trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tage Pettersen (Høyre), 2020-06-17:
Debatten om finansieringen av frivilligsentralene har pågått gjennom flere budsjettprosesser de siste årene, og i år tildeles 200 mill. kr over budsjettet til Kommunal- og moderniseringsdepartementet til frivilligsentralene. Det er en økning fra nesten 115 mill. kr i 2013. I 1990 hadde Wenche Frogn Sellæg som sosialminister fra Høyre gleden av å inspirere kommunene til å starte opp nettopp med frivillighetssentraler, som det het den gang. Tanken den gangen var at det skulle være en møteplass der terskelen var lav for alle som ville gjøre en aktiv frivillig innsats i lokalsamfunnet. Den første bevilgningen på statsbudsjettet ble lagt inn året etter. Tanken om at det øremerkede statstilskuddet fra 2021 skulle legges inn som et innbyggertilskudd, slik at kommunene selv måtte ta den politiske belastningen det ville være eventuelt å benytte midlene til andre formål enn de var tiltenkt, var god. Det er grunn til å minne om at forslaget om å overføre ansvaret for tilskuddet ble fremmet i Meld. St. 14 for 2014–2015. Kommunereformen – nye oppgaver til større kommuner. I innstillingen sa komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, at «kommunene bør få et større og mer helhetlig ansvar innenfor frivillighet, forebygging og folkehelse». I overgangsperioden etter har vi sett at mange kommuner omprioriterer midlene tenkt til frivilligsentralene. Tallenes tale viser oss også at dersom statstilskuddet omgjøres til et innbyggertilskudd, vil det bety en vesentlig svekkelse av muligheten til å opprettholde aktiviteten ved frivilligsentralene i mange mindre kommuner. Høyre er opptatt av forutsigbarhet for det viktige arbeidet som drives gjennom de mange frivilligsentralene. Vi er opptatt av at disse midlene fordeles til sentralene på en ubyråkratisk og effektiv måte. Vi er derfor veldig glad for at Stortinget i dag ber regjeringen sørge for at finansieringen av frivilligsentralene overføres til øremerkede tilskudd fra 2021 for å sikre finansieringen direkte til sentralene ute i alle landets kommuner. Hvilket budsjett pengene bevilges over, er for så vidt mindre viktig, men siden vi i familie- og kulturkomiteen har hovedansvaret for den statlige frivillighetspolitikken, ser jeg det som positivt at midlene flyttes over til Kulturdepartementets budsjett. Jeg vil benytte anledningen til å takke alle lokalpolitikerne fra mange partier, frivillige ute i landets frivilligsentraler og ikke minst Norges Frivilligsentraler, for de har vært veldig tydelige i dialogen med oss her på Stortinget. I dag kan alle sammen feire at en lang påvirkningskamp krones med seier.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-06-17:
Livet leves i kommunene, og dermed er også kommunene helt avgjørende for at Norge skal nå sine klimamål. Beregninger fra Miljødirektoratet viser at kommunene kan bidra til å redusere klimagassutslippene med mellom 13 og 26 mill. tonn årlig. Det tilsvarer mellom 15 og 30 pst. av nordmenns forbruk og mellom 25 og 50 pst. av alle klimagassutslipp fra norsk territorium. En viktig del av dette handler for kommunenes del om bl.a. kollektivtransport, og mange kommuner og fylker har kommet langt. Elektrifisering av ferjer er ett tiltak hvor man er i full gang, men den omstillingen koster penger, og den omstillingen må også fortsette. Derfor er det bekymringsfullt om omstillingen nå stopper på grunn av manglende vilje fra flertallet til å bidra med statlig finansiering. Tvert om mener Senterpartiet at finansieringsordningene for grønn omstilling i kollektivtransporten og for ferjene må styrkes. Som jeg innledet med: Livet leves i kommunene. Da er det også viktig at dette ikke bare handler om å redusere klimagassutslipp, men faktisk også om å tilpasse seg de klimaendringene som er her – her og nå. Det handler om å sikre folk, og det handler om å sikre verdier. Klimaendringene fører med seg et mer uforutsigbart værmønster. I dag har vi fått varsel om styrtregn. Konsekvensen av det vil være flom og oversvømmelser. I andre tilfeller kan konsekvensene være skogbranner, ras, tørke og jorderosjon. Det påvirker igjen drikkevannsforsyning, avløpssystemer, veier, turområder, næringsarealer og boligfelt, og dermed folks helse og sikkerhet, og til syvende og sist er det kommunene som er ansvarlige. Derfor er det avgjørende viktig at vi styrker kommunenes evne til å drive klimatilpassing og bygger opp tilstrekkelig kunnskap, sånn at kommunene planlegger forebyggende når kommuneplaner og reguleringsplaner skal utarbeides og vedtas. Forebygging av klimatiske endringer vil være avgjørende viktig i framtiden og en sentral del av det totale beredskapsbildet i landet. Noe av det viktigste vi kan bidra med i så måte, er etter Senterpartiets syn å se på muligheten for et klimatilpassingsfond hvor særlig utsatte kommuner kan søke midler. Vi bør også se på belønningsordninger for kommuner som gjør ekstra tiltak for å forebygge klimarisiko, og kanskje bør man også ha gulrøtter for kommuner som nå satser på vann- og avløpssystemet sitt. Der er etterslepet enormt. Klimatilpassingstiltak er svært kostbart, og da må vi sette kommunene i stand til å ta det ansvaret de har for landets innbyggere, sånn at helse og sikkerhet ikke settes i fare. Det betinger i bunnen god og solid kommuneøkonomi.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-17:
Senterpartiet vil ha en bedre båt- og fergepolitikk i Distrikts-Norge. Vi ønsker en bedre statlig finansiering for båt- og fergefylkene. Vi ønsker gode rutetilbud, akseptable billettpriser og hjelp til å gjennomføre statens satsing på mer miljøvennlig transport på havet. Det er bakgrunnen for Senterpartiets representantforslag som behandles her i dag. For å gi et bilde på den skjeve situasjonen i dag vil jeg vise til et høringsutspill fra Møre og Romsdal. De peker på at mens overføringene til fylkesvegferger har økt med 55 pst., fra 1 600 mill. kr til 2 476 mill. kr i perioden 2010–2020, har overføringene til drift av riksvegferger økt med 140 pst. i samme periode. Tallene er i nominelle kroner. Fylkeskommunene forvalter om lag 100 fergesamband, og staten har ansvar for om lag 16 fergesamband. Transport over fjord og hav er viktig for mange folk i kystfylker, som Vestland, Trøndelag, Møre og Romsdal, Nordland, Troms og Finnmark. Jeg kjenner Nordland best og bruker det fylket som et eksempel. Her må fylkeskommunen tilpasse et kutt fra staten på en halv milliard kr. Det har vært mange tøffe runder, og havfolket slåss stadig for gode transporttjenester der de bor. Nå er det sju fastboende på Nordsolvær som slåss for å beholde hurtigbåten. Jeg håper at de lykkes, og jeg vet at fylkespolitikerne leter etter løsninger. Mange av partiene som ønsker en løsning på denne og andre båtruter, er samtidig helt imot å bruke penger til å kompensere båt- og fergefylkene for de store ekstrakostnadene med samferdsel. Kystfylkene opplever å måtte kutte i ruter og/eller skru opp prisene. Dette prøver Senterpartiet å gjøre noe med. Jeg har vært tre år på Stortinget, og dette er tredje gang vi fremmer et forslag for å bedre situasjonen for kystfolket og havfolket gjennom å finne penger til å kompensere for de spesielle båt- og fergekostnadene. Om vi lykkes, er det bra for kysten, og det er bra for innlandet i disse fylkene. Fylkene har ett budsjett, og alle innbyggerne er i den samme budsjettbåten. Senterpartiet foreslår å innrette kriteriene for finansiering av båt- og fergedrift sånn at tilbudet kan utvikles basert på rimelige billettpriser. Senterpartiet foreslår også at staten fullt ut tar merkostnaden ved klimaomstilling av hurtigbåt- og fergetrafikk. Vi foreslår også å utrede en nasjonal makspris for båt- og fergebilletter hvor staten fullt ut kompenserer fylkenes inntektstap.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-06-17:
27 pst. av befolkninga i Nordland har ikke tilgang til moderne bredbånd. De har ikke tilgang til kritisk infrastruktur. Det ble tydelig mange plasser under koronakrisa, da folk hadde hjemmekontor samtidig som ungene hadde hjemmeskole. Når ministeren får spørsmål om manglende moderne bredbånd, viser hun alltid til at 98 pst. av befolkninga har det. Det er det nasjonale tallet, og det brukes for å skjule realitetene. I Nordland er det bare 73 pst. av folket som har tilgang til moderne bredbånd, og enda verre er det i Oppland i Innlandet, som har den dårligste bredbåndsdekninga i hele landet. Og man skal faktisk ikke langt unna sentrum i de ni største bykommunene i landet før folk sliter med bredbånd og dekning. Jeg hørte at distriktsministeren i sitt innlegg snakket om hvor flott det blir bare vi får 5G. Visjonen har en veldig bismak for alle dem som ikke har 3G i dag – de som ikke kan snakke i telefonen utenfor huset sitt, de som er avhengige av bredbånd fra Telenor og kobbernettet. Det er mange av dem, men kobbernettet skal jo fases ut og legges ned. Til erstatning er det veldig mange som får Telenors hjemmebaserte mobile bredbåndsnett. Det er faktisk for dårlig til at kommuner som får offentlig tilskudd til bredbåndsbygging, kan bruke av de midlene. Det er skuffende at det liksom er det som er tilbudet når kobbernettet fases ut. Det er dyrere, og det er så dårlig at Nkom ikke anbefaler det. Jeg vet om mange livskraftige grender – f.eks. Vassbotn, Vassbotnfjell og Evenesdalen i Saltdal kommune, der det er 52 husstander, fritidshus, hytter, 27 skolebarn – som ikke får noen til å bygge ut bredbåndet til tross for tilskudd. Distriktsministeren vet råd: Hun anbefaler å kutte ut noen. Det er derfor det er så vanskelig å forstå distriktsministerens intensjon. Hennes oppgave burde jo være å få alle med.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-17:
Jeg skal ta opp et tema som engasjerer meg og mange andre. Det er at det er unødvendig mye usikkerhet rundt frivilligsentralene våre. Altfor lenge har det vært stor bekymring for frivilligsentralenes framtid – helt siden 2015 da den blå-blå regjeringen la fram stortingsmeldingen Kommunereform – nye oppgaver til større kommuner. I meldingen foreslo nemlig regjeringen at tilskuddet til frivilligsentralene plutselig skulle innlemmes i rammetilskuddene til kommunene, basert på innbyggertall. Vekk skulle det statlige tilskuddet til drift per sentral. Mange små kommuner forsto raskt at med stram kommuneøkonomi ville dette fort bli kroken på døra for deres sentraler, siden de ikke er lovpålagt. Med dette forslaget ville faktisk 70 pst. av alle kommunene fått mindre tilskudd til frivilligsentralene sine enn de får nå – 70 pst. For de 468 frivilligsentralene våre har det helt siden forslaget kom, vært veldig utfordrende at regjeringen i mange år har skapt en så uforutsigbar situasjon. Men disse har svart med iherdig å kjempe imot det ukloke forslaget fra regjeringen, som skulle tre i kraft i 2021 – med god hjelp fra kommunepolitikere og ikke minst fra senterpartister over hele landet, bl.a. i mitt hjemfylke Telemark. I Senterpartiet har vi vært kritiske til å endre finansieringsordningen fra dag én. Grunnen til det er at frivilligsentraler er svært viktige møteplasser i lokalsamfunnet – i mindre byer, som den veldrevne jeg nylig besøkte i Kragerø, som nå frykter nedleggelse, og kanskje særlig i enda mindre kommuner, som i nabokommunen Drangedal, der møteplassene fra før er få. Frivilligsentralene bidrar også sterkt til integrering samt til å skape liv og røre og fellesskap ved å arrangere og organisere et vell av ulike aktiviteter, som er til glede og nytte for store og små, det være seg alt fra seniorkafé til turgrupper, besøks- eller aktivitetsvenn, språkkurs og matutlevering, noe som for øvrig har vært svært uvurderlig for mange kommuner under koronakrisen. For både brukerne og kommunene har det vært helt uforståelig hvorfor regjeringen har villet endre på en ordning som fungerer så godt. Regjeringens forslag har virkelig skapt veldig mye uro og bekymring. Men sagaen om de blå-blås sentralisering av Norge har nå jammen fått et nytt og overraskende, men positivt kapittel. I kommuneproposisjonen for 2021 har regjeringen forstått at de må utsette de planlagte endringene. Tommel opp. Det betyr at frivilligsentralene får litt pusterom. Men det er fortsatt uklart hva vi kan vente oss etter 2021. Det er en enstemmig komité som fremmer dette, men hva vi gjør med finansieringen videre, vet vi ikke. Derfor: La det være klinkende klart at iallfall Senterpartiet vil fortsette å jobbe som før for å sikre frivilligsentralenes forutsigbare og bærekraftige drift. Vi mener fortsatt at overføringene skal komme som direkte statstilskudd. Jeg krysser fingrene for at regjeringen og støttepartiet Fremskrittspartiet er enig i at vi framover kan legge all denne usikkerheten som har vært, helt død.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-17:
Det er store utfordringer i fylkeskommunene våre om dagen – store. Og det er også store bekymringer. Dessverre beroliger ikke regjeringen fylkeskommunene med sitt forslag til revidert budsjett, for det er nå nemlig blitt svært vanskelig for mange fylkeskommuner å opprettholde tjenestetilbudet sitt. Det skyldes først og fremst forhold som gjorde seg gjeldende før koronakrisen, som at det er kommet nye oppgaver uten penger, økte krav til effektivitet, begrensede midler i forbindelse med regionreformen og omlegging av inntektssystemet. Så har koronakrisen kommet oppå dette. Jeg kan eksemplifisere fra mitt eget hjemfylke, Vestfold og Telemark. Før koronakrisen hadde Vestfold og Telemark allerede et svært begrenset økonomisk handlingsrom som følge av reduksjon i rammetilskudd, reduserte skatteinntekter og reduserte inntekter fra overføringen av Svelvik til Viken. I tillegg er fylkeskommunen tilført nye oppgaver begrunnet i en endret demografikostnad og et årlig krav til effektivisering på 0,5 pst. I sum har dette nå medført et svekket økonomisk handlingsrom på over 350 mill. kr. I tillegg medfører et lavere antall innbyggere enn tidligere prognoser fra SSB viste, lavere inntekter, mens investeringstiltak er gjennomført og tilpasset for å kunne tilby tjenester til en forventet økt befolkning. Utfordringen er at kapasitetskostandene er bundet til investeringer i skole, bygg og veier, og disse kostnadene kan ikke reduseres på kort sikt. Det kan de ikke. På toppen av dette kommer nå følgene av korona, med sviktende skatteinntekter og sviktende inntekter innenfor tannhelse og kollektivtransport, som det ikke er gitt gode signaler om at skal kompenseres. For Vestfold og Telemark er det trolig snakk om et inntektstap på mellom 110 mill. kr og 150 mill. kr. Samlet gir dette fylkeskommunen betydelige utfordringer. Det blir neimen ikke lett for dem å måtte ta ned et eller annet tilbud så raskt som alle disse økonomiske utfordringene jeg nå har ramset opp, vil tilsi at de dessverre må gjøre det, men som de burde slippe. Når det ikke ligger mer penger til fylkene i revidert budsjett fra regjeringen og støttepartiet Fremskrittspartiet og ei heller bedre kompensasjon til inntektstap som følge av koronakrisen – hva skal vi da gjøre? For Vestfold og Telemark fylkeskommune betyr det nå ekstreme, beinharde prioriteringer som går ut over et fylkesveinett som allerede har et vanvittig stort vedlikeholdsetterslep. Hadde Senterpartiets alternative reviderte budsjett med 1 mrd. kr ekstra bare til fylkesveiene vært gjeldende, ville situasjonen vært mye, mye bedre. Jeg må si jeg virkelig håper og tror at regjeringspartiene og støttepartiet Fremskrittspartiet i arbeidet med statsbudsjettet for 2021 gjør jobben med å sette seg inn i hvordan vi nå sultefôrer – ordet sultefôrer må kunne brukes i denne situasjonen – fylkeskommunene om dagen, og i alle fall gjør noe med det da, selv om de tydeligvis ikke vil gjøre noe med det nå.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-06-17:
Fylkeskommunene har ansvar for ca. 44 000 km vei, og fylkene har vist seg å være gode veieiere etter at de overtok store deler av det statlige veinettet. Analyser fra flere instanser viser at fylkene i hovedsak bruker mer penger på de nye fylkesveiene enn det staten gjorde før forvaltningsreformen i 2010. Fylkene har innenfor sine rammer prioritert veibygging og vedlikehold høyt, og mye av veinettet som fylkene overtar, var i dårlig stand, med stort vedlikeholdsetterslep. Senterpartiet har tidligere foreslått en opptrappingsplan for å redusere vedlikeholdsetterslepet for fylkesveiene, og fylkesveiene har over år fått et så omfattende vedlikeholdsetterslep at det er vanskelig å se for seg at det kan utbedres tilstrekkelig uten et større statlig bidrag, og vi legger da inn en ekstra milliard i vårt alternative budsjett nå. Et vedlikeholdsprogram kunne skissert den opptrappingsplanen for fylkesveivedlikehold med forslag til finansieringsmodeller og organisering som skal gi økt vedlikehold og etterslepsreduksjon på fylkesveinettet. Med det økonomiske opplegget som legges for fylkeskommunene i denne kommuneproposisjonen, blir handlingsrommet for fylkeskommunene mindre, og sannsynligvis vil vedlikeholdsetterslepet på fylkesveiene øke. Senterpartiet har i flere alternative statsbudsjett satt av økte rammer til fylkeskommunene. Det kunne gjort fylkene bedre i stand til å vedlikeholde sitt veinett. Vi ser også at regjeringen har endret inntektssystemet slik at noen fylker med mange kilometer fylkesvei har kommet ekstra dårlig ut. I grunnlagsdokumentet for NTP 2018–2019 står det at det er et betydelig forfall på fylkesveinettet. Kostnaden knyttet til utbedring av kritisk infrastruktur som tuneller, broer og ferjekaier er så omfattende at transportetaten mener det bør vurderes et eget program for fornyelse av fylkesveier. De bruker begrepet «fornyelse». Dette ble ikke prioritert av stortingsflertallet under behandlingen av NTP våren 2017. Flere rapporter om tilstanden til fylkesveinettet viser det samme bildet, at vedlikeholdsetterslepet har økt de siste årene på denne delen av veinettet. Flere analyser viser også at det er store forskjeller i kvaliteten på veinettet fra fylke til fylke og mellom fylke og riksveinett. En rapport om trafikksikkerhetsutviklingen fra 2017 viser at risikoen for å bli drept eller hardt skadd på fylkesveinettet er 67 pst. større enn på riksveinettet. Komiteen viser til at kostnaden ved å fjerne etterslepet på fylkesveinettet ble estimert til om lag 58 mrd. kr i 2014, og det er gjort nye undersøkelser som estimerer dette etterslepet til 59 mrd. 2014-kroner. Så her er det en stor jobb å gjøre.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2020-06-17:
I denne debatten er det òg viktig å diskutere meir enn berre dei økonomiske rammene, sjølv om dei er grunnleggjande. Kommunane har mange typar ansvar, og eg vil fokusere litt på flaum og ras som følgje av klimaendringane, som påverkar tryggleik, kvardagsliv og økonomi for mange lokalsamfunn – for næringsliv, for enkeltpersonar og for familiar. I desse dagar har me fått mange varsel om at det kanskje vert flaum, kanskje ekstremvêr, i fleire delar av landet. Mange typar flaum- og rasskadar kan ikkje reparerast, men dei kan førebyggjast, og denne regjeringa sin sviktande innsats for førebygging og for å løyve midlar til å førebyggje ras- og flaumskadar har ført til at det er opparbeidd eit stort etterslep. Regjeringa sitt forslag til løyving på det området er ikkje tilstrekkeleg for å avhjelpe dette etterslepet. Akkurat no har regjeringa ei historisk moglegheit til å setje inn eit krafttak nettopp på førebyggjande sikringsarbeid, for no er det bruk for oppdrag, no er det bruk for aktivitetar i arbeidslivet og økonomien for å halde det i gang. Så når Senterpartiet føreslår ytterlegare 100 mill. kr i vårt alternative reviderte nasjonalbudsjett, håpar me på stor støtte til det. Dette handlar ikkje berre om å sikre liv og verdiar, men òg om å sikre tryggleik for folk i heile Noreg. Dei økonomiske rammene til regjeringa for kommunar og fylkeskommunar er ikkje på nokon måte tilstrekkelege, og det har ein synleggjort veldig godt i salen her i dag. Sjølv utan dei ekstrakostnadene som koronapandemien har påført Kommune-Noreg, er det varsel om nedskjeringar. Presset frå regjeringa på samanslåingar skulle ein tru vart følgt opp med økonomi, slik at dei samanslegne kommunane eller fylka fekk ein god økonomi. Presidenten var sjølv med på eit møte med fylkeskommunen Vestland i går, der er det stipulert at ein må spare inn 500 mill. kr årleg fram til 2024, ein må kutte 2,7 mrd. kr i planlagde investeringar fram til 2023. Ein treng ikkje vere rakettforskar for å skjøne at det vil råke sentrale tenestetilbod i det nye fylket – og truleg mest i distrikta, for sjølv om det no er tapt meir enn 600 mill. kr i inntekter til kollektivtransporten i Bergen, er det neppe å stoppe kollektivtransporten i Bergen som vert svaret på dei utfordringane, det vert vel heller å kutte i tilbod anten i det gamle Sogn og Fjordane, i Sunnhordland eller i indre Hardanger. Eg meiner at no må regjeringa lytte, kome folk i møte og få balansert økonomien slik at ein unngår store kutt i tenestetilbodet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2020-06-17:
Representantane Trellevik og Njåstad fyrte laus ei salve mot Senterpartiet og styringa av Vestland, som ikkje kan stå uimotsagt. Jeppe drikk, men kvifor drikk Jeppe, er det noko som heiter. Sogn og Fjordane fylkeskommune var før samanslåinga med Hordaland – før denne regjeringa sprang etter Venstre og lét dei tvinge gjennom ei regionreform som verken Høgre eller Framstegspartiet eigentleg var for, så vidt eg har skjønt – ein av dei rikaste fylkeskommunane i landet, og hadde store kraftinntekter og orden i økonomien. Etter samanslåinga, med store lovnader om meir pengar og store oppgåver, sit ein altså på bar bakke og skal kutte og kutte og kutte. Det har vorte meir byråkratisk, det har vorte mykje, mykje lenger til avgjerdspunkta, mykje lenger for å kome i kontakt med fylkeskommunen. Sogn og Fjordane fylkeskommune var ein nær fylkeskommune som folk flest faktisk hadde eit godt forhold til – det viste alle undersøkingar. Me vart tvinga til fritt skuleval, som kan verte ein katastrofe for Sogn og Fjordane, og me vart tvinga inn i ein måte å drive på som er tilpassa Bergen og dei store områda og mykje mindre tilpassa spreiddbygde område og mindre småbyar, kan me seie. Så kva har me tent? ROBEK-varsel frå Kommunaldepartementet i april – det er vel det siste me har fått. Og så nokre utfall mot bokbåten, og det er jo interessant. Høgre røysta jo for å leggje ned bokbåten. Framstegspartiet hadde ikkje finansiering for sitt forslag, ein skulle bruke redusert låneopptak til finansiering. Det er luftpengar. Men populismen leverer, her står ein på Dagsrevyen og òg på Stortingets talarstol og snakkar som om ein har brent for denne bokbåten som ein aldri har brydd seg om, verken i Sogn og Fjordane i si tid, eller i Hordaland. Til Høgre og Framstegspartiet – vel, Høgre no, da Framstegspartiet har gått ut av regjeringa, og dei vedkjenner seg jo heller ikkje det dei var med på i regjering, dei er vortne eit støtteparti, men skal likevel vere opposisjon, så til Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre vil eg seie: Kom med pengane. Kom med oppgåvene. Det er ingenting. Det har vorte berget som fødde ei mus. Det er ei mislukka regionreform som dei har tvinga igjennom, og som gjer at veldig mange av oss får mykje dårlegare tenester enn me hadde før, og det kjem til å verte verre etter kvart som tida går. Så i staden for å stå på denne talarstolen og harselere over dei som faktisk prøver å gjere ein skikkeleg jobb for å yte gode tilbod til innbyggjarane, får dei brette opp ermane og kome med ei finansiering av både fylke og kommunar som gjer at ein slepp det som er ei fortvilande kuttliste ved kvart einaste budsjett, og som kjem til å verte det framover.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2020-06-17:
Eg skal ikkje forlengje debatten mykje. Eg skal berre slå fast eit uomtvisteleg faktum: Då representanten Njåstad sat som leiar i kulturutvalet i Hordaland og «kjempa», som han seier, innbite for bokbåten, sat Senterpartiet og løyvde pengar frå staten, og det var heilt andre tider. Eg sat i regjering på den tida, og me veit at budsjetta var heilt annleis, og tonen frå fylkeskommunane var òg ein heilt annan enn han er i dag. Eg sat jamleg på møte med fylkeskommunane. Me høyrde på dei, og me kom dei i møte. Dersom de gjer det same i dag, vil fylkeskommunane og kommunane ha ein heilt annan situasjon enn det dei har per no, med ROBEK-varsel like om døra. Då er det heilt anna alvor. Har du makta, har du òg ansvaret. Då må du òg gjere dei tiltaka som skal til for å få drifta i balanse, når me har ei regjering som ikkje vil løyve dei pengane ein treng for å gi innbyggjarane gode tenester, som statsråden snakka så fint om nettopp. Han får gå heim og gjere leksa si og kome med dei pengane som trengst. Så slepp fylkeskommunane å kutte, anten det gjeld bokbåten eller andre ting.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-17:
Det gjorde slett ikke noe at presidenten kalte representanten Andersen for representanten Nævra, for vi mener veldig mye av det samme, så vidt jeg kan forstå. Jeg skal igjen snakke litt om fylkeskommunenes utgifter til samferdsel. Det er et viktig og kostbart felt for fylkeskommunene. Vi har en tendens her i salen til å overføre flere og flere oppgaver til fylkeskommunen. Mange av dem er bra, mange av dem støtter SV, men det følger altså ikke nok penger med. Dette ser vi nå på felt etter felt. Vi ser det på fiskerihavnene. Mange kommuner vil omtrent ikke ta over fiskerihavnene. Vi ser det på innføring av krav om nullutslipp på ferjene. Det følger ikke nok penger med på veien. Så har de også fått overført FOT-rutene. Vi får se hvordan det går. Vi bevilger til fylkeskommunal ferjedrift. Det dekkes over fylkeskommunens frie midler, som det heter, og disse har blitt redusert i løpet av de siste årene. Og på toppen av dette kommer altså Stortingets vedtak, to–tre ganger, om at vi skal ha nullutslipp på ferjene hvis det er mulig – og nå er det mulig. Det hyller vi selvfølgelig. Det er en fantastisk utvikling som har skjedd. Men det må følge penger med. Og så vidt jeg har sett, er det bare noen ytterst få partier, og SV er ett av dem, som lar det følge penger med. Vi har i flere år foreslått rundt 300 mill. kr ekstra på statsbudsjettene til å fase inn el-ferjene. Noe annet er nesten uredelig. Jeg har sagt flere ganger her fra talerstolen at vi vedtar ting der det ikke følger penger med på lasset. Hva skal da fylkeskommunene kutte på hvis de ikke har midler? Hva i all verden skal de kutte på? Det er veldig få som sier noe om det her fra talerstolen. Skal de kutte på videregående skoler hvis det er trangt? Skal de kutte på fylkesveier? Nå har det vært sagt mange ganger her fra talerstolen i denne debatten at vi har et vedlikeholdsetterslep på 30–40 mrd. kr, eller kanskje er det 50 mrd. kr, på fylkesveiene, det skal jeg ikke gå mer inn på. Eller er det sånn som vi ofte ser nå, at de må kutte i avganger på ferjene, sånn at distriktene lider? Vi har sett at fylkestinget i Troms og Finnmark med nød og neppe fikk stoppet kutt i mange anløp til øyer som har veldig få fastboende. Det var så vidt det gikk. Da er det jo sånn at det går ut over et eller annet. Det har altså blitt sultefôring av fylkene opp gjennom de siste årene, og spesielt for dem som har mange båt- og ferjetilbud, som Hordaland og Møre og Romsdal. Dette utgjør veldig mye penger. Det har vært bagatellisert fra regjeringspartiene, men Menon Economics, som vi henviser til i innstillinga, har beregnet at fylkeskommunene får en ekstrautgift på 468 mill. kr innen 2024, og det er faktisk ganske vesentlig.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-17:
Jeg håper jeg forstår dette poenget, da. Det gjelder innretningen på avgiftssystemet for oppdrettsnæringen. Det betyr også veldig mye for kommunenes økonomi. Oppdrettsnæringen er viktig for mange kystsamfunn. Det må vi si. Den har betydning for næring og bosetting i distriktene langs kysten. Men så er det det at den enorme veksten som har vært i oppdrettsnæringen de senere år, har mange skyggesider, som vi må ta tak i. Det gjelder voldsomme miljøproblemer, dyrevelferdsproblemer og problemer med fordeling av verdiskapingen. Det er en kjent sak, i hvert fall for medlemmer av næringskomiteen, at SV lenge har ønsket en annen modell for inntektene fra oppdrettsnæringen og organiseringen av havbruksfondet. Fordeling av inntektene fra auksjon av nye konsesjoner og eventuell biomasseøkning i havbruksnæringen i 2020 er ikke fornuftig ut fra to forhold, sånn som vi ser det. Det ene er at det gir stimulans for uhemmet vekst i en næring som sårt trenger miljømessige krav og rammer. Det andre er at systemet nå bare gir inntekter ved nye konsesjoner og dermed er helt uforutsigbart for kommunene. Ordningen foreslås endret i revidert nasjonalbudsjett for 2020, og forslaget innebærer altså at innbetalingen til havbruksfondet endres. Regjeringas forslag er at innbetaling skal fordeles med 75 pst. til staten og 25 pst. til havbruksfondet. I dag er fordelingen nesten omvendt. Dette vil selvfølgelig få store følger for inntektene til kommunene. SV har her i salen foreslått en helt annen modell, som både sikrer at vi holder næringen litt i ørene, for å si det sånn, og styrer den i en retning som er miljømessig holdbar, og som sikrer at verdien av oppdrettsrettighetene kommer fellesskapet til gode. Punkt én: Konsesjoner skal deles ut gratis, men det skal konkurreres på de beste miljøløsningene, på utslipp, lus og sykdommer, rømming mot null og bedre dyrevelferd. Der skal det konkurreres. Punkt to: Kommunene skal få inntekter på bruk av areal og på kilo produsert fisk. Vi ønsker altså en produksjonsavgift, og derfor er SV glad for at regjeringa endelig kommer på banen og viser til et eget forslag om å innføre en produksjonsavgift på 40 øre kiloen – som er en god start, får vel vi i SV si. Men denne vil først bli utbetalt i 2022, så vidt vi har forstått, og erstatter ikke fullt ut auksjonssystemet som premierer vekst i en lite bærekraftig næring. Vi mener at så store endringer må skje gradvis, sånn at kommunene har noe å forholde seg til – altså at det må være litt mer forutsigbart. Derfor vil ikke SV støtte regjeringas forslag. Vi mener at kommunene i 2020 og 2021 burde få inntektene etter salg av konsesjoner etter dagens modell, før produksjonsavgiften betales fra 2022.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2020-06-17:
Debatten i dag rundt kommuneproposisjonen og revidert nasjonalbudsjett handlar om den økonomiske situasjonen i kommunane er prekær eller ikkje – med regjeringa på den eine sida og kommunane og opposisjonen på den andre sida. Men ein slik debatt styrer fylke og kommunar mot intern økonomistyring – i staden for ein debatt om oppgåveløysing. Vi burde hatt ein debatt om kva oppgåver som skal løysast i fylke og kommunar i ei krisetid, og korleis finansiering kan sikra dette. Fylke og kommunar kan vera sentrale i motkonjunkturpolitikken som burde setjast i gang for å halda oppe privat næringsliv og koma seg gjennom krisa. Mange små entreprenørar står klare. Mange av dei manglar oppdrag og burde vore sette inn for å rusta opp både kommunale og fylkeskommunale vegar. Her kan me få folk i arbeid samtidig som me kan få tryggare vegar og gjera noko med det store etterslepet. Det hjelper ikkje om ein løyver nokre kroner meir til fylkeskommunale vegar når ein ikkje tek omsyn til ulikskapen mellom dei ulike fylka på kor mykje veg dei har. Berre krav om tunnelforskrift og anna som Stortinget har gjeve, tek mykje meir enn den veksten som er der, noko som gjer at ein faktisk ikkje har midlar til å ta dette lyftet. Så til representanten Trellevik: Ja, Vestland fylke har utfordringar. Dei har gått i front med elektrifisering av ferjer, dei har styrkt kollektivtrafikken. Det er bra at dei har fått litt midlar til ferjetrafikken, men det er ikkje ein tredjepart av det dei har sagt dei treng for å kompensera den ekstra kostnaden som ligg der. No har ein moglegheit til å elektrifisera hurtigbåtar, men kan ikkje gå i gang med det. Stortinget seier dei vil, men dei vil ikkje vera med og finansiera det – i alle fall ikkje fleirtalet i Stortinget. Det er faktisk slik at skal fylka klara å ta på seg denne oppgåva, må dei få midlar ut frå kor mange kilometer veg dei har, og dei utfordringane som ligg der. Det er den einaste måten ein kan sikra at ein får trygge og gode vegar på, men då må òg me som stortingspolitikarar vera villige til å prioritera liv og helse fyrst. Så ein liten visitt til representanten Njåstad og Framstegspartiet, som har vore så opptekne av sjølvstyre i kommunane: Det gjeld berre eit stykke på veg. Når det gjeld eigedomsskatt, er dei veldig opptekne av at kommunane ikkje skal få bestemma sjølve. Så heilt konsekvente er heller ikkje dei.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2020-06-17:
Det var representanten Njåstad som fekk meg til å ta ordet ein gong til. Viss Framstegspartiets distriktsalibi er at dei no gjekk inn for å ta vare på bokbåten, er det bra – me vil gjerne ha att bokbåten. Men eg har sjølv sete i fylkestinget, og me har slåst fram bokbåten mange gonger. Eg kan ikkje hugsa at Framstegspartiet har hatt eit einaste innlegg om at den bokbåten var viktig – så lenge eg var med iallfall – så lenge me sikra han. Eg synest det er synd at ein ikkje klarte det, men det var jo andre her som akkurat tok opp kor uansvarleg ein var når ein dreiv med økonomi. For eit fylke som ikkje får dekt kollektivtrafikken, ferjetrafikken, hurtigbåtane, ikkje får følgt opp vedlikehaldet på fylkesvegane, spørst det kva som er ansvarleg: å ta vare på ein bokbåt som måtte fornyast for ganske mange millionar for å få til ein ny, eller iallfall å ta ein pause og sjå korleis ein kan gjera dette med tanke på alle dei andre tinga. Utfordringa er – og det er snakk om kollektiv – at ein trudde at med fylkesordførar frå Senterpartiet kom ein til å leggja ned kollektivtrafikken i distriktet, ikkje i sentrale strøk. Eg vil sjå dei politikarane som seier at ein ikkje skal ha ein god kollektivtrafikk i Bergen sentrum, og det har ein lote halda oppe sjølv om trafikken har gått ned i desse koronatidene – ein har redusert noko, men ein er nøydd til å ha eit tilbod som gjer at folk kan verta verande, og det trudde eg faktisk at alle var einige om at ein må ha. Men i tillegg må me ha ein trygg og tenleg kollektivtrafikk, òg i distriktet. Då er ein faktisk avhengig av at det er ein økonomi som heng i hop, og då må ein begynna med å få godtgjort på både fylkesveg og trafikk med tanke på dei utfordringane ein har i sitt fylke, og ikkje etter ein sats for alle fylkeskommunane. Det er flott viss Framstegspartiet òg vil vera med og slåst meir for distrikta.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2020-06-17:
Kommuneproposisjonen og RNB er kommunesektorens viktigste dokumenter, og mange kommuner og fylkeskommuner er urolige for de økonomiske utsiktene i lys av koronakrisen. Det er klare tilbakemeldinger fra mange kommuner, fra KS og organisasjoner, fra min egen kommune, Orkland kommune, som er en nysammenslått kommune, og ikke minst fra Trøndelag fylkeskommune om at staten må kompensere for inntektsbortfall og merutgifter, slik at de kan gi et godt velferdstilbud til sine innbyggere og sikre god infrastruktur som veier og bredbånd. Det er kommunene og fylkeskommunene som er tjenesteytere for landets innbyggere innen barnehage, skole, helse og eldreomsorg. Ansatte i videregående skoler, grunnskoler, sykehjem og barnehager har stått midt i denne krisen og jobbet hardt for at alle skal føle både trygghet og omsorg – folk som bor og lever sine liv i byer, grender, på kyst og fjell og i fjorder, hvor kultur, idrett og frivillighet utgjør viktige fellesskap og en god oppvekst for barn og unge og voksne og eldre. Alle disse områdene betyr mye for folk. Er det områder som er sterkt rammet av koronakrisen, er det viktig at alle ansatte – rengjørere, ungdomsarbeidere, ufaglærte, faglærte, hjelpepleiere, sykepleiere, lærere mv. – blir verdsatt og satset på. De trenger trygghet i en krevende tid og en usikker framtid. Da forundrer det meg at posisjonen og regjeringspartiene synes det er helt for gærent at Arbeiderpartiet og partiene i opposisjon ønsker å gi mer penger til kommunesektoren, som står midt i denne krisen, og som har ansvaret for disse velferdstjenestene. Tusen nye læreplasser i kommunene foreslo også Arbeiderpartiet. Vi er bekymret for den ekstraordinære situasjonen landet er i, og hvilke utfordringer det skaper for mange avgangselever i videregående skole. Arbeiderpartiet mener at stat, fylkeskommuner og kommuner – sammen med næringslivet – må ta et ansvar for at flest mulig får fullført utdanningen sin. Derfor har Arbeiderpartiet satt av 170 mill. kr i dette budsjettet for å styrke dette. Bedrifter som tar inn ekstra lærlinger, kan motta 70 000 i støtte på toppen av ordinært lærlingtilskudd. Dette vil gi en effekt i form av 2 500 nye lærlingplasser. Fag innenfor helse, omsorg og oppvekst skal prioriteres, for her er behovet for fagpersonell stort, og det er avgjørende at rekrutteringen av nytt helsepersonell ikke stopper opp. Jeg kommer tilbake med et nytt innlegg, for tiden går ut.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2020-06-17:
En av de tingene det ikke har vært snakket så mye om i denne debatten, er folkehøgskolene. Arbeiderpartiet er veldig opptatt av folkehøgskolene, som har en veldig lang historie, og søknadstallene til folkehøgskolene er større enn noen gang. I Norge er det over 100 folkehøgskoler, som ligger rundt omkring i landet vårt. Mange er nå usikre på hva som skjer til høsten, og mange står uten inntektsgrunnlag i sommer. Regjeringen leverer ingenting på folkehøgskolene i sitt reviderte nasjonalbudsjett. Arbeiderpartiet er bekymret for at det ikke ligger noen forsikringer der om at folkehøgskolene får dekket sine tap i forbindelse med koronapandemien, eller om de får starte opp med normal drift fra høsten av. Arbeiderpartiet ber regjeringen være særlig oppmerksom på folkehøgskolenes samlede inntektsbortfall, og viser til at folkehøgskolene har hatt en økende søkning og er et verdifullt tilbud til mange unge rundt omkring i landet. Arbeiderpartiet er opptatt av at folkehøgskolenes posisjon ikke svekkes som følge av koronakrisen. Mange folkehøgskoler er fratatt muligheten til å ha kortkurs, utleie av lokaler, bryllup, bursdager, konfirmasjoner og annet i sommer på grunn av denne krisen. Derfor fremmer Arbeiderpartiet en klar ordre til statsråden om å levere på dette og gi forutsigbarhet til folkehøgskolene gjennom et anmodningsvedtak: «Stortinget ber regjeringen følge den økonomiske situasjonen for folkehøgskolene tett, og vurdere egne tilskudd til folkehøgskolene for å gi tilbud om aktivitet og mulighet til å bygge kompetanse for flere målgrupper.» Mange har vært inne på det med frivilligsentraler. Frivillighet er noe særegent ved Norge – dugnad – folk stiller opp for hverandre. I Norge finnes det 352 kommuner med frivilligsentraler. Det er gjennom de siste 30 årene bygd opp en unik kompetanse på lokal frivillighet, og sentralene organiserer over 50 000 frivillige, hvorav flesteparten gir av sin tid til aktiviteter og tiltak rettet mot barn, ungdom og eldre, uavhengig av etnisitet, kjønn og andre tradisjonelle skillelinjer. Sentralene er åpne for alle og er Norges fremste på å utvikle lokale løsninger på nasjonale utfordringer, i samarbeid med både lokale og landsdekkende organisasjoner, samt kommuner. Regjeringen har skapt stor usikkerhet, spesielt med statsråd fra Venstre i Kulturdepartementet. Endringen av kriteriene for finansiering til at det skal være en del av innbyggertilskuddet, ville bidratt til at mer enn halvparten av landets sentraler hadde fått store kutt i sine budsjetter. Heldigvis, som flere har sagt, har Kristelig Folkeparti lyttet til frivilligsentralene, lyttet til de kritiske røstene, slik at det ikke er flertall for disse endringene, som regjeringen og Venstre har stått for. Vår distriktsminister burde absolutt ha stått på barrikadene utenfor her og aksjonert for frivilligheten og betydningen av frivilligsentralene. De er viktige, for de skal bidra til å binde oss sammen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-17:
Eg har fylgt debatten om havbruksfondet med interesse og vil knyta nokre kommentarar til den. Det er viktig å vera klar over at då det vart bestemt at fordelinga mellom kommunane og staten skulle vera 80 pst. til kommunane og 20 pst. til staten, var det ikkje Framstegspartiet og Høgre som stod i front for det. Det var stortingsfleirtalet beståande av Senterpartiet, Kristeleg Folkeparti, Venstre og Arbeidarpartiet som tvang det på plass. I vår har regjeringa føreslått å kutta og ta 2 mrd. kr frå oppdrettskommunane, frå kystkommunane, i 2020 og 2021 samanlikna med det eksisterande modell ville ha gjeve. Det vert feil å seia at på grunn av at innbetalingane er så store, så er ikkje dette å ta nokon pengar. Jo, det er å ta pengar som ein har krav på. Det er ikkje lagt inn nokon som helst statleg kvantumsrabatt i den modellen som er gjeldande, dette har regjeringa endra på sjølv. Eg registrerer at med støttepartiet Framstegspartiet si hjelp har dette gått frå at staten tek 2 mrd. kr frå kommunane ned til at dei tek berre 750 mill. kr. Men 750 mill. kr er pengar det òg. Ein kommune som Austevoll, som har 1,66 pst. av biomassen i landet, vil i 2020–2021 tapa 12,45 mill. kr med det opplegget som Framstegspartiet er med på, pengar dei ville ha fått viss ein hadde latt gjeldande ordning liggja vidare. Når det gjeld ordninga etter 2022, er eg glad for at det er støtte til og fleirtal for ei produksjonsavgift, men det er jo som det er ofte er med denne regjeringa når det skal gjevast pengar til distrikta: Ein skal gje med den eine handa, og så skal ein ta med den andre. Realiteten er at ein gjev millionar i produksjonsavgift, men ein tek milliardar gjennom inntekter på vekst med å redusera kommunane sin del frå 80 pst. til 25 pst. Eg håpar ikkje det slaget er tapt, at den kampen er tapt. Eg håpar at distriktsinteressene reiser seg og protesterer mot det statlege ranet som regjeringa, med støttepartiet Framstegspartiet, har lagt opp til i denne saka. Det minste ein må kunna forventa, er at gjeldande ordningar og inngåtte avtalar vert haldne, og at dei ikkje vert brotne berre for å få budsjetta til å gå i hop.
Jon Gunnes (Venstre), 2020-06-17:
Flere av talerne i dag har vært inne på den nesten revolusjonerende utviklingen av ferjetrafikken, som har blitt mer og mer elektrisk. Nå skal også både hydrogen og andre utslippsfrie drivstoff testes for å få ferjetrafikken helt klimavennlig. Hvordan har vi fått til dette? Kommuner og fylkeskommuners innsats har ikke vært ubetydelig. Politikerne der har vært dyktige og framoverlente. Det har også skjedd fordi det er anbudsrunder og konkurranseutsetting av operatøransvaret rundt omkring. Det er derfor vi har fått til dette. Ikke minst har vi også hatt entusiastiske næringslivsledere som har sett at dette har vært noe de kunne satse på i sin bedrift, med tanke på det grønne skiftet. Eksemplet mitt er Siemens i Trondheim, som har bygd opp en svær batterifabrikk for sammenkobling og sammenskruing av batteripakker til denne næringen, og som har skapt veldig mange arbeidsplasser og har blitt den store «hubben» for Siemens’ satsing på batteriteknologi i hele Europa. Nå skal vi gå over til hurtigbåter, for nå begynner anbudene for dem å legges ut. Klimasats-penger og Enova-penger har støttet opp under fylkeskommuner, som har vært pådrivere for dette. Det har vært gjort et meget bra arbeid. Jeg har store forventninger. Dette tyder på at næringslivet denne gangen blir enda mer involvert og enda bedre i stand til å levere disse båtene, ikke bare nasjonalt, men også internasjonalt. Her kan dette prøves ut, og så videreføres til det store, internasjonale markedet. Det finnes ikke en eneste elektrisk hurtigbåt i dag. Det er et svært marked å ta fatt på. Det har vært litt forskjellige debatter om ferjepriser og ordninger som har vært gjennomført. I Trøndelag har vi prøvd AutoPASS i mange år nå, også på ferjene. Det har vært en suksess, ikke bare for bilene og passasjerene, men også for klimaet, for man har hatt mye mer samkjøring på grunn av at det er bilen som blir belastet, ikke passasjerene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-06-17:
Det var krevende for kommunene og fylkene å få endene til å møtes før koronakrisen inntraff. Det var krevende for Skole-Norge å innføre nye tiltak og nye læreplaner også før koronakrisen inntraff. Med regjeringens budsjett og den stoda vi som samfunn står i nå, blir det kutt i tjenester nær folk i hele landet, både i kommunene og i fylkene. Skole-Norge har vært på tå hev for å henge med i tiltak og endringer i drift fortløpende denne våren. Dette var altså før den største endringen Skole-Norge står overfor i nyere tid, skal på plass, nemlig nye læreplaner. Det er et spørsmål for mange hvordan lærerne skal være rustet til å undervise og ha god opplæring med nye læreplaner og innfri de forventningene som elever over hele landet nå har til nye læreplaner – de har store forventninger. Når det gjelder videregående opplæringstilbud, er det ingen tvil om at veksten i fylkenes budsjett ikke er i nærheten av å møte de økte utgiftene som fylkene står overfor. Det blir etterspurt et engasjement fra Senterpartiet utover kobbernettet når det gjelder digitalisering. Da vil jeg bare vise til at utdanningskomiteen avga, og vi vedtok her i Stortinget på mandag, innstillingen som gikk på kompetansereformen. Der hadde vi bl.a. en bred satsing på kunnskap og digital kompetanse. Det er nettopp en viktig del av det løftet for å kunne ta i bruk 5G og de verktøyene, virkemidlene og mulighetene som ligger i det. Det hadde jeg lyst til å legge til i debatten. Ellers er det ingen tvil om at med Senterpartiets alternative budsjett og innsats for Kommune-Norge hadde ting sett veldig annerledes ut. Jeg tror Skole-Norge hadde vært langt bedre rustet for å møte de endringene som de står overfor.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-03-05:
På vegner av stortingsrepresentantane Marit Knutsdatter Strand, Ole André Myhrvold, Geir Adelsten Iversen og meg sjølv vil eg setja fram eit forslag om eit nytt jordvernmål for maksimal omdisponering av 2 000 dekar dyrka mark årleg innan 2026.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2020-03-05:
Først vil jeg takke statsråden for et grundig innlegg. Jeg synes det er betryggende og godt å høre hvor alvorlig man tar oppryddingen overfor dem som er rammet, for det er utrolig viktig. Det som jeg har lyst til å spørre statsråden litt om, er det som jeg tok opp i innlegget mitt om at e-post har gått i sirkel, informasjon har ikke nådd fram, det har ikke gått oppover i systemet, og det har gått enormt lang tid fra enkelte har stilt spørsmål, til de har fått svar. Jeg har også sett stor fortvilelse spesielt blant ansatte i Nav klageinstans som prøver å få en avklaring. Så ser man også at flere har stilt spørsmålet: Skal vi varsle departementet? Det virker som om det er manglende rutiner, så jeg lurer på om statsråden kan si hvilke tiltak han vil sette i gang for å få ryddet opp i den kulturen som er. Den er åpenbart ikke bra når ikke ting blir dratt oppover i systemet, så om han kan si litt om det.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2020-03-05:
Takk for svaret. Litt i forlengelsen av det: Vi så også – jeg leser så mye e-poster – i denne saken at systemet er veldig sårbart i Nav, særlig f.eks. når det gjelder sykmeldinger. Da klapper ting liksom sammen, ting blir ikke besvart, og man får ikke gått videre i saken. Statsråden nevnte nå at man har styrket Nav for særlig å håndtere oppryddingen. Da vi hadde høring, var jo de tillitsvalgte der også, og de snakket om en ganske presset arbeidshverdag i Nav. De mente at hadde man hatt mer ressurser, kunne man kanskje fått gjort bedre arbeid på et tidligere tidspunkt bl.a. i denne saken, så jeg lurer på om statsråden tenker noe rundt ressurssituasjonen til Nav generelt.