Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
Aller først: Jeg mener at representanten Holten Hjemdal tar opp et veldig relevant spørsmål om utslipp av klimagasser. Jeg har lyst til å starte med det vi har hatt fokus på den siste uka knyttet til at Det internasjonale energibyrået, IEA, i forrige uke la fram årets utgave av World Energy Outlook. Den bringer fakta om og helhetsperspektiver på verdens energisituasjon og energirelaterte klimautfordringer. Energibyråets analyser viser sammenhenger mellom fattigdomsreduksjon og energibruk og utfordrer vår tenkning rundt energi- og klimaspørsmål. I sin publikasjon peker energibyrået på to hovedutfordringer som verden står overfor på energisiden, nemlig hvordan vi kan få til en rask overgang til et mer miljøvennlig energisystem og en sikker tilgang til rimelig energi. Fortsetter verden som i dag, går det mot en temperaturøkning på 6 grader. Det går ikke an! Analysen griper også rett inn i det som er det norske energidilemmaet: Vi skal forene vår rolle som stor eksportør av energi med det å være et foregangsland på miljøområdet. Heldigvis peker også byrået på hvordan verdens land kan redusere utslippene for å hindre en så stor temperaturøkning. Den mest ambisiøse banen gir en temperaturøkning på 2 grader, altså lik Regjeringas målsetting. Heldigvis er også IEA klar på hva som må til av tiltak for å få dette til: energieffektiviseringstiltak renere energi utslippene fra fossilt energibruk må ned, og CCS er nevnt som et helt konkret virkemiddel Så er det slik at få land er så heldige som Norge ved at vi har tilnærmet all kraftforsyning basert på rein vannkraft. Det er imidlertid ikke noen sovepute for oss. Vi har satt inn konkrete tiltak for å redusere utslippene. Vi bidrar med naturgass, som muliggjør redusert kullbruk i Europa. Vi har etablert en pris på karbon. Vi har styrket satsinga på energieffektivisering. Vi har ytterligere styrket satsinga på fornybar energi, og vi satser på karbonhandtering. Når vi konkret går inn på det som går på utslippsreduksjoner innenfor olje- og gassektoren, er det noe som står høyt på min dagsorden. I 2007 kom 31 pst. av de totale norske CO2-utslippene fra petroleumsvirksomheten. Jeg jobber fortløpende med hvordan utslippene kan reduseres for å oppfylle Norges klimaforpliktelser. Det konkrete her er jo elektrifisering. Det viser resultater når det blir gjort. Andre klimatiltak må selvsagt også vurderes. Spesielt gjelder det i forbindelse med nye utbygginger og større ombygginger av eldre installasjoner, hvor vi fra myndighetenes side har stor oppmerksomhet på energieffektivisering, på redusering av klima- og miljøskadelige utslipp til luft og sjø samt den nevnte elektrifiseringa. Regjeringa fikk en fornyet gjennomgang av kostnadene ved elektrifisering i januar. Den viser at tiltakskostnadene i mange tilfeller er høye. Det må vi være ærlige på. Men kraft fra land forblir likevel et viktig klimavirkemiddel, og diskusjonen rundt Goliat, som representanten nevner, viser nettopp det. Omfattende virkemiddelbruk for å redusere utslipp til luft har ført til at det har vært gjennomført betydelige utslippsreduserende tiltak i den norske petroleumssektoren de siste åra. Det har vært en CO2-avgift i 15 år. Det er strenge reguleringer for fakling og krav til avsetningsløsninger for gass. Fra 2008 ble også petroleumssektoren inkludert i kvotesystemet. Bevisstgjøring mot en mer energieffektiv drift og utslippsreduserende virksomhet har påvirket arbeidsrutiner på feltet. Det har resultert i handlingsplaner i selskapene, og det har fått innvirkning på beslutningsprosessene. Det betyr at det er gjort mye, men som IEAs rapport så tydelig viser, må det gjøres mer. Vi er ikke i mål.