Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-12-12:
Sosialkomiteens budsjettinnstilling med rammeområdene 15 og 16 utgjør med sine vel 230 milliarder kr ca. 40 pst. av statsbudsjettet for 2002. Om lag 75 pst. av utgiftene er knyttet til folketrygden. Senterpartiet prioriterte i sitt alternative statsbudsjett i høst forebygging, noe vi mener er svært viktig dersom vi skal skape et sunnere samfunn der alle kan få sin rettmessige del av velferdsgodene uten at utgiftene til sosial- og helsesektoren skal ta helt av og vokse oss over hodet. Reparasjon og behandling vil fortsatt være viktig og utgjøre store utgiftsposter på vårt sosial- og helsebudsjett, men virkemidlene må i større grad settes inn på et tidligere tidspunkt, slik at behovet for disse utgiftene kan avta. Det er absolutt påkrevd å innføre også et føre var-prinsipp i helse- og sosialpolitikken. Skal det lykkes, må ressursene settes inn i forebygging og tiltak som forhindrer utstøting, fattigdom, sykdom og skader. Senterpartiet mener at gode og trygge oppvekstvilkår for barn og ungdom er den beste investeringen vi kan gjøre i forebyggingssammenheng. Trygge og gode oppvekstvilkår skapes først og fremst i den enkeltes nærmiljø, om det er i by eller bygd. Politisk og forvaltningsmessig er dette kommunenes ansvar og område, men vi som rikspolitikere må påse at kommunesektoren er i stand til å ivareta og utføre disse viktige oppgavene på en skikkelig måte. Det er derfor beklagelig at ikke langt flere ser hva en god kommuneøkonomi kan bety i innsparinger på lengre sikt og i forhold til reparasjonstiltak som andre forvaltningsnivå senere må foreta og betale for. Laveste Effektive OmsorgsNivå, det såkalte LEON-prinsippet, var i tidligere tider et sentralt begrep i helsesektoren. Dette prinsippet kan med fordel overføres til flere områder og bør ligge til grunn for disponering og prioritering i en utvidet og helhetlig omsorgspolitikk. I den sammenheng er det viktig også å inkludere det frivillige arbeidet og de frivillige og brukerorienterte organisasjonene. Innenfor frivillighetsfeltet utføres det et stort og viktig arbeid som det offentlige, og ikke minst staten, må spille på lag med og støtte opp om. Senterpartiet har derfor prioritert dette gjennom sitt budsjettforslag, bl.a. ved å øke støtten til pensjonist- og brukerorganisasjonene og frivillighetssentralene. Senterpartiet ønsker ikke et uniformert og sentraldirigert omsorgsengasjement verken når det gjelder forebygging eller reparasjon. Men behovet for mangfold og lokale tilpasninger og behov må få utvikle seg innenfor rammen av det likeverdige. Dette er arbeidet innenfor frivillighetssentralene et godt eksempel på. Her prioriteres lokale behov. Her møtes generasjonene og bistår hverandre til nytte og hygge, og her praktiseres både likemannsarbeid og hjelp til selvhjelp på en god og naturlig måte. Senterpartiet er bekymret for den utviklingen vi ser når det gjelder deler av barne- og ungdomsmiljøet. Barn som lever i vanskelige kår, de såkalte fattigbarna, har i den senere tid vært et sentralt tema, ikke minst i valgkampen. Da var engasjementet stort hos de fleste. Derfor er det skuffende at ikke flere følger opp, slik at strakstiltakene kunne komme på plass nå. Senterpartiet har gjennom sine forslag i Dokument nr. 8:2 for 2001-2002 foreslått flere punkter som etter vår mening hadde fortjent å få flertall, men vi er samtidig glad for at det, som et resultat av dette Dokument nr. 8-forslaget, i dag blir gjort et vedtak om å be Regjeringen sørge for at bruk av hospits som boligløsning for barnefamilier opphører. Videre er vi glad for vedtaket som ble gjort i går i forbindelse med behandlingen av undervisningsbudsjettet, der det slås fast at grunnskolen må være gratis uten egenandeler. Det er vedtak i tråd med det Senterpartiet har foreslått. Utviklingen innen rusmisbrukerfeltet er svært bekymringsfull. Økningen i antall brukere, og ikke minst i antall unge brukere, er urovekkende. Opplysninger om en dramatisk økning i spritkonsumet for aldersgruppen 15 til 20 år viser at øl, vin og brennevin fortsatt er kilden til store problem innen rusområdet, og ofte fører alkoholmisbruket til misbruk også av andre rusmidler og er inngangsnøkkelen til dette. Samarbeidsregjeringens svar på dette er en avgiftsreduksjon på alkohol med 350 mill. kr uten at det foreslås en tilsvarende satsing på forebygging og misbruksreduksjon. Hvor er Kristelig Folkeparti og deres tidligere standpunkt i en av deres virkelige merkesaker? Senterpartiet ønsker å styrke forebygging og arbeidet med misbruksreduksjon gjennom bl.a. en styrking av de organisasjoner og institusjoner som driver slikt arbeid. Vi har derfor foreslått en økning på budsjettet når det gjelder dette, med 36 mill. kr. Det er etter vår mening svært viktig at arbeidet med å redusere rusmisbruket og antall rusmisbrukere følges opp med et sett av tiltak. Tilbud om bosted, utdanning, arbeid og gjennom dette et sosialt nettverk er svært viktig om folk skal klare å komme seg ut av misbruket. Det er ikke nok å vise til medikamentell behandling som den store problemløseren. Slik behandling kan bare bli vellykket om den følges opp med sosiale tiltak, slik at misbrukeren klarer å komme seg inn i en annen og bedre livssituasjon. At den medisinske behandlingsdelen av rusomsorgen nå blir helsevesenets ansvar, skal vi ikke gå imot. Men Senterpartiet vil advare mot at man med det har løst alle problem. Blant annet må helsevesenet, sosialetaten, utdannings- og arbeidsmarkedsetaten arbeide tett sammen og finne fram til helhetsløsninger som i sum kan gi som resultat et rehabiliteringsopplegg for rusfrihet og et bedre og mer selvstendig liv. Senterpartiet mener også det gjenstår mye når det gjelder å styrke de funksjonshemmedes situasjon for et bedre og mer selvstendig liv. Vi mener det er uverdig og uakseptabelt at yngre mennesker skal bo på eldreinstitusjon hvis de selv ønsker å flytte ut. Videre mener vi det må tilføres mer ressurser til ordningen med personlige assistenter for funksjonshemmede ved at dette tilskuddet økes. Dessverre blir det ikke flertall for det, da regjeringspartiene og Fremskrittspartiet går imot en slik styrking med 5 mill. kr. Senterpartiet forventer at bl.a. disse forholdene i sin helhet blir tatt opp igjen i en helhetlig gjennomgang av de funksjonshemmedes kår når Manneråk-utvalgets innstilling «Fra bruker til borger» forelegges Stortinget til behandling. Senterpartiet ønsker også å støtte det habiliteringsarbeid som er igangsatt gjennom Petø-metodikken. Mange positive tilbakemeldinger fra foreldregruppen til disse brukerne gjør at dette tilbudet bør få utviklingsmuligheter, bl.a. på Hamar, hvor det nå har blitt et miljø for slik habiliteringsvirksomhet. Dessverre er det bare Arbeiderpartiet og vi som har avsatt midler til en slik ekstra styrking. Senterpartiet er sterkt bekymret for tilbudet innen rehabilitering og opptrening. De fleste av landets opptreningsinstitusjoner sliter med dårlig økonomi, og flere har også innstilt sin virksomhet i løpet av den senere tid. De økonomiske problemene er i stor grad en følge av for lav kurdøgndekning fra staten. Når pasientegenandelen ble gjort lik for alle og satt til 190 kr pr. døgn, ble inntektsvariasjonene svært begrenset, og staten har ikke fulgt opp med en økning av sin kurdøgndekning. Senterpartiet har støttet ordningen med en lik egenandel, og støtter også nå at denne senkes fra 190 kr til 150 kr. Kompensasjon for denne senkningen er lagt inn i dette budsjettet med 30 mill. kr, men Senterpartiet mener det er behov for en ytterligere økning i statens tilskudd om vi skal klare å sikre det rehabiliteringstilbudet vi har i dag. I vårt alternative statsbudsjett foreslo vi 100 mill. kr i økt tilskudd til de godkjente opptreningsinstitusjonene. Gjennom en tilpasning til den endelige budsjettrammen og i et forsøk på å få til et kompromiss med en flertallsløsning justerte vi dette til 78 mill. kr, der 3 mill. kr bevilges til de fire spesielle helseinstitusjonene for å kompensere for merkostnader til pensjonsforsikringsordningen, og 75 mill. kr bevilges til de godkjente opptreningsinstitusjonene i gruppe I og gruppe II. Det er skuffende å registrere at flertallet, bestående av regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, ikke har funnet å kunne bevilge mer enn 20,5 mill. kr. En økning på 75 mill. kr er også mindre enn hva opptreningsinstitusjonene selv bad om, men ville etter vår mening ha vært en brukbar økning inntil Regjeringen kom tilbake med en endret, mer forutsigbar og tilstrekkelig finansieringsløsning for denne virksomheten. Arbeidet med en skikkelig plan for finansiering og kvalitetssikring av opptreningsområdet har Stortinget også tidligere bedt om, og det er skuffende at man ikke har klart å få dette fram før. Nå hviler det et spesielt ansvar på den sittende regjering for å få dette fram før vi mister enda mer av vårt rehabiliteringstilbud. Jeg vil så sterkt jeg kan understreke alvoret i denne situasjonen og be Regjeringen fremme forslag om et forbedret finansieringsopplegg senest i revidert nasjonalbudsjett til våren. Det har vært mye fokus på ventelister og behandlingskøene til våre sykehus, men det er også viktig at ferdigbehandlede pasienter har et opptrenings- og rehabiliteringstilbud, slik at de kan gjenvinne optimal funksjonsevne. Det vil være tjenlig både for den enkelte pasient som har slike behov, og det vil ikke minst være positivt for samfunnet og den offentlige økonomien. Når sykdom eller skade oppstår, er det god forebygging for framtida å rehabilitere på en skikkelig måte. Det er skuffende at den sittende regjering ikke innser dette. Det er også merkverdig at denne regjeringen som snakker så positivt om de private aktørene i helsevesenet, ikke kan bidra sterkere til at de private opptreningsinstitusjonene som i lang tid har vært en del av vårt helsevesen, og som i det store og hele har fungert meget bra, ikke skal få bedre driftsvilkår til beste for dem som trenger rehabilitering og opptrening. Senterpartiet mener det er behov for et utvidet rehabiliteringstilbud, og mener Regjeringen må følge opp planene for Røros Rehabiliteringssenter og også avklare utbyggingsplanene som foreligger i Aust-Agder. Når det gjelder eldrereformen, vil vi understreke at det er svært viktig å få fullført denne slik at alle kommuner som nå har behov for utbygging, får dekket dette innenfor de ordninger som reformen har. Reformen må videreutvikles og utvides både kvantitativt og kvalitativt, slik at dekningsgraden i alle kommuner når 25 pst. av befolkningen over 80 år. Det må videre stimuleres til at kommunene prioriterer sykehjemsplasser og heldøgns pleie og omsorg. Eldrereformen har i for stor grad blitt en boreform. Vi må derfor fokusere mer på omsorgens innhold og kvalitet og også være bevisste på at den åpne og hjemmebaserte omsorgen er overmåte viktig dersom de eldre skal ha valgfrihet og kunne bo hjemme så lenge de selv ønsker og har muligheter for det. De eldre skal, selv med redusert funksjonsevne, ha valgfrihet og mulighet til et selvstendig og meningsfylt liv om de velger å bo hjemme eller å flytte til omsorgsbolig eller sykehjem. Også i denne sammenhengen er det viktig at kommunene har tilstrekkelig med ressurser. Kvaliteten på omsorgstjenestene og helsetilbudet for denne gruppen må i mange tilfeller forbedres betraktelig, men da må også vi som bevilgende myndighet ta ansvar og prioritere. Senterpartiet ønsker å se hele dette feltet i en sammenheng når Regjeringen på nyåret legger fram en sak om oppfølging av eldreplanen.