11. september av personer som er mistenkt for deltakelse i terrorvirksomhet. Norge mottar flyktninger og asylsøkere fra en rekke land i den muslimske verden. Dette har også medført at også sympatisører av radikale grupperinger har bosatt seg i Norge. Disse gruppene har imidlertid hittil ikke utgjort noen konkret trussel mot norske eller utenlandske interesser. Trussel mot den internasjonale sikkerhet baserer seg på at Norge kan fungere som et tilfluktssted for militante miljøer med internasjonale forgreininger. Herfra kan disse miljøene kanalisere ulike former for støtte til moderorganisasjonene, som driver væpnet kamp eller terrorvirksomhet i hjemlandet. Politiets overvåkingstjeneste foretar selvfølgelig en løpende vurdering av alle typer trusler med de virkemidler som står til rådighet. I dette arbeidet inngår også samarbeid med andre politiorganer og myndigheter i nødvendig utstrekning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Når det gjelder beskrivelsen av risiko og trusler, har jeg svart på det i mitt første svar. Når det gjelder midler til Politiets overvåkingstjeneste, har det en generell sammenheng med det sårbarhetsbildet som er erkjent nå i noen år, og som bl.a. er beskrevet i innstillingen fra det utvalget som jeg i sin tid som justisminister initierte, nemlig Willoch-utvalget. Og ut fra dette sårbarhetsbildet vet vi at vi kan stå overfor en trusselsituasjon som er mye mer sammensatt enn før. Det er bakgrunnen for at vi ser det nødvendig å ha en moderne, oppdatert og velfungerende overvåkingstjeneste i vårt land.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Når det gjelder budsjettet, vil representanten finne svar der. Regjeringen vil selvfølgelig løpende måtte vurdere om tjenesten både når det gjelder lovgrunnlag, ressurser og utstyr, kan fungere i forhold til de utfordringer vi står overfor. Og jeg har i mitt første svar til representanten Ellingsen skissert noe av det landskapet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Det å plukke tyttebær er i seg selv ikke straffbart. De sakene det refereres til, gjelder salg av bær uten slik arbeidstillatelse som utlendingsloven krever. Politimesteren i Hamar har opplyst at det dreide seg om så betydelige mengder bær at dette ble ansett som ervervsvirksomhet. Etter utlendingsloven må utlendinger som driver ervervsvirksomhet, ha arbeidstillatelse, noe litauerne ikke hadde. Å få slik sesongarbeidstillatelse skal imidlertid være en enkel sak, og flere av litauerne hadde også slik arbeidstillatelse i fjor. Som representanten Per Roar Bredvold kjenner til, faller påtalemyndighetens behandling av enkeltsaker ikke inn under mitt ansvarsområde, men under Riksadvokatens. På generelt grunnlag viser jeg imidlertid til at det er Stortinget som har vedtatt utlendingslovgivningen, og at det er politiets plikt å håndheve den. Formålet med bestemmelsen er norske myndigheters behov for kontroll med utlendingers ervervsvirksomhet. Ansvaret for utlendingslovgivningen hører inn under kommunal- og regionalministerens ansvarsområde. Når det gjelder spørsmålet om regelverket skal mykes opp, nevner jeg at Stortinget ved endring av utlendingsloven har vedtatt at utlending som har adgang til å oppholde seg i riket i tre måneder eller mer, kan søke sesongarbeidstillatelse fra Norge. Kommunal- og regionaldepartementet har opplyst at lovendringen vil tre i kraft ved årsskiftet når nødvendige forskriftsendringer er ferdig utarbeidet. Ettersom litauere er visumfrie, har de adgang til tre måneders opphold. De vil derfor omfattes av regelendringen. Regelendringen innebærer også at politiet får kompetanse til å treffe vedtak i slike saker, i samsvar med utlendingsforskriftens § 13.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
De nødvendige signaler har Stortinget faktisk vedtatt. Jeg har også gitt dem i mitt svar, nemlig at det er behov for å myke opp dagens regelverk når det gjelder sesongarbeidskraft i Norge. Jeg er selvfølgelig svært glad for den støtten som nå kommer fra representanten Bredvold til en slik oppmyking. Det forteller at vi på en positiv måte bygger ny bredde i konstellasjonene som ønsker det i Norge. Det er bra. Men det var altså med det regelverket som gjaldt tidligere, at politiet måtte foreta en vurdering, ikke for det å plukke bær, men for å selge den, og det var knyttet til arbeidstillatelsen. Nå har man altså skåret igjennom og myket det opp, slik at det er lettere å få arbeidstillatelse, og litauere vil dra nytte av det. Og det er jo et konstruktivt svar på utfordringen som ligger under det. Og at lokalbefolkningen i Norge viser sin støtte til mennesker de har sympati for, har alltid vært et sympatisk trekk ved landet vårt, uavhengig av gjeldende lovverk.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Som kjent er ikke mitt forhold til påtalemyndigheten som det er i en del andre land. I Norge er påtalemyndigheten uavhengig. Det som har skjedd, er at vi har myket opp regelverket, og det er meget positivt at det er vennskapsforbindelser til de baltiske stater. Jeg regner derfor med at når Regjeringen vil vurdere ytterligere oppmykning av arbeidsinnvandring bl.a. fra de baltiske stater, vil dette ha entusiastisk og sympatisk støtte også hos representanten Bredvold, etter det som nå er sagt. Og det ser jeg på som en svært positiv utvikling av den norske samfunnsdebatten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Som justisminister kan jeg ikke sette meg til doms over hvordan domstolene håndterer sine oppgaver som dømmende myndighet. Av den grunn ønsker jeg heller ikke å kommentere denne konkrete saken. Generelt kan jeg likevel gi uttrykk for at det er en viktig del av domstolenes oppgave å sørge for at avgjørelser blir forkynt. Forkynnelse er en formalisert form for underretning som er nødvendig for at ankefristen skal ta til å løpe, og for at en avgjørelse skal kunne bli rettskraftig og håndheves. Regelverket må likevel ta tilbørlig hensyn til dem som er involvert i saken. Forkynnelse ved kunngjøring kan bare skje der andre forkynnelsesmåter ikke kan nyttes, dvs. at vedkommende ikke var til stede ved domsavsigelse eller ikke kan treffes personlig, og det heller ikke er mulig å forkynne pr. post eller overfor husstandsmedlemmer eller arbeidsgiver. Der det er en dom som skal forkynnes ved kunngjøring, er det tilstrekkelig å slå opp en kopi av dommen, eller av det vesentligste innholdet, på rettens kontor. Noen kunngjøring i pressen er således ikke nødvendig, slik som ved forkynnelse av stevning. Det er likevel åpnet for at retten i andre særlig viktige saker kan forkynne ved kunngjøring i pressen. I et oppslag på rettens kontor vil det være tilstrekkelig å gjøre rede for at det er avsagt en dom om f.eks. foreldreansvar og samværsrett og navn på parten som dokumentet skal forkynnes for. Det framgår av barneloven § 19 at navnet på andre parter enn den dokumentet skal forkynnes for, bare skal framgå om retten finner at det foreligger særlige grunner. Dette siste gjelder både ved oppslag og ved kunngjøring i pressen. Jeg kan etter dette ikke se at det gjeldende regelverk om forkynnelse er utilfredsstillende på dette punkt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Jeg har i mitt svar gjort rede for regelverket som gjelder ved forkynnelse, og i det jeg har gjort rede for, ligger det et skjønnsrom. Skjønnet ligger det til domstolene å utøve, og det er slik at den reaksjonsform som alle som utøver skjønn, utsetter seg for, er den offentlige debatt. Det har også etter denne saken vært ført en offentlig debatt, i det offentlige rom. Jeg tar da utgangspunkt i at det f.eks. ved debatt om straffeutmåling, som ligger til domstolene, er slik at Stortinget ytrer seg, og at den debatten på mange måter tas med inn i de vurderingene som domstolene gjør. En slik generell kommentar kan jeg også gi på dette området, men jeg ønsker ikke å gi noen ytterligere kommentarer.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Det er ikke et tema som er på min dagsorden. Jeg har referert til lovverket, som gir betydelig rom for skjønnsutøvelse. I dette tilfellet er det slik at det er skjønnsutøvelsen som er gjenstand for debatten, og det å debattere skjønnsutøvelsen utover det som ligger i at jeg refererte til loven, har jeg ikke tenkt å gjøre. Om det skulle vise seg at lovverket er utilstrekkelig, er det noe som jeg eventuelt får ta med meg og komme tilbake til. Men jeg har ikke på det nåværende tidspunkt et slikt synspunkt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Vi har opplevd en betydelig økning av antallet asylsøkere den siste tiden. Asylsøkere fra Kroatia utgjør den største gruppen, mens søkere fra Russland utgjør den nest største gruppen. Den plutselige og store økningen av asylsøkere medfører en kraftig belastning av politiets ressurser innenfor utlendingsfeltet. Økningen betyr at det må utvikles nye samarbeidsformer mellom politiet og Utlendingsdirektoratet, og det må samtidig finnes midlertidige løsninger med hensyn til innkvartering osv. Den store økningen av asylsøkere i høst og den merbelastningen dette medførte på politiet og Utlendingsdirektoratet, førte til at en del asylsøkere ble flyttet til mottak før politiet hadde avsluttet sitt arbeid med å signalere søkerne, dvs. ta foto og fingeravtrykk av dem. Etter begynnelsen av oktober blir nå alle asylsøkere signalert ved ankomst, og ingen flyttes fra asylmottakene før dette arbeidet er avsluttet. Fra samme tidspunkt er tidligere restanser på dette punktet nedarbeidet. I denne situasjonen bygde det seg i løpet av sommeren også opp en restanse av antall asylsøkere som ikke var tilstrekkelig registrert før de måtte flyttes til mottak spredt over hele Norge. Politiet har i samarbeid med Utlendingsdirektoratet intensivert arbeidet for å nedbygge restansene med hensyn til registrering. Oslo politidistrikt er tilført ekstra ressurser for å koordinere nedbyggingen av restansene. For øvrig kan jeg opplyse at det pågår et nært samarbeid mellom Kommunal- og regionaldepartementet og Justisdepartementet og våre direktorater for å sikre effektive arbeidsrutiner og riktig arbeidsfordeling mellom de berørte etatene. Siktemålet er å sikre en rask og forsvarlig saksbehandling, samtidig som politiets kontrollbehov ivaretas.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Jeg registrerer at representanten i forhold til sitt første nøkterne spørsmål utvider perspektivet betraktelig i tilleggsspørsmålet. Svaret er at når det ankommer mennesker til riket som har ugrunnede asylsøknader, f.eks. det vi har sett ved bulgarere, må myndighetene håndtere det kontant. Det skjer nå i regi av Kommunal- og regionaldepartementet en vurdering av tiltak med hensyn til hva man skal gjøre med denne type asylsøknader, og Regjeringen vil på egnet måte komme tilbake til tiltak i en slik sammenheng. Når det gjelder det som var spørsmålet, nemlig om vi signalerer, som er rett og slett å få oversikt over dem som er i riket, kan jeg si at signaleringen etter de informasjoner jeg har, er à jour pr. oktober, nettopp av den grunn at vi skal vite hvem som er her. Når det så gjelder registreringen, som er et annet ledd i asylbehandlingen – og som representanten spurte om – er det satt i gang et arbeid for å bygge ned de restansene som faktisk eksisterer. Oslo politidistrikt har tidligere gjennom sin arbeidsform for noen år tilbake dokumentert at de makter en slik jobb, og de har også blitt tilført ekstra ressurser for at dette skal gjennomføres.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-07:
Representanten tar dette opp på så bred basis at det er umulig å kommentere det utdypende nok i et kort tilsvar i en spørretime. La meg bare vise til Regjeringens generelle holdning. Den er helt klar. De som har berettiget grunn til å søke asyl, skal tas imot i Norge. Ugrunnede asylsøknader skal vi håndtere på en slik måte at personene ikke blir her. Men vi er innstilt på å gjøre noe med tilgangen på arbeidskraft i landet. Det handler også om å regulere arbeidsinnvandring, og det er spørsmål som vi vil komme tilbake til. Når det så er slik at vi har de lovregler vi nå har, er selvfølgelig representanten og jeg helt enige om at vi skal ha en tilfredsstillende signalering hos politiet, og vi skal ha en registrering. Vi kan ikke sitte med restanser på det, og det er iverksatt skritt for at vi ikke skal ha det. I signaleringen er vi à jour. Når det gjelder restansene, er det satt i gang et arbeid for at de skal nedbygges, med Oslo politidistrikt i ledelsen, som tidligere har dokumentert at det er et arbeid de mestrer.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg ønsker å stille justisministeren følgende spørsmål: «I Hedmark ble det høsten 2001 utvist åtte litauere fra Norge, og de ble idømt en bot på 3 000 kroner hver for tyttebærplukking. Synes statsråden, på generelt grunnlag, dette er en riktig bruk av rettsvesenet og dets midler, eller ser statsråden muligheter for en oppmykning av dagens regelverk?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Svært mange i Hedmark, både politikere, byråkrater og såkalt vanlige folk reagerte til dels sterkt på den prioritering politiet viste i denne saken. Litauerne ble svært raskt tatt, to ble kastet på glattcelle, de ble bøtelagt med 3 000 kr hver, noe som er en uhorvelig stor sum for en vanlig litauer, og så utvist fra Norge. Mange lurte på om dette var en riktig prioritering av politiets knappe ressurser, både tidsmessig og økonomisk. Når man vet at politiet ikke har nok midler til å rykke ut ved f.eks. innbrudd og andre lovbrudd enkelte steder, gjør dette situasjonen noe spesiell. Det å plukke bær ute i skogen er for de fleste av oss ikke det største lovbruddet, selv om bærene selges, med eller uten arbeidstillatelse. Og det er her det skurrer hos mange. Det skurret så pass mye at i Os kommune har man bl.a. samlet inn 12 000 kr for å hjelpe til med bøtene, og Kommuneforbundet i Hedmark har gitt 16 000 kr. Hvilke signaler gir dette statsråden?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg takker nok en gang for svaret. I Norge er det enkelte kommuner som har vennskapskommuner i Litauen, slik som f.eks. Os kommune, som jeg nevnte. Der er det samlet inn mye penger gjennom årene bl.a. til barnehjem. Spørsmålet mitt gjelder om det kanskje hadde vært mer riktig at de innsamlede midlene, fra f.eks. Os kommune og Kommuneforbudet, heller kunne gått til sånne ting ved at boten bortfaller, altså de 3 000 kr pr. tyttebærplukker.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Mitt spørsmål går til den ærede helseminister: «I disse dager oppnevner de regionale helseforetak styrene for helseforetakene. Vil statsråden sørge for at styremedlemmer i de regionale helseforetakene ikke også oppnevnes som styremedlemmer i helseforetakene?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret og registrerer at han i utgangspunktet prinsipielt er enig med meg i at vi ikke må ha noen gjennomgående styrerepresentasjon. Det har vært antydet at enkelte regionale foretak vil gjøre dette, og derfor mener jeg at helseministeren må gå inn med instruksjon i forhold til de regionale foretakene og forhindre at så skjer. Mitt oppfølgingsspørsmål er: Hvordan blir situasjonen for administrerende direktør ved de regionale helseforetakene, og hvilken status får han i styrene i foretakene?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-11-07:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret, og jeg er der helt på linje med helseministeren. Den viktigste endringen vi fikk gjort i Odelstinget når det gjaldt fortaksloven, var nettopp å ta ut av lovteksten at de regionale foretakene også kunne drive produksjon av helsetjenester. Det mente vi ville bli en innblanding, og vi ville få tilbake det gamle fylkesutvalget. Den ordningen som nå ble vedtatt, ville styrke fristillingen til det enkelte foretak, som loven viser. Derfor er det veldig viktig at helseministeren i tiden fremover løpende følger med at dette fungerer etter Odelstingets intensjoner.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Det er to viktige hensyn som har stått sentralt i den foretaksmodell som Stortinget vedtok gjennom den nye modellen. Ved at det i hver helseregion ble etablert samlede helseforetaksgrupper under ledelse av det regionale helseforetaket og med tilknyttede datterforetak, er det lagt til rette for koordinering og helhetlig styring av ressursbruken i regionen. Ved at de utøvende virksomhetene, helseforetakene, ble gjort til egne rettssubjekter, ble det lagt til rette for å myndiggjøre sykehusene. Det er et ansvar for det enkelte styre å finne de praktiske løsninger når det gjelder organisering og styring som tilpasser disse hensynene til hverandre, selvsagt innenfor de rammer som Stortinget har trukket opp i lov- og regelverk. Dette må det enkelte styre gjøre innenfor sitt helhetlige ansvar. Jeg har tillit til at de regionale helseforetakene og deres styrer utøver skjønn innenfor de rammer som helseforetaksloven trekker opp. Jeg vil likevel føye til at et system med gjennomgående styrerepresentasjon, slik representanten Alvheim beskriver det, etter min oppfatning ikke vil bidra til en tydeliggjøring av den bestillerrolle som vil tilligge de regionale helseforetakene. Jeg har heller ikke informasjon om at dette er noe problem.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Jeg ser, som representanten Alvheim, klare ulemper hvis det skulle bli slik at styremedlemmer i de regionale helseforetakene også sitter som styremedlemmer i de lokale helseforetakene. Men, som jeg sa, jeg har ikke registrert at det er noe problem. Og spørsmålet som representanten Alvheim da reiser, er i den sammenheng ikke aktuelt. Når det gjelder administrerende direktørs rolle, tror jeg det er viktig, med utgangspunkt i helseforetaksloven, å se på administrerende direktør som en avgjørende aktør i det å daglig lede det regionale helseforetaket og sørge for at de beslutninger som tas der, blir gjennomført. I så måte syns jeg administrerende direktør kommer i en annen prinsipiell stilling enn styremedlemmer i det regionale helseforetak.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Jeg kan forsikre representanten Alvheim og Stortinget om at jeg har gjort opp status når det gjelder gjennomføring av reformen. Jeg har møtt de regionale styreledere, og jeg kommer til å få tette rapporter om oppfølgingen av det meget krevende gjennomføringsarbeid som fortsatt ligger foran oss i denne saken.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
La meg først slutte meg til intensjonen i representanten Molviks spørsmål. Den offentlige helsetjenesten skal drives med åpenhet i forhold til sine omgivelser. Derfor er offentlighetsloven gjort gjeldende for foretakene. Jeg konstaterer at de regionale helseforetakene er aktive i informasjonen omkring styrenes arbeid, og det er viktig. Offentlighetsloven gir en rekke innsynsmuligheter, men omfatter som kjent ikke møteoffentlighet. Det innebærer at styrene fra Stortingets side er gitt anledning til å utøve skjønn i dette spørsmålet. De regionale helseforetakene har valgt noe ulik praksis med hensyn til møteoffentlighet. Det gir et godt utgangspunkt for å vinne erfaring med begge modeller. Et annet viktig hensyn ved den nye foretaksmodellen er at styrene skal kunne virke under stabile rammebetingelser, dvs. at styrene skal kunne forvente en stabilitet i sine organisatoriske rammebetingelser. Derfor finner jeg det ikke riktig å gå inn med spesifikke pålegg knyttet til spørsmålet om møteoffentlighet. Jeg vil derimot allerede nå varsle at jeg med utgangspunkt i foreliggende bestemmelser i helseforetaksloven om pasienters og andre brukeres medvirkning vil følge opp overfor de regionale helseforetakene at det i dette arbeidet skal etableres brukerutvalg. Det er en arbeidsform som jeg selv har god erfaring med, og som er med på å åpne offentlige virksomheter i forhold til dem som mest berøres, uten at man rokker ved det klare ansvar som styret må ha.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Jeg deler representanten Molviks utgangspunkt om åpenhet og offentlighet rundt helsepolitikken og helseforetakenes virksomhet. Derimot deler jeg ikke utgangspunktet om at det er uheldig at et helseforetak velger åpne møter, mens andre helseforetak ikke velger det. Tvert imot synes jeg det gir grunnlag for å vinne erfaringer med begge modeller, og det ligger selvfølgelig i et slikt utgangspunkt at de erfaringene bør komme fram og bli evaluert.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Noe av det første Regjeringen bestemte ved sin tiltredelse, var at ansvaret for rusmiddelrelaterte helseproblemer skal flyttes fra sosialministeren til helseministeren. Med dette ønsker vi å tydeliggjøre at helsetjenesten må stille opp med nødvendige tilbud også til personer som har rusmiddelproblemer. Den nære sammenhengen mellom rusproblemer og helseproblemer er godt dokumentert. Altfor mange har dessverre rusproblemer i kombinasjon med hjerneorganiske eller psykiske lidelser. Mange får også alvorlige somatiske lidelser på grunn av misbruket. Vi må innse at helsetjenesten ikke i tilstrekkelig grad har gjort jobben sin overfor denne utsatte gruppen. Innen så vel det psykiske helsevern som tiltak for rusmiddelmisbrukere og i ulike kommunetjenester er det viktig å unngå at tjenestens mandat begrenser muligheten til å se den hjelpsøkende som et helt menneske med sammensatte behov for hjelp. Uansett hvor personen først henvender seg, skal hjelpeinstansen sikre at han eller hun får en grundig utredning og et opplegg til hjelp, som inkluderer funksjons- og livsområder der det er behov for en innsats. Bestemmelsene om de individuelle planer som nå er nedfelt gjennom den nye helselovgivningen, vil i denne sammenheng kunne bli et nyttig verktøy. Når det gjelder den lovmessige forankringen av disse tjenestene, er dette også noe vi vil se nærmere på i den forestående gjennomgangen av helsetjenestetilbudet til rusmiddelmisbrukere og av rusomsorgen generelt. Gjeldende rett åpner for innleggelse uten eget samtykke etter sosialtjenesteloven og helselovgivningen. Når det gjelder barn, kan tvangsinnleggelse også skje i medhold av barnevernloven. Hvorvidt det er lov om psykisk helsevern som vil være den naturlige forankring for denne gruppen, vil jeg imidlertid vente noe med å ta stilling til. Lov om psykisk helsevern stiller strenge krav til behandling uten eget samtykke, og det er en grunnforutsetning at pasienten har en alvorlig sinnslidelse. Disse skrankene er nedfelt gjennom ulike menneskerettighetskonvensjoner, hvor Den europeiske menneskerettighetskonvensjon er den mest sentrale. Pasienter med ADHD faller derfor i utgangspunktet utenfor helselovgivningens tvangsbestemmelser, med mindre de er i en psykisk tilstand som kan vurderes som en alvorlig sinnslidelse. Sosial- og helsedepartementet gjennomgår nå lovverket og behandlingstilbudet, bl.a. for å klargjøre hvilke ytterligere tiltak som for framtiden skal være under helselovgivningen, og hvilke tiltak som naturlig hører hjemme under sosialtjenesteloven. Regjeringen vil snarest mulig legge fram at høringsforslag om fremtidig organisering av tiltaksapparatet for rusmiddelmisbrukere.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Uten å gå inn på den spesielle pasientgruppen her og nå vil jeg si at siktemålet med den endring som nå skjer, og den reform som Regjeringen forbereder på rusområdet, nettopp er å sikre at de ulike gruppene blir ivaretatt på en bedre og mer helhetlig måte, at vi får satt inn tiltak der hvor det er svikt, at vi får sammenhengen i behandlings- og omsorgskjeden til å fungere bedre, at vi i større grad overvinner de kulturforskjeller som det helt åpenbart er mellom de ulike tjenestene, og først og fremst at enkeltmennesker får hjelp ut fra den respekt de har krav på, og de tjenester de har krav på, som syke mennesker.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-11-07:
Jeg takker representanten Ballo for verdifulle råd i forhold til det arbeidet vi nå står foran med en gjennomgang av helsetilbudet for rusmiddelmisbrukere, hvor siktemålet helt klart er en tydelig ansvarsplassering. Men enhver ansvarsplassering må kombineres med et krav om samarbeid og helhetstenkning. Uansett hvor man setter grensen mellom helhet og del, vil det alltid være en spenning mellom helhet og del som må håndteres gjennom et fornuftig samarbeid. Det er utgangspunktet når vi arbeider videre med dette, både i forbindelse med opptrappingsplanen for psykisk helse, hvor forholdet mellom rus og psykiske lidelser er fokusert, og når Regjeringen vil utarbeide en plan for rusomsorgen, hvor vi nettopp har som siktemål å se disse tingene i sammenheng.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-07:
Jeg vil stille følgende spørsmål til helseministeren: «Vil statsråden ta konkrete initiativ for å hindre at styremøtene i de regionale helseforetakene skal kunne foregå bak lukkede dører, for på den måten å sikre at befolkningen får innsyn i saksbehandling og beslutninger som er av avgjørende betydning for brukerne av norsk helsevesen?»
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-07:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Samtidig vil jeg gi uttrykk for at jeg kunne ha ønsket meg noe mer konkret og forpliktende. For slik situasjonen nå er, som helseministeren sjøl var inne på, ser det ut som om vi får en ulik praksis fra helseregion til helseregion. Jeg syns det er en svært betenkelig situasjon at man i noen deler av landet vil ha en større åpenhet rundt disse debattene, mens de vil være mer lukket i andre deler av landet. Mitt oppfølgingsspørsmål til helseministeren blir da som følger: Vil helseministeren etter en tids utøvelse av denne praksisen eventuelt evaluere systemet, med sikte på å skape en lik praksis i hele landet?