Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det siste året har den norske skolen vært utsatt for voldsom oppmerksomhet og intens debatt. Skuffende resultater i de internasjonale PISA-testene sendte kraftige bølger inn i skoledebatter. Evalueringen av allmennlærerutdanningen fra 2006 var en tilsvarende vekker. Gjennomgangen som Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen, NOKUT, gjennomførte, avdekket store mangler og svakheter ved den norske allmennlærerutdanningen. Det er sagt her i salen at ingenting ble gjort. Det er selvsagt feil. Regjeringen tok disse resultatene, spesielt NOKUT-evalueringen, svært alvorlig. Vi iverksatte ganske umiddelbart de forbedringspunktene NOKUT foreslo for lærerutdanningsinstitusjonene, men ganske snart ble det også klart at det var behov for å gjøre grunnleggende endringer i lærerutdanningen. Jeg er meget trygg på at Regjeringen har lagt fram en endring av lærerutdanningen som kommer til å skape en bedre skole. Hovedtrekkene i meldingen har oppnådd bred støtte – også fra opposisjonen. Ingen er tjent med at lærerutdanningen er et offer for politiske omkamper. Jeg vil derfor rose partiene på Stortinget som, med dagens behandling, sikrer en solid grunnskolelærerutdanning. Spesielt prisverdig er det at Stortinget har behandlet stortingsmeldingen så raskt og med så stort alvor. Det sikrer at vi raskt kommer i gang med å iverksette tiltakene. Den viktigste grunnen til at arbeidet med å skape en ny grunnskolelærerutdanning har vært vellykket, er å finne i den meget grundige prosessen Regjeringen har arbeidet etter. Sjelden har et slikt arbeid vært så bredt forankret, og sjelden har så mange vært med på å føle et eierforhold til prosessen og vært så godt kjent med resultatene. Svært mange relevante aktører har vært sterkt involvert. Arbeidet har hele tiden vært preget av dialog og åpenhet. Dermed har en sørget for at ledende aktører har eierforhold til de viktige endringene som Regjeringen har foreslått, for det er endringer i forhold til dagens lærerutdanning. Jeg konstaterer at Regjeringens forslag nærmest fått unison oppslutning fra faglige miljø. Jeg er også overbevist om at det var helt nødvendig å gå gjennom en grundig prosess for å forbedre innholdet i den fireårige utdanningen før vi konkluderte med hensyn til utdanningens lengde. En forlengelse av utdanningen ville ikke løst noen problemer. Arbeidet med å skape en ny lærerutdanning kan kanskje sammenliknes med å løpe Holmenkollstafetten. Det er mange lange og tunge etapper. I vårt tilfelle har etappene handlet om å dele opp utdanningen i to likeverdige løp, det har handlet om å utvikle systemer for å skape bedre sammenheng mellom teori og praksis, det har handlet om å skape en oppfølgingsordning første året ute i skolen for å motvirke det såkalte praksissjokket, som mange talere har vært inne på. Og det har vært mange etapper underveis som har handlet om systematisk oppfølging, etterutdanning og kvalitetsutvikling ved institusjonene. Deler av opposisjonen framstår som om de bare ønsker å løpe sjarmøretappen. En ensidig oppmerksomhet på utdanningens lengde er etter min mening for lettvint. Før man kan løpe de lette sjarmør- og sisteetappene, er man nødt til å gjennomføre de tyngre etappene, og det er et viktig arbeid som må gjøres. Det viktigste grepet Regjeringen har foreslått, er å dele grunnskoleutdanningen inn i to likeverdige retninger. Dette hviler på en klar forståelse av at det er grunnleggende forskjell på å lære en seksåring å lese og å skulle gi femtenåringer grundig innsikt i avanserte matematiske sammenhenger. Ved den innretningen Regjeringen har valgt, legger vi til rette for at de kommende grunnskolelærerne, som spesialiserer seg på 5.–10. trinn, vil ha rom for grundig faglig fordypning. Jeg tror at en faglig fordypning, basert på motivasjon og interesser, er den viktigste forutsetningen for å få lærere som er faglig trygge på seg selv. Dette har da også i meldingen blitt trukket fram som den viktigste siden ved lærerrollen, og det er allmenn oppslutning om akkurat denne delen av meldingen. Det andre hovedgrepet Regjeringen foreslår, er å skape et nytt og utvidet pedagogikkfag – pedagogikk og elevkunnskap. Dette faget er konsekvensen av meldingens meget grundige diskusjon om lærerrollen. Faget blir selve limet i grunnskolelærerutdanningen. I dette faget vil lærerrollen utformes, og studentenes evne til refleksjon skal øves opp. Faget skal ha tre funksjoner: Det skal gi den lærerfaglige plattformen, det skal gi metodisk lærerkompetanse, og det skal gi kompetanse til å ivareta sosiale og relasjonelle forhold. Jeg er glad for at komiteen så grundig har vurdert dette faget. Faget skal utgjøre ryggraden i den nye lærerutdanningen, og det er riktig ikke å fylle det med for mange detaljer. Men jeg er helt enig med saksordfører Dørum i at dette faget er grunnleggende for den dannelsen som skal skje gjennom det å være student i lærerutdanningen. Regjeringen har også lagt fram en rekke andre viktige endringer som knapt nevnes fordi de har fått allmenn oppslutning umiddelbart. Systematisk etter- og videreutdanning, bedre integrering av praksis og oppfølging av de ferske lærerne første året ute i skolen er noen slike eksempler. Innstillingen som Stortinget behandler i dag, viser at partiene har noe ulike synspunkter på omfang og innretning på tiltakene, innføringstakt og finansiering. Størst oppmerksomhet har spørsmålet om utdanningens lengde fått. Jeg er overbevist om at Regjeringen har valgt den faglig helt riktige løsningen. Regjeringen foreslår en gradvis økning av mastertilbud som er særlig tilpasset grunnskolens behov. Slike mastertilbud er det ikke så mange av i dag, så de må utvikles. Tiden framover skal brukes til å heve kvaliteten i den fireårige grunnskolelærerutdanningen, til å bygge opp fagpersonalets forskningskompetanse og til å utvikle mastertilbud i samsvar med skolens behov. Et utvalg skal så få oppgaven med å utrede om og eventuelt når det er hensiktsmessig med et femårig mastertilbud for alle studenter. Dette er en framgangsmåte som f.eks. Forskerforbundet har sluttet seg til. Det må være lov å spørre: Hvorfor ønsker opposisjonen en femårig grunnskolelærerutdanning akkurat i 2014? Jeg har hørt noen argumenter for det, men det finnes ikke noe dokumentert faglig grunnlag for å velge akkurat et slikt tidspunkt, dette årstallet. Det er ikke faglig riktig å fastsette et tidspunkt for fullt utbygd femårig lærerutdanning nå. Her er det som sagt mange brikker som skal legges på plass. Jeg vil likevel understreke at Regjeringens forslag heller ikke stenger for en slik utvikling i framtiden. Vi oppmuntrer og oppfordrer til å tallfeste et antall studenter vi gjerne ser på de femårige masterutdanningene. Men det første og viktigste grepet er å bedre innholdet i den fireårige utdanningen. Jeg er glad for at komitéinnstillingen viser at det er politisk oppslutning om de store grep som Regjeringen foreslår. Det er nødvendig at vi på politisk nivå finner fram til en felles ramme for den nye lærerutdanningen, en ramme som er i samsvar med behov i skolen. Samtidig skal lærerutdanningene være i konstant utvikling. Jeg har lyst til å takke alle dem som har gått de viktige etappene i denne stafetten sammen med oss. Det har vært gjort et meget grundig arbeid mange steder. Som sagt, den prosessen vi har hatt med å legge fram lærermeldingen i samråd og samarbeid med mange aktører, har vært en åpen og også ganske inkluderende prosess. Jeg håper nå at vi legger et løp for framtidig lærerutdanning som det kan være god politisk enighet om, og som gjør at vi får en stimulans både til at læreren skal kunne gjøre en bedre jobb i klasserommet, og til at vi får en bedre skole, og at vi har en bred politisk oppslutning om de viktige elementene i framtidens lærerutdanning.