Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-14:
Jeg vil først takke interpellanten for at Stortinget nå får anledning til å gi noen signaler til statsråden i forkant av at meldingen kommer til høsten. Representanten Opheim legger i sitt innlegg til grunn at § 2 på en måte er å forstå som en verdiparagraf. Det synes jeg er underlig, for sett i lys av den tiden da denne bestemmelsen ble utformet, var det neppe verdigrunnlaget for den norske stat som var poenget med § 2, men paragrafen var sett som en del av rammeverket for en fortsatt statskirkeordning. Derfor synes jeg i grunnen statsråden svarte godt i deler av innlegget sitt, når han gav uttrykk for at § 2 er en del av et samlet rammeverk. Litt overrasket ble jeg derfor over konklusjonen, at det ikke er sikkert at stortingsmeldingen vil se dette rammeverket i sammenheng, men at en kan dra ut § 2 som en isolert del av rammeverket, gjøre den om og likevel beholde kontrollen over viktige kirkelige spørsmål. Da blir jo spørsmålet: Har vi da fortsatt en statskirke? Eller: Hva har vi egentlig med den løsningen som Arbeiderpartiets landsmøte og statsråden selv beskrev her? Hva sitter vi da igjen med? Sitter vi igjen med en statskirke, en halv statskirke? Eller: Hvordan vil statsråden forholde seg til Kirken etter det? Jeg synes også det er underlig at statsråden utfordrer Stortinget med hensyn til at en får vente og se om Høyesterett eventuelt overprøver Stortingets forståelse av Grunnloven. Det er en lite relevant problemstilling, fordi det er åpenbart at Stortinget kan vedta å gjøre endringer i § 2 uten å foreta endringer i de øvrige bestemmelsene. Men folket, og jeg formoder også Høyesterett, vil forvente at de folkevalgte fatter vedtak som henger sammen. Jeg beklager å måtte si at et vedtak om å fjerne statskirkebestemmelsen i § 2 samtidig som man ikke rører det øvrige rammeverket for statskirkeordningen, ikke henger sammen. Det betyr nok ikke at Høyesterett vil overprøve Stortingets vedtak, langt ifra, men det betyr, etter min oppfatning, at Stortinget ikke har gjort jobben sin på en skikkelig måte. Det er underlig at statsråden går så høyt på banen for å sikre at staten fortsatt skal ha kontroll over de kirkelige topputnevnelser, den kirkelige kontroll, uten å berøre at vi i et samfunn med en relativt stor grad av likestilling mellom trossamfunn skal ha samme rett til utnevning av f.eks. imamer. Kunne en kanskje for likebehandlingens del vente at statsråden tar initiativ til en lov hvor staten skal oppnevne imamer? Jeg tror ikke det. Og det viser hvor underlig denne konstruksjonen i tilfelle vil bli. Fremskrittspartiet ønsker å skille stat og kirke, og vi har ønsket det i lang tid. Vi har nylig fremmet forslag om en folkeavstemning om stat–kirke-spørsmålet til høsten. Der vil vi kunne få et signal fra folket, som berører et av de viktigste spørsmålene på mange år. Jeg tror det er nødvendig at vi da ser helheten i rammeverket og ber om å få høre folkets røst i forhold til hvilken retning vi skal gå. Da er det den prinsipielle avklaringen som er viktig. Det er i grunnen den prinsipielle avklaringen som må være viktig – selv uten en folkeavstemning – i stortingsmeldingen. Ønsker vi fortsatt en statskirke med de konsekvenser det har? Eller ønsker vi en fristilt kirke? Gjør vi det siste, nytter det ikke bare å endre § 2.