Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-12:
Når barn begår straffbare handlinger, må det reageres raskt og på en hensiktsmessig måte. Rehabilitering og atferdsendring må stå sentralt ved valg av reaksjon og være retningsgivende for utformingen av den reaksjonen som velges. Det er først og fremst foreldrene som har ansvar for å sette i verk tiltak overfor barn som beveger seg på skråplanet. Men dersom foreldrene ikke makter å fylle dette ansvaret, vil barnevernet og i noen tilfeller også kriminalomsorgen kunne sanksjonere mot barns uheldige atferd. Det verste vi som samfunn og som foresatte kan gjøre mot våre barn, er å neglisjere den unge. Klare grenser i en ramme av omsorg er barnets beste. Det er umulig å snakke om ungdom og kriminalitet uten samtidig å reflektere over hva som er årsakene til at ulovligheter begås. Når en 15-åring raner en medelev eller selger narkotika til klassekamerater, kan det skyldes både vanskelige hjemmeforhold og en uheldig omgangskrets. Men det kan også skyldes manglende fritidstilbud, mobbing eller generell mistrivsel på skolen. Kunnskap om årsakene til kriminalitet er først og fremst viktig for å forebygge ulovligheter. Kriminalitet må forebygges på flere måter og på flere fronter. Både foreldre, voksne i nærmiljøet, frivillige organisasjoner og det offentlige utfordres. Det kreves innsats fra mange for å oppdra et barn! Fengsling av barn under 18 år skal bare skje unntaksvis. Ubetinget fengselsstraff idømmes i all hovedsak kun når den unge har begått alvorlige lovbrudd eller er en utpreget tilbakefallsforbryter. Når lovbryteren er under 18 år, skal vedkommendes alder tillegges vekt i formildende retning av både påtalemyndigheten og av domstolen i forbindelse med utmåling av straff. Når kriminalitet begås av unge personer, bør det som hovedregel reageres med annet enn fengsel: Overføring av straffesak til konfliktråd innebærer at lovbryteren konfronteres med offeret i saken, og man forsøker å finne fram til en minnelig løsning. Resultatet av konfliktrådsbehandlingen er ofte en dyptgripende anger og forståelse for det uheldige ved handlingen. Lite er mer forebyggende. Derfor bør konfliktrådsbehandling benyttes i utstrakt grad overfor unge lovbrytere.Samfunnsstraff innebærer at man får gjort opp for seg gjennom et visst antall timer med samfunnsnyttig innsats. Også denne formen for straffereaksjon har vist seg å fungere etter hensikten, og det er ofte en hensiktsmessig reaksjon når den straffedømte er ung.Ordningen med ungdomskontrakt er et tilsvarende konstruktivt tilsvar på en straffbar handling. Kristelig Folkeparti håper at denne ordningen vil bli videreført på permanent basis. Det er nødvendig å tenke nytt og kreativt når det gjelder reaksjoner overfor barn og unge som har begått kriminalitet. I budsjettproposisjonen for 2005 varslet Regjeringen at den vil foreslå en prøveordning med dommerledet narkotikaprogram, eller «Drug Court», allerede i revidert nasjonalbudsjett. Dette innebærer at en rusavhengig lovbryter kan dømmes til behandling i stedet for til tradisjonell straff. Ikke minst for unge lovbrytere vil dette kunne være en god mulighet til å få livet på rett kjøl igjen. Barnevernsloven gir hjemmel til frihetsberøvende tiltak. Denne muligheten benyttes imidlertid sjelden, fordi tilgangen på plasser og ressurser er begrenset. Kristelig Folkeparti mener at frihetsberøvelse i en institusjon underlagt barnevernet i mange tilfeller vil være den beste løsningen. Plassering i en lukket barnevernsinstitusjon vil kunne oppfylle behovet for samfunnsbeskyttelse og bevissikring og samtidig ivareta barnet på en bedre måte enn et fengselsopphold gjør. Det er derfor viktig for oss at det satses på utbygging av lukkede barnevernsinstitusjoner for ungdommer på skråplanet. Men viktigst er det at barnevernet intervenerer tidlig overfor familier som sliter med sine barn, slik at foreldrene kan få nødvendig hjelp til å utøve tilsyn med barna og dermed holde dem på den rette siden av loven. Kristelig Folkeparti er svært opptatt av at terskelen skal være høy for fengsling av barn under 18 år. Vi mener imidlertid, i likhet med samtlige andre partier i justiskomiteen, at det skal foreligge en mulighet for domstolene til å idømme fengsel også når gjerningspersonen er ung. Personer under 18 år vil tidvis kunne begå så alvorlige kriminelle handlinger at fengsel er nødvendig både av hensyn til allmennprevensjonen og av hensyn til å bevare den sosiale ro. Dersom man tenker seg at det ikke var mulig å fengsle en 17 år gammel voldtektsforbryter, men at vedkommende utelukkende kunne ilegges samfunnsstraff, ja da ville tiltroen til at rettsapparatets avgjørelser reflekterer alvorligheten i den kriminelle handlingen, bli kraftig redusert. I ytterste konsekvens ville en slik ordning kunne nedbygge respekten for rettsstaten, noe som er viktig å unngå. Når domstolene finner det nødvendig å fengsle en person under 18 år – eller en person under 21 år, for den del – skal fengselsmiljøet være kvalitativt annerledes enn om beslutningen gjelder en voksen med mange straffedommer bak seg. Det er i disse tilfellene særlig viktig at kriminalomsorgen tilrettelegger for forholdene under frihetsberøvelsen slik at belastningen på den unge blir minst mulig. Per desember 2004 satt 61 personer under 21 år varetektsfengslet i Norge. På samme tidspunkt sonet 122 ungdommer under 21 en fengselsdom. Tallene kan ikke sies å være ubetydelige. Jeg har tidligere tatt til orde for å etablere egne avdelinger for unge innsatte ved ett eller to norske fengsler. Formålet med dette forslaget var nettopp å sikre et kvalitativt annet fengselsopphold til de yngste innsatte. Det er særlig viktig at unge innsatte gis et godt og tilrettelagt undervisningstilbud. Vi vet at mange innsatte i norske fengsler har liten eller ingen formell utdannelse – og nettopp utdanning er et viktig premiss for et kriminalitetsfritt liv etter endt soning. Mange sliter dessuten med rusproblemer. Andre trenger fagkyndig hjelp til å bearbeide vonde opplevelser eller til å kontrollere aggresjon. Slik hjelp er det særlig viktig å tilby dem som er tidlig i en kriminell karriere. Forslaget om egne ungdomsavdelinger fikk tilslutning fra flere hold, men møtte også noe kritikk. Hovedinnvendingen mot forslaget var et mange unge innsatte ville måtte sone langt fra sine kjære om det kun ble opprettet en til to slike spesialtilpassede avdelinger. Dette er en kritikk som både jeg og Kristelig Folkeparti tar på alvor. Vi vet alle at behovet for kontakt med familie, kjæreste og venner er viktig – også for dem som soner en fengselsstraff. Derfor mener Kristelig Folkeparti det er behov for spesialtilbud til unge innsatte i alle landets kriminalomsorgsregioner. Jeg håper og tror at justisministeren vil forfølge dette forslaget i budsjettarbeidet i årene som kommer. Under justiskomiteens behandling av odelstingsproposisjonen om ny straffelov ble det besluttet å be Regjeringen om en egen stortingsmelding om soningsforholdene for personer som var under 18 år på fengslingstidspunktet. En slik melding vil gi Stortinget en etterlengtet anledning til å ta en helhetlig gjennomgang av situasjonen for de yngste innsatte. Et overordnet mål med en slik gjennomgang må være kvalitetsheving, individuell tilpasning og rehabilitering. Årsaken til at jeg i dag har fokusert på fengsling av barn og unge, er at det i disse tilfellene er særlig viktig at kriminalomsorgen tilrettelegger forholdene under frihetsberøvelsen slik at belastningen på den unge blir minst mulig. Samfunnet må iblant reagere med fengselsstraff – også overfor unge lovbrytere – men i disse tilfellene må oppholdet i fengsel være særlig framtidsrettet. Jeg er nå spent på å høre hvordan justisministeren mener at kriminalomsorgen bør møte unge lovbrytere, og hvilke reaksjoner han mener egner seg best overfor denne gruppen.