Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
La meg først få lov til, så jeg ikke glemmer det, å ta opp forslag nr. 3, fra Fremskrittspartiet, som er inntatt i innstillingen. Så vil jeg få lov til å si at jeg er hjertens enig med Berit Brørby fra Arbeiderpartiet i at det er fantastisk hvor ensidig Høyre er i denne saken, de ser det utelukkende ut fra arbeidsgivernes interesser. Det som jeg synes ville vært litt ærligere når man maler en viss på veggen og sier at mangelen på arbeidskraft er det største problemet i norsk samfunnsliv, var å legge til at man mener det er mangel på billig arbeidskraft. Det er mangel på billig arbeidskraft. På noen områder innen enkelte bedrifter er det selvsagt en viss knapphet på spesialister i et eller annet fag. Men ellers er det mange som mener at det faktisk er mangel på billig arbeidskraft, for i en markedsøkonomi og i et fritt arbeidsmarked er det faktisk mulig for bedrifter, hvis de virkelig har akutt mangel på arbeidskraft og en meget lønnsom bedrift, å by opp lønningene. De kan tilby andre goder for å tiltrekke seg arbeidskraft. Det virker som om Høyre fullstendig har glemt at et arbeidsmarked er et marked hvor tilgangen avgjøres av tilbud og etterspørsel ved å la prisen bli regulert. Så jeg vil komme med den relativt klare påstand at det også NHO og veldig mange andre er opptatt av, er å få tilgang på billig arbeidskraft, for de har ikke lyst eller evne til å betale markedsvilkårene for å tiltrekke seg arbeidskraften. Fremskrittspartiet har igjen gått inn for – vi pleier å bli utskjelt for det, og det tåler vi – den modellen vi har stått for veldig lenge, som med hell har vært praktisert i Sveits. Det er at når det gjelder enkelte fagkategorier, kan man gi kortvarige arbeidskontrakter for utlendinger utenfor EØS-området, uten adgang til familiemedtagelse, slik at man skal reise tilbake etter at kontrakten er gjennomført. Vi har sagt maksimalt tre år. Da ville det være arbeidskraften som kommer hit, og ikke en hel familie. Nå ville ikke Erna Solberg svare på spørsmålet fra Torbjørn Andersen om det er slik at Høyre ser for seg å ta inn 10 000 arbeidstakere i tillegg til asylsøkere, i tillegg til flyktninger, i tillegg til familiegjenforening, og om det i dette tallet 10 000 fra Statistisk sentralbyrå er arbeidskraft, eller om det i dette er medregnet familier. For hvis det er 10 000 arbeidstagere, kan man forvente at de fleste vil ha med seg iallfall en ektefelle, og noen vil ha noen barn med seg. Da blir det ganske store tall pr. år til et land som de fleste steder har akutt boligmangel. Så om det bygges ca. 22 000 boliger om året, og det er akutt boligmangel, vil plutselig halvparten av den tilgangen bli borte i bare denne nye arbeidskraften som skal ha et sted å bo, og den boligen skal, som mange sier, holde den samme kvaliteten som det man har her i landet fra før av. Bare det ville få tingene til å bryte sammen. La meg også stille spørsmål om dette forholdet kanskje faktisk er i ferd med etter hvert å løse seg selv. Det sies at det skal være konjunkturavhengig, altså at man skal ta inn arbeidskraft når det er behov for arbeidskraft. Hva når det er omvendt, da? Hvis det plutselig ble arbeidsledighet, sier man at det ikke skal være slik at man skal reise tilbake, men at man skal få være her, med vårt trygdesystem og fulle sosiale rettigheter. Kostnaden kan, hvis det blir en nedgangskonjunktur, bli ganske formidabel. Det som var ment å være import av arbeidskraft, billig sådan ifølge det jeg mener Høyre står for, blir import av sosialklienter. Det er faktisk en del tegn i tiden som tyder på at det kan bli en nedgangskonjunktur. Hvis vi ser på børsverdier og mange selskapers synkende verdi – IT-nærngen er jo nevnt ganske mye – er det ikke uventet at det etter hvert kan bli noen oppsigelser i de «boblene» som har drevet med IT. Plutselig kommer vi inn i en nedgangskonjunktur, og så har vi bare de negative konsekvensene. Komiteen sier jo selv at ifølge Econ er det slik at bare ved å få alle innvandrere som er her, i arbeid, skulle man liksom ha en gevinst på 50 milliarder kr. Kan man ikke først begynne med å sørge for en skikkelig integreringspolitikk – at alle de fra land utenfor EØS som allerede er i landet, kommer seg i arbeid før man skal tiltrekke seg flere? Man må jo også se omgåelsesmulighetene hvis Høyres opplegg skulle bli fulgt. Det er mange driftige innvandrere i Norge, som driver bedrifter og butikker og driver med mye rart. Vi vet at det er et enormt press for å få flere fra kanskje naboområder og fra familie til Norge. Vi har faktisk smugling av mennesker til Norge, hvor man betaler store beløp for å komme hit. Vi ser nå det presset fra folk som vil la seg smugle, og som vil betale for å komme hit, og ser den åpningen som nå Høyre går inn for, at en hvilken som helst arbeidsgiver skal kunne undertegne noen papirer på at man har en bolig, plass til en ny arbeidstaker i butikken. Hvordan skal man hindre det at man nå sliter for å få fettere og kusiner og andre slektninger til å komme til Norge, for nå åpner man jo fullstendig døren for dette? Det er mange som er villige til å komme hit for å jobbe for en reell, meget lav penge, selv om det offisielt skal være etter tariffavtaler, for de fleste av disse har ikke tariffavtaler. Det er en åpen invitasjon til nesten fri innvandring fra enkelte land og fra enkelte som allerede har ganske mange i dette land, som Høyre legger opp til. Det er det faktiske forhold for å tilfredsstille arbeidsgiveres behov for billig arbeidskraft. Vi synes det er en så naiv og blåøyd tenkning at det er nesten sjokkerende at Høyre har gått inn for dette. Heldigvis holder iallfall Arbeiderpartiet en del igjen. Jeg har ikke noe problem med at man skal utrede dette, som det er sagt fra flertallet. Da vil de direkte konsekvenser bli relativt klare for ganske mange, og man vil få frem at dette ikke er noe fornuftig i det hele tatt å gå inn på. Jeg vil vise til våre merknader og vår holdning når det gjelder dette, som generelt sett har vært nøyaktig den samme veldig lenge. Det kunne vært interessant om statsrådene kunne svare på hvordan man forventer å kunne takle integreringspolitikken og integreringen av en stor tilstrømming av arbeidstakere fra utenfor EØS-området når man ikke greier å integrere og få de som allerede er her, i arbeid. Hvordan skal man greie å få dette til senere? Hvordan har man tenkt seg det hvis en som kommer til Norge, får en kontrakt med en arbeidsgiver, får en såkalt bolig, og så går bedriften kanskje konkurs eller vedkommende blir sagt opp etter fire måneder? Hva skjer da? Skal man da reise hjem igjen? Eller har man da sikret seg inngangsbilletten, slik at den samme jobben kan tilbys en annen etterpå, og vedkommende som kom først, er gått over på sosialhjelp? Hvis det var slik som Høyre påstår, at det største problemet er mangel på arbeidskraft og kvalifisert arbeidskraft, da ville det vel vært naturlig at arbeidsgiverne i langt større grad viste aktivitet for å få arbeidskraft fra EØS-området. Vi er medlem av et arbeidsmarked på en del hundre millioner mennesker, men man ønsker liksom ikke å gjøre noe for å få arbeidskraft derfra. Det må jo være et tegn på at da kan ikke behovet være så stort som man sier. Det underbygger faktisk det jeg hevder, at grunnen til at man tror at man kan få arbeidskraft fra områder utenfor EØS, er at kravene til lønn og kravene til arbeidsbetingelser fra folk utenfor EØS-området innebærer en så stor forskjell at der kan man hente dem, for der vil det å komme til Norge selv på dårlige vilkår være en fantastisk forbedring, mens det ikke vil være det for folk fra de fleste EØS-landene. Fremskrittspartiet vil stemme imot forslagene nr. 1 og 2, for forslag nr. 3 og imot innstillingen.