Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 1999-05-19:
Folkemordet i Rwanda i april/mai 1994 er en av de mest grufulle forbrytelser mot menneskeheten i nyere tid. I disse Kosovo-tider kan det være verdt også å reflektere over dette. Det antas at om lag 800 000 mennesker ble drept i denne perioden. Norge besluttet på et tidlig tidspunkt å gå inn med omfattende ressurser for å bidra til å få de skyldige stilt til ansvar. Derfor støttet Norge opprettelsen av en egen internasjonal domstol for Rwanda. Vi støtter fortsatt denne domstolen, gjennom politisk og finansiell støtte og i form av personell. Jeg har selv også besøkt domstolen. Dessverre har domstolen slitt med administrative problemer og til dels manglende effektivitet. Domstolens budsjett var lenge for lavt i forhold til de oppgavene den var satt til å løse. Revisjonsrapporter avdekket også kritikkverdige forhold. Fra norsk side har vi flere ganger påtalt disse svakhetene og bedt om at det ryddes opp, bl.a. ved økte budsjetter og administrative reformer. Domstolen fungerer nå ifølge rapporter bedre enn før. Vi vil imidlertid følge utviklingen nøye og bidra til å sikre at den fungerer best mulig. Det skylder vi ofrene for folkemordet. 29. mai 1999 tiltrer en tidligere norsk lagdommer ved Rwanda-domstolen som dommer for fire år. Jeg er overbevist om at han vil tilføre domstolen verdifull kompetanse. Norge er, ved siden av bl.a. Danmark og Sverige, blant de få stater som har tilbudt seg å ta imot domfelte til soning. Norge er også et av de få land som har vedtatt internrettslig lovgivning for å sikre oppfølgning av alle typer anmodninger fra Rwanda-domstolen. Norge har ved flere anledninger understreket betenkelighetene ved at så få stater har uttrykt villighet til å inngå slike samarbeidsordninger med domstolen. Både Rwanda- og Jugoslavia-domstolene har kunnet påvise og pådømme grove forbrytelser, deriblant folkemord. Dette arbeidet har betydning lokalt, som en del av freds- og forsoningsarbeidet, og globalt ved at en bidrar til en utvikling av den internasjonale rettsorden. Ingen skal lenger kunne stille seg likegyldig og ikke stilles til ansvar for slike forbrytelser. Det andre elementet i vår innsats i Rwanda er å støtte tiltak for å lindre nød, fremme fred og forsoning, en demokratisk utvikling og respekt for menneskerettighetene. I tråd med dette støtter vi tiltak både på nasjonalt og lokalt nivå, dels gjennom FN-systemet og Røde Kors-kanaler og dels gjennom norske frivillige organisasjoner. I 1998 bevilget vi fra norsk side 63,7 mill. kr direkte til tiltak i Rwanda. I tillegg ble det brukt 77,8 mill. kr, primært gjennom FN-systemet, til regionale tiltak. Dette inkluderer også tiltak i Rwanda. Vi legger opp til et tilsvarende nivå også i 1999. Vi har støttet FNs høykommisær for menneskerettigheters arbeid i Rwanda både økonomisk og med personell. Rwanda har nå opprettet sin egen nasjonale menneskerettighetskommisjon, og mulig norsk støtte til denne er under vurdering. Norske frivillige organisasjoner er den viktigste kanalen for vår direkte bistand til Rwanda, og disse organisasjonene gjør et godt og viktig arbeid i landet. Arbeidet innbefatter bl.a. tiltak innen helse og vann, noe som kommer alle grupper i samfunnet til gode, og som faktisk også er avgjørende for at folk på ny skal kunne bo og arbeide sammen i fred. I tillegg kommer andre former for tillitskapende tiltak, der lokale organisasjoner og institusjoner er sentrale samarbeidspartnere. Også her har Norge bidratt, noe jeg selv har vært vitne til ved besøk i landet. Det dreier seg om å bidra til å forhindre at historien fra 1994 gjentar seg.