Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-04-27:
Vurdering er, som interpellanten peker på, et viktig element for å fremme læring og for å gjøre norsk skole bedre. Derfor er en diskusjon om hva som skal vurderes, hvordan det skal vurderes, og hvorfor vi skal vurdere, viktig. Dette er ikke en diskusjon om ikke å vurdere, slik jeg fikk inntrykk av under representanten Dales innlegg. Det viktigste med vurdering er nettopp å fremme læring. Det er dokumentert at norsk skole har behov for å videreutvikle sin vurderingspraksis og vurderingskultur. Vurderingen må ha mål og mening og være bevisst. Jeg har ikke sett innspillene fra OECD som representanten Aspaker henviser til – de er ikke offentlige heller, så vidt jeg vet – men jeg har forstått at innspillene OECD har kommet med, har pekt på mer bevissthet rundt vurdering. Men ikke nok med det: Norge er et av 24 land som deltar i et OECD-prosjekt som skal beskrive, vurdere og evaluere rammeverk for en bedre skole. Utdanningsdirektoratet la i januar fram sin landrapport som skal brukes i OECDs gjennomgang av hvordan evaluerings- og vurderingssystemene kan forbedre kvalitet, likeverd og effektivitet i grunnopplæringen. Individuell vurdering er en del av denne gjennomgangen, som skal ferdigstilles i 2012. Prosjektet Vurdering for læring ble iverksatt høsten 2010. Til sammen er det altså allerede igangsatt et grundig arbeid for å finne fram til en vurderingskultur som bidrar til å fremme de målene en ønsker å oppnå, dette i samarbeid med OECD. Det er vel i grunnen akkurat det representanten Aspaker spør etter i sin interpellasjon? Jeg har tro på at utredningen som OECD vil gjøre i samarbeid med utdanningsmyndighetene, vil være verdifulle innspill til hvordan vi kan bedre vår vurderingskultur. Tallkarakterer har ingen betydning i seg sjøl. Det er sjølve vurderingen som er viktig, og at denne blir gitt riktig og på en god måte som bidrar til å fremme læring. Der har vi nok en jobb å gjøre med å forbedre praksis i skolen, jf. det innlegget som representanten Harberg hadde. Økt fokus på viktigheten av vurdering i norsk skole er med på å endre både bevissthet, forståelse og forhåpentligvis praksis etter hvert. Det er viktig med underveisvurdering på barneskolen og mellomtrinnet, men denne vurderingen må bidra til utvikling av faglig progresjon, og ikke bidra til ytterligere tidsbelastning for læreren. Allerede i dag skal elevene få vite hva som er målene for opplæringen, både kompetansemålene i læreplanene og læringsmål som er utviklet på den enkelte skole. De skal få vite hva det blir lagt vekt på i undervisningen, og få vurdert kompetansen sin i fag, orden og oppførsel. De skal få informasjon om hva de må mestre for å bli bedre i faget, og få halvårsvurdering uten karakterer der læreren beskriver elevens kompetanse i fagene og gir veiledning om hvordan de kan øke kompetansen sin – pluss, pluss. Disse punktene er hentet fra Utdanningsdirektoratets veiledning til vurdering som ble laget etter at den rød-grønne regjeringa endret forskriften til opplæringsloven kapittel 3. På komiteens tur til Paris i vår fikk vi også høre fra representanten fra OECD at det ikke var én måte som var «den rette» for å gjøre vår skole bedre. Vi ble oppfordret til å jobbe med våre folk i OECD – som prosjektet jeg innledningsvis viste til – og til å forske på nasjonale data og finne ut hva som virker. Jeg mener dette viser at det allerede er tatt grep for å styrke vurderingen på barnetrinnet. Det er til og med gjort mer enn det representanten har lagt til grunn i sin interpellasjon. Senterpartiet er opptatt av at vi får en god og systematisk vurderingskultur som fremmer læring, uten at den belaster lærerne mer enn i dag. Jeg regner med at sluttrapporten fra OECD-samarbeidet vil gi ytterligere verdifulle innspill til videre utvikling av en god vurderingskultur i norsk skole, for det trenger vi.