Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2013-06-18:
Et av Arbeiderpartiets viktigste mål, historisk og for framtiden, er å bygge landet. Derfor har vi levert to nasjonale transportplaner som begge har overgått hva som var forventet. Derfor har vi overoppfylt den forrige og den inneværende transportplanen. Derfor skal vi også levere på den transportplanen som vi skal vedta senere i dag – eventuelt i morgen. Det er ingen selvfølge at regjeringer overoppfyller sine egne samferdselsløfter, og det er det noen her i salen som vet litt om. Høyre la listen lavt mellom 2001 og 2005 – og reiv. Vi har lagt listen vesentlig høyre, og så høyere, og så høyere, og som en Sotomayor kommer vi oss over med god margin. Så har man Fremskrittspartiet, som i denne konkurransen legger listen så høyt at de ikke engang kommer til å nå opp til den. Dødt blir det likevel. Så skal jeg være den første til å innrømme at vi har store uløste oppgaver. Vi har et behov for både nye og bedre veier. Jernbanen har et stort behov for modernisering og storstilt utbygging. Men vi er i gang. Alt skjer ikke i morgen, til neste år, eller de neste ti årene, men det bygges og vedlikeholdes mer enn på svært lenge. Det tenkes nytt, mer helhetlig, mer sammenhengende, mer forutsigbart og mer effektivt. Høyre snakker om nye og moderne løsninger, mener OPS og skyver regningen over på framtidens skattebetalere og bilister. Arbeiderpartiet leverer nye og moderne løsninger og tar regningen selv i spleiselag med dagens bilister. Store utbygginger som vil forandre Norge, står foran oss, og mindre tiltak, som betyr mye for dem det gjelder – næringsliv og folk. Med den gjeldende transportplanen kom jernbanen fram fra skyggen igjen. Etter å ha vært oversett og forsømt i mange år, er det nå vilje til å satse på toget som transportmiddel igjen. Jernbanen på sitt beste har den egenskapen at den flytter store mengder mennesker og gods på en effektiv, sikker, miljøvennlig og arealeffektiv måte. Norsk jernbane lever ikke opp til sitt beste nå, men det er i ferd med å snu. Togene er mer i rute, og det er færre innstillinger nå enn det var for kun få år siden. Antallet kilometer med nytt dobbeltspor øker, antallet passasjerer går opp, nye moderne togsett ruller inn på sporene hver tredje uke. Det er en ny vår for jernbanen, om få år slår den ut i full blomst. Arbeiderpartiet er i gang med dobbeltsporutbyggingen i intercitytriangelet. I denne nasjonale transportplanen setter vi årstall for når vi vil være ferdig. I 2026 legger vi opp til dobbeltspor mellom Hamar, Tønsberg og Fredrikstad. Målet er full intercityutbygging i 2030. Det vil si, målet er ikke dobbeltspor, men det er hva dobbeltsporet bidrar med – av redusert reisetid, mer kapasitet, reduserte transportkostnader. Byene og stedene langs strekningene vokser. Vi trenger en jernbane som kan få folk trygt og effektivt fram, og som legger til rette for et annet bo- og arbeidsmarked som avlaster de mest sentrale områdene. Ikke minst er intercity viktig for godstransporten. Jeg ser at flere av opposisjonspartiene mener det går for tregt med oss. Men deres alternative transportplaner er ikke i nærheten av å stille opp med det som trengs for å nå sine egne tidfestinger. Høyres tidfesting av InterCity er for øvrig lik vår. Det kommer jeg tilbake til i et senere innlegg. Jernbanen er spesielt viktig på Østlandet Men også i andre deler av landet vil det skje store ting for jernbanen: elektrifisering av Trønderbanen og Meråkerbanen, ny tunnel under Ulriken og dobbeltspor Bergen–Arna. Vossebanen skal gis et løft. Alnabruterminalen skal moderniseres og utvikles. Det skal på plass tiltak som gjør det mulig med flere og lengre tog på Ofotbanen. Det legges opp til kapasitetsøkende tiltak som krysningsspor på en rekke andre banestrekninger. Flere milliarder skal brukes på det nye felleseuropeiske signalsystemet. Som grunnlag for neste NTP om fire år vil vi ha fortgang i planleggingen av Ringeriksbanen, og vi vil planlegge en sammenkobling av Vestfoldbanen og Sørlandsbanen. Utredning av dobbeltspor mellom Stavanger og Egersund betyr mye i en del av landet som vokser enormt. Dette er en nasjonal transportplan – også for jernbanen. Ikke minst legges det opp til vesentlig mer vedlikehold og fornyelse av den banen vi allerede har. Det hjelper fint lite med nye spor når de vi har, ikke blir skikkelig tatt vare på. Dette er kanskje det området som har vært mest forsømt de siste tiårene. Det har skjedd et løft, og det vil løftes videre i årene som kommer. Og vi må få mer gods på bane. I transportplanen foreslås en rekke tiltak som vil kunne øke godsvolumene på bane med opp til 50 pst. Det har vært utfordringer siden finanskrisen ga det en «dip», og jernbanen har slitt med å være pålitelig. Tiltak som kan øke volumene opp mot 50 pst. er ambisiøst på vegne av gods på bane, men så ambisiøse er vi nødt til å være. Og vi ser sammenhengen mellom bane, vei og sjø. Ser vi på de oppgavene vi har gitt Jernbaneverket de siste årene – og som vil bli enda flere i årene som kommer – og den økte togtrafikken, er det rart at noen i det hele tatt spør hvorfor det er behov for nye ansatte. Jeg mener det er et sterkt signal om satsing og framtidstro når Jernbaneverket har tatt inn nesten 150 lærlinger de siste årene. Det tenkes nytt, større og mer helhetlig nå enn før. Høyrefolk på jernbaneseminar fikk i vinter høre fra Jernbaneverket hvordan de har fornyet sektoren de siste årene. NHO applauderte entusiastisk, ikke bare for den NTP-en regjeringen la fram, men for det de fikk høre om fornyelsen i sektoren. Jernbanen går en lys tid i møte med fortsatt rød-grønn regjering. I forlengelsen av dette er jeg spesielt stolt av de grepene Arbeiderpartiet og regjeringen gjør for å møte transportutfordringene i byområdene, og for å sikre en mer klimavennlig transport. Kollektivtrafikken er et fylkeskommunalt ansvar. Arbeiderpartiets landsmøte sa for to år siden at staten må bidra mer til kollektivløsninger i byene. Det legger transportplanen opp til, med mye midler, men også med en helhetlig tanke bak. I klimaforliket sies at veksten i persontransport i byområdene skal tas ved hjelp av kollektivtransport, sykkel og gange. Det skal inngås forpliktende avtaler mellom byene/fylkene og staten om hvordan man skal få det til. Staten stiller opp med midler. Det virker til å være relativt stor enighet om dette på Stortinget, men jeg lar meg bekymre når Høyres nestleder Jan Tore Sanner sier til Budstikka 25. april i år: «Dessuten stiller vi ikke krav om forhandlinger før pengene tildeles, slik regjeringen legger opp til med sine bypakker.» Dette vil i så fall være et brudd med klimaforliket, og stikk i strid med hva NHO Transport innstendig ber oss om. De er helt tydelige på at det må inngås avtaler med byområdene, slik at man både nasjonalt og lokalt forplikter seg. Bare penger til kollektivtransport, og ingen forventninger om redusert bilbruk, gir ikke den effekten man ønsker å ha. Arbeiderpartiet og regjeringen vil bidra med statlige midler til kollektivløsninger; til fornebubane, ny ahusbane og T-banetunnel – hvis det er det Oslo og Akershus ønsker – og til bybane i Bergen, Busway i Trondheim og høykvalitets kollektivløsning på Nord-Jæren. Vi legger oss ikke opp i tiltak, men i byområdene må legge opp til en politikk som sørger for at veksten skjer kollektivt, og ikke med bil. Vi ser samtidig at det er kollektivutfordringer, også utenfor de fire store byene, som gjør at staten også bør bidra der. Det er en ny og framtidsrettet transportplanlegging å inkludere kollektivtrafikk på denne måten. Det vil sørge for mindre kø og kaos, og en mer effektiv og miljøvennlig transport i byområdene. Transportplanen viser at engasjementet næringsliv og folk landet rundt har vist for bedre transportløsninger, gir resultater. Det er mange som kan gratulere hverandre med dagen i dag.