John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-27:
Den tragiske meldingen vi fikk på TV i går, om at en eldre dame har vært innelåst med sin døde ektemann i en ukes tid uten mat og vann, er neppe noe man kan kritisere den offentlige eldreomsorg for – kritikken tror jeg hver enkelt av oss må ta innover seg. Vi må ikke utvikle en kultur i dette landet der det å bry seg med andre oppfattes som utidig. Jeg tror vi må bry oss mye mer om andre. St.meld. nr. 45 for 2002-2003 har mange positive forslag til forbedring av eldreomsorgen fremover. Paradokset i meldingen er imidlertid at forbedring av bemanning og dermed av kvalitet ikke skal betinge større ressurser. Dette henger etter min mening ikke sammen. Det er viktig at både regjering og storting løpende fokuserer på eldreomsorgen, både når det gjelder kvantitet, og når det gjelder kvalitet. Det er viktig at vi er i forkant av befolkningsutviklingen når det gjelder planlegging på sikt for pleie og omsorg, og har et langt perspektiv på dette. Den medisinsk-tekniske utviklingen går også meget raskt, noe som gjør det mulig å behandle mennesker i meget høy alder. Dette setter store krav til faglighet og organisering, for best mulig utnyttelse av knappe ressurser. Nødvendig antall personell og deres kompetanse vil til enhver tid påvirke både kvaliteten og kapasiteten i tjenestene. Den faglige bemanningen generelt i eldreomsorgen og i sykehjemmene spesielt er i dag for lav og må styrkes. Bedre ledelse og bedre organisering er nødvendig, men kan ikke kompensere for manglende hender. Eldreplanen, som avsluttes i 2005, har gitt eldreomsorgen et betydelig løft når det gjelder tilrettelagte boenheter og økt bemanning. I 2005 vil det etter planen være bygd ca. 38 400 boenheter, men av disse er kun ca. 3 000 nye sykehjemsplasser. Dette misforholdet mellom antall omsorgsboliger og sykehjemsplasser vil gi som resultat at en i 2005 vil ha større manko på sykehjemsplasser enn en hadde da planperioden startet i 1998. Vi snakker her om et tilleggsbehov i 2005 og frem til 2010 på minst 12 000 sykehjemsplasser, og et tilleggsbehov frem til 2020 på minst 20 000 nye heldagsplasser for omsorg og pleie. Jeg viser i denne sammenheng til Riksrevisjonens Dokument nr. 3:9 for 2003-2004, hvor Riksrevisjonen påpeker at handlingsplanen ikke har medført en samlet nettokapasitetsøkning av boliger og omsorgsplasser sett i forhold til utviklingen av antall eldre over 80 år i perioden 1998–2001. Riksrevisjonen konkluderer i samme dokument med at lavere krav til bemanning og gunstigere finansieringsordning har medvirket til at kommunene i så stor grad har bygd omsorgsboliger fremfor sykehjemsplasser. Riksrevisjonen påpeker også at det de første tre årene av planperioden var liten eller ingen prioritering i kommunene når det gjaldt å tilrettelegge og bygge for de mest pleietrengende, noe som var sosialkomiteens klare forutsetning. Fremskrittspartiet har tidligere ved flere anledninger påpekt dette, at staten, både under regjeringen Stoltenberg og under regjeringen Bondevik II, i altfor liten grad har fulgt opp kommunenes prioriteringer. De sykeste og sterkest pleietrengende er blitt eldrereformens tapere. Fremskrittspartiet mener at Regjeringen i den foreliggende melding ikke i tilstrekkelig grad har tatt innover seg at de offentlige somatiske sykehjem i dag i større og større grad må betraktes som minisykehus som gir omfattende medisinsk behandling, og ikke lenger er et bosted for eldre, skrøpelige, pleietrengende mennesker. Benevnelsen brukere eller beboere kan ikke lenger benyttes for mennesker som er innlagt i somatiske sykehjem; de er i dag faktisk de sykeste av de syke i hele landet. Sett i et helseperspektiv mener jeg at den faglige kvaliteten i våre sykehjem med få unntak generelt er for dårlig og ikke gjennomgående god, som det hevdes i stortingsmeldingen. Fremskrittspartiet mener faktisk at det nå bør vurderes hvorvidt den somatiske sykehjemsdriften kan opprettholdes som et kommunalt ansvarsfelt, hvor kravet til faglighet er så stort at kommunenes nåværende økonomi ikke vil makte å følge opp dette behovet. Jeg viser til at også Legeforeningen støtter dette. Det bør etter vår mening vurderes om ikke driften av de somatiske sykehjemmene bør overføres til de statlige helseforetakene som en desentralisert del av spesialisthelsetjenesten og fungere som en halvannenlinjetjeneste. Også i den seneste tid er det avdekket ganske alvorlig svikt i eldreomsorgen, både på det faglige og på det administrative plan. Helsetilsynets årsmelding for 2003 viser ganske alvorlige brudd på lover, regler og pleieforskrifter, og tilsynet uttaler at de er urolige over at mange kommuner ikke kan dokumentere rutiner som sikrer pasientene de basale pleiebehov. Samtlige rapporter, særlig Norsk Sykepleierforbunds rapport for et halvt års tid siden, begrunner problemene med at det er for dårlig bemanning i våre sykehjem, både kvantitativt og kvalitativt. Både Legeforeningen, Norsk Sykepleierforbund og Fagforbundet ber om at det nå må bli vedtatt normert bemanning i våre sykehjem og i hjemmetjenestene. Fremskrittspartiet har tatt dette på alvor og fremmet et forslag, som nå er til behandling i komiteen, om at Sosial- og helsedirektoratet skal pålegges oppgaven å utarbeide slike normer. Dette avvises dessverre både av Regjeringen og av flertallet i komiteen. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet fremmer riktignok et forslag om å be Regjeringen vurdere en minstenorm for legedekning i sykehjem, etter at de i sine merknader sammen med Fremskrittspartiet har argumentert for at bemanningen generelt er for lav og bør økes, særlig når det gjelder omsorgspersonellet. Fremskrittspartiet vil ikke stemme for dette forslaget. Vi vet at legedekningen i sykehjemmene er for lav: én tilsynslege pr. 160 pasienter. Vi trenger ikke flere utredninger. Et konkret forslag om økt legedekning hadde Fremskrittspartiet stemt for. Sykehjemmene har muligheter for å bruke pasientenes fastlege i tillegg til tilsynslegeordningen. Det akutte behovet gjelder altså ikke først og fremst legedekning, men omsorgpersonell. Fremskrittspartiet kan heller ikke støtte forslaget fra Arbeiderpartiet om innføring av en ordning med eldreombud i den enkelte kommune. Fremskrittspartiet har tidligere fremmet forslag om et nasjonalt eldreombud, organisert på linje med barneombudet. Et slikt ombud må være et nasjonalt landsomfattende ombud, statlig finansiert. Kommunale eldreombud kan kommunene selv innføre på dagen om de ønsker det, og Fremskrittspartiet ser gjerne at de gjør det. Stortinget har også tidligere vedtatt at pasientombudene skal tillegges ansvaret i den kommunale helse- og pleietjenenesten. Dette vil også være en god ordning lokalt, og den vil være til hjelp for kommunene når det gjelder å følge opp forskrifter. Det har lenge vært kjent at underernæring og feilernæring blant eldre mennesker er et voksende problem i Norge, også innenfor den offentlige omsorg. Ernærings- og kostholdsopplæring må styrkes ved sykepleierhøyskolene og hjelpepleierskolene. Tann- og munnhygiene er til dels meget dårlig både i hjemmetjenesten og i offentlige sykehjem. Pasienter som legges inn i sykehjem med godt vedlikeholdte tannsett, får i løpet av kort tid sine tenner ødelagt på grunn av manglende munn- og tannpleie i institusjonen. Det finnes mange skremmende tilfeller av slett tannhygiene i mange sykehjem. Dårlig tannsett kan også medvirke til dårlig ernæringstilførsel. Jeg er glad for at Regjeringen i meldingen har tatt fatt i disse problemene og vil gjøre noe med dem. Fremskrittspartiet stiller seg positivt til Regjeringens forslag om å gjennomgå de ulike og svært forskjellige betalingsordningene innen omsorgstjenestene. Fremskrittspartiet vil imidlertid advare mot en generell økning av egenbetalingen. Regjeringen bør etter Fremskrittspartiets mening også i utredningen se nærmere på en finansieringsordning der pengene følger pasientene. Dette vil gi mulighet til å få på banen flere tjenesteytere fra frivillige organisasjoner o.l. og gi den enkelte pasient reelle valgmuligheter med hensyn til hvor en vil tilbringe livskvelden. En slik ordning med at pengene følger pasienten, vil gi større konkurranse på faglighet og brukertilfredshet. Når det gjelder egenbetaling for hjemmesykepleie, mener Fremskrittspartiet at denne fortsatt skal være uten egenandel, på linje med sykehusbehandling. Jeg viser i den sammenheng til at det var Fremskrittspartiet som i 1996 fikk fjernet den daværende egenbetalingen for hjemmesykepleie. Nasjonalt råd for prioritering i helsevesenet har tatt til orde for en sterkere forskning på aldring og ressursbruk i eldreomsorgen. Fremskrittspartiet har lenge støttet sterkere forskning på eldreomsorgen. Det bør etter Fremskrittspartiets mening nå avsettes et eget fond for slik forskning, og vi vil komme tilbake til dette under behandlingen av budsjettet for 2005. Fremskrittspartiet mener også at det bør arbeides videre med etablering av et kompetansesenter for eldreomsorg ved Røde Kors Sykehjem i Bergen. Til slutt tar jeg opp de forslag som vi har i innstillingen.