Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-01-09:
Dette syns jeg har vært en interessant og til dels overraskende debatt. Jeg må nesten si at jeg syns det var artig at Senterpartiet ble spurt om hvordan vi holder ut med den distriktspolitikken som denne regjeringa fører. Det sier altså et parti som f.eks. vil kutte Nord-Norge-tilskuddet. Jeg må bare si at jeg gleder meg innmari til et glødende engasjement for distriktslandbruket. Det vil vel komme ved neste korsveg, får vi håpe. I denne debatten beskrives det også mye historie – det er riktig – iallfall sett med ulike politiske briller. Jeg vil prøve å være framtidsretta. Jeg tenker at det er viktig for oss at vi får lagt ting bak oss, uansett hvilken politisk oppfatning vi har, og at vi må tenke framover. Denne interpellasjonen, slik jeg leser den, har veldig mange elementer i seg – og jeg kan plukke dem fra hverandre. Jeg kan lese finanskrise, jeg kan snakke om kommuneøkonomi, fagorganisasjoner, øremerka midler, tilpassa opplæring og nedlegging av skoler. Det går ikke an i et fire minutters innlegg å komme inn på alt dette. Mye er allerede sagt. Jeg vil ta tak i noe av det som interpellanten er opptatt av, bl.a. det at fagorganisasjonene ønsker øremerka midler. Det finner jeg helt rimelig. De vil sjølsagt skjerme sin sektor i budsjettsammenheng. Det er forståelig, og det er godt ment. Fagforeningene gjør jobben sin. Men politikere er nødt til å tenke sektorovergripende – de må rett og slett tenke helhet – og da vil som regel rammetilskudd være riktigere enn øremerka midler. Så vidt jeg husker, nevnte statsråden i innlegget sitt at øremerka midler kan være et godt virkemiddel når det gjelder nye nasjonale, prioriterte tiltak. Det er jeg enig i. Barnehageutbygging er ett eksempel. Tidligere har en med hell brukt øremerka midler i opplegg når det gjelder omsorgstjenester for eldre. Generelt sett mener Senterpartiet at en bør være tilbakeholden med denne type tilskudd. Det vil heller ikke være riktig med tanke på lokaldemokratiet. Kommuner er forskjellige og har ulike behov. Interpellanten er bekymra for tilpassa opplæring. Det går det an å være enig i, og det er mange av oss som er enig i at det er alvorlig. Jeg mener at det ikke nødvendigvis er noen sammenheng mellom øremerka tilskudd og tilpassa opplæring. I to stortingsmeldinger denne perioden er det fokusert på skolen og skolehverdagen. Jeg tenker sjølsagt på St.meld. nr. 16 for 2006–2007, Tidlig innsats …, og St.meld. nr. 31 for 2007–2008, Kvalitet i skolen. Jeg har faktisk lyst til å sitere litt fra kap. 6.3.4 i St.meld. nr. 16. Kapitlet heter Tilpasset opplæring. «Utvikling og læring i skolen skjer i møtet mellom eleven, læreren og fagenes innhold. Læreren er ansvarlig for at elevens møte med skolen blir positivt, slik at det vekker faglig interesse, gir motivasjon og fører til læring.» Det er skrevet mye om dette, som er veldig bra. Så kan en si: Det er naturligvis lett å få til en stortingsmelding med vakre ord, men det er skolehverdagen som teller. Det er jeg også enig i. Men mitt poeng er at læreren er helt sentral når det gjelder å få til tilpassa opplæring. Dette er personavhengig, kanskje mer enn det burde være. Skoleledelsen og lokalpolitisk ledelse bør mer inn i bildet. Dette vet vi fungerer fint noen steder, men det er ikke implementert på alle skoler og i alle kommuner. Ting tar for lang tid, og det er derfor bra at det blir mer tilsyn i skolen. I tillegg blir det fra høsten, fra første til fjerde trinn, en forsterket opplæring i norsk og matte. Vi får et system for videreutdanning av lærere og en skolelederutdanning for nytilsatte rektorer og for rektorer som ikke har lederutdanning. Dessuten er jo stortingsmeldinga om lærerutdanning rett rundt hjørnet. Til sist, fra min tid som lokalpolitiker: I vår kommune skulle det legges ned en skole som hadde rundt 25 elever, og det smerter som regel. Men det kom uventet drahjelp. Rektor Solberg, som var ved skolen, ønsket seg større forhold og ville slutte, og da sa foreldrene: Hvis Solberg slutter, kan vi like godt legge ned hele skolen. Å lage en regel ut fra denne historien er neppe riktig. Men det er et relevant og godt eksempel på at lærerens innsats er av uvurderlig betydning.