Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-06-11:
Også jeg er veldig glad for at vi har slike debatter i Stortinget. La meg si det slik: De forslagene som er reist fra forslagsstillerne, vil vi i departementet – uansett skjebne her ved votering og desslike – fokusere på i det arbeidet vi skal gjøre framover for å forebygge bedre. Det er helt nødvendig. I så måte må jeg få lov til å gi honnør igjen til representanten Syversen og hans partifeller for nettopp å reise denne dimensjonen i denne debatten. De har gjort det flere ganger, og det trengs. Det som jeg syns er bra, er at vi i løpet av det siste halve året har sett en tendens til en forskyvning i opinionen og i det politiske miljøet med hensyn til hvordan man vektlegger det forebyggende arbeidet, og hvordan man ser på sammenhengen mellom rus og kriminalitet. Det tror jeg bl.a. kommer av at representanter fra alle partier faktisk har valgt å ta dette på alvor og bringe politikken inn i det, forpliktende politikk. Det er også gledelig å se at med en gang det er politiske ledere i både partier og fra Regjeringen og andre steder, og også politimestrene, som nettopp påpeker disse sammenhengene, får det også raskt aksept ute i befolkningen, slik at både de mer hverdagslige og trivielle avstemningene på debattprogram og hva det måtte være, plutselig går i vår retning. Det er veldig viktig. Det er en av den viktigste oppgavene vi har. Derfor er jeg glad for at disse forslagene faktisk fremmes. Det er, som jeg har sagt her i Stortinget tidligere, en gjennomgang av hele dette regelsettet, særlig for reaksjon, og også tilstøtende regelverk, som gjør det aktuelt å ha med seg mange gode ideer inn i dette arbeidet. Alt i alt dreier dette seg om å dreie forebyggingsdebatten fra å være en isolert frihetsdebatt for sterke kommersielle aktører, hvor friheten ble definert til det å få bevilling, til det å få lov til å holde på så lenge som mulig, til å bli en debatt om friheten for de fleste av oss, friheten til å føle trygghet, friheten til ikke å råke ut for kriminelle handlinger, slik at man ser at frihet faktisk er noe mer enn det å kunne gi ja-stempel til alle søknader og alle kommersielle ønsker. I så måte er dette altså en viktig prinsipiell debatt, og jeg registrerer jo at også de tidligere regjeringspartier, og for så vidt den borgerlige fløy, i så måte står rimelig lite samlet i sin tilnærming til dette. Men samtidig må jeg ytre glede over at også i Høyre og i Fremskrittspartiet begynner man nå å akseptere disse sammenhengene. Det er – holdt jeg på å si – nesten som med Fremskrittspartiets forhold til klimaforskningen, at man kanskje begynner å våkne, når Fremskrittspartiet og Høyre i merknadene skriver: «Disse medlemmer erkjenner at økt tilgjengelighet av alkohol og mange skjenkesteder kan være kilde til økt uro.» Det er kanskje en mild formulering, men det er i hvert fall en god start når det gjelder nettopp det som er viktig, å skape mer politikraft ute i samfunnet. Hvis vi ønsker å definere politikraft dit hen at det er politiet sammen med mange andre samfunnsaktører som skaper trygghet, er det to utfordringer vi har, og som vi har vært inne på i debatten. Det første er å gjøre forebyggingen lokalt mer effektiv. Der kan vi bidra, som vi nå gjør med denne debatten. Jeg mener at det Regjeringa gjør når det gjelder politiråd, hvor politikere og politiet sammen lokalt kan se på de mekanismer som rår, er viktig. Jeg mener det er viktig at vi opprettholder en restriktiv ruspolitikk og et restriktivt rammeverk, som det også står nedfelt i Soria Moria-erklæringen, når det gjelder alkohollovens bestemmelser, alkoholavgifter, spørsmål om Vinmonopolet, spørsmål om aldersgrenser, reklameforbud osv. Dessuten ber jeg også om at man i dette merker seg det forslaget som Regjeringa har kommet med når det gjelder serveringsbransjen, som jeg tror åpenbart er en god start for å avdekke useriøse aktører i denne bransjen. Dessuten jobber Regjeringa også med plandelen i plan- og bygningsloven, som jeg har sagt flere ganger, som vil kunne gi oss muligheten til det. Det andre feltet som er avgjort viktig, særlig her i Oslo, men også andre steder, er å få opp oppklaringsprosenten og få politiet tettere på dem som begår straffbare handlinger, et nært politi. Et nært politi er noe mer enn bare det å vandre på Karl Johan. Jeg er veldig glad for at vi i løpet av dette året får et opptak på Politihøgskolen som er rekordstort med hensyn til antall, men det er også rekordstort med hensyn til hvor mange fra minoritetene som er representert. Det er 29 stykker. Det er et framskritt fra f.eks. fem år siden da vi tok opp 240 stykker, hvorav det var fire med minoritetsbakgrunn. Så det går framover, og jeg tror det er resultatet av at man registrerer de klare politiske signalene som jeg synes det er avgjort viktig at det hersker bred tverrpolitisk enighet om, så langt det er mulig.