Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-12-10:
Representantforslaget fra Høyre om en opptrappingsplan for habilitering og rehabilitering er et viktig dokument. Etter at Høyre fremmet forslaget, har Regjeringen i St.prp. nr. 1, statsbudsjettet for 2008, lagt fram «Nasjonal strategi for habilitering og rehabilitering 2008-2011». Problemet med denne strategien er at den i motsetning til forslaget fra Høyre ikke inneholder forslag om øremerkede midler. Ja, den inneholder ikke friske midler i det hele tatt, noe som svekker mulighetene for at habilitering og rehabilitering blir et satsingsområde framover, slik Stortinget gang på gang har påpekt og ønsket. Jeg vil også nevne at alle opposisjonspartiene i sine alternative budsjetter for 2008 fremmer forslag om ytterligere midler til habilitering og rehabilitering. I februar i år debatterte Stortinget et annet representantforslag om rehabilitering, fremmet av Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkepartis forslag dreide seg om en bedre lovfesting av rehabilitering. I innstillingen fremmet Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet forslag om å be Regjeringen vurdere å lage en egen rehabiliteringslov, noe som dessverre ikke ble vedtatt. En rekke pasientorganisasjoner har ventet lenge og i spenning på Regjeringens satsing på rehabilitering, men skuffelsen var stor da strategien kom. Få dager etter at strategien var framlagt, arrangerte LHL en stor konferanse om habilitering og rehabilitering. Det var svært interessant å være til stede og få de første reaksjonene fra en rekke organisasjoner. Samtlige organisasjoner gav uttrykk for et skrikende behov for satsing på habilitering og rehabilitering, både i spesialisthelsetjenesten og i kommunene. Det ble påpekt fra flere at retten til rehabilitering er uklar i dagens lovverk. Det ble også påpekt stor mangel på pasientinformasjon. En dyp bekymring for reduksjon i rehabiliteringstilbudene den senere tid ble også framhevet. Flere var kritiske til manglende økonomi og lite konkretisering av tiltak i den nylig framlagte strategien. En av de store pasientorganisasjonene gav strategien fra Regjeringen karakteren «ikke bestått». Slik jeg ser det, er det et tankekors at tiltakene i planen er formulert lite forpliktende, og at det etter så lang tids jobbing med strategien fra Regjeringens side ennå er mye som skal vurderes og gjennomgås. Et annet tankekors, som en av innlederne på ovennevnte konferanse påpekte, er en ganske ukritisk overføring av Leon-prinsippet til rehabiliteringsfeltet. Rehabilitering er for mange det stikk motsatte, nemlig tidlig, intensiv, rask og tverrfaglig intervenering. Først senere, etter en viss tid, vil det være snakk om et lavere behandlingsnivå. Dette er jo kjernen i mye av kritikken i dag, nemlig at rehabilitering ikke gis, ikke er intensiv, eller er så mangelfull og kortsiktig at den har liten effekt. Det har vi mange eksempler på. Å satse på habilitering og rehabilitering er god samfunnsøkonomi. At en pasient med hjerteinfarkt raskt får arbeidsrettet rehabilitering, gjør at han kan komme fort tilbake i arbeid. Å gi rask og nok opptrening til en gammel pasient med benbrudd, gjør at hun blir selvhjulpen og førlig etter en tid, og kan hindre behov for hjelpetiltak i hjemmet eller, i verste fall, en institusjonsplass. Å gi en slagpasient som har mistet taleevnen, umiddelbar språktrening, kan også avhjelpe at han blir hjelptrengende i framtiden. Å gi en kronisk syk pasient jevnlig og regelmessig habilitering eller rehabilitering, kan gjøre at vedkommende kan klare seg i arbeidslivet, eller være mindre avhengig av hjelpetiltak framover. Og, ikke minst, god habilitering og rehabilitering vil gi bedre livskvalitet, mindre smerter og større egenmestring, noe som er viktig for oss alle. Til sist vil jeg si at siste ord nok ikke er sagt om habilitering og rehabilitering fra denne talerstol. Kristelig Folkeparti støtter representantforslaget fra Høyre fullt ut, men håper også at Regjeringen vil komme med mer konkrete tiltak og en skikkelig opptrappingsplan i budsjettene framover.