trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Som jeg sa i mitt innlegg, har regjeringen merket seg det Stortinget har bedt om, og vi vil selvsagt følge det opp i arbeidet med nasjonalbudsjettet for 2016. Når det er sagt: Vi er et stykke unna å ferdigstille budsjettmaterialet for neste år, så jeg tror vi får komme tilbake til det når regjeringen legger frem nasjonalbudsjettet for 2016 til høsten.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Som jeg sa i den forrige replikkvekslingen, vil regjeringen følge opp den anmodningen Stortinget har kommet med knyttet til omtalen av disse spørsmålene i nasjonalbudsjettet for 2016. Men som representanten vet utmerket godt, kommer budsjettet når det kommer, og da får hun og resten av Stortinget rikelig anledning til å lese det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Spørsmål knyttet til eierskapsmeldingen må nesten tas opp med næringsministeren. Men jeg er ikke enig i påstanden i spørsmålet. Det er altså slik at regjeringen er opptatt av å beskrive virkeligheten slik den er, samtidig som vi må ha mer oppmerksomhet rundt hva vi skal gjøre for å komme videre. Det som til syvende og sist avgjør hvordan utviklingen fremover blir, det er hvilke virkemidler vi tar i bruk. Det kommer til å avgjøre, og det er derfor de konkrete forslagene som legges frem i statsbudsjettet, tross alt er det aller viktigste, og det antar jeg representanten er enig i.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Jeg synes ikke det er det minste dristig å starte med å sitere Brundtland-kommisjonen, rett og slett fordi jeg forsøkte gjennom mitt innlegg å beskrive den historiske utviklingen i omtalen av disse spørsmålene i de årlige budsjettdokumentene. Jeg antar at representanten er enig i at fordi vi har en utvikling, må det også komme til syne gjennom måten man presenterer en del av disse problemstillingene på, gjennom budsjettdokumentene og på annen måte. Én ting er å ha et godt verktøy for å virkelighetsbeskrive. En helt annen ting er hvilke verktøy vi tar i bruk for å løse utfordringene. Jeg mener i likhet med representanten Elvestuen at det budsjettet Stortinget vedtok denne høsten, er et godt budsjett med en sterk og tydelig miljøprofil.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Som jeg sa i mitt innlegg, var det behov for å gjøre opprydninger i måten disse spørsmålene ble presentert på i budsjettet. Samtidig er vi – som jeg også sa – selvsagt helt åpne for løpende å videreutvikle dette. Derfor har vi til hensikt å følge opp det anmodningsvedtaket fra Stortinget, vi har til hensikt å følge opp det som er intensjonen fra Stortinget, at vi skal videreutvikle omtalen av bærekraftig utvikling i de fremtidige budsjettene med vekt på grønn vekst. Det har regjeringen til hensikt å oppfylle i tråd med Stortingets forventninger.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Enkelte ganger kan en nesten ikke stoppe forundringen over debattene i Stortinget. For det første mener jeg at det opplagt er sånn at bærekraftsindikatorene ble fjernet. Det vi nå hører fra finansministeren, er jo en bortforklaring av realitetene. Det ble massive reaksjoner, en ønsket å ha den diskusjonen, og det er også grunnlaget for den enigheten som er mellom regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti og Venstre – altså: En ønsker den type diskusjoner. Så synes jeg det er forundringsverdig å høre debatten her i dag, hvor det er fremmet en rekke forslag, nettopp for å få et bedre analysegrunnlag, nettopp for å få – som finansministeren sa – bedre virkelighetsbeskrivelse av utviklingen på områder som er helt vesentlige, innenfor bærekraftbegrepet, innenfor miljø, klima osv. Realiteten er jo nå at stortingsflertallet, regjeringspartiene og Venstre, motsetter seg at Stortinget skal få den muligheten som Stortinget faktisk ønsker seg til å diskutere disse viktige spørsmålene. Det synes jeg er litt merkelig, kanskje spesielt så lenge Venstres leder, etter helgens møter i Venstre, går ut og prøver å lage seg et grønt alibi ved å skyte på Arbeiderpartiet. Så kommer de altså til den reelle politikken i stortingssalen, og så fraskriver de seg ansvaret. Det synes jeg er høyst underlig, men jeg skjønner jo at så lenge Venstre har vært med på å sette inn den regjeringen som de har vært med på å sette inn, har de behov for å skaffe seg et grønt alibi. Men da bør det skje på en redelig måte, ut fra hva de selv også er med på å legge til rette for at Stortinget faktisk får innsikt i. Det er viktig at vi måler utviklingen, sa representanten Ola Elvestuen. Jeg er helt enig. At en da stemmer imot de forslagene som er framlagt i denne saken, er forundringsverdig. Hvilken effekt vi får av de tiltakene som iverksettes, sier representanten Elvestuen er viktig. Ja, da er det forundringsverdig at en stemmer imot eventuelle saker og analyser som skal være med på å måle effektene i tilknytning til debatter i Stortinget. At en skal vente og vente og vente på denne type avklaringer, synes jeg er høyst merkverdig, men jeg skjønner jo at en er bundet inn i et system hvor regjeringspartiene styrer, og hvor en egentlig ikke ønsker å diskutere nettopp forhold knyttet til miljø, bærekraft og klima, hvor en måler utviklingen nøye, og hvor en også ser effekten av det en faktisk foretar seg. Jeg ser at viljen til å få de analysene faktisk ikke er til stede i denne salen. Det synes jeg er beklagelig. Så til miljøprofilen i det statsbudsjettet vi nå har. Ja, vi har ingen målingskriterier for det. Det kunne jo vært greit å få. Så jeg forventer at når Stortinget får seg forelagt klimabudsjetter, er Venstre for.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Jeg var vel ikke så veldig indignert, egentlig. Jeg var bare overrasket over utfallet i Stortinget av viktige spørsmål, f.eks. når det gjelder måling, når det gjelder å se hvilken effekt vedtak har, og ikke minst når det gjelder muligheten for og anledningen til at Stortinget diskuterer viktige framtidsspørsmål ut ifra fastlagte normer som kommer fra regjeringen. Det synes vi er ganske vesentlig, for det setter debatten inn i en – hva skal man si – mer konkret og mer realistisk kontekst, som bør være viktig for Stortinget. Jeg har lyst å skryte av Venstre for den bevegelsen som de fikk regjeringen til å foreta, fra de la fram sitt opprinnelige budsjett – som var et svært dårlig klima- og miljøbudsjett – til at det ble bedre med arbeidet fra Venstres og Kristelig Folkepartis side. Det kan jeg godt gi honnør for nå, og det ga vi også honnør for i budsjettdebatten, men det var altså et svært dårlig klima- og miljøbudsjett som ble lagt fram, som ble bedre med hjelp fra Venstre og Kristelig Folkeparti. All ære for det, men det reelle tyngdepunktet i norsk klimapolitikk og norsk miljøpolitikk ligger ikke fra Venstre til Høyre/Fremskrittspartiet i denne salen. Det ligger i en annen retning, fra kanskje Venstre mot Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV. Det er en realitet, og det tror jeg også at representanten Ola Elvestuen kommer til å merke etter hvert som vi skal konkretisere en del av de store sakene. Så får vi se hvor langt Venstre er villig til å strekke seg i konkrete handlinger og konkrete vedtak i Stortinget.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Noe av utfordringen med den debatten vi nå har, er at det er kun påstander som framsettes. Det er ingen reelle effekter som legges fram og diskuteres, det er ingen virkelighetsforståelse som legges fram, og som kan diskuteres. Men det er nettopp det vi ber om gjennom denne saken. Det er jo nettopp innenfor bærekraftsindikatorene vi får en felles virkelighetsforståelse, får en reell måling av effekten, og ikke minst kan sørge for at vi får prosedyrer som sikrer at indikatorene blir mest mulig relevante for den ordinære politiske virksomheten og budsjettprosessen, hvor mange av de viktige prioriteringene skjer. Det en ønsker, er å tilnærme seg disse spørsmålene på en reell måte, en virkningsfull måte, og at vi kan få et felles grunnlag å diskutere ut fra. Men det vil altså ikke flertallet. Det synes jeg er litt underlig, ikke minst med bakgrunn i de siste påstander som ble tatt opp, bl.a. av representanten Nikolai Astrup.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Jeg har lyst til å følge opp spørsmålet fra representanten Marit Arnstad, som jeg synes var godt. Olje- og energiministeren hadde et godt innlegg om framtidens utfordringer knyttet til norsk energiforsyning, hvor det bl.a. ble trukket opp endringene knyttet til mer og mer effektuttak, og jeg tror også kundeforholdet knyttet til kvalitet og leveringssikkerhet. Selv om vi i utgangspunktet har et godt nett i Norge i dag, kommer det til å øke i tiden framover, ikke minst fordi forbruket blir konsentrert om korte tidsperioder rundt effektuttak osv. Da synes jeg det er litt underlig at det ekspertutvalget tar opp i seg om et bedre organisert strømnett for en framtid, ikke blir lagt fram for Stortinget i sin helhet til drøfting gjennom en stortingsmelding før en går på de konkrete endringene. Jeg hører liksom ikke et godt argument. Kan statsråden trekke fram det viktigste argumentet for nettopp å si nei til en stortingsmelding?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
La meg starte med å si at jeg synes det ville være en styrke for norsk energiforsyning om Stortinget kunne få anledning til å diskutere et bedre organisert strømnett i en helhet ut fra det som er lagt fram av ekspertgruppen som Reiten ledet. Jeg tror det også ville vært en styrke for statsråden i det videre arbeidet med å foreta eventuelle justeringer av det framtidsbildet. Jeg registrerer at det er ikke noen særlig sterke argumenter for å hindre en slik stortingsmelding – det er mer viljen til å gå rett på sak uten å drøfte de lange linjene i den delen av norsk energipolitikk. Så til nettarifferingen: Det er egentlig et veldig komplisert spørsmål. Betaling av transport for strøm er komplisert, det tror jeg vi skal erkjenne. Det er ikke noen «quick fix» eller en enkel løsning på det. Derfor er forslaget også utformet slik det er når vi ber regjeringen legge fram en sak for Stortinget om en enhetlig tariffmodell for å oppnå mer likeverdige nettariffer i regionalnettet og sentralnettet for de store forbrukerne. Det er ganske vesentlig, for kikker en inn i industriens hverdag, så er Norge egentlig en god arena å investere i. Men for mange blir det marginene som ødelegger mulighetene for investering, og det er mange steder også slik at det er marginene som ødelegger for framtidsmulighetene. En vesentlig betingelse for kraftforedlende industri er jo det de betaler i nettleie – nettkostnaden er vesentlig. Da kan det være årsak til at en velger ikke å investere – jeg sier ikke at det er det – og det tror jeg faktisk er noe et samlet storting ikke ønsker skal skje. Derfor er vi opptatt av at dette rammeverket for kraftforedlende industri skal være så godt, robust og likeverdig som overhodet mulig. Dagens system er ikke det. Dagens system er et utslag av at rammebetingelsene er veldig avhengige av hvor en er plassert, og hvem som er netteier. Det er en realitet. Den realiteten burde gjøre i hvert fall regjeringen noe nysgjerrig, og den nysgjerrigheten burde ført til at en kanskje var litt mer søkende etter å finne noen gode svar på det spørsmålet. Jeg sier ikke at det er lett å finne svaret, men ut fra det vi ser rundt omkring i landet, med de forskjellene som faktisk er der, burde det være av interesse å prøve å gjøre det mer likeverdig og mer forutsigbart – om en ligger i tilknytning til sentralnettet eller regionalnettet, eller om en ligger på Vestlandet eller på Østlandet. Det kommer, med det statsråden selv også sa, ikke til å bli mindre utslag hvis en ikke gjør noe. Han sa selv at effektuttaket vil medføre et enda sterkere krav til et robust nett og dermed også enda større prisvariasjoner mellom sentralnett og regionalnett.
Nikolai Astrup (Høyre), 2015-03-17:
Representanten Aasland åpner jo her en helt ny debatt. Jeg hadde i grunnen ikke tenkt å tegne meg til den debatten, men når representanten Aasland velger å fremstille virkeligheten – både rundt det budsjettet som regjeringen har lagt frem, og rundt den enigheten vi har mellom regjeringen og samarbeidspartiene – på en slik måte som han gjør, betyr det at jeg også måtte ta ordet. For det er ingen tvil om hvem som leder an i det grønne skiftet, og hvem som følger etter. Det er regjeringspartiene og samarbeidspartiene som leder an, og Arbeiderpartiet kommer etter. Representanten Elvestuen var inne på at Arbeiderpartiet hadde åtte år på å vise frem sin offensive miljøpolitikk. De la frem to klimameldinger, og begge klimameldingene ble slaktet av en samlet miljøbevegelse og av opposisjonen. Representanten Aasland og Arbeiderpartiet har ved flere anledninger i denne sal benyttet anledningen til å kritisere Fremskrittspartiets miljøprofil. De kan svare for seg selv, men jeg merket meg jo – som en av dem som var med på å forhandle frem det siste klimaforliket – at Fremskrittspartiet var villige til å gå lenger enn Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV når det gjaldt å finne konstruktive og gode klimapolitiske tiltak som faktisk ville gi utslippsreduksjoner. Tiden for symbolpolitikk og tomme, store ord var over – nå er tiden kommet for konkrete tiltak som gir reell effekt. Derfor er det viktig at klima- og miljøpolitikken ikke er noe vi forbeholder ett enkelt område, men at den er integrert i alle områder av politikken – noe som regjeringen har vært tydelig på. Om representanten Aasland ikke liker redigeringen av statsbudsjettet, så tenker jeg at hvis det er noe regjeringen må ha muligheten til å ha innvirkning på, må det jo være hvordan de skriver sitt eget statsbudsjett. Men jeg er helt sikker på og føler meg trygg på at regjeringen vil følge opp anmodningsvedtaket fra Stortinget på en god måte, som ikke bare regjeringspartiene og samarbeidspartiene vil være fornøyd med, men som også representanten Aasland kan være fornøyd med. For vi kan vel være enige om at det viktigste er resultater, det viktigste er at utslippene går ned, og det viktigste er at de tingene vi gjør, faktisk er effektive. Hvordan vi rapporterer og setter opp tabeller, er i denne sammenheng mindre viktig. Det viktigste er de tiltakene vi gjennomfører, og der er det altså regjeringen og samarbeidspartiene som leder an, og Arbeiderpartiet som kommer etter.
Nikolai Astrup (Høyre), 2015-03-17:
Energimerkeordningen har fungert i fem år og er etter hvert godt kjent i Norge. Høyre mener energimerkeordningen må gi mest mulig korrekte signaler om byggets energibehov og forbruk. Det må være enkelt å se effekten av enøktiltak. Dagens ordning innebærer at energikarakteren baseres på beregning av levert energi i henhold til en teknologinøytral og objektiv metode som ikke gir konkurransemessige fortrinn til enkeltteknologier. Energimerket basert på levert energi gir en god indikasjon på byggets faktiske energibehov og dermed hvilke energikostnader eiere og brukere av bygget kan forvente. Det må være en klar sammenheng mellom en god energikarakter i energimerkeordningen og den mengde energi som kjøpes for å drifte et bygg. Basert på levert energi er det like enkelt – eller like vanskelig – å oppnå beste energikarakter uavhengig av om det benyttes fjernvarme, elektrokjel, biokjel eller oljekjel. Det er i dag over 150 bygg med fjernvarme som har karakteren A. Samtidig kan det være grunn til å vurdere nærmere om energimerkeordningen kan forbedres, noe statsråden har signalisert at han jobber videre med. I utformingen av nye tekniske forskrifter er det foreslått at netto energibehov legges til grunn, slik det også er i dag. Formålet med dette er å sikre en godt isolert bygningskropp. Hensynet til levert energi blir imidlertid ivaretatt gjennom en rekke supplerende tekniske krav til installasjoner, som har til hensikt å sikre energieffektiv energiforsyning og energieffektiv energiforvaltning. Energimerkeordningen er viktig ved oppføring av nybygg, men like viktig er det at ordningen fungerer godt for eksisterende bygningsmasse. I denne saken fremmer Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti et felles forslag, der vi ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag til virkemidler for å fase ut fossil olje i fjernvarme og gjøre fjernvarme mest mulig ressurseffektiv. Jeg tar hermed opp dette forslaget. Fjernvarme har et stort potensial i våre største byer, men det er viktig å sørge for at fjernvarme er mest mulig miljøvennlig. Biogass kan være en aktuell form for spisslast enkelte steder. Når det refererte forslaget ikke omfatter gass, er det fordi vi mener en nedbygging av infrastruktur for gass gjør det vanskeligere å utvikle en biogasstrategi og utløse det potensialet for biogass som finnes i Norge. Regjeringen har opprettet en tilskuddsordning for biogasspilotanlegg, og vi ser at flere kommuner, ikke minst Oslo kommune, benytter seg av biogass som drivstoff. Det at man også kan benytte biogass som spisslast i fjernvarme, kan bidra til å videreutvikle et marked for biogass, og det er derfor riktig, mener vi, ikke å fatte vedtak nå som i praksis vil bety en nedbygging og et mindre potensial for biogass i fjernvarmesektoren. Biogass har også et veldig lavt lokalt forurensingsfotavtrykk sammenliknet med forbrenning av andre ressurser og vil derfor egne seg kanskje spesielt godt i tettbygde strøk, som den byen vi er i nå.
Nikolai Astrup (Høyre), 2015-03-17:
Jeg tok i og for seg ordet til en kort merknad til siste taler, fordi noen kommuner vil være opptatt av å redusere lokal forurensning, og da å ha muligheten til å benytte biogass som spisslast kan gi betydelig lavere lokal forurensningsgrad enn hvis man f.eks. benytter bioolje som spisslast, som vi jo vet fører til større partikkelutslipp, og som vil være en utfordring spesielt i en by som Oslo, som sliter med lokal forurensning på vinteren. Vi skal senere i dag diskutere en sak om virkemidler for å redusere lokal luftforurensning i våre største byer og hvilke virkemidler vi skal ta i bruk for å gjøre det, og jeg mener derfor det vil være uheldig om kommunene ikke har anledning til å bruke biogass fordi infrastrukturen for gass er bygd ned som en følge av det vedtaket et flertall ønsker å fatte i dag – ikke det flertallet, men et flertall. Her finnes det flere flertall, og det er jo regjeringspartiene glad for.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Mye er sagt, men kommunene har lenge hatt mulighet til å sikre kundegrunnlag for fjernvarmeutbyggere. Fjernvarme har vært ønskelig for bl.a. å utnytte spillenergi fra avfallsbrenning. Siden 2009 har kommunene hatt mulighet til å unnta fra tilknytningsplikt til fjernvarmeanlegg der hvor lokal varme- og kjølesentral er mer energieffektivt. Det er også verdt å merke seg at energimerkeordningen for bygg trådte i kraft i 2010, med bakgrunn i EUs bygningsenergidirektiv. Siden da har det vært obligatorisk med energiattest for både eksisterende og nye bygg som skal selges eller leies ut. Energimerkeordningen må gi mest mulig korrekte signaler om byggets energibehov og -forbruk. Energimerkeordningen gjør det enkelt å se effekten av effektiviseringstiltak, og det er derfor ikke merkelig at flere og flere har et ønske eller et mål om mer energieffekt og med dette oppnå A-merkede bygg. Men alle slike merkeordninger har et forbedringspotensial. I dag forholder vi oss fortsatt til TEK 10, men vi vet også at en ny utforming av byggteknisk forskrift, TEK 15, pågår i Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Det burde være forståelig at regjeringen ønsker å se ting i en helhet og ikke stykkevis og delt, noe dette representantforslaget legger opp til. Per 13. september 2013 – etter åtte år med den forrige regjeringen – hadde vi 150 energiattester med fjernvarme og energikarakter A. Av disse var det omtrent 60 energiattester hvor fjernvarme dekket 85–100 pst. av oppvarmingen, og hvor det ikke var installert varmepumpe. Det er også slik at et bredt flertall i komiteen – Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre og De Grønne – erkjenner at en oppdatering av energimerkeordningen uansett vil måtte skje i forbindelse med innføringen av revidert bygningsenergidirektiv og da med EØS-relevansen av direktivet. Der er et stort, bredt flertall enig. Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti fremmer sitt forslag, hvor vi fjerner fossil gass. Vi vet alle at i tettbygde strøk kan gass – biogass og også naturgass – være en viktig energikilde, og jeg synes egentlig det er merkelig at Arbeiderpartiet i saken går så langt at de ønsker å fjerne alt som heter gass.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Et sunt miljø og ren luft er viktig, og jeg vil ta salen med på et lite tilbakeblikk: I 1951, mener jeg det var, opplevde man et særlig værfenomen over London, med et kjempestort høytrykk som gjorde at forurensning og smog ikke slapp ut. Dette medførte at over 12 000 mennesker omkom på grunn av smog og dårlig miljø. Derfor er det bra at vi får på plass lavutslippssoner gjort på en fornuftig måte. Men jeg må også si at det er ting i det representantforslaget fra Venstre som jeg stusser ganske mye over. Man ber her om at det skal fremmes forslag om å gi kommunene myndighet til å innføre lokale miljøavgifter på oljefyrer. Jeg blir litt forundret over Venstres forslag, for partiet vet – både ut fra avtaleformen regjeringen har med Venstre, og ikke minst ut fra hva Stortinget, med støtte fra Venstre, allerede har vedtatt – at det skal innføres forbud mot fyring med fossil olje i husholdninger og i øvrige bygg innen 2020. Da kan man jo undres over hva som er det egentlige formålet med forslag nr. 3 fra Venstre, for det er ganske selvmotsigende i forhold til det som allerede er etablert politikk. Det heter seg at veien ofte blir til mens man går, men når man vet at vi er i 2015 i dag, og at forbudet skal tre i kraft i 2020, og i mellomtiden skal man overføre myndighet til kommunene for å pålegge avgifter, så forsvinner på mange måter den veien man går på. Det er også slik at denne regjeringen har bevilget mer penger til Enova, for å tilby støtte til utfasing av bl.a. oljekjel for private husholdninger – for øvrig noe Venstre har vært med på å støtte. Det er heller ikke slik at flertallet i komiteen ikke er positive til å gi kommunene økt handlingsrom med hensyn til valg av virkemidler for å redusere den lokale forurensningen i byene. Flertallet støtter å gi kommunene hjemmel i vegtrafikkloven til å opprette lavutslippssoner. Men så var det dette med innordningen av et slikt system, som man jo kan diskutere. På den ene siden er det viktig å gi kommunene mulighet til å innføre lokale klimatiltak, men er det så gunstig og riktig å innføre tiltak som overfører beskatningsretten fra storting og stat til kommunene? Jeg tror ikke det. Dess friere kommunene står i en slik sak, vil det meget lett kunne føre til et langt mer fragmentert og lite oversiktlig avgiftsregelverk. Lokal fastsettelse av avgifter vil også frata Stortinget muligheter til å fastsette skatter og avgifter basert på felles prinsipper. Det er også klart at verken særavgiftsloven eller særavgiftsforskriften åpner for å delegere Stortingets beskatningsmyndighet for miljøavgifter på oljefyrer. Videre er det § 75 bokstav a i Grunnloven som sier at skatter og avgifter skal vedtas av Stortinget for ett år av gangen, og at eventuelt lovarbeid på dette området vil kunne medføre en endring av Grunnloven. Derfor er det vanskelig for Fremskrittspartiet å kunne være med og støtte Venstres opprinnelige forslag i saken.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
La meg begynne med å gjenta det jeg sa i stad: Jeg opplever at det er en betydelig gjensidig forståelse av den gjensidige nytten av hverandre mellom kraftprodusenter og distributører og kraftforedlere ute i Norge. Det bidrar også til at de aller fleste regionalnettseierne som har store forbrukere med høy brukstid i sitt nett, viderefører rabatten som Statnett har gitt. En forskriftsfestet fast tariffmodell for denne typen bedrifter, som Arbeiderpartiet tar til orde for, kan synes å være i strid med ikke-diskriminerende vilkår. Når det er sagt, er det også sånn at Statnett gir disse regionale nettselskapene en rabatt fordi de har denne typen industribedrifter i sitt nett, og oppfordrer disse aktørene til å videreføre denne rabatten til industrien. Dersom industrien føler at de ikke blir behandlet på objektive og ikke-diskriminerende vilkår, kan de klage til NVE.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Representanten Arnstad er utmerket godt klar over at jeg har ikke lov å stemme i Stortinget allikevel, så min stemmeforklaring må nok dessverre utgå til en eventuell senere anledning. Jeg har lyst til å si at jeg har vært tydelig på hele tiden at vi har tenkt å legge fram en sak om de eventuelle lovendringene, selvfølgelig. Det må vi gjøre – regjeringen har ikke anledning til å endre lovverket selv, og det er en lang rekke av de tingene Reiten-utvalget peker på, som kan måtte kreve lovendring, særlig spørsmålet om organisering av eierskapet, som representanten Arnstad selv var inne på. I den anledning mener vi det er naturlig også å informere Stortinget om hvordan vi har tenkt å håndtere andre elementer i Reiten-utvalget. Det har vi til hensikt å gjøre så snart vi blir ferdig med det interne arbeidet i Olje- og energidepartementet med disse spørsmålene.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
La meg først si takk til representanten Elvestuen, som er godt fornøyd med noen av de tingene jeg har sagt. Jeg er også godt fornøyd med den tette samhandlingen vi har for å legge til rette for det grønne skiftet. Økt produksjon og mer effektiv distribusjon av kraft henger unektelig nært sammen. Så er det også sånn, som jeg vet at representanten Elvestuen er opptatt av, at å produsere mer kraft er ikke nok. Vi må bruke den smartere og bedre også, bl.a. for å videreutvikle en verdensledende industri. Dette vet jeg at både produsenter og industrien selv er opptatt av, og det er selvfølgelig noe vi kommer til å adressere i energimeldingen. Men så har jeg også lyst til å si at vi har et regelverk i dag som er nettopp det mindretallet etterspør. Dersom industribedrifter ikke føler at de blir rettferdig behandlet på objektive vilkår, har de i dag muligheten til å klage det inn for NVE. Jeg er selvfølgelig glad for at vi har den muligheten.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Når først flertallet sier at de er godt fornøyd med olje- og energiministeren og så mindretallet sier at olje- og energiministeren holder et godt innlegg, blir jeg bekymret. Men det er greit. La meg først adressere det representanten Aasland sier, som er helt riktig: Effektutfordringene kommer til å bli større. Det betyr at vi må bygge mer og mer robust nett, det er helt riktig. I det ligger det også at i en situasjon hvor vi får stadig mer ikke-regulerbare energikilder inn i vårt kraftsystem, vil det bli behov for å løfte opp og fjerne det mantraet som har ligget noen år nå om at de store vannkraftutbyggingers tider er forbi. Det må løftes vekk. Vi trenger også mer stor vannkraft i Norge i tiden framover, nettopp for å balansere kraftsystemene våre. Så har jeg bare lyst til å si at jeg er mer opptatt av å vise handlekraft enn av å snakke om handlekraft. Årsaken til at jeg mener at vi nå må gå videre i arbeidet med Reiten-utvalget, er at dette har vært en del av det offentlige ordskiftet lenge. Nå er det på tide å handle. Stortinget vil bli invitert til både å si sin mening og gjøre de beslutninger som må til.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Det var de to siste innleggene fra Arbeiderpartiets representanter som fikk meg til å ta ordet. Representanten Heggø nevnte en bedrift som jeg kjenner godt til, Elkem Bremanger. Den ligger fortsatt i sentralnettet. Det er ikke avklart om den skal overføres til regionalnettet. Når det er sagt, er det i hvert fall ikke avklart hvorvidt rabatten skal avvikles eller ikke. Regionalnetteierne får videreført rabatten til sitt nett i Statnetts tariffmodell, og Statnett oppfordrer regionalnettselskapene til å videreføre rabatten til SFHB-bedriftene i sitt eget nett, noe de aller fleste regionalnettselskapene i Norge gjør. De selskapene som føler at de ikke blir behandlet etter prinsippet om at tariffer skal baseres på ikke-diskriminerende, objektive vilkår, kan klage det vedtaket inn til NVE. Så her er det viktig at man ikke svartmaler for mye for tidlig. Så til representanten Aasland: Jeg har lyst til å si at Reiten-utvalget la fram sin innstilling til meg 2. mai i fjor vår. Siden da har Arbeiderpartiet hatt alle muligheter til å gjøre seg opp en mening om hvilken retning strømnettet skal utvikles i. Jeg har vært krystallklar nærmest fra dag én på at jeg mener at mye av det Reiten-utvalget beskriver som utfordringer nå og i framtiden, er en god beskrivelse av virkeligheten. Regjeringen ønsker å legge til rette for et robust og effektivt nett også i framtiden, som ivaretar hensynet til at forbruksmønsteret vil endre seg, og ikke minst ivaretar hensynet til at vi skal fase inn store mengder ny fornybar energi i kraftnettet. Derfor har vi vært tydelig på at vi kommer til å jobbe videre med de forslagene som ligger i Reiten-utvalgets innstilling. Det har vi snakket om – på inn- og utpust – mer eller mindre siden mai i fjor. Dersom Arbeiderpartiet mener noe av substans om Reiten-utvalgets innstilling, som de føler bør bæres ut i det offentlige rom, er det mange muligheter til å gjøre det. Jeg ser fram til debatten. Jeg kommer som sagt til å jobbe videre med dette, og jeg har en ambisjon om, om ikke altfor lenge og før energimeldingen, å legge fram en sak for Stortinget bl.a. om disse tingene, nettopp fordi vi fra regjeringens side jobber for å legge til rette for mer grønn, fornybar energi i Norge og opprettholdelsen av et effektivt og robust kraftnett også i tiårene som ligger foran oss.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Det som statsråden avsluttet sitt innlegg med, er nettopp det som er hele poenget. Vi ser i dag at for en rekke bedrifter som er helt like både når det gjelder nettnytte og andre nettmessige forhold, blir disse hensynene for noen tatt ved utregningen av tariffene, andre steder blir de ikke det. Det har lenge vært en diskusjon om nettariff for denne typen bedrifter. Statnett har nå utviklet en slik modell, som fungerer veldig bra. Det blir gitt reduksjon i nettariffen til regionalnettet som vi ønsker også skal komme de bedriftene som er tilknyttet regionalnettet, til gode. Det gjør det ikke i alle tilfeller. Det er Arbeiderpartiets henseende. Hvorfor vil ikke statsråden gå videre på dette?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Statsrådens innlegg tyder på at det i hvert fall er en bevegelse, i den forstand at man har bedt om å få utredninger for å se på situasjonen. Dette er en situasjon som bekymrer svært mange i kommunene rundt omkring, særlig de som har tatt på alvor sine forpliktelser om å følge opp en avfallsstrategi hvor det handler om å gjenvinne avfall, ikke å frakte det ut av kommunen for å bli kvitt det. Det kan gjøres på en svært kostnadseffektiv måte – som jeg har sagt – når vi har en overkapasitet på to millioner tonn i året i nabolandet, og en transportbransje som er ivrig etter å få oppdrag. Derfor kan begrepet «gode og kostnadseffektive løsninger» bli ganske motsetningsfylt. Det som kan være godt i det lange løp for samfunnet og for miljøet, er ikke nødvendigvis det som framstår som det mest kostnadseffektive, når det kostnadseffektive medfører store belastninger på miljøet, som ikke blir priset inn i dette. Det er en avfallsstrøm i Europa, som statsråden peker på. Det dreier seg om sortert avfall. Det kan jo også sies at vi importerer avfall også til Norge, bl.a. for å kompensere for avfall som sendes til Sverige. Noe må vi fyre i ovnene med, og sortert avfall fra Storbritannia blir også importert til Norge. Av det som blir sendt til Sverige, er det – har jeg fått vite – problemer med sorteringsgraden, noe som svenske miljømyndigheter har påpekt flere ganger, og som det bør ses på, for dersom det stemmer, er det også et brudd på forutsetningene for denne typen eksport. Statsråden pekte, helt riktig, på at det å ha et godt energigjenvinningssystem for avfall kan bidra til at bruk av fossil energi reduseres. Det er nettopp det som er tilfellet i Loddefjord, Bergen, som jeg påpekte i mitt innlegg. Med disse nye reglene for kostnadsfordeling – med den fortolkningen av EU/EØS-regelverket som regjeringen har lagt opp til – er den enkle og greie konsekvensen at det ikke blir noe treflisanlegg i Loddefjord. Man fortsetter med oljefyring i Loddefjord. Det er ikke god miljøpolitikk, etter mine begreper. Heller ikke er det god klimapolitikk. Det er ikke framtidsrettet, og det gir ikke muligheten til å føre en god avfallspolitikk i kommunen.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
Jeg takker for en god debatt om dette, en debatt som faktisk gjør meg litt optimistisk – muligens med unntak for representanten Grimstads betraktninger, som synes å bunne i en krystallklar oppfatning om at det ikke finnes et problem i verden som ikke har sin årsak i den rød-grønne regjeringen, og ikke en løsning i verden som ikke kommer fra den sittende regjeringen. Så vil jeg si at det høres ut som at det er bred enighet om at de målene vi har i avfallspolitikken, skal være førende, og at vi erkjenner at det er problemer ved samspillet mellom marked og politikk, som her må gjennomgås. Jeg slutter meg helt til representanten Elvestuens betraktninger, særlig presiseringen av at det er ingen som ønsker kryssubsidiering. Det er ulovlig, det har vært ulovlig, og det skal fortsatt være ulovlig. Men det er en rekke faktorer som bestemmer hva som er den korrekte prisen på bruk av ledig kapasitet i et anlegg som er finansiert på én måte. Der er det et spillerom som også ligger innenfor EU- og EØS-retten, som, etter min mening, den gjeldende forskriften ikke tar høyde for, og dermed fikk forskriftsendringen effekt som en politikkendring. Jeg er glad for at statsråden har bedt om de utredningene fra Miljødirektoratet som hun sier hun har bedt om. Det kan være viktige vurderinger. I likhet med foregående taler ser også jeg et klart behov for å diskutere dette i en bredere form enn i en interpellasjon eller som en enkeltsak i Stortinget. Jeg ville sett det som ønskelig at vi fikk en helhetlig melding om avfallspolitikken hvor disse spørsmålene kan tas opp, og som også representanten fra Miljøpartiet De Grønne sier, kan man ta opp de mulighetene som eksisterer, i framtiden, og de erfaringer man har gjort hittil. Vi fikk en avfallsstrategi, som var noe av det siste den rød-grønne regjeringen la fram, men det er viktig å få en god oppfølging av den og se denne i sammenheng med klimapolitikken, miljøpolitikken og andre spørsmål – og også næringspolitikken i det, for den saks skyld – for å få et godt samspill mellom det som er våre miljøpolitiske mål med avfallspolitikken, og andre målsettinger som vi har.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2015-03-17:
For mange vil saka i dag verka både vanskeleg og krevjande å forhalda seg til, men for oss som er opptekne av den kraftforedlande industrien, er saka om likeverdige nettariffar i regionalnettet og sentralnettet for store forbrukarar med høg brukstid heilt opplagt. Årsaka til at ein hamna i ein situasjon i mitt fylke der den kraftforedlande industrien får eit påslag i millionklassen, er at vi har bygd nytt sentralnett gjennom fylket. Dette sentralnettet har fått ein annan trasé mange stader enn kva sentralnettet hadde før. Dette igjen fører med seg at store forbrukarar med høg brukstid, f.eks. den kraftforedlande industrien, ikkje lenger kan kopla seg direkte på sentralnettet. Kvifor er det så viktig å kopla seg på sentralnettet? Det er ofte det første spørsmålet du får. Jo, det er faktisk så enkelt at Statnett i sin prisstrategi for perioden 2014–2018 ut frå nettmessig grunngjeving har lansert ein eigen tariffmodell for store forbrukarar med høg brukstid. I tillegg til nærleiken til kraftproduksjonen vert det differensiert ut frå om industrien har lang brukstid, høgt og stabilt forbruk om sommaren, og om bedrifta har lite variasjon i forbruket innanfor døgnet. Dette betyr i praksis at den kraftforedlande industrien, som er storforbrukar av straum, får føreseielegheit og likeverdige forhold. Det igjen gjer at vi kan produsera i Noreg. Litt til produksjonen av meir fornybar energi, som fleire har nemnt her i innlegga sine. Vi treng ikkje meir kraft, vi, i mitt fylke – vi eksporterer kraft ut av fylket. Vi treng heller ikkje alle dei krokvegane som det nye sentralnettet hadde, og den styrken. Men det var for å avhjelpa fylka nord og sør for oss. Er det verkeleg så rettferdig at innbyggjarane og bedriftene skal betala for at vi skal eksportera ut av fylket vårt? Den største utfordringa med det Dokument 8-forslaget som ligg, var dersom det var i strid med EØS-reglane. Det har norsk industri gjort ein god jobb med å avklara, og det er ikkje i strid med EØS-reglane. Den kraftforedlande industrien er ein viktig del av klimavennleg produksjon i Noreg, men regjeringa – godt følgt av Kristeleg Folkeparti og Venstre – vil ikkje leggja til rette for at den vert verande i Noreg. At regjeringspartia hamna der, er slett ikkje overraskande. Men at Venstre og Kristeleg Folkeparti òg vende ryggen til f.eks. Elkem Bremanger og Hydro i Høyanger – for å nemna to eksempel på bedrifter som vart hardt råka i mitt fylke – var meir overraskande. Sentralnettet er ferdig, og prisauken slår inn i 2016–2017. Difor bør ein ikkje venta, ein må faktisk handla no.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-03-17:
Som jeg har sagt i tidligere debatter vi har hatt om denne problemstillingen, har kommunene en del virkemidler de kan bruke som de kan ta i bruk i enda større grad enn de gjør nå. Jeg synes det er veldig bra at vi nå har en god dialog mellom kommunene og staten på at vi må ha flere virkemidler i verktøykassen. Vi vet at dieselforbud er et effektivt tiltak for å redusere NO2-utslipp i en akutt situasjon, men Statens vegvesen har imidlertid vurdert at konsekvensene av et slikt forbud på statlig vei i Oslo vil være uforholdsmessig store. Men jeg merket meg at komiteen ber regjeringen utrede virkemidler som storbyene trenger for å begrense bilbruken på riksveiene i perioder der luftforurensningen er høy.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-03-17:
Regjeringen har merket seg de ønskene som Oslo kommune har kommet med, og som jeg sa, merker vi oss selvfølgelig det komiteen ber oss om å gjøre. Det skal vi nå utrede. Men det er ganske komplisert å sette et dieselforbud, og som jeg sa i mitt innlegg, må det utredes noe mer, også det å skille mellom personbiler til ordinær kjøring og personbiler til næringskjøring. Så her er det mer som kan gjøres for å begrense de utfordringene som vi har ved for mange dieselbiler på enkelte dager.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-03-17:
Avfallsfeltet er bredt og har mange aktører. Det er også et område i utvikling. Nå har jeg beskrevet norsk avfallspolitikk og de spørsmålene som Miljødirektoratet nå vurderer og utreder. Poenget er at avfallspolitikken skal sikre et rammeverk som gir et godt resultat for miljøet, og det vil ligge til grunn for utviklingen videre. Vårt utgangspunkt har vært at kryssubsidiering mellom kommunens lovpålagte håndtering av husholdningsavfall og håndteringen av avfall i markedet var forbudt også før forskriftsendringen. Når kostnader fordeles i samsvar med forskriften, vil en sikre rettferdig konkurranse i markedet for næringsavfall samt sikre etterlevelse av prinsippene om selvkost og «forurenser betaler». Så er det en problemstilling rundt transport av avfall for behandling, og vi vet at vi både eksporterer og importerer. Derfor har jeg, som sagt, bedt om mer informasjon om det temaet, og derfor har Miljødirektoratet fått i oppdrag å vurdere regelverket rundt transport og det såkalte nærhetsprinsippet. Det er viktig at kommunenes tilgang på avfall kan gi grunnlag for langsiktige investeringer, men vi vet også at det kan gi ulik konkurranse for aktører som ikke har den samme stabile kilden til råstoff eller ressurser. Debatten viser at det er mange ulike aktører og interesser på området, og det er også mange synspunkter på spørsmålet. Derfor har jeg bedt Miljødirektoratet vurdere betydningen av tildeling av enerett som et virkemiddel for å nå målene i avfallspolitikken. Når vi nå vet hvordan avfall er blitt en ressurs, er det viktig at vi også ser på en eventuell sammenheng mellom avfallsbehandling og produksjon av andre tjenester og produkter, som biogass og fjernvarme. Jeg synes denne debatten viser hvor komplisert dette nå er blitt, og at det er viktig at vi tar alle mulige vurderinger med i avfallspolitikken. Derfor har vi bedt om mer utredning av noen av disse spørsmålene.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-03-17:
Jeg vil også takke interpellanten, og jeg vil også få takke for debatten. Igjen, bare for å presisere: Det norske systemet for avfallshåndtering har som hovedformål å sikre at avfall tas hånd om, slik at det blir til minst mulig skade og ulempe for mennesker og miljø, og at kostnadene til avfallsbehandling skal dekkes av den ansvarlige for avfallet. Det er det som er de viktige prinsippene som ligger til grunn for norsk avfallspolitikk, og min oppgave er å sikre rammebetingelser som gir et godt resultat for mennesker og miljøet. Slik debatten har vist, har avfallsområdet endret seg og er i stadig utvikling. Avfall har gått fra å være en kilde til forurensning til også å være en ressurs. Jeg er derfor glad for at jeg har fått denne muligheten til å presentere hovedlinjene i regjeringens avfallspolitikk, som vi også har bedt om flere utredninger til, og at vi på denne måten i debatten har belyst sentrale spørsmål.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-03-17:
Lovendringene vi nå gjennomfører, innebærer at domfelte kan slippes fri før tiden og før igangsatt behandlingsopplegg blir sluttført. Noen høringsinstanser har vært kritiske til dette og mener den beste løsningen vil være overføring etter avtale med mottakerstaten, som statsråden var inne på. Jeg forstår at departementet prinsipielt sett støtter dette synet, og at det arbeides med slike avtaler med flere av EØS-landene. Er problemet knyttet til inngåelse av denne typen avtaler knyttet til kapasiteten og framdriften fra norsk side, eller er det skepsis mot å inngå denne type returavtaler i mottakerlandene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-03-17:
Senterpartiet støtter forslaget om å senke kravet til strafferamme fra ti til fem år for å kunne bortvise en utlending når vedkommende har vært straffet for alvorlige forhold i utlandet. Straffbare forhold som vi opplever som svært alvorlige, som f.eks. mishandling i nære relasjoner, oppfordring og rekruttering til terrorhandlinger, eller menneskehandel, for å nevne noen, har i Norge straffegrenser som gjør at det ikke er grunnlag for å avslå innreise eller opphold i landet per i dag. Dette er ikke rimelig, og en reduksjon av kravet til strafferamme vil kunne ha en kriminalitetsforebyggende effekt. Departementet og komiteen understreker at den lavere strafferammen som foreslås, er en kan-bestemmelse. Nekting av innreise eller opphold skal skje etter en individuell vurdering. Tungtveiende grunner for opphold i landet kan føre til at utlendingen ikke bortvises, selv om det finnes lovgrunnlag for å gjøre det. Det er en enstemmig komité som støtter forslaget om senket krav til strafferamme i utlendingslovens bestemmelser om mulighet til bortvisning på grunn av straff i utlandet. SV har en egen merknad der de påpeker at retten til å søke asyl ikke kan påvirkes av lovendringen her. Det mener jeg selvsagt de har rett i, men asylretten er ikke et forhold som berøres direkte av om vi setter rammen for mulighet til bortvisning til ti eller fem år. Vi har understreket at bestemmelsen om rett til bortvisning på grunn av straff i utlandet er en kan-bestemmelse. Det skal skje en individuell vurdering hos norske myndigheter, og asylretten ivaretas gjennom den individuelle vurderingen. Gjennom EØS-avtalen har vi fått åpne grenser mot EU-landenes innbyggere. Det er arbeidssøkende som utgjør den absolutte majoriteten av innvandrere, men åpne grenser har også gjort det attraktivt for personer med mindre ærlige hensikter. Norge trenger en utlendingslov som gir oss muligheten til å stoppe kriminelle på grensen. De innstrammingene vi gjør i dag gjennom dagens lovjustering, gir myndighetene noe bedre reaksjonsmuligheter. Derfor er lovendringen et skritt i riktig retning.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-03-17:
Foreldelsesreglene i strafferetten er knyttet til adgangen til å bringe en sak inn for domstolene, og at noen i strafferettslig sammenheng kan bli stilt til ansvar for handlinger de har begått. Som forslagsstiller er jeg selvsagt svært fornøyd med at Stortinget i dag vedtar å fjerne foreldelsesfristen også for mordbranntilfeller. Lovendringen vil gjelde nye tilfeller samt de hendelsene som har skjedd tidligere, men som ikke er foreldet. De som utfører handlinger som medfører voldsomme menneskelige lidelser og tap av menneskeliv, skal ikke føle seg trygge på at de ikke blir stilt til ansvar for dette. Det skal heller ikke være slik at dersom noen prøver å ødelegge bevis, skjule spor og vanskeliggjøre etterforskningen, kan man føle seg trygg på at man ikke blir stilt til ansvar for handlingen bare det er gått 25 år. Mange av oss husker fortsatt hendelsen da 159 personer omkom i brannen om bord på «Scandinavian Star». Familier ble hardt rammet, lokalsamfunn ble hardt rammet. Overlevende og etterlatte har siden den gangen gjort et utrettelig arbeid for at man skulle få svar på hva det var som egentlig skjedde, et engasjement som har ført til at politiet i dag etterforsker enkelte deler av hendelsen. Den 7. april i år ville hendelsen vært foreldet, hvis ikke Stortinget nå hadde endret reglene. Sett i lys av denne dypt tragiske hendelsen ser man behovet for lovendringen. Dette er en av mange hendelser – hendelser som ikke er oppklart, og hvor mange sitter igjen med flere spørsmål enn svar. Nå får politiet muligheten til å jobbe videre med disse sakene, og dersom det kommer nye opplysninger, kan disse ettergås og eventuelt medføre at noen blir stilt til ansvar for handlingene. Forhåpentligvis vil de fleste sakene politiet etterforsker, være oppklart lenge før det har gått 25 år, men for de berørte i de få enkeltsakene som ikke blir det, er dette en gledens dag. Det å fjerne foreldelsesreglene er ikke noe som kan eller bør gjøres i alle typer saker. Men siden Stortinget i fjor med overveldende flertall valgte å fjerne foreldelsesfristen for noen typer alvorlig kriminalitet som drap, incest osv., finnes det ikke lenger tungtveiende argumenter for ikke å fjerne foreldelsesfristen i straffeloven § 148, mordbrannparagrafen. Det finnes argumenter både for og imot å oppheve foreldelsesfrister, men det kan ikke stikkes under stol at ettersom årene går, blir det vanskeligere å etterforske. Men det er ikke avgjørende så lenge det kan medføre at noen kan bli stilt til ansvar for sine straffbare handlinger og må ta sin straff.
André N. Skjelstad (Venstre), 2015-03-17:
Jeg viser til den utmerkede redegjørelsen fra ordføreren for saken. For øvrig vil jeg bemerke at det i stor grad er bred enighet om saken som sådan. Venstre og SV har tatt opp et forslag fra mindretallet. Jeg tar opp forslaget på vegne av Venstre.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
Jeg skal være veldig kort og takke komiteen for et godt samarbeid, og for at komiteen enstemmig slutter seg til forslaget fra regjeringen. Dette har, som saksordfører på en utmerket måte gjorde rede for, til hensikt å rydde opp i et regelverk som har gjort det uforholdsmessig vanskelig å sende ut personer som har vært dømt til en strafferettslig særreaksjon. Med dette regelverket vil dette bli enklere. Det er også viktig å understreke at hensikten bak forholdet rundt midlertidig opphør av særreaksjon er at en skal ha muligheten til å igangsette særreaksjonen igjen dersom vedkommende kommer tilbake. Så er det selvfølgelig sånn at det burde vært enklere å få til avtaler med ulike land om retur av personer som også er dømt til strafferettslig særreaksjon. Det viser seg å være ganske krevende i praksis. Derfor vil dette være et viktig virkemiddel som sikrer at vi får en reell mulighet til utsendelse av også særreaksjonsdømte. Når det gjelder det siste forslaget som representanten Skjelstad var oppe og fremmet, ligger det ikke inne i forslaget fra regjeringen noen endringer i rettshjelpstilbudet, og det skyldes rett og slett at utlendingssaken for vedkommende da er behandlet etter det ordinære regelverket med de rettshjelpsordninger som ligger der.