trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg vil starte med å rette en takk til saksordføreren. Det er en litt teknisk krevende sak, en viktig sak, og jeg synes det er gjort et godt arbeid med å lose den gjennom i komiteen. Først vil jeg starte med å si at private fagskoler og private høyskoler gir viktige bidrag til det norske utdanningssystemet, og at de absolutt har sin plass der. Arbeiderpartiet er også tilfreds med denne proposisjonens hensikt, nemlig å styrke kvaliteten i høyere utdanning i disse private institusjonene, at de drives mer profesjonelt, og at vi får større åpenhet knyttet til drift på disse skolene med denne lovendringen. Jeg har likevel noen korte merknader som begrunnelse for våre standpunkt. Det ene handler om organisasjonsform. Vi ønsker å utrede dette med selveide stiftelser, at det skal være en betingelse for å kunne drive privat fagskole og privat høyskole. Flertallet, altså regjeringspartiene og støttepartiene, skriver at de er kritiske til at man beriker seg på statstilskudd i strid med regelverket. Selvfølgelig, det er ikke lov å ta ut profitt, og akkurat det styrkes i denne proposisjonen. Men Westerdals-saken og også en del andre saker har jo vist med all tydelighet – Riksrevisjonen har også påpekt det – at det krever mye av departement og direktorat å følge opp private skoler, og at det er helt åpenbart at det fra tid til annen alltid er noen som forsøker å omgå regelverket. Det er noen som fortsatt tror og mener at det å drive private skoler i Norge er noe som det også går an å tjene penger på, som skal gå til privat profitt, selv om det fastslås i lov at vi ikke skal ha det i Norge. Derfor har vi ønsket å utrede dette med organisasjonsform, med stiftelser, hvor det da ikke vil være mulig å ta penger ut av stiftelsen. Et annet tema er eiers adgang til å disponere overskudd til institusjoner i samme selskap eller organisasjonsform som ikke får statstilskudd. Arbeiderpartiet mener, i likhet med SV og Senterpartiet, at studentenes midler og de pengene som er ment å brukes, enten fra staten eller gjennom skolepenger, skal brukes i den akkrediterte delen av virksomheten, for da vet studentene at det de har betalt inn, og det samfunnet har bevilget til denne virksomheten, faktisk går dit. Derfor ønsker vi den måten. Arbeiderpartiet er tilfreds med at det nå blir strammere regelverk knyttet til private høyskoler og fagskoler som får statsstøtte. Denne saken som nå kommer opp, viser jo hvor krevende det er å ha private aktører som utøver en offentlig oppgave, og hvor viktig det er å sikre at skattebetalernes penger – som også var det begrepet saksordfører Bente Thorsen brukte – brukes på utdanning, men hvor vanskelig det er å kontrollere at det faktisk gjøres. Det er det som er bakgrunnen for historien. Vi har hatt flere saker som har hatt dramatiske konsekvenser, både for studenter og for eiere, kan det tyde på – det er fortsatt rettssaker som vil komme – som viser at dette her ikke er så enkelt som man skal ha det til. Derfor går altså de rød-grønne partiene noe lenger i våre forslag. Med dette tar jeg opp forslagene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i saken.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg har et ganske enkelt spørsmål. Jeg lurer på hvorfor regjeringen og regjeringspartiene ikke er med på å utrede en lovendring om at det kun skal være tillatt med stiftelser, etter dansk modell.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Ja, statsråden var inne på noen av grunnene – muligens – til at det er ulemper med en slik modell. Da vil i hvert fall Arbeiderpartiet mene at det ville være en fordel å få dette utredet på skikkelig vis, ikke bare å ta det i et replikkordskifte. Men situasjonen som nå har vist seg, særlig med Westerdals-saken, er at man kommer lett på hæla. Det krever et svært dyktig og pågående byråkrati av en viss størrelse for å kunne følge med aktørene i den sektoren. Det er som representanten Lysbakken tidligere har sagt her: Det er bred enighet om at vi ikke vil ha profitt ut av de statsstøttede skolene som er NOKUT-akkrediterte. Vi vil at de pengene skal brukes på studentene. Da er spørsmålet mitt: Burde det ikke være av interesse for statsråden å finne måter å organisere det på for å unngå et stort og omfattende byråkrati? Eller mener han at vi nå er i mål, og at vi ikke vil se noen flere typer skandaler, som vi har sett?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg tar ordet fordi jeg reagerer på at statsråd Torbjørn Røe Isaksen når han får et spørsmål fra Arbeiderpartiet, i kjent stil begynner å snakke om Arbeiderpartiets politikk og kommentere den. Vi er selvfølgelig ikke bare opptatt av utstyr, men utstyr er veldig viktig når vi snakker om informasjonsteknologi. Vi må jo ha tilgang på teknologiske hjelpemidler når det er det faget handler om. I dette forslaget vårt er vi mest opptatt av nettopp dette med kompetanse, så slike – hva skal vi si – litt artige kommentarer når vi stiller spørsmål, hadde det jo vært fint om han brukte en annen anledning til. Det jeg egentlig lurer på, er hva statsråden har tenkt å si til sitt departement. Hva er ordren han kommer til å gi om hva denne strategien skal handle om, fra Høyres side? Det er uklart.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg kjente meg veldig igjen i det representanten Iselin Nybø fortalte om sin entusiasme som teknologioptimist på dette feltet, og årsaken til at jeg er det, er at jeg for noen år siden var til stede på en skole i Oppegård hvor det gikk multihandikappede barn. Der møtte jeg en jente som var 13–14 år. Hun hadde aldri klart å skrive før, aldri klart å kommunisere noe særlig godt før. 14 dager før hadde hun fått en iPad, og nå kunne hun skrive ved hjelp av iPaden. Det var første gangen hun kunne sette sammen bokstaver og uttrykke seg mer komplisert enn man klarer med tegnspråk. Det var da jeg forsto for alvor at denne teknologien kan endre folks liv på en helt annen måte enn med de virkemidlene som vi har hatt tilgjengelig. Jeg brenner for at alle norske barn skal få tilgang på den type læremidler slik at de får en bedre skolehverdag, for det er mange barn i norsk skole som ikke opplever den læringen som de burde hatt, og den utviklingen de burde hatt, rett og slett fordi de sliter og ikke får nok tilgang på digitale læremidler. Jeg har også lyst til å bruke tiden til å si at jeg er veldig glad for at komiteen enes om en felles merknad når det gjelder NDLA og dette med forlagene og den markedssituasjonen vi har i norsk skole hva gjelder læremidler. Det er viktig at vi sikrer – og at statsråden tar med seg – dette som en del av strategien som nå skal lages, at man analyserer den markedssituasjonen vi har, hvor vi har tradisjonelle aktører som har vært i lærebokmarkedet i mange, mange år, og som kobler sammen lærebøker og digitale læremidler, og som er i markedet, og så har vi NDLA, som er en gratis tjeneste i videregående opplæring som fylkeskommunene står for, og som også er i markedet, men at edtech-firmaene også får en plass her. Jeg er bekymret for at i den situasjonen som er nå, vil vi ikke kunne oppnå mange av de målene vi har, fordi denne markedssituasjonen lager innlåsningsmekanismer, som økonomene ville kalle det. Det er uheldig, særlig fordi det rett og slett kan gå ut over elevene at lærerne ikke kan velge fritt det læremidlet som de mener er best i sitt fag. Det må de kunne gjøre – enten læremidlet er fra forlagene, fra NDLA eller fra edtech-firmaer av ulik karakter – og det er vår jobb å sikre at det markedet fungerer. Vi skal ikke lage lærebøker. Vi skal ikke ta beslutninger rundt omkring om hva den enkelte skole og den enkelte lærer skal bruke av digitale hjelpemidler, men vi må sørge for at rammebetingelsene er slik at lærerne kan gjøre det som er best for barna.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2017-03-30:
Jeg er glad for hver anledning vi har i denne salen til å ta opp temaet digitalisering i skolen, og nå er jeg glad for at det igjen er på agendaen. Nå arbeider regjeringa med en nasjonal strategi, som vi nettopp hørte kunnskapsministeren fortelle, og det er bra. Skal vi lykkes med å gi våre barn den opplæringen og kvaliteten i skoletilbudet som vil ruste dem for morgendagens oppgaver, må vi selvsagt bruke de muligheter teknologien gir, og jeg synes representanten Aasen hadde et godt illustrativt eksempel på nye muligheter. Jeg vil gjerne peke på tre områder som er viktige, og som må ligge til grunn for en god implementering av digital teknologi i skolen. Det handler for det første om lærernes digitale kompetanse og læringssyn. Dersom dette ikke vektlegges i lærerutdanningen, stiller lærerne dårlig forberedt når de kommer i klasserommet. Jeg er derfor veldig godt fornøyd med at Senter for IKT skal ha et nært samarbeid med lærerutdanningsinstitusjonene for å sikre den profesjonsfaglige digitale kompetansen, og at den forsterkes i den nye lærerutdanningen. Det andre handler selvfølgelig om skolens digitale infrastruktur, både utstyr og bredbåndsdekning. Og med minfeide.no, som nylig er lansert, har Skole-Norge tatt et godt skritt framover for å legge til rette for en effektiv og digital skolehverdag, både for skoleeiere, for lærere, for elever og for foreldre. Det har flere vært inne på. Og det er også en viktig forutsetning for å legge til rette for at de gode læremidlene og verktøyene kan gjøres tilgjengelige for elever og lærere. Her er vi ved mitt tredje poeng. Dersom vi skal lykkes med en god digital strategi, implementere gode teknologiske løsninger og utvikle en god kultur for bruk av digitale hjelpemidler og læringsverktøy i skolene våre, må det også legges til rette for at det utvikles et sterkere digitalt læremiddelmarked. Skolene og lærerne må – som representanten Aasen også var inne på – ha friheten til å velge de læremidler som fungerer best i undervisningen til enhver tid, enten de er analoge eller digitale. Og det er vår oppgave å sørge for at konkurransevilkårene legger til rette for at det produseres og utvikles læremidler med god kvalitet i alle format. I Høyre mener vi det skjer best i konkurranse, der markedet fungerer godt. Vi tror at minfeide.no kan gi enda bedre muligheter og videreutvikles, og at det har et større potensial som en felles tilgangsportal for tilgjengeliggjøring av læremidler. Jeg håper det kan komme en neste utviklingsfase her.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-03-30:
Eg er einig med ministeren i at det ikkje er nok å sikra digitale verktøy i skulen – både infrastruktur og kompetanse må sikrast. Då er spørsmålet infrastruktur, for her veit vi at det er mange som har manglande og dårleg tilkopling, særleg i heimen, men vi har òg ein del skular som slit med kapasitet. Det er sjølvsagt ikkje innanfor kunnskapsministeren sitt ansvarsområde, men det er eit regjeringsansvar, så eg er ute etter å høyra korleis statsråden no jobbar opp mot særleg samferdselsministeren og kanskje kommunalministeren for å sørgja for fortgang for at vi har ein digital motorveg ut til alle som bur i Noreg.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-03-30:
Eg tenkjer det er viktig å presisera innanfor dette feltet at digitale verktøy faktisk er med og bidreg til universell utforming, at fleire no vert påkopla utdanningsløpet, og at elevane våre faktisk kan få nytte av det. Her håper eg at kunnskapsministeren tek opp dette med kollegaene sine i regjeringa, for no skjer utviklinga av digitale verktøy og læreplanar innanfor dette så fort at eg håper at det ikkje er infrastrukturen som stoppar det. Det er framleis ei innstendig oppfordring til ministeren om å følgja opp dette.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2017-03-30:
Han får det til høsten.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-30:
Nå hadde representanten Aasen så gode replikker at hun tok det meste av det jeg hadde tenkt å spørre om. Kanskje vi ikke skal være så forundret over at regjeringspartiene avviser vårt gode forslag om å utrede en mindre byråkratisk ordning sett i lys av det sterke bidraget denne regjeringen har gitt til generell vekst i antall byråkrater. Nok om det. Da får jeg spørre om noe annet. Jeg vil gjerne bore litt i prinsippet kunnskapsministeren legger til grunn, for han er en mann som er opptatt av ideologi og prinsipper. Kan statsråden forklare meg den prinsipielle begrunnelsen for at regjeringspartiene er mot profitt i høyskoler og skoler, men for i barnehager og barnevern?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-03-30:
Det var interessant at statsråden siterte Burke. Takk for det. Men nettopp omstendigheter er slikt som kan få en til å måtte endre politikk. Det vi ser i barnehagesektoren, og som vi ville sett i skolesektoren hvis ikke flertallet i Stortinget – hele Stortinget – hadde stått for den type fornuftig politikk som vi tross alt står sammen om i dag, er en utvikling mot stadig større enheter og dermed også større fare for, ikke bare profitt, men superprofitt i f.eks. barnehage- og barnevernsektoren. Høyre har vel heller ikke bedt om en situasjon der f.eks. oppkjøpsfond etter hvert kan eie svært mange barnehager med mulighet for å ta ut svært stor profitt. Eller er det uproblematisk?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-03-30:
Selv om jeg må innrømme at jeg ikke alltid forstår alt, er jeg veldig begeistret for teknologi og den utviklingen som skjer. Jeg er grunnleggende teknologioptimist og ser lyst på framtiden med alt det som kommer, enten alt vi vet kommer, eller det vi tror kommer, eller det vi ikke engang kan se for oss at skal komme. Men med dette følger det noen utfordringer, og mange ganger er det sånn at teknologien går foran resten av samfunnet, så vi klarer ikke helt å henge med når det gjelder regelverk, personvern og alt det som følger i kjølvannet av utviklingen. I Venstre er vi veldig opptatt av personvern, og det er ikke til å stikke under stol at digitalisering av samfunnet og den utviklingen vi har hatt her, også gir noen ganske betydelige utfordringer på personvernsiden. Spesielt er det viktig å beskytte barn og unge, så det jeg vil utfordre statsråden på, er å si noe om hvilke konkrete utfordringer han ser på personvernsiden – og de løsningene han ser på dette.
Iselin Nybø (Venstre), 2017-03-30:
Jeg tegnet meg til replikk fordi jeg var redd for at statsråden slapp opp for tid, og derfor ikke kom til å adressere mitt forslag. Men jeg hørte at statsråden helt på slutten av taletiden sin sa at han hadde fått en fullmakt, og at han ville bruke den. Så jeg ber statsråden bare bekrefte at jeg har forstått det riktig, at statsråden vil gå i dialog med Rogaland fylkeskommune og Stavanger kommune for å finne en hensiktsmessig plassering av akkurat bomstasjon nr. 5, som det er snakk om.
Iselin Nybø (Venstre), 2017-03-30:
Etter at statsråden først i innlegget sitt sa at han vil bruke fullmakten og i replikkrunden bekreftet at han ville se spesielt på bomstasjon nr. 5, føler jeg at min intensjon med forslaget er ivaretatt og vil derfor be om at det blir gjort om til et oversendelsesforslag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Regjeringspartiene må svare på hvorfor de ikke har vært med på det, men jeg kan si noe om hvorfor regjeringen ikke har ønsket det. Det er fordi det også med en stiftelsesmodell kan være situasjoner hvor det kan være vanskeligere å kontrollere en stiftelse. Det er ikke slik at en stiftelse, selv om den er selveid, garanterer for at en ikke får noen type misbruk av ordningene, f.eks. gjennom større honorarer. Dessuten vil det være en veldig omfattende endring i en sektor hvor det i dag er mange aksjeselskaper. Det er utgangspunktet for at vi har sagt at vi ønsker en regulering av eierform, men også å åpne for aksjeselskap.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Man kan aldri garantere at et regelverk vil hindre enhver form for forsøk på å misbruke regelverket. Men det vi kan gjøre, er å sette opp systemet slik at det er størst mulig sjanse for at regelverket kan etterleves, at det er enkelt å etterprøve, og at departementet har organisert seg slik at det er tydelige ansvarsforhold. Da tenker jeg ikke på mitt ansvar inn mot Stortinget, da tenker jeg f.eks. på at vi nå har opprettet en egen tilsynsenhet i departementet. Det Westerdals-saken, som flere omtalte, viste, var at det var en sak som hadde aspektet med å legge til rette for utbytte, i seg. Men også flere andre saker som strakte seg langt tilbake i tid, viste at tilsynssystemet gjennom flere år ikke hadde vært godt nok – for øvrig kanskje også at det var uklarheter i regelverket som gjorde at sakene var vanskeligere enn de hadde behøvd å bli.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Det er ingen prinsipiell begrunnelse for det. At det skal være så fryktelig vanskelig for Sosialistisk Venstreparti å forstå det som er akkurat den samme politikken som SV sto for i regjering, er litt mer pussig. Hvis man skal finne en slags begrunnelse for det, kan man f.eks. gå til han som ofte kalles konservatismens far, Edmund Burke, den irsk-engelske statsmannen, som sier at omstendigheter som noen mennesker tar for intet, gir i realiteten ethvert politisk prinsipp dets særpregede farge. Forskjellen, som er ganske avgjørende, er at da SV var i regjering – i og for seg både før og etter – var det et barnehageforlik, hvor man inviterte de private barnehagene inn for å delta i det man kalte en dugnad. Noen år etterpå, da de private hadde bidratt og investert kapital, kommer man og skal kutte. Den type invitasjon har vi aldri hatt til private høyskoler. Det er SV som har endret politikk i dette spørsmålet og gått langt, langt til venstre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Nå er ikke barnehage noe tema nå, men hvis man ser på det samlede utbyttet som tas ut fra norske barnehager, er ikke det veldig stort sammenliknet med de fleste andre bransjer og steder. Det er helt riktig at det er en viktig prinsipiell forskjell på Sosialistisk Venstreparti og regjeringen. Det er at SV har som utgangspunkt at enhver privat drift av tjenester som det offentlige betaler for, nærmest er en vederstyggelighet. Man kaller folk som har investert sparepenger og tid i å bygge opp barnehager etter invitasjon fra bl.a. SV, for velferdsprofittører. Jeg har til og med sett, riktignok ikke representanter fra partiet på Stortinget, men andre, kalle dem en form for parasitter på velferdsstaten. Vårt utgangspunkt som regjering er at vi skal ha klare, gode regler for at private bidrag inn i velferden i Norge er positivt og bra, at private bidrag fører til mangfold og valgfrihet. Og så lever vi med at det ikke er en helt prinsipiell politikk som sier at enten skal alle ha mulighet til å ta utbytte, eller så skal ingen l ha det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Hvis man leser hele intervjuet med meg, står jeg ved hvert eneste ord. Eksempelet mitt var den store bølgen som var på 1990-tallet, da man var veldig opptatt av å kjøpe bærbare pc-er til elevene. Men det man var mindre opptatt av, var hvordan de digitale verktøyene ble brukt. Og det er det avgjørende. Selv om det er mye klokt i det Arbeiderpartiet har skrevet og foreslått her, synes jeg nok fortsatt Arbeiderpartiet henger litt igjen i en tanke om at dette bare dreier seg om utstyr. For eksempel så jeg representanten Giske var ute for en stund siden og sa – det må jo være et av de mest kostbare løftene til Arbeiderpartiet – at man skal kjøpe iPad til absolutt alle elever i den norske skolen. Mitt poeng er simpelthen at hvis man ikke også har med seg infrastruktur og kompetanse, ikke minst, blant dem som underviser, er det ikke nødvendigvis læringsfremmende bare å gi en iPad til alle elever. Erfaringen fra alle skoler som har satset stort på det digitale, er at man er nødt til å ha med skoleutviklingen og kompetanse.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Jeg mener at det er to ting som det er viktig å skille. Det ene er digitale ferdigheter som digitale ferdigheter, og det andre er bruken av digitale verktøy i andre fag for å fremme læring i faget. Det kan av og til gå litt over i hverandre. For eksempel i matematikk er man også, i henhold til læreplanmålene, avhengig av å bruke digitale verktøy. Grunnen til at jeg mener de to tingene må henge sammen, er at det er ikke gitt at økt digitalisering gir elevene økt læring. Det er det god dokumentasjon for. Det er vanskelig å finne den koblingen. Så er jeg helt enig i at en nasjonal IKT-strategi ikke bare må være ord; en må også ha konkrete tiltak. Noen av de tiltakene vil kanskje også koste penger. Det vil selvfølgelig komme, eventuelt, i kommende budsjetter. Så er det mye godt ved den danske satsingen. Jeg er nok litt skeptisk til at de har gått veldig langt i å belønne skolene som investerer i digitale læremidler fremfor noe annet. Det mener jeg nok kommunene og skolene i stor grad burde kunne bestemme selv.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Det er nok nesten av natur slik at på veldig mange områder vil politikken komme etter. Det er rett og slett fordi utviklingen går så utrolig raskt. Det som er viktig da, er å ha generelle allmenne regler som gjør at nye situasjoner fanges opp av lovverket, ikke at man løper etter med særregulering i hvert enkelt tilfelle. Men så er det vanskelige problemstillinger, f.eks. er det store muligheter i å samle inn informasjon om elevene, registrere den, bruke den. Der er det personvernbegrensninger i dag, f.eks. at man ikke kan ta det ut av institusjonen, altså den enkelte skole og den type ting. Det kan allikevel i sum kanskje representere en personvernutfordring. Filming i norske klasserom: Det er en kjempefordel for en elev som er syk, borte, som f.eks. ligger på sykehus og kan følge undervisningen. Litt avhengig av hvordan man oppbevarer dette i etterkant, kan også det gi personvernutfordringer. Men det er fullt mulig å satse både på det digitale og ivareta personvernet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Jeg må innrømme at det er et spørsmål som jeg ikke klarer å svare på. Det er, som representanten sier, Samferdselsdepartementet som har ansvaret for utbygging av digital infrastruktur. Det er også ordninger og støtteordninger for å bygge ut digital infrastruktur, f.eks. bakkenett, i områder hvor det ikke er i dag, men jeg har ikke hatt egne møter med min kollega i Samferdselsdepartementet om akkurat dette. Så kan det hende – det må jeg eventuelt komme tilbake til i et skriftlig spørsmål e.l. – at det likevel er noen klare berøringspunkter, men jeg klarer ikke å svare på stående fot.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Jeg tror jeg rett og slett må registrere oppfordringen, og så må jeg oppfordre representanten tilbake: Hvis han ønsker et litt grundigere svar enn det veldig lite grundige svaret jeg ga nå, så tar jeg gjerne et spørsmål i spørretimen – et skriftlig spørsmål.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-03-30:
Jeg prøver å svare på spørsmålene som kommer fra alle representanter, men i og med at spørsmålet i dette tilfellet også var polemisk formulert, mente jeg det var naturlig å bruke det jeg så på som en av svakhetene ved Arbeiderpartiet. Man må jo innrømme at dette er en arena for debatt også når man stiller spørsmål. Men jeg prøver generelt å svare på spørsmålene som kommer. Ordren som departementet har fått fra regjeringen, og som også nå delvis er fulgt opp gjennom første møte med partene, er nettopp at vi skal ha en strategi som henger sammen – både kompetanse, infrastruktur og innhold. For å ta et illustrerende eksempel: Jeg ble spurt om Danmark her i stad. I Danmark kan ting tyde på at mye av de digitale læremidlene som er kjøpt inn, er en slags digitale lærebøker, f.eks. Det er ganske avgjørende og ganske viktig at man hvis man skal bruke mer penger på digitale læremidler, kjøper inn noe som utnytter fordelene ved at de er digitale, ikke bare lærebøker i et annet format.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
«Eg meiner det har vore ein stor og litt naiv politisk entusiasme for IKT i norsk skule dei seinaste tiåra.» Det sa statsråden i 2015, med henvisning til at satsingen på IKT i skolen ikke må gjøres kun fordi det er «moderne». For Arbeiderpartiet handler ikke entusiasmen om hva som er moderne, men om å sikre trygg bruk, kildekritikk, tilpasset opplæring, teknologikompetanse, formidling, kompetanse hos lærerne osv. Er dette naivt? Mener statsråden virkelig at dette får for stor oppmerksomhet i skolen?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Dette med lærerkompetanse er Arbeiderpartiet helt enig i. Det er nettopp derfor vi har foreslått dette i hvert eneste statsbudsjett hele denne stortingsperioden og bevilget penger til økt kompetanse innenfor IKT hos lærerne, mot regjeringens stemmer. Jeg mener at utsagnet til statsråden fra 2015 i hvert fall ikke oser av teknologioptimisme. Men la nå det ligge. Uansett er det viktigste at vi får en god, forpliktende nasjonal strategi som bidrar til at tilfeldighetene i satsingen på IKT i skolen viskes ut. Danmark har gjennomført en satsing der man har forpliktet både stat, kommune og private aktører, også med ressurser. Hva tenker statsråden om den satsingen? Og hvordan vil han sikre at en strategi ikke bare blir en satsing med ord, men faktisk betyr en reell satsing?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Jeg har lyst til å kommentere litt rundt de påstandene som blir fremmet her fra Arbeiderpartiet, om forsinkelser. Jeg var forberedt på det. Vi har hørt dem mange ganger, spesielt i media, prøve å skape et negativt inntrykk rundt et viktig og godt prosjekt. Her i dag blir det påstått to års forsinkelse. Jeg lurer på hvor Arbeiderpartiet har det tallet fra. Det er en påstand – og det er en påstand som er helt feil. Vi kommer i gang nå, som jeg sa i stad, med flere tiltak allerede i år. Avskogingen er allerede ferdig. Selve OPS-prosjektet begynner til neste år. Og vi holder tidsplanen. Hvis man ser på den rød-grønne NTP-en, som de rød-grønne selv har vedtatt, og handlingsprogrammet som Vegvesenet har lagt opp til å følge, er det lagt opp til kun 230 mill. kr i statlige midler i den første perioden, fra 2014 til 2017. Så kommer den største statlige bevilgningen i neste periode, fra 2018 til 2023. Det er akkurat det tidsskjemaet vi holder. De største bevilgningene kommer da i 2018 og 2019. Én ting er byggestart – det er en påstand, som jeg sa, at vi forsinker byggestart, og det tar jeg på det sterkeste avstand fra – men en annen ting er ferdigstillelse. Høyst sannsynlig vil vi kunne klare å ferdigstille rv. 3/rv. 25 før det som lå i den rød-grønne NTP-en, før det som var planene der. Så når det gjelder forsinkelser, er det ingen grunn til å gjenta den feilaktige påstanden. Den er feil, og vi følger tidsplanen, slik den også ligger i handlingsprogrammet til Vegvesenet.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Når det gjelder «pakkene» som vi snakker om, som egentlig ikke er pakker, er det én ting som kjennetegner dem. Det er en negativ holdning til biler og bilister, og så er det en positiv holdning til sykkel, gange og kollektiv. Jeg synes tiden er overmoden for at det politiske Norge revurderer sin skepsis mot bilen og bilistene. Bilen er et gode, og det er et gode som har kommet for å bli. Følgelig trenger vi veier. For dem som er opptatt av forurensing og utslipp, og har som ønske å redusere utslippene, har dagens regjering vist helt utmerket at det faktisk er mulig å redusere utslippene vesentlig uten restriksjoner, begrensninger, påbud og forbud overfor bilistene. Det beste eksemplet er å vise til hva vi har gjort på avgiftssiden for biler. Kun ved positive virkemidler, kun ved å bruke gulrot – ikke pisk – er utslippene fra nye biler på ca. 83 g – og det over tre år før klimaforliket på 85 g før 2020. Hvordan har vi fått til det? Jo, ved å stimulere folk til å kjøpe hybridbiler og stimulere folk til å kjøpe elbiler. Det er positive virkemidler, som også har ført til at Norge har blitt et foregangsland når det gjelder en miljøvennlig bilpark. Vi er langt foran Sverige, og vi er langt foran EU. Sist jeg sjekket, lå EU på opp mot 120 g, og Sverige lå enda høyere. Vi ligger mange, mange år foran de ambisjonene EU har når det gjelder utslipp fra nye biler. Jeg håper virkelig at det politiske Norge kan ta en liten gjennomgang med seg selv og endre på den skepsisen som dessverre har blitt etablert mot biler og bilister.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Nå har statsråd Solvik-Olsen sittet med ansvaret og budsjettene i 2014, 2015, 2016 og nå i 2017, og prosjektet kommer først i 2017, så han har heller ikke vært nevneverdig ivrig etter å få satt spaden i jorda. Men nå skal Stortinget endelig vedta denne utbyggingen, og det er bra. Regjeringen har sagt at veier skal bygges mye raskere. Dette prosjektet er i realiteten to år forsinket, og ikke bare er det to år forsinket, men det har også blitt nesten 2 mrd. kr dyrere på fire år. Så hvordan forklarer statsråden at prosjektplanene har blitt nesten 2 mrd. kr dyrere på fire år?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg registrerer at statsråden ikke er interessert i å svare på hvorfor dette prosjektet har blitt nesten 2 mrd. kr dyrere. – Det får så være. Statsråden var i sitt innlegg også inne på bompenger og hvorfor hans parti er imot bompenger. I regjeringsplattformen til Høyre og Fremskrittspartiet står det at «bompengeandelen i nye prosjekter skal reduseres». Nå har vi et helt nytt prosjekt til behandling i Stortinget. Hvordan vil statsråden forklare at han egenhendig foreslår å øke bompengeandelen fra 61,5 pst., som er gjeldende NTP, til 64,7 pst. i proposisjonen?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg registrerer at statsråden har en veldig kreativ matematisk oppfatning av sin egen regjeringsplattform, hvor man sier at man skal redusere bompengeandelen i nye prosjekter. Her har statsråden hatt en mulighet til å følge opp den erklæringen med å legge fram proposisjonen om utbyggingen av rv. 3 og velger ikke å gjøre det som står i erklæringen. Det får det være statsrådens ansvar å svare på. Så er det kommet fram gjennom debatten i salen at det er noe ulike oppfatninger av bruken av OPS, og det er den reelle politiske forskjellen som er. Det hadde jeg egentlig tenkt å la ligge, men siden dette prosjektet er foreslått som et OPS-prosjekt, lurer jeg på om statsråden kan svare på hvilke elementer i denne veistrekningen det er som gjør denne strekningen veldig gunstig for OPS, og hvorfor man har valgt å bruke OPS på akkurat denne strekningen.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg tok i min replikkveksling med statsråden opp spørsmålet om hvorfor denne strekningen er foreslått som et OPS-prosjekt. Grunnen til at jeg stilte det spørsmålet, er rett og slett at det ingen steder i proposisjonen står hvorfor denne strekningen er spesielt gunstig for den type prosjekter, og jeg registrerte i replikkvekslingen at det fikk jeg heller ingen svar på. Så er det flere representanter som har vært oppe på denne talerstolen med et ganske sterkt behov for å forsvare OPS-kontrakter. Det viser bare for meg at Arbeiderpartiet må ha truffet en slags spiker på hodet og et sårt punkt hos mange, når mange har så stort behov for å forsvare OPS-ene. Representanten Helge Orten fra Høyre kan ikke ha lyttet veldig godt til mitt innlegg. Arbeiderpartiet er kritisk til OPS som finansieringsstrategi, men ikke nødvendigvis som gjennomføringsstrategi. Det står det også i merknadene. Ortens innlegg viser egentlig bare at Høyre har et større behov for å kritisere Arbeiderpartiet for kritikkens skyld enn for faktisk å lytte til det som blir sagt, og lese det som står i merknadene. Arbeiderpartiet foreslo i regjering sammen med SV og Senterpartiet å ta i bruk veiutviklingskontrakter som en ny måte å bygge og drifte nye veier på. Nå ser vi at den kontrakten har blitt tatt i bruk på Helgeland. Jeg må bare si at jeg registrerer at både Høyre og statsråden selv nå skryter uhemmet av bruken av denne kontrakten, og det er selvfølgelig vi i Arbeiderpartiet veldig glade for.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Først har jeg lyst til å takke saksordføreren for et godt samarbeid i saken. Først og fremst er dette en merkedag for Nord-Jæren. Med denne pakken tar Randaberg, Sandnes, Sola og Stavanger grep for å håndtere transportutfordringene i sin region. Vi som storting skal glede oss over at kommunene er aktive for at vi skal nå målet om at veksten i personbiltransporten i byområdene skal tas med kollektiv, gange og sykkel. Det er bra klimapolitikk, og det er bra bypolitikk. Nullvekstmålet som Stortinget har satt, kan bare nås ved at bykommunene og fylkene stiller opp og bidrar med sine virkemidler. Denne saken peker også framover mot behandlingen av ny nasjonal transportplan. Bypakken her eksemplifiserer mange av hovedutfordringene vi har i transportsektoren. For det første blir vi flere her i landet, og byområdene vokser. Det krever transportløsninger som både tar hensyn til klimautfordringene og til at byene skal være gode steder å bo og drive næring i. For det andre har det blitt veldig dyrt å bygge ut transportløsninger i Norge. Bypakken har bare på to år økt med 6 mrd. kr. Proposisjonen mer enn antyder at det er risiko for videre kostnadsvekst i pakken. For det tredje er det grenser for hvor sterk rygg fylkene har til å løse transportutfordringene. Staten er helt nødt til å bidra. I dette tilfellet gjelder det byområdene, men problemstillingen er like aktuell for fylkenes ansvar for fylkesveiene. Derfor har etatene i grunnlagsmaterialet til NTP pekt på at kostnadene til å drifte kollektivtransporten i et nullvekstperspektiv kan bli en for stor oppgave å bære. Dette har også kommunene og fylket tatt opp i forbindelse med denne bypakken. Dette spørsmålet forventer jeg selvfølgelig er grundig behandlet i forslaget til ny nasjonal transportplan fra regjeringen. Arbeiderpartiet mener at staten er nødt til å bidra mer i byområdene i framtiden. Derfor vil vi at staten skal finansiere inntil 70 pst. av Bussveien, noe som vil gi en økt statlig finansiering med nærmere 1,5 mrd. kr. Hva disse ekstra pengene skal brukes til, er nødt til å være tema for forhandlingene om byvekstavtalen, men vi har pekt på at det av hensyn til næringslivet i regionen kan være klokt å vurdere å bruke midlene til å lette på noe av bompengebelastningen for næringstransporten i regionen. Jeg fremmer derfor herved forslaget fra Arbeiderpartiet i saken. Når det gjelder forslaget fra Venstre, vil også Arbeiderpartiet stemme imot dette, ut fra samme prinsipielle forklaring som den Helge Orten fra Høyre ga. Vi viser også til II, punkt 4, i innstillingen, hvor departementet allerede har fullmakt til å kunne endre opplegget for bomstasjoner, under forutsetning, selvfølgelig, av lokal enighet og av at økonomien i prosjektet ikke blir dårligere. Vi vil også anmode statsråden om å se nærmere på denne henvendelsen og imøteser også statsrådens kommentar til dette forslaget.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jeg har egentlig bare et lite spørsmål. Flertallet vil i dag gjøre et vedtak der en ber regjeringen sette et bompengetak for næringstransporten i regionen. Det er selvfølgelig veldig bra at flertallet også ser problemet med et næringsliv som nå sliter. Utfordringen er – som jeg var inne på i mitt innlegg – at denne pakken inneholder en risiko når det gjelder både bompengeinntekter og kostnader for kommende prosjekt. Derfor kan det nok være litt uklokt å ha et forslag som svekker finansieringsgrunnlaget ytterligere, uten at man tilfører noen flere midler. Mitt spørsmål til statsråden er egentlig ganske enkelt: Er det gjort noen beregninger over kostnaden som dette flertallsvedtaket vil ha?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-03-30:
Jernbanedrift er en sentral del av norsk transportpolitikk og viktig for framføring av personer og gods. Fram til de siste årene har det vært et tillitsfullt samarbeid mellom de ansatte i NSB og NSBs ledelse, bl.a. når det gjelder forståelse av hvordan myndighetenes krav til sikkerhetsbestemmelser skal praktiseres. Høsten 2016 gikk imidlertid lokomotivførerne til streik da det ble brudd i meklingen. Streikens kjerne var om Norge skulle få beholde de nødvendige, sterke kompetansekravene som praktiseres for lokomotivførere i Norge. Streiken ble avsluttet 30. oktober 2016 etter et møte med riksmeklingsmann Nils Dalseide da LO Stat og Arbeidsgiverforeningen Spekter oppnådde enighet. Jeg vil gjerne benytte anledningen til spesielt å kommentere Arbeiderpartiets syn på punkt 3 i denne enigheten, om at svakheter i førerforskriften må utbedres da dagens ordlyd ikke i tilstrekkelig grad definerer en nasjonal standard for lokomotivførerkompetanse. Arbeiderpartiet er helt enig med forslagsstillerne bak representantforslaget fra Senterpartiet og SV om nødvendigheten av å presisere kravene til opplæring og ikke minst kompetanse for lokomotivførere. Vi er derimot ikke enig i forslagets utforming, der det foreslås at Stortinget skal vedta helt spesifikke formuleringer i selve forskriften. Vi har et maktfordelingsprinsipp og en arbeidsfordeling mellom Stortinget og regjeringen, der Stortinget vedtar lover, og regjeringen og forvaltningen fastsetter forskrifter. Arbeiderpartiet mener derfor det er en helt åpenbar forutsetning at regjeringen og forvaltningen fastsetter forskrifter innenfor det lovverk som er vedtatt av Stortinget som lovgiver. Arbeiderpartiet mener regjeringen må etablere en nasjonal sertifiseringsordning for lokomotivførere, og at regelverket må endres slik at det klart kommer fram hvilke kvalifikasjoner og krav som skal stilles til en sertifisert lokomotivfører. Jeg tar derfor opp forslagene fra Arbeiderpartiet i denne saken.
Helge Orten (Høyre), 2017-03-30:
Jeg føler på tampen behov for å kommentere litt det som representanten Tung fremmet og kom med av argumenter når det gjelder OPS som gjennomføringsstrategi. For oss er det å ta i bruk hele verktøykassa viktig. Det er viktig å bruke de virkemidlene vi kan for å bygge vei raskere, mer effektivt og til rett pris. Derfor er vi også opptatt av å bruke OPS der det er hensiktsmessig. For denne strekningen vurderer i hvert fall vi det slik at det er en hensiktsmessig måte å organisere det på. Det betyr at med OPS som gjennomføringsstrategi kan vi her få økt innovasjon, vi kan få raskere gjennomføring, vi kan få større forutsigbarhet når det gjelder kostnader, drift og vedlikehold, og vi ser også at det gir en bedre risikofordeling mellom det offentlige og det private. Når Arbeiderpartiets kritikk når det gjelder OPS i hovedsak dreier seg om finansiering, synes jeg i alle fall det er verdt å gå inn og se på måten dette OPS-prosjektet er strukturert på. Når 50 pst. av anleggskostnaden blir betalt ved trafikkåpning og i hovedsak med statlige midler, betyr det i prinsippet at den samlede opplåningen og å gjennomføre dette som et OPS-prosjekt blir omtrent det samme som om en skulle gjort det på tradisjonell måte – bortsett fra at en større del av finansieringsbyrden ligger på OPS-selskapet og en vesentlig mindre del ligger på bompengeselskapet. Det er den store forskjellen. Jeg tenker som så at for oss er det med risikofordeling viktig. Når vi bruker OPS, løfter vi ansvaret over på en privat aktør, skaper forutsigbarhet, og det sørger også for at en får sterke incentiver til gjennomføring både til rett pris og til rett tid. Så den risikofordelingen har faktisk en verdi, og det tror jeg også det er verdt å ta med seg i sånne typer prosjekter. Jeg synes det var litt greit å få kommentert det. Nå synes jeg Arbeiderpartiet i større grad må begynne å være litt mer pragmatisk til måten vi gjennomfører prosjektene på, og ikke havne i en ideologisk argumentasjon mer eller mindre på autopilot om at OPS er lånefinansiering av vei. Det blir ikke riktig, i hvert fall ikke i dette tilfellet.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-03-30:
Det er riktig. Jeg ba om ordet for å si litt om det forslaget til vedtak som er lagt fram. Først har jeg lyst til å si at Senterpartiet er positiv til gjennomføringen av dette prosjektet. Utbyggingen av rv. 3/rv. 25 – en viktig strekning for transportnæringen – er etterlengtet og veldig betimelig å få på plass. Senterpartiet ønsker mest mulig vei for pengene, og derfor tror vi at dette prosjektet blir bra. Jeg har bare et par anmerkninger. Vedlikeholdet på strekningen og i regionen må ses litt i sammenheng, så man ikke gjør dobbeltarbeid, for her er det mange ulike aktører. Det tenker jeg er litt viktig for å være effektiv når det gjelder å bruke pengene best mulig. Så er Senterpartiet ved en inkurie ikke kommet med i en merknad vi skulle vært med i. Det er merknaden som starter med at et flertall «registrerer at det legges opp til en beregningsteknisk rente på 5,5 pst.». Der skulle Senterpartiet vært med. Så helt til slutt: Senterpartiet kommer ikke til å støtte forslag nr. 1, som er lagt fram av SV og Miljøpartiet De Grønne.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-03-30:
Jeg takker saksordføreren for en grundig og god redegjørelse om prosjektet og slutter meg til det som har blitt sagt. Det er ingen tvil om at denne pakken for Nord-Jæren trengs. Det er stor folketallsvekst i kommunene Randaberg, Sandnes, Sola og Stavanger. Det er behov for bedre kollektivtransport, og det er behov for en transportkorridor for næringslivet på vestsiden av de mest folketette bostedsområdene. Når det er sagt, må jeg uttrykke en liten bekymring for bompengenivået. Det er vel sjelden at Stortinget har blitt nedrent med så mange e-poster fra folk som er bekymret. Derfor er jeg glad for at vi har klart å samle oss om en reduksjon, i hvert fall timesregel, og at et passeringstak også skal omfatte takstgruppe 2 dersom det er lokal tilslutning til det. Det er i hvert fall et håndslag fra Stortinget til et område som fortsatt har utfordringer knyttet til arbeidsledighet. Så til forslaget fra Venstre. Jeg skjønner at det kan være mange ønsker om å endre passeringspunkt og bompengepunkt, men jeg synes det er vanskelig at Stortinget skal inn og vedta den typen endring. Det vil i hvert fall medføre ganske mange henvendelser i andre saker. Så jeg viser til det punktet som ligger under forslag til vedtak II, punkt 4, at Samferdselsdepartementet får fullmakt til å endre opplegget for bomstasjoner under forutsetning av at det er lokal enighet om det. Jeg tenker det er viktig at statsråden, sammen med fylkeskommunen – det er vel kanskje mest aktuelt å inngå et samarbeid med dem – ser på muligheten for det, og at vi da har gitt den fullmakten som trengs i den saken. Derfor vil heller ikke Senterpartiet støtte dette forslaget.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2017-03-30:
For Senterpartiet er jernbanedrift en svært viktig del av norsk transportpolitikk for frakt av både personer og gods. Det har vært et tillitsfullt samarbeid mellom de ansatte i NSB og NSBs ledelse, bl.a. når det gjelder forståelse av hvordan myndighetenes krav til sikkerhetsbestemmelser skal praktiseres. Men fjorårets konflikt var langvarig, og det er avgjørende viktig å gjenskape tilliten. Senterpartiet mener at Stortinget har et medansvar i å bidra til at det skjer. Kompetansekravet i norsk jernbanedrift er nedfelt i lov om anlegg og drift av jernbane, herunder sporvei, tunnelbane og forstadsbane m.m. av 11. juni 1993 nr. 100. Kompetansekravet framkommer spesielt i forskrift av 27. november 2009 nr. 1414 om sertifisering av førere av trekkraftkjøretøy på det nasjonale jernbanenettet. Kravene her må ligge innenfor rammen av loven. Bakgrunnen for forslaget er avtalen mellom NSB AS og Norsk Lokomotivmannsforbund vedrørende inntakskrav, opplæring og kompetanseutvikling for lokomotivførere. Jeg påpeker at streikens kjerne var om man skulle beholde de nødvendige, sterke kompetansekrav som praktiseres for lokomotivførere i Norge. Det er pekt på at det fortsatt er en usikkerhet om hvorvidt man kan ha en nasjonal ordning, som Senterpartiet mener at vi absolutt bør ha. Det er på denne bakgrunn vi vil fremme forslaget i denne saken. Jeg erkjenner veldig gjerne at det er litt spesielt å være så detaljert, men det er en bakgrunn for at vi har valgt å gjøre det. Vi fremmer herved forslaget, og vi stemmer subsidiært for Arbeiderpartiets forslag i saken.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Fordi ingeniørene og de som planlegger det, finner at det er løsninger som ble dyrere enn det de opprinnelig trodde. Det er en utfordring en har på mange veiprosjekter, og det er derfor vi jobber for å få ned kostnadene. Jeg registrerer dog at stort sett hver gang både Vegvesenet og ikke minst Nye Veier finner enklere og bedre løsninger, som får kostnadene ned, pleier rød-grønne lokalpolitikere å protestere mot de løsningene. De vil ikke være med og redusere kostnadene. Når vi finner muligheter for å framskynde veiprosjekter, som f.eks. i Trøndelag, sitter fylkespolitikere og lokalpolitikere fra Arbeiderpartiet og protesterer mot at veiprosjekter framskyndes. Nå ser vi at på E6 i Hedmark finner en muligheter for å finne andre løsninger som tar ned kostnadene, og da sitter Senterpartiet og Arbeiderpartiet i kommunestyret og blokkerer dette. Så jeg skulle ønske at Arbeiderpartiet var med og fant løsningene og vedtok dem, istedenfor å etterlyse dem, men så stoppe dem.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Da denne regjeringen overtok, var bompengeandelen i nye veiprosjekter i snitt over 40 pst. I de prosjektene vi legger fram nå, er de i snitt lavere enn 30 pst. Så kommer det en del prosjekter som kommer billigere ut enn det vi trodde, og noen prosjekter blir dyrere. Dette er et av prosjektene som har en høyere kostnad enn en opprinnelig tenkte. Men la meg minne om at dette prosjektet kommer til å være under den såkalte rentekompensasjonsordningen for bompenger. Det betyr at innen en skal begynne å innkreve dette, vil en kunne få økte statlige bevilgninger som tar ned takstene. Det var Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre for. Arbeiderpartiet var imot det. Så det er lite grann rart at en etterlyser å få ned bompengeandelen og få opp den statlige andelen, når regjeringspartiene og det borgerlige flertallet i Stortinget har en løsning på det, men da er Arbeiderpartiet imot. Igjen ser vi at kritikken Arbeiderpartiet fremmer, ikke følges opp av at de støtter løsninger. De bare fremmer kritikk, og så støtter de ikke løsningene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Jeg synes det er litt rart at Arbeiderpartiet først protesterer mot bruken av OPS og etterpå spør hvorfor en bruker det. Det burde vært en forutsetning at en satte seg inn i bruken av OPS, for så å kritisere de faktiske elementene, framfor å gjøre det på autopilot. Noe av grunnen her er at en sier at en skal ha en 20-årsperiode der en bygger og vedlikeholder nettopp for å sørge for at det en bygger, har en kvalitet som gjør at vedlikeholds- eller totalkostnadene blir lavest mulig. Det er grunnen til at vi gjør det. Det er noe av det som har vært etterlyst i mange, mange år. Kollegaen til Tung, representanten Rommetveit, innrømmet etter at de gikk ut av regjering, at der hadde de vært altfor dårlige, de hadde ikke hatt nok styring på utviklingen av veiprosjekter og kostnadene. La meg likevel peke på de to foregående svarene. Jeg har pekt på at bompengeandelen har gått ned i denne regjeringsperioden. Representanten Tung fikk det ikke med seg. Jeg påpekte at 42 prosjekter får brev fra departementet med tilbud om å redusere takstene gjennom økte statlige bevilgninger nettopp for å redusere bompengeandelen ytterligere. Representanten Tung overså det også, men faktum er det like fullt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-03-30:
Jeg har ikke tall med to streker under svaret, men vurderer det slik at det skal være håndterbart innenfor de grensene, når en også ønsker det lokalt. Da fylkestinget i sin tid gjorde dette vedtaket, mente de at en ikke skulle ha et tak for kjøretøy over 7,5 tonn. Det er en inndelingskategori som ikke finnes i bompengesektoren, for der er grensen 3,5 tonn. Derfor var det som regjeringen framla, at vi tok for gitt at det viktigste her var å ha et tak for de tyngste kjøretøyene. Det taket ble da lavere enn det en vedtok lokalt, og da signalene var at det var uheldig, følger vi det opp. Men det aller viktigste med denne pakken er å ha kontroll på kostnadene. Det blir en marginal andel en ser innen tungbiltransporten og hva dette betyr, i forhold til å ha skikkelig porteføljestyring på hele pakken. Og når vi nå ser at en har valgt vekk trolleybuss, er det sannsynlig at en også har tatt vekk noen risikokostnader, som gjør at det mer enn balanserer ut kostnadene på denne siden.