Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-23:
Forslagsstillerne gir uttrykk for at forbudet mot deling, priskontroll ved overdragelse av landbrukseiendom og boplikt ved erverv av slik eiendom hindrer yrkesutøverne i å få glede av markedsverdien og markedsutviklingen på sine eiendommer, og at reguleringene av den grunn bør oppheves. Jeg mener at forslagsstillerne har feil inngang til spørsmålet. Reguleringene som de vil til livs, er begrunnet ut fra samfunnshensyn. Vi har regler for å sikre at verdiene ikke forsvinner ut med en aktør som forlater næringen, og dermed gjør eiendommen mindre egnet for landbruksdrift. For samfunnet er verdien av å sikre at landbrukseiendommene skal være mulig å drive i framtiden større enn at den enkelte yrkesutøver skal ta ut gevinst ved å selge eiendommen sin og selv gå ut av næringen. Denne begrunnelsen for regulering er da også etter mitt syn et riktig utgangspunkt når målet er å ivareta både eierne og samfunnet for øvrig. Landbruket vi har i Norge i dag, er verdifullt for oss alle. Det har betydning ut fra et matforsynings- og næringssynspunkt, hensynet til bosetting, som kulturbærer og ut fra natur- og miljøhensyn. Dette sammensatte bildet er bl.a. et resultat av aktiv drift i hele landet og ikke minst målrettet bruk av juridiske og økonomiske virkemidler fra både statens og næringens side. Det er et resultat som det er grunn til å være stolt av. Skal hensynet til levende bygdesamfunn, matvaresikkerhet og miljø- og kulturverdier ivaretas, er det nødvendig å ha flere disponible verktøy enn støtteordninger i landbrukspolitikken. Virkemidlene i lovgivningen representerer slike verktøy. En generell avvikling av delingsforbudet innebærer etter mitt syn at vi åpner opp for at verdiene kan smuldres opp over tid, fordi enkelte eiere ønsker seg ut av næringen. Dette skjedde før delingsforbudet ble innført i 1955. Det er ingen grunn til å tro at det ikke vil skje igjen hvis det ikke er restriksjoner på deling. Lønnsomheten i norsk landbruk er i dag basert på et samvirke hvor rammevilkår og økonomiske ytelser fra staten er av avgjørende betydning for den enkelte yrkesutøver. Samvirket utgjør på mange måter en samfunnskontrakt. Ved å oppheve priskontrollen åpnes det for at de økonomiske rammevilkårene, som bl.a. sikres over jordbruksavtalen, kommer den til gode som vil ut av næringen snarere enn den som skal drive landbruk i framtida. Det er feil bruk av fellesskapets penger. Det vil ikke bidra til å sikre de samfunnsverdiene landbruket representerer, og det vil heller ikke sikre landbruk i hele landet. Ved å oppheve boplikten åpnes det for at de ressursene som ligger i landbruksboliger, vil kunne utnyttes til hytter, mens jorda i større grad enn i dag vil bli leid bort. Heller ikke dette ser jeg som en ønskelig vei å gå. Ut fra det forslaget de samme representantene har framsatt om leiejord, som vi skal debattere senere i kveld, og betydningen av at bøndene skal eie de arealene de driver, antar jeg at forslagsstillerne heller ikke vil akseptere en slik utvikling. Innst. S. nr. 172 fra næringskomiteen viser at jeg har et bredt flertall i denne sal bak meg når jeg mener at priskontrollen, boplikten, odelsloven og delingsforbudet er sentrale virkemidler for å sikre et levende landbruk og bosetting over hele landet. Jeg er glad for denne enigheten og for flertallets ønske om fortsatt aktiv bruk av de virkemidlene i eiendomspolitikken som forslagsstillerne vil avvikle. De juridiske virkemidlene knyttet til eiendom må utformes slik at de kan bidra til å nå landbruks- og distriktspolitiske mål på en best mulig måte. Dette innebærer selvsagt at noen av virkemidlene må forenkles betydelig. De må dessuten endres slik at de treffer mer presist i forhold til den samfunnsmessige begrunnelsen for dem. Dette er bakgrunnen for at Regjeringen i nær framtid vil fremme forslag overfor Stortinget om endringer i bl.a. reglene om bo- og driveplikt m.m. I tillegg mener jeg at gjeldende rundskriv om prisvurderingen ikke fanger opp den reelle boverdien på eiendommene på en tilfredsstillende måte i alle områder av landet. I praksis er det store regionale forskjeller på boverdien. Slik løsningen er i dag, foretas dessuten priskontrollen etter at eiendommen er overdratt og den nye eieren har søkt konsesjon. Det kan gi dårlig forutberegnelighet for både selger og kjøper. Rundskrivet bør i større grad åpne for at spørsmålet om pris kan avklares med myndighetene på forhånd. Jeg tar sikte på en gjennomgang av dette rundskrivet for å forbedre disse forholdene.