trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2000-05-26:
Jeg vil si at jeg deler statsråd Horns forhåpninger om de spennende vyer når vi får bredbåndsnett inn gjennom stikkontakten. Men det var litt andre ting jeg hadde tenkt jeg skulle ta opp med statsråden. For det første vil jeg gjenta et spørsmål som jeg tror statsråden kanskje ikke registrerte i mitt forrige innlegg, nemlig om man også kunne tenke seg å lyse ut P4-konsesjonen på samme måte som TV 2-konsesjonen. Det andre spørsmålet mitt går på noe som ikke har vært berørt i noen av innleggene til statsråden. Jeg formoder at statsråden likevel kan være kjent med forholdet. I fjor på denne tiden holdt daværende statsråd Lahnstein en redegjørelse der hun bebudet at man ville lyse ut konsesjon for såkalt AM-kringkasting, fordi det hadde vært spørsmål om, i hvert fall fra minst én privat aktør, å få lov til å drive privat radiovirksomhet på lang- eller mellombølgen på ledige frekvenser i Norge. Og det ble sagt at det hadde departementet vurdert og kommet til at man ville åpne for, og det ville bli lyst ut. Nå kom ikke statsråd Lahnstein så langt med det spørsmålet at det ble lyst ut, og jeg tillater meg å spørre statsråd Horn om hun nå vil forfølge dette spørsmålet, slik at vi kan få lyst ut en konsesjon på lang- eller mellombølgen. Så til det tredje, det som går på konsesjonsavgift, som også har vært antydet i den forrige redegjørelsen. Jeg venter ikke at statsråden skal kunne svare på hva slik konsesjonsavgift konkret skal gå til. Men vi ser for oss at en del medier på grunn av de store, tunge medienes inntekter på reklamesektoren ikke har de samme inntektsmulighetene, og jeg tenker ikke minst på lokalmedier som lokalradio og lokal-TV. Vil det være naturlig å vurdere om også disse mediene kan få styrket sine rammevilkår gjennom at det stilles større midler til disposisjon i form av en slik konsesjonsavgift?
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Representanten Alstad var i innlegget sitt opptatt av at film var kunstverk, åndsverk, og han var opptatt av å få filmen inn i skolen. Han sa lite om de omorganiseringene og endringene av norsk filmpolitikk som kulturministeren varslet i sin redegjørelse. Tidligere i vår her i Stortinget bekreftet kulturministeren i spontanspørretimen at rapporten fra Ernst & Young skulle være en del av grunnlaget for gjennomgangen av filmpolitikken. Representanten Alstad brukte mye tid og energi på å kritisere denne rapporten og si at den ikke bør tillegges vekt. Mener representanten Alstad nå at rapporten fra Ernst & Young bør tillegges vekt? Mener han at det er noe overhodet i denne rapporten som bør vektlegges, eller er det slik at representanten Alstad vil overlate til filmmiljøet selv å utforme filmpolitikken og støtteordningene, slik som han før har tatt til orde for? Så var representanten Alstad så vidt – naturlig nok ikke så mye – innom Dagspresseutvalget, som la fram sin innstilling i går. En av hovedkonklusjonene der var, som forventet, at de vil ha mer i pressestøtte, mer i produksjonsstøtte, 100 mill. kr ekstra, spesielt for å redde nr. 2-avisene. Spørsmålet blir da, fordi Alstad hadde en litt kryptisk bemerkning i sitt innlegg om at dette burde en egentlig holde unna sosialøkonomene – jeg vet ikke om det var statsministeren han da tenkte på: Hva er det Alstad vil prioritere? Vil han prioritere en opptrapping av pressestøtten i et presset kulturbudsjett, eller vil han prioritere bevilgninger til kulturformål, som det er mer enn nok behov for å bevilge til? I valget mellom en opptrapping av pressestøtten og det å sikre kulturbevilgningene, hva vil Alstad støtte?
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Representanten Bredvold var opptatt av – fortjenstfullt – lokalradioens utvikling og skjebne. Samtidig legger representanten Bredvold og Fremskrittspartiet fram et forslag om et auksjonsprinsipp for utlysing av konsesjonen når det gjelder kommersiell allmenn-TV, altså TV 2. Hvis en skal følge dette prinsippet, regner jeg med at Fremskrittspartiet nå også vil utlyse alle lokalradiokonsesjonene, og auksjonere dem bort til høystbydende. Kan Bredvold bekrefte at det er dette prinsippet Fremskrittspartiet nå vil legge seg på? Og hvilken innvirkning tror han det vil få for lokalradioer som representerer organisasjoner, ulike livssyn osv., altså mindre lokalradioer? I England er dette auksjonsprinsippet brukt, spesielt når det gjelder kommersielt fjernsyn. Det har ført til at en del større, kjente TV-kanaler som Time Television og andre har mistet sin konsesjon, og at andre har overtatt. Det er for så vidt et greit prisnipp, som også Høyre har vurdert. Men i Norge er det et relativt lite marked med fire millioner innbyggere. Og TV 2s misjon når den ble opprettet – etter påtrykk fra Høyre, og jeg regner med også fra Fremskrittspartiet – var å sikre et alternativ til NRK. Hvordan ser representanten Bredvold på at det først vil bli en budkrig om å overta konsesjonen for å drive allmennkringkasting kommersielt, og hvordan vil det innvirke på muligheten til å konkurrere effektivt mot NRK som den statsfinansierte, lisensfinansierte kanalen? Jo mer en svekker økonomien i de kommersielle fjernsynsselskapene, jo sterkere vil NRK stå. Derfor vil Høyre gå imot dette forslaget, fordi vi ønsker en effektiv, sterk og god konkurrent til NRK, som har en finansiell basis som ikke blir uthult ved at alle pengene blir brukt opp i et auksjonsprinsipp.
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Jeg registrerer at representanten Alstad er enig med meg når det gjelder utviklingen av digitale tilbud. Jeg er helt enig i at det er tjenesteinnholdet, interaktiviteten, de nye mulighetene til å bruke Tekst-TV, bruke interaktiv tale, kommunikasjon, bilde, lyd osv., som vil være det nye, og som vil skape interessen for dette tilbudet. Det å få flere TV-kanaler er i seg selv greit, men den muligheten har veldig mange i Norge i dag, både via kabelnett og satellitt. Det er et paradoks at det eneste landet i Vest-Europa der det blir solgt flere analoge paraboler enn digitale paraboler for øyeblikket, er Norge, men det er fordi TV3 har rettighetene til Champions League, og de som kjøper parabol, skal i alle fall se fotball! Det er i alle fall noe å merke seg for dem som skal starte tjenesteproduksjon via digitale nett, at en også faktisk må ha et innhold som appellerer til folk. Så er Alstad igjen over i den gamle leksa om pressestøtten. Hvis Alstad hørte etter, og det gjorde han jo, sa jeg at så lenge avisene har et snev av partipolitisk tilknytning, vil Arbeiderpartiet og sentrum kjempe for pressestøtten – riktignok med litt varierende intensitet og styrke. Tidligere kulturminister Lahnsteins utsagn var jo veldig gode i denne sammenheng, og jeg tror de bør være retningsgivende. Jeg gleder meg til å se det nye kulturbudsjettet som kulturministeren nå sikkert har slåss aktivt for – ikke på Halvorsbøle, men på Statsministerens kontor. Men jeg registrer jo at Dagspresseutvalget forlanger 20 mill. kr nå i revidert nasjonalbudsjett, og forlanger 20 mill. kr ekstra i høstens budsjett. Og mitt spørsmål blir: Hva skal dette gå på bekostning av? Kulturoppgavene står i kø, og jeg regner med at potten til kulturministeren ikke nødvendigvis blir så kraftig utvidet neste år at dette lar seg realisere.
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Jeg trodde jeg slo ganske klart fast i min replikk til Bredvold at Høyre ville gå imot forslaget fra Fremskrittspartiet. Jeg tror representanten Sandberg oppfattet det, og da var spørsmålet hvorfor vi går imot det. Jo, fordi Høyre har noe som kanskje Fremskrittspartiet ikke har, nemlig en kulturpolitisk begrunnelse for hvorfor det er nødvendig med en god allmennkringkaster. Selv om den er kommersiell, mener vi at det viktigste vi skal ivareta ved en allmennkringkasterkanal, er norsk språk, norsk kultur og norsk identitet. For å få dette til er det nødvendig at den kanalen har en finansiell styrke, en økonomisk slagkraft, som gjør at den blir en reell konkurrent til NRK. Og da tror jeg ikke det er så veldig lett å sammenligne med England i denne sammenheng, fordi et engelsk TV-marked egentlig er et verdensmarked. Engelske produksjoner går inn i alle verdens kanaler. BBC og ITV og ulike produksjonsselskaper i England har en helt annen mulighet for å nå ut med sine produksjoner. Er annet eksempel er overføringen av engelsk fotball, som har blitt en milliardbedrift. Jeg tror ikke det ville være like stor interesse for å kjøpe rettigheter fra norske tippeligakamper i det store utland. Utgangspunktet vårt er at vi er et lite språksamfunn, vi er en liten nasjon. Vi vil støtte utlysningen av TV 2-konsesjonen. Vi vil være med og diskutere en konsesjonsavgift for den som får denne konsesjonen, men det må skje i forhandlinger også om hva kanalen faktisk skal tilby. Når Fremskrittspartiet sier at kanalen skal ha en allmennkringkasterprofil, er jeg glad for det, men det er jo ikke bare å si det ordet, det er faktisk å fylle det ordet med innhold. Og da må en også ha muligheten – ikke til å bruke opp alle pengene sine i en auksjon, men til gjennom produksjonen i det daglige å skape en god kanal nettopp for å få et alternativ til NRK, slik at ikke NRK igjen blir enerådende.
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Nei, mangfoldet vil ikke forsvinne dersom pressestøtten blir borte. Det høres ut som om alle norske aviser, både store og små, er avhengige av pressestøtte. Jeg har min bakgrunn fra Hallingdal, der vi har en glimrende lokalavis som heter Hallingdølen, den har aldri hatt en krone i pressestøtte. Det finnes mange eksempler på tilsvarende. Jeg vet om en avis i Egersund som noen i salen her har tilknytning til, som er en av de mest lønnsomme avisene i Norge, og som er en liten avis. Det er altså ikke snakk om at man fjerner mangfoldet ved å fjerne pressestøtten. Jeg tror at den dagen partiavisene forsvant – i hvert fall de fleste av dem, det er jo noen få igjen – mistet man på mange måter begrunnelsen for pressestøtten, som var å ivareta et partipolitisk mangfold. Nå er avisene konserneide, det er tre store aviskonserner som eier avisene. Konsernene går som sådanne med store overskudd, mens enkeltaviser i konsernet kan hente ut store summer i pressestøtte. Jeg mener at dette er en forfeilet politikk. Og hvis det er norsk språk, kultur og identitet vi er opptatt av å ivareta, tror jeg det må finnes helt andre måter og bedre måter å ivareta det på. Høyre har vært for en del av pressestøtten, vi er nemlig for momsfritaket for avisene. Jeg registrerte med skrekk at den tidligere kulturministeren, Lahnstein, foreslo å ilegge moms på løssalgsavisene i en runde i budsjettbehandlingen. Det forslaget kom aldri opp til votering, men jeg synes ikke det forslaget var noe godt bidrag til å sikre en god utvikling for norsk presse framover. Og det blir spennende nå å se når momsreformen kommer, hvordan de ulike partier som nå snakker så varmt for pressestøtten, vil forholde seg til det å eventuelt legge moms på avisene. Da kan det hende vi får en litt annen debatt, en litt annen vinkling på debatten, spesielt når det gjelder de partier som kan tenke seg graderte momssatser, som har vært inne på det i andre sammenhenger.
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
«Jeg lar meg ikke lure så lett», sa nettopp den tidligere kulturminister Lahnstein i svaret på spørsmålet om øremerking av midler til en eventuell konsesjon til TV 2 eller andre. Det betyr vel at tidligere statsråd Lahnstein har forlatt Ole Brumm-prinsippet om ja takk, begge deler når det gjelder å tenke budsjett og kulturpolitikk. Hvis representanten Lahnstein på ny skulle bli stilt overfor dilemmaet å prioritere enten presserende kulturoppgaver eller en kraftig økning i pressestøtten, blir spørsmålet: Hva vil da representanten Lahnstein gjøre? Vi vet hva hun gjorde i en presset situasjon som kulturminister, og det valget har hun stått for siden. Men spørsmålet blir jo om Senterpartiet nå støtter kravet om 100 nye millioner kroner i pressestøtte. Eller er det det samme på dette området som det eventuelt vil være med en TV 2-konsesjonsavgift, at hvis det blir lagt inn 100 nye millioner kroner i pressestøtte i kulturbudsjettet, så vil det bety fratrekk for omtrent det samme beløpet til andre og viktigere kulturformål? Hvordan vil representanten Lahnstein stille seg i forhold til dette dilemmaet? Vil representanten Lahnstein sitte rolig tilbake og vente på at Arbeiderpartiet skal komme med utspillene her, eller er det slik at representanten Lahnstein faktisk allerede nå kan si noe om de prioriteringene hun ønsker å gjøre i forholdet mellom kultur og pressestøtte i en vanskelig budsjettsituasjon?
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Jeg har veldig stor sans for Kvassheims argumentasjon når det gjelder dette med ytringsfrihet som noe mer enn statsstøtte. I svaret til Alstad peker Kvassheim helt riktig på at det er langt alvorlige trusler mot ytringsfriheten enn et begrenset kutt i pressestøtten. Når representanten Kvassheim er bekymret over Høyres holdning i denne saken, har jeg lyst til å returnere det ved å spørre om partiet Venstre, som normalt er for frie og uavhengige institusjoner, ikke ser noe som helst betenkelig ved at avisene gjør seg avhengige av statsstøtte, gjør seg avhengige av offentlig støtte for å ha muligheten til å komme ut. Tror representanten Kvassheim, som selv har bakgrunn fra lokalaviser, at en sammenslåing av enkelte lokalaviser kunne føre til at en fikk mer levedyktige aviser som var mindre avhengige av offentlig støtte? Dette med fusjoner er jo noe som preger næringslivet ellers, men i presseverdenen ser en det i veldig liten grad. De eneste fusjonene en ser der, er at de store aviskonsernene, Orkla, A-pressen og Schibsted, kjøper seg opp i mindre aviser og mottar pressestøtte samtidig som konsernene går med store overskudd. Har representanten Kvassheim ingen prinsipielle betenkeligheter ved at store mediekonsern gjennom oppkjøp av støttetrengende aviser faktisk kan håve inn statsstøtte for noen av avisene, samtidig som de andre avisene går med store overskudd? I det hele tatt, denne mediekonsentrasjonen medfører også at enkelte aviser som går med store overskudd, må overføre deler av sine overskudd til aviser som går med underskudd, eller inn i konsernkassen. Betyr ikke det egentlig at pressestøtten er en foreldet ordning som burde avvikles, også av hensyn til å ha en fri og uavhengig presse?
Trond Helleland (Høyre), 2000-05-26:
Jeg har forståelse for at statsråden ikke ønsker å kommentere Dagspresseutvalgets hovedkonklusjoner og heller ikke vil si noe om nivået på pressestøtten, men jeg har lyst til å gjenta den utfordringen jeg hadde tidligere til representanten Lahnstein, der representanten Lahnstein gav klart svar på hvilken holdning hun hadde dersom valget stod mellom å kutte i pressestøtte eller å kutte i øvrige kulturformål. Det hadde vært interessant å høre hvordan statsråden ser på den problemstillingen, fordi det kan bli et aktuelt tema. Selv om jeg ønsker statsråden lykke til i kampen for utvidede rammer, er det ikke umulig at Stortinget havner i den situasjon at det også i år vil bli diskusjoner om budsjettets størrelse og eventuelle kutt også i kulturbudsjettet. Så registrerer jeg at statsråden har forhåpninger til elektrisitetsnettets mulighet for å være bredbåndoperatør, og det er spennende. Jeg synes også det ville være flott, for da hadde vi hatt bredbånd til alle med én gang. Men det jeg tok opp i mitt innlegg, som jeg har lyst til eventuelt å få et svar på, er om departementet nå kan tenke seg å gå i gang med faktisk å definere hva slags minimumstilbud alle norske husstander skal få når vi har innført digitalt fjernsyn, slik at vi slipper den debatten vi har i dag, om NRK2 og lisensavgift, og slipper debatt om dekningsgrad osv. Det må være viktig å ha forhåndsdefinert hvilke programtilbud som skal være det minimum alle vil få inn, for vi vet at det vil bli et såkalt hybridnett, det vil bli mange ulike sendeplattformer, og da er det viktig at man i storting og regjering har diskutert hvordan man skal legge opp dette slik at alle har krav på et minimumstilbud. Er dette et arbeid departementet kan tenke seg å gå i gang med? Til slutt vil jeg spørre om departementet også har begynt prosessen med å tenke på hvordan prinsippene skal være for overgangen fra analogt til digitalt fjernsyn. Når skal vi slå av senderen, og hvordan skal vi bestemme dette ved overgangen til digitalt fjernsyn?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Her var det jo mykje ein kunne ta fatt i. Eg skal halda meg til to ting. Det eine er dette forslaget om differensiert lisens utover landet ut frå moglegheitene til å motta NRK 2. No er det slik at lisensen ikkje har vore auka nokon gong på grunn av NRK2 og ingen fjernsynssjåarar har måtta betala for ei teneste dei ikkje får, slik som det vert hevda i Dokument nr. 8-forslaget. Det er vanskeleg å sjå forslaget som noko anna enn eit inngrep i den redaksjonelle fridomen, fordi det vil få konsekvensar for dei økonomiske rammevilkåra for kanalen. Uroar det Framstegspartiet, eller tykkjer ein det er heilt greitt at ein grip inn på den måten? I tillegg peiker fleirtalet på noko som eg trur er heilt rett, at det er vanskeleg å praktisera ei slik ordning. Det kunne ha vore artig å høyra om Framstegspartiet hadde nokon tankar om korleis ein skulle få dette til i praksis. Så til pressestøtta: Framstegspartiet har ganske konsekvent hevda at her skal det vera fri konkurranse, at ingen skal få støtte – dei sterkaste skal vinna. Når eg sit og høyrer etter, lurer eg på om dei meiner det så absolutt, om dei trur på det så absolutt som dei seier. I eit lite land er det heilt umogleg å tenkja seg at me kan behalda eit mangfald utover iallfall Oslogryta – knapt nok der – om me ikkje hadde pressestøtte. Eg har budd i to byar der nr. 2-avisa vart lagd ned, og det var ganske trist. Det førte iallfall ikkje til at det vert meir futt og meir spenst på noko vis og slett ikkje til meir mangfald, men til meir einfald og meir einsretting. Det hadde vore spennande å høyra om Framstegspartiet uroar seg over dette, eller om dei synest det er heilt uinteressant? Er det greitt nok, berre ein tener pengar på det?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Eg trur representanten Lahnstein og eg er samde om ganske mykje når det gjeld mediepolitikken. Eg har bare nokre små spørsmål i tillegg. Det er skapt eit inntrykk av at den førre regjeringa kom til at det ikkje var naudsynt å lysa ut TV 2-konsesjonen. No har noverande regjering kome til at det er naudsynt for å vera sikre og for å vera føre var, så ein skal sleppa ein diskusjon om det etterpå. Det kunne vera interessant å høyra kva Senterpartiet og representanten Lahnstein meiner om det. Så omtala representanten Lahnstein igjen pressestønaden positivt. Ho sa for ikkje så veldig lenge sidan at det smerta å skjera ned. Er det nokon planar i mellompartia og i Senterpartiet om å bøta på dette – kanskje ikkje minst etter det siste innspelet frå Dagspresseutvalet? Så til den konsesjonsavgifta som det har vore snakk om for TV 2, og som òg kan verta aktuell for P4. Kulturministeren sa i utgreiinga at det skulle lysast ut ein konsesjon, og at ein då skulle stilla krav om at programverksemda skal vera i tråd med prinsippa om allmennkringkasting. Det andre punktet var at konsesjonærane bør forplikta seg til økonomiske ytingar til norsk fjernsynsproduksjon. Og då er det interessant for oss i Arbeidarpartiet å veta om mellompartia, Senterpartiet og Anne Enger Lahnstein er samde i at det bør vera ei konsesjonsavgift på TV 2 og P4 t.d., og om dette bør øyremerkast til kultur.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-05-26:
La meg først si at det gleder meg i hvert fall at Høyre og representanten Helleland på en måte følger og er enig med Fremskrittspartiet når det gjelder Allmennkringkastingsrådets og Dagspresseutvalgets merknader. Det jeg ville ta ordet for, var Hellelands replikk til representanten Bredvold tidligere i debatten, der jeg ikke klarte å fange opp signaler om hvorvidt Høyre stilte seg positiv eller negativ til Fremskrittspartiets forslag. For å ta et eksempel på det, viser jeg til at Storbritannia nå har brukt auksjonsprinsippet på sin telekommunikasjon. I utgangspunktet hadde de trodd at de kanskje fikk inn 10-15-20 milliarder kr. Resultatet av en slik auksjon var at de fikk et bud på over 300 milliarder kr. Og vi i Fremskrittspartiet tror altså at vi kan overføre dette prinsippet også til konsesjon på TV, nemlig å få inn størst mulig inntekter ved salg av en sånn konsesjon. Så mitt første spørsmål til representanten Helleland er om han støtter eller går imot det forslaget fra Fremskrittspartiet, og på hvilket grunnlag han i tilfelle vil gå imot, hvilke prinsipper han da bruker for å gå imot det. Det andre gjelder det han pekte på om allmennkringkasterprinsippet og konkurransen mellom NRK og TV 2. Nå ser vi jo alle sammen i daglige oppslag i pressen og også av uttalelser fra lederne i de to forskjellige kanalene, at det blir større og større enighet. Det ble jo signalisert i fjernsynet her at ingen av de to konkurrentene i utgangspunktet så bort fra et samarbeid som kanskje kunne ende med en sammenslåing av de to kanalene. Ser ikke også Helleland da nødvendigheten av at vi får større konkurranse ved utlysning av konsesjonen, og denne gangen gjennom å auksjonere den bort til høystbydende?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-05-26:
Jeg har tillatt meg å gå igjennom referatet fra den gangen i 1993 da vi hadde en mediepolitisk plan oppe i Stortinget, og jeg må si at debatten i dag ikke bringer noe nytt inn i bildet, hvis en da ser bort fra utlysingen av TV 2-konsesjonen – noe som jeg heller ikke ser som det revolusjonerende forslaget i denne sammenhengen. Dette bringer meg over på Fremskrittspartiets forslag om auksjon. Ut fra det jeg har hørt fra både statsråden og de enkelte representantene fra de andre partiene, fatter og begriper jeg ikke argumentene i denne saken. Det henger ikke på greip når statsråden sier at avgiftene fra en eventuell konsesjon vil innbringe midler til å skape norsk produksjon. Ja vel, men hvis vi legger dette ut på auksjon, vil i hvert fall statsråden få atskillig mer midler til å skape norsk produksjon for, hvis det er det som er formålet. Å tjene penger er poenget her, og derfor skuffer det meg enormt at Høyre har inntatt den holdningen de har her, og en formynderrolle – de skal på en måte vite best hva som er den rette forretningsdriften i forhold til å tjene penger. Vi har sagt i forslaget at det er myndighetene som skal legge retningslinjene for hva som skal ligge i konsesjonen, og da vil jo prisen eventuelt gå opp og ned etter hvor mye vi legger inn i konsesjonen. Og det må da være opp til den som byr, å bestemme et forretningskonsept som en mener går rundt med de midlene en eventuelt byr på konsesjonen. Prisen på konsesjonen vil jo tilpasses ut fra hva myndighetene legger inn i konsesjonen. Og da vil jo også Høyre, som på en måte nå har koblet seg opp til Arbeiderpartiet og det som vi i Fremskrittspartiet tidligere har lagt vekt på at det er, ARK – og nå blir det altså HARK – ta vare på NRK og den monopolsituasjonen som ligger der. Høyre er verken interessert i å redusere lisensen eller interessert i en forretningsdrift der en tjener penger, penger som kan kanaliseres tilbake til kultur eller hva som helst. Poenget er at hvis Høyre hadde ønsket å gjøre som Fremskrittspartiet her, hadde de kanskje fått de 50–100 millionene som de ønsker seg til å kanalisere rundt omkring til kulturlivet. Men det ønsker de altså ikke. Jeg vil også si noe om programinnholdet. Vi politikere skal ikke bestemme programinnholdet. Men er det ikke det vi gjør da? Det er jo departementet, statsråden, som gjør det gjennom å forme innholdet i konsesjonen – altså allmennkringkastingsprinsippet. Det er flytende. Så her er det fritt fram for politikerne å bestemme det. Og jeg har sett mange kulturministre som har gått ut og krevd mer av både det ene og det andre i våre NRK-kanaler, så det er jo et spørsmål om hvor man står hen, og hvilket skjønn man bruker. Jeg har også lyst til å si noe om Senterpartiet i denne sammenhengen, men jeg har vel råd til et treminuttersinnlegg til.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-05-26:
Først til siste taler: Dette er ikke noe forslag fra Fremskrittspartiet, men altså et tverrpolitisk forslag fra representanter som ser det gale i å kreve inn midler for et produkt som ikke leveres. Men jeg vil fortsette der jeg slapp i mitt første innlegg, og gjøre en oppsummering av det. Det er nemlig så enkelt – og det står også i forslaget – at «den konsesjonen som i dag innehas av TV 2 AS, tildeles ved auksjon mellom selskaper som oppfyller myndighetenes betingelser og konsesjonsvilkår». Altså: Hvis det blir flere som byr gjennom en auksjon, hvis det f.eks. er noen som byr 50 mill. kr mer enn andre, betyr det at flertallet i denne salen sier nei takk til de 50 millionene til alle de flotte formålene som de nevner i festtaler rundt omkring. Det er det som skjer. Så enkelt er det. Vilkårene legger vi selv, og så vil vi få den prisen som vi selv ønsker. Så over til dette med NRK2. Det er jo en litt merkelig argumentasjon, syns jeg, når en sier at det er ikke formulert på noen måte at økningen av lisenspengene er foretatt for å finansiere NRK2. Betyr det at etableringen av NRK2 har vært gratis? Har det ikke kostet noe å etablere NRK2? Da er det merkelig at det ikke er flere kanaler. Selvfølgelig stjeler NRK2 midler av lisenspengene, og selvfølgelig blir det da også logisk at den som ikke mottar NRK2, må få en reduksjon, rett og slett ut fra et forbrukerhensyn. Og det er jo merkelig at Forbrukerrådet ikke er inne i bildet og påpeker akkurat det. Til Senterpartiet: Det som ikke overrasker meg, men som etter hvert overrasker folk flest, er at Senterpartiet i tiår har kalt seg et distriktsparti – og gang etter gang i Stortinget beviser det motsatte. Et eksempel er forslaget om reduksjon i TV-lisensen fordi folk ute i distriktene ikke mottar det produktet som Senterpartiet har vært med på å etablere. De har bygd ut NRK2 – men de vil ikke levere det produktet til sine velgere ute i distriktene. Det er helt merkelig. Det andre poenget når det gjelder Senterpartiets forhold til media, er: Hva med lokal-TV-stasjonene? Her er også Senterpartiet med på, først i rekken, å knekke ryggen på alle lokal-TV-stasjonene, fordi de har vært med på å tillate NRK å utvide sitt marked gjennom kommersiell tenkning i tillegg til lisenspengene. De tar markedet fra lokal-TV-stasjonene, som legges ned etter hvert. Senterpartiet har stått i spissen for det. Det er merkelig at folk ikke oppdager det. Men er det kanskje det vi ser på meningsmålingene etter hvert? Vi, iallfall mange av oss, har håp om at sperregrensen på 4 pst. blir en realitet for dette partiet til neste år.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-05-26:
Jeg synes at innlegget til Helleland var interessant, og at hans vurdering av forholdet mellom NRK og TV 2 er basert på et godt resonnement. Jeg vil allikevel tilbake til pressestøtten og til mangfoldet i det skrevne ord. Og da skal Helleland i svaret til meg slippe å bruke mer tid på det som skjedde i 1998 med kutt i pressestøtten på 35 mill. kr for 1999, som var resultat av et forlik mellom Regjeringen og Høyre og Fremskrittspartiet, og som jeg likte dårlig. Men det er riktig som Helleland sa i sitt innlegg, jeg tok kuttet på pressestøtte for å forhindre at man måtte kutte på et for øvrig sårbart kulturbudsjett. Nå har pressestøtteutvalgets innstilling kommet, og det er en sak som vi selvfølgelig vil bruke mye tid på framover. Jeg synes at når Helleland snakker om kulturpolitikk og om at Norge er et lite språksamfunn, er det også interessant om Helleland og Høyre faktisk ønsker å bygge ned pressestøtten, eller om man har sans for et mangfoldig og variert pressemønster som vi har i dag – det er jo det som er hensikten. Pressestøtten har ingenting med partipolitikk å gjøre, det er en problemstilling som hører andre tider til. Når vi har en ordning for å sikre mangfold og sikre nr. 2-aviser, de landsdekkende meningsbærende avisene og lokalavisene, er det ut fra ønsket om mangfold for det skrevne ord. Jeg kunne tenke meg å utfordre Helleland på om han ser betydningen av dette, og hvordan Høyre vil sikre det i framtiden. Hvis man nå, så klart som Helleland signaliserte, bare vil kutte ut hele pressestøtten, vil jo dette mangfoldet forsvinne.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-05-26:
Det er riktig, som det ble antydet her, at jeg i den tid jeg var kulturminister, ikke anså det nødvendig med utlysning av TV 2-konsesjonen. Nå har jeg registrert at man har kommet til at det er fornuftig å lyse den ut, og jeg la også merke til at representanten Ausdal Starrfelt begrunnet det med at man ikke skal kunne komme i ettertid og si at dette ikke var riktig. Da er det bare å ta det til etterretning. Det er Regjeringen som har ansvaret for det. I tilknytning til det tredje spørsmålet, om konsesjonsavgiften, har jeg ment at det kan være grunnlag for en konsesjonsavgift. Men jeg vil ikke overvurdere betydningen av og størrelsen på den, for jeg syns det er viktig at TV 2 eller den som får konsesjonen, får økonomisk armslag til å gi et godt tilbud. Og det syns jeg faktisk TV 2 har vært ganske flink til. De har hatt god økonomi. Jeg tror at da denne konsesjonen i sin tid ble utlyst, undervurderte vi muligheten for reklameinntekter. Nå kan det kanskje være en situasjon hvor inntektsgrunnlaget blir redusert, fordi det er så mange ulike medier å forholde seg til. Når det gjelder å øremerke, har jeg litt erfaring med hvordan slike budsjettbehandlinger foregår, og jeg er redd for at øremerking på ett område vil føre til kutt på andre områder. Gjerne øremerking for meg, for så vidt, hvis det betyr mer penger totalt sett, men jeg lar meg ikke lure så lett av det. Så til pressestøtten. Nå er vi spent på de utspillene som kommer fra Arbeiderpartiet når det gjelder pressestøtten. Vi vil selvfølgelig avvente diskusjonen både om utvalgets innstilling og forslaget fra Arbeiderpartiet.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-05-26:
Når det gjelder spørsmålet om NRK-lisensen, innrømmer jeg at det er et problem knyttet til at det faktisk er ulik tilgang på tilbudet fra NRK, som jo oppfattes som lisensen er en betaling for. Derfor har vi gått nøye inn på forslaget og tenkt nøye gjennom hvordan man kan møte det rettferdighetskravet som ligger her. Men jeg er helt overbevist om at hvis man nå begynner å differensiere lisensen, som jo i realiteten er en avgift på apparatene, så vil det undergrave den videre utviklingen av et godt tilbud innenfor NRK. Så begrunnelsen for dette og svaret på spørsmålet er at vi mener at NRK nå legger opp til og er bevisst på at man skal utvikle NRK2 og NRK1 sammen, og også etter hvert i økende grad gi et tilbud til hele landet. Det er ivaretatt med det opplegget som ligger her. Stortingets forutsetning var også da man etablerte NRK2, som man aldri har brukt lisensfinansiering til, at man skulle ha en dekning på 80 pst. Det vil etter hvert bli redusert. Jeg forstod også på uttalelsene i redegjørelsen fra kulturministeren at man i utviklingen av digitale tilbud vil begynne på en måte som gjør at dette kompenseres.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-05-26:
Det er feil om noen har oppfattet det slik at Senterpartiet har levd etter Ole Brumm-prinsippet ja takk, begge deler, selv om det av og til kan være fornuftig å gi grunnlag for å si ja takk, begge deler ved å være villig til å ta inn noe mer fra den stadig økende veksten i privat forbruk. Det la vi opp til i sin tid, og derfor opplevde vi fra sentrumsregjeringens side at stortingsflertallet to ganger, først med Høyre og Fremskrittspartiet og så med Arbeiderpartiet, kuttet i sentrumsregjeringens kulturbudsjett, både for 1999 og 2000. Så er det spørsmål om hva jeg vil velge. Jeg mener at det er mitt privilegium som stortingsrepresentant å avvente et utspill fra Regjeringen, fordi det selvsagt er slik at det skal være balanse i budsjettene, det skal være sammenheng mellom utgifter og inntekter. Jeg er ikke så naiv at jeg tror at det bare er å knipse med fingerne og så få 100 mill. kr ekstra til pressestøtte uten videre på et ganske presset kulturbudsjett. Så svaret til Helleland fra meg er: Jeg vil nå avvente Regjeringens holdning til dette, og jeg er veldig spent på om og håper inderlig at kulturministeren får sterkt gjennomslag for en økning av kulturbudsjettets rammer, inkludert pressestøtten generelt. Jeg skal bidra det jeg kan til at forståelsen for økt satsing på kultur, inkludert en mangfoldig presse, vil få en økende oppslutning i det politiske miljøet totalt sett. To ganger har jeg altså opplevd at sentrumsregjeringens kulturbudsjett ble kuttet i Stortinget. Det er ikke bra for framtiden.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-05-26:
Jeg har stor forståelse for at kulturministeren ikke kan gå inn på tall som kommer i budsjettet. Jeg har også stor forståelse for at det er vanskelig å filosofere mye rundt pressestøtten. Jeg må få si at jeg syns den sjikanen jeg fikk av Arbeiderpartiet i forbindelse med kuttet for 1999, var å ta i. Jeg skal ikke trekke fram den igjen i forbindelse med budsjettet som kommer til høsten – hadde jeg tenkt. Når det gjelder kulturbevilgninger generelt, vil jeg gjerne gi uttrykk for stor støtte til kulturministerens arbeid med å forsøke å øke de totale rammene. Kulturbudsjettet er et lite budsjett, og det betyr så mye i den medievirkeligheten vi har i dag, hvor vi oversvømmes av impulser og er nødt til å bygge opp vår egen kultur, vårt eget språk og vår egen identitet. Det er jeg helt sikker på at kulturministeren er helt enig med meg i. Jeg la også merke til at kulturministeren tok opp dette med bredbånd – og kanskje det var i strømkabelen? Ikke noe er bedre enn det, for det har vi jo alle sammen. Men i dag er det faktisk kommet uttalelser både fra kulturministeren på vegne av Regjeringen og fra Høyres Trond Helleland om at man må gi offentlig støtte til utbygging av bredbåndet i de deler av landet hvor ikke markedet sørger for det. Jeg vil gjerne ha bekreftet fra kulturministeren at det er riktig oppfattet, for det er et veldig viktig signal; det vil også løse problemet knyttet til NRK2, som jo er den andre saken vi behandler i dag.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-26:
Hvis Jon Olav Alstad hørte riktig godt etter – og det håper jeg at han gjorde – foreslo jeg ikke et medieombud her og nå. Men det jeg sa, var at utviklinga gjør at vi kanskje igjen må reise debatten om medieombud, og det håper jeg at Arbeiderpartiet og Jon Olav Alstad kan være med på. Jeg er enig i at pressens egen justis er viktig, og at den ikke må undergraves. Jeg er enig i at de reaksjonene som har kommet fra deler av pressen på overtramp, har vært veldig bra – jeg viser til den rapporten som bl.a. Norsk Journalistlag har skrevet om det som skjedde i Hedrum – men hvis en ser framover, og ser at her står det ganske grådige, kommersielle krefter som vil ha muligheten som følge av den teknologiske utviklinga til å presentere reality-TV og alt det som følger med, ja, da må vi være villig til å diskutere nye virkemidler. Og så mener ikke jeg at et ombud betyr en statliggjøring. Et ombud skal være et frittstilt, uavhengig organ, som på vegne av samfunnet skal granske og se til at utviklinga går rett vei, slik andre ombud også er frittstående, og som jeg håper skal kunne fortsette å være det. Men igjen: Vi må være villig til å reise debatten om medieombud i forhold til det som vi ser for oss skal skje.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-26:
Som jeg sa i innlegget mitt, syns jeg statsråden i sin redegjørelse tok opp veldig mange viktige områder, men i likhet med tidligere redegjørelser var det ett område som ikke ble omtalt. Det er jo slik at pressen representerer et maktapparat. Jeg sa også at det er viktig å se hvordan pressen bruker dette maktapparatet, og hvilke grupper pressen lar slippe til eller ikke. Et felt som er ganske iøynefallende, er at kvinner blir veldig usynliggjort i media. For noen år siden ble det laget en undersøkelse som viste at til tross for at kvinner hadde toget inn på veldig mange samfunnsarenaer, var bare få kvinner brukt som kilder i media. Nå har Institutt for Journalistikk nettopp gjort en undersøkelse som bekrefter dette bildet, altså at en lav prosentandel kvinner blir brukt som kilder i media, de blir altså usynliggjort som samfunnsaktører. Spørsmålet mitt er da: Er statsråden enig i at dette er et problem? Ser statsråden at det er viktig også å ta for seg dette i en senere mediepolitisk redegjørelse og se om det finnes virkemidler som kan være med på å styrke kvinnebildet? Så et annet spørsmål. Jeg tar til etterretning at departementet nå lyser ut TV 2s konsesjon. Men den gangen TV 2 fikk konsesjon, var det viktig at fjernsynsselskapet ble plassert et annet sted enn i Oslo, altså utafor Oslo-gryta, for å se verden og landet med andre briller enn Oslo-brillene. Vil departementet og statsråden nå sørge for at det også i konsesjonsvilkårene blir stilt krav om at TV-selskapet blir plassert et annet sted enn i Oslo?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-05-26:
Representanten Alstads replikk gjorde meg mer bekymret enn kulturministerens redegjørelse. Hvis forståelsen av ytringsfrihet er slik at en tror at et kutt i pressestøtten på 30 mill. kr er det største angrep på ytringsfriheten som vi har hatt i Norge de siste årene, forstår en ikke det som er ærendet til Ytringsfrihetskommisjonen. Når jeg la stor vekt på dette i mitt innlegg, var det nettopp fordi statsråden i sin redegjørelse sa at bedrede kår for ytringsfrihet og informasjonsfrihet var et hovedmål i Regjeringens mediepolitikk, ja faktisk det viktigste. Når jeg etterlyste engasjement, er det fordi det har vært vansker med å få gjennomslag for forslag i Stortinget som ville bedret politikken på disse områdene. Jeg vil sterkt advare mot en fortolkning av ytringsfrihetens kår knyttet til pressestøtten så isolert som det Alstad legger opp til.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2000-05-26:
Det er klart det er viktig å diskutere de sider som følger av statens støtte til media, som skal være uavhengige. Det viktigste mottrekket i den forbindelse er å sikre uavhengigheten til den enkelte redaktør. I det samfunnet vi har i dag, har vi en debatt, et kritisk søkelys på media som bidrar til en slik uavhengighet, og som gjør at stadig flere aviser nå sikrer den uavhengigheten gjennom vedtekter og på annen måte. Det ville vært langt mer problematisk for vårt demokrati om vi skulle kutte pressestøtten med den følge at mange aviser forsvant og mange lokalsamfunn ble avisløse. La meg peke på at det er 112 av landets minste aviser som deler på 30 av de millionene som vi gir i statsstøtte. Jeg mener at de burde fått en større andel av denne støtten. Hadde en økt støtten til enkelte av disse minste avisene med 100 000 kr, ville de mer offensivt, mer kritisk kikket kommunene sine i kortene, og de kunne vært tjenere for lokalsamfunn, kulturliv osv. på en mye bedre måte. Pressestøtten har fortsatt en misjon, men jeg mener som sagt det ville vært mye rettere å fordele 10 mill. kr mer til disse 112 avisene enn å sørge for opplegg som gav enkelte aviser ytterligere 5 mill. kr i pressestøtte. Så her er sider vi ønsker å diskutere, men jeg ønsker å framstå som en tilhenger av den ordningen, fordi jeg tror det er en viktig del av vår mediepolitikk og vår kulturpolitikk.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Audiovisuell sektor er en viktig bestanddel i kulturpolitikken. Jeg ønsker å ha nødvendig sikkerhet for at de forslagene jeg vil fremme, er de rette for filmsektoren. Selv er jeg enig i at det er viktig at det ikke tar for lang tid før resultatene av arbeidet blir gjort kjent. Jeg tror at filmbransjen ville lide mer dersom vi gjennomførte et antall dårlig begrunnede tiltak enn om vi venter et halvt år lenger. Jeg mener det er all grunn til å gå gjennom de norske filmstøtteordningene, slik at vi blir bedre i stand til å skape god norsk innholdsproduksjon. Dette er en av de største utfordringene framover innen mediepolitikken.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Til det første spørsmålet om P4-konsesjonen mener jeg vel at det vil være logisk med en utlysning på lik linje med utlysningen av TV 2-konsesjonen. Når det gjelder utlysningen hva angår lokalradio, kan jeg si at Kulturdepartementet i brev av 16. juni 1999 bad Statens medieforvaltning om å utarbeide et forslag til konsesjonsinnbydelse, kunngjøringstekst og konsesjonsvilkår for privat radiovirksomhet for langbølge. Vi mottok den 22. mars i år de forslagene vi hadde bedt om. På bakgrunn av den tekniske utviklingen som har funnet sted, har vi nå funnet det nødvendig å innhente uttalelser fra NRK, Norkring og Post- og teletilsynet om hva som på lengre sikt vil være den mest hensiktsmessige bruken av denne frekvensressursen. Vi regner med at dette vil være avklart i nærmeste fremtid, slik at vi innen sommerferien kan komme til en avgjørelse i denne saken. Når det gjelder konsesjonsutlysningen, oppfattet jeg spørsmålet slik at Lånke ville vite om også andre vil kunne nyte godt av en eventuell avgift pålagt konsesjonen, og det vil vi selvfølgelig komme tilbake til. Jeg mener bare at det er enormt viktig å sørge for at de ressurser som eventuelt blir frigjort, vil kunne gå direkte til innholdsproduksjon på norsk, som kommer flest mulig til gode.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
La meg innledningsvis få si at jeg har forståelse for at det kan føles frustrerende å måtte betale full kringkastingslisens uten å kunne ta inn NRK2. Et tosporet system for innkreving av kringkastingsavgift vil imidlertid være veldig kostnadskrevende og praktisk vanskelig og en lite prinsipiell løsning på et problem som kanskje ikke vil være noe problem lenger om noen år. Jeg kan derfor ikke nå anbefale en reduksjon i kringkastingsavgiften for dem som ikke kan ta inn NRK2. Når det gjelder kutt i pressestøtten i forhold til andre kutt, må jeg si jeg deler holdningen til en av mine forgjengere, Anne Enger Lahnstein, om at kutt er uheldig i enhver sammenheng. Derfor vil jeg måtte se pressestøtten i den store sammenhengen, men også se på spørsmålet om momsen og pressestøtten kanskje vil måtte veies opp mot hverandre. Som sagt jobber jeg intenst for at vi skal få rammer som kan ivareta de sentrale utfordringene vi har. Når det gjelder hvor lang tid det vil ta før alle får bredbånd tilgjengelig, føler Regjeringen en sterk forpliktelse til å sørge for at dette skjer så fort som mulig. Vi har sagt at vi vil basere oss på at konkurransen skal stimulere markedet til å bidra til en fordeling slik at hele landet skal få tilgang til de nye mediene. Forhåpentligvis vil vi begynne å nærme oss dette målet om noen ganske få år. Der hvor de kommersielle aktørene ikke klarer å dekke hele landet, vil vi gå inn med offentlig støtte for å bidra til at hver enkelt husstand har tilgang til teknologien.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Likestillingsspørsmålene er fremdeles like viktige som de har vært i hele mitt voksne liv. For Regjeringen er det en prioritert sak å sørge for at likestilling og kvinnesak løftes opp i alle sammenhenger. Jeg deler Ågot Valles bekymring over den manglende fokusering på kvinner i mediene, som hun nevner her, og vil absolutt se det som en viktig sak å fokusere på i årene som kommer. Når det gjelder utlysning av TV 2s konsesjon, forutsetter Kulturdepartementet at det også denne gangen ligger som en forutsetning at den nye konsesjonen er knyttet til at hovedkontoret skal ligge i Bergen.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-05-26:
Jeg takker for støtten til ambisjonen om å få et økt kulturbudsjett. Jeg tror landet har alt å vinne på en utvidet satsing på kultur. Jeg kan jo i den forbindelse også si at vi er i forberedende fase når det gjelder planleggingen av en ny kulturmelding, og dette vil forhåpentligvis også komme veldig tydelig fram i dette arbeidet – nødvendigheten av å tenke nytt når det gjelder kulturpolitikken. Jeg vil her og nå på Regjeringens vegne bekrefte at det å få bredbåndet ut til absolutt alle kvinner og menn over hele landet, er et klart mål for Regjeringen og for kulturministeren.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2000-05-26:
Det ble fremhevet at det bare var representanten Stolt-Nielsen og Fremskrittspartiet som ønsket å åpne for en differensiert fjernsynsavgift. Da håper jeg de andre partigruppene er såpass liberale at de fristiller sine representanter i dette spørsmålet, slik at en reell uenighet kan komme til uttrykk ved at representantene får stemme fritt. Dette er et problematisk spørsmål. Det har aldri vært full enighet om hvorvidt en skal ha differensiert eller lik kringkastingsavgift etter innføringen av NRK2. Det som provoserer frem dette spørsmålet nå, er den programomleggingen som vi har sett i NRK, der en deler programmer, slik at en får en halvdel på NRK1 og en halvdel på NRK2. Slikt provoserer. Det provoserer også veldig at en stadig får reklame på NRK1 for det en ikke kan få se på NRK2. Slikt bidrar til å forsterke følelsen av at det produseres noe for lisenspengene som en ikke har tilgang til. Selv om kringkastingslisensen ikke har vært økt med det formål å produsere programmer i NRK2, er det vel ingen tvil om at det er lisenspengene som brukes også til å finansiere sendingene som går på NRK2, og da må en kunne si at en betaler for noe som en ikke får del i. Et lite hjertesukk: Vi er jo kommet såpass langt i denne debatten at det som skal sies politisk om mediepolitikken, stort sett er sagt. Men jeg har merket meg at det er ingen i dag som har tatt opp problemet med de hørselshemmede og deres tilgang til billedmediet. Det har vært lagt et press på NRK gjennom flere år ved at det stadig har vært rettet henstillinger om å øke andelen tekstede programmer. Og det loves hele tiden noe; nå er det like før den samtidige tekstingsmuligheten kommer – men den er ikke tilgjengelig ennå. Det er et økende antall mennesker i vårt land som har en hørselshemming, og det er en økende andel av programmer i NRK med sterke innslag av dialekt, bl.a., som kan være vanskelig tilgjengelig for dem som ikke har normal hørsel. Jeg vil understreke at det fra Stortingets side har vært uttrykt et sterkt ønske om at andelen tekstede programmer økes, og at teksting skjer samtidig – med én gang – slik at hørselshemmede og normalthørende samtidig kan glede seg over de samme programmer.