Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 1999-03-11:
I kommuneloven, som trådte i kraft 1. januar 1993, var det et sentralt siktemål å styrke og videreutvikle det lokale selvstyret ved å gi kommunene og fylkeskommunene større frihet til å organisere sin virksomhet, og ved å tone ned statlig tilsyn og kontroll med kommunesektoren. I løpet av den tiden kommuneloven har virket, har det kommet fram at noen bestemmelser har fått en uheldig utforming, noe har blitt uteglemt, og noe har ikke virket etter intensjonen. I forbindelse med stortingsbehandlingen av Ot.prp. nr. 58 for 1996-97 bad kommunalkomiteen i Innst. O. nr. 8 for 1996-97 om at enkelte spørsmål måtte bli vurdert nærmere med sikte på senere lovendringer. Det er disse spørsmål som nå tas opp i Ot.prp. nr. 20. I tillegg inneholder proposisjonen en grunnleggende gjennomgang og vurdering av kommunelovens bestemmelser om parlamentarisk styreform i kommuner og fylkeskommuner. Det er tre forhold jeg vil berøre nærmere i mitt innlegg, nemlig taushetsplikten, likestillingsreglene og endringene i reglene om parlamentarisk styreform. Endringene i reglene om taushetsplikt har vært vurdert, men man har kommet fram til at det ikke fremmes forslag til endringer. Likevel er det viktig å påpeke at høringsrunden har avdekket mye usikkerhet om reglene om taushetsplikt. Det må derfor utarbeides veiledningsmateriale som kan oppklare de uklarhetene rundt taushetsplikt reglene som eksisterer. En samlet komite er enig i at man ikke fremmer nye regler på det nåværende tidspunkt. Når det gjelder likestillingsreglene, var det etter kommune- og fylkestingsvalget i 1995 en del usikkerhet i forståelsen av disse i kommuneloven. Forslagene til endringer skal klargjøre og bringe regelverket i tråd med formålet til bestemmelsen i kommuneloven. Departementets forslag om strengere kriterier for å fravike hovedregelen på minst 40 pst. representasjon av begge kjønn, skal bare kunne fravikes når det er lovbestemt at vedkommende organ må velges blant kommunestyrets eller fylkestingets medlemmer. Dette medfører at noen partier vil måtte gå utover kommunestyre- og fylkestingsrepresentantene for å få oppfylt 40 pst.-regelen ved valg til utvalg og komiteer. Dette vil føre til at flere mennesker blir deltakere i den lokalpolitiske hverdag, noe som etter mine begreper vil være med på å styrke lokaldemokratiet. Det er samtidig viktig å påpeke at dette ikke vil medføre vesentlige innskrenkninger i organisasjonsfriheten. Forslaget er en konkretisering av lovens formål. Det er uhyre viktig å legge til rette for at begge kjønn skal ha god mulighet til å delta i det lokale selvstyre. Forslaget vil bidra til å bedre representativiteten i lokale folkevalgte organ og, som sagt, dermed styrke lokaldemokratiet. Det er ingen hindring for kommunene for å fortsette med et system med gjennomgående representasjon, men det kan være tilfeller der dette prinsippet må modifiseres ved at det i enkelte utvalg eller komiteer må trekkes inn folk som ikke sitter i kommunestyret. Saksordføreren redegjorde godt for sakene, og påpekte en feil på side 10 i innstillingen. Samtidig er det slik at det ved subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet dannes et flertall i komiteen som støtter departementet i at interkommunale styrer etter kommuneloven § 27 skal kunne unntas fra kravet om 40 pst. representasjon, fordi sammensetningen av styret ville være et resultat av valg i flere kommuner. Videre er det her tale om en selskapsform der bestemmelsene i loven i stor grad er preget av det som gjelder i alminnelig selskapslovgivning. Verken kommuneloven eller saksbehandlingsreglene vil gjelde for interkommunale selskaper opprettet i medhold av lov om interkommunale selskaper, som vi nylig har behandlet i Stortinget. Det vil være helt urimelig å skulle pålegge en kommune å velge en representant fra ett bestemt kjønn, fordi en annen kommune har valgt det motsatte kjønn. Når det gjelder endringene i reglene om parlamentarisk styringsform, er disse foretatt for å tilpasse reglene til de særegne spørsmål som oppstår ved innføring av en parlamentarisk styreform. I forhold til prosedyren ved innføring av parlamentarisme vil flertallet senke kravene til flertall i de lovbestemmelser vi har i dag, nemlig 2/3 flertall, til vanlig flertall. Kristelig Folkeparti støtter Regjeringens forslag om endringer i prosedyrebestemmelsene. Jeg vil understreke at kravet om 2/3 flertall er noe Arbeiderpartiet også har gått inn for ved behandling av kommuneloven tidligere. Det er viktig i et demokrati å ivareta mindretallets rettigheter, slik at ikke et flertall skal kunne diktere mindretallet. Vi bestrider ikke at den parlamentariske styreform i enkelte kommuner vil være med på å fornye lokaldemokratiet. Men i dag er Oslo faktisk den eneste kommunen i hele Europa som styres etter en rent parlamentarisk modell. Det sier seg selv at erfaringene med en slik ordning er begrenset. Dette fører etter vår mening til behov for en bred enighet om å innføre parlamentarisk styreform. 2/3 flertall vil sikre en slik bred enighet. Jeg vil samtidig påpeke at de foreslåtte endringene i prosedyrene for gjeninnføring av tradisjonell styreform sikrer at kommunene får erfaring over en så lang periode at det vil kunne danne seg en god oppfatning av om den parlamentariske modellen er god eller ikke for vedkommende kommune. Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti har i innstillingen varslet at de ikke er enig i flertallets forslag til endring i § 18 nr.1 andre punktum, og vil derfor stemme imot flertallsforslaget. Når det gjelder Dokument nr. 8:119 for 1997-98, som dreier seg om klargjøring av delegasjonsreglene, støtter Kristelig Folkeparti flertallsinnstillingen. Vi kan ikke se at det er nødvendig å skulle lovfeste noe som allerede er klart i loven. Når det gjelder å varsle med rundskriv, vil lovendringene i kommuneloven nå medføre at man må informere kommunene om de endringer som er skjedd, og da vil det være naturlig å ta opp også det som Fremskrittspartiet har pekt på. Komiteen har ikke fått melding om at dette skal være et så stort problem som det fremgår av Dokument nr. 8-forslaget at det angivelig skal være. Det er begrunnelsen for ikke å foreta utidige lovendringer når det allerede er slått fast i loven hvilken posisjon formannskapet har.