trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2012-10-09:
Da vi i komiteen behandlet Prop. nr. 84 L for 2011–2012 om kompetansekrav for lærerne, var komiteen enig i at det er behov for å innføre krav om at den som skal undervise, må ha relevant kompetanse i undervisningsfaget og ikke bare i forbindelse med ansettelse. Argumentasjonen fra komiteen var sterk og god: Forskning avdekker at læreren er den viktigste faktoren for elevens læringsutbytte. Komiteen understreket videre viktigheten av å styrke kompetansen hos lærerne. Målet er at lærere skal ha relevant utdanning i alle fag de underviser i. Det jeg da ikke skjønner, er hvorfor regjeringspartiene mener at dette målet tydeligvis ikke skal gjelde for lærere som allerede arbeider i skolen, og som mangler kompetanse. Jeg skulle gjerne også likt å vite hvorfor regjeringspartiene velger å avvise dette forslaget med «vedtas ikke», mens de i andre saker i dag har ønsket at forslaget skal vedlegges protokollen. Mener regjeringen at det faktisk ikke er behov for særskilte videreutdanningstiltak for lærere som ikke blir omfattet av kravet til de nye lærerne? Opposisjonen har tidligere fremmet ambisiøse forslag om et løft i etter- og videreutdanning av lærere som regjeringen også har valgt å stemme imot. Sånn sett er ikke dagens avvisning noe nytt. Mest av alt er det vel kanskje en bekreftelse på at regjeringen ikke ser viktigheten av å satse på etter- og videreutdanning for lærere. Kristelig Folkeparti ser dette annerledes. Vi mener at lærerne er skolens viktigste ressurs. Vi mener at kvaliteten i skolen avhenger av kvaliteten på lærerne, og vi mener at våre barn og elever fortjener verdens beste lærere. Da er det selvsagt for oss et behov for særskilte videreutdanningstiltak for lærere som ikke vil bli omfattet av kravet. Her er det betimelig å vise til Ordspråkene 24.4, som sier: «Med kunnskap blir rommene fylt av kostbare, vakre skatter.» På den måten tror jeg vi kan få levende klasserom med gode, kompetente lærere, som har den kunnskapen de trenger i alle fag, og dem som ønsker en etter- og videreutdanning. Vi ønsker også at kompetansekravet skal omfatte mer enn norsk, samisk og matematikk på barnetrinnet, og norsk eller samisk, matematikk og engelsk og andre fag på ungdomstrinnet. Smaler vi inn på hvilke fag kompetansekravet skal gjelde, er vi i Kristelig Folkeparti redde for at det kan være med og skape a- og b-fag i skolen. Elever lærer på forskjellig måte. For mange kan det å ha praktisk-estetiske fag være med på å utvikle de teoretiske fagene og prestasjonene i dem. Derfor mener vi at det bør innføres krav til kompetanse også for praktisk-estetiske fag på barne- og ungdomstrinnet. Vi kan bare registrere at regjeringen i dag aktivt stemmer ned et forslag det burde vært bred enighet om. Velgerne bør merke seg hvem som ønsker en regjering som satser på lærere, som satser på en ambisiøs etter- og videreutdanning av lærere – ja, som ønsker seg verdens beste skole. Så får vi se hva regjeringsalternativet blir etter neste høst.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Hvordan var denne leken i går? Var det her jeg skulle stå?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Som jeg allerede har vært inne på, har Utdanningsdirektoratet satt i gang et informasjonsarbeid overfor kommunene om voksnes rettigheter. I tillegg har vi opprettet karrieresentre i så godt som alle fylker, som er et sted voksne kan oppsøke og få en god oversikt over hva slags muligheter som fins lokalt, for det er jo en veldig mangfoldig og sammensatt oversikt. Det jeg tror er forslagsstillernes intensjon, er ikke å drive informasjon om alt som fins av tilbud på høyskoler og universiteter, for det er på en måte en verden der. Men det jeg tror er forslagsstillernes intensjon, er at de som ikke har hatt så mye tilgang til utdanning, skal kunne ta seg bedre fram i systemene. Det mener jeg at karriereveiledningssentrene er et veldig godt svar på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Det gir meg muligheten til å komme tilbake til noen av de forsøkene vi har på gang innenfor dette feltet. I dag er det begrensninger når det gjelder hvilket tilbud arbeidssøkere kan takke ja til når de går på dagpenger. I fire fylker har vi nå forsøk – nettopp i samarbeid med Nav og fylkeskommunene – med at arbeidsledige kan ta formell utdanning i dagpengeperioden. Det tror jeg er et veldig viktig svar på nettopp det som representanten Thorsen er inne på. Jeg har lest forslaget godt, fordi jeg er veldig opptatt av voksenopplæring, men jeg ser at det største informasjonsbehovet ikke går på å informere om alle tilbud som finnes på universiteter og høyskoler, for dem finner folk fram i, men det går på å informere om nettopp det som ligger i skjæringspunktet mellom Nav, fylkeskommunen og frivillige. Derfor er karrieresentre, som vi har i 14 fylker, et veldig godt svar på det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Jeg håper at vi kan få erfaringer fra de forsøkene vi har gående – det ene har jeg vært inne på allerede – men vi har også forsøk med videregående opplæring på arbeidsplassen for helse- og omsorgssektoren og barnehagesektoren i fem ulike fylker. Det er en tankegang om å utvide BKA til også å kunne inkludere videregående opplæring. Representanten Warloe har helt rett i at realkompetansevurdering er veldig viktig, og Utdanningsdirektoratet er i ferd med å ferdigstille nasjonale retningslinjer på dette området, for det som bekymrer oss, er at omfanget av realkompetansevurdering har gått ned. Jeg tror det er veldig viktig, fordi det bygger bro mellom utdanning og arbeidsliv og er et viktig utgangspunkt for voksne som vil fylle på med etterutdanning. Jeg mener at vi har et godt system for informasjon til voksne gjennom karrieresentrene, og det er også helt riktig at vi nå har en nasjonal enhet i Vox, som skal støtte opp under det. Vi tar så utgangspunkt i de ulike forsøkene og veiene og sørger for at karrieresentrene har god oversikt, slik at de som henvender seg dit kan få det der. Jeg tror det er den biten av det som det er viktigst at vi har god informasjon om til brukeren.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Jeg tror jeg bare sier at jeg tar med meg den utfordringen videre, fordi det er mangfoldig, det tilbudet som er til voksne, og det må være mangfoldig, fordi voksne er så forskjellige. De private skolene gir et godt supplement til de tilbudene som finnes for voksne i dag. Deler av frivillig sektor gjør også det. Her er det om å gjøre å være fleksibel når vi tenker på løsninger. Jeg har lyst til å opplyse om et par ting til. Det ene er at vi driver nå med forskning på voksnes læring, fordi det ikke nødvendigvis er den samme typen pedagogikk som er den mest effektive overfor voksne, og det er også viktig at vi drar erfaringer fra det. I samarbeid med OECD skal vi knytte oss til denne Skills Strategy, som dreier seg om voksnes læring, hvor vi bl.a. kan få hjelp utenfra til å diskutere og analysere vårt eget kompetansebehov i framtiden, og hvordan vi kan ta i bruk den voksne befolkningens kompetanse når det gjelder videre utvikling av samfunnet. Det er også et veldig interessant opplegg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Vi legger oss gjerne i selen for å gi bedre informasjon om de ulike tilbudene som finnes for voksne, men å skulle ha som ambisjon å lage en plan som gir oversikt over alt som finnes, tror jeg er altfor omfattende å kunne love, og gir et utgangspunkt for byråkrati som vi ikke er tjent med. Men intensjonen som Thorsen her tar opp, skal vi selvfølgelig følge opp, ved å drive så godt informasjonsarbeid vi kan overfor dem som har behov for det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Det er fordi vi får veldig ulike oppfatninger fra ulike fag. Noen ønsker mer spesialisering tidlig, noen er godt fornøyd med den modellen man har. Når vi også har undersøkelser som viser at så mange som to av tre av dem som begynner på Vg1, faktisk ikke er sikre på hvilken vei de skal gå, er det viktig at de får noen ulike introduksjoner til ulike yrker i Vg1. Det er nettopp det vi skal oppsummere når vi lager en ny stortingsmelding om dette som går på struktur. I mellomtiden jobbes det nå i alle fylker og overalt for å yrkesrette yrkesopplæringen mer for nettopp å jobbe mer praktisk og variert med teori, som flere talere har vært inne på. Så den jobben er vi allerede i gang med.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Vi er jo allerede i gang med hospitering flere steder, og vi vil forsterke det i budsjettet nå for neste år. Det er jeg som har foreslått det for Stortinget, så det er vel ikke noe galt i at vi er enige om det?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Jeg tror det er en veldig riktig påpekning. Yrkesfagene er veldig forskjellige, og det går an å tenke litt mer skreddersøm rundt de yrkesfagene vi har. Jeg har opprettet en egen arbeidsgruppe, der partene i arbeidslivet gjennom Samarbeidsrådet for yrkesopplæring og fylkeskommunen deltar nettopp for å diskutere hvordan vi skal klare å finne den rette balansen, for her er det veldig viktig at vi gjør det sammen med de ulike interessene som er involvert. Så har vi en problemstilling til, som kommer tydeligere fram for meg når vi blir oppdatert på ny forskning. Det er hvordan vi skal klare å kombinere yrkesopplæring og studiekompetanse. Det er helt opplagt at veldig mange flere elever enn før har prøvd å lage seg et løp gjennom videregående opplæring med en bedre miks av både yrkesretting og studiekompetanse enn det vi i dag har på plass i strukturen. Påbygg, slik det fungerer i dag, er det utrolig mange elever som stryker i, og det har veldig stort omfang. Dette blir også en viktig problemstilling.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Dette er en veldig viktig og interessant problemstilling og et ganske stort dilemma. Det er klart at hvis vi f.eks. bestemmer oss for at vi må spisse noe mer på noen områder, kan det være ganske vanskelig å klare å holde så spissede tilbud i en del distriktsområder. Kanskje må det være mulig å tenke seg større variasjoner, større bredde, i noen tilbud i distriktene, for ellers tvinger vi en del elever til å flytte på hybel tidligere enn de kanskje hadde tenkt seg, og mer spissing der hvor det er større elevgrunnlag. Det er én mulighet. Det løser ikke det dilemmaet som representanten Aspaker tar opp nå, med et ønske om en – hva skal man si – likere grad av innhold i tilbudene. Jeg tror at vi kommer tilbake til alle disse problemstillingene. Det går an å tenke mer skreddersøm rundt fag, og det går an å tenke mer skreddersøm rundt modeller som passer i by og i distriktsområder. Jeg vil bare invitere til den diskusjonen. Det blir en veldig viktig sak for Stortinget å behandle i vår.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Vi har gått gjennom læreplanene og det er – hva skal man si – god mulighet for å spisse og tenke i ulike yrker, også i fellesfagene. Det er noe av det man nå driver med på disse knutepunktskolene – fyrtårnskoler kaller vi dem – rundt omkring i alle fylkene. Det trengs selvfølgelig påfyll når man blir så spesialisert som man blir innenfor gullsmed- eller frisørfaget. Jeg tror det også har veldig mye med yrkesstolthet å gjøre, å kunne historien til sitt eget fag. Så her er det kanskje vel så viktig at man klarer å utnytte de nettverkene vi nå bygger opp, inspirere hverandre og tilrettelegge historie nettopp i en slik sammenheng. Ellers kan jeg jo opplyse komiteen og Stortinget om at det nylig har vært EuroSkills, altså europakonkurranse i yrkesfag, i Belgia i helgen, og Norge tok tre medaljer. Vi tok gull i helsefag, vi tok en sølvmedalje i resepsjonsfaget, og vi tok en bronsemedalje i mekatronikk. Her har vi veldig gode ambassadører for yrkesopplæringen. De møtes nå til norgesmesterskap på Lillestrøm i slutten av denne måneden. Hvis noen av komiteens medlemmer eller andre på Stortinget har lyst til virkelig å oppleve noe som er moro, er det bare å følge med på hvordan disse konkurransene er, for det er jo å vise hva man duger til i praksis. Da tror jeg også en del lærere kanskje kunne blitt inspirerte med tanke på hvordan man lettere kan koble fellesfagene når man ser den lærelysten, gleden og stoltheten over å presentere faget sitt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Som det framgår av statsbudsjettet og som det har framgått i mange andre diskusjoner, har vi en omfattende satsing på etter- og videreutdanning. Rammen for neste år er ca. en halv milliard kroner. Det er det videreutdanningstilbudet som jeg allerede har vært innom, det 1 850 lærere får i inneværende år. Jeg oppfordrer alle kommuner til å melde seg på her og godkjenne de søknadene som rektorene sender videre på vegne av lærerne. I tillegg har vi et omfattende etterutdanningstilbud. I løpet av dette skoleåret vil 3 600 lærere i ungdomsskolen ha fått etterutdanning og påfyll for hvordan de skal jobbe mer praktisk og relevant med lesing, skriving og regning. Så er alltid dilemmaet hvordan vi avveier hva som er kommunenes ansvar, og hva som er vårt ansvar. Det er kommunenes ansvar å ansette kompetente lærere. Det er også kommunenes ansvar å samarbeide med sine rektorer og lærerværelser om hvordan man kan øke kompetansen. Men vi har vært inne og støttet kommunene i dette arbeidet på andre områder. Derfor er det viktig at vi opprettholder trykket på dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Jeg kvier meg ikke i det hele tatt – tvert imot. Vi driver jo en omfattende oppbygging av kompetanse gjennom videreutdanning og gjennom etterutdanning. Det har vi gjort gjennom mange år. Det er veldig viktig – avgjørende viktig. I tillegg har vi altså endret kompetansekravene i skolen, og dét er det kommunene som har plikt til å følge opp når de ansetter lærere, og når de er opptatt av å tilby etter- og videreutdanning til de lærerne de allerede har. Dette er den overordnede måten vi skal styre på når det gjelder å sikre kompetanse til lærere i skolen og sørge for at alle elever får et godt tilbud. For det er kommunene som er arbeidsgiverne, og det er de som må følge nasjonalt regelverk og lovverk når det gjelder å ansette kompetente lærere og sørge for at de underviser i de fagene de har kompetanse til, slik vi har gjort, når vi har endret loven.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Den viktigste strategien her er at alle kommuner skjønner at det er de som har ansvaret for å sikre at de har kompetente lærere til å undervise elevene i sin kommune. Så har vi gått inn med et veldig raust spleiselag med kommunene, hvor vi betaler 50 pst. av videreutdanningen til dem som de har arbeidsgiveransvar for, fordi Høyre overførte arbeidsgiveransvaret fra staten til kommunene. Så tror representanten Aspaker og andre fra Høyre at hvis du endrer kommunenes andel av dette fra 25 til 20 pst., så kommer alle kommunene til å komme springende for å sikre den etterutdanningen. Det tror jeg ikke noe på. 25 pst. er en rimelig andel for kommunene å ta. Det som er viktig, er at vi understreker at det er kommunene som har ansvar for å sikre at de har kompetente folk og ansvar for å gi sine lærere videreutdanning når de har behov for det, og når de ønsker det. Så her bør signalet gå. Her er det et meget godt tilbud. Det er ingen grunn til å tro at det blir store endringer ved at kommunenes andel endres fra 25 til 20 pst. Her er det én jobb Stortinget har å gjøre, og det er sammen å understreke det ansvaret som kommunene har.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Absolutt ikke. Jeg mener at disse problemstillingene er veldig viktige. Men jeg mener også at det er veldig viktig at komiteen og Stortinget er samstemte og understreker at utgangspunktet her er at det er kommunene som har ansvaret for å ansette kompetente lærere og ta sin del av det. Jeg synes det er interessante ting som kommer fram i denne diskusjonen, men ansvaret for å rekruttere kompetente lærere må ligge på skolene og kommunene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Jeg tror at representanten Trine Skei Grande har rett i at kommunene bestreber seg på å få lærere som har utdanning og den kompetansen som vi krever. Det jeg tror de absolutt kan bestrebe seg enda mer på – for en del av de lærerne de har, er i dag ufaglærte eller mangler noe – er å samarbeide med nærmeste høgskole eller en annen skole som har et tilbud for at de skal få påfyll og ta det som de mangler for å ha den rette kompetansen. Det er det jo mange kommuner som gjør i dag, og det burde absolutt flere gjøre. Det er fullt mulig, fordi høgskoler har ledig kapasitet på dette området, og de kan drive mer skreddersøm på dette området.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-10-09:
Jeg er utrolig glad for det statsråden sier om å ta med seg signalene fra debatten videre inn i meldingsarbeidet. Men som statsråden selv påpeker i innlegget sitt, er dette noe som har vært diskutert lenge – i mange, mange år. Vi ser at frafallet i videregående skole ikke går ned, og at det er behov for å gjøre noe raskere. Veldig mange av signalene man har fått utenfra, er nettopp at utdanningsprogrammene er for brede. Enkelte har opptil 50–60 fagområder som elevene skal innom det første året. Det er en nesten samlet fagorganisasjon – og andre av dem som er i skoleverket – som peker på at nettopp det dette forslaget skisserer, er veien å gå. Mitt spørsmål til statsråden er da: Hvorfor må vi vente med å ta de grepene – som vi vet vil fungere, som vi vet vil hjelpe – all den tid dette er et presserende spørsmål som må løses raskest mulig?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-10-09:
Det er bra. Men når det kommer til det med at man skal få innblikk i de ulike yrkene, vil det nettopp virke mot sin hensikt der det er for mange fag. Representanten Wickholm snakket varmt om hospiteringsordningen som nå skal tre i kraft, noe vi synes er kjempebra. Jeg antar at statsråden også støtter denne hospiteringsordningen. Men vi i Fremskrittspartiet foreslo faktisk i juni i 2010 å etablere en slik hospiteringsordning, noe regjeringen da stemte imot. Mitt spørsmål er rett og slett: Hvilke store endringer har skjedd de siste to årene som gjør at motstanden mot vårt hospiteringsforslag er blitt endret, slik at man er positivt innstilt til det nå?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-09:
Flere har vært inne på det i innleggene sine, og statsråden kommenterte også dette med at ulike fag og bransjer har ulike behov når det gjelder hvor mye spesialisering det skal være, og hvor godt lærlingene bør være forberedt når de kommer ut i lære. Så mitt konkrete spørsmål til statsråden er: Med det vi nå vet, og med de ulike behovene som er, er det kanskje blitt for mye ensretting og tvangstrøye i den yrkesfaglige delen av videregående opplæring? Faktum er vel at det er forskjell mellom yrkesfag og studiespesialisering, men sannsynligvis er det større forskjeller innad på yrkesfag enn det er mellom de to hovedløpene. Ser man da for seg at man skal rigge om, sånn at vi kan akseptere større fleksibilitet og flere ulike innganger og bredder på yrkesfag enn det vi har hatt til nå?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-09:
Det er her vist til at det foregår mye spennende rundt omkring i forskjellige fylker. Jeg opplever at det er litt av utfordringen for elever i dag. De er prisgitt hvilket fylke de faktisk bor i, og kreativiteten eller mangel på kreativitet som kanskje er en del steder. Spørsmålet mitt til statsråden er: Hvordan kan man da, med den gjennomgangen man nå står foran, og med den stortingsmeldingen som skal skrives, sikre større grad av likhet i det tilbudet som elevene får? Jeg kjenner f.eks. til Troms, hvor man på byggfag har lagt inn kurs i stillasbygging for at lærlingene der skal være enda mer attraktive i møte med lærebedriftene. Det er ett eksempel på en vri man gjør for at man skal øke interessen både hos elevene og hos lærebedriftene. Men det tilbudet gis ikke i Finnmark, eller i Nordland, for den saks skyld. Spørsmålet er: Hvordan kan man sikre at gode ideer blir til mer lik praksis i hele landet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-09:
Denne saken tar jo opp det store kompetansehullet som er ute i skolen. Jeg må si jeg blir litt overrasket over at statsråden ikke vil ta ansvar for den kompetanseutfordringen vi har. Regjeringen tar jo ansvar for å innføre frukt og grønt over hodet på kommunene. Man tar ansvar for å innføre frivillig leksehjelp og ansvar for å innføre kulturskoletimer. Men man vil altså ikke ta ansvar for å sikre at ungene får topp kvalifiserte og utdannede lærere. Hva er det som gjør at statsråden vegrer seg for det som kanskje skulle vært hennes absolutt viktigste prioritering, nemlig å sikre kvalifiserte lærere som gir ungene et best mulig læringsutbytte?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-10-09:
Det er en realitet at det er mange flere lærere som ønsker seg etter- og videreutdanning. Det er også en realitet at mange kommuner har dårlig økonomi. Det er bakgrunnen for at Høyre har tatt til orde for at staten skulle påta seg en enda større andel av kostnadene knyttet til etter- og videreutdanning. Høyre har også vært opptatt av at vi må få en reform – en strategi – som sikrer rett og plikt til etter- og videreutdanning. Statsråden redegjør for en del fragmenterte ordninger. Men hvis vi tar inn over oss at vi har 100 000 lærere her i landet, så kan vi være enige om at ikke alle er like gamle i gamet. Noen er nyutdannet og trenger kanskje ikke kompetanseheving med det første. Så har vi et stort antall lærere som trenger kompetanseheving. Med de tiltakene og det systemet som statsråden viser til, kan den store majoriteten av disse lærerne ikke drømme om å få et tilbud om etter- og videreutdanning på kanskje flere tiår. Er det en god strategi, når skolen trenger å rekruttere lærere og framstå som en attraktiv arbeidsplass?
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2012-10-09:
I tråd med det debatten har avklara no, så vil eg foreslå på vegner av Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet at me endrar framlegget til vedtak til at det blir vedlagt protokollen. Så skal eg argumentera litt for kvifor det, sidan det er meir i tråd med dei innlegga som har vore i salen her, og det er òg eigentleg det alle saman ynskjer. Eg er naturlegvis glad for at representanten Skei Grande les Arbeidarpartiet sine forslag til programformuleringar. Det bør ho fortsetja med – det er mange gode tips i det programmet som kan koma til nytte for fleire. Me deler gjerne med andre parti, når det gjeld programmet vårt. Men det er og vert eit forslag. Eg veit ikkje korleis prosessen og kutymen er i Venstre når det gjeld forskjellen på vedtak i Stortinget og forslag til programprosess. Hos oss i Arbeidarpartiet er det vesentleg store forskjellar, og det er tydelege grenser. Det er slik at Marianne Aasen naturlegvis har grubla – det er hennar jobb – og ho grublar godt. Det er òg slik at Trond Giske har foreslege for landsstyret vårt nokre formuleringar som vart presist refererte av representanten Skei Grande. Landsmøtet skal så i mai månad gjera vedtak – eg trur dei kjem til å slutta seg til dette – men det betyr altså ikkje at me per i dag kan hiva oss om på hælen og stemma på tvers av eit gjeldande program. Representanten Trine Skei Grande er kanskje van med at ho og landsmøtet er det same. I Arbeidarpartiet er me litt større, så me må ha nokre andre prosessar. Eg skal gjenta det eg sa i debatten for å understreka kva vår ståstad er. Eg nemnde dette med å innføra ei sertifiseringsordning for lærarar, nettopp for å stilla enda tydelegare krav til kompetanse enn berre det ei lærarutdanning vil gje. Og eg nemnde òg tydelegheita av ein rett og ein plikt til etter- og vidareutdanning for dei same lærarane som underbyggjer dette. Så sa eg at per i dag er strategien «kompetanse for kvalitet» ein god ståstad for å gå vidare. Eg tykkjer òg at me skal ta oss den tida som trengst for at skuleeigaren skal få vist sitt ansvar, at han er seg sitt ansvar bevisst i forhold til det som har vore problemstillingane her i dag, nemleg eit skikkeleg kompetanselyft for lærarane. Me må gje skuleeigaren det vesle pusterommet som han treng for å få gjennom dette. Eg har tillit til at skuleeigaren kjenner si besøkstid og vil gjera dette, men ingenting er hogge i stein for alltid. Me er viljuge til å innskjerpa formuleringane, og difor tek me med oss dei signala og den debatten som har vore her i dag, og ynskjer, som sagt, forslaget vedlagt protokollen.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2012-10-09:
President! Jeg stemte feil.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2012-05-24:
På vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Per-Willy Amundsen, Oskar J. Grimstad, Morten Ørsal Johansen, Åge Starheim og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om å begrense fylkesmannens innsigelsesrett i kommunale plan- og arealsaker.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-24:
Staten Norge er opprinnelig etablert på territoriet til to folk, samer og nordmenn, og det er naturlig at vi hvert år behandler Sametingets årsmelding. Samene er et urfolk som har et folkerettslig krav på et særlig kulturvern. Flertallet i denne komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, viser også til at Sametinget er etablert gjennom sameloven for å etterleve Grunnloven § 110 a. Dette gir Sametinget en særstilling som folkevalgt organ med stor frihet. Sametinget har derfor også ansvar for de forvaltningsområder de er tillagt, og prioritering av ulike formål innenfor de rammer som er til rådighet. Flertallet i komiteen har merket seg at det fortsatt er uenighet mellom Sametinget og regjeringen om hvilke føringer folkerettens regler om urfolk og minoriteter kan antas å gi for departementenes arbeid med regjeringens årlige budsjettforslag til Stortinget. Det samme flertallet har merket seg at det likevel ble enighet om et sett med rutiner som skal følges i kontakt mellom Sametinget og regjeringen om de delene av statsbudsjettet som gjelder samiske formål. Flertallet ber om at det blir arbeidet videre med disse spørsmålene med sikte på å få en prosess som begge parter kan enes om. Komiteens flertall viser også til at satsingen på samiske språk er helt sentral for å sikre den samiske kulturen. Vi er kjent med de utfordringer som finnes når det gjelder å finne tolker, særlig til lule- og sørsamisk. Flertallet mener også at Sametinget har en særlig oppgave i å bistå kommuner i det samiske språkområdet med å utarbeide læremidler for opplæring i samisk. Komiteen var nylig på besøk i Nord-Troms og var i møte med Kåfjord kommune, som er en del av det samiske språkområdet. Der ble vi gjort kjent med at Kåfjord i stor grad må utvikle læremidler og læreplaner for egen regning. Flertallet mener at Sametinget har en viktig rolle i å bistå og koordinere i dette arbeidet, og at det også koordineres over kommunegrenser i det samiske språkområdet. Så har regjeringen i forbindelse med årsmeldingen sagt at man vurderer å legge fram Sametingets årsmelding som vedlegg til budsjettet, med virkning fra 2012. Da vil flertallet, som fortsatt er alle unntatt Fremskrittspartiet, understreke betydningen av at Stortinget jevnlig debatterer samiske spørsmål, og viser til at behandlingen av Sametingets årsmelding årlig gir en slik anledning. På denne bakgrunn ber flertallet om at Sametingets årsmelding fortsatt legges fram som en egen sak for Stortinget. Samtidig slutter vi oss til regjeringens ønske om en raskere behandling av Sametingets årsmelding og ber om at regjeringen fortsatt bidrar til dette. Komiteen skal også bidra, men vi er klar over at det tar tid. Årsmeldingen skal oversettes til samisk etter at innstillingen er avgitt, så det at det vil bli – jeg holdt på å si – en «backlog» her, at man vil henge litt etter, må man regne med. Men at det går an å gjøre dette litt raskere enn vi gjør i dag, tror jeg er viktig. Ellers har ikke flertallet noen merknader, og det foreslås at meldingen vedlegges protokollen.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-24:
Jeg registrerer at mens bøndene raser, de offentlig ansatte streiker og det er generell misnøye med regjeringen, er statsråd Navarsete stort sett misfornøyd med Høyre og med de kommunene som er styrt av Høyre. Statsråden pekte på at pressområdene var – jeg holdt på å si – en uting, og at det burde spres bebyggelse og befolkning over hele landet. Da er BSU et viktig virkemiddel, fordi du får mer for pengene hvis du bygger hus i et grisgrendt strøk enn i et tettbygd strøk. Jeg lurer på om statsråd Navarsete er enig med Finansdepartementet og statssekretær Roger Schjerva, som sier at BSU «er det beste av alt som ikke hjelper. Det er litt som å kurere forkjølelse med konjakk». Er det slik at departementet og regjeringen nå har gitt opp BSU, at det å spare til egen bolig er et tiltak regjeringen er imot, fordi det er de med størst inntekt som kan spare mest?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-24:
Det må være et overordnet politisk ansvar å sørge for et stabilt nivå på boligforsyningen. De siste tiårene etter avreguleringene på 1980-tallet viser at markedet alene ikke løser samfunnets utfordringer. Mens nasjonale og lokale myndigheter står ansvarlige for andre sentrale velferdsgoder som arbeid, utdanning, helsetjenester, barnehager og eldreomsorg, er det ingen som har et tydelig ansvar for boligforsyningen. Det er ikke en tilfredsstillende situasjon. Arbeiderpartiet mener det er en sentral politisk oppgave å bidra til at det bygges nok boliger. Norge har i dag et av Europas minst regulerte boligmarkeder. Det er et paradoks at vi i et land, hvor mye annet er et offentlig ansvar, ikke har en tydeligere politisk plassering av ansvaret for å sikre folk et sted å bo. For Arbeiderpartiet er nettopp bolig en av de fire pilarene i velferdspolitikken, sammen med utdannings-, helse- og arbeidspolitikken. Til sammen utgjør disse grunnlaget for at alle skal kunne skape seg et godt liv. Nå bor det fem millioner mennesker i Norge, og befolkningen vokser raskt, heldigvis. Prognosesenteret beregner behovet for nye boliger hvert år til ca. 38 000. De siste årene har boligbyggingen ligget langt under dette nivået. Boligknappheten, i kombinasjon med et lavt rentenivå, høye lønninger og god tilgang på kreditt, har gitt stort prispress i boligmarkedet. På få år har boligprisene økt betydelig, og det er ingen signaler om at det skal skje en annen utvikling. Både nasjonalt og lokalt er det behov for en tydeligere plassering av det politiske ansvaret for boligbygging. I dag er ansvaret for bolig fragmentert og fordelt på flere statsråder, flere stortingskomiteer og ulike forvaltningsnivå. Det er i tillegg ingen som har et tydelig ansvar for boligforsyningen. Kommunene må ta et større ansvar for å møte befolkningsutviklingen i egen kommune. Samtidig opplever kommunene at staten, i sine mange avgreininger, begrenser mulighetene til å ta dette ansvaret. Arbeiderpartiet ønsker at kommuner med en offensiv og framtidsrettet boligpolitikk skal møte en stat som er positiv og samarbeidsvillig og som opptrer som en samordnet og konstruktiv medspiller. Vi må både stille strengere krav til kommunene, og samtidig gi dem frihet til å utvikle egne arealer. Så må jeg knytte en kommentar til representanten Borghild Tendens forhåpninger om at bankene skal bidra til å tøyle utlånsveksten. Etter min oppfatning er det et håp som jeg ikke tror blir innfridd, fordi bankene tjener penger på utlån, og bankenes fremste formål er profittmaksimering over tid. Det er for så vidt et greit formål, det, men da er det ikke begrensning i utlån som er deres viktigste fokusering, det er tvert imot å låne ut mest mulig penger.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-05-24:
Fremskrittspartiet er opptatt av at enhver statsborger skal ha de samme grunnleggende demokratiske rettigheter, plikter og friheter. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at Sametinget er opprettet som et særorgan, og at minoritetsgrupper har fått særrettigheter på grunn av sin etnisitet, og viser da til bl.a. Innst. 16 S for 2011–2012, jf. Prop. 1 S for 2010–2011, samt Innst. 134 S for 2011–2012, jf. Dokument 8:154 S, der vi omtaler dette på en detaljert måte. Vi har valgt ikke å gå inn på enkeltpunkter i denne rapporten. Det skal jeg heller ikke gjøre nå, men jeg har lyst til å nevne to ting, og det går på særrettigheter. Jeg merker meg side 14, om kriminalomsorgen og soningsforhold for samer. Det er merkelig at når noen forbryter seg mot norsk lov og skal sone i et norsk fengsel, skal enkelte minoriteter ha særrettigheter under soningen. Har du brutt norsk lov og skal sone i et norsk fengsel, skal du sone under de forholdene som alle andre soner under i fengselet, uansett hva slags minoritetsgrupper du tilhører. Jeg vil også knytte en kort kommentar til det med samiske forvaltningsområder. Det er litt spesielt at vi har samiske forvaltningsområder som krever at det skal være tospråklighet i disse forvaltningsområdene, uten at vi i det hele tatt vet om hvor mange som eventuelt prater samisk i disse områdene. Fremskrittspartiet er opptatt av å ivareta samisk språk og kultur, men det viser seg at selv om vi har opprettet et sameting, bidrar ikke dette spesielt til verken å ivareta kultur eller språk. Det er stadig færre unger som har samisk som språk i barnehagene, og det er færre som har samisk som språk i skolen. Jeg tror, med respekt å melde, at samisk språk og kultur kunne ha blitt ivaretatt på en mye bedre måte selv om vi ikke hadde hatt Sametinget, og selv om vi ikke hadde opprettet et organ på grunn av etnisitet som gir særrettigheter til en minoritet. Helt til slutt – og det er helt uavhengig hva Fremskrittspartiet mener om opprettelsen av Sametinget: Når Stortinget skal behandle årsrapporter fra utenforliggende organer, er det en stor fordel at disse årsrapportene ikke er for gamle. Vi skal prøve å diskutere realiteter i en årsrapport, og når virksomhetsrapporten fra Sametinget ble vedtatt i Sametinget den 9. mars 2011, og vi står og diskuterer denne saken godt og vel ett år etterpå, er det etter min mening litt respektløst ikke bare overfor Stortinget, men også overfor Sametinget. Realitetene i dette blir så gamle at det nesten ikke har realitet i det hele tatt. Sametinget har vel nå levert virksomhetsrapporten for 2011, mens vi står her i Stortinget og diskuterer virksomhetsrapporten for 2010. Det er respektløst. I den grad vi igjen får slike rapporter og Sametinget fortsetter sin eksistens, håper jeg at rapportene kan komme mye tidligere, slik at vi i hvert fall kan diskutere realiteter som er reelle, og som ikke er utgått på dato.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-05-24:
Norge ble opprinnelig etablert på territoriet til to folk, samer og nordmenn, og begge folkeslagene har den samme retten til å utvikle kultur og språk. Det er bred enighet historisk og politisk – med unntak av Fremskrittspartiet – om at samene er et urfolk. Jeg mener at de med dette folkerettslig har krav på et særlig kulturvern. Jeg mener det er viktig at vi er oss bevisst vårt eget urfolk, og at deres situasjon og stilling er noe som vi stortingspolitikere er oss bevisst. I den forbindelse er jeg glad for at vi én gang i året kan debattere i Stortinget Sametingets årsmelding som en egen sak, og ikke bare som påheng til budsjettdebatten. Språk er avgjørende for bevaring av kultur, og det samiske språket står helt sentralt for oss når vi ønsker å sikre den samiske kulturen. Å holde de samiske språkene levende er krevende. I meldingen vises det til at sørsamisk og lulesamisk er spesielt utsatte språkretninger innenfor samisk. Det er få brukere, og det er derfor vanskelig å holde dem levende. Språkene er på mange måter minoriteter innenfor minoritetsspråket samisk og krever etter min mening ekstra oppmerksomhet, slik at denne kulturen ikke skal gå tapt. En konkret utfordring på dette området er at det er vanskelig å finne tolker til de to språkretningene. Her har Sametinget et spesielt ansvar. Det er viktig at det legges til rette for at alle kommuner har nok tilgjengelige læremidler i alle disse språkene. Det er selvsagt viktig å ha nok kvalifiserte lærekrefter. Nedgangen i antall unger som velger samisk som første- eller andrespråk i grunnskolen, bekymrer meg. Jeg vil benytte muligheten til å løfte viktigheten av gode rammebetingelser for reindriftsnæringen. Reindrift er en viktig samisk tradisjon – den viktigste tradisjonsbæreren av den samiske kulturen. Reindriftsnæringen er avhengig av gode og forutsigbare rammebetingelser for å overleve. Den store økningen av antall rovdyr som har vært de siste årene, er kanskje den største utfordringen for næringen, og på dette området kan en nok en gang se viktigheten av rovviltforliket. Et økt og raskere uttak av skadedyr vil hjelpe næringen mye. En annen årsak til dyretap er stadige påkjørsler av tog. I den forbindelse er jeg glad for at Samferdselsdepartementet nå har tatt grep, og at en gjennom Jernbaneverket har utarbeidet en handlingsplan som har som mål å redusere antall påkjørsler av dyr fra 2 292 i 2010 til 1 400 i 2013. Oppsetting av gjerder og andre tiltak er i gang, og det er viktig for å hindre nye tragedier.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-24:
Jeg er glad for at også statsråden er bekymret for den utviklingen av tillitsbrist som vi finner når det gjelder politiet. Det jeg egentlig ba om ordet for å få en liten oppklaring på, er knyttet til IKT-investeringer. Utfordringen med IKT-investeringer er at de tar lang tid, de er veldig kostbare, og de gir ingen umiddelbar reduksjon i kriminaliteten. Men på lang sikt vil det kunne ha stor betydning for måten man bekjemper kriminalitet på, ikke minst når en kan sammenkoble de ulike registrene i etterforskningsøyemed. Så langt har ikke Justisdepartementet tatt de henvendelsene som i hvert fall den tidligere politidirektøren har fortalt oss at hun har tatt til departementet, på tilstrekkelig alvor, med det som resultat at det har vært trukket penger inn fra politidistriktene for å finansiere et forprosjekt på IKT-siden. Det er en strategi som jeg har forstått at denne justisministeren har fortsatt. Kan justisministeren fortelle oss om hun for fremtiden vil forsøke å bidra med ny investering til IKT-satsing i politiet, slik at vi slipper å ta de pengene fra politidistriktene?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-24:
Utgangspunktet for denne saken må jeg si er noe spesielt, for det dreier seg om et register som vi kaller INFOFLYT, som har som formål å utveksle informasjon mellom politiet og kriminalomsorgen om særlig farlige fanger. I dag er det ca. 50 personer som er registrert i registeret, mens det har vært omtrent 190 personer. Utgangspunktet for slike registre er at de skal ha konsesjon fra Datatilsynet, med mindre det er særskilt lovhjemmel for registrering. Det foreligger ikke konsesjon for registeret, og det skal være hjemlet i lov. Justisdepartementet har anført straffegjennomføringsloven § 2 som hjemmel for dette registeret. Datatilsynet har vurdert lovligheten av registreringene som tvilsom, og Sivilombudsmannen mener det er oppsiktsvekkende at personopplysninger til tross for dette fortsatt blir behandlet med uendret saksbehandlingsinstruks. Det kom også frem at det tok tre år fra Datatilsynet tok opp saken, til brevet ble besvart, og fire år til det ble nedsatt et utvalg som skal vurdere hjemmelsgrunnlaget for INFOFLYT. Stortingets utredningsseksjon har også konkludert med at hjemmelsgrunnlaget for registeret er uklart. Det er selvfølgelig helt uakseptabelt at henvendelser fra Datatilsynet til kriminalomsorgen med et så kritisk innhold som det vi snakker om her, ikke blir håndtert på en skikkelig måte. Utgangspunktet er at et register som verken har hjemmel eller konsesjon, er ulovlig og derved ikke skal være i bruk. Det ville naturlig nok være et relativt dramatisk steg, fordi det registeret vi snakker om, er i seg selv et ganske viktig register. Og det er ingen som ønsker at bruken av dette registeret skal stanses. Det er også lagt til grunn at det kan være at Stortinget allerede har vedtatt hjemmel for registeret, men at lovendringen ikke er trådt i kraft, og at det derfor ikke har vært annen type hjemmel enn straffegjennomføringsloven § 2 som kan ligge til grunn. Så Stortingets intensjon har aldri vært å stanse dette registeret, men det har vært å sikre tilstrekkelig lovhjemmel. I sitt svar til komiteen har justisministeren forsikret oss om at hun vil ta hånd om dette spørsmålet i løpet av denne våren. Komiteen har derfor foreslått at Stortinget ber regjeringen snarest mulig sørge for at hjemmelsgrunnlaget for INFOFLYT blir brakt i orden. Dette må skje uten videre opphold, for å sikre at en ikke må stanse bruken av registeret. Jeg har til slutt lyst til å peke på – og det vil jeg gjøre for egen regning – at det er bekymringsfullt at regjeringen med vitende og vilje igangsetter registrering i et slikt register med en så utydelig hjemmel som tilfellet er her. Selv er jeg tilbøyelig til å si at det fremstår som ganske klart at straffegjennomføringsloven § 2 ikke kan benyttes som hjemmel for denne registreringen, hvilket i tilfelle vil bety at staten driver ulovlig registrering. Det er ikke akseptabelt. Jeg understreker at den siste uttalelsen står for min regning, ikke for komiteens.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-24:
SV sluttar seg òg til saksordføraren sitt innlegg. Komiteen er samrøystes i den kritikken som kjem fram, og saksordføraren orienterte oss om dette på ein god måte. Eg vil problematisera éin ting knytt til førebygging. Førebygging kan nemleg ikkje førast i statistikken. Viss det er sånn at politiet stadig vekk gjer ting som kan førast i statistikken, men vel bort ting som ikkje kan førast i statistikken, betyr det altså at førebygging får lite oppmerksemd. Eg seier ikkje at det er tilfellet i politiet, men mine erfaringar som lærar i ungdomsskulen, med førebyggjande aktivitet frå politiet si side overfor ungdommar som openbert kunne gått inn på ein kriminell løpebane, er at politiet sitt nærvær og prioritering av førebygging nettopp fører til at folk ikkje blir kriminelle. Så eg håper inderleg at ikkje politiet på grunn av den statistikkorienteringa som ein ofte har frå Riksrevisjonen og andre si side, prioriterer ned førebygging. Førebygging må vera eit prioritert område for politiet. Representantane Kolberg, Anundsen og andre har problematisert dette med IKT. Eg hadde arbeidsveka mi i Rogaland politidistrikt sist sommar. Det var heilt tydeleg at noko av det som var ineffektivt, var datasystemet. Det betydde at ein måtte bruka meir tid på å bruka datautstyr enn det ein hadde trunge viss ein hadde hatt skikkeleg utstyr. Då meiner eg at me frå Stortinget si side må problematisera dette. Eg vil òg be statsråden seia noko konkret om IKT-situasjonen i politiet. Ein samla komité problematiserer dette i innstillinga, men eg har sjølv på eiga hand sett at det er eit problem som må løysast – og som må løysast fort – sånn at politiet faktisk kan få tid til å driva meir etterforsking på vinningskriminalitet. Det er ei svært viktig sak komiteen i dag diskuterer. Det betyr veldig mykje for folks tryggleikskjensle at ein faktisk etterforskar vinningskriminalitet. Så eg sluttar meg berre til det som dei fleste talarane har sagt: Dette må prioriterast av politiet, og eg ventar at justisministeren er klar på dette i innlegget sitt.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-24:
Hjartesukk skal me ikkje kimse av, så det var interessant at det kom. For SV sin del er me veldig fornøgde med at statsrådar driv med aktiv eigarskap, og me ønskjer eigentleg meir av det – eigentleg ønskjer me for mykje av det når det gjeld noko av det, iallfall når det gjeld oljesandprosjekt og sånne ting. Men det er no så. Aktive statsrådar i forhold til aktiv eigarskap, det ønskjer me frå SV si side. Så er me veldig einige i det Nybakk tek opp, knytt opp mot leiarlønn i helseføretak. Bøndene protesterer fordi dei ikkje får det dei skal ha – naturleg nok – og det er varsla streikar. Så er det altså ei gruppe som på ein måte er utanfor systemet og berre kan auka lønningane sine nesten som det passar dei. Dette må me stramma inn på, og det trur eg statsråden har starta på, men det er iallfall viktig for oss at me er tydelege på det frå Stortingets talarstol. Så er òg eg veldig einig i den problematiseringa som Nybakk gjev uttrykk for i forhold til våre selskaps utanlandsoppdrag. I mine åtte år i energi- og miljøkomiteen og på reiser i Nigeria, Aserbajdsjan, Mexico, Cuba – nesten kvar som helst – har eg sett at mange land er det veldig vanskeleg å driva i, og der er det vanskeleg å halda sin stig rein. Derfor er det spesielt viktig at ein følgjer opp selskapa og sørgjer for at dei tek det samfunnsansvaret dei skal ta, ikkje minst med å hjelpa ulike arbeidsfolk til å danna fagforeiningar – som jo har vore det viktige for norsk velstand, nemleg at me har sterke fagforeiningar som på ein måte har vore med og utvikla velferdsstaten. Så var òg Nybakk inne på ein merknad frå Senterpartiet og SV. Det forundrar iallfall SV at ein ikkje ønskjer å kommentera dette når ein er oppteken av Postens lønnsemd – det er jo det ein skriv om i fleirtalsmerknaden, at Posten er viktig, og at ein skal auka lønnsemda osv., osv. Det er faktisk eit direktiv som reduserer lønnsemda, og ein skal då ikkje vera med på å påpeika det problematiske forholdet ein har til ESA og EFTA-domstolen, gjennom at ein no har fått ein dom som gjer at Posten taper inntekter, altså blir mindre lønnsam, ein dom som førebels kostar drygt 80 mill. kr, og som kunne gått inn i eit overskot. Dessutan er det jo sånn at Schenker har varsla ei sak på grunn av dette forholdet til Posten, og at det igjen kan bli ei rettssak der me som eigar må betala eit privat/offentleg selskap store summar, fordi ein ikkje har følgt EØS-avtalen. Derfor meiner me at det er lurt å problematisera dette i denne innstillinga, altså det som dreier seg om Postens verksemd og Postens lønnsemd. Me registrerer at dei som er for EØS-avtalen, ikkje ønskjer å problematisera dette problematiske tilfellet me har no når det gjeld Posten. Derfor seier me òg til slutt at det er viktig at me no bruker det fleirtalet som er på Stortinget med omsyn til det tredje postdirektivet, og forsøker å sikra oss der og får ein avtale som gjer at me kan bruka sjølvråderetten vår i Noreg, og sørgja for at våre folk får den beste posttenesta dei skal ha, uavhengig av om me har ein EØS-avtale.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-24:
Jeg vil komme tilbake til de budsjettmessige spørsmålene knyttet til IKT-investeringer – det er derfor jeg også trakk fram i innlegget mitt det økte fokuset vi nå har på strategisk planlegging av IKT-investeringene. Vi må sikre at vi gjør dette på riktig vis. Det krever store økonomiske uttellinger, og det kan ha stor betydning over tid for kriminalitetsbekjempelsen i Norge. Politidirektoratet har derfor også investert i økt kompetanse. Det er nå flere som jobber med helhetlig IKT-satsing. Vi legger også planer for å kvalitetssikre dette og vil komme tilbake til gjennomføringsplanen også. Dette vil være noe som vil måtte gå over lengre tid, og hvor vi sikrer at dette også virker best mulig sammen med øvrige deler av justissektoren. Dette er noe jeg tror vi alle med stor forventning ser fram til å kunne komme tilbake til.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-24:
Jeg brukte en stor del av innlegget mitt til å snakke om forbedrede arbeidsmetoder, både metoder som skal gjennomføres i distriktene, og nye metoder for å sikre bedre samarbeid mellom distriktene. Jeg har tatt initiativ til et møte med de berørte delene av politiet, Politidirektoratet, før sommeren for å sikre at vi får fortgang i dette arbeidet. Så vil vi gå mer grundig til verks i den resultatreformen som vi nå har under arbeid. Det er en melding som blir lagt fram for Stortinget i løpet av året. Jeg er helt sikker på at vi vil måtte jobbe systematisk godt over tid med å bygge både ny kompetanse og nye metoder, bygge inn en ny kultur, en læringsorientert kultur, i politiet for å sikre at vi får en stadig bedring i vår innsats mot kriminaliteten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-24:
Målsettingen er at disse nye arbeidsformene, nye samarbeidsformer også, skal være gjennomført i løpet av året. Gjennomføringsansvaret ligger i etaten under ledelse av Politidirektoratet, og jeg synes det er viktig å få en status midt i året for å sikre at man er – på godt norsk – «on track» i forhold til de planer som er lagt for at dette skal være gjennomført i løpet av året. Er det ikke slik, er det selvsagt at man også må diskutere hvilke tiltak som må iverksettes for ytterligere å forsikre seg om at dette vil være gjennomført.