trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-25:
Det var interessant å høre statsrådens siste svar. Det er som jeg fryktet, at verken strategien eller handlingsplanen skal legges fram for Stortinget. Dermed blir Stortinget avskåret fra å ta en helhetlig vurdering av de pårørendes situasjon. Etter å ha sittet og hørt på diskusjonen nå: Mange av dem som utgjør regjeringspartienes flertall, ga inntrykk av at dette var noe en ventet skulle komme til Stortinget, slik at Stortinget kunne behandle det. Men nå sier statsråden: Nei, dette er en intern plan som regjeringa arbeider med, og så kommer regjeringa med enkeltforslag til Stortinget seinere. Dette er en viktig sak for Senterpartiet. Fremskrittspartiet, med tidligere eldreminister Listhaug, ønsket å legge fram en pårørendestrategi i 2019. Det ble det ikke noe av, så Sylvi Listhaug fikk svært lite gjort på den viktige posten for de eldres situasjon. Som den som har ansvaret for arbeids- og sosialpolitikken i Senterpartiet, er det også fra min side viktig at en går inn på de eldres situasjon, for det er mange av de pårørende som er knyttet til behovet for en varm hånd for eldre mennesker. De pårørende gjør en uvurderlig innsats, ikke bare for gamle, men også for unge som trenger bistand. Senterpartiet har derfor fremmet forslag om en reell styrking av omsorgsstønadsordningen i kommunene, fordi det som sagt gir et trygt og kvalitativt godt og rimelig tilbud. Vi går ikke inn for at en skal styre dette med hard hånd, men vi går inn for at en skal innføre nasjonale retningslinjer for tildeling, altså kriterier for varighet og omfang, og også retningslinjer for utmåling av omsorgsstønad, som går på timetall og timebetalingssatsen som skal brukes. For Senterpartiet er det altså viktig å beholde skjønnet samtidig som en kommer med klarere nasjonale retningslinjer, slik at det blir enklere for begge parter å praktisere det hele. Senterpartiet går også inn for at vi skal få samarbeidsavtaler mellom pårørende og kommunene knyttet opp mot jevnlig og åpen dialog. Det er noe som alle de pårørende erfarer behovet for – at en har kontakt med det offentlige, slik at en kan bistås på en bedre måte. Dagaktivitetsplasser og avlastning ved korttidsopphold er sjølsagt sentralt for oss. Når en er hjemme lengst mulig, presses en i mange tilfeller ut over de forsvarlige grensene, og avlastning og dagaktivitetsplasser blir da svært viktig. De pårørendes permisjonsmuligheter må også styrkes. Det er viktig at arbeidsgiver er klar over det og setter inn vikarer for å dekke opp de pårørende i situasjoner hvor en ikke kan fortsette i sitt arbeid i en kortere periode.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-02-25:
Ja, det var kanskje nettopp det representanten Bekkevold sa, som gjorde at jeg hadde mitt innlegg om det punktet. Representanten roste at Senterpartiet reiste debatten her, og jeg fikk inntrykk av at Kristelig Folkeparti ønsket å få en brei diskusjon. Jeg forstår av representantens innlegg at det er ulike vurderinger blant regjeringspartiene omkring det punktet. Jeg har respekt for det. Men jeg forstår representanten Bekkevolds innlegg slik at skal denne saken komme til behandling på en brei og fyllestgjørende måte, er det i dag sånn at det er opposisjonen som må reise debatten. Sjølsagt kan en da ta det i en interpellasjonsdebatt, men jeg vil nok heller si at den bør tas i en forslagsdiskusjon, at vi kan ha det konkret, og dermed forpliktende. Det er det som trengs – en forpliktende satsing for å forbedre de pårørendes situasjon. Det er 800 000 mennesker som utgjør en utrolig arbeidskraftsressurs for et kvalitativt godt tilbud, og da må vi bruke tid på det og være konkrete. Det er Senterpartiets vurdering.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2020-02-25:
Representanten Slagsvold Vedum var skuffa over innlegget. Stortinget vedtok jo dette for eit år sidan med eit klart fleirtal. Eg trur desse endringane vil føre til ei forbetring, men eg er òg førebudd på at det vil bli diskusjon om dei endringane me no gjennomfører frå 1. juli. Me har erfaring med at når me gjennomfører reformer, blir det ofte støy og merksemd. Det er veldig lite støy og merksemd no opp mot det me opplevde da me diskuterte røykelova. Da var det langt større merksemd om noko som folk i etterkant har vist seg å vere fornøgde med. Det er ikkje eit eksempel som nødvendigvis treffer fullgodt for den endringa som skjer no, men eg kan vise til eit anna eksempel: Da me gjorde endringar for Posten i Noreg, moderniserte me også. Det skapte betydeleg støy og merksemd, men det var ei endring som mange såg var riktig og nødvendig. Eg tenkjer at for nettopp den næringa me har oppe no, er det beskrive at ho ikkje fungerer på ein god måte, og me er nøydde til å ta i bruk endringar for å få det betre til. Det er i realiteten ikkje eit alternativ å la det vere slik som det er i dag, når me veit at reguleringa i dag er i strid med delar av EØS-retten. Så å gjere noko, det måtte me. Eg synest me har funne ein ganske god balansegang, som eg sa i innlegget mitt. Ja, me lèt moglegheita for etableringar kome til orde, og me gir ikkje minst Distrikts-Noreg ei god moglegheit. I 323 kommunar kan fylka innføre einerett om dei ønskjer det. Det er ei reell moglegheit. Me snakkar ofte om lokaldemokratiet. Det finst veldig mange Senterparti-politikarar i fylka våre som kan sjå på den moglegheita som no kjem. Det vil kunne gi noko av det representanten Slagsvold Vedum er opptatt av, for det er forskjell på by og land nettopp i denne marknaden. Eg opplever at når me no ser på denne heilskapen, har me funne ein balansegang. Me slepper til aktørar, men eg ser òg at me er nøydde til å følgje dette, og eg forventar at det blir debattar om dette temaet framover. Men eg kan fullt ut seie eg trur at når me ser på dette etter ei viss tid, har me fått ein betre drosjemarknad. Som eg begynte innlegget mitt med å seie i dag, peiker både Konkurransetilsynet og Forbrukarrådet på manglar med dette. Me ser at talet på tomkøyringsturar er betydeleg, og arbeidskvardagen for mange sjåførar er krevjande. Eg trur at endringane som kjem, vil føre til ei betring.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2020-02-25:
Eg kan iallfall love representanten Slagsvold Vedum at me skal ta eit møte med Norges Taxiforbund, for eg har sagt at me skal følgje denne utviklinga nøye. Eg synest det har vore ein god debatt, men eg har lyst til å svare på nokre av dei spørsmåla som har kome opp her. Eg er glad for engasjementet knytt til universell utforming, og la det vere heilt klart: Fylkeskommunane kan etter regelendringa frå 1. juli stille krav om universell utforming av drosjar dersom marknaden ikkje tilbyr eit tilfredsstillande tilbod for desse gruppene. Blant anna Siv Mossleth var opptatt av det i innlegget sitt. Det har òg blitt stilt spørsmål om taksameter. Me har vidareført det no, for det handlar om sikkerheita, men me ser etter alternative løysingar. Det det handlar om, er å gi ein fleksibilitet for næringa. Førebels har me sagt at me vidarefører det, men me samarbeider med politiet for å sjå på andre løysingar. Til spørsmålet om EØS: Det som iallfall er heilt klart, er at ESA i 2017 kom med ei grunngitt fråsegn om at sentrale delar av den norske drosjereguleringa er i strid med EØS-avtalen. Derfor var det ikkje eit alternativ sånn som det er i dag. Me måtte uansett gjere ei endring. Eg meiner at dette er ei næring som treng ei endring. Eg har peikt på kva Forbrukarrådet og Konkurransetilsynet har sagt. Me er einige. Og eg synest for så vidt at anten ein er einig eller ueinig i endringa, så har ein gitt ei beskriving av ei næring som treng å få til ei endring. Så har eg lyst til å seie at det altså ikkje er ei einaste direktørlønning i den saka me har diskutert i dag. Men det er ei utfordring innanfor transportsektoren at me har hatt ein auke i direktørstillingar. Det meiner eg er ein uting. Den tendensen og trenden må me snu, òg når det gjeld lønsnivå, men det handlar altså ikkje denne saka om. Så vil eg peike på at utfordringar knytte til Distrikts-Noreg er viktig, og det er viktig med aktive fylke og fylkestingspolitikarar som følgjer dette. I 323 av 356 kommunar kan me altså innføre einerett om me ønskjer det. Eg håper me ikkje innfører det i alle desse, men me har moglegheita til det. Og me kan stille krav om 24 timars tilgjengelegheit/køyring om me ønskjer det, og me kan stille krav knytt til funksjonshemma for å sikre eit godt tilbod. Eg lovar å følgje utviklinga nøye. Eg veit at ei ny reform vil krevje mykje, og da er det viktig med ein god dialog med næringa.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2020-02-25:
Det er for så vidt heilt riktig som representanten Christoffersen seier, at dette ikkje var ein invitasjon til ein stor jernbanereformdiskusjon, men eg synest òg det er viktig å få fram nokre av dei positive elementa ved den konkurranseutsetjinga som me har sett. Så skal me i dag fokusere på det viktige temaet som Christoffersen løfter fram, nettopp Bergensbanen. Det er ikkje til å leggje skjul på at den planprosessen me har hatt knytt til Ringeriksbanen, har tatt lengre tid enn me hadde ønskt. Det er ofte mange politikarar som roper på ein statleg plan, og det er ikkje alltid at det resultatet gir både den billegaste løysinga og at det skjer på kort tid. Det er iallfall ei erfaring me kan ta med oss. Me har sagt at me jobbar med den statlege planen. Me har òg sagt, i eit svar til Kjersti Toppe her i februar, at me er i sluttfasen, og det ligg sjølvsagt fast utan at eg kan gi ein dato for det. Men nettopp Ringeriksbanen er eit veldig viktig prosjekt fordi det kombinerer to ting. Det betyr noko rundt det store Austlands-området og for strekninga mellom Oslo og Hønefoss. Det betyr noko for korleis me utviklar heile Hønefoss-regionen, og så har det veldig stor betydning for Bergensbanen. Derfor har det prosjektet vener på begge sider av fjellet, nettopp fordi det løyser den utfordringa. Når det gjeld tidsaspektet, utan at eg kan gå inn på det i dag, er det ikkje tvil om at det låg ei føring om det med den streken – 2021/2022 – i NTP, og det er jo det som er min jobb å følgje opp. Når det gjeld prosjektet K5, ligg det i andre del av NTP. Det er eit viktig prosjekt. Det eg har lyst til å leggje vekt på her, er at det har eit trafikksikkerheitsperspektiv med seg. Begge desse prosjekta knyter både veg og bane saman – både Ringeriksbanen og K5 på Vestlandet. Nettopp K5 på Vestlandet har eit trafikksikkerheitsperspektiv med seg. Me veit at vegen ikkje er sikker på grunn av rasfare, og det gjer det arbeidet viktig. Dette er det naturleg for meg å kome tilbake til når me legg fram NTP, men det er eit viktig prosjekt som no blir prioritert med 25 mill. kr til planmidlar i 2020. Det er eit viktig arbeid som regjeringa vil prioritere. Vår endelege tilråding til det prosjektet kjem naturleg nok i NTP.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2020-02-25:
Eg trur interpellanten Lise Christoffersen må vere svært godt fornøgd med denne debatten. Det var stor begeistring i Stortinget for dei prosjekta me har diskutert, betydninga av Bergensbanen og naturleg nok eit betydeleg utolmod etter å kome i gang med dei viktige arbeida. Da eg høyrde representanten Lundteigen, høyrdest det nesten ut som om han leidde reguleringsarbeidet. Det var måten eg kunne tolke han på. Så er det nokre som har kommentert at eg har spist kake på Sundvollen, og det stemmer jo. Det er ikkje alltid det blir klagd på at eg spiser for mykje kake, men når det gjeld intensjonen med nettopp Ringeriksbanen – det å forstå det prosjektet, kor viktig det er – vil eg seie at det har vore eit prosjekt som, sjølv om det har sett mørkt ut, i realiteten har overlevd og kome fram gong på gong, fordi nytta er så stor for samfunnet, i ein todelt dimensjon. Det er fordi det betyr så mykje for Hønefoss-regionen, det betyr mykje for Oslo – så tett som det er her – nettopp å få det prosjektet, og ikkje minst gjer det at drammensarar lovpriser Bergen. Det er det me har opplevd i denne debatten. Så har eg lyst til å seie, og eg trur det var representanten Jegstad som nemnde det: Da eg var leiar av transportkomiteen, og det er ikkje så mange år sidan, såg eg nokre jernbanebudsjett som var av ein heilt annan storleik enn det som er i dag. Ja, faktisk er jernbanebudsjettet i dag tre gongar så stort, berre i 2020, som det var i dei enkeltåra eg leidde transportkomiteen, for ti–elleve år sidan. Det viser at me har satsa betydeleg, men me har ei utfordring med den kostnadsauken me har i ein del av prosjekta våre. Det er ei felles utfordring for oss som ønskjer å satse på nettopp jernbanen. Eg forstår utolmodet. Eg tar med meg det. Eg er ikkje i dag komen for å gi nokre endelege datoar, men eg tar med meg dei føringane som denne debatten har peikt så tydeleg på. Så har eg fått eit spørsmål om sikkerheit. Det var representanten Kjersti Toppe som tok opp det. Nettopp sikkerheitsdimensjonen gjer K5-prosjektet så viktig, og eg trur òg det er derfor regionen er så samla bak det prosjektet, og at det er slikt utolmod knytt til nettopp det. Eg tar med meg den begeistringa, det utolmodet. Eg skuffar nok nokre med dei konkrete datoane i dag, men eg legg vekt på dei prosjekta som me har debattert godt.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-02-25:
Jeg takker foreløpig for svaret. Nå tror jeg ikke jeg skal la meg friste til å dra opp en debatt om privatisering og konkurranseutsetting av jernbanen, for det er litt utenfor fokus, men jeg vil kjapt opplyse om at jeg som stolt årskortinnehaver hos Vy har fått et dårligere og dyrere fjerntogtilbud på de strekningene som Vy ikke vinner i konkurransen. De ansatte i jernbanen har vel også merket en del konsekvenser som ikke er av de beste, men jeg legger det til side nå. Statsråden har for så vidt bekreftet at han ser miljøaspektet for både person og gods, men jeg merker meg at om «kort tid» foreløpig ikke er definert fra statsrådens side når det gjelder ferdigstillelse av den statlige reguleringsplanen. Å «komme tilbake til Stortinget på egnet måte» er også et begrep som vanligvis brukes når en ikke helt greier å sette tidsfrister, og det er egentlig litt synd. Statsråden sa at en skal gå kritisk gjennom kostnadene. Jeg har forståelse for det, men det hadde vært fint om statsråden kunne sagt litt om hva som er tidsperspektivet på den kostnadsgjennomgangen, for det vil vel også få konsekvenser for når en kan gå i gang. Ellers henviste statsråden til neste rullering av NTP når det gjelder det som skal skje på vestsida av fjellet. Som representant for Buskerud tillater jeg meg å dvele litt ved Ringeriksbanen. Den er viktig for landet. Den er viktig for Buskerud. Det var store forventninger til siste nasjonale transportplan når det gjelder Ringeriksbanen. Regjeringa – særlig representert ved Høyre og Fremskrittspartiet – hadde selv spent forventningens bue veldig høyt – for høyt, skulle det vise seg. Handlekraften var ikke like stor som det var gitt inntrykk av på forhånd. Jeg viste i mitt første innlegg til at Ringerike kommune har gjort sin del av jobben, samtidig som de store by- og næringsutviklingsplanene er helt avhengig av en god infrastruktur. Hvis jeg ikke husker helt feil, var statsråden selv med på kakefesten på Sundøya i 2015 for oppstart 2019, men dessverre – det gikk ikke. Før eller etter skråstreken ble også et hett tema i stortingsvalgkampen i Buskerud, med den begrunnelsen som jeg ga i mitt første innlegg. Det har betydning for hvor håndfast tidsfastsettelsen er – mer forpliktende før skråstreken enn etter. Det er jo litt urovekkende at ambisjonene var senket ytterligere i forslaget til statsbudsjett for 2018, for da sto det at regjeringa tok sikte på mulig byggestart i 2021/2022 – enda et forbehold som ga grunn til ny uro. Men jeg ser fram til debatten, og så får vi se når statsråden oppsummerer til slutt, om vi har kommet nærmere en avklaring.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-02-25:
Jeg vil starte med å takke for debatten, både til medrepresentantene som bidro, og til statsråden. Vi har kanskje ikke helt fått de svarene vi håpet på, men som en kollega fra Buskerud, Morten Wold, sa: Der det er vilje, er det vei – og bane. Vi får håpe han har rett, og at det ikke er sånn som i Peer Gynts møte med Den grønnkledde, der han sa: «Ja, tenke det; ønske det; ville det med – men gjøre det! Nei; det skjønner jeg ikke!» La oss håpe at vi kommer bedre ut fra den hoppkanten. Flere har vært inne på det med kostnader. Når det gjelder Ringeriksbanen og E16, er vel akkurat det prosjektet mer enn innenfor det som er akseptabelt i NTP-sammenheng, sånn generelt sett. Om tre uker er det regjeringas budsjettkonferanse. Jeg tenker at den nye samferdselsstatsråden egentlig ganske bramfritt kan slå i bordet på den regjeringskonferansen og si at det faktisk er et unisont storting som sier at Bergensbanen er det viktigste samferdselsprosjektet vi har i Norge, enten de kommer fra østsida eller vestsida av fjellene, eller de kommer fra ulike politiske partier. Så bruk det for det det er verdt! Noen tall har vært nevnt som illustrerer hvor viktig det er. Antall reisende med Bergensbanen er høyt, og det kan bli enda flere. 1 530 trailere er spart hver uke ved at det går 64 godstog på den banen, og vi tåler ikke mer gods på vei, så vi kan spare enda mer ved å realisere prosjektet. Kommunedelplan Stanghelle–Voss bør bestilles nå, sånn at Vegvesenet kan starte planlegging så fort planen Arna–Stanghelle er ferdig. Det kalles fornuftig ressursbruk, og det er sikkert også statsråden enig i. Næringslivet trenger Bergensbanen for videre vekst. Norge trenger flere arbeidsplasser og økt sysselsettingsgrad. Ringeriks-regionen har et potensial på pluss–minus 10 000 nye arbeidsplasser. Nævra nevnte Hallingdal. I det dalføret bor det 20 000 personer. Langfredag 2019 ble det målt 120 000 mobiltelefoner i den dalen. Det sier litt om potensialet, men alle de framtidige turistene kan ikke komme med bil. Det er det ikke plass til på veiene, og det tåler ikke miljøet vårt. I vest vokser Bergen østover, og da trengs ny intercity Bergen–Voss, bare for å nevne noe. Bergensbanen er samfunnsmessig lønnsom på alle måter. Vi ønsker oss oppstartsmidler på budsjettet for 2021. Jeg skjønner at det må prioriteres, men et unisont storting har altså gitt statsråden full oppbakking til å kreve penger til det viktige prosjektet som Bergensbanen er.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-02-25:
La meg først takke interpellanten og alle dem som har tatt initiativ til å sette Ringeriksbanen og Bergensbanens forkortelse på dagsordenen her i salen i dag. Det er viktig. «Om vi hadde bygget en kilometer med bane for hver lovnad gitt, hadde toget fra Hønefoss til Sandvika gått for mange år siden. Det har altså ikke manglet på løftene. Men er politikerne som har lovet banen, også villige til å bevilge?» Dette ble skrevet i et innlegg i Ringerikes Blad her om dagen, og det var godt skrevet. Stortinget kan ta et tydelig ansvar nå, sikre at prosjektet kommer i gang i 2022 og ferdigstilles i 2028/2029. Det bør være et tverrpolitisk prosjekt som forplikter, og som det leveres på. Lokalt jobbes det godt med reguleringsplanen og lokale forberedelser. Kommunalkomiteen hadde nylig gleden av å besøke Ringeriks-regionen og hørte om alle de viktige prosjektene de jobber med. Vi ser også at dette ikke bare er et prosjekt for Ringeriks-regionen, men for hele landet. Klimaansvar handler også om å lage realistiske alternativer for folk i hverdagen. Betydelig kortere reisetid fra Oslo til Bergen vil gjøre at tog velges framfor fly, men infrastruktur handler også om mye mer. Det handler om verdiskaping og vekst, om å knytte landet sammen og gi muligheter for by og bygd. Jeg har i det siste – som sagt – besøkt Ringerike ofte, og kommunen har byutviklingsplanene klare. De er forberedt på vekst med kvalitet, som er viktig for Ringeriks-regionen, men også for hele Østlandet. Det handler om nye boliger, om vekst i arbeidsplasser, og det handler også om å avlaste hovedstaden – alt kan ikke presses inn i Oslo. Hallingdals-regionen er også en av Norges viktigste turistregioner. Vi snakker om å skape nye arbeidsplasser, tenke nytt, tenke opplevelser, kulturarv og turisme. Dette prosjektet vil bidra til det, da trenger man å få infrastruktur på plass. Til og med en drammenser erkjenner at Bergen er en viktig by for Norge, en internasjonal by med verdiskaping og enorme muligheter for turisme og opplevelser. Da trenger man infrastruktur som er moderne, grønn og øker attraktiviteten. La oss som storting samle oss om dette prosjektet som vil ha enorm nasjonal og regional effekt. I Buskerud – ja, nå heter det jo Viken, men det er Buskerud for min del – er det mange samferdselsprosjekter. Men jeg kan si at for oss som representerer Buskerud Arbeiderparti, er dette det viktigste prosjektet vi prioriterer, fellesprosjektet Ringeriksbanen og E16.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-02-25:
Først av alt vil eg takka statsråden for ei god utgreiing. Det er tryggjande at han er hordalending og kjenner veldig godt til Bergensbanen. Draumen har i lang tid vore ein trygg og moderne bergensbane med reisetid mellom Bergen og Oslo på fire timar. Det har vi høyrt mange gonger i debatten i dag. Politisk har det vore stort engasjement frå fylkeskommunar og kommunar, der Bergensbanen har vore ein livsnerve både for persontrafikk og for godstrafikk. Men den eine NTP-en etter den andre har susa forbi, utan å ta skikkeleg grep. Toget tek altfor lang tid mellom dei to største byane i Noreg. For 11 år sidan feira vi 100-årsjubileum for Bergensbanen, og dåverande samferdselsminister, Magnhild Meltveit Kleppa, entra førarhuset i lokomotivet. Ho opplevde at toget tok akkurat like lang tid frå Oslo til Bergen som det gjorde i 1909, og det var utan hindringar som snø eller ras, som vi er vitne til i dag. Utviklinga av Bergensbanen har ikkje følgt med i tida. Den er rett og slett akterutsegla. Traseen er den same, toga står fast på dei same strekningane vinter etter vinter, og for tida er det mykje buss for tog. All plunder og heft og lang reisetid gjer at toget ikkje er konkurransedyktig mot fly. Det er her utviklingspotensialet ligg, og det er her vi kan få CO2-utsleppa ned, ved å ta eit ekstraordinært grep for å få bygd Ringeriksbanen og deretter resten av Bergensbanen, slik at reisetida kjem ned i fire timar. Bergensbanen har betydd utruleg mykje for busetnad, næringsliv og samfunnsutvikling langs heile banen. Dette samfunnsoppdraget må fornyast og moderniserast slik at ein effektiv jernbane vert ein viktig samfunnsutviklar inn i ei fornybar tid. Det er eit stort ønske at det vert laga ein fast tidsplan for utviklinga av banen. Først er det Ringeriksbanen og ulukkesvegen E16 Voss–Bergen, og så er det resten av strekket i ein ny og forpliktande plan. Bergensbanen er ei sikker investering for Noreg, med null risiko, og vil ha stor økonomisk og samfunnsmessig betydning framover, for heile landet.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2020-02-25:
Jeg vil også starte med å takke Lise Christoffersen for å reise denne interpellasjonsdebatten, og som etterkommer etter en av svenskene som var med på å bygge Bergensbanen for over hundre år siden, er det en glede å få diskutere saken fra Stortingets talerstol. De kommende årene er det mange gode samferdselsprosjekter på Vestlandet som skal bli bygd. I vår landsdel henger infrastrukturen etter, til tross for at det er den landsdelen som står for mye av eksportverdiene i Norge. Den dagen den nye samferdselsministeren ble utnevnt, sa hans partileder at han er tilsatt for å bygge broer, og det skal han gjøre for å sørge for at næringslivet kan vokse i en tid da inntektene fra olje og gass kommer til å gå ned, men han skal også bygge tunneler og jernbane. Og vi trenger å bygge ny vei mellom Bergen og Voss, med tunneler, og ny bane, for å sikre trygghet i folks hverdag. Den nye statsråden kommer helt sikkert til å få en lang smørbrødliste av fylkeskommunene når han skal sette sammen en ny nasjonal transportplan – så også fra nye Vestland fylkeskommune. Representanten Masud Gharahkhani sa tidligere i debatten at for valgkretsen Buskerud og for ham var ny ringeriksbane og E16 det viktigste prosjektet for hans valgdistrikt. Og jeg har lyst til å si tydelig som representant fra Hordaland valgdistrikt at fellesprosjektet med ny vei og bane mellom Bergen og Voss er det viktigste samferdselsprosjektet i min region. Det er øverst på lista fordi ny vei gir trygghet på en rasutsatt strekning kåret til Norges verste vei, og fordi ny bane mellom Bergen og Voss gir oss en klimavennlig transport og er et avgjørende bidrag for å få reisetiden på Bergensbanen, mellom Bergen og Oslo, ned i fire timer. Vossebanen sto ferdig i 1883. Det er snart 150 år siden, og traseen er nesten uforandret. Vi er i gang med moderniseringen av Vossebanen. Det bygges for fullt mellom Bergen og Arna, med ny tunnel. Planleggingen mellom Arna og Stanghelle går mot slutten, og vi vet at Statens vegvesen har organisasjon til å planlegge videre mellom Stanghelle og Voss, men Statens vegvesen trenger en bestilling fra Samferdselsdepartementet for å lage en kommuneplan. Det ville holdt oppe kontinuiteten i prosjektet. Vi vet at en slik plan koster 30 mill. kr. Det er tre år siden Arbeiderpartiet foreslo det samme i denne salen, tre år siden den ble nedstemt, men jeg håper på ny at det kommer en slik bestilling fra Samferdselsdepartementet. Den nye samferdselsministeren har her et nasjonalt prosjekt med å knytte sammen våre to største byer, der halvparten av det skal foregå i statsrådens eget hjemfylke. En forkortet bergensbane mellom Bergen og Voss – og på den andre siden mellom Sandvika og Hønefoss – er et nasjonalt prosjekt med en enorm regional betydning for hele Sør-Norge. Derfor har jeg, på slutten av mitt innlegg, lyst til å gjenta at for Arbeiderpartiet på Vestlandet, i Vestland fylke, er dette det viktigste samferdselsprosjektet i vår region ved ny nasjonal transportplan.
Anne Sandum (Arbeiderpartiet), 2020-02-25:
Som representanten Myrli var inne på, stilte han daværende kommunal- og moderniseringsminister Mæland et spørsmål den 15. januar i år om når den statlige reguleringsplanen for Ringeriksbanen/E16 ville bli vedtatt. Den 21. januar svarte Monica Mæland «i løpet av kort tid». Hun la også til i det svaret at prosjektet hadde høy prioritet. I dag skriver vi 25. februar. Jeg lurer på hva «kort tid» og «høy prioritet» egentlig betyr for regjeringen. Den 30. august 2015 sto Erna Solberg, Siv Jensen, Trine Skei Grande og Knut Arild Hareide på Sundvollen i Hole og lovte byggestart for Ringeriksbanen/E16 i 2019. 2019 er, som vi alle her vet, over – det var i fjor. Siden 2015 har vi til stadighet hørt at prosjektet har høy prioritet. Samtidig har prosjektet blitt utsatt og utsatt. Kommunene i ringeriksregionen har fått føringer fra nasjonalt hold om å planlegge og legge til rette for den veksten som vil komme med utbygging av Ringeriksbanen og E16. De føringene har kommunene fulgt opp. De har lagt planer som betyr at de kan avhjelpe Oslo med den vekstproblematikken som fins i hovedstadsområdet, og de har lagt til rette, som de skulle gjøre, ved at f.eks. Ringerike kommune har vedtatt en ny byplan som legger til rette for større utbygging rundt bl.a. Hønefoss stasjon. I Hole har de lagt til rette gjennom å ta inn en ny stasjon, og man ønsker et kryss. Jeg håper samferdselsministeren klarer å prioritere også et kryss på Helgelandsmoen i det som skal komme. Nå er mye sagt også i denne debatten, så jeg skal ikke gjenta alt, men jeg er nødt til å gjenta én ting til: Den statlige reguleringsplanen for Ringeriksbanen og E16 ble levert til Kommunal- og moderniseringsdepartementet den 20. mai 2019. Det er et godt svangerskap siden. Nå er det på tide å føde barnet, dvs. å vedta reguleringsplanen og bygge banen. Jeg håper at samferdselsministeren kan love oss i dag at han vil gjøre det han kan i regjering for å få reguleringsplanen vedtatt snart, og da «snart» i den betydningen et barn ville sett på som snart, slik at vi kan få begynne å bygge, for lovnaden fra den gang partileder i Kristelig Folkeparti, Knut Arild Hareide, i 2015 var at man skulle begynne å bygge i 2019.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-02-25:
Jeg vil begynne med å takke utenriksministeren for svaret, og for at disse sakene som angår barn som er i utlandet mot sin vilje, er høyt prioriterte saker i Utenriksdepartementet. Jeg gleder meg til å lese og få mer kjennskap til rapporten som ble nevnt at kommer, og vil påpeke at jeg er enig når det gjelder de dilemmaene og vanskelige sidene som ofte oppstår i slike saker. Samtidig vil jeg nevne at vi må ta på alvor de nokså mange historiene der ute om at ungdommer som er i en slik desperat situasjon, selv føler at de ikke er blitt tatt på alvor, selv om jeg har forståelse for at det er en subjektiv vurdering. Men det gir grunnlag for evaluering og lærdom. Jeg vil innledningsvis også bare påpeke at den rapporten jeg viste til, er en rapport fra Oslo Economics som er utarbeidet på bestilling fra Kunnskapsdepartementet, på bakgrunn av tallene som kommunene selv sitter med. Men disse tallene er jo ingen eksakt vitenskap. Mitt eneste anliggende er at de som befinner seg i en slik vanskelig og desperat situasjon, skal få hjelp til å komme seg ut av den. Det kan ofte være farlig og også umulig for mange som er i en slik situasjon, selv å initiere en hjemkomst til Norge, enten det er gjennom redningsaksjoner eller andre ting. Det er ikke en ideell eller ønskelig måte for at de dette gjelder, skal komme tilbake til Norge og frihet på. Men når vi vet at det er flere dette gjelder – og NRK har bl.a. dokumentert hvordan konkrete skoler i utlandet hvor vi vet det har befunnet seg og fortsatt befinner seg norske ungdommer, driver med både systematisk vold og tortur – er vi nødt til å finne en måte å hjelpe flere ut av denne situasjonen på, uten at det går på bekostning av deres sikkerhet eller forverrer deres situasjon. Mitt siste spørsmål til utenriksministeren blir: Vil ministeren ta initiativ til å ta kontakt med myndighetene i de landene hvor vi vet det er skoler det regelmessig er blitt sendt norske ungdommer til, og som vi også har sterk grunn til å tro at det per i dag befinner seg norske ungdommer på mot sin vilje – koranskoler og lignende institusjoner? Ett eksempel er Somalia, som er et land som peker seg ut i den sammenheng, men det er også andre land. Mitt spørsmål er altså om ministeren vil ta initiativ til å ta kontakt med myndighetene i disse landene for å prøve å få ungdommer som er i disse landene mot sin vilje, hjem igjen.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-12-15:
På vegne av stortingsrepresentantene Kjersti Toppe, Bengt Fasteraune og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om å sikre fortsatt kapasitet for behandling og rehabilitering av lungelidelser ved videre drift av Granheim lungesykehus.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Jeg registrerer at det som bekymrer Høyre mest, er at noen som ikke trenger det, har fått bostøtte. Det som er bra, er at man nå har endret bostøtten, at den blir justert – det er bra. Men det står igjen et stort gap som ikke er tettet, der bostøtten i mange år sank i verdi, og realiteten er altså 30 000 færre. Vi har blitt nesten en halv million flere mennesker. Mange færre får, og de som får, får dekket mindre av sine boutgifter samtidig som inntektene deres har gått ned. Det er en forskjellsmaskin. Det er usosialt ikke å løfte bostøtten og gjøre at den i hvert fall minst dekker det som den gjorde før.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
I nominelle tall bruker Norge mindre nå på bostøtte enn vi gjorde i 2009. Boutgiftene har økt enormt, og inntektene til dem som tjener dårligst, har gått ned. Jeg har spurt kommunalministeren og fått de tallene som er referert i proposisjonen. Det kan godt hende at det er noen få familier som har fått litt mer – det er i så fall bra – men i snitt er husholdningsinntekten nå på 130 000 kr i året – husholdningsinntekten. Det er så lite at jeg skjønner nesten ikke at det går an å leve av det i det hele tatt. I snitt har de få som nå får bostøtte, mindre. De sitter igjen med et minus til slutt. Jeg tror Høyre holder på med, på dette området som de gjør på andre sosiale områder, å målrette så mye at til slutt er det nesten ingen igjen, for det er ingen som i Høyres øyne tydeligvis trenger støtte fra staten, bortsett fra de aller rikeste.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Når Arbeiderpartiet er mot kommunale skatteparadiser, så regner jeg med at Arbeiderpartiet stemmer for SVs forslag i salen. Men det var ikke det jeg skulle spørre om. Det jeg skulle spørre om, var at i juni, i vår, sto Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV sammen om et forslag om at staten fullt ut skulle ta merkostnadene ved klimaomstillinger i fylkenes båt- og ferjetrafikk. I denne innstillingen er ikke Arbeiderpartiet med. Nå står SV alene om et forslag om at staten skal sikre finansiering av de nødvendige omstillingene til nullutslippsløsninger i ferje- og båttrafikken, og at kravene må settes nå. Det vil også bety store muligheter for verftsindustrien langs kysten når de får de oppdragene. Hva er grunnen til at Arbeiderpartiet har skiftet mening siden juni?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Nå har vi i hvert fall fått det helt klart at når regjeringspartiene og Fremskrittspartiet snakker om at de er for små forskjeller, er det ikke sant. Nå får vi demonstrert at begge, både Høyre og Fremskrittspartiet, ønsker at forskjellene mellom kommunene skal økes, og at forskjellene mellom folk skal økes – altså at de rike skal bli rikere, og de fattige skal bli fattigere. Representanten Njåstad brukte nesten hele sitt innlegg på å argumentere for hvorfor det er riktig å sy puter under armene på de aller rikeste og friskeste i dette landet. Men når jeg er ute, snakker Fremskrittspartiet av og til også om f.eks. brukerstyrt personlig assistanse, ressurskrevende tjenester og andre forhold som folk er veldig avhengig av hvis de f.eks. er funksjonshemmede. Hvorfor velger Fremskrittspartiet alltid de friskeste og rikeste når de sitter ved forhandlingsbordet, og lar de som trenger fellesskapet mest, i stikken?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
SV og Senterpartiet er jo de partiene som ligger hverandre nærmest når det gjelder kommuneøkonomi, og også når det gjelder de distriktspolitiske virkemidlene. Det er bra, sjøl om SV nok er hakket bedre enn Senterpartiet på disse områdene. Men jeg skal stille samme spørsmål til Senterpartiet som jeg gjorde til Arbeiderpartiet, for jeg forundrer meg litt over denne vinglingen som både Arbeiderpartiet og Senterpartiet har når det gjelder hvordan vi skal finansiere utslippsfri båt- og ferjetrafikk. Der var vi altså enige i vår om at vi ville be regjeringen om å fremme forslag til finansieringsordninger som innebærer at staten fullt ut tar merkostnadene. Nå har SV fremmet et forslag der vi sier at dette må inn i inntektssystemet, slik at det blir fullfinansiert. Senterpartiet står ikke inne i dette, men i innlegget sitt hørtes det ut som om representanten Nordlund mente det. Mener han at det fremdeles skal være et slags påslag i statsbudsjettet med en sum? Eller er det riktig at dette blir en del av inntektssystemet, slik at det blir varige ordninger?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Kommunene er stor forvalter av areal og miljø, og nå står vi foran en stor krise, ikke bare når det gjelder klimautslipp, men også tap av natur. Der oppfatter jeg at Venstre har vært en god samarbeidspartner, i hvert fall før. Det vi ser nå, er en regjering som vil gi de lokale myndighetene større spillerom enn før til å bygge ned natur, og strandsone og friarealer også, uten at man har på plass verken det kartet som skal kunne kartlegge det biologiske mangfoldet eller kompetanse i kommunesektoren, som kan gi kommunestyrerepresentantene gode råd for ikke å sette dette viktige naturgrunnlaget vårt på spill. Derfor fremmer SV i denne innstillingen at vi må fastsette nødvendige krav til kompetanse i kommunesektoren når det gjelder miljø, biologisk mangfold og klima. Hvorfor er Venstre mot det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Sareptas krukke er det vel regjeringen som har. Det er ingen tidligere regjering som noen gang har hatt så mye penger til disposisjon som denne regjeringen. I tillegg har man i dette budsjettforliket valgt å bruke over 7 mrd. kr på å sette ned avgiftene på sukker, snus og alkohol. 7 mrd. kr er omtrent akkurat like mye som SV bruker på å styrke kommuneøkonomien – altså, til eldreomsorgen, til brukerstyrt personlig assistanse til de mest ressurskrevende, og slik at barn får nok lærere, og at det er kulturtilbud og gode lokalsamfunn. Hva er det som gjør at Kristelig Folkeparti synes det er en god koalisjon å være i, der man velger billig alkohol, snus og sukker foran mer penger til å ansette helt nødvendig personale i bl.a. omsorgen og skolene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Først: Det er jo Stortinget som har presset fram disse store tiltakspakkene til kommunene. Statsråden sier han er redd koronakrisa forsterker problemene, og det er jeg også, særlig de økte forskjellene, og ett område som folk er helt avhengig av, er jo å ha et sted å bo og å kunne bo trygt. Og jeg har spurt statsråden om bl.a. bostøtteordningen, og jeg har fått svar fra statsråden som er helt entydig: Det konkluderer med at det er færre som får, og de som får, får i snitt dekket mindre av boutgiftene sine, og de har mindre i inntekt nå enn i 2013. Da er spørsmålet mitt: Vil det forsterke de sosiale forskjellene, eller vil det øke de sosiale forskjellene når boutgiftene øker, inntektene til folk går ned, færre får bostøtte og de får dekket en mindre del av sine egne boutgifter?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
På alle de områdene Kristelig Folkeparti har tatt ordet i dag, ville de fått mye mer ut av sine standpunkter sammen med de rød-grønne partiene. La oss slå det klinkende klart fast. SV vil styrke kommuneøkonomien med over 7 mrd. kr, og det gjør vi fordi vi ønsker å gi trygghet i hverdagen for folk og rom for kommuner og fylker til å holde hjulene i gang også i bygg og anlegg. Skape arbeidsplasser skjønner jeg er noe som høyresida nå vil si skal ta oss ut av krisa. Ja, SV har fremmet mange forslag om å skape flere arbeidsplasser. Blant annet har vi styrket de regionale ordningene, som regjeringen sjøl skriver i budsjettet sitt fungerer veldig godt. De gir økt verdiskaping, flere arbeidsplasser, flere ansatte, sammenlignet med tilsvarende bedrifter som ikke har fått slik støtte. Det er altså ordninger som fungerer veldig godt og veldig målrettet. Disse har SV styrket med 400 mill. kr fordi vi vil ha de arbeidsplassene. I tillegg har vi lagt inn store pakker på nye grønne arbeidsplasser og risikoavlastning, som det viser seg er det som virker best her. I tillegg til det har vi et ønske om å gi 200 mill. kr mer til bredbånd. Det er helt nødvendig. Så vi har mange forslag, i motsetning til regjeringen, som foreslår kutt i formuesskatten, som det ikke er mulig å påvise én arbeidsplass ut fra – ikke én. Inkludere, hører jeg også noen snakke om. Ja, la oss da starte med å realisere veikartet for universelt utformede skoler. Til det foreslår SV 300 mill. kr. Vi må snart få skoler som gjør at alle ungene våre kan gå der, i hvert fall komme inn. Det blir så mange tomme ord når man ikke er villig til å flytte en krone for å realisere dette. Minske forskjellene, hører jeg man sier, og man snakker mye om bostøtten. Når færre får og de som får, får mindre, er den svekket i en situasjon der boutgiftene øker og inntektene går ned. I salderingen har regjeringen – og statsråden var oppe og snakket om den sosiale boligpolitikken – kuttet enda mer i bostøtten. Reglene er så trange at folk som trenger det, ikke får. I dette budsjettet har man også kuttet tilskudd til utleieboliger. Det henger jo ikke på greip det man sier når man sier at man er opptatt av arbeidsplasser, opptatt av å minske forskjeller og opptatt av at flere skal inkluderes. Da må man gjøre noe annet enn det denne regjeringen gjør. Denne regjeringen har utrolige muligheter, muligheter som nesten ingen annen regjering har hatt noen gang. De har økonomiske midler og handlefrihet, og man kunne ha brukt de mulighetene til å styrke fellesskapet framfor å øke forskjellene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Overby, sa representanten Trellevik. Ja, vi har brukt omtrent like mye penger som Høyre hadde til disposisjon da de satte ned avgiftene på snop, snus og alkohol. Det har vi valgt å bruke til kommunesektoren: til lærere, til flere helsefagarbeidere, til flere ansatte i barnevernet. Det er et verdivalg, og det står jeg godt i. Skal kommunene få mer frihet? Ja, til f.eks. å bestemme skolestruktur helt sjøl og ikke bli overkjørt av privatskolevedtak i regjeringen, til å ha mulighet til å lage inntakssystemene sine sjøl i videregående skole og til å ta eiendomsskatt. Og når det gjelder Bø: Det er kameraderi. Vedtak uten utredning kan de bestemme sjøl, men da må de også ta risikoen, ikke tvinge andre til å spleise på uansvarlige vedtak som har som eneste virkning at de aller rikeste skal få enda mindre skatt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Det er en veldig stor utfordring til framover, som representanten Thommessen ikke nevnte, og det er klimaflyktninger, som ikke har noe internasjonalt rammeverk å støtte seg på, men som dessverre kommer til å bli en realitet. Norge har gjennom mange år – og det har SV vært en veldig sterk tilhenger av – støttet f.eks. FN-systemene, med UNRWA, som finansierer skoler, helsetilbud osv. hos f.eks. palestinerne i Jordan. Så dette er ikke fremmed, men problemet nå er at nærområdene er overbelastet. De orker ikke mer, de trenger mer avlasting, så det er en ting vi er nødt til å gjøre. Det andre er at jeg ser for meg at denne regjeringen, i hvert fall, har forsøkt å inngå slike avtaler med regimer som overhodet ikke respekterer menneskerettighetene. Det kan vi overhodet ikke godta. Det er mange problemer med dette, men en av tingene vi må gjøre, er å følge FN. Om vi så er det eneste landet, burde Norge gjøre det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Forskjellen på SV og Fremskrittspartiet er at vi ønsker en sivilisert verdensorden basert på FNs menneskerettigheter og de konvensjoner Norge har forpliktet seg til. Tallet 5 000 er basert på anmodningen FN har gitt til Norge om hvor mange kvoteflyktninger vi bør hente. Da mener SV at det bør vi gjøre, for å sikre det systemet. Det er ikke perfekt, det har mange problemer, men til dags dato er det det vi beste vi har. I tillegg til det mener vi at vi skal hjelpe i kritiske situasjoner, som det f.eks. er i Hellas nå, for å unngå at Hellas blir destabilisert, for å unngå humanitære katastrofer og for å unngå at lokalbefolkningen der blir overbelastet. Det er en realitet at f.eks. Libanon, som representanten og jeg har besøkt sammen, er et veldig overbelastet land, et bitte lite land. Det betyr at Norge da ikke kan stenge sine grenser, men må være med og dele på ansvaret.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Så stor som flyktningkrisen er i verden, er vi faktisk nødt til å gjøre begge deler. Det er det Fremskrittspartiet ikke skjønner. SV har ikke vært imot å hjelpe Jordan, overhodet ikke, men jeg tror representanten må ha litt selektiv hukommelse når han tydeligvis har glemt at de som var der, ikke ville få noe hjelp hvis ikke det internasjonale markedet stilte opp. Palestinerne ville bare ha arbeidstillatelse på noen få yrker, ikke alle – de har altså vært der i generasjoner uten at de får lov til å slå rot. Ja, Jordan gjør mye bra, og derfor er vi nødt til å bistå Jordan, men det er heller ikke et bærekraftig system for dem hvis ikke det internasjonale samfunn støtter opp helhjertet. Vi har sett nå i det siste at det har vært kutt i UNRWA til støtte for det palestinske samfunnet som har vært der i flere generasjoner, der krefter som Fremskrittspartiet står nær, har vært med på å fjerne den støtten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Det er nok slik at Venstre og SV er mer enige i flyktning- og asylpolitikken enn det Venstre er med den regjeringen de sitter i, og særlig med støttepartiet. Jeg er glad for at representanten Solveig Schytz tolker regelverket for lengeværende barn på samme måte som SV gjør, nemlig slik at en del av de sakene vi nå ser, må få et annet utfall. Da er det et spørsmål hva representanten har tenkt å gjøre med det, når Venstre faktisk sitter i regjering. Det andre spørsmålet er: Representanten brukte mesteparten av innlegget sitt på integrering. Der har altså regjeringen endret ordningen med Jobbsjansen og fjernet den muligheten for de kvinnene som har kommet så langt unna arbeidslivet at de har havnet på sosialhjelp. Vi vet også at verken tilbudet om gode tiltak eller kvalifiseringsprogram er til stede i veldig mange kommuner. Hva er grunnen til å stenge disse kvinnene ute fra det programmet, som vi har sett virker?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Først vil jeg si at jeg er glad for at justisministeren har et litt mer nyansert syn på denne Australia-modellen, som også etterlater seg mennesker som dør. Det jeg vil spørre om, er følgende: Ministeren har ansvaret for at Norge følger sine internasjonale forpliktelser på dette området, herunder Den europeiske menneskerettighetskonvensjon. Norge ble faktisk dømt i domstolen i en sak i 2017, der det ble gitt et såkalt prejudikat, altså en sak som ikke handler bare om den enkeltsaken, men som handler om en prinsippavgjørelse om hvordan man skal praktisere dette regelverket for å holde konvensjonen. Da er mitt spørsmål til statsråden: Når Norge mottar en slik dom, hva gjør justisministeren for å sørge for at underliggende etater følger dette prejudikatet og forholder seg til våre forpliktelser på en korrekt måte?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Det er regjeringen som er ansvarlig for våre internasjonale forpliktelser. Det er ikke underliggende organer som har ansvaret for at Norge følger sine internasjonale forpliktelser etter konvensjonene. Det betyr at det er nødt til å være regjeringen. Man kan ikke skyve det ansvaret over på underliggende etater og si at de må følge opp dette. Jeg vil minne om at nå har vi vært gjennom Nav-skandalen, der man har sett at når man bare lar praksis utvikle seg og ikke sjekker det opp mot de forpliktelsene vi har, går det veldig galt. Jeg vil gjenta: Jeg regner med at statsråden er klar over at det er staten som har denne forpliktelsen, og ikke underliggende organer. Betyr det at regjeringen og statsråden ikke har noen rutiner for hvordan de skal følge opp saker der Norge blir dømt ved prejudikat og ikke i enkeltsaker?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-15:
Det er kanskje større grunn til å sette søkelyset på en annen organisasjon. Jeg leste på Facebook 6. februar i år, på Guri Melbys status, og der sto det: «Jeg ser ingen grunn til at en organisasjon som HRS, som bidrar til å spre fremmedfrykt og svært negative holdninger, skal få statsstøtte. Det er ingenting som tyder på at de gjør samfunnsdebatten mer opplyst, og jeg håper derfor at en av konsekvensene av at Frp er ute av regjering, blir at HRS er ute av neste års statsbudsjett.» Nå er altså Guri Melby blitt integreringsminister. Hvordan kan ministeren godta at en organisasjon som sprer fremmedfrykt og svært negative holdninger, og derfor gjør statsrådens arbeid vanskelig, fremdeles står på statsbudsjettet?