trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-24:
Eg vil takka Arbeidarpartiet for å fremja eit viktig forslag. På ein måte er dette ein omkamp om Nasjonal helse- og sykehusplan, der vi gjorde eit vedtak som ikkje har fått den effekten som mange hadde forventa. Der var det gjort vedtak om at ein skulle ha geriatrisk kompetanse på alle store akuttsjukehus. Vi såg ikkje at det vedtaket fekk nokon konsekvens ute i tenestene. Senterpartiet har ikkje vilja gå inn på forslaget om at det må utarbeidast ein eigen strategi for heilskaplege tenester til eldre som òg inkluderer tenesta spesialisthelsetenesta. Det er ikkje fordi vi ikkje deler intensjonen bak forslaget, men det er bruken av omgrepet «strategi» vi meiner er feil. For dette er jo heile helsetenesta. Viss vi ikkje klarer å få til god samhandling mellom sjukehusa og kommunehelsetenesta utan å laga enda ein ny strategi, vert det feil. Eg er glad for at ein får fleirtal her i dag for å forsterka dei verkemidla for betre samhandling som allereie finst i systemet, men som i altfor liten grad vert brukte for eldre pasientar som har generelt svekt helse og mange sjukdomar. Da tenkjer eg på ting som at det vert oppretta ei eiga koordinatorstilling, det at ein har ein individuell plan, og andre tiltak som er forankra lovmessig – tiltak som kan betra samhandlinga. Det er nettopp det ein del av forslaga i innstillinga handlar om, at ein ber regjeringa sørgja for at alle sjukehus etterlever rettleiingsplikta overfor kommunane og inngår forpliktande samarbeidsavtalar med kommunane om heilskaplege tenester for gruppa eldre pasientar, auka bruk av koordinator og individuell plan, og at ein ber regjeringa fremja tiltak for å sikra god overføring av pasientinformasjon mellom sjukehusa og kommunehelsetenesta ved alle inn- og utskrivingar av eldre pasientar på sjukehus. Dette er eit kjempeproblem. Det siste forslaget handlar om å styrkja legebemanninga og geriatrisk kompetanse på sjukeheimar for å forhindra unødvendige innleggingar på sjukehus og sikra meir heilskaplege tenester for eldre pasientar med samansette lidingar. Dette er grep som ein kan ta i tenestene i dag, men ein treng mykje tøffare oppfølging frå regjeringa si side. Det er veldig viktig å fokusera på dette. Det har òg samanheng med at det er mykje kortare liggjetid på sjukehus no enn for nokre få år sidan.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-24:
Det går ein diskusjon om liggjetida på sjukehus, at ein byggjer ned talet på døgnplassar, og at ein planlegg å gjera det òg på nye sjukehus. Dette forslaget handlar om god behandling av eldre multisjuke pasientar, og er det ein ting vi veit, er det at desse hamnar på sjukehus, ikkje berre ein gong, men mange gongar. Vi veit at kort liggjetid er eit problem for denne pasientgruppa. Det vert reinnleggingar, ein vert skriven ut til ei kommunehelseteneste som ikkje er bra nok, og det er svikt i samhandlinga, som førre replikant var inne på. Eg vil spørja om følgjande: Når vi no har fått ein eldreminister, meiner eldreministeren at kortare liggjetid for eldre pasientar er ei rett utvikling? Er det ei rett utvikling å byggja ned døgnkapasiteten på norske sjukehus?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-04-24:
Eg er fullstendig einig med førre talaren i at det er viktig å sikra geriatrisk kompetanse hos alle som jobbar på sjukehus, og ikkje berre legar og sjukepleiarar. No er det fleirtal for eit forslag som ber regjeringa sikra auka geriatrisk kompetanse hos legar og sjukepleiarar. Så til forslaget frå SV, som heller ikkje Senterpartiet stemmer for. Berre for å forklara det: Vi er for geriatrisk kompetanse, moglegheit for etterutdanning osv. òg hos helsefagarbeidarane, som er ei utruleg viktig gruppe på sjukehus, men forslaget nemner òg portørar, og eg tenkjer at vi skal vere litt rimelege. Vi skal ikkje lova ting her som vi veit ikkje kjem til å verta ein realitet der ute. Eg seier ikkje at ein portør ikkje treng vidareutdanning og å få geriatrisk kompetanse og forståing, men eg veit òg at det er ikkje det som kjem til å verta prioritert. Det er hovudgrunnen, iallfall for Senterpartiet, til at vi ikkje stemmer for forslaget.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
La meg først gi litt ros til statsråd Høie, for jeg synes det har vært veldig imponerende å se hvordan en statsråd kan gå foran, ikke minst i sitt eget parti, og være så tydelig på hvilke endringer som trengs. Dette er viktige skritt. Så et spørsmål til framdriften, for som Thorvald Stoltenberg, en ganske erfaren statsmann, sier, er det veldig spesielt at det skal ta nesten to år fra dagens dato å utrede endringer for avkriminalisering i Norge. Vi vet hva som har vært gjort i Portugal, vi vet hva som blir gjort av Stoltenberg-utvalget. Selvsagt kan ikke alt kopieres – det kan ikke gjøres i morgen – men dette er svært lenge å vente, og på toppen av det må man få igjennom lovendringene som eventuelt foreslås, og vi må få finansiering på plass. Hvis finansieringen skal inn i statsbudsjettet, er foreløpig tidligste oppstartsdag 982 dager fra nå, den 1. januar 2020. Kan statsråden garantere at vi helt senest vil være i gang med denne rusreformen 1. januar 2020, eller må vi vente enda lenger?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det jeg spurte om, var når reformen kan begynne. Igjen får vi gjentagelser om dette utvalget, men det er bare første skritt. Jeg spør fordi det er veldig mange der ute som nå lurer på hvor mange år de faktisk må vente. Statsråden sa at Thorvald Stoltenberg nok ville ha sett at fristene var helt riktige om han så på dem. Vel, Thorvald Stoltenberg har sett på dette. Han har uttalt seg i mediene og sagt at han er svært uenig i framdriften. Man skal bruke to år på å se på noe av det vi allerede vet mye om med tanke på hva vi ønsker å gjøre. Det er svært, svært lenge, og vi vet at liv går tapt hver dag. Da vil jeg egentlig spørre statsråden en gang til. Når vi først er ferdig med reformutvalget, noe vi vil være i januar 2019, kan man – hvis man jobber raskt i regjering – rekke å få på plass finansiering og alt til det statsbudsjettet som begynner i januar 2020. Vil rusreformen være i gang 1. januar 2020?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Da har jeg et spørsmål om noe annet. Statsråden svarte til Arbeiderpartiet at det Arbeiderpartiet og SV ønsker til rusreformen, i stor grad er dekket av samarbeidsavtalen med bl.a. Kristelig Folkeparti. Det kan jeg rett og slett ikke forstå stemmer, så jeg vil spørre mer konkret. For det første er heller ikke Arbeiderpartiet og SV enige om alt, men SV foreslår bl.a. at man skal få lov til å teste rusmidler, for vi vet at hvis man gjør det, kan vi stoppe overdose og død ved at rusavhengige ikke tar f.eks. giftige midler eller en overdose uten selv å vite at det er det de gjør – hvis vi lar folk i rusmiljøene teste. Så foreslår vi å endre sprøyteromsloven til en brukerromslov. Det har Oslo kommune, der SV er med og styrer, sagt at de ønsker, og at de er klare til å ta imot hvis de lovendringene kommer. Her er det to helt konkrete ting, og jeg vil spørre: Stemmer det at vi forsto statsråden rett, at samarbeidspartiene har tenkt å gjennomføre de forslagene SV og Arbeiderpartiet her foreslår? Og hvis svaret er ja, må jeg spørre: Hvorfor i all verden kan man ikke stemme for ting man er for?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Vi i SV er glad for rusreformen, men vi er også bekymret for noe av det som står i mandatet til utvalget, og det er at utvalget skal synliggjøre kostnadsfrie tiltak. Man har altså sett et behov for å spesifisere det helt spesielt. Alle utvalg kan jo spesifisere kostnadsfrie tiltak, men her er det dét det er bedt om. Det er ikke bedt om å vise viktige investeringer eller viktige utviklinger økonomisk på feltet. Det eneste som er spesifisert, er at det skal være kostnadsfrie tiltak, eller: «Utvalget skal synliggjøre hvordan forslag til rusreform kan gjennomføres uten økte bevilgninger.» Forskjellene i makt og rikdom øker dramatisk i Norge under denne regjeringen. Man finner titalls milliarder å gi i skattekutt til de rikeste, men når man skal ha en reform for dem som kanskje sitter aller nederst ved bordet og virkelig trenger fellesskapets hjelp, skal det plutselig gjøres uten økte bevilgninger. Dette kan ikke bli en gratisreform, vi er nødt til å investere i fellesskapet og rusreformen om den skal bli god. Så forstår jeg – og jeg velger å tolke utvalget slik – at det også er mulig å øke midlene – vi får i hvert fall håpe det – men jeg er svært bekymret over at det legges så stort press på at det skal være en gratisreform når man snakker om dem som trenger oss aller mest. Oslo kommune, der SV er med og styrer, gleder seg til rusreformen. De har tiltakene klare, men er tydelige på at de trenger bevilgninger fra Stortinget. De ønsker å gjøre mer for forebygging blant unge, de ønsker å sikre utdanning, arbeid, bolig, de store helsetilbudene til rusavhengige, ikke bare rusbehandling, og ikke minst bedre oppfølging og ettervern, der hele opposisjonen allerede har samlet seg om et representantforslag som Arbeiderpartiet har jobbet spesielt hardt med, for å sikre bedre ettervern for rusmisbrukere. Dette vil koste ressurser. I tillegg har SV nå fremmet forslag nr. 17, som dessverre regjeringspartiene og resten av opposisjonen ser ut til å ville stemme imot, om å utvide LAR og sikre nok ressurser til at man kan få personlig oppfølging, også fram til rusreformen er klar. SV gleder seg videre til samarbeid for en god rusreform for Norge, men det er viktig for oss å si det samme her som vi har vært tydelig på i merknadene, at når forskjellene i makt og rikdom øker i Norge, er det ikke sånn at det bare er skattekutt til de rikeste som må prioriteres framover. Vi må også prioritere en kraftig investering – sterke, økte ressurser – for å gjøre denne rusreformen til en investeringsreform som kan gjøre livet bedre for veldig mange av dem i Norge som har det aller vondest i dag.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Jeg er veldig enig i det siste Bård Hoksrud sa, nemlig at mye har skjedd i norsk ruspolitikk de siste 20–30 årene, også svært mye godt under den rød-grønne regjeringen. Men det hadde vært veldig rart om SV da støttet avkriminalisering, for SV var mot avkriminalisering, og vi gjennomfører det vi har i programmet vårt. Jeg er stolt av at SV har snudd siden den tid – det må man kunne være ærlig på. Når det gjelder å gi mer ressurser: Det er ikke veldig vanskelig å gi mer ressurser når man har økt underskuddet på statsbudsjettet med 100 mrd. kr. Vi har en regjering som bruker penger som fulle sjømenn, det er ikke noe å skryte av. Det viktige her er jo det Fremskrittspartiet også sa: Kan vi ikke bare gi bedre oppfølging uten å avkriminalisere? Svaret er nei. En kan ikke isolert sett gi bedre oppfølging uten å avkriminalisere, fordi rusmisbrukere frykter å be om hjelp. De tør ikke å snakke om problemene sine, de tør ikke å gå til politiet, de tør ikke å gå til behandlingstilbudet og være åpne om alt som foregår i livet sitt – som jenta på 15 år som anmeldte voldtekt, voldtektsmannen gikk fri, og hun ble møtt med en bot for marihuanarøyking. Slike problemer må løses.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Norge ligger på Europa-toppen i overdosedødsfall: 220 døde i 2016, og det var mange flere narkotikarelaterte dødsfall. Dette er et viktig og godt forslag fra Arbeiderpartiet, som SV støtter. Alle liv er like mye verdt, uavhengig av hvor vi er i livet akkurat nå. Det er det verdt å minne om, for forskjellene i makt og rikdom øker i Norge, og behovet for et sikkerhetsnett er for mange viktigere enn noensinne. Et av problemene vi ser i dag, er stadig flere overdosedødsfall. Boken «Ulikhetens pris» viser hvordan land med økte forskjeller i makt og rikdom også får mange større sosiale problemer, bl.a. økt rusmiddelbruk. Blant forslagene er flere tiltak for å stoppe overdoser, påvirkning fra brukerne og pårørende, og en ny overdoseplan, som er på overtid. Dette er viktige forslag, som SV støtter. Jeg vil spesielt løfte behovet for at legemidler også tas inn i planen. Det er veldig mange som rammes av dette problemet i dag – jeg har selv blitt kontaktet av pårørende til pasienter som har fått legemidler de ikke engang har visst er avhengighetsskapende, og som når de skal prøve å slutte, får beskjed av fastlegen sin om at da kutter de det tvert – på dagen. Dette er personer med en utrolig sterk avhengighet som over natta mister det som i praksis har blitt rusmiddelet deres, med forferdelige følger, i form av smerter og kroppslige problemer. Vi har store utfordringer i helsevesenet i dag med å vite hvordan vi skal behandle og hjelpe folk som har blitt avhengige av legemidler, både å avruse dem og ikke minst å få dem av legemiddelet på en rolig og kontrollert måte, som ikke skaper de store problemene vi har i dag. Vi er svært glade for dette gode forslaget fra Arbeiderpartiet, som SV støtter helhjertet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Opposisjonen får, mot regjeringspartienes stemmer, flertall for II, der vi ber «regjeringen innarbeide tiltak mot overdoser med sterke smertestillende medikamenter i ny nasjonal overdosestrategi». Det er SV glad for. Men det viktigste for å stoppe overdoser er å stoppe avhengigheten i første omgang og klok bruk når man først går på avhengighetsskapende legemidler. Så vi er ikke bare bekymret for selve overdosen, men for avhengigheten som starter. Da vil jeg egentlig stille statsråden et litt åpent spørsmål – en bønn og halvveis et spørsmål – for dette er viktig for SV: Vil statsråden gjøre mer for å jobbe sammen med Legeforeningen og andre på helsefeltet for å få en klokere bruk av avhengighetsskapende legemidler og en bedre behandling av disse pasientene enn i dag?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
SV vil stoppe privatiseringen av helsevesenet. Vi vil ha et gratis offentlig tilbud med offentlig drift og samarbeid med private ideelle tilbydere. Vi er ikke for å la noen ta profitt fra penger som skulle gått til pasientbehandling. Flertallet i folket ser det regjeringen ikke evner å se. 58 pst. mener vi i dag har et todelt helsevesen, der folk som er rikere, kan få bedre behandling. 70 pst. av disse vet at forskjellene i behandlingen etter hvor mye inntekt man har, øker i Norge i dag. Det er en alvorlig situasjon, og jeg skulle ønske regjeringspartiene her tok flertallet i folket mer på alvor og innførte tiltak som virker. En grunn til at forskjellene øker under denne regjeringen, er at pasienter tilbys og loves raskere behandling om de går til det private. Vi vet til og med at grunnet rolleblanding kan man ha en lege som jobber ved siden av hos private og tjener penger der, som tilbyr pasienter slik behandling samtidig som de jobber i det offentlige. Det kan ha skjedd i veldig mange år, men da trenger vi, når vi lærer om det, å innføre tiltak som stopper denne privatiseringen – og ikke se vekk. Ofte er det ikke engang riktig at man får raskere behandling i det private. Da mener SV at man må kunne få erstatning, hvis man lures til å ta dumme valg på grunnlag av dårlig informasjon. Det foreslår både Arbeiderpartiet og SV her, og jeg er svært skuffet over at regjeringspartiene ikke en gang ønsker å gi den rettigheten til pasienter som velger å bruke private tilbydere. Uavhengig av hva man mener om private tilbydere, ville det i hvert fall gitt et tryggere og bedre marked hvor pasientene har større sikkerhet. Så er det viktig å stoppe rolleblanding, som å gi skjult reklame og flytte pasienter og dermed også penger ut av offentlige sykehus. Avtaler må utformes så det ikke gir økonomiske incentiver til at betalende pasienter går foran i køen. I SV mener vi at alle skal ha like gode muligheter til god behandling uavhengig av størrelsen på lommeboka. Da er det å flytte ressurser, og dermed også leger, sykepleiere og helsefagarbeidere fra det offentlige til private, en fare for helsevesenet vårt. Flertallet i folket er med rette bekymret for todelingen av helsevesenet som vi har i dag. Når de er så bekymret, mener SV at det er vårt ansvar på Stortinget å ta opp kampen mot de økende forskjellene i makt og rikdom. Det gjør Arbeiderpartiet og SV sammen i dette representantforslaget. Vi er glad for at Arbeiderpartiet fremmet forslaget, og vi er glad for de forslagene vi nå står sammen om. Da vil vi ha forsikringsordninger for dem som lures opp i stry, og vi vil sikre at ressursene går til å sikre det offentlige tilbudet, som de aller fleste har goder av, istedenfor å flytte ressurser over til privatisering av helsetilbudet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
58 pst. av det norske folk mener vi har et todelt helsevesen. 70 pst. av disse mener forskjellene øker på denne helseministerens vakt. Regjeringspartiene varsler nå at de vil stemme ned forslag fra Arbeiderpartiet og SV om erstatningsrett hvis du blir lurt til å kjøpe private tjenester på feil grunnlag, og regjeringspartiene stemmer ned forslag fra de rød-grønne om å stoppe økonomiske incentiver som presser fram at betalingspasienter, de som kan betale for seg, går foran i køen, foran andre. Jeg lurer på om statsråden vil gjøre noe for å stoppe de økende forskjellene innen helse som nå foregår på hans vakt?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Jeg vil starte med å takke Kristelig Folkeparti for et veldig godt og viktig representantforslag. Vi i Stortinget blir ofte litt opphengt i at det å være gammel handler om god helsebehandling. Men det handler også om å leve livet hele livet, også når en blir eldre. For mange av oss er tros- og livssynsspørsmål svært viktig, og vi vet at det ofte er enda viktigere for dem som er eldre. Det er gode forslag i representantforslaget. Blant annet ønsker SV – sammen med Kristelig Folkeparti og Senterpartiet – å sikre at alle har noen å prate med om eksistensielle spørsmål, og sikre god nok opplæring av dem som skal jobbe med eldre, for å sikre at de også kan ivareta den rettigheten. Det hjelper ikke å ha en rett om det ikke er folk til stede som kan hjelpe deg til å få gjennomført den retten. Derfor er jeg skuffet over at de andre partiene ikke stemmer sammen med SV, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet i denne saken. Så er det klart for alle som følger politikken, at vi kanskje har litt forskjellige standpunkter om hvorfor dette er viktig. SV har alltid vært mot statskirken og er veldig opptatt av å ha et mangfold av religioner. Religion og livssyn er viktig, uansett ståsted, og vi i Norge er heldige som har fått et større mangfold de siste årene. Vi vet nå at selv om stadig flere unge nordmenn ikke tror på noen gud, eller er humanister, er det et stort flertall av de eldre som fortsatt har sin kristne tro. Det er viktig at de får et godt tilbud for å ivareta sin tro, uansett hva det måtte være, samtidig som vi som fellesskap må være åpne for de forandringer som skjer, slik at det er de eldre som selv får bestemme hvilken oppfølging og hvilken religionsfrihet de vil ha ivaretatt. Jeg tar opp alle forslag der SV er medforslagsstiller, og vil igjen takke Kristelig Folkeparti for det vi mener er et godt og viktig representantforslag.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det er vondt å være helt alene, og ofte er det fylt med skam. Jeg var veldig glad i gamle Agnes. Hun passet mamma da hun var liten, og fulgte familien siden. Vi lekte ofte. Hun var hos oss noen ganger i helgene, og vi trodde hun levde et aktivt og godt liv ved siden av. Da Agnes døde for noen år siden, var vi de eneste i begravelsen – jeg, søsteren min, mamma og stefaren min. Vi visste ikke at hun var helt alene. Veldig mange eldre sliter med ensomhet, og vi må gjøre mer. Turer og mulighet for flere samtalepartnere, organisert aktivitet der folk inviteres, vet vi er viktig. Derfor foreslo SV det i statsbudsjettet vi behandlet i høst, men de andre partiene stemte dessverre imot. I Oslo har SV og tidligere eldrebyråd Inga Marte Thorkildsen tatt til orde for samarbeidsprosjekter mellom eldre og unge, der man kan bo sammen, møtes på tvers av generasjoner og skape aktivitet. I Stavanger har SV nylig fått gjennomslag for at eldre som ønsker det, skal få kurs i sosiale medier, så de kan knytte kontakt med den yngre generasjonen og ikke falle utenfor digitalt. Dette er konkrete endringer SV vinner gjennomslag for i Norge. Så når Fremskrittspartiets Bård Hoksrud etterlyser tiltak, viser vi til tiltak, i tillegg til at vi i dag faktisk stemmer for at vi skal gjøre noe, i stedet for å stemme for å avvise hele forslaget, uten noen alternative forslag, slik regjeringspartiene dessverre gjør. SV mener vi må bygge samfunn som er rigget for fellesskap. Det handler om mer enn bare eldreomsorgen. Det handler om å bygge sentrum med få biler og universell tilgjengelighet. Det handler om møteplasser som gode biblioteker og kafeer, og det handler om samarbeidsprosjekter der folk møtes på tvers av generasjoner. Men ikke minst er det viktig at det faktisk er nok ansatte ute i tjenestene til å kunne tilrettelegge for at folk møtes. Vi har akkurat snakket om religionsfrihet, der Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti ønsker å sikre ansatte som kan hjelpe folk med å få oppfylt disse rettighetene. Det samme gjelder det å kunne være sosial. Mange eldre kan slite med å bevege seg. Da trenger man å ansette flere helsefagarbeidere, sykepleiere og leger i eldreomsorgen. Jeg vil takke for nok et godt representantforslag fra Arbeiderpartiet og anbefale mindretallsforslaget, som også SV står bak.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Som vi har diskutert før, frykter SV at hele Leve hele livet blir et tankekart og litt idémyldring. Men her kan vi gjøre noe helt konkret. Eldreministeren sier at hun er positiv til å endre loven og ta inn ensomhet, men at det må utredes skikkelig. SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet ber nettopp regjeringen komme tilbake med en sak. Så da kan eldreministeren bare be Fremskrittspartiet om å stemme for vårt forslag, så får regjeringen utrede dette så mye de bare måtte ønske før saken kommer tilbake. Men om regjeringspartiene da velger ikke å stemme for likevel, kan jeg stille eldreministeren et helt konkret spørsmål. Nå sier hun at hun er positiv til dette. Betyr det at det nå kommer et forslag fra regjeringen om å ta ensomhet inn under § 7 i lov om folkehelsearbeid? Eller er ministeren bare positiv, men evner ikke å handle etter det de påstår de er for?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det svaret er jeg veldig glad for, og jeg vil gjerne rose eldreministeren fordi hun tar dette forslaget med seg. Jeg skulle ønske partiet hennes på Stortinget også kunne ha vært så konstruktive, så kunne vi ha vedtatt dette allerede i dag. Men da ser vi veldig fram til å få det til behandling i Stortinget. Men da vil jeg også spørre eldreministeren om det er noe vi får med Leve hele livet, for når vi diskuterer ensomhet, tenker jeg at det er en av de viktige reformene vi må jobbe mer med. Jeg viste til mange av de konkrete tiltakene som SV nå gjennomfører i Kommune-Norge for å stoppe ensomhet blant eldre. Jeg vil spørre om det da også med den gjennomgangen, Leve hele livet, vil komme konkrete planer til Stortinget for økt finansiering eller lovendringer med nye rettigheter for de eldre, som gjør at vi kan sikre at disse tingene ikke bare blir idémyldring, men faktisk blir gjennomført for alle de eldre i Norge, slik at vi får mindre ensomhet blant eldre i Norge.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det er et engelsk ordtak som heter «talk is cheap», og det passer veldig bra til Fremskrittspartiets representant. Man snakker fryktelig mye om at dette ikke løser alle problemer, men man kommer ikke med noen alternative forslag. I mitt innlegg viste jeg til SV-gjennomslag og hva vi faktisk gjør. På Stortinget foreslår vi styrket tursamarbeid og samtalesamarbeid med Røde Kors og Den Norske Turistforening. Fremskrittspartiet stemte imot. I Oslo tar SV initiativ til bofelleskap mellom unge og eldre. I Stavanger har SV fått gjennomslag for å gi kurs i digital kommunikasjon, slik at eldre kan samtale bedre med yngre og henge med. Vi viser til helt konkrete endringer vi gjør. Men det er faktisk loven om folkehelse som er ledende for hvordan kommunene skal jobbe med dette. Vi bruker lover i Norge til å lage retningslinjer for kommunene våre og sikre rettigheter for eldre. Og så kommer man hit og påstår at det ikke løser alt alene. Nå skal jeg prøve meg på å snakke for Tuva Moflag, uten at jeg engang har snakket med henne, men jeg er nokså sikker på at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er helt enige om at vi ønsker å gjøre veldig mye mer. Derfor har vi hatt en lang serie med representantforslag for bedre eldreomsorg – mange av dem stemt ned av Fremskrittspartiet – med konkrete løsninger for å bedre eldres situasjon i Norge. Vi er helt enig i at dette alene ikke løser alt, men når man stemmer imot at ensomhet tas inn i loven om folkehelse, med den begrunnelsen at vi også burde gjøre noe mer, må det være en av de svakeste begrunnelsene vi har hørt. Jeg er veldig glad for at statsråden har en helt annen tilnærming til eldrepolitikken i Norge og i stedet er villig til å være positiv og snakke opp forslag som kan bedre situasjonen for de eldre. Det mener jeg nok en gang viser hvor viktig dette representantforslaget fra Arbeiderpartiet var.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det er godt å være ordfører for en sak som er så viktig for at eldre i Norge skal ha det godt. Jeg vil takke Arbeiderpartiet for et godt representantforslag. Vi blir stadig flere eldre i Norge. Det bringer med seg gode muligheter å ha en befolkning med livserfaring og samtidig bedre helse enn før til å bidra i frivilligheten og å stå lenger i arbeidslivet. Men det er også noen utfordringer når vi lever lenger enn noen gang før, og kroppene våre dermed pådrar seg en serie lidelser samtidig. Komiteen mener det er viktig med god behandling av eldre multisyke pasienter, enten de er hjemme, på sykehjem, i omsorgsboliger eller på sykehus. Dette er et spesielt viktig felt, for det er annerledes å diagnostisere og behandle en 50-åring enn en 80-åring. Mange eldre har sammensatte sykdomsbilder, og helhetlig geriatrisk kompetanse er derfor avgjørende for at de skal få god hjelp. Spesialisering i helsevesenet er viktig, men det må ikke gå på bekostning av generalister med evne til å se hele sykdomsbildet og de spesifikke utfordringene som gjelder eldre. Vi har utfordringer i norsk helsevesen med silotenking og oppsplitting, og da er det viktig med folk som har denne kompetansen. I innstillingen til Nasjonal helse- og sykehusplan var det enighet på Stortinget om at alle store akuttsykehus skulle ha geriatrisk kompetanse. Dette målet er ikke nådd av regjeringen. Samhandlingsreformen gjør at stadig flere eldre skal ha behandlingstilbudet i kommunen der de bor. Det er klokt, men om det skal fungere, må det også være riktig kompetanse i kommunene til å sikre verdighet og den behandlingen som trengs. Når flere behandles i kommunene, er det også flere multisyke eldre som behandles i kommunene. Behovet for geriatrisk kompetanse øker også her. Det er større behov for legetilsyn i sykehjemmene, men legedekningen er fortsatt altfor lav. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti står på denne bakgrunn sammen om fem viktige vedtak for eldre i dag. Vi foreslår å sikre at det er nok kapasitet for spesialisering innen geriatri for leger og sykepleiere at alle akuttsykehus skal ha spesialist i geriatri at alle akuttsykehus skal følge opp veiledningsplikten overfor kommunene og inngå forpliktende samarbeidsavtaler for gode tjenester for eldre å sikre god overføring av pasientinformasjon mellom sykehus og kommuner å styrke legebemanning og geriatrisk kompetanse på sykehjem Det er godt at opposisjonen sammen tar ansvar for de eldre i Norge. På vegne av SV vil jeg også ta opp vårt forslag om å sikre tilstrekkelig kapasitet i relevant fagskoleutdanning, og tilbud om etter- og videreutdanning i geriatri for helsefagarbeidere og andre grupper.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Jeg er veldig glad for at statsråden sier at hun ønsker bedre samhandling mellom sykehus og kommuner. Det har vi et konkret forslag om her, som regjeringspartiene stemmer imot. Det er jo litt leit. Men jeg veldig glad for at statsråden er tydelig på at store sykehus skal ha geriatrisk kompetanse, som opposisjonen igjen foreslår, men som posisjonen ikke vil støtte. Jeg vil likevel spørre, helt konkret: Hvis regjeringen, som ennå ikke har klart å gjennomføre dette forslaget, har tenkt å gjennomføre det – når blir det gjennomført? Når er det geriatrisk kompetanse på plass i alle akuttsykehus i Norge?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
«Fram med en pekefinger» er veldig godt sagt, for det er vel akkurat det vi i opposisjonen nå gjør: Dette forventet vi at regjeringen hadde gjennomført. Dette har ikke regjeringen klart å gjennomføre. Statsråden svarte heller ikke på spørsmålet mitt. For SV er det viktig at det er geriatrisk kompetanse på plass på alle sykehusene. Vi får en eldre befolkning. Våre eldre fortjener en eldreomsorg og en behandling for sine sykdommer som er i verdensklasse. Derfor foreslår vi på nytt det vi egentlig allerede har vedtatt, at det skal være geriatrisk kompetanse på alle sykehus. Statsråden sa i sitt innlegg at hun støtter det som SV ønsker seg, at det skal være geriatrisk kompetanse ved alle sykehus. Da stiller jeg – én gang til – det samme spørsmålet: Hva vil statsråden svare alle de eldre som venter? Når er det geriatrisk kompetanse på plass ved alle akuttsykehus? Jeg kan ha forståelse for at det vil mangle kanskje én eller to, og at det vil være småfeil, men når er regjeringens plan klar, slik at det er geriatrisk kompetanse på plass ved alle akuttsykehus i Norge?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-24:
Det er spesielt å kunne følge debatter på rekke og rad. Vi hadde akkurat en debatt i forrige sak der Fremskrittspartiet sa de var imot forslaget fra opposisjonen, inkludert SV, for å stoppe ensomhet, fordi de sa det trengs flere tiltak. Her kommer igjen opposisjonen med en rekke forslag til viktige tiltak, en rekke tiltak som skal hjelpe eldre med å få bedre behandling i sykehusene, og igjen stemmer Fremskrittspartiet imot de eldres rettigheter og imot viktig kompetanse for at de skal få god helsebehandling. Det er ganske spesielt når man ser helheten. Men det jeg vil snakke om, er et forslag SV foreløpig er helt alene om. For geriatrisk kompetanse trengs, men vi glemmer for ofte på Stortinget, mener vi i SV, at helse er mer enn leger og sykepleiere. Relevant fagskoleutdanning og tilbud om etter- og videreutdanning i geriatri for helsefagarbeidere, portører, ergoterapeuter og fysioterapeuter er viktig. Det er helt egne utfordringer på disse feltene, og blant de viktigste ansatte for å sikre god eldreomsorg er faktisk helsefagarbeiderne. Framskrivningene fra Helsedirektoratet viser at det er nettopp helsefagarbeidere det vil være aller størst behov for. Da må jeg si jeg er ganske overrasket over at samtlige andre partier ikke vil være med på et forslag for å sikre god nok kompetanse også i disse yrkesgruppene. Helse for eldre handler om mer enn leger og sykepleiere, det handler også om helsefagarbeidere og andre grupper. Skal vi få bukt med problemene våre og sikre geriatrisk kompetanse, må vi sikre god kompetanse i alle felt. En siste ting som er viktig, er at vi også må sikre at de ansatte er på jobb og får brukt den kompetansen til beste for de eldre, og da er vi nødt til å sikre rett til heltid i eldreomsorgen, så alle disse dyktige folkene får jobbe hele, fulle og faste stillinger.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-24:
Jeg er enig med representanten Wilkinson – dette er en gledens dag. Dette er også et slags jubileum. Det er ti år siden Venstre sto på denne talerstolen og fremmet et representantforslag som i høy grad ligner svært på det viktige rusarbeidet som nå er representert i regjeringens rusreformutvalg. Det må ha vært forsynet eller noe annet som er årsak til at vi nå behandler et par representantforslag, når det allerede var klart at regjeringen ville arbeide for en rusreform, men vi skal ikke se noe galt i at det er mange som ønsker seg aksjer i dette arbeidet. Det er veldig bra, selv om noen av disse forslagene nærmest må være som å slå inn åpne dører. Jeløya-plattformen legger stor vekt på dette rusreformarbeidet. Etter vårt syn er det viktig – og dette er en slags stemmeforklaring – ikke å legge for strenge rammer rundt dette utvalgets arbeid. Dette er et bredt sammensatt utvalg. De har fått god tid på seg. Jeg ser bare fordeler ved at man skal jobbe lenge og vel og grundig med dette, selv om det tar halvannet år. Men arbeidet kommer til å legge stor vekt på forebygging og skadereduksjon. Det vet vi allerede. Når det gjelder representanten Hoksruds anmerkning om Portugal-modellen, har jeg lyst til å si at på et møte som komiteen hadde i Portugal – komiteen er for øvrig usedvanlig godt forberedt på dette arbeidet og var der omtrent samtidig som helseministeren var der – ble vi forklart av direktøren for SICAD, som er den statlige organisasjonen som arbeider med denne reformen, som er et resultat av en lovendring i Portugal fra 2003, at kanskje det viktigste arbeidet med denne rusreformen er nedbygging av det stigmaet som er rundt de rusavhengige. Det synes jeg er svært viktig å legge vekt på fra denne talerstolen i dag – stigmaet som er knyttet til at dette dreier seg utelukkende om kriminalitet og ikke om helseskader. Det er det vi feirer i dag, nedbyggingen av det stigmaet som er påført en rekke mennesker på en ulidelig måte. I går viste vi i Stortingets kinosal filmen Røverdatter av Sofia Haugan, og vi hadde en prat med henne etterpå. Det var en svært rørende film om pårørendes rolle på dette forferdelige området. Hvis noen lurer på hvor dette ordet «pårørende» kommer fra, var det nettopp det denne filmen var – det var en rørende film om dette arbeidet som nå er i sin oppstartsfase, og som jeg håper at vi kan følge med glede i tiden som kommer framover. Så vil jeg legge til helt til slutt at regjeringen allerede er i gang med en LAR-utredning, og at dette reformarbeidet allerede har begynt å manifestere seg ved at vi i løpet av ikke så veldig lang tid kommer til å ta opp saker som dreier seg om reformarbeidet. Det er jeg helt sikker på at helseministeren vil gjøre nærmere rede for i dag.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-24:
Jeg pleier vanligvis ikke å gå i detalj om andre partiers forslag i denne salen, i hvert fall ikke når representanten for partiet har forlatt salen, men forslagene nr. 20–23, fra Miljøpartiet De Grønne, gir meg en god anledning til å si noe om regjeringens arbeid og Venstres pådriverrolle i saken om rusarbeidet i tiden framover. Representanten Stoknes var lei seg for ikke å få flertall for disse forslagene – men la meg sjekke dem ut – om å be regjeringen «(…) redusere ventetiden i rusomsorgen og unngå brudd i behandlingen, gjennom å legge til rette for et bredere tilbud og sikre gode økonomiske rammer.» (…) Ja, hadde representanten Stoknes hørt helseministerens sykehustale i år, ville han sett at dette allerede er tatt hånd om. «(…) etablere et sterkere helsefaglig hjelpetilbud for rusbrukere og tungt avhengige i større byer, ved å sikre at helse- og sosialarbeidere er tilgjengelige i det offentlige rom.» (…) Dette er selve hovedinnholdet i rusreformarbeidet i tiden framover. «(…) opprette brukerrom i de større byene(…) (…) (…) Dette er allerede i gang, som helseministeren ganske riktig sa. «(…) sørge for god informasjon om rusbehandling og graviditet.» (…) Det er i gang. Et besøk på Strax-huset i Bergen ville gitt representanten Stoknes innsikt i dette. «(…) skape et tett samarbeid mellom behandlere» og «interesseorganisasjoner(…) (…) (…) Dette arbeidet er i gang. «(…) prioritere tiltak overfor barn og unge som er pårørende eller selv er rusavhengige.» (…) Dette står det eksplisitt noe om i Jeløya-plattformen. «(…) skape et godt samarbeid mellom skoler og helsesektoren, for å sikre god informasjon om rus, rusmidler og tilgjengelighet blant unge.» (…) Det trenger vi neppe et forslag i Stortinget for å gå inn på. Dette arbeidet er i gang i kommunene, så vidt jeg vet. «(…) legge til rette for at interesseorganisasjoner med ulike tilnærminger til rusomsorgen kan motta støtte til informasjonsarbeid og arbeid mot rusavhengighet.» (…) Det får de. Og så til sist: «(…) erstatte(…) medikamentell rusbehandling med helhetlig og fleksibel medisinsk vurdering hos kvalifisert behandler.» (…) (…) Dette arbeidet er i gang. Så har statsråden svart godt på forslag nr. 21, som dreier seg om å vurdere en regulert omsetning. Det er et spørsmål som jeg deler statsrådens syn på, men det er jo ikke noe i veien for at partiene kan vurdere å utrede dette på privatpraktiserende basis.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-24:
Jeg skal gjøre det veldig kort. Det dreier seg bare om denne merkelige påstanden som kom fra representanten Toppe når det gjelder klinikken Colosseum Mann på Majorstuen. Den kjenner jeg faktisk litt til. Der er det slik at det er gjort avtale med OUS om at de legene som jobber der, kan ta arbeid på klinikken en dag i uken. Det er gjort i full åpenhet, og det blir helt sikkert rapportert – det er jeg overbevist om. Men det dreier seg faktisk om et tilbud som er etablert for å trekke 400 pasienter som må behandles i utlandet, inn til Norge. Og det er robotteknikere det dreier seg om, i særklasse når det gjelder teknologisk utvikling. Det kan da umulig være noe galt i det.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-04-24:
Vi har nettopp i dag behandlet forslag knyttet til rusavhengighet, og vi har fått en oppdatering av regjeringens pågående arbeid med en rusreform – kanskje det viktigste utredningsarbeidet i helsesektoren i denne stortingsperioden. Det foreliggende representantforslaget dreier seg om tiltak for å bekjempe ensomhet. Det er neppe mange som ikke ser forbindelsen mellom disse temaene. Størstedelen av rusavhengigheten i Norge forgår ikke i utagerende miljøer, den kommer ikke til syne gatelangs i Oslo eller i andre store byer i vårt land. Den skjer i hjemmene bak lukkede dører. Den skjer i skam og ikke minst i ensomhet. Når det er sagt, vil jeg først og fremst legge vekt på at ensomhetens problem i vårt samfunn strekker seg langt utover dem som forsøker å komme den til livs ved hjelp av alkohol eller narkotika. Derfor er jeg glad for at representantforslaget tar til orde for en bred debatt om ensomhet ved bl.a. å utvide perspektivet i § 7 i folkehelseloven til også å omfatte dette temaet. Lovparagrafen slår fast at det er kommunens oppgave å iverksette nødvendige tiltak for å møte kommunens folkehelseutfordringer, og det nevnes spesielt tiltak knyttet til oppvekst- og levekårsforhold som bolig, utdanning, arbeid og inntekt, fysiske og sosiale miljøer, fysisk aktivitet, ernæring, skader og ulykker, tobakksbruk og alkohol- og annen rusmiddelbruk. Det slår meg at i alle disse punktene kunne vi med fordel se tiltakene i sammenheng med spørsmålet om ensomhet. «Fysiske og sosiale miljøer» og ensomhet, «utdanning» og ensomhet, «ernæring» og ensomhet, «tobakksbruk» og ensomhet, «fysisk aktivitet» og ensomhet, osv. Dette henger så åpenbart sammen med folkehelse at vi neppe trenger videre dokumentasjon for å inspireres til å gjøre noe med det. Jeg er med andre ord glad for at Arbeiderpartiet bringer dette temaet på banen, jeg er glad for at en samlet komité benytter dette som en anledning for å rose frivillighetens arbeid for å bekjempe ensomhet, og jeg er særlig glad for at folkehelseministeren i sitt brev til komiteen slår fast at hun vil utrede en utvidelse av § 7 slik at også ensomhetsaspektet trekkes inn. Det synes for meg at en slik utredning kan være nødvendig før vi konkluderer, og at det nok ikke er riktig å begrense departementets arbeid til å ha fokus på en spesiell paragraf. La det ikke være noen tvil om at selv om dette forslaget ser ut til ikke å bli vedtatt, er det en samlet komité som støtter det jeg oppfatter som hovedintensjonen bak representantforslaget – å øke vår oppmerksomhet omkring det offentliges oppgave i å bekjempe ensomhet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-24:
Det er behov for en ny nasjonal overdosestrategi, og vi må fortsatt ha en nullvisjon. Én overdose er én for mye. Vi har ingen å miste. Det å ha mottatt pasienter som har pårørende rundt seg, og som en ikke klarer å redde fordi de selv har valgt – eller ikke valgt, men vært utsatt for – stoff som gjør at de faktisk mister livet, skaper utfordringer også for familiene rundt. Det å ha en strategi for å komme dette i møte på en god måte er utrolig viktig. Når Kristelig Folkeparti ikke stemmer for forslaget fra Arbeiderpartiet, er det ikke fordi vi ikke tror på behovet, men fordi statsråden har opplyst at han, allerede, har bedt direktoratet om å utarbeide en ny strategi, og da stiller vi oss bak det. Kristelig Folkeparti stiller seg også bak innstillingens forslag til vedtak, I og II. I tar opp i seg at vi ønsker å sikre at brukere, pårørende, fagmiljøene, akademia og andre relevante aktører får en reell innflytelse på utformingen av en ny overdosestrategi. Vi tror den kunnskapen er veldig viktig å ha med seg. I tillegg stiller Kristelig Folkeparti seg bak forslaget i II, som handler om å ta smertestillende medikamenter inn i denne nasjonale overdosestrategien. Det er fordi en ser at det er større tilgang på smertestillende medikamenter i dag, annerledes medikamenter, medikamenter som sammen slår ut mye sterkere enn narkotiske midler. Derfor er det viktig både å få kunnskap og å ha med dette i en ny strategi.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-24:
Tro handler om å ivareta hele mennesket. Trosfrihet gjelder alle, uavhengig av livssituasjon, funksjonsevne eller alder. Det gjelder alle, uansett hvilken tro eller hvilket livssyn en har, også når en mottar helse- og omsorgstjenester og er avhengig av bistand for å kunne praktisere sin tro eller sitt livssyn. Vi har en grunnlovfestet rett til fri tros- og livssynsutøvelse. I verdighetsgarantien slås det fast at de kommunale pleie- og omsorgstjenestene «skal legge til rette for en eldreomsorg som sikrer den enkelte tjenestemottaker et verdig og så langt som mulig meningsfylt liv i samsvar med sine individuelle behov», og at dette inkluderer tilbud om «samtaler om eksistensielle spørsmål». Når dette slås eksplisitt fast, er det et signal om at helsepersonell bør jobbe ut fra et helhetlig menneskesyn. Dette gjelder ikke bare helsepersonell i eldreomsorgen, men i alle helse- og omsorgstjenester. Tjenestemottakere må ses på som helhetlige mennesker. Det fysiske, psykiske, sosiale og åndelige henger sammen og påvirker hverandre. Dessverre mottar vi rapporter fra både tjenestemottakere og tjenesteytere, foresatte og verger og ledere innen tros- og livssynsamfunn om at trosfriheten ikke ivaretas på en forsvarlig måte innen kommunale helse- og omsorgstjenester. Det rapporteres om store forskjeller i praksis, fra avdeling til avdeling og fra kommune til kommune. Ofte blir den åndelige dimensjonen overlatt til den enkelte tjenesteyter, noe som igjen fører til at praksisen blir svært varierende. Dette er bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti fremmet dette forslaget. Kristelig Folkeparti er glad for at en samlet komité ser ut til å være enige om at retten til religions- og livssynsutøvelse innebærer at staten aktivt skal legge til rette for utøvelse av religion og livssyn, og at det er viktig å sikre at alle som mottar helse- og omsorgstjenester, får oppfylt sin rett til å praktisere sin tro og sitt livssyn. Vi må samtidig ta til etterretning at det bare er Senterpartiet og SV som slutter seg til forslagene. Det må vel bety at de andre partiene mener at dagens praksis er god nok. Ellers må jeg høre andre argumenter som kommer fram, om hvorfor en ikke stemmer for disse forslagene, når en vet at det er ulik praksis rundt om i kommunene og fra tjenesteområde til tjenesteområde. Med dette tar jeg opp det forslaget som Kristelig Folkeparti har sammen med Senterpartiet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-24:
Vi får mange fortellinger og historier om personer som ikke får tilfredsstilt sitt åndelige behov. En av de kanskje mest hjerteskjærende historiene fikk jeg da jeg møtte en psykisk utviklingshemmet som sa at han var avhengig av at det var noen på jobb som syntes det var greit å være med ham eller vise ham veien dit. Og det var ikke ofte, sa han til meg. Hva synes statsråden om at personer som er helt avhengig av hjelp fra personalet, ikke får den muligheten, verken i en institusjon eller når man må følges fra en institusjon til den menigheten eller forsamlingen man ønsker å være en del av?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-24:
En sier jo at dette ikke er godt nok, men samtidig sier statsråden at en skal åpne opp i helse- og omsorgstjenesten for andre aktører som kan komme inn og tilfredsstille det behovet. Da vil jeg vise til at pasienter sier at når de vet at f.eks. Frelsesarmeen er på besøk på deres sykehjem eller i deres omsorgsbolig, kommer de seg ikke dit, for kunnskapen eller viljen hos personalet til å følge vedkommende dit eller til å legge til rette for at vedkommende skal komme seg dit, er ikke der. Det er avhengig av hvem som er på jobb. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at personalet har kunnskap om at dette faktisk er en viktig del av den jobben de skal gjøre for å ivareta det hele mennesket på institusjoner?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-24:
Ensomhet handler om mye mer enn alder – det gjelder alle typer folk i alle aldre. Det sier antallet hjelpetelefoner ganske mye om når folk beskriver hva de hører i den andre enden når de tar telefonen. Jeg har spurt hvorfor det har blitt slik. Har vi fått et kaldere samfunn? Har vi fått et samfunn der man er blitt sin egen lykkes smed? Har det blitt så kaldt at vi ikke evner å se den enkelte? Ensomheten er et stort problem, og derfor er det ikke nok bare å snakke om møteplasser eller å hoppe tau; dette stikker utrolig mye dypere. Vi kan ikke vedta et samfunn uten ensomhet, men vi kan si noe om hvilket samfunn vi vil ha. Hva vil vi legge til rette for, på tvers av fagområder? Hva er det vi vil verdsette og ikke verdsette – i skole, i barnehage, i arbeidsliv og i samfunnsliv? Hvordan legger vi til rette for hva som er viktig i skolen? Mer enn å måle – evner vi å se den ungen som kanskje har gode måleresultater, men er fryktelig ensom? Hvem skal få lov til å delta i samfunnet? Hvem er gode nok for arbeidslivet, til å få delta med den delen av seg som er frisk? Hvem tillater at det sivile samfunnet og de ideelle aktørene kanskje blir en større del av det offentlige arbeidet? Når Kristelig Folkeparti stemmer imot i dag, er det ikke fordi vi er imot å gjøre noe med ensomheten, men vi tror at det må mye mer til enn å innlemme noe i én paragraf. Dette er et stort felt, der vi politikere må jobbe på tvers av fagfelt fordi vi har et samfunn som er i ferd med å bli kaldt, og vi trenger et mye varmere samfunn på dette området.