trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2012-01-18:
Jeg er kjent med at det også er underdekning av lærere. Der later i hvert fall regjeringen som om den har en plan, og flere statsråder er tydelige på at man prøver å gjøre noe med det. Forskjellen er at det er en åpenbar undersøkning til lærerutdanningen, mens det til mange av teknologiutdanningene er en oversøkning, så sånn sett synes ikke jeg dette er helt sammenlignbart. Det har også noe å gjøre med den enorme veksten i antallet studietilbud, noe som gjør at noen som ellers kanskje burde ha valgt å studere teknologi, velger å gjøre noe annet. Man skal kanskje være forsiktig med å trekke fram eksempler, men jeg vil anta at f.eks. framtidig norsk verdiskaping er noe mindre avhengig av en med personlig trener-utdanning fra Bali enn å få styrket teknologiutdanningen. Er statsråden villig til også å gå inn på den typen debatt?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Statsråden synes ikke dette er greit, og statsråden synes heller ikke det er greit at vi har en mangel på både lærere, helsefagarbeidere og førskolelærere i tillegg til en mangel på teknologer. Derfor er det viktig for meg å ha et helhetsperspektiv på dette, og det er viktig å vurdere hvordan vi skal klare å få flere av studentene til å velge nettopp de yrker og de områder hvor det er behov. Jeg deler helt og fullt Liens syn på at det er behov for teknologer. Jeg tar avstand fra de påstandene som kom mellom linjene her. Men i en teknologisk sammenheng, enten det handler om olje- og gassutvinning eller andre viktige innsatsområder i samfunnet, trengs det et mangfold av kunnskap. Realfag, hvori teknologifagene inngår, er et område hvor regjeringen faktisk har satset med egne strategier for å lokke studenter til å velge nettopp de fagene. Vi er jo i den situasjon at mange av disse valgene er avhengige av de unge selv. Det er de som bestemmer hva de skal begynne å studere. Det vi kan gjøre, er å legge til rette for å vise hvor behovene er, og hvor spennende og givende det er å jobbe med f.eks. realfag og teknologi. Vi har en egen satsing for å få flere kvinner til å studere realfag og teknologiske fag, og vi har etablert et eget modellbyrå hvor vi får fram de gode modellene, slik at unge kvinner også vurderer å velge teknologifag. Det har vært en stor økning på dette området i den tiden vi har holdt på, men jeg er helt enig med representanten i at vi har et stykke vei å gå ennå, og derfor fortsetter vi iherdig.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Jeg kan forsikre representanten om at det er ingen strategi fra regjeringens side for å få flere til å studere til å bli personlig trener, bare så det er sagt. Derimot har vi både en plan og en strategi for de yrkene jeg nevnte, nemlig lærer, førskolelærer og helsefagarbeider, og også for realfagene og ingeniørfagene. Planen her er å få vist gjennom modeller hvor spennende slike yrker og slike utdanninger er, uansett individuelle ønsker – ikke bare det å være med og bidra til viktig verdiproduksjon f.eks. i olje- og gassvirksomheten, men også i alle andre deler av samfunnet hvor dette trengs. Denne planen har vi, og vi har her et godt samspill med våre høyere utdanningsinstitusjoner. Men jeg vil understreke hvordan jeg som ansvarlig for dette i regjeringen er nødt til å ha et helhetssyn på alle våre utdanningstilbud. Derfor har vi gjort det slik fra regjeringens side når vi har opprettet nye studieplasser, at vi har konsentrert oss om tre områder, hvorav dette er ett av dem.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Jeg understreker at det er regjeringens satsing vi her snakker om. Regjeringen består av tre partier, som i alle disse satsingene selvfølgelig står sammen. Jeg synes det er et positivt signal at næringslivets behov øker. Vi har behov for kvalifiserte ingeniører, og som jeg sa i mitt tidligere svar, har regjeringen selvsagt en egen strategi også for å styrke realfagene. Over 800 nye studieplasser – av de nye studieplassene vi har tildelt – er tildelt realfagene i 2009 og 2011, og vi ser en gradvis positiv utvikling i rekrutteringen. Det er også viktig å redusere frafallet, slik at flere gjennomfører. Vi ser at det er en del frafall nettopp i disse fagene. Men det er klart: For regjeringen er det viktig at vi stimulerer unge mennesker til å søke seg til realfagene og til å gjennomføre realfagene, og dette er – i likhet med andre yrkesgrupper hvor vi også trenger mer rekruttering – en bevisst handling fra regjeringens side. Det er ikke uten grunn at realfag er et av regjeringens tre viktigste satsingsområder når det gjelder yrkesrettede utdanninger.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Jeg vet ikke hvor mye representanten Aspaker følger med på de faktiske forhold – ut fra ikke bare GNIST-satsingen, men også satsingen på ny lærerutdanning. Regjeringen har selvsagt tatt grep om dette. Nå har studentene i ny lærerutdanning gått i godt og vel ett år; de begynte i fjor på sin nye lærerutdanning, og vi ser gode resultater, ikke minst når det gjelder søkning til læreryrket. Her er det mange ting som henger sammen: GNIST skal få fram et partnerskap hvor kommuner og alle aktører, alle skoleeiere, skal erkjenne hvor viktig det er å få flere og bedre lærere. Den nye lærerutdanningen utdanner flere og bedre lærere, og vi har altså fått en økning i søkertallene på 50 pst. i løpet av den tiden dette har pågått. Jeg tror ikke representanten Aspaker eller hennes parti hadde klart å få til en bedre økning, og uansett så tar det fire år å utdanne en lærer. Vi begynte altså med dette for flere år siden og begynner nå å se resultater. Så her har vi virkelig satset, og dette kommer til å bære gode frukter.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Det er helt klart at representanten har oppfattet statsråden riktig. Vi vil, som sagt, gjøre det vi kan for å få flest mulig publikasjoner ut på Open Access. Samtidig vil vi selvfølgelig motivere og inspirere institusjonene til å samarbeide innenfor god samarbeidsånd institusjonene imellom. Her kan man også tenke seg en hensiktsmessig arbeidsdeling som gjør at man får kostnadene ned, i motsetning til at alle skulle kjøpe alt av tidsskrifter. Her har institusjonene selv en betydelig autonomi, og de har en inspirasjon og en føring fra departementet om at vi gjerne ønsker at de samarbeider om ulike områder. Så jeg ser for meg at dette kan gjøres. Jeg vil selvsagt gjøre mitt for å gjøre dem oppmerksom på det og stimulere til slikt samarbeid, for vi har et felles mål: Her bør det ikke koste så mye at institusjonene ikke har råd til å abonnere på viktige tidsskrifter.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Det er mitt ansvar som statsråd for dette området hele tiden å arbeide for at rammebetingelsene blir så gode som mulig. Det har vært en betydelig økning til universiteter og høyskoler, faktisk også i årets budsjett, sammenlignet med budsjettene tidligere. Jeg vil understreke betydningen av den type tiltak som systemet Cristin er, fordi det er noe vi har tatt fatt i for nettopp å legge til rette for at tilgjengeligheten skal bli bedre uten økte kostnader. Det er et tiltak som vi selvsagt kommer til å følge opp, i likhet med at vi har en generell oppfølging av hele området.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-18:
Gode fremtidige teknologer krever gode grunnskolelærere, og blant de yrkesgruppene det er knapphet på, er lærere og lærermangelen kanskje den mest alvorlige, for dette er arbeidskraft vi ikke kan importere. Det tar tid å utdanne nye lærere, og dersom det ikke settes i verk tiltak relativt raskt, vet vi at vi kommer til å styre mot tidenes lærerkrise i Norge. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at Norge kan komme til å mangle bortimot 20 000 lærere i 2020. Det er sju–åtte år fram i tid, og dette krever mottiltak i en langt annen størrelsesorden enn det GNIST kan vise til. GNIST har gitt flere søkere, men frafallet er stort, og nettogevinsten er på langt nær den vi skulle ønske oss. Erkjenner statsråden at GNIST-tiltakene ikke er tilstrekkelige, og hvilke nye konkrete tiltak vil regjeringen iverksette for å tette gapet på 20 000 lærere i 2020?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-01-18:
Mitt spørsmål går til statsråd Lisbeth Berg-Hansen. Under fjorårets sjømatdager på Hell i Stjørdal proklamerte landbruks- og matminister Brekk at innenlands oppdrett skulle være et nytt satsingsområde for den rød-grønne regjeringen – til stor begeistring for dem som var til stede, både folk fra næringen og politikere. Med denne lyse opplevelsen og de gode ordene i minne tok jeg opp en sak som jeg hadde jobbet med en stund. Litt senere sendte jeg et brev, først til landbruksministeren, men det ble besvart av kyst- og fiskeriministeren. Saken gjaldt Kirkenes Charr AS, som er en oppdretter lokalisert i Sør-Varanger. Dette selskapet er blant de fremste på røyeoppdrett i Norge. De har fått nasjonale priser for et utmerket produkt. Firmaet hadde hatt en sunn utvikling, og produksjonsutviklingen gjorde at de var nødt til å se seg om etter nye, mer praktiske og lønnsomme måter å få slaktet produktene sine på. Da begynte en del av problemene deres. Den tradisjonelle måten å transportere røya på, med brønnbåt, var uaktuelt på grunn av fiskehelsehensyn og fiskehelselovverket. Det de da fant ut, var at dette var et lukket oppdrettsanlegg, og at de kanskje kunne samlokalisere slakteriet sitt med oppdrettsanlegget. Da støtte de på nye problemer. Det viste seg at den fjorden de lå 100 meter ifra, var en nasjonal laksefjord, og da var det ikke lov å etablere slakteri der. Dette er litt problematisk for nye oppdrettere, og spørsmålet mitt til statsråden er: Kan det se ut til at man tolker lovverket om nasjonale laksefjorder litt for strengt når anlegget ligger 100 meter opp på land, og når det dessuten gjelder et lukket oppdrettsanlegg?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-01-18:
Men vi kan vel synse litt rundt den saken. Prosessen er altså slik i dag at man har levende røye, man bedøver røya, og så sender man den i et lukket rør som – hvis man skulle få lekkasje – må sprenges for å få røya over til det lokalet der man tar livet av den, der man slakter den og skjærer filet av den. Man tar vare på alt avfallet. Det er faktisk slik at byråkratiet nå driver og tolker regelverket slik at vi skal forsvare oss mot ukentlige påskemirakler – for denne røya må altså livne til igjen for at den skal kunne sprelle de hundre meterne ned til vannkanten, til sjøen. Jeg er klar over at man ikke skal drive saksbehandling når man sitter som statsråd, men kan vi synse litt rundt dette: Er dette det gode klimaet som finansministeren nevnte, det gode klimaet man skal skape for folk som vil skape bedrifter, skape arbeidsplasser og drive verdiskaping?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Som representanten Bakke-Jensen peker på, er dette ett selskap, og det er faktisk to saker, knyttet til lokalisering og utvidelse av et slakteri ved en nasjonal laksefjord. Da de nasjonale laksefjordene ble etablert, var dette et tema som også Stortinget, og ikke minst energi- og miljøkomiteen, hadde merknader til, og de var også klar i sin tale om at eksisterende anlegg skal gis reelle utviklingsmuligheter. Når det gjelder den konkrete saken som representanten Bakke-Jensen viser til, er den til behandling i departementet, og jeg mener det vil være feil av meg å drive saksbehandling i Stortinget av en sak som ligger hos meg.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Jeg har fra denne talerstolen mange ganger tatt opp at jeg er veldig opptatt av å øke ikke minst verdiskapingen basert på de eksisterende anleggene vi har. I så måte er dette helt klart saker, for vi har ikke bare én, vi har faktisk to til behandling akkurat nå. Så kunne jeg gjerne ha tatt en lang og detaljert drøfting om hva som skjer med fisk både når de bedøves, transporteres, slaktes og fileteres. Det har jeg faktisk litt erfaring fra, så der kunne vi hatt en interessant diskusjon rundt hva som kan skje og ikke skje. Men når jeg står på denne talerstolen, er det først og fremst som ansvarlig statsråd for et område som Stortinget har sagt ganske mye om – nasjonale laksefjorder. Jeg er satt til å ivareta de vedtakene som er gjort i denne sal, både knyttet til nasjonale laksefjorder og hensyntatt de merknadene som er gjort for at det skal gis reelle utviklingsmuligheter. De vedtakene har jeg med meg når jeg nå skal behandle disse sakene.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Jeg må innrømme at å stå og behandle enkeltsaker er krevende, selv for en statsråd, og akkurat alle enkeltsakene langs kysten har jeg selvsagt ikke detaljert oversikt over. Det blir her vist til at det er et lukket settefiskanlegg. Ja – settefiskanleggene er lukket, de er på land alle som ett. Om denne saken da handler om en annen spesiell sak som vi har drøftet, og som vi nå har konkludert i – om å få ha settefisken på land lenger – er da det i tilfelle en annen sak. Hvis det er sånn, kan jeg i alle fall si at det er en sak vi har konkludert i og gitt tillatelse til å kunne ha settefisk opp til 1 kg på land, i en lang prøveperiode – noe som er interessant i en større diskusjon om rømming, forebygging av lus og den type ting.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Jeg har full forståelse for at det er mulig å lage morsomheter i en del saker som kan framstå som litt sære. Men som jeg sier, er det altså fattet et regelverk i denne sal rundt de nasjonale laksefjordene som jeg selvfølgelig er nødt til å forholde meg til. Det skal jeg gjøre. Så er jeg helt enig med representanten Nesvik i at en røyefilet i hvert fall ikke vil formere seg, om den ved en ulykke skulle havne i sjøen. Der er vi fullt ut enige. Når det gjelder tidsbruken, har jeg ikke datoen for de to sakene. Jeg tror ikke de kom inn så fryktelig lenge før jul, noen av dem, så akkurat de to sakene synes jeg vel vi har rimelig bra kontroll på. Jeg har til hensikt å behandle dem raskt. Jeg tror i hvert fall den ene kom inn før jul, jeg tror kanskje den andre også gjorde det. Men uansett, de skal behandles. Den saken i Midsund er noe helt annet. Det kan vi ta en egen diskusjon om.
Eivind Nævdal-Bolstad (Høyre), 2012-01-18:
For Høyre er oppdrettsnæringen viktig. Den gir oss gode distriktsarbeidsplasser, eksportinntekter og sunn mat. I Fjæra i Etne kommune i Hordaland har politikere og innbyggere kjempet for å få realisert et nytt og moderne lukket settefiskanlegg etter søknad fra Marin Harvest. Fylkesmannen i Hordaland fremmet innsigelser inn mot Miljøverndepartementet og overprøvde med det de politiske føringene som et enstemmig storting har gitt for landbasert oppdrett. Det er nå et halvt år siden forrige gang Høyre etterspurte framgang i denne saken, og det er åpenbart for oss at det er SV som her er bremsklossen for dette og for andre i næringen. Så mitt spørsmål er om fiskeriministeren kan forsvare den lange tiden det tar å få behandlet denne saken, og om statsråden kan akseptere at regjeringen eventuelt sier nei til en slik satsing på den vedtatte politikken fra Stortinget.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-01-18:
Det er spørsmål til samferdselsministeren som lyder: «I NTP 2010–2019 ligger det strategi for å overføre transport av gods fra vei til bane. Målet er å legge til rette for en dobling av kapasiteten til å frakte gods med jernbane innen utgangen av 2019. Mål og strategi understrekes i tildelingsbrevet fra Samferdselsdepartementet til Jernbaneverket vedrørende statsbudsjettet for 2012. I tildelingsbrevet pekes det på samarbeid om å skape gode togtilbud; tett dialog med bl.a. togselskap og andre interessegrupper. Hvordan følger statsråden opp samarbeidet mellom Jernbaneverket og NSB og mellom disse og brukerne?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-01-18:
Takk for svaret. Jeg er litt undrende til deler av det, for signalet fra CargoNet er nettopp at på grunn av manglende punktlighet og regularitet varsles det at man flytter gods fra jernbane til vei. Mitt poeng er imidlertid at NSB er langt mer kundebasert, har mer kundebasert fokus, enn etaten Jernbaneverket, noe som er nødvendig for å nå målet om å doble kapasiteten på godstransport på jernbanen innen 2019. Oppfølgingsspørsmålet er: Hvordan sikrer departementet, og statsråden, at transportbrukerbehov og brukerdrevet investering i jernbane også får gjennomslag hos etaten Jernbaneverket? Det trengs jernbanelinjer for å kunne kjøre tog, og det trengs sikre linjer og god kapasitet for å kunne kjøre mye gods på tog.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-01-18:
Perspektivet her er frem til 2019, og det er snakk om en fordobling. For å nå det målet må jernbanetilbudet forbedres, utvikles og utvides, også andre steder enn på det sentrale Østlandet. NSB har i sin mulighetsstudie i Bergen pekt på at jernbane mellom Åsane og Flesland, landets nest største flyplass – og om mulig også ny godshavn – vil kunne redusere bruk av privatbil med 20 pst. gjennom Bergen og fjerne 75 pst. av all godstrafikk som i dag kommer over havnen og jernbaneterminalen, og som flyttes over til veinettet i Bergen. Hvorfor tar ikke statsråden eierstyring på dette prosjektet som NSB gjerne vil ha, men som Jernbaneverket ser ut til å ignorere?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-01-18:
Det er opna for konkurranse om godstransport på det norske jernbanenettet. Jernbaneverket har ansvaret med å tildela ruteleiger på jernbanenettet og på godsterminalar etter søknader frå togselskap som har nødvendig tryggleiksklarering frå Statens jernbanetilsyn. I arbeidet med å leggja til rette for auka godstransport med jernbanen samarbeider Jernbaneverket tett med alle togselskap som har fått tilgang til å trafikkera jernbanenettet. Dette gjeld ikkje minst CargoNet AS som er ått av NSB AS, og som i dag er det største transportselskapet som driv med godstransport på det norske jernbanenettet. Arbeidet med å styrkja konkurranseevna til jernbanen i forhold til vegtrafikken er sentralt for å nå måla for jernbanepolitikken. Dette er m.a. òg understreka i tildelingsbrevet frå Samferdselsdepartementet til Jernbaneverket for 2012-budsjettet. For å sikra ei profesjonell handtering av leverandør- og kunderelasjonen har Jernbaneverket på fleire nivå styrkt oppfølgingsarbeidet sitt i forhold til kundane. Det er etablert faste møtepunkt mellom Jernbaneverket og togselskapa både lokalt og sentralt for å drøfta tiltak for å betra tryggleiken og kvaliteten i togtrafikken. Jernbaneverket samarbeider difor òg med jernbaneselskapa i deira oppfølging av godskundar for å få best mogleg forståing av behova i transportmarknaden. Samferdselsdepartementet har i sitt tildelingsbrev til Jernbaneverket m.a. presisert at det er viktig å sikra nøytrale og opne prosesser i alle fasar av Jernbaneverket sine leveransar av ruteleiger til godsselskapa for slik å leggja tilhøva betre til rette for å få fleire aktørar på sporet. Den viktigaste enkeltfaktoren for å gjera jernbanetransporten meir konkurransedyktig er i dag å få til ei meir punktleg og påliteleg trafikkavvikling. For å oppnå dette arbeider Jernbaneverket, i tett samarbeid med togselskapa, systematisk for å betra punktlegheita og regulariteten. Dette arbeidet har så langt vist seg å gje positive resultat. Samferdselsdepartementet følgjer på si side opp samarbeidet mellom NSB sitt dotterselskap CargoNet, Jernbaneverket og brukarane i eigardialogen med NSB og når det dukkar opp behov som må drøftast særskilt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-01-18:
Sjølv om vi no ser ei svært positiv utvikling, er ikkje driftsstabiliteten i godstrafikken god nok. Dette har samanheng med mange tiår med manglande vedlikehald og fornying av jernbaneinfrastrukturen. Difor har regjeringa valt å prioritera vedlikehaldet svært høgt. Løyvingane til drift og vedlikehald for 2010, 2011 og 2012 ligg om lag 1,3 mrd. kr høgare enn planramma for tilsvarande periode i NTP 2010–2019. Til spørsmålet om å få gjennomslag frå Jernbaneverket si side for dette, er det ingen tvil om at Jernbaneverket er i full gang med å realisera betre skjenegang – det er dét dei brukar pengane til. Vi ser òg forbetring månad for månad.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-01-18:
Lat meg understreka ein gong til: Det å få meir gods over frå veg til bane og sjø er eit viktig mål for denne regjeringa. Vi er djupt urolege i forhold til den utviklinga vi no har sett, at når vi byggjer betre vegar, går det meir gods over på veg i staden for mindre. Dette er noko som vi arbeider kontinuerleg med på ulike felt. Når det gjeld planar i Bergen, må dei inn i ein større samanheng – det kan endåtil vera at det er andre planar frå lokale myndigheiter enn det å følgja opp NSB sine planar. No får vi ei ypparleg moglegheit til drøfting både av Bergen og av andre område i ny Nasjonal transportplan. Samtidig må vi henga på alt vi kan med kortsiktige tiltak.
Bent Høie (Høyre), 2012-01-18:
«Regjeringen Stoltenberg har lagt vekt på at Samhandlingsreformen skal sikre et bedre, mer helhetlig helsetilbud i pasientenes nærmiljø. Ved inngangen til reformen er det imidlertid skapt tvil om videreføring av tilbudene ved sykestuene i Alta og Ål. Dette er tiltak statsråden selv har fremhevet som foregangseksempler på hvordan Samhandlingsreformen skal virke. Hva gjør statsråden for å forhindre at gode lokale helsetilbud blir avviklet som følge av budsjettkutt i helseforetakene?»
Bent Høie (Høyre), 2012-01-18:
Jeg vil la oppfølgingsspørsmålet være knyttet konkret til situasjonen i Alta. Tilbudet i Alta drives av kommunen, men er et spesialisthelsetjenestetilbud, slik også regjeringen omtaler det i Prop. 1 S, statsbudsjettet for 2012. Det som er spesielt, er at Alta kommune nå opplever at Helse Nord vil at Alta kommune skal bruke penger som de nå får for å ta imot utskrivningsklare pasienter, til å betale for pasienter som en fram til nå har vært enige om er pasienter som er på sykestua istedenfor å være innlagt på sykehus, ikke istedenfor å være i kommunen. Det kan ikke være sånn at kommunene tvinges til å bruke de pengene som kommunene nå får for å ta raskere imot sine egne pasienter, til å betale for pasienter som er spesialisthelsetjenestens ansvar.
Bent Høie (Høyre), 2012-01-18:
Statsrådens resonnement hadde vært riktig hvis det var sånn at de pasientene som i dag bruker sykestua i Alta, hadde vært den kategorien pasienter som statsråden her trekker fram. Men det er ikke det som er tilfellet. De pasientene som i dag bruker sykestua i Alta, er sykehuspasienter som får et tilbud i spesialisthelsetjenesten i sin kommune som et alternativ ved at Alta har et eget sykehus. Nå vil kommunen bli pålagt å betale regningen for disse – penger som kommunen hadde planlagt å bruke til å utvide tilbudet i tilknytning til sykestua i Alta, for nettopp å gi et tilbud til de utskrivningsklare pasientene, øyeblikkelig-hjelp-pasientene og de pasientene som kommunen har et ansvar for. Alta kommune har allerede i dag en betydelig underdekning av sykestueplasser i forhold til det som er beregnet behov. Dette kan medføre at det faktisk blir en nedgang i tilbudet. Er dette intensjonen i Samhandlingsreformen?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Med Samhandlingsreformen skal vi forbedre helsetjenesten og skape et bedre helsetilbud, både i sykehus og i kommuner. Over de neste årene vet vi at vi vil bli flere eldre, vi vil bli flere med kroniske sykdommer og med kreft, samtidig vil det bli færre personer som kan gi omsorg. Vi må styrke helsetjenesten for å møte disse utfordringene og være villige til å gjøre endringer og løse oppgaver på en bedre måte for å sikre gode helsetjenester i dag og i årene fremover. Jeg har i oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene i 2012 understreket at endringer i aktiviteten i sykehusene må være i samsvar med at aktivitet blir bygd opp i kommunene. Når det gjelder eksemplene som representanten Høie viser til, har jeg vært i kontakt med Helse Nord RHF og Helse Sør-Øst RHF. Helse Sør-Øst har orientert meg om at de ser Hallingdal Sjukestugu som en viktig arena for samhandling mellom foretaket og de aktuelle kommunene, og at dette er ytterligere aktualisert med Samhandlingsreformen. Det pågår et samarbeidsprosjekt mellom de aktuelle Hallingdal-kommunene og Vestre Viken HF for å utvikle Hallingdal Sjukestugu til et lokalmedisinsk senter. Inntil videre fortsetter driften uendret med samme tilbud. Tilskuddet til sykestuene i Finnmark vil bli videreført de neste tre årene. Helse Nord har informert om at det fortsatt skal være en kostnadsdeling mellom Helse Nord RHF, Helse Finnmark HF og kommunene for å ivareta sykestuedriften, men at dette må ses i sammenheng med midler som tilføres kommunene i forbindelse med Samhandlingsreformen. Dette omfatter midler for utskrivningsklare pasienter og heldøgns øyeblikkelig-hjelp-tilbud i kommunene. Det er ofte de samme pasientene som behandles i sykestuene. Sykestuene i Finnmark er et eksempel på et tilbud regjeringen vil ha mer av i Samhandlingsreformen, og tilskuddet skal som sagt videreføres.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Det skal ikke være slik at man skal betale penger for det som skal være spesialisthelsetjenestens ansvar, utover det som ligger i systemet med kommunal medfinansiering. Det er likevel sånn at når det gjelder tilbudene i både Ål og Alta, er det tilbud som i den utviklingen vi ønsker fremover, mer vil ha en modell av et lokalmedisinsk senter, mens det til i dag i vesentlig grad har vært finansiert av spesialisthelsetjenesten. Det aller viktigste, har jeg lyst til å si – og understreke – er at pasientene får et godt tilbud, og at man, som i dag, finner en god samhandling mellom spesialisthelsetjenesten og kommunene for å få en god fordeling av økonomi osv. når det gjelder det tilbudet som skal gis. Men vi må også ta opp at det er tre finansieringsvirkemidler i Samhandlingsreformen. Det er både de utskrivningsklare, medfinansieringen og øyeblikkelig-døgnhjelp-tilbudet. Dersom kommunen får overført penger i forbindelse med disse, må også de kunne brukes for å finansiere disse veldig viktige og gode tilbudene.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-01-18:
Som jeg sa i den første setningen i det første svaret mitt, skal Samhandlingsreformen gjøre at vi får et bedre tilbud. Jeg er helt enig med representanten i at disse tilbudene, som i Ål, som jeg kjenner godt, og det samme med senteret i Alta, er veldig viktige tilbud for lokalbefolkningen. Det er lange avstander, og de gir et særdeles viktig og trygt helsetilbud. Så sa jeg som svar på spørsmålet om situasjonen i Alta at det vil bli videreført i sin nåværende form, i hvert fall i tre år til. Det som i hvert fall er viktig, er at vi viderefører tilbudet og finner en god måte å finansiere det på, og at det ikke skal bli en kasteball mellom kommunen og spesialisthelsetjenesten. Her må man finne gode løsninger. Men man må også se at hvis det er finansiert opp gjennom at dette er noe som kommunen skal betale i andre sammenhenger, må jo også kommunen være med på å finansiere en annen type tilbud, og så får man finne gode løsninger på det. Det viktigste for befolkningen er at tilbudet må finnes, for vi vil ha flere av denne typen tilbud.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
Det er riktig som Gunnar Gundersen sier, at av rovviltforliket av 17. juni framgår det at dagens bestandsmål for ulv ligger fast inntil en avtale med Sverige er oppnådd. Rovviltforliket legger også til grunn at den skandinaviske ulvebestanden er sterkt truet av innavl. På basis av dette og rovdyrforliket har det vært holdt flere møter mellom statssekretær Heidi Sørensen i det norske miljøverndepartementet og statssekretæren i det svenske miljøverndepartementet for å diskutere forvaltningen av ulv, og spesielt hvordan de to landene har arbeidet for å bedre situasjonen. La meg også legge til at jeg har tatt opp spørsmålet med to svenske miljøvernministre. Det har vært skifte av miljøvernminister i Sverige, så saken er tatt opp både med den forrige og den nåværende. Det er også diskutert med Finland, i og med at det kan være aktuelt med samarbeid med Finland i denne situasjonen. Disse samtalene har hatt som formål å legge grunnlag for senere forhandlinger om fordeling av grenserevir. I dag inngår som kjent ynglingene i grenserevirene ikke i bestandsmålet på norsk side, men i sin helhet som del av det svenske bestandsmålet. Utgangspunktet for forhandlingene med svenske myndigheter er at grenseulv skal regnes inn i det norske bestandsmålet med en faktor på 0,5. Dette har grunnlag i regjeringserklæringen, Soria Moria II, og ble vedtatt av Stortinget gjennom rovviltforliket. Som det står i rovviltforliket punkt 4.2, skal forhandlingene med svenske myndigheter starte umiddelbart etter at Sverige er ferdig med sin rovdyrutredning. Det er varslet at den vil være på plass 1. april 2012. Etter dette vil regjeringen starte forhandlingene om grenseulv med svenske myndigheter. Det er altså ikke startet noen forhandlinger med Sverige, men det har vært sonderinger for å legge grunnlag for forhandlinger. Det er også derfor jeg ikke har sett noen grunn til å informere Stortinget, siden forhandlingene ikke har startet. De møtene statssekretærene har hatt, og skal ha utover våren, er å anse som forberedende møter. Som grunnlag for videre arbeid undertegnet statssekretærene to dokumenter i sitt møte i august i fjor. Det ene dokumentet omtaler en intensjon om større samarbeid mellom Sverige, Finland og Norge når det gjelder rovvilt. Det andre dokumentet omtaler forvaltning av genetisk viktige individer av ulv, kommunikasjon og informasjon mellom landene, DNA-analyser og bestandsovervåking, jakt/felling, forvaltningsmerking og forskning. Dette er i tråd med rovviltforliket, hvor det bl.a. står at forlikspartene ser det som naturlig å samarbeide med våre naboland om forvaltning av relevante rovdyr. Samarbeid med Sverige for en mer genetisk robust ulvebestand er en sentral intensjon i dokumentet. Vi er ikke der i dag at vi har formelle forhandlinger eller en bindende avtale med Sverige om ulveforvaltningen, men vi regner med å komme i gang med dette etter 1. april når Sverige er ferdig med sin rovdyrutredning.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
La meg for det første understreke at vi opererer på basis av full åpenhet. Ethvert tema Stortinget ønsker innsyn i, skal vi selvfølgelig skaffe Stortinget informasjon om. Nå ønsker vi ikke å plage Stortinget med unødvendige detaljer, men i hvert tema har Stortinget selvfølgelig full rett til innsyn, og det skal det få. Vi skal sikre det. Når det gjelder spørsmålet om utsetting av valper fra dyreparker, har vi markert en skepsis til det. Vi er redd for at det utvanner skillet mellom tamme individer og ville dyr, og har markert en skepsis til dette. Men det er selvsagt noe Sverige er helt fri til å bestemme om de ønsker å gjøre, men vi har altså markert en skepsis. Et annet tema som kan komme opp, er eventuell utsetting av ulver fra Finland og Russland, eventuelt ulver som har kommet til andre deler av Norge, og som blir flyttet. Dette er et av de temaene vi godt kan komme tilbake til. En positiv side ved det vil være at vi får et større antall genetisk verdifulle individer, slik at vi slipper å gå til ytterligheter for å beskytte et enkelt individ, som vi gjorde i forbindelse med Galventispa.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-18:
La meg først si at jeg opererer på basis av rovdyrforliket. Det håper jeg også Gunnar Gundersen gjør. I rovdyrforliket er det klart at vi skal beskytte ulver i Norge ut fra den forutsetning at ulv er truet, og at vi også skal ha en norsk ulvestamme. Det ville vært fint om Gunnar Gundersen bidrar til å skape forståelse for det. Så er jeg enig i at det ikke er uproblematisk å flytte individer fra Finland til Sverige og Norge. Noen få individer har kommet hit etter naturmetoden, selv om det er et vanskelig område og med betydelige konflikter med rein og andre hvis man går gjennom Nord-Sverige og inn, men det er flere som har tatt seg inn ved naturmetoden. Det betyr at det er en mye større genetisk variasjon nå enn det var da vi drev med Galventispa. Svenske myndigheter er skeptiske til å flytte ulven på grunn av rabies og mener det da bør være en betydelig karantenetid. Slik jeg oppfatter finske myndigheter, mener de at det ikke er rabies i Finland. Dette er til sjuende og sist et faglig spørsmål som må avklares gjennom diskusjon. Jeg er veldig glad for at Gunnar Gundersen synes det er positivt at vi også er i dialog med Finland om dette og kan se i hvert fall et trepartssamarbeid – og kanskje vi også etter hvert får Russland med.
Svein Harberg (Høyre), 2012-01-18:
«Handlingsrommet i universitets- og høyskolesektoren er under press. Det er nødvendig å se på alle kostnader. Tidsskriftsabonnement har hatt 300 pst. prisøkning de siste 6 år. Dette er avgjørende hjelpemidler, særlig for forskerne. Kostnadene kan reduseres gjennom å fremforhandle et samlet abonnement for sektoren. Til TV 2 svarer statsråden imidlertid at dette må den enkelte institusjon ordne selv. Hva er grunnlaget for at statsråden ikke føler ansvar for å hjelpe sektoren med å redusere de grunnleggende kostnadene til slike abonnement?»
Svein Harberg (Høyre), 2012-01-18:
Takk til statsråden for svaret. Det er alltid et godt utgangspunkt at en har en felles forståelse for utfordringen. Det føler jeg at vi har i denne saken. Så er det riktig at det er noen ordninger. Bekymringen er at det er deler av universitets- og høyskolesektoren som føler at de ikke blir ivaretatt med hensyn til dette. Det er derfor godt å høre at statsråden sier at dette vil de gripe fatt i. Jeg sa spøkefullt til statsråden da vi møttes i går, at jeg oppfatter at tv-spørsmålet kom litt bardus på, kanskje, og at en ikke fikk et utfyllende svar. Nå har vi fått det her, og det er veldig bra. Så kunne vi hatt en lang debatt om hvordan de som utgir disse publikasjonene, benytter den situasjonen de er i, men det er vel en debatt som hører hjemme i en annen komité og i et annet departement. Jeg leser statsråden dit hen at hun nå aktivt vil se på hvordan man kan følge opp disse publikasjonene, og det er vel en statsråds oppgave å legge til rette for disse ordningene når de ikke fanges opp av Cristin-ordningen.
Svein Harberg (Høyre), 2012-01-18:
Igjen takk for konstruktivt svar. Jeg føler at dette er et skritt i riktig retning. Det er likevel en utfordring. Handlingsrommet til universiteter og høyskoler har vært og er under press, ikke minst fordi det er store økninger i de grunnleggende kostnadene. Det har vært i hvert fall antydet og delvis vist gjennom Handlingsromutvalgets rapport at økningen i tilskuddene til sektoren ikke har fanget opp de økte kostnadene. Spørsmålet mitt da er om statsråden – når vi ser at det er 300 pst. økning av denne biten, som er en betydelig kostnad – kan love at hun også i revidert budsjett og i forberedelsene til neste budsjett vil se på de grunnleggende overføringene til universiteter og høyskoler for å fange opp disse prisstigningene.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Det er hyggelig å høre at representanten i dag sier at Fremskrittspartiet er opptatt av å bekjempe den ufrivillige deltiden. Det reflekteres sjelden i Fremskrittspartiets merknader og voteringer i Stortinget, men jeg er glad for at representanten i dag sier at det skal det bli en endring på. Som sagt er det mange tiltak som må til for å redusere den ufrivillige deltiden. For å få dette til går vi i dag så langt vi kan gå når det gjelder å bruke lovverket. Så er mye av jobben opp til partene i arbeidslivet. Organiseringen på den enkelte arbeidsplass er også viktig. Men det er ingen tvil om – og det har vi fagbevegelsen med oss på – at denne regjeringen har tatt et krafttak mot ufrivillig deltid. Jeg registrerer også at når det kommer til merknader, og voteringer i Stortinget, er dessverre ikke Fremskrittspartiet med på den kampen.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Jeg kan forsikre representanten Røe Isaksen om at min og Arbeiderpartiets representanters kalendere er fulle av avtaler med alle partene på arbeidstakersiden i Norge. Det er ikke slik at Arbeiderpartiet og regjeringen kun snakker med LO. Det er et mantra vi hører fra høyresiden hele tiden. Det medfører ikke riktighet. Vi har stor tro på – og stor respekt for – trepartssamarbeidet, men det bør ikke overraske noen at Arbeiderpartiet og LO, som den faglige og politiske delen av arbeiderbevegelsen, har samme mål og en historie som tilsier at vi går i samme retning og har utstrakt kontakt. Men det hindrer ikke like god kontakt og like god dialog med de andre arbeidstakerorganisasjonene.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Det er riktig at Arbeiderpartiet er opptatt av at vi skal ha fleksibilitet for arbeidstakere og bedrifter i forhold til arbeidsmiljøloven. Vi diskuterer hele tiden endringer i arbeidsmiljøloven og arbeidstidsbestemmelsene, som her tas opp. Men hvis vi skal gjøre endringer i arbeidstidsbestemmelsene, gjør vi det ut fra reelle behov ute i arbeidsdagen til folk. Vi har meget fleksible arbeidstidsordninger i dag. For eksempel er det sånn at «drømmeturnuser», som representanten tar opp, noen steder mer er normen enn unntaket. Det er fordi ordningen fungerer. Hvis man bruker mulighetene innenfor arbeidstidsordningene og søker om unntak, får man de arbeidstidsordningene man vil ha. Men det er ett viktig prinsipp for oss i Arbeiderpartiet, og det er at den ansatte selv – enten gjennom sin egen stemme direkte opp mot arbeidsgiver eller gjennom tillitsvalgte – skal ha retten til å si nei. Vi tror ikke vi får et bedre arbeidsliv der det blir lettere å få kvinner, eller menn, til å jobbe og kombinere familieliv og barn og arbeidsliv, dersom arbeidsgiver får mer makt til å presse ubekvemme arbeidstidsordninger over på arbeidstakeren.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Representanten Røe Isaksen var opptatt av ikke å stå stille, men å gå framover og å møte nye utfordringer i arbeidslivet med nye tiltak. Sosial dumping er kanskje ikke et nytt fenomen, men omfanget har økt den siste tiden. Her ser vi nok en gang at Høyre stritter imot når regjeringen foreslår offensive og virkningsfulle tiltak mot et stort problem. Vi hadde gjennomført en av to handlingsplaner mot sosial dumping før Høyre i det hele tatt erkjente sosial dumping som et problem. Vi ser det igjen i salen i dag, at når det kommer til viktige tiltak som kan få bukt med forskjellsbehandling i lønns- og arbeidsvilkår, stemmer Høyre imot. Hvorfor er det slik at Høyre ikke anerkjenner og er med på å gi f.eks. Arbeidstilsynet de verktøyene de ønsker og trenger for å kunne sanksjonere mot verstingene i bransjen, som vi ser gjentatte ganger bryter akseptable lønns- og arbeidsvilkår?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Jeg kan minne om at Høyre har stemt for en del forslag, men stemt imot de forslagene som har fungert. Dette er evaluert bl.a. av Fafo, og svarene er klare. Vi ser det igjen i dag. Selv om Høyre går inn for likebehandlingsprinsippet i den neste saken, stemmer Høyre mot de virkemidlene som skal få likebehandlingsprinsippet til å bli reelt. Røe Isaksen nevnte godt organisert arbeidsliv som et virkemiddel mot sosial dumping. Hvordan har det seg da at representanten Røe Isaksen og Høyre er for å kutte i fagforeningsfradraget, som er et godt virkemiddel for å få opp organisasjonsgraden, mens arbeidsgiverne på sin side fortsatt skal kunne få lov til å trekke fra sin del?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Jeg registrerer at representanten Isaksen må ti år tilbake for å finne eksempler på at Arbeiderpartiet ikke har lyttet til arbeidsorganisasjonene. Vi har eksempler fra dagens debatt og voteringen som snart kommer, på at høyresiden heller ikke gjør det. Vi har rekordhøy sysselsetting, skapt 300 000 flere arbeidsplasser, samtidig som vi har styrket arbeidstakernes rettigheter. Vi har ført en aktiv kamp mot sosial dumping, og vi troner samtidig i toppen av de indeksene som sier noe om hvor det er godt å drive næringsliv. Vi har en arbeidsmiljølovgivning som sikrer fleksibilitet og trygghet samtidig. Det er dette høyresiden nå vil eksperimentere med. Det opposisjonen her i dag er enig om, er, bekymringsfullt nok, mer midlertidighet, en forskyvning i maktforholdene i arbeidslivet – mer makt til arbeidsgivers hender på bekostning av arbeidstakers – og ikke minst en fortsatt motstand mot å føre en aktiv kamp mot sosial dumping. Men det opposisjonen ikke er enig om, er minst like bekymringsfullt. Alt dette gir grunn til å advare sterkt mot at de noen gang skal få muligheten til å forhandle fram en ny arbeidslivspolitikk, for den arbeidslivspolitikken vil ikke ligge i skjæringspunktet mellom Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. Nei, tvert imot. Den politikken vil ligge i skjæringspunktet mellom Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre. I sum tror jeg også debatten og forslagene som ligger i innstillingen i dag, viser at det vil føre til et drastisk endret arbeidsliv. Det har blitt framsatt mange påstander om arbeidstidsordningene under dagens debatt. Ingen av de eksemplene opposisjonen har trukket fram, verken i dag eller i den offentlige debatten ellers, er loven til hinder for i dag. Bruker man lovens muligheter, gir det ikke slike tullete utslag som åpenbart virker urimelige. Loven er fleksibel og gir muligheter til å jobbe fleksibelt. Arbeiderpartiet er opptatt av at det skal være sånn. Vi sier ikke at noe er hugget i stein, vi endrer gjerne på ting dersom det er til beste for arbeidstakerne. Derfor har vi nå sagt at vi ser på den tidsperioden man kan få unntak fra arbeidstidsreglene for, vi ser på om den kanskje kan utvides. Vi er villige til å gjøre forbedringer. Men vi vil aldri gå inn på opposisjonens banehalvdel og ta fra tillitsvalgte retten til å si nei. Jeg ber representanten Flåtten sette seg inn i sitt eget partis merknader til meldingen, for det er i realiteten det som er forskjellen mellom opposisjonen og posisjonen.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-06-07:
Det er ingen tvil om at undertonen i Fremskrittspartiets politikk, slik vi ser den i innstillinger og i vedtak her i Stortinget, og også i retorikken ute i det offentlige rom, bærer preg av en undertone, som sier at fagbevegelsen definitivt har for mye makt og for mye innflytelse. For Fremskrittspartiet er det tilsynelatende et problem at folk er med i et interessefellesskap og på den måten sammen oppnår bedre lønns- og arbeidsvilkår enn det de ville gjort alene. Det er historieløst å kjempe imot noe slikt. Det er historieløst ikke bare i forhold til hele den norske modellen og de gode resultatene som den har skapt, det er også historieløst overfor alle de fagorganiserte, som hver eneste dag gjør en jobb som har skapt disse resultatene. Derfor er ikke Fremskrittspartiets angrep her i Stortinget på det organiserte arbeidslivet – gjennom å ville svekke fradragsrettigheten, gjennom å åpne opp for mer midlertidighet, gjennom å stemme imot tiltak mot sosial dumping – overraskende. Det er ikke bare et angrep på god politikk som har gitt resultater. Det er ikke bare et angrep på fagbevegelsens hardt framkjempede rettigheter, det er et angrep på oss alle og på det norske samfunnet på den måten vi kjenner det – godt samfunn, høy sysselsetting, god velferdsstat, høy grad av fleksibilitet. Det er dette Fremskrittspartiet i realiteten kjemper imot når de velger å se på fagbevegelsens makt som et problem.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Regjeringa har hatt stort fokus på ufrivillig deltid, og det er veldig bra. Det er noko Framstegspartiet faktisk også støttar. Men den store utfordringa i framtida er å få fleire som jobbar frivillig deltid, til å jobba meir, og då helst heiltid. Kva for grep vil regjeringa ta når det gjeld dette?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Eg har lyst til å snu det litt opp ned. Eg vil seia at kanskje blir det kortare dagar. Vi har sagt at vi vil setja ned ein arbeidstidskommisjon som vil sjå på ulike måtar å ha eit fleksibelt arbeidsliv på, ikkje minst i forhold til arbeidstakar, som bl.a. er i tidsklemme, og som kanskje ynskjer å få kortare dagar den eine veka og lengre dagar den andre veka. Det er å tilpassa enkeltindividet, noko vi synest er veldig positivt.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Eg tek opp dei forslaga som Framstegspartiet står åleine om, eller er medforslagsstillar til. For meg blir det litt feil å kommentera min eigen kollega sine utsegner frå ein god del år sidan. Eg kan berre snakka for meg sjølv. Eg meiner framleis at midlertidige tilsetjingar er veldig bra å bruka der det er moglegheit for det. Sjølvsagt har vi som mål at det skal vera fast tilsetjing, men vi har eit arbeidsliv og eit næringsliv som ofte er ute etter folk til prosjekt. Dei har andre moglegheiter når det gjeld det økonomiske, dei må sjå på det økonomiske i forhold til å få arbeidsplassar på sikt og ikkje minst det å sleppa andre grupper til i samfunnet. Det er veldig positivt det regjeringa no gjer, med nettopp desse midlertidige tilsetjingane for enkelte grupper. Det synest eg er veldig bra for å få flest mogleg ut i arbeidslivet.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Eg trur det handlar om å snakka litt med folk rundt omkring. Eg har vore i arbeidslivet sjølv, og eg veit om folk som har kome inn på midlertidig tilsetjing. Dei har fått vist seg, dei har fått brukt evnene sine, dei har sett at dette er deira sjanse. Det har ført til at dei faktisk har fått fast tilsetjing – sjølv om bedrifta faktisk ikkje hadde tenkt å oppretta nokon faste stillingar fordi dei først ville sjå utviklinga. Men dette har faktisk resultert i faste stillingar, og det gleder meg svært, og derfor har eg slik tru på det.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Statsråden nemnde sjølv kor viktig det er å ha eit lågt sjukefråvær, og ikkje minst å ha gode tiltak når det gjeld det. Men det er ein «sjuk» forskjell, vil eg påstå, noko forskinga også viser: Menn blir sjuke av jobben, kvinner blir sjuke av heimen. Ønskjer statsråden ei endring i denne stabile utviklinga, eventuelt med kva tiltak?
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Samfunnet vårt er faktisk blitt avhengig av bemanningsbransjen, men då ein bransje som er seriøs og velfungerande på lik linje med andre aktørar i arbeidslivet. Bransjen står i dag for meir enn 1 pst. av årsverka i Noreg. Bransjen står for effektiv levering av arbeidskraft i mange næringar, noko som er bra for landet, arbeidslivet og arbeidstakarane. Mange unge startar arbeidslivet sitt gjennom eit vikarbyrå – dette for å finna ut kva ein ønskjer og vil vidare. Nokre blir verande i vikarbyrå, fordi dette livet faktisk passar dei best med tanke på arbeidsmengda, fleksibilitet og nye arbeidsplassar, som gir auka kompetanse om ulike arbeidsgivarar. Og det er ein god del som er fast tilsette i vikarbyrå i dag – det skjer faktisk. Det har vore fleire oppslag i media der ein har avdekt uverdige arbeidsforhold i bemanningsbransjen, noko som igjen har ført til avsløringar av like grov karakter både hos desse og i det offentlege. Det har no vore ei storstilt opprydding i dette, og det er nesten slik at vi håpar at no skin det av alt. Vikarar og andre arbeidstakarar skal ha dei same arbeidsvilkåra. Det er vi opptekne av òg. Likevel er det slik at vikarbyrådirektivet vil gi enda høgare status og anerkjenning av vikarbyråa både hos arbeidsgivar, arbeidstakar og bestillar, noko som er bra og svært viktig. Som statsministeren òg har sagt – det har vore mykje skryt av statsministeren i dag, men vi skal skryta når det er grunn til det – vi som er for direktivet, er jo det fordi vi meiner at det styrkjer rettane til vikarane. I dagens Noreg, som står på sidelinja i forhold til dei store arbeidsutfordringane i delar av Europa, vil ei innføring av direktivet vere med og gi til kjenne ei støtte til ei felles einigheit som er ein viktig reiskap i kampen for arbeidstakarar over heile Europa, noko eg faktisk trudde var viktig også for dei partia som i dag stemmer mot dette. Framstegspartiet ønskjer eit anstendig arbeidsliv, som også inkluderer bemanningsbyråa. Derfor støttar vi vikarbyrådirektivet.