Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-02:
Jeg må tilstå at jeg er mer enn gjennomsnittlig engasjert og interessert i de sakene vi i dag behandler. Det har selvfølgelig sammenheng med at dette er ekstremt viktige samfunnsområder som er bærende i vår velferdsstat, men også fordi jeg har en yrkesbakgrunn fra Aetat, som er blitt en del av Nav. Jeg vil også rose saksordføreren. Det har vært en meget interessant prosess vi har vært gjennom, med en grundig høring med brukerorganisasjoner, ansattes representanter, administrativ ledelse og tre tidligere statsråder. Selv har jeg i tillegg brukt mye tid på å snakke med ansatte i Nav-systemet, kommunisere med dem pr. korrespondanse – mail, brev osv. – og jeg har også besøkt flere Nav-kontorer, i likhet med hva jeg skjønte representanten for Kristelig Folkeparti har gjort. Innledningsvis noen ord om Navs arbeidslivssentre. Dette er jo en relativt liten del av Navs virksomhet, men en viktig aktør i arbeidet med å skape et inkluderende arbeidsliv. Sentrene skal bidra til å redusere sykefraværet, få flere med redusert arbeidsevne i arbeid og hjelpe til slik at de beholder arbeidet samt å få eldre til å stå lenger i arbeid. Jeg registrerer at undersøkelsen sier at virksomheten har en marginal effekt. Det reises også tvil om prioriteringen og systematikken for virksomheten. Det viser seg bl.a. ved at virksomheter med høyt sykefravær bare i begrenset grad har mottatt en større andel av tjenestene fra arbeidslivssentrene enn bedrifter med mindre problemer på dette området. Når det gjelder andre forhold som bør bemerkes, er det jo oppsiktsvekkende at 693 bedrifter har sagt seg villig til å tilby IA-plasser i 2008, mens bare 96 plasser er benyttet. Undersøkelsene viser videre at arbeidslivssentrene i liten grad har prioritert tiltak for å øke den reelle pensjonsalderen, og at bruk av ressurser til dette formålet er redusert i løpet av 2008. Når vi i denne salen har varme ord om seniorpolitikk og om å få folk til å stå lenger i yrkeslivet, blir det selvfølgelig nedslående å lese denne type rapporter. Det er også manglende informasjonsflyt og samhandling mellom sentrene og Nav lokal om hvilke IA-bedrifter som bør prioriteres. Rapporten tar også opp IKT-utfordringer på området, bl.a. at registreringspraksisen ikke er enhetlig. Undersøkelsene har også avdekket svakheter i forvaltningen av tilretteleggingstilskuddet. I sum er altså dette en relativt begredelig rapport, og det er helt åpenbart at det er behov for å styrke ledelsen og virksomheten på dette området. Så noen generelle kommentarer rundt Nav når det gjelder Dokument 1 Tillegg 2 for 2009–2010. Jeg har stor forståelse for at det i den perioden man har vært igjennom, ikke har vært greit å være Nav-ansatt, med alle de negative oppslag man har sett i avisene, i leserbrevspalter, og med klager fra publikum generelt. At dette kan ha bidratt til et høyt sykefravær, ser jeg heller ikke bort fra. I de samtaler og under de besøk jeg har hatt på Nav-kontorer, har det kommet frem mye interessant, og av de tingene som det ser ut til at mange har sterke meninger om, er det forhold at man tjener to herrer – altså kommunen og staten. Dette kompliserer den daglige driften, hevdes det, og bidrar i stor grad til mange av de utfordringene man har. Jeg har registrert at statsråden er i gang med å se på den problemstillingen. Dette ble også påpekt av representanten for Kristelig Folkeparti, som hadde besøkt et Nav-kontor hvor kommunen var i tredje etasje og staten var i fjerde etasje – så vidt jeg husker fra hans innlegg. Det viser jo at man har en lang vei å gå på dette området, og muligens kan man ikke løse det problemet før man får én felles eierstruktur og ledelsesstruktur. Dette med lang saksbehandlingstid er selvfølgelig et problem, ikke bare for dem som jobber i Nav, og som har store saksmengder, men også selvfølgelig – og helt sentralt – for dem som trenger disse pengene, som har krav på disse pengene, og som må vente lenge på avklaring av sine forskjellige søknader til Nav. Under mine besøk i Nav må jeg si at det mest oppsiktsvekkende for en som er vant til moderne datasystemer – slik som vi bl.a. har her på Stortinget – var å se IKT-systemene man kjørte, bl.a. Infotrygd. På arbeidssiden er det ikke så verst, men på trygdesiden synes jeg det var direkte oppsiktsvekkende å se dataløsninger som skriver seg fra 1980-tallet – som i datasammenheng er å anse som antikvarisk og utdatert. Dette gjør selvfølgelig at man får en ineffektiv virksomhet, at man svekker tilbudet til brukerne, og at det også blir utfordringer for de ansatte. Til slutt et par bemerkninger: Under den kontrollhøringen vi hadde, merket vi oss at tidligere statsråd Dag Terje Andersen gjorde det klart at han raskt etter å ha tatt over som statsråd etter Bjarne Håkon Hanssen i juni 2008, innså at rutinene for internkontroll i Nav var for svake. Han gjorde det videre klart at det var behov for å iverksette en rekke tiltak for å rette opp disse svakhetene vinteren 2008/2009. Dette avslører jo noe relativt essensielt, nemlig at det er kritikkverdige forhold rundt det arbeidet som statsråd Hanssen utførte i sin virksomhet. Helt til slutt: Jeg har stor respekt for saksordførerens påpeking av at vi som storting ikke skal blande oss inn i hvilke personer Regjeringen ansetter. Samtidig må det være betimelig i denne sak – som er så stor og viktig for Norge – å påpeke at den mest stabile faktoren i Nav under hele reformperioden har vært Navs direktør, og at denne således er sentral i det vi nå diskuterer. Det må være lov å stille spørsmål om når nok er nok. Det er helt åpenbart at man med en slik rapport som er avgitt, og som vi behandler i dag, ikke i noen annen type virksomhet – offentlig eller privat – ville fått lov til å fortsette i sin jobb. Så jeg må stille meg uforstående til at man ikke velger å bytte mannskap her.