trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Diskusjonen om struktur i helseforetak i Telemark er den mest konkrete saken som pågår. Jeg ser også at det der vil bli tatt vesentlige beslutninger om struktur i forkant av nasjonal helse- og sykehusplan. I tillegg er det også en diskusjon rundt lokalisering av nytt sykehus i Nordmøre og Romsdal – konkret er dette de to mest aktuelle. En del av de andre prosessene som foregår i helseregioner, er prosesser som har veldig langvarige perspektiv, og som det ville være veldig uheldig om en nå gikk inn og stoppet. Det ville bare hindret en utvikling der en hadde gode prosesser knyttet til viktige investeringer. Derfor er jeg veldig uenig i f.eks. Senterpartiets tilnærming om at en skal stoppe alle prosesser i påvente av nasjonal helse- og sykehusplan. Når det konkret gjelder saken i Sykehuset Telemark, ble sakspapirene sendt ut til styret der i går. De skal behandle saken 20. mai, og i etterkant av styrets beslutning vil jeg selvfølgelig vurdere om den beslutningen er i tråd med regjeringens politikk og de føringer som ligger for Stortinget eller ikke. Men jeg kan ikke vurdere det før styret faktisk har gjort en beslutning.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Først til statusen i dag når det gjelder den anbefalte responstiden som lå i den faglige utredningen som ligger til grunn for tjenesten i dag: Den er overoppfylt. Det er tilnærmet over 95 pst. som i dag bor innenfor en slik radius. Det er om lag 166 000 som i dag ikke gjør det, og når man har en befolkning på 5 millioner, ser man at dette er innenfor. Men til neste år åpner basen på Evenes, og da vil også over to tredjedeler av den resterende befolkningen bo innenfor denne radiusen. Men jeg er enig i at vi har behov for å se på hele den akuttmedisinske kjeden. Det handler ikke bare om helikopter, det handler om sammenhengen mellom legevakten, som er pilaren, ambulansetjenesten – helikopter, men også ambulansefly og ambulansebåt – og den resterende delen av tjenesten. Derfor vil dette være et oppdrag for akuttutvalget som nå jobber, og som vi har bedt om å komme med en delrapport om dette temaet som kan fases inn i arbeidet med en nasjonal helse- og sykehusplan. Dette vil være et av de hovedtemaene som løftes fram i den første operative nasjonale helse- og sykehusplanen som Stortinget får til behandling.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Først er det viktig for meg å understreke at de 166 000 som ikke bor innenfor en radius av 45 minutter fra luftambulansen, ikke står uten et tilbud. Blant annet vurderer man i Finnmark det sånn at det å ha ambulansefly i kombinasjon med ambulansebåter og -biler gir et tryggere tilbud, rett og slett fordi det i store deler av Finnmark i store deler av året ikke er hensiktsmessig å bruke helikopter på grunn av ising. En må også ta lokale hensyn. En vesentlig del av disse vil også komme innenfor radiusen når vi åpner en ny stasjon på Evenes neste år. Kvaliteten på ambulansetjenesten har forbedret seg betydelig i de ti årene staten har hatt ansvaret for spesialisthelsetjenesten. Men jeg er helt enig i at det også er viktig å se på krav videre, og vi jobber nå konkret med å se på kravene til ambulansetjenesten og vil snart trekke noen konklusjoner på det området som jeg er overbevist om at vil føre til en ytterligere forbedring for den tjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Jeg er veldig glad for at representanten Toskedal nettopp trekker fram den sammenhengen det er mellom de kommunale tjenestene og de tjenestene som spesialisthelsetjenesten skal stille opp med, i akuttfunksjonene. Umiddelbart etter at jeg var blitt helseminister, ga jeg akuttutvalget et tilleggsoppdrag som ikke var gitt fra forrige regjering, nemlig at de skulle arbeide med konkrete kvalitetskrav til den kommunale legevakten. Jeg mener at det er fundamentet, det er den tjenesten vi først går til i en akuttsituasjon, og det er også den tjenesten som ofte bidrar tidlig på stedet. Men i de alvorlige tilfellene er de avhengige av å ha trygghet for at spesialisthelsetjenesten kan stille opp. Da må vi se på resten av dette, inkludert god helikopterdekning, og det er ikke helikopteret som redder liv, det er legen som er med helikopteret, som redder liv. Det er det som også er flott med den norske tjenesten, og ikke minst at luftambulansen også har legebil som en del av dette tilbudet. Det vil bli vurdert i den sammenheng.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Jeg kan ikke ta ansvar for representanten Knutsens forvirring, men mine svar er nøyaktig de samme som lederen av helse- og omsorgskomiteens, nemlig at dette er spørsmål som vil bli sentrale i den nasjonale helse- og sykehusplanen. Nå kan det godt tenkes at Arbeiderpartiet, da de hadde ansvar for helseregionene, lot dem operere på autopilot og hadde den tilnærmingen at hvis det var et styres ansvar, skulle politikerne ikke blande seg inn på noen som helst måte. Det er ikke min tilnærming. Vi mener at når Stortinget får til behandling en operativ nasjonal helse- og sykehusplan – som legger føringer for bl.a. hvordan akuttmedisinen skal utvikle seg i årene framover – er det innenfor rammene av den styrene i helseregionene som har ansvaret, skal ta sine beslutninger. Jeg vil selvfølgelig ikke akseptere at noen styrer foretar beslutninger som ikke er i tråd med det Stortinget har lagt til grunn for en nasjonal helse- og sykehusplan. Derfor er det denne nasjonale helse- og sykehusplanen blir den første reelle operative planen som helseforetakene skal styres innenfor, noe som kommer til å ha konsekvenser for pasientenes tilbud.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
For å følge opp det initiativet og for å følge opp regjeringsplattformen ga jeg da Akuttutvalget mandat til å jobbe fram nasjonale krav til den kommunale legevakten. Det arbeidet er godt i gang. Men siden regjeringen etter det også har besluttet at vi skal legge fram den første stortingsmeldingen om en helhetlig primærhelsetjeneste, har jeg også bedt Akuttutvalget om å forsere arbeidet med legevaktspørsmålet, så vi får anbefalingen fra Akuttutvalget inn i den stortingsmeldingen om primærhelsetjenesten som Stortinget kommer til å få til behandling i 2015. Det vil være helt i tråd med det forslaget som ble fremmet den gang. Jeg tror også at representanten Toppe vil glede seg og se fram til å få lov til endelig å diskutere primærhelsetjenesten i kommunene i en helhet, der ikke minst kvalitetskrav til legevakten vil være et viktig tema.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Til det første: Jeg er helt enig i at Norsk Luftambulanse representerer et veldig viktig og bra kompetansemiljø på akuttmedisin. Jeg er veldig glad for at vi i Norge har en ideell stiftelse som engasjerer seg så sterkt i dette – med et betydelig medlemsantall, som gjør at befolkningen bidrar gjennom sin medlemskontingent, men at de også ikke minst får kompetanse og kunnskap om akuttmedisin gjennom sitt engasjement og medlemskap i Norsk Luftambulanse. Dette miljøet skal vi selvfølgelig bruke i alt arbeid, og det er da også fagpersoner fra Norsk Luftambulanse med i Akuttutvalget. Når det gjelder AMK-sentralene, så har helseregionene fått i oppdrag å se på strukturene når det gjelder AMK-sentralene, og ikke minst sikre at de har gode løsninger i situasjoner der en eller flere AMK-sentraler blir satt ut av spill. Det arbeidet er i gang, og som sagt kommer ikke vi til å stoppe noen prosesser fordi vi jobber med en nasjonal helse- og sykehusplan – det ville bare satt helsetjenesten vår tilbake – men vi kommer alltid til å vurdere om de beslutninger som tas, er i tråd med regjeringens politikk.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Jeg vil gjerne svare på det spørsmålet. Det har vært en ganske lang og omfattende prosess før styret i Helse Nord besluttet dette, bl.a. fordi mitt klare oppdrag til helseregionene har vært at en ikke skal legge ned noen tilbud før en er sikker på at en har bygd opp et alternativ tilbud som er minst like godt. Det vil også være førende for den prosessen som Helse Nord er inne i nå med å flytte tilbudet til traumepasientene fra Bodø og ut til de distriktspsykiatriske sentrene. Hensikten med dette er å styrke det medisinske tilbudet til denne store pasientgruppen, bl.a. mennesker med psykiske helseutfordringer, lokalt der de bor. I så måte har jo statssekretæren rett i at det er forskjell på nord og sør, nettopp på grunn av avstandene. Mange pasienter kommer til å få et bedre tilbud når tilbudet blir desentralisert og ikke er sentralt. Dette er en vesentlig andel av mennesker med psykiske helseutfordringer.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Som jeg også har svart tidligere, er det viktig at Stortinget i større grad blir involvert i og får et godt beslutningsgrunnlag for hvordan spesialisthelsetjenesten skal utvikle seg i årene framover. Derfor har vi behov for en mer operativ nasjonal helse- og sykehusplan, i tråd med det som både regjeringspartiene og samarbeidspartiene Kristelig Folkeparti og Venstre mener, og som jeg også oppfatter at Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti har vært enig i over lang tid. Arbeidet med den planen er nå godt i gang, og planen vil bli lagt fram for Stortinget i 2015. I den planen vil vi invitere Stortinget til å ta beslutninger om overordnede føringer for bl.a. hvordan akuttilbudene skal utvikle seg, basert på faglige anbefalinger. De føringene vil styrene i både de lokale helseforetakene og helseregionene måtte forholde seg til når de gjør de konkrete vurderingene om hvordan tilbudet skal se ut i deres region – på samme måte som da Stortinget behandlet fødselsmeldingen og la klare føringer for hvordan fødselstilbudet i Norge skulle se ut. Da fulgte helseregionene og helseforetakene opp i etterkant og gjennomførte dette. Og selv om noen partier, f.eks. Senterpartiet, lokalt til dels protesterte mot de endringene, måtte en jo likevel erkjenne at de endringene var i tråd med de føringene som Stortinget hadde lagt. Dermed hadde disse beslutningene en helt annen demokratisk legitimitet enn det vi har sett når det gjelder en del av de andre beslutningene som er fattet, og som det ikke er gitt tilsvarende nasjonale føringer for. Hele hensikten for oss med den nasjonale helse- og sykehusplanen er nettopp å gi flere nasjonale føringer for hvordan tilbudet skal utvikle seg og dermed gi en mer demokratisk forankring for disse beslutningene enn det som har vært tilfellet under den rød-grønne regjeringen.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Det er en rekke grunnleggende feil i representanten Toppes spørsmål. For det første: Hvis hennes påstand om at mitt svar til Stortinget hadde vært i strid med foretaksloven, må jo det bety at den rød-grønne regjeringen har styrt Helse-Norge i åtte år i strid med helseforetaksloven. Jeg regner med at representanten Toppe ikke mener det. Jeg har alltid, både før og etter valget, vært veldig tydelig på det helt åpenbare: Stortinget kan ikke komme i en situasjon der det skal si ja eller nei til opprettelser og nedleggelser av konkrete helsetilbud i de enkelte sykehusene. Det har aldri vært Høyres intensjon med en nasjonal helse- og sykehusplan. Men det som har manglet, er en nasjonal plan som legger føringer for hvilke rammer denne typen beslutninger skal fattes innenfor, f.eks. hvilke kvalitetsmål som skal ligge til grunn. Det har vært en utfordring, og det har også vært vår målsetting med den nasjonale helse- og sykehusplanen hele veien.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Som jeg nå har gjentatt i svarene på en rekke spørsmål: Stortinget kommer til å bli invitert til å mene noe om både akuttilbudet og fødetilbudet i den nasjonale helse- og sykehusplanen. Fødetilbudet har Stortinget for ikke så veldig lenge siden lagt ganske gode føringer for allerede. Derfor har jeg sagt at vi i den nasjonale helse- og sykehusplanen kommer til å prioritere å løfte fram temaet «akuttilbud». Vår intensjon er at den nasjonale helse- og sykehusplanen skal være en rullerende plan, som legges fram for Stortinget hvert fjerde år. Da er det også naturlig å løfte fram enkelte tema mer enn de andre temaene i de ulike nasjonale helse- og sykehusplanene. I den første nasjonale helse- og sykehusplanen vil det være naturlig at det er akuttilbudet og føringer for hvordan akuttilbudet i Norge skal se ut som er det vesentlige temaet. Når det gjelder den konkrete saken i Telemark, er det selvfølgelig jeg som har ansvaret for de beslutningene som tas der også og vurderer dem opp mot hva som er regjeringens politikk. Det kommer jeg også til å gjøre etter at sykehuset i Telemark har gjort sin første beslutning.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Det tror jeg kommer til å bli veldig tydelig for representanten Tove Karoline Knutsen når den nye nasjonale helse- og sykehusplanen blir lagt fram og vi legger den ved siden av Nasjonal helse- og omsorgsplan, som den forrige regjeringen la fram. Nasjonal helse- og omsorgsplan, som den forrige regjeringen la fram, var en helt overordnet beskrivelse av hvilke verdier og retninger som hele helsesektoren i Norge skulle bygges på, både primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Den nasjonale helse- og sykehusplanen kommer til å være en konkret og operativ plan, som legger føringer for hva som skal være utviklingen for spesialisthelsetjenesten konkret; kompetansebehov, investeringsbehov og hvilke kompetansekrav som skal legges til grunn for utviklingen av de ulike tjenestene, med et spesielt fokus på akuttmedisin. Det kommer til å føre til konkrete beslutninger om hvordan helsetilbudet i Norge vil endre seg og utvikle seg i årene framover – i motsetning til den planen som ble lagt fram av den forrige regjeringen.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Dette er snakk om et spesialisert, palliativt tilbud, som ikke blir lagt ned, men som blir flyttet til Ahus og samlet, slik at en får et samlet og mye mer robust kompetansemiljø for disse pasientene. Det fratar selvfølgelig ikke kommunene ansvaret for også å ha et palliativt tilbud til sine innbyggere på det som er kommunens ansvarsområde innenfor pleie- og omsorgssektoren. Men det spesialiserte tilbudet, som sykehusene har ansvaret for, vil nå få et forsterket tilbud gjennom at dette samles på Ahus. Det er bakgrunnen for den endringen. Det er helt riktig som representanten sier: Når det gjelder hvordan dette tilbudet skal utvikle seg i Kommune-Norge framover, der hoveddelen av tilbudet til disse brukerne og pasientene skal være, har vi bedt Helsedirektoratet gi oss en statusoversikt over hva som er tilbudet i dag og ikke minst hvordan dette utvikler seg internasjonalt – spesielt i Storbritannia og Danmark.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Den store forskjellen mellom situasjonen i Telemark og i Vestre Viken er at det i Vestre Viken ikke er noen konkrete planer om endringer av tilbudet på Kongsberg sykehus før en eventuelt har bygd et nytt sykehus i Drammensregionen. Det betyr at de har god tid til å vente på nasjonal helse- og sykehusplan før de avgjør hva som skal bli det framtidige tilbudet for Kongsberg sykehus, etter at det står ferdig et nytt sykehus i regionen, og det er selvfølgelig ganske mange år til. Der er det ingen grunn til at de ikke skal vente på de nasjonale føringene før de tar endelig stilling til hva som skal være tilbudet på Kongsberg sykehus, men i motsetning til under forrige regjering, er det nå ingen planer om å legge ned sykehuset på Kongsberg. Når det gjelder Telemark, er det en helt konkret sak som kommer til vurdering nå. Når sykehuset i Telemark har tatt sin beslutning, vil jeg måtte vurdere om den er i tråd med regjeringsplattformen eller ikke, men det kan jeg selvfølgelig ikke ta stilling til før de har tatt sin beslutning.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Til tross for at det generelt har vært en nedadgående trend i utslippsnivåene i Norge, illustrerer ESA-saken at vi fortsatt har utfordringer på dette området. Ansvaret for luftkvaliteten ligger på flere nivåer. EU fastsetter avgasskrav som tas inn i norsk regelverk. Siden de første kravene kom i 1989 har disse bidratt til vesentlige forbedringer. Videre har staten ansvar for avgiftspolitikken. Årsavgiften er differensiert etter utslipp for både lettere og tunge kjøretøy. Omleggingen av engangsavgiften fra 2007 har bidratt til at CO2-utslippene fra de nye personbilene er redusert med rundt en tredel. Samtidig har dette gitt oss flere dieselbiler og høyere utslipp av NO2. Kommunene er forurensningsmyndighet etter regelverket om lokal luftkvalitet. Dette innebærer bl.a. at kommunene har ansvar for å sikre at grenseverdiene i forurensningsforskriften overholdes. Kommunene er i tillegg i egenskap av veieier ansvarlig for utslippene fra kommunale veier. Statens vegvesen er som veieier ansvarlig for utslippene fra riksveinettet. Renhold, salting og miljøfartsgrenser for å holde svevestøvnivåene nede har gitt gode resultater. Staten har i tillegg en viktig rolle i å tilrettelegge for at kommunene har tilstrekkelig handlingsrom for å gjennomføre tiltak. Staten har bidratt indirekte ved å gi kommunene anledning til å innføre virkemidler som køprising, forhøyede bompenger på dager med høy luftforurensning, miljøfartsgrense, midlertidig trafikkregulerende tiltak ved fare for overskridelse av grenseverdiene samt vedta piggdekkgebyr. Flere kommuner har allerede iverksatt en rekke tiltak, og i Kristiansand og Trondheim har man innført rushtidsavgift. I Bergen og Oslo har man innført piggdekkgebyr. For å løse utfordringene knyttet til lokal luftkvalitet mener jeg det er avgjørende at staten og kommunene har en god dialog og trekker i samme retning. Jeg er klar over at lavutslippssoner er et virkemiddel som er etterspurt av kommunene. Konkret er lavutslippssoner et virkemiddel som hører inn under Samferdselsdepartementet. Vi vet at tunge kjøretøy står for en vesentlig del av utslippene. Mange av disse er utenlandske, spesielt i Oslo, der man har de største problemene. Dette gir noen praktiske utfordringer som må hensyntas ved utformingen av eventuelle lavutslippssoner, sånn at disse innrettes mest mulig målrettet, effektivt og rettferdig, og uten at de administrative kostnadene blir for høye. Jeg er opptatt av at vi i tiden framover skal sikre at luftkvaliteten i byene er god nok. Her må vi vurdere hvilke tiltak som er målrettede, herunder om det er behov for å innføre ytterligere virkemidler. De nye Euro 6-kravene til kjøretøy ser foreløpig ut til å ha en svært gunstig effekt, spesielt for tunge kjøretøy, og om noen år vil derfor avgasskravene gi vesentlige forbedringer i luftkvaliteten. Men vi må erkjenne at luftkvaliteten i byene er en utfordring som har helsemessige konsekvenser her og nå. Derfor er det viktig at det òg arbeides med tiltak som kan innføres og ha effekt på kortere sikt. I denne sammenheng vil vi òg være avhengig av at kommunene tar i bruk alle eksisterende virkemidler.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Utrolig nok kan det virke som om sørlendingen miljøvernministeren snakker raskere enn vestlendingen helseministeren, så jeg fikk ikke fullført hele mitt svar. Jeg skal derfor lese siste avsnitt som kanskje gir et bedre svar på det spørsmålet: Klima- og miljødepartementet vil nå sammen med andre berørte departementer og underliggende etater vurdere virkemiddelbruken nærmere. Ved behov vil òg kommunene trekkes inn i arbeidet. I dette arbeidet vil både lokale virkemidler og virkemidler på nasjonalt nivå vurderes. Basert på denne gjennomgangen vil det tas stilling til hvilke endringer som bør gjennomføres nå for å nå EUs grenseverdier. Så dette er et av de tiltakene som da vil bli vurdert.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Nei, men jeg skal forsøke å svare. Poenget er at vi ikke kan trekke en konklusjon på det her og nå, men dette er et av de tiltakene som vil bli vurdert – òg i samarbeid med kommunene. Vegtrafikk er hovedkilden til overskridelse, og på lengre sikt vil òg rene kjøretøy og økt satsing på kollektivtransport, sykkel og gange bidra til å redusere den lokale luftforurensingen. Men på kort sikt er det behov for å iverksette ytterligere tiltak. Det er viktig at òg kommunene tar i bruk eksisterende virkemidler som f.eks. køprising, tidsdifferensierte takster i eksisterende bompenger på dager med fare for overskridelse av grenseverdier, eller datokjøring. Det er jo gode eksempler på i både Kristiansand, Trondheim, Bergen og Oslo, at man har benyttet seg av noen av de tiltakene som man allerede har tilgjengelig.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Helseregionen har plikt til å sørge for at befolkningen i helseregionen tilbys spesialisthelsetjenester. Dette innebærer bl.a. å sørge for at pasienter som har rett til nødvendig helsehjelp, får den nødvendige helsehjelpen innen den individuelt fastsatte tidsfristen. Ved fristbrudd kan pasienten henvende seg til HELFO for å få hjelp til å gjennomføre rettigheten på helseforetakets regning. Når sykehuset ikke kan gi time innen fristen, bruker HELFO pasientformidling i gjennomsnitt sju kalenderdager fra registreringsdato til pasienten har fått tildelt time ved ny behandler hos en av HELFO pasientformidlings leverandører. Det tar i snitt 20 dager fra registreringsdato til pasienten er i behandling. I 2013 vedtok Stortinget endringer i pasient- og brukerrettighetsloven som bl.a. innebærer at det er sykehusene – ikke pasienten – som skal gi beskjed til HELFO, dersom de ikke er i stand til å oppfylle den juridiske fristen for når helsehjelp senest skal gis. Denne endringen vil bli innført i løpet av 2015. Hensikten med fristbruddordningen er å innfri pasientens rett til nødvendig helsehjelp. Sykehus som ikke har klart å gi pasienten helsehjelp innen fristen, må dekke kostnadene ved helsehjelpen. Det er ikke en del av fristbruddordningen at pasienter skal føres tilbake til det sykehuset som har brutt fristen. Fristbruddordningen er etablert av hensyn til pasienten – ikke av hensyn til helsetjenesten. Leverandører som HELFO har avtale med, plikter å utføre alle tjenester i samsvar med de anerkjente metodene og kvalitetsstandardene som gjelder. Leverandøren skal samarbeide med henvisende instans, øvrig spesialisthelsetjeneste og eventuelt andre samarbeidspartnere for å sikre sammenhengende behandlingsforløp og oppfølging. Leverandøren skal òg utforme behandlingstilbudet, sånn at det kan tas hensyn til den enkeltes behov og forutsetninger. Dette er ikke minst viktig innenfor psykisk helsevern. For å sikre bedre kvalitet og rutiner knyttet til avtalene innen psykisk helsevern og rusbehandling som HELFO forvalter, har HELFO fått i oppdrag å etablere et system for oppfølging av kvalitet og avvikshåndtering hos leverandører av disse subsidiære behandlingstilbudene. Oppfølgingen skal sikre at behandlingen er av tilfredsstillende kvalitet i hele avtaleperioden. Helse- og omsorgsdepartementet vil følge opp dette arbeidet i sin styringsdialog med Helsedirektoratet. Det må være hensynet til pasienten som er førende når det gjelder hvilke tilbud vi gir. Ikke minst gjelder det pasienter som har fått den tilleggsbelastningen det er å ha opplevd fristbrudd.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
For pasientene er det viktig å ha et godt sammenhengende behandlingsforløp. Det at helseforetaket skulle ha noen rettigheter knyttet til å avbryte en pasients behandlingsforløp fordi det plutselig har fått ledig kapasitet når det i utgangspunktet ikke var i stand til å innfri pasientens rettigheter, mener jeg er å sette helsesystemet foran den enkelte pasient. Det må være hensynet til pasienten som er avgjørende, og pasientens egne ønsker. Som regel er det ikke ønskelig for pasienten å avbryte et behandlingsforløp når en først har kommet i gang, men å gjøre seg ferdig med det fram til en skal tilbake igjen til kommunen. De som har avtale med HELFO, må også samarbeide med kommunene og legge til rette for en god overføring til kommunene når behandlingen i spesialisthelsetjenesten er over.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Jeg har ikke registrert at pasienter har tatt kontakt fordi de ønsker å avbryte et behandlingsforløp hos noen der de har fått innfridd sin rettighet, for å bli ført tilbake til den institusjonen som ikke innfridde rettigheten. Hvis dette er et initiativ fra pasienten, at pasienten ønsker å få behandling på det stedet som først ikke var i stand til å gi pasienten behandling, og en blir nektet det, mener jeg det er et reelt problem. Men hvis det er sånn at sykehuset som ikke klarte å innfri pasientens rettighet, plutselig får ledig kapasitet, og så vil kreve at pasienten kommer tilbake og dermed blir nødt til å avbryte sitt behandlingsforløp, mener jeg det vil være feil. Det vil være i strid med vår tenkning om pasientens helsetjeneste, at en skal ha en helsetjeneste som er sammenhengende. Da ville en ikke sette pasienten først, men sette helsesystemet først. Det må være sånn at helseforetakene har en klar motivasjon – og sykehusene har en klar motivasjon – til første gang å innfri pasientens rettigheter. Hvis de ikke klarer det, er det hensynet til pasienten som tilsier at da får en behandling hos en privat underleverandør.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Regjeringens helse- og sykehusplan vil gi Stortinget en god statusoversikt over utfordringer i spesialisthelsetjenesten og gjøre det mulig for Stortinget å ta de viktigste beslutningene om hvordan helsetjenesten skal utvikles. Planen skal skissere de overordnede prinsipper for utvikling og organisering av sykehus og øvrige spesialisthelsetjenester. Den skal utarbeides med utgangspunkt i pasientens behov, bygge på oppdatert kunnskap og på de strategier og planer som er utviklet i helseregionene. Helse- og sykehusplanen skal beskrive dagens ulike typer sykehus med vekt på pasientopplevd kvalitet og behandlingskvalitet, kapasitet, effektivitet, ansvars- og oppgavefordeling, samhandling med kommunenes helse- og omsorgstjeneste og lokalsamfunnets behov for trygghet og beredskap. Regjeringen ønsker med denne planen å skissere nasjonale prinsipper og rammer for ulike typer sykehus og sykehusstruktur. Deretter er det helsemyndighetene som skal nedfelle de prinsippene i faglige kriterier og kvalitetskrav som kan stilles til virksomhetene for framtiden. I nasjonal helse- og sykehusplan kommer jeg ikke til å legge opp til at Stortinget skal definere oppgavene i det enkelte konkrete sykehus, eller lokalisering av det enkelte sykehus i landet. Helseforetakene vil også i framtiden har ansvaret for å planlegge og gjennomføre det utviklings- og omstillingsarbeidet som er nødvendig for å imøtekomme de nasjonale prinsippene og føringene som er blitt lagt av Stortinget gjennom en nasjonal helse- og sykehusplan. Stortinget må ikke ta over ansvaret til styret og ledelsen i helseforetakene. Jeg ønsker at Stortinget skal ha en større betydning når det gjelder å ta de overordnede beslutningene, der vi er sikret en mer demokratisk forankring av utviklingen av spesialisthelsetjenesten. Men det er helseforetakene som må ha muligheten til å gjennomføre både utviklings- og endringsarbeidet som er riktig og nødvendig ut fra lokale behov og forutsetninger, innenfor de rammene som Stortinget har trukket opp.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Representanten Toppe har deltatt i den helsepolitiske debatten i mange år – ikke minst med meg. Vi har i fellesskap ment at det er behov for å utvikle en nasjonal helse- og sykehusplan. Det arbeidet er nå i gang. Jeg er også ganske overbevist om at representanten Toppe i de utallige debattene vi har hatt om dette temaet, har fått med seg at jeg aldri har gitt uttrykk for at Stortinget skal fungere som et styre for alle landets sykehus, der alle avdelinger og spørsmål om opprettelse og nedleggelse av den enkelte avdeling skal behandles i Stortinget. Det vil være stikk i strid med den styringsmodellen som Høyre har ønsket, noe som det allerede er gitt uttrykk for. Den referansen som oftest er gitt i en beskrivelse av hvordan en nasjonal helse- og sykehusplan skal fungere, i disse debattene som også Kjersti Toppe har deltatt i, er referansen til stortingsmeldingen om fødselsomsorgen. Det vet representanten Toppe veldig godt. At Senterpartiet ønsker å gjøre Stortinget til et plenumsstyre for alle sykehusene i Norge, det får i så fall være Senterpartiets politikk, men det har aldri vært Høyres politikk eller regjeringens politikk, verken før eller etter valget.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-14:
Representanten Toppe foretar nå en bevisst utvelgelse av enkeltsitater, uten å se dem i den sammenhengen som de er satt i. Selvfølgelig skal Nasjonal helse- og sykehusplan gi en oversikt over status, men Nasjonal helse- og sykehusplan skal ikke være en statusoversikt, den skal også være en plan for hvordan helsetjenesten skal utvikle seg i årene framover. Men det er også fornuftig at en plan for hvordan helsetjenesten skal utvikle seg framover, inneholder en del som har en beskrivelse av hva som er situasjonen i dag. Det er normalt i forbindelse med andre planer, f.eks. Nasjonal transportplan, som inneholder en beskrivelse av hva som er situasjonen i dag, men også inneholder en beskrivelse av hvordan ting skal utvikle seg videre. Planen vil også inneholde føringer for hvordan fødetilbudet skal være, for hvordan akuttilbudet skal utvikle seg i årene framover, og vil også inneholde ulike beskrivelser av hva de ulike typene sykehus og lokalmedisinske sentre bør inneholde av tilbud. Men det er en vesensforskjell mellom det og det å si at Stortinget skal beslutte innholdet i det enkelte, konkrete sykehus og …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-14:
I Telemark går sykehusstrukturdebatten ganske høyt, både helt sør i fylket, i Kragerø, og nord i fylket, i Rjukan. Det har vært et stort engasjement og også bekymring med tanke på det helsetilbudet som lokalsykehusene representerer. Men Kristelig Folkeparti er opptatt av å sikre god kompetanse i det ytterste leddet. Spesielt vil dette gjelde tilstrekkelig bemanning og kompetanse på akuttilbud, som legevakt og fødetilbud også i distriktene. Hva gjør ministeren for å sørge for et likeverdig grunnleggende velferdstilbud som føde- og akuttberedskap ute i Distrikts-Norge?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Etter ein runde med veljarfrieri frå Høgre, ser det ut til at vi no er tilbake til start. Ved Odelstingets behandling av føretakslova den 6. juni 2001 stod Arbeidarpartiet og Høgre saman. For å kunna forsvara den radikale reforma frå å ha folkevald styring av sjukehusa til statleg eigarskap med føretaksstyring presiserte partia i lova at «saker som antas å være av vesentlig betydning for foretakets virksomhet» – føretakslovas § 30 – skulle avgjerast politisk. Spørsmålet no er om Høgre, ved statsråd Høie, også vil løpa vekk frå sitt politiske ansvar, i samsvar med føretakslovas § 30, for at saker «av vesentleg betydning» – slik som nedlegging av føde- og akuttilbod – ikkje skal avgjerast av føretaket, men av føretaksmøtet, dvs. i praksis av regjering og storting.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Ein viktig del av det prehospitale tilbodet er legevakttenesta. For eitt år sidan, 23. mai 2013, fremja stortingsrepresentant Høie, saman med Framstegspartiet, Kristeleg Folkeparti og Venstre, eit forslag for Stortinget der dei bad regjeringa fremja ein nasjonal handlingsplan for legevakt for å sikra kvalitet, kompetanse og tilgjengelegheit for brukarane. Det var før valet. Etter valet har statsråd Høie latt eit akuttutval fått to år på seg til å «vurdere behovet for å utarbeide et forslag til nasjonale krav for legevakt», ifølgje svaret til Stortinget i januar i år. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden leggja fram ein nasjonal handlingsplan for legevakt, slik dei fremja forslag om i Stortinget i fjor – før valet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Mitt hovudspørsmål går til statsråd Høie. Helse og sjukehus er eit vesentleg politisk område, der behovet for debatt og folkevald innverknad er stort. Føretaksmodellen frå 2002 skulle gjennom statleg eigarskap av sjukehusa sikra ei heilskapleg nasjonal utvikling av spesialisthelsetenesta. Ifølgje foretaksloven skulle Stortinget ta avgjerder i saker «av vesentlig betydning», slik som nedlegging av akutt- og fødetilbod samt store sjukehusinvesteringar, men slik har det ikkje vorte. Stortingsrepresentanten Høie har – som Senterpartiet – gjentekne gonger vist til behovet for ein nasjonal sjukehusplan, vedtatt i Stortinget, der regjeringa sitt ansvar også vert tydeleggjort. Då vil den lokale politiske innverknaden verta styrkt ved at stortingsrepresentantane må representera folkeviljen i sitt valdistrikt. Kommunane si interesseforeining for lokalsjukehus har nettopp fått utarbeidd ein rapport: «Helsereformer på feil premisser». Rapporten konkluderer med at foretaksreformen har ført til svekt overordna politisk styring. Rapporten viser at dersom helseforetaka sine planar vert gjennomførte, vil talet på sjukehus med akuttfunksjonar verta redusert frå dagens 49 sjukehus til under 30. Sjølv med dagens sjukehusstruktur er Noreg det landet i Norden som har den klart største delen av befolkninga med over ein times reiseveg til nærmaste sjukehus. Ut frå dette faktum – vil statsråd Høie leggja fram for Stortinget ein nasjonal sjukehusplan der Stortinget – som øvste politiske eigar – gjer vedtak om akutt- og fødetilbodet i landet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Statsråden svarar ikkje på spørsmålet, men eg har fått svaret tidlegare: Regjeringa vil ikkje at ein nasjonal helse- og sjukehusplan skal fatta vedtak om akutt- og fødetilbod i landet. Det svaret frå regjeringa er i strid med foretaksloven, det er i strid med det som stortingsrepresentantane Bent Høie og Erna Solberg sa i september, og det er i strid med regjeringserklæringa. I Hordaland kallar vi dette ei «kuvending». Her i Oslo kallar ein det for at statsråden vert styrt av departementet. Overraskar det statsråden at slik mangel på politisk leiing fører til at befolkninga mistar tillit, f.eks. på Rjukan, som resulterte i at nærmare 4 000 personar gjekk i fakkeltog, og at sjukehusleiinga måtte tilkalla politiet for å trygga sin eigen situasjon før møtet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
«Høgre sa i valkampen til Bergens Tidende 2. september 2013 at dei ville ha ein NTP for sjukehusa, slik vi har ein plan for samferdsel. Dagen etter, i Nationen 3. september 2013, kunne ein lesa at Høgre meinte: «Det er de folkevalgte som skal vedta planer for endringer i akutt- og fødetilbud, gjennom den planlagte helse- og sykehusplanen». Vil statsråden definera oppgåvene til kvart enkelt sjukehus også lokalt, i den nye helse- og sjukehusplanen?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Statsråden svarer i dag at ein med ein nasjonal sjukehusplan ikkje vil leggja opp til at Stortinget skal definera oppgåvene for kvart enkelt sjukehus. I valkampen sa Erna Solberg, som no er landets statsminister, til Bergens Tidende 2. september nettopp desse orda, at Høgre ville at ein nasjonal sjukehusplan skulle definera oppgåvene til kvart enkelt sjukehus, òg lokalt, i den nye sjukehusplanen. Spørsmålet mitt er: Når ein før valet er så tydeleg på kva innbyggjarane kan venta av ein sjukehusplan, og etterpå er like utydeleg på det same, korleis trur statsråden at tilliten og truverdet til dei som styrer helsevesenet, altså regjeringa, kan oppretthaldast?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-14:
Eg gjer ikkje noko anna i dag enn å referera nøyaktig kva Høgre sa før valet, og referera nøyaktig kva statsråden svarer Stortinget etter valet. Eg kan vanskeleg forstå det når ein før valet samanliknar sjukehusplanen med NTP, og etter valet kjem fram til ein sjukehusplan som skal vera ein statusrapport og beskrive utfordringar og dei overordna tinga. Det er feil framstilling for veljarane. Men nok om det, det som er poenget uavhengig av ein sjukehusplan, er at vi har ein helseføretakslov. Spørsmålet mitt gjeld § 30, som seier at vesentlege endringar ikkje skal avgjerast: Meiner statsråden at endring av føde- og akuttilbod ikkje er ei vesentleg endring?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-05-14:
Først av alt: For Venstre er det veldig viktig å få på plass en nasjonal sykehusplan. Det oppfatter vi at regjeringen er vennligsinnet til gjennom avtaler. Det etterlatte inntrykket av rød-grønn sykehuspolitikk er sykehusaksjoner og fakkeltog. Så her er det en vei å gå. Men ett av virkemidlene som jeg opplever at statsråden har tatt til orde for, er investeringer. Det snakkes mye om nedlegginger og kutt, men vi skal jo også investere i nye sykehus og nye tjenester. Da er spørsmålet: Når blir sykehusbygg operativt? Skal det også gjøre alle de nye investeringene lokalt, eller skal helseforetakene stå for vedtak og bygging lokalt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-05-14:
Organisering er svært viktig. Forskning og utvikling er også veldig viktig. Venstre er veldig opptatt av å basere vår organisering og tilnærming på kunnskap. Norsk Luftambulanse har det største miljøet i Europa på forskning og utvikling innenfor prehospital akuttmedisin. Jeg håper at statsråden og staten er i stand til å ta det i bruk når vi skal organisere den framtidige akuttberedskapen. Et annet tema er de såkalte AMK-sentralene og koordineringen av operasjonene. I dag har vi elleve AMK-sentraler. Vil statsråden redusere antallet i framtida og gripe inn i den organiseringen før utvalget legger fram sin innstilling?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Det skjer ikke så ofte, men det hender at Høyre og SV er enige – og SV støtter ønsket om en nasjonal sykehusplan. Jeg håper den blir svært konkret, men jeg velger ikke å bekymre meg for konkretiseringsnivået til statsråden før jeg faktisk ser det. Det jeg derimot er bekymret for, er ulike helseforetaks prosesser for omstruktureringer før regjeringens sykehusplan kommer til Stortinget. Vi ser f.eks. en konkret prosess i Telemark knyttet til en nedbygging av tilbud i Rjukan, og også i Kragerø, som det er sterk bekymring for i regionen. Derfor vil jeg gjerne utfordre helseministeren på hvordan han helt konkret vil gå inn i denne saken, for det skal nå være styrebehandling i Sykehuset Telemark 20. mai. Jeg forutsetter at helseministeren vil ta grep om dette for å hindre store omstruktureringer, før Stortinget får muligheten til å ha en mening om framtidig struktur i Telemark.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Jeg sa i sted at jeg ville vente med å bli bekymret for sykehusplanen til helseministeren ble litt mer konkret, og så ble han litt mer konkret, og så ble jeg litt bekymret, fordi jeg synes at helseministeren nå er ganske tydelig på at sykehusplanen vil være utydelig når det gjelder det helt springende punktet om hva slags funksjoner som skal finnes hvor i landet. Vi har nå en situasjon der foretaket Vestre Viken venter med å ta en beslutning om lokalsykehuset på Kongsberg i påvente av sykehusplanen. I Telemark velger man ikke å ta hensyn til planen. Sånn som jeg forstår helseministeren, vil altså situasjonen etter planen fortsatt være at Stortinget ikke har noen rolle i debatten om hvor viktige funksjoner skal ligge, og at helseministeren kommer inn som en ankeinstans i etterkant. Kan helseministeren forklare hva som vil være forskjellen for sykehusaksjonistene og de ansatte ved sykehusene i Telemark før og etter den planen han tenker å legge fram?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-05-14:
Mitt spørsmål går til helseministeren. Å bli akutt syk med fare for sitt liv er alltid for alle en utfordring, men kanskje aller mest for dem som bor langt unna sykehus, hvor det tar lang tid før ambulansen kommer, eller hvor det tar lang tid for utrykning med luftambulanse. En akuttjeneste med god kompetanse og lang erfaring er en viktig del av den akuttmedisinske kjeden, og denne er på en måte sykehusets forlengede arm ut der folk bor. Et likeverdig akuttilbud forutsetter en rask og kompetent luftambulansetjeneste og – ikke minst – en kunnskapsrik og ferdighetstrent ambulansetjeneste over hele landet. St.meld. nr. 43 for 1999–2000, Om akuttmedisinsk beredskap, beskriver målsettingen om at 90 pst. av den norske befolkningen skal kunne nås med et legebemannet helikopter innen 45 minutter. Land som vi liker å sammenligne oss med – og synes det er stas å sammenligne oss med – har en målsetting om 15 minutter. Forskning viser at den kompetansen luftambulansen og ambulansen har, gjør at 90 pst. får en god behandling med en gang – og det er kompetansen i tjenesten som gjør at de får god behandling – og så handler 10 pst. om at de faktisk blir raskt transportert til et stort sykehus. Ved kritiske sykdommer som hjerneslag, hjerteinfarkt, traumer og blødninger er dette viktig, ellers synker effekten av det pasientene trenger, når de kommer inn på sykehus, og de sitter igjen som tapere. Mitt spørsmål er: Vil ministeren sikre – slik Helse Nord har gjort – at vi får en oversikt over dekningsgraden for luftambulansen i helseforetakene, og vil statsråden sikre at responstiden over hele landet er lik og dermed innebærer flere luftambulansebaser enn det vi har i dag?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-05-14:
Jeg er enig i at dekningsgraden er stor når man får 95 pst. Men for de 166 000 som ikke får hjelp, er det en høy pris å betale. Jeg er enig i at ambulansetjenesten da blir en viktig del av dette. På mandag var jeg på besøk på et av de 19 utdanningsstedene for ambulansetjenester i landet vårt, i Sauda. Der ble jeg møtt av unge, entusiastiske ungdommer som ønsker å gå inn i ambulansefaget. De ba meg om å stille to spørsmål i oppfølgingen av dette. Det ene er: Vil statsråden sikre at alle ambulanseutdanninger har likt læremateriell, slik at de får lik standard? Og spørsmål nummer to: Vil statsråden også sikre at helseforetakene har like opptakskrav for de lærlingene som skal ut, sånn at vi får en lik standard for ambulansetjenesten, både når det gjelder kunnskap og ferdigheter, landet over?
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-05-14:
Jeg syntes det var spennende å høre om de nye sykehusplanene og det som kommer, og om fokuseringen på spesielt akuttjenesten og den kjeden som skal opparbeides der. Jeg sitter i kommunal- og forvaltningskomiteen og er opptatt av det som er kommunenes rolle i dette, for det er viktig å sørge for at innbyggerne våre får tilnærmet samme kvalitet uansett hvor de bor, helt ut til distriktene. Fra 1. januar 2016, altså om halvannet år, får kommunene ansvar for senger for øyeblikkelig hjelp. Det er på en måte en ny mellomstasjon mellom pasientene der de bor, og sykehus og legevakt. Det er en helt ny tjeneste. Avstanden til sykehus kan være lang, og jeg synes det er viktig at alle reformer som nå settes i gang, øker tryggheten for folk og gir et bedre tilbud der de bor. Ser helseministeren at likeverdig dekningsgrad også av helikopter- og ambulansetjenester er sentralt for at kommunene skal lykkes med en øyeblikkelig hjelp-funksjon i forbindelse med Samhandlingsreformen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Det skal ikkje gjerast forskjell på folk. Alle skal ha lik rett til behandling – uansett kven du er og kvar du bur. Omtrent alle fagfolk og høringsinstansar som har engasjert seg i saka, meiner at Helse Nord si avgjerd om å leggje ned traumetilbodet i Bodø ikkje er ei god fagleg vurdering, og at det kan føre til ei varig svekking av pasientane sitt tilbod. Samtidig som dette skjer i nord, styrkjer Helse Sør-Øst tilbodet til traumepasientar med eigen poliklinikk i Oslo, driven av Modum Bad, og med styrking av traumebehandlinga ved Modum Bad i Buskerud. I Nord-Noreg legg ein ned spesialiserte einingar for denne pasientgruppa. I eit intervju i Avisa Nordland forsvarer statssekretær Anne Grethe Erlandsen Helse Nord si avgjerd og meiner det er forskjell på nord og sør. Kan ministeren garantere at tilbodet til nordnorske pasientar ikkje blir svekt som ei følgje av avgjerda?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Dette handlar ikkje om pisken, det handlar om å ha litt tempo i arbeidet. Ministeren viser til at vi må tenkje på lang sikt, men spørsmålet er berre: Har ein nokon idear eller tankar om kva som skal skje på kort sikt? Da skal eg gje ministeren éin gratis: luftfart. Innanriks luftfart står for om lag 8 pst. av utsleppa, men viss vi ser på klimaeffekten av nordmenns reiser i innland og utland, står luftfart for 50 pst. Som ministeren veit, er ikkje luftfart ein del av kvotesystemet eller noko anna fungerande internasjonalt regime. Så spørsmålet mitt til ministeren er – for å bli konkret og gje han moglegheit til å konkretisere: Kva vil samferdselsministeren gjere for å redusere utslepp i innanriks luftfart og også bidra til lågare utslepp frå luftfart generelt?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
:«Flere uavhengige har nå målt skogsveien over gnr. 31 bnr. 2,9 og 10 i Gratangen kommune og kommet fram til at den er galt inntegnet på kartet. Dersom dette stemmer bygger beslutningen fattet av fylkeslandbruksstyret(2007) (2007) Mener statsråden at skogsveien er riktig inntegnet på kartet?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Dette er ei sak som har gått over lang tid. I desse dagar har vi behandla Grunnloven, og det at nokon tar seg til rette på annan persons eigedom, er noko vi har grunnlovsmessig vern mot. Klager har vore sende – utgangspunktet her er at det er eit vedtak som er fatta utan søknad, utan synfaring i utgangspunktet. Klageinstansane har i første omgang ikkje ønskt å behandle saka, og når dei har fått press på seg, har dei behandla saka utan å gjennomføre tilstrekkelege synfaringar. Dei har berre sett isolerte delar av denne vegen. Dette har ført til ein veldig frustrasjon, rett og slett. Det er grunn til å tru at dei fakta som beskriv saka, ikkje er riktige, og statsråden har etter forvaltningsloven § 35 moglegheit til å gjere om vedtaket dersom det er ugyldig. Vil statsråden gå inn i saka med nye auge?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Men dersom det er riktig at det kartet som er teikna, og dei vedtaka som er gjorde, ikkje stemmer overeins med verkelegheita, at vegen er samanhengande, han er lengre, og skjeringa er høgare enn det som har vore grunnlaget for alle vedtaka her, er det faktisk gjort eit ganske stort lovbrot av tiltakshavar mot dei som eig eigedomen. Grunnen til at denne saka kjem opp igjen gong på gong, er at vi etter kvart er mange her i denne salen som har sett saka, og ser det urettferdige i det, at dette har gått verkeleg ut over ein person, og at nokon har tatt seg verkeleg til rette på annan manns eigedom. Eg meiner det bør vere også i ministeren si interesse å passe på dei som ikkje har dei store ressursane, men som har folkevalde organ som dette. Dersom eg kan leggje fram informasjon som viser at vegen faktisk ikkje er slik som det er beskrive i vedtaka, vil ministeren vurdere saka på ny da?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-05-14:
Det er litt vanskelig å få grep om hva statsråden egentlig mener, men jeg forstår at han nå mener at det aldri har vært Høyres intensjon at Stortinget skulle ta stilling til og ha meninger om akutt- og fødetilbudet ved lokalsykehusene. Da er det verdt å sitere én gang til det Bent Høie sa under valgkampen i fjor: I dag vet ikke aksjonistene hvor de skal henvende seg, og om de kan dra til Oslo og gå i fakkeltog. Men med Høyres politikk kan de henvende seg til sine egne politikere på Stortinget, som med vår modell vil ha ansvar for beslutningene. Det har de ikke i dag. Spørsmålet er fortsatt: Når folk på Rjukan er opprørte og 5 000 i Flekkefjord går i tog for å bevare Flekkefjord sykehus og akutt- og fødetilbudet i Flekkefjord, hvor skal de henvende seg? Kan de henvende seg til Stortinget, eller skal Stortinget avskjæres fra muligheten til å ha meninger om akutt- og fødetilbudet ved lokalsykehusene i landet?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-14:
Når man diskuterer den store sykehusplanen, kan man fort glemme de mindre, men nære tilbudene, som er viktige for innbyggerne. Det gjelder ikke bare lang responstid, store avstander, akuttilbudet og distrikter. Et eksempel på det er Palliativ avdeling i Ski i Follo – mitt valgdistrikt i Akershus. Jeg har stilt helseministeren flere skriftlige spørsmål om dette. Statsråden har i ett av svarene sagt at Helsedirektoratet skal utarbeide en rapport som skal legge grunnlaget for hvordan palliativ tjeneste skal organiseres i framtiden. Denne rapporten skal være ferdig i desember 2014. Det passer dårlig med at Ahus allerede har startet nedbyggingen av avdelingen i Ski, og at Follo kommune samtidig sier at de ikke har noe tilbud til pasienter i terminal fase. Mener helseministeren at det å spare 6,8 mill. kr, legge ned en velfungerende avdeling, på tross av brukernes, pårørendes, ansattes og politikernes sterke motstand, redusere antallet plasser og skape lengre reisevei for pårørende og pasienter vil styrke tilbudet til terminale pasienter i Follo?