Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-03-09:
Stortinget vedtok for snart ti år siden at det skal legges til rette for konkurranse på foredling av meierivarer. Dette har flere private aktører tatt på alvor og lagt til grunn for betydelige investeringer og etablering av meierivirksomhet i Norge. Jeg mener at Stortinget gjorde et godt vedtak for snart ti år siden. Det er liten tvil om at konkurranse på meieriområdet er et gode – både for bøndene, for industrien og for forbrukerne. Melkeprodusentene får økt konkurranse om foredling av de råvarer som de produserer, og det blir økt innsats for markedsføring og salg av meierivarer. Monopolisten Tine får konkurranse og dermed et press på seg til å redusere kostnader og øke innovasjonstakten. Konkurranse innenlands gjør Tine bedre i stand til å møte framtidig konkurranse fra utenlandske og tyngre aktører i meierisektoren i Europa. For forbrukerne er det selvfølgelig åpenbart en fordel at det er alternativer å velge mellom. Det gir større mangfold, bedre kvalitet og lavere priser. Konkurranse i meierisektoren er dermed som et kinderegg: tre gode ting på én gang. Bakgrunnen for forslaget som vi behandler i dag, er et ønske om å skape mer likeverdige konkurransevilkår i meierisektoren. Dette er et ønske og en målsetting som Høyre støtter 100 pst. Når vi ikke støtter forslaget om å frata Tine rollen som markedsregulator, er det fordi dette er unødvendig for å oppnå konkurranse på like vilkår i meierisektoren. Markedsordningen for melk er et av fundamentene for melkeproduksjon i Norge slik den foregår i dag. Det er teknisk mulig å organisere en markedsordning utenfor Tine-systemet. Men etter min mening er dette lite rasjonelt økonomsk sett, fordi man da får en dårligere utnytting av anlegg og infrastruktur. Det går fint an å oppnå likeverdige konkurransevilkår i meierisektoren og en modernisering av jordbrukspolitikken uten å fjerne markedsordningen for melk. Det er gledelig at en samlet komite slår fast at det fortsatt er et mål å legge til rette for konkurranse i meierisektoren. Det gir en gnist av håp til de aktørene som hadde tillit til Stortingets vedtak for ti år siden. Dessverre er ikke tonen i innleggene fra saksordføreren og fra representanten fra SV langs de samme linjer, og det viser noe av dobbeltkommunikasjonen som har vært i denne saken. Intensjonen i stortingsvedtaket for ti år siden er altså ikke oppfylt. Det er åpenbare feil og mangler i de regulatoriske rammene rundt konkurransesituasjonen for melk. For det første har Tine en helt dominerende markedsposisjon. Det finnes knapt noen næring i landet hvor en aktør har så dominerende markedsposisjon. Høyre mener derfor at det regnskapsmessige skillet mellom Tine Råvare og Tine Industri ikke er godt nok for å sikre økonomisk uavhengighet mellom Tine som markedsregulator og Tine som konkurrent til de uavhengige aktørene. Derfor foreslår vi i innstillingen et eiermessig skille mellom Tine Industri og Tine Råvare. Oppdelingen av virksomheten på eiermessig basis må skje på en måte som ivaretar bøndenes økonomiske interesser, også som eiere i markedsreguleringsvirksomheten. Det største problemet for konkurransen i meierisektoren er imidlertid at markedsordningen for melk systematisk diskriminerer de uavhengige aktørene til fordel for den største aktøren, Tine. Markedsordningen er et komplisert økonomisk system, og dessverre er det slik at detaljer i dette systemet i stor grad avgjør lønnsomheten både i Tine og hos de uavhengige meieriaktørene – Synnøve Finden og Q-meieriene. Her er det slik at flere faglige utredninger ganske kategorisk slår fast at det pågår en grov og systematisk økonomisk forskjellsbehandling av de uavhengige aktørene. I november i fjor presenterte ECON og en ekspertgruppe sammensatt av økonomiprofessorer fra både BI og Norges Handelshøyskole grundige utredninger av konkurransevilkårene i meierisektoren. Da ble det påvist flere åpenbare feil i markedsordningen. Samtlige feil går i Tines favør. Det går altså i monopolistens favør. Det sier litt om Regjeringens holdning i denne saken når disse utredningene blir møtt med en noe kryptisk pressemelding fra Landbruks- og matdepartementet, hvor statsråden uttaler at dette er kjent stoff. En av de mest alvorlige svakheter ved systemet er at Tine ikke er blitt taksert. Fastsettelse av kapitalkostnader i markedsordningen for melk er avgjørende for å gi de uavhengige aktørene like konkurransevilkår. Verdivurderingen av Tine skulle vært ferdig i fjor høst. Per i dag er verdivurderingsarbeidet så langt jeg kjenner til, fortsatt ikke påbegynt. Her er det grunn til å sette spørsmålstegn ved troverdigheten til Regjeringen og regjeringspartienes påståtte ønsker om konkurranse i meierisektoren. Det påstås at taksering er en komplisert jobb. Dette er svært lite troverdig. Hundrevis av selskaper i Norge blir verdsatt hvert eneste år, og verdsettelse er en betydelig profesjon både i finansmarkedet, i konsulentnæringen og i takseringsbransjen. Det er utvilsomt at dersom viljen hadde vært til stede, hadde verdien av Tine vært fastsatt for lenge siden. Uansett er det påvist mange feil i markedsordningen som kunne vært rettet opp raskt og enkelt av Regjeringen, og hadde viljen vært til stede, hadde dette problemet vært løst. Jeg mener at håndteringen av konkurranse i meierisektoren er et trist kapittel i nærings- og konkurransepolitikken.