Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2001-06-12:
I dag er det ein glad dag for dei høgare utdaningsinstitusjonane og ikkje minst for studentane. Stortinget vil i kveld vedta ei reform for høgare utdaning som set både kvalitet og studentvelferd i fokus. Den ordrike innstillinga frå Mjøs-utvalet er omsett i ei god melding frå Regjeringa og vidare ei komiteinnstilling som i all hovudsak stør denne med brei politisk semje. Universiteta og høgskulane må vere i fremste rekkje når det gjeld å utvikle kompetansesamfunnet. Overgangen frå industrisamfunn til kunnskapssamfunn tilseier at den einskilde må fornye og utvikle kompetanse gjennom heile livet. Gjennom denne innstillinga vil me nå sjå at fleire grep vil bli tatt for å kvalitetssikre dette. Det er m.a. dette Arbeidarpartiet meiner med å fornye offentleg sektor. Høgskulane våre er ikkje etablerte primært med tanke på å vere reiskap for regjering og storting, men derimot ein reiskap til befolkninga og samfunnet sitt beste. Regjeringa får tilslutnad til nesten alle forslaga sine. Det gjeld ny gradstruktur, ei stor forbetring av studiefinansieringa, nye evalueringsmetodar, etablering av eit uavhengig organ for kvalitetssikring og ikkje minst det å sette institusjonane i stand til å bruke evner og vilje til raske omstillingar. Det er nemleg slik at samfunnet møter stadig større krav til fleksibilitet og omstillingsevne. Eg trur at dei fleste er samde om at denne situasjonen berre vil forsterke seg i åra framover. Derfor er det nå så viktig å lage verkty som kan møte denne utfordringa. Me må ligge i framkant av denne utviklinga. Eg registrerer at studentane i all hovudsak stør denne innstillinga. Det har vore lite støy. Me har ikkje sett dei store demonstrasjonane denne gongen, slik me har hatt for vane å oppleve ved andre store reformer. Det tar eg som eit signal på at denne reforma har blitt godt motteken i miljøet. Det som kanskje har skapt størst debatt, er omlegginga av studiefinansieringa, der Regjeringa gjer framlegg om å auke utdaningsstøtta med 1,3 milliardar kr, altså eit historisk lyft. Me veit at ei god studiefinansiering er viktig for å motivere unge menneske til å ta høgare utdaning. Vidare veit me at det er store kostnader for samfunnet ved at studentane er utanfor arbeidsstyrken i den tida dei studerer. Derfor burde alle vere opptekne av at utdaningsløpet blir gjennomført så fort som mogleg. Arbeidarpartiet vil slå eit slag for heiltidsstudenten. Derfor ønskjer me å legge om studiefinansieringa, slik at stipendet i framtida blir tildelt på bakgrunn av gjennomførte studiar, uavhengig av studielengda. Dagens sosiale ordningar skal sjølvsagt halde fram, slik at ein skjermar årsaker som ligg utanfor studenten sin kontroll. Dette er ei gulrot, ikkje ein pisk, slik det har vore framstilt tidlegare i debatten. For meg er det uforståeleg at enkelte hevdar at dette er ein dårleg modell. Dagens innstilling legg til rette for ei høgare utdaning i eit godt desentralisert mønster. Eg er glad for at Senterpartiet snudde og slutta seg til Arbeidarpartiet og SV, slik at det ikkje blir fleirtal for å gjere forsøk med særlovselskap. Det ville ha fått store konsekvensar for distrikta dersom ei slik styringsform hadde fått fleirtal. Stor institusjonell fridom er sjølvsagt viktig for å sikre god omstillingsevne, men den politiske styringa ville etter vår meining forsvunne ved særlovselskapsforma. For å løyse framtida sine utfordringar foreslår Arbeidarpartiet at institusjonane skal organiserast som forvaltningsorgan med særskilde fullmakter. Dette vil gje institusjonane den fridomen dei har behov for. Eg er glad for at dette samlar eit fleirtal i denne sal. Det er det offentlege sitt ansvar å gje eit breitt og godt utdaningstilbod over heile landet.