trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-06-03:
Til det som representanten Ketil Solvik-Olsen tok opp: Dei faktiske forholda er at i samband med Ot.prp. nr. 62 for 2008–2009 var det jo nettopp ein debatt om dei spørsmåla som Framstegspartiet dreg opp her no. Og det er jo hovudgrunnen til at ein ikkje meiner det er grunn til å gå inn att og begynne å evaluere eller konkludere med nokon nye retningslinjer på det noverande tidspunktet, for situasjonen har jo ikkje endra seg så mykje. Men utover det er eg heilt einig med forslagsstillaren i at ein må ha fokus på dette med nettutbygging og kva for type nett ein skal ha. Eg er òg einig med Snorre Serigstad Valen, som seier at straumsparing er noko vi alltid må ha med oss. Det bør eigentleg vere fyrsteprioritet. Men sjølv om ein lykkast med det, så veit vi at vi er heilt nøydde til å ha ny produksjon av ny og fornybar energi, anten det no er vasskraft eller vindkraft eller solenergi. Alt dette vil medføre auka behov for nett, både det regionale nettet og det nasjonale nettet. Eg vil òg seie at vi må ha eit veldig fokus på utbygging av nettet mellom Noreg og andre land. Skal vi greie å vere med og hjelpe til med desse klimakrisetiltaka, vil vi måtte bidra med vår reine, fornybare kraft. Vi har vasskrafta, og dette er ein stor verdi i og med at ho kan regulerast, og at ein kan få til ei utveksling i forhold til vindkraft og solenergi, som ein del andre europeiske land satsar på. Så er da spørsmålet: Kva for slags nett skal vi ha? Mitt klare utgangspunkt er at der det er mogleg å byggje jordkabel, bør vi ha det som ein slags fyrste prioritet. Men eg ser jo at mange stader vil dette med jordkabel for det fyrste medføre store gravearbeid – store inngrep i naturen. For det andre ser ein at det er kostbart, og det er ein kanskje litt meir uprøvd teknologi. Og for det tredje ser ein at det kan vere veldig sårbart, og at ein må gå i gang att med nye gravearbeid osv. så fort eit eller anna har skjedd – det er lettare å gjere eit eller anna og få fort i stand att eit nytt spenn. Så derfor vil det i alle slike situasjonar vere konkrete avvegingar: Kva er den beste løysinga? Når eg seier at ein bør ha jordkabel som fyrste prioritet, så er det fordi ein gjennom det er med på å stimulere fram kanskje meir effektive jordkablar, ein meir effektiv teknologi og ein meir kostnadseffektiv utbygging av jordkabel. For det trur eg er litt forsømt. Her er eit teknologisk potensial som ikkje er godt nok utnytta, og derfor bør vi heile tida ha fokus på å forbetre det med jordkabel kontra luftspenn.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-06-03:
Eg registrerer at opposisjonen ønskjer stortingsmeldingar om både det eine og det andre. Det er jo ikkje akkurat med på å redusere byråkratiet, som dei samtidig ønskjer å gjere. Eg skal ikkje seie at ein ikkje har behov for stortingsmeldingar som eit grunnlag for å diskutere framtidig politikk på ulike område, men eg er slett ikkje sikker på at ei stortingsmelding om vasskraft, eller energi og miljø, som Kristeleg Folkeparti no peikte på, vil vere med på å betre vasskraftpolitikken i dette landet. Samtidig er det kjempebra at det blir sett fokus på vasskraftpolitikken, og at vi får diskusjon i salen om han. For vi er jo einige om veldig mange ting. Det eine er at vi skal prøve å effektivisere energiproduksjonen og -bruken vår. Det andre er at vi likevel må ha meir ny og fornybar kraft, der sol, vind og bio sjølvsagt vil vere vesentleg, og bølgjekraft osv., men der ein ikkje kjem utanom at vasskrafta òg må spele ei veldig viktig rolle i tida framover. Eg trur Stoltenberg hadde rett i at tida for dei store vasskraftprosjekta var over. Men no er jo «store» eit relativt omgrep, så det er framleis att rom og potensial for mange skånsame utbyggingar i tida framover. Når ein pratar om store og små kraftverk, hadde vi ein diskusjon i førre sak om dette med småkraftverk. Det er kjempebra at vi får bygd ut ein del småkraftverk, men vi må ikkje tru at dei ikkje har miljø- eller naturmessige konsekvensar. Eg har faktisk sett planar for småkraftverk som har gjort meg veldig betenkt, som har vore nesten større inngrep i naturen enn store, godt naturtilpassa kraftanlegg. Derfor må ein vurdere og halde seg til kvar enkelt søknad. Tradisjonelt har jo vasskraft og miljø vore sette opp mot kvarandre som motsetningar. Det er nok å tenkje på Alta og Mardøla, og kvar det enn måtte vere. I alle slike saker er det som sagt ei avveging. Men mange utbyggingar i den siste tida viser jo nettopp at teknologien og måten å byggje vasskraft på har vorte mykje betre enn tidlegare. Det finst faktisk eksempel der eg synest at dei har bidrege til at landskapet har vorte vel så bra som det var før, ein har fått dammar med fiskeanlegg osv. Derfor må vi ikkje sjå anten svart eller kvitt på dette med vasskraft og vasskraftpotensial i tida framover. Det er veldig viktig at NVE no har fått styrkt kapasiteten sin, for det er der det har hopa seg opp. Og eg håper at mange veldig gode kraftutbyggingsplanar kan bli realiserte i tida framover.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-03:
I Kvinesdal kommune er det bygget flere småkraftverk siden 2004, og også før. Utbyggerne beskylder regjeringen for løftebrudd om grønne sertifikater i forhold til anlegg bygget i 2004 og fram til 7. september 2009. Arbeiderpartiordfører Odd Omland går høyt ut på banen i avisen Agder 31. mai. Der sier Omland: «Det er riktig at alle småkraftverk som ble bygget etter 2004 skulle få være med på ordningen med grønne sertifikater.» Omland peker videre på at han vil ta dette opp med stortingspolitikerne fra Arbeiderpartiet. Spørsmålet til statsråden blir da: Er det usant – eller, som vi i ikke-parlamentarisk sammenheng nok ville kalle løgn – det ordfører Omland uttaler? Jeg vil be om et kort svar fra statsråden. Er svaret ja eller nei?
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-03:
I mars i år deltok jeg på Småkraftdagene i Haugesund. Der fikk jeg god kontakt med mange av deltakerne. Men det varte ikke lenge før de jeg snakket med, gjorde det klart at man ikke kunne stole på den nåværende regjeringen i energispørsmål. Den enstemmige innstillingen fra energi- og miljøkomiteen om at alle investeringer i småkraftverk bygget etter 1. januar 2004 og som kvalifiserte til grønne sertifikater, skulle få tilskudd så snart ordningen var innført, var nå helt glemt av regjeringspartiene. I debatten på Småkraftdagene tok flere opp dette løftebruddet fra regjeringspartiene om ikke å gi tilskudd til småkraftverk over 1 MW. Statssekretær Sigrid Hjørnegård forsvarte naturligvis regjeringens holdning. Statssekretærens uttalelse kunne oppfattes slik at en av hovedårsakene var vanskeligheten med å sortere ut dem som allerede hadde bygget anlegg, og derfor burde ha fått tilskudd. Jeg stilte i mai i år et skriftlig spørsmål til statsråd Terje Riis-Johansen angående småkraftutbyggerne i Kvinnherad kommune som hadde henvendt seg til meg. I kommunen er det bygget ut småkraft på til sammen ca. 120 GWh. Med en svensk tilskuddsordning på 20 øre/kWh ville dette tilskuddet blitt 24 mill. kr. En del av dette beløpet ville ha tilfalt kommunen som skatt, en kommune som har dårlig økonomi. Spørsmålet mitt til statsråden var om han var bekvem med at det ikke blir gitt tilskudd til fornybar energi bygget i perioden 1. januar 2004–7. september 2009. I svaret skriver statsråden at overgangsordningen ble etablert av Bondevik-regjeringen i 2003 for å sikre fortsatt utbygging av fornybar kraft fram til etableringen av et felles sertifikatmarked med Sverige. I svaret fra statsråden er det uteglemt at alle dagens regjeringspartier i merknaden støttet denne etableringen. Statsråden skriver videre: «Regjeringens opplegg for overgangsordningen er basert på en helhetsvurdering og det var viktig å skjære gjennom vanskelige grensedragninger og avklare ordningen framover.» Det er umulig for meg å forstå at det er flere vanskelige grensedragninger om hvorvidt effekten på småkraftanleggene er over 1 MW eller om de er under. Jeg ber derfor statsråden om å forklare hva helhetsvurderingen går ut på, og hvorfor det er vanskelige grensedragninger for tilskudd til anlegg med effekt over 1 MW, når slikt ikke er tilfellet dersom effekten er mindre enn 1 MW.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-03:
Jeg må ta opp litt av det som representanten Henriksen kom inn på, det at han hadde forståelse for at ordningen nå kunne føles urettferdig. Men det som skinte gjennom, var at skulle man gå inn på den ordningen som Småkraftforeninga ønsket for de anleggene som ble bygd fra 2004, ville det koste penger. Det er nok der problemet stikker dypest for sosialdemokratene. Det å tjene penger er jo ikke godt, så de vil ikke gi noen støtte til dem som tjener penger, sa Henriksen. Men de kunne heller ikke gi støtte til dem som hadde anlegg som var dårlige. Det er jo en holdning som jeg må si er uforenlig med god folkeskikk, i forhold til hva man har lovet tidligere. Så til representanten Serigstad Valen: Han hadde også forståelse for at folk følte seg snytt, men det måtte en grensedragning til, og det er det samme som statsråden har sagt. Han fant det urettferdig at man kanskje skulle utbetale 1,2 mrd. kr for verk og anlegg bygd i perioden 2004–2009, for det ville gå på bekostning av dem som skulle investere i vindkraft og bio. Det virker som om representanten Serigstad Valen ikke skjønner at det gjelder vannkraft. Det er det vi har tilgjengelig i Norge. Det er det vi har mange muligheter til å bygge ut billig. Men vi må gå videre. Vi må droppe vannkraft nå, vi må gå til bio og vind – kanskje til og med havvind ville være bra. Så får i hvert fall vi forbrukere, som skal bruke den kraften, gode regninger. Dette er klare løftebrudd fra politikerne. Det går ut over hele bransjen. Det gjelder ikke bare de rød-grønne. Det gjelder alle som sitter i denne salen. Innbyggerne i landet kan ikke lenger stole på oss. Politikerforakten øker kolossalt, og interessen for politikk blir stadig mindre. Jeg må si at for Senterpartiet, som er et distriktsparti, må dette være en veldig vanskelig dag. Småkrafteierne er stort sett bønder som bruker dette som et tilskudd til driften for å få levelige forhold ute i distriktene. Det burde Senterpartiet gå inn for og støtte fullt ut. Bransjen har vist at den kan både produsere og bygge anlegg som er gode. Så er det opp til regjering og samfunn å bygge nett, slik at den strømmen som blir produsert, kan benyttes av innbyggerne i dette landet.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-06-03:
Statsråden gir mange eksempler på tiltak innenfor vannkraftsektoren i Norge, og det er bra. Men ser ikke statsråden betydningen av overordnede planer? Før man skal sette ting i en sammenheng, må man ha planer, f.eks. for total innsats på vannkraftsektoren, delmål, milepæler, så man kan kontrollere hvor langt man er kommet, framdrift, forbruk, overskudd i Norden – kanskje vi har for mye kraft her – nettbehov i Norge og i utlandet, teknologibevaring og leverandørindustri, altså de tingene som er viktige – ikke bare en opplisting, men noe som en kan måle regjeringens arbeid på hele tiden. Det er det vi spør etter.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-06-03:
En enstemmig komité viser til at det «i lys av klimautfordringene er viktig med en målrettet og god satsing når det gjelder etablering av nye småkraftverk». Dette høres lovende ut, ettersom det handler om økt satsing på fornybar energi – og da spesielt vannkraft, som er den reneste og billigste energien vi kan produsere. Økt satsing på vannkraft er både miljøvennlig og fremtidsrettet. Samtidig må det være lov å påpeke at det er på høy tid at noe skjer, sju år etter at de rød-grønne tok over det arbeidet som Høyre og Bondevik II igangsatte med å få på plass grønne sertifikater og dermed også mer ny fornybar energi – sju år fra de tok over og til dette virkelig kommer i gang. Det tragiske med denne saken er at alle de som valgte å satse, og som tok stor økonomisk risiko med byggestart allerede i årene 2004–2009, nå straffes ved at regjeringspartiene bruker sitt flertall til å avvise forslaget fra opposisjonen, som ber om at anlegg med byggestart fra januar 2004, og som kvalifiserer for grønne sertifikater fra 2012, må kunne inkluderes i overgangsordningen. Her snakker vi om bønder og grunneiere i distriktene som har gjort store investeringer og tatt opp lån i god tro, fordi de gjorde nettopp det et samlet storting ba dem om. Til tross for det avviser nå regjeringen forslaget fra opposisjonen. Med dette har regjeringen lurt 1 500 bønder og grunneiere landet rundt og påført dem et årlig tap på 400 mill. kr, ved å unnlate å følge opp egne løfter fra vedtak i Stortinget, i valgkampen og i Soria Moria. Regjeringen svikter bønder og grunneiere, eiere av 150–160 småkraftverk som alle ønsket å bidra til å skaffe landet mer ren fornybar energi, og som var forespeilet at dette ville komme inn under den grønne sertifikat-ordningen. Løftebruddet fra regjeringen føyer seg inn i rekken av flere løftebrudd, som f.eks. i biodieselsaken. Den 6. april leste vi i Sunnmørsposten – og jeg siterer lederen i Småkraftforeninga i Norge, Trond Ryslett: «Vi vart lurte trill rundt.» Avisen Nationen hadde den 4. mai følgende to sitater fra Senterpartiets lokallagsleder i Norddal kommune på Sunnmøre, Egil Berge: «Regjeringen holder ikke fast på noe av det de lover når de skriver Soria Moria eller holder valgtaler.» Og: «Jeg vet ikke hvem som tør å påstå at denne regjeringen fører en miljøvennlig politikk.» Berge uttalte også i dagens utgave av Sunnmørsposten følgende: «Regjeringen bruker 7 milliarder til å verne regnskog, men de sier det er for dyrt å støtte egen produksjon av fornybar kraft. Forstå det den som vil.» Jeg forstår frustrasjonen til Senterpartiets egne tillitsvalgte(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-03:
Jeg håper dette føles som en vond dag for regjeringen og for Senterpartiet, for det skal ikke være enkelt å gjøre det de gjør i dag. I Adresseavisens leder på lørdag skriver de at i dag er det mange som har all grunn til å føle seg rundlurt. «Mange bygdesamfunn rundt i landet har de siste årene satset på småkraftverk. Det har de gjort i trygg forvissning om at utbygging av fornybar energi er et prioritert politisk område. I dag er det mange som har all grunn til å føle seg rundlurt.» Jeg synes den innledningen på Adresseavisens leder beskriver situasjonen ganske godt. «Rundlurt» er et dekkende og godt begrep i denne saken for alle dem i DistriktsNorge som trodde på regjeringens løfter om at utbygging av fornybar energi er et prioritert politisk område. Det virker nesten som om Senterpartiets representanter i denne salen ikke tar situasjonen inn over seg, og ikke på noen som helst måte setter seg inn i hvordan dette oppleves for folk som føler dette på kroppen. Alle som har satset og investert, som trodde på regjeringens løfter – ikke minst de som trodde på Senterpartiet – føler seg sviktet, også nettopp fordi de vet at det er et flertall i Stortinget, det er et flertall i denne salen i dag når vi skal stemme i saken. Mange av Senterpartiets velgere trodde at partiet var til å stole på. Dessverre viser Senterpartiet nok en gang at de ikke er det. Partiet oppfyller dessverre ikke løftene sine, og det ser vi gang på gang i denne salen. Senterpartiet bryter sine løfter når det gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge. Senterpartiet bryter sine løfter når det gjelder motorferdsel i utmark. Senterpartiet bryter sine løfter når det gjelder strandsoneproblematikken. Senterpartiet bryter sine løfter også i denne saken om grønne sertifikater. Senterpartiet har hatt alle muligheter til å snu og å gjøre noe for å rette opp noe av den skaden som de påfører alle de grunneiere, alle de aksjonærene, som nå taper store verdier. Her snakker vi om partiets kjernevelgere, og partiet svikter sine kjerneområder. Jeg kan ikke skjønne annet enn at det må føles ganske vondt for Senterpartiets representanter å behandle grunneiere i distriktet på denne måten. Her snakker vi om de menneskene som satser på næringsutvikling og bidrar til aktivitet i Distrikts-Norge. Dessverre kan vi ikke tolke signalene på annen måte enn at verdiskaping i distriktene ikke blir verdsatt.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-03:
Vannkraft har et enormt potensial i Norge. Det tror jeg vi er helt enige om. Statsministeren sa i sin nyttårstale at «tiden for de store vannkraftutbyggingene er forbi». Mitt spørsmål er meget enkelt i dag – jeg skal stille det bare én gang: Er statsråden enig med statsministeren i dette?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-10-20:
På vegne av representantene Jan Tore Sanner, Arve Kambe, Svein Flåtten og meg selv vil jeg framsette forslag om å redusere tilgangen til informasjon i skattelistene og redusere faren for tilknyttet kriminalitet.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
På vegne av representantene Sonja Mandt, Inga Marte Thorkildsen og meg selv tillater jeg meg å fremme forslag om å hindre kommunepolitikeres muligheter til å dra utilbørlig fordel av egne vedtak på et lokalt boligmarked.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-10-20:
På vegne av undertegnede, Frank Bakke-Jensen, Bjørn Lødemel, Trond Helleland, Siri A. Meling, Olemic Thommessen og Lars Myraune vil jeg fremsette et forslag om bruksrettighetene i statsalmenningene.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-10-20:
På vegne av representantene Frank Bakke-Jensen, Elisabeth Røbekk Nørve, Arve Kambe, Gunnar Gundersen, Ingjerd Schou, Øyvind Halleraker og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om eierskifte i små og mellomstore bedrifter.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg vil fremsette to representantforslag.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
På vegne av representantene Ulf Leirstein, Anders Anundsen og meg selv ønsker jeg å fremme et representantforslag om å bedre rettssikkerheten for skattyterne, og på vegne av representanten Ulf Leirstein og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om å forby dagens praksis for offentliggjøring av skattelistene, i kombinasjon med en ordning med konsesjon for tilgang til skattelistene ved konkret behov for informasjon om den enkelte skattyter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
På vegne av representantene Torgeir Trældal, Per Roar Bredvold, Ulf Leirstein og meg selv vil jeg fremme forslag om å senke kravet til aksjekapital for aksjeselskaper.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg vil stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministerens settestatsråd, kulturministeren: «Det er ennå ikke fattet en endelig beslutning knyttet til bygging av et nytt Molde sykehus, og vi ser også i mediene at det kontinuerlig pågår en debatt om det skal gjøres strukturelle endringer som til slutt vil kunne medføre at det blir ett felles sykehus for Nordmøre/Romsdal. Utredningene er i gang og har pågått lenge og det er et betydelig vedlikeholdsbehov i Molde dersom det blir en ytterligere utsettelse på byggestart slik det nå kan se ut som. Når vil det bli tatt en endelig oppstartsbeslutning i denne saken?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg kan garantere overfor statsråden hvordan helsevesenet fungerer med hensyn til prosessene. Det kjenner jeg litt til etter tolv år i helsekomiteen og fire år som leder av den – dette gjelder også i helseforetakene. Det er ikke det som er mitt spørsmål. Mitt spørsmål er: Hvor lenge skal befolkningen måtte vente før det blir tatt en beslutning? Gjennom de tre alternativene som man nå har fått på bordet i forbindelse med utredningsprosessen, som man også er svært kjent med i regionen, er jo statsråden selv en medvirkende årsak til at det som var den opprinnelige planen, ble utsatt, og at man ser på flere ulike alternativer. Den opprinnelige planen var at man skulle bygge et nytt Molde sykehus. Så har det blitt forkludret gjennom diverse nye innspill. Jeg gjentar spørsmålet mitt: Kan man i hvert fall snart får et svar? Jo lengre tid det tar før det blir tatt en beslutning, jo større problemer får man knyttet til rekruttering av nye personer og at fagpersonell søker seg bort fra de eksisterende sykehusene. Derfor er det viktig å få på plass en rask beslutning. Vil statsråden bidra til at så vil skje?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Vi er kjent med at de ikke har fattet noen beslutning, men det er jo fordi det ble igangsatt en ny prosess. Det var jo fattet beslutning, til og med om tomtevalg, hvor i Møre og Romsdal et nytt sykehus skulle ligge, altså på Eikrem utenfor Molde. I foregående prosesser hadde man kommet i gang og til og med begynt å se på romprogrammet. Nå må man nærmest begynne på start igjen med å utrede tre ulike alternativer. Jeg skal ikke forvente at kulturministeren skal kunne svare i detalj på hva helseministeren foretar seg. Men kan kulturministeren i hvert fall love meg at hun vil viderebringe et betydelig ønske fra befolkningen i dette distriktet om at statsråden involverer seg sterkt i saken for å få en rask avklaring, for for hver ekstra dag som går uten at man får signaler og det blir fattet en beslutning, tar det lengre tid før et sykehus eventuelt kommer på plass.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
På vegne av stortingsrepresentantene Harald T. Nesvik, Per Roar Bredvold og meg selv ønsker jeg å legge fram et representantforslag om oppheving av bestemmelser om prisfastsetting av konsesjonspliktige landbrukseiendommer.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
«Undertegnede stilte statsråden et skriftlig spørsmål 4. oktober om hvordan han ville forholde seg til et eventuelt krav om tilbakebetaling av tilskudd gitt av Enova, hvis ESA ikke godkjenner støtten. Etter mitt syn unngår statsråden å svare på mitt spørsmål. Kan statsråden begrunne hvorfor han ikke svarer på mitt spørsmål, og hvem vil få det økonomiske ansvaret for å tilbakeføre området til opprinnelig stand?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg registrerer at statsråden nå for andre gang ikke svarer på spørsmålet. Man kan gjerne henvise til ESA og at man venter på dem, men spørsmålet går fra dem som har startet opp. Det er firmaer som har startet opp, har begynt å gjøre store inngrep i naturen med støping, og de har laget veier på flere kilometer. Problemet er at hvis de ikke får støtte av Enova, så skal dette tilbakeføres til den stand det var, og det er forurenser som skal gjøre det. Men vil statsråden være med på å garantere og fortelle hvem det er som skal ta den kostnaden? For tross alt har man fått midler gjennom Enova som antakelig blir trukket tilbake. Så kan statsråden svare meg på det spørsmålet jeg har stilt ham for andre gang?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Jeg registrerer at statsråden har kommet inn på et nytt spor her. Man velger å delegere ansvaret til Enova. Så vidt jeg vet statsråd, kan ikke du delegere ansvar. Ansvaret sitter du med. Det er du som styrer Enova. Men det jeg ber om å få, er at du her garanterer for at selskapene eventuelt ikke blir skadelidende ved at Enova har gjort en feil, hvis det blir negative utslag av dette. Og grunnen til at jeg ber om det, er at selskapene skal ta opp på styremøter om de skal stoppe arbeidet inntil de vet resultatet. Det har store konsekvenser for selskapene. Man prater om 200 mill. kr, som vil kunne være med på å rasere bunnlinjen på hele prosjektet. Så spørsmålet er: Vil statsråden ta ansvar hvis det viser seg at Enova, som statsråden styrer, har gjort en feil?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
I kjølvannet av offentliggjøringen av statsbudsjettet uttalte KS, kommunenes interesseorganisasjon, at det bare var så vidt kommunene klarte å holde hodet over vannet med dette budsjettet, og mange kommuner gir uttrykk for at det hjelper lite med investeringstilskudd all den tid de ikke har nok penger til drift av sykehjem. Så kan man lese i Aftenposten i dag at regjeringen i dag har planer om å presentere en skryteliste over sin egen innsats. Skal man tro Aftenposten, har regjeringen til hensikt også å skryte av eldreomsorgen, i hvert fall i den grad at de mener å være i rute hva gjelder full sykehjemsdekning i 2015. Det kan i hvert fall fremstå som lite troverdig hvis statsministeren har tenkt å bruke dagen i dag på å skryte av eldreomsorgen når man hører på de tilbakemeldingene som kommer fra Kommune-Norge. En av de store utfordringene for å få dette til, nå og i fremtiden, handler om bemanning. 70 000 kvinner er i dag i ufrivillig deltid. I enkelte kommuner i Norge har man hatt vellykkede prosjekter for å bidra til å redusere dette. Både i Harstad og i Bergen har man lansert to helt alternative modeller som har bidratt til at flere kvinner får heltidsarbeid gjennom at man har endret turnusen. Mitt spørsmål til statsministeren er om dette er noe regjeringen vil gripe fatt i og prøve å få til mer landsomfattende avtaler, slik at enda flere kommuner kan sikre at kvinner som i dag ufrivillig jobber i deltidsstillinger, kan få heltidsstillinger og derved også bidra til at vi får flere årsverk raskere i helse- og omsorgssektoren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-10-20:
Det er altså et faktum at 70 000 kvinner jobber ufrivillig deltid, da først og fremst innenfor helse- og omsorgsyrkene. Det er klart at hvis flere av disse kommer over i full stilling, betyr det samlet sett betydelig flere årsverk til en sektor som skriker etter flere hender. Når de beste resultatene for å redusere ufrivillig deltid er fremforhandlet lokalt, når det altså har gitt gode resultater, og man samtidig opplever at de mer sentrale fagforbundslederne har protestert mot dette, er utfordringen min til statsministeren igjen: Vil han ta et initiativ for å kalle inn partene sentralt for å prøve å finne en løsning på dette? Vi hørte i forrige uke en debatt mellom Unio-leder Anders Folkestad og KS, hvor de sto i nøyaktig den samme skyttergraven som de har gjort i årevis i spørsmålet om å løse ufrivillig deltid. Dette løses jo i privat næringsliv, hvor turnus og skift er helt vanlig. Da er det riktignok menn det er snakk om, men de er da i 100 pst. stilling. Da bør det kunne løses også i det offentlige Helse-Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg mener at det er veldig viktig at vi bygger ut pleie og omsorg og eldreomsorg i landet vårt. Det er hovedgrunnen til at denne regjeringen har sagt at det er viktigere med fellesskap, med flere ansatte i kommunene enn nye milliarder i lavere skatt. Det har vi også gjennomført i praksis. Derfor har kommunene fått rundt 47 mrd. kr ekstra etter at vi overtok, og det har blitt rundt 40 000 flere ansatte i norske kommuner etter at vi overtok ansvaret. Det er omtrent fem–seks ganger så sterk vekst i antall ansatte i norske kommuner under denne regjeringen som under den forrige regjeringen, som Fremskrittspartiet støttet. Veldig mange av de årsverkene har kommet i pleie og omsorg og er et uttrykk for en steg for steg-, skritt for skritt-utbygging av velferdstjenestene i Norge. Vi har også lagt fram en egen plan for opptrapping av både årsverk og plasser i eldreomsorgen. Vi har lagt fram en plan om demensbehandling, og vi følger også opp det skritt for skritt. Det betyr ikke at vi er fornøyd med tilstanden i norsk eldreomsorg, tvert imot. Vi mener det er mye som gjenstår, og det er derfor vi bevilger mer penger og gjennomfører flere tiltak også for å sørge for at flere kan jobbe heltid av dem som ønsker det. Omfanget av ufrivillig deltid har gått betydelig ned under denne regjeringen, fra rundt 6 pst. av dem som jobber deltid, til rundt 4 pst. av dem som jobber deltid. Flertallet av dem som jobber deltid, gjør det jo fordi de ønsker det, men noen gjør det fordi de ikke får fulltids arbeid. Der har vi også lyktes med å redusere omfanget av ufrivillig deltid. I budsjettet for 2011 har vi bevilget 25 mill. kr til ulike pilotprosjekter for å støtte opp under kommuner som ønsker å utprøve nye måter å organisere dette på, slik at man kan få mindre ufrivillig deltid og bedre utnytting av ressursene. Da ønsker jeg velkommen lokale initiativ og lokale forslag, og vi har penger til det på statsbudsjettet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg er opptatt av å gjøre noe med ufrivillig deltid. Det er et område der det er viktig å gjøre noe av hensyn til dem som jobber ufrivillig redusert tid, og som ønsker å jobbe full tid eller i hvert fall i høyere stillingsbrøker. Men ikke minst er det viktig av hensyn til alle dem som kan få bedre tjenester innenfor pleie og omsorg, der det er mye ufrivillig deltid. Derfor er jeg stolt, men ikke fornøyd. Jeg er stolt av at vi har hatt en kraftig reduksjon i omfanget av ufrivillig deltid under denne regjeringen. Jeg er glad for at vi har bevilget egne penger i budsjettet for 2011 nettopp til dialog med partene, med kommunene om hvordan vi kan organisere dette på en bedre måte. Da er vi åpne for ulike ideer. Men jeg er altså ikke fornøyd, fordi vi er fortsatt ikke i mål. Jeg tror at dialog med partene er nøkkelen, og den dialogen har vi satt i gang. Det vi nå gjør med pilotprosjekter, er et resultat av den dialogen om hvordan vi kan redusere ufrivillig deltid. Det aller viktigste vi gjør for at vi skal ha færre folk som er deltids arbeidsløse, er å holde orden i norsk økonomi, og det jobber regjeringen med hver dag.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg tror det er en misforståelse hvis representanten tror at de 25 mill. kr skal gå til – hva skal vi si – å styrke kommuneøkonomien slik at vi kan ansette flere på heltid. Der har vi brukt 47 mrd. kr til å gjøre det mulig for folk å ansette flere mennesker i norske kommuner på heltid, og de har ansatt mange flere på heltid: Det er omtrent 40 000 flere årsverk og 70 000 flere ansatte totalt, og mange på heltid. De 25 mill. kr skal gå til to ting. Det ene er å se på pilotprosjekter, se på nye måter å organisere dette på rundt omkring i kommunene, og det andre er å gi opplæring, kvalifisering, for å kunne hjelpe folk inn i heltidsstillinger. Omfanget av ufrivillig deltid er fortsatt for høyt, men det er altså betydelig redusert under denne regjeringen. Det skyldes mange ting, men én viktig årsak er at vi har styrket kommuneøkonomien betydelig, slik at kommunene har hatt råd til å ansette flere. I tilegg har vi nå likestilt skift og turnus. Det var det denne regjeringen som gjorde med et eget lovforslag, og vi har også forhandlet tariffavtaler som tilpasser seg det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
For det første har vi altså gjort mye på dette området, og det er vesentlig mindre med mindre stillingsbrøker nå enn det var under den forrige regjeringen. For det andre skal vi gjøre mer, og derfor setter vi i gang pilotprosjekter, ulike forsøkstiltak, i kommunene. For det tredje tror jeg følgende er viktig, nemlig at vi har lang og god erfaring i Norge med at disse tingene lønner det seg å gjøre i dialog med partene i arbeidslivet. Hvis vi legger opp til konfrontasjon, får vi tid til mindre. Derfor har vi nå en god dialog med partene i arbeidslivet om hvordan vi kan få til bedre løsninger, både for de ansatte og for brukerne – ytterligere forbedringer i forhold til det som allerede er oppnådd på dette området. Jeg mener vi skal ha et åpent sinn, en åpen holdning, og vurdere ulike forslag. Vi har også varslet en egen stortingsmelding om arbeidsmiljø, der dette vil være et naturlig tema å ta opp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Igjen er det slik at det er viktigste svaret er å sørge for flere stillinger i pleie og omsorg, og det har regjeringen gjort, og det skal regjeringen gjøre enda mer av. Det har altså blitt 16 000 flere årsverk i pleie og omsorg etter at vi overtok. Det er mye, det er mer enn før, men vi ønsker enda flere, og derfor øker vi bevilgningen til kommunene og legger opp til ytterligere opptrapping. Og omfanget av ufrivillig deltid, altså de som er deltids arbeidsløse, har gått ned. Og igjen: Vi er stolte av innsatsen, men vi er ikke fornøyd så langt med resultatene, og vi skal fortsette arbeidet. Det viktigste tiltaket for å kunne tilby nyutdannede jobb, er altså å skaffe flere jobber, og det er vi i full gang med. Vi har lavere ledighet, og flere ansatte i pleie og omsorg enn noen gang før i Norge. I tillegg har vi altså innført en lovbestemmelse fra 2006 som innebærer at de som har deltidsstillinger, skal ha fortrinnsrett til heltidsstillinger. Nå får vi se litt på erfaringene med det, pluss de forsøksprosjektene vi nå finansierer med 25 mill. kr rundt omkring i kommunene for å bidra til flere heltidsstillinger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Ja, og mer enn det: Jeg står trygt plantet på Soria Moria-erklæringen. Der står alt det som – hva skal vi si – er verdt å stå på. Og der står det at vi nå legger opp til frivillighet når det gjelder kommunesammenslåing, slik den forrige regjeringen gjorde. Det er noe med tonefallet fra Høyre som er litt oppsiktsvekkende, som om dette på en måte var svaret på alle vanskelige spørsmål. Da er det rart de ikke gjorde noe i de årene de selv satt i regjering. Vi har en debatt internt i Arbeiderpartiet om hvordan vi skal formulere oss foran stortingsvalget i 2013, og da vil vi komme tilbake til spørsmålet om vi skal ha andre formuleringer knyttet til kommunesammenslåinger. Jeg mener at man skal ha et åpent blikk også i forhold til kommunestruktur. Vi har oppfordret og appellert til frivillighet når det gjelder kommunesammenslåing, men jeg advarer litt mot å tro at det er svaret på alle spørsmål. Bare for å sammenlikne litt dimensjoner her: Det vi får til gjennom Pensjonsreformen, er anslått til rundt 3 pst. av nasjonalproduktet – innsparing, økt verdiskaping. Det er rundt 60 mrd. kr. Men så har Statistisk sentralbyrå anslått at med nær halvert antall kommuner vil det være rundt 2–3 mrd. kr., slik at det er noe med å få fram proporsjonene. Uten at jeg har sett nøye på de beregningene fra byrået, er det noe med proporsjonene i forhold til hva man tror man sparer med ulike reformer. Den store reformen denne regjeringen har gjennomført, i nær dialog med Stortinget, har vært Pensjonsreformen. Vi gjennomfører nå en ny stor reform som heter Samhandlingsreformen. Men det er en reform der vi legger nye føringer inn i systemet, ved at vi legger inn finansieringsansvar for kommunene for ferdigbehandlede pasienter. Det har i årevis vært snakket om at pasienter som er ferdigbehandlet, skal ut av sykehus. Vi gjør noe med det ved å legge inn penger, slik at det blir lønnsomt for kommunene å ta ferdigbehandlede pasienter til kommunene, til hjemmesykepleie, hjemmehjelp, primærhelsetjeneste eller sykehjem, avhengig av hva slags pasienter vi snakker om, tilsvarende medfinansieringsansvar for behandling av pasienter, og et mye tettere samarbeid. Dette er vi i gang med. Vi kommer til å gjennomføre en fin reform også på samhandling, slik vi har gjort på mange andre områder.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Først, når det gjelder tall, er mitt poeng egentlig bare å framheve at Pensjonsreformen er den som uten sammenlikning gir den største styrkingen av det økonomiske rommet for å finansiere velferd her i landet, og mye, mye større enn alle andre reformer vi har jobbet med de senere årene. Når det gjelder tallene for gevinster ved kommunesammenslåing, tar jeg forbehold om dem, for dem har jeg lest i avisene. Vi får heller komme tilbake til mer detaljerte beregninger av det når vi har fått ordentlige tall på det. Jeg forstår at det også handler om kvalitet, og det vi har lagt opp til når det gjelder Samhandlingsreformen, er at kommunene kan samarbeide. Vi ser at mange småkommuner får til veldig gode løsninger, f.eks. på helse. Noe av det vi ønsker mer av, er lokalmedisinske sentre, slik at folk slipper å bli sendt lange veier til sykehus, men kan behandles nær der de bor. Jeg har vært på Fagernes. Der er det flere småkommuner som har gått sammen om et lokalmedisinsk senter – et fantastisk tilbud, man slipper å reise til Lillehammer. Alta og Stjørdal har det samme. Mange kommuner går sammen og lager lokalmedisinske sentre. Der kan man få dialyse, man kan få cellegift, man kan få behandling man normalt fikk på sykehus, på en trygg og forsvarlig måte uten å reise langt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Denne regjeringens politikk når det gjelder kommunesammenslåinger, er til forveksling lik den forrige regjeringens politikk, og det er at vi legger opp til frivillighet. Det er jo fordi vi er enige om at det beste er at kommunene selv finner ut, lokalt forankret, hva som er den beste kommunestrukturen. Så foregår det en diskusjon også i Arbeiderpartiet om det er nødvendig med sterkere virkemidler. Det får vi ta stilling til når vi vedtar vårt program for neste stortingsperiode. For øvrig er det slik at hvis det er store gevinster ved kommunesammenslåinger, ikke minst når det gjelder tjenester og kvalitet, må man også tro at man ser det lokalt i forhold til de gevinster som innbyggere i kommunene kan få gjennom å slå seg sammen. I tillegg er det slik at jeg tror at når det gjelder kommunestruktur, gjelder det ikke selve kommunestrukturen, men om man vil ønske å ta fatt i f.eks. skolestruktur – den type ting. Det er der de store og vanskelige beslutningene ligger, og som mange kommuner sliter med enten de er store eller små i dag.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg kjenner ikke til de tallene, men det vi har lagt inn i inntektssystemet for kommunene, er at kommuner som slår seg sammen, for det første får støtte til utredninger og selve prosessen, og for det andre et inndelingstilskudd, som er en kompensasjon til sammenslåtte kommuner for reduksjon i rammetilskuddet som følge av kommunesammenslåinger. Det er et tilskudd som nettopp kompenserer for reduksjonen i basistilskuddet fordi det er to mindre kommuner som blir én større kommune. Når det gjelder det inntektssystemet vi la fram nå i vår, er det basert på objektive kostnadsnøkler og har egentlig ikke noe med store eller små kommuner å gjøre. Det er basert på objektive kostnadsnøkler som jeg tror vi ikke skal politisere når det gjelder kommunenes inntekter og kostnadskompensasjon.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Regjeringens politikk på dette området ligger fast og bygger på Soria Moria. Der står det – og det mener vi – at ingen lokalsykehus skal legges ned. Men vi er åpne for, og mener at det er nødvendig, å se på arbeidsdelingen, ansvarsfordelingen, mellom ulike sykehus. Der er det ulike prosesser ulike steder, og det håndteres av de ulike helseforetakene. Men dersom helseforetakene fremmer forslag som er i strid med regjeringens politikk, kan regjeringen gripe inn – og da vil vi gripe inn. Det systemet vi har i dag, er at helseforetakene tar stilling til struktur, men gjør de vedtak eller legger opp til vedtak som er i strid med det regjeringen mener er riktig, så griper regjeringen inn. Og det vet helseforetakene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
For det første er det helt riktig som representanten Høybråten sier, at jeg har stjålet dette med stolt, men ikke fornøyd, fra Göran Persson. Jeg stjeler mer fra ham, vi stjal hele slagordet «Alle skal med» fra svenske sosialdemokrater. De tapte valget på det, vi har vunnet to valg på det samme slagordet og det samme budskapet og har tenkt å fortsette med å stjele fra svenske sosialdemokrater. Så til saken. Det er riktig at vi har et forlik om verdig eldreomsorg, om verdighetsgarantien. Vi kommer til å fastsette en forskrift før jul som sikrer det. Jeg skal gi all honnør til Kristelig Folkeparti og Dagfinn Høybråten og til Venstre for at de har presset på og deltatt i et viktig forlik, eldreforliket, og oppfølging av det med verdighetsgarantien. Den forskriften vil bli fastsatt, og der vil vi tydeligere enn noen gang før si hva som menes med en verdig og forsvarlig eldreomsorg. Det finnes ikke en slik samlet oversikt i dag, det vil være samlet i én forskrift og være klart og tydelig. Det har i seg selv en verdi. Der vil det stå slike ting som at alle har krav på riktig og forsvarlig boform ut fra den enkeltes behov, et variert og tilstrekkelig kosthold, tilpasset hjelp ved måltider, mest mulig adgang og mulighet til et normalt liv med normal døgnrytme og å komme ut, nødvendig hjelp til personlig hygiene, osv. Når dette skal stå i en forskrift, er det fordi vi så eksempler på at disse minimumstingene ikke ble oppfylt. Og da ble Kristelig Folkeparti urolig og vi urolige. Derfor kommer det en forskrift der dette slås fast. Det innebærer at kommunene må bruke penger. Derfor har det kommet mer penger i de frie inntektene. I tillegg skal det komme penger til utbygging av både sykehjemsplasser og omsorgsboliger og flere stillinger i årene som kommer. Det kommer til å koste penger å sikre en god og verdig eldreomsorg i landet vårt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Jeg vil fortsatt la meg inspirere – jeg tror det er et bedre ord enn stjele – av mange ulike politikere i inn- og utland. Jeg mener at noe av det politikk handler om, er nettopp å få erfaringer, lære av hverandre og så legge fram en politikk basert på det. Verdighetsgarantien er noe vi har jobbet fram sammen, og som jeg mener er et viktig politisk håndverk, der også Kristelig Folkeparti har spilt en vesentlig rolle. Når det gjelder verdighet og verdighetsgarantien: Det vil bli fastsatt en forskrift. Den forskriften innebærer at kommunene må bruke mer penger på eldreomsorg. Det har de allerede gjort. Og det skal de gjøre i årene som kommer, for hvis vi skal sikre alle en mest mulig normal døgnrytme, forsvarlige boforhold osv., kommer ikke det av seg selv. Det er derfor vi har disse andre planene, om 12 000 nye årsverk, om 12 000 nye plasser. Etter hvert vil vi også komme med oppfølging av demensplanen, å ha dagtilbud for demente.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Det har kommet mer penger, og det skal komme mer penger. Det kommer penger til ulike formål og til ulike deler av eldreomsorgen. Det kommer penger til flere plasser, og det kommer penger til flere årsverk. Vi har også varslet at det skal komme penger – men de kommer ikke nå, de vil komme noe senere – til oppfølging av dagtilbud for demente. Det står både i Soria Moria-erklæringen og i eldreforliket. Alt dette vil koste, alt dette vil kreve penger. I tillegg får vi altså en klargjøring av eldres rettigheter ved at vi for første gang får inn en bestemmelse om krav om en verdig eldreomsorg. Det kommer inn i pasientrettighetsloven og i ny kommunal helse- og omsorgslov. For å presisere hva verdig eldreomsorg er, skal vi lage en forskrift der dét presiseres – forsvarlig boform, normal døgnrytme, variert kosthold osv. Nettopp fordi vi vet at dette er viktig, gjør vi noe.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Det vi gjør, er å sende ut et forslag om å lovfeste retten til en verdig eldreomsorg. Det gjør vi i to lover, i pasientrettighetsloven og i den nye kommunale helse- og omsorgsloven. Og så kan man spørre: Hva er verdig eldreomsorg? Jo, det presiseres i en forskrift. Jeg kan gjenta det, det er f.eks. at man skal ha en forsvarlig boform tilpasset den enkeltes behov og et variert og tilstrekkelig kosthold. Det er mange andre veldig presise krav til hva en verdig eldreomsorg er. Så forbedrer vi og klargjør klageadgangen. Hvis man mener at man ikke får en verdig eldreomsorg, skal det være tydeligere og enklere klageadgang. Nå er det tre ulike klagesystemer. Vi skal ha ett klagesystem. Vi skal altså sikre alle heldøgns omsorg, enten det er på sykehjem, i omsorgsboliger eller f.eks. i hjemmetjenesten. Og det skal være i lov og forskrift som man kan klage på.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Forslaget er jo ikke fremmet for Stortinget ennå – vi kommer med lovforslaget til våren. Vi har nå en bred høring der vi ber om innspill og kommentarer – det er jo sånn vi gjør ting i Norge. Vi sender ting på høring, så uttaler mange ulike folk seg – her har vi faktisk lagt opp til en nettbasert høring på helse- og omsorgsplanen – og så vil vi fremme vårt forslag for Stortinget. Der vil vi bl.a. legge vekt på kompetanse – og vi har allerede lagt stor vekt på kompetanse i bl.a. oppfølgingen av det vi gjør innenfor helse og omsorg. Det handler om at vi har fått flere utdannede – altså flere med fagkompetanse inn i pleie- og omsorgssektoren – det handler om å øke utdanningskapasiteten, og det handler ikke minst om at vi har fått en vesentlig bedring av legedekningen på sykehjem. Så kompetanse trenger vi. Vi trenger varme hender og kloke hoder i pleie og omsorg, og vi jobber for begge deler.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Det som i hvert fall er helt klart, er at denne regjeringen, i samarbeid med alle landets kommuner, har greid å styrke kompetansen og kvaliteten innenfor pleie og omsorg i Norge gjennom de senere årene. 16 000 nye årsverk – en stor andel med fagutdanning, flere med både helsefaglig og sosialfaglig utdanning – og en klar økning av legedekningen på sykehjem. Alt dette er et klart uttrykk for økt kompetanse innenfor pleie- og omsorgssektoren i Norge. For det andre har vi altså sett – og det ønsker vi mer av gjennom Samhandlingsreformen – at mange kommuner samarbeider. Ikke minst er vi veldig fornøyd med at flere kommuner – og nå vil vi også legge til rette for det økonomisk – samarbeider om lokalmedisinske sentre, der man kan få et tilbud som ligger et sted mellom sykehjem og sykehus. Det vil avlaste sykehusene, men først og fremst vil det gi et bedre tilbud til den enkelte pasient. De kan få et tilbud nærmere hjemmet, kanskje bo hjemme i større grad, og altså få et bedre kvalitetstilbud enn det de får i dag.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
For det første vil jeg takke for gratulasjonen. «Klimaparadokset» er en leseverdig bok. Selv synes jeg det var interessant å lese hva jeg hadde sagt, og var enig i hvert ord – bortsett fra spørsmålene, kanskje. Men det er i hvert fall et uttrykk for et ønske om å si noe sammenhengende og helhetlig om en av vår tids aller største utfordringer, nemlig klimaproblemet, i sammenheng med en annen av vår tids største utfordringer, nemlig fattigdomsproblemet – å snakke om det i sammenheng, som vår tids samlede største utfordring: fattigdom og klima. Når det gjelder de tallene i nasjonalbudsjettet, er det jo slik at det som legges fram der, er utslippsbaner, basert på uendret politikk – det er jo hele poenget med at vi har en referansebane. Det hadde vi også i nasjonalbudsjettet for 2007, som klimaforliket er bygget på – og så lager man tiltak i forhold til det. Så det at man legger fram referansebaner basert på uendret politikk, er jo ikke det samme som å si at det er det som kommer til å skje, men det er det som kommer til å skje hvis man ikke gjør noe – og regjeringen har tenkt å gjøre noe. For det andre er det – med all respekt for dem som lager disse banene – vanskelig å lage sikre baner. Akkurat nå har vi vesentlig lavere utslipp enn det vi regnet med både i 2008 og i 2009 – kanskje også i 2010 – fordi vi har hatt et økonomisk tilbakeslag, slik at vi ligger svært godt an når det gjelder å følge opp våre Kyoto-målsettinger og også overoppfylle dem med 10 pst. Så er vi opptatt av at klimaforliket har ført til økt forskning og økte bevilgninger til Transnova. De nøyaktige tallene når det gjelder Samferdselsdepartementet, har ikke jeg her nå, men det har i hvert fall vært en samlet økning til klimaforskning fra denne regjeringens side.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-10-20:
Vi har et ambisiøst budsjett. Vi satser veldig mye på veldig mange ulike klimaområder i dette budsjettet. Vi øker bl.a. bevilgningene til Transnova. Vi øker betydelig innsatsen til jernbane. Det har vi gjort over mange år. Det har også vært økninger i bevilgninger til ulike former for klimaforskning. Det er det jeg kan si om dette budsjettet nå – nå ligger det i Stortinget.