Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Det er spennende tider for norsk skole. Fagfornyelsen skal rulles ut, læreplanene skal bli nye. Til og med Høyres kunnskapsminister jubler for mer lek og mer praktisk skole. Jeg gleder meg også, fagfornyelsen skal gi oss slankere læreplaner og færre kompetansemål. Det skal bli mer tid til dybdelæring, og tverrfaglig arbeid skal løfte demokrati, medborgerskap, bærekraftig utvikling, folkehelse og livsmestring. Dette kan bli bra. Men det er også grunn til bekymring. Jeg er bekymret for om de gode intensjonene faktisk kommer til å bety endringer for elever og lærere i klasserommet. Denne regjeringen må slutte å tro at den kan innføre så store endringer for skolen uten å betale for det, og statsbudsjettet er dessverre dyster lesning. Skolene får enormt kort tid til å gjøre store endringer, uten at det er satt av penger og tid til å gjøre den nødvendige jobben. Det er ikke satt av nok midler til innkjøp av nye læremidler, det er ikke satt av tid til kurs og forberedelse for lærerne, og det er et behov for et taktskifte om en skal få til en god digitalisering av skolen. Det er synd at Arbeiderpartiets gode, helhetlige forslag om dette i dag blir nedstemt. Konsekvensen av dette, at regjeringen ikke prioriterer, tror jeg kan bli at det blir større forskjeller mellom kommunene og mellom skolene i hvor store endringene blir med fagfornyelsen. Arbeiderpartiet har i mange år kjempet for en mer praktisk skole med mer lek for de yngste og mer praktisk læring. Slankere og mer tydelige læreplaner er bra, men om elever i klasserom rundt omkring i Norge vil merke forskjell, gjenstår å se. Denne regjeringen må slutte å tro at den kan innføre store endringer i skolen uten å betale for det. Nye læreplaner er kun et viktig første skritt, enda viktigere er det å ha nok lærere, riktig utstyr og oppdaterte læremidler, som Arbeiderpartiet foreslår i sitt budsjett. Vi vil ha en massiv satsing på rekruttering av nye lærere, et løft i kommuneøkonomien som hadde fått til at en kunne ansette flere lærere, innføre vår tidlig-innsats-reform – en lese-, skrive- og regnegaranti – for å sikre de yngste barna som henger etter i fag, den hjelpen de trenger. Vi vil også ha et utstyrsløft både i ungdomsskolen og i videregående skole. Disse grepene har aldri vært viktigere, for det er skyer i horisonten. Det er nå vi må ta de nødvendige grepene for å snu trenden en ser i skolen, for norsk skole står overfor en alvorlig lærermangel, og problemet vil bare øke i årene som kommer. For få søker seg inn på lærerutdanningen, spesielt på barnetrinnet, og lærernormen forsterker utfordringen med rekruttering, spesielt i distriktene. Nylig kunne nettstedet Khrono melde at det står 349 tomme studieplasser på lærerutdanningen. Dette er bare symptomene på noe større, for vi ligger an til å mangle 5 800 kvalifiserte lærere i 2040, ifølge SSB. Andelen ukvalifiserte er nå den høyeste på over 15 år – en økning på nesten 50 pst. siden Høyre overtok styringen i 2013. De siste årene har flere ukvalifiserte blitt satt inn i undervisningen for å dekke lærermangelen. Halvparten av timene med spesialundervisning i grunnskolen utføres nå av assistenter som ikke er kvalifisert til å undervise. Heldigvis er det Arbeiderpartiet som styrer de fleste norske kommuner, og en lang rekke Arbeiderparti-styrte kommuner ansetter nå flere lærere, som i Ålesund og her i Oslo. Men høyreregjeringens kommuneøkonomi er så stram at det ikke er rom for å ansette mange nok lærere. Det er synd at vårt alternative kommuneopplegg i dag stemmes ned. Jeg vil også kommentere kunnskapsministerens innlegg. Høyre prøver å trekke opp en motsetning mellom læring og trivsel, men her er det ingen motsetning. Tidlig innsats i skolen har vært en av Arbeiderpartiets viktigste saker i mange år og er det fremdeles. Vårt grep er en solid lese-, skrive- og regnegaranti. Arbeiderpartiet har aldri stemt imot å prioritere lesing, skriving og regning, den påstanden er direkte feil. En kan sånn sett snu litt på det, for de borgerlige partiene har derimot seks ganger stemt imot våre forslag om å innføre en lese-, skrive- og regnegaranti. Den kritikken blir litt som å kaste stein i glasshus. Statsråden har selv jublet for fagfornyelsen og sagt at nå blir det mer lek og mer praktisk skole. Men det gikk ikke engang 24 timer før representanten Mathilde Tybring-Gjedde la den iveren død og etterlyste en mer ensidig satsing på læring fra Arbeiderpartiet – et utspill som kanskje mest av alt virker som en skuffelse over at Høyre tapte valget. Men det avslører også en grunnleggende forskjell på kunnskapssynet mellom Høyre og Arbeiderpartiet, mellom Høyres snevre puggeskole og Arbeiderpartiets bredere kunnskapssyn, der en vil se hver enkelt elev. Jeg mener at det ikke er noen motsetning mellom skolemat og læring, mellom trivsel og kunnskap, eller mellom mer tillit til dem som skal gjøre jobben, og god styring av skolen. Vi i Arbeiderpartiet har tatt med det beste fra begge sider, og vi har råd til å betale.