trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
I over ti år har de ansatte i Luftforsvaret ventet på en avklaring om basestrukturen. Som innbygger i Ørland vet jeg at det har vært en vanskelig og krevende periode. Det å leve i uvisshet – skal arbeidsplassen min legges ned, må jeg flytte, eller kan jeg bygge meg hus og etablere meg? – er ingen god situasjon å leve i over veldig mange år. Jeg er derfor veldig glad for at Stortinget i dag vedtar den framtidige basestrukturen, og at flertallet, regjeringspartiene, er så tydelige i sine valg. Aller mest glad er jeg selvfølgelig for at man velger Ørland som ny hovedbase for Forsvarets nye kampfly. Ørlands kvaliteter er det ingen som nå bestrider. Ørland har unike øvingsmuligheter, ikke bare i norsk målestokk, men i europeisk. Det viste ikke minst den nylig avholdte NATO-øvelsen «Tiger Air Meet», som var en stor alliert fellesøvelse på Ørland. Det er ikke den første NATO-øvelsen som er avholdt på Ørland, men den kommer inn i rekken av utallige lignende øvelser de siste årene. En løsning med hovedbase på Ørland og en framskutt base på Evenes gir god kampflydekning i hele landet. Vi har også behov for kampflydekning i Norge sør for Trondheimsfjorden. Jeg er litt forundret over at forsvarspartiet Høyre vegrer seg for å gjøre klare og tydelige valg om basestruktur. Heldigvis er de klare på at de ønsker Ørland som hovedbase, men så lenge de er uklare på hvor den framskutte basen skal ligge, blir det også usikkerhet når det gjelder hele basestrukturen. Vi har hørt Høyres Ivar Kristiansen tidligere her i dag være veldig tydelig på at basen skal ligge i Bodø, og vi har også hørt Høyres nærmeste samarbeidspartner, Fremskrittspartiet, med sin forsvarspolitiske talsperson, Jan Arild Ellingsen, tidligere uttrykke ønske om omkamp om hele basevalget dersom de kommer i regjering. Jeg er litt forundret over at Høyre er så kritisk til det utredningsarbeidet som er gjort når det gjelder basevalg, for dette er en grundig fagmilitær utredning, det har vært på høring, og det har vært en omfattende og grundig saksbehandling i Forsvarsdepartementet, hvor alle alternativer har vært utredet. I tillegg har forsvars- og utenrikskomiteen hatt en grundig behandling. Hva er det Høyre nå mener at de må utrede mer? Jeg tror ikke det er mulig å utrede mer. Det det egentlig handler om, er at Høyre ønsker å være utydelig på dette området. Dessuten synes de det er ubehagelig å ta tøffe og nødvendige valg. Jeg håper likevel at både Høyre og Fremskrittspartiet nå slår seg til ro med den beslutningen som blir fattet i Stortinget nå i kveld. Ikke minst håper jeg det med tanke på de ansatte i Forsvaret og lokalbefolkningen i de berørte kommunene. De fortjener klare svar og ikke noe mer usikkerhet framover.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-06-14:
Senterpartiet er fornøyd med den nye langtidsplanen for Forsvaret som behandles i dag. Det er stor konsensus om forsvarspolitikken her i landet, og jeg er glad for at alle partiene på Stortinget stiller seg bak den overordnede innretningen i langtidsplanen, til tross for at det denne gangen ikke ble et bredt forlik. Men det er gjort store og viktige valg som alle partiene stiller seg bak. Ett av valgene går på innkjøp av kampfly. Regjeringspartiene har valgt å ta noen grep for å kunne ta dette store økonomiske løftet og møte framtidens behov, selv om grepene selvsagt er upopulære i mange miljøer. Senterpartiet har valgt å gå for en omlegging av basestrukturen. Vi satser på én hovedkampflybase, med en framskutt base med QRA i nord. Dette medfører nedleggelser. Det er bestandig vanskelige og tunge avgjørelser å ta, og det er smertefullt for dem som blir rammet. For oss i Senterpartiet har det likevel vært viktig å være med på å ta grep som sørger for økonomisk bærekraft i Forsvaret framover. Det har derfor vært helt nødvendige grep. Basestrukturen i Luftforsvaret må bestemmes ut fra hva som er best for forsvaret av Norge, ikke ut fra hva som er best for de enkelte lokalsamfunn. Som stortingsrepresentant for Senterpartiet er jeg selvsagt svært glad for at Ørland blir hovedbase for kampfly, nettopp fordi det er det beste for Forsvaret og for Norge. Jeg mener det er det beste alternativet, med hensyn til både utviklingsmuligheter og at det ikke er andre aktører som kan legge begrensninger på aktiviteten i luftrommet. Dette er et alternativ jeg naturlig nok har jobbet aktivt for. Ørland er utvilsomt den beste løsningen med hensyn til langsiktig utvikling av kampflyvåpenet. Det er det heldigvis stor enighet om i denne sal. Satsingen som i årene framover skjer rundt Ørland flystasjon, vil gi store ringvirkninger for næringslivet i hele Trøndelag, og på Ørland spesielt. Det vil tilføre regionen arbeidsplasser og innbyggere. Derfor er det en gledens dag for Fosen-regionen og for hele Trøndelag. Når det er sagt, har jeg stor medfølelse med Bodø-miljøet, som har hatt kampflybase i 60 år. For dem er det selvsagt en tung dag. Det som er positivt for både Bodø og Ørland, er at det nå kommer en avklaring. Usikkerheten de siste årene har satt samfunnsutviklingen på disse plassene på vent. For Senterpartiet har det hele tiden vært viktig å sikre et forsvar med tilstedeværelse i hele landet og med midler til å øve. Jeg mener regjeringen har lagt fram et forslag som sikrer et sterkt distriktsforsvar og tilstedeværelse gjennom Heimevernet. Det bidrar til å styrke forsvarsevnen på lang sikt. For oss har det vært viktig å reversere det store kuttet i Heimevernet som ble foreslått av forsvarssjefen. Vi har hele tiden vært tydelige på at vi ønsker å opprettholde både antall distrikter og antall soldater i Heimevernet. Langtidsplanen sikrer at Heimevernet fortsatt skal være til stede i hele landet, noe vi i Senterpartiet er svært fornøyd med.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-06-14:
Høyre og Fremskrittspartiet er tydelige på at de ønsker en rasjonalisering og en sentralisering av norsk jordbruk. For meg derimot er det et viktig mål å opprettholde et jordbruk med en variert bruksstruktur over hele landet. I landbruksmeldingen og i statens tilbud til jordbruksforhandlingene har regjeringen signalisert at en vil foreta gjennomgang av virkemidlene for å gjøre distriktsprofilen mer tydelig i de nasjonale ordningene, nettopp for å styrke grunnlaget for et landbruk over hele landet. Som en del av dette skal en nå vurdere sonegrensene for ulike tilskuddsformer i landbruket, for å bidra til en enda mer spisset distriktsprofil. Jeg ser det som viktig at regjeringen i samarbeid med organisasjonene starter en slik gjennomgang av sonegrensene allerede i år, et arbeid som må framlegges i forbindelse med jordbruksforhandlingene i 2013. Intensjonen til Senterpartiet er å få en enda tydeligere distriktsprofil, spesielt i områder der utviklingen er særlig bekymringsfull, som i deler av Agder og Telemark, kyst- og fjordstrøkene på Vestlandet, Nord-Norge og fjellområdene i Sør-Norge. Som representant fra Sør-Trøndelag og Røros-regionen er jeg veldig opptatt av at det må gjøres et arbeid for å utvikle fjellområdene, og ikke minst at fjellandbruket må styrkes. Regjeringspartiene har vært tydelige på at det er viktig å tilpasse virkemiddelbruken til de regionale ulikhetene, et helt nødvendig grep for å sikre et aktivt landbruk i hele landet. Så vil jeg gjerne bruke anledningen til å si litt om økologisk landbruk. Holtålen kommune, som jeg kommer fra, er den kommunen i landet som har desidert størst økologisk areal, hele 31 pst. Regjeringen har som mål at 15 pst. av matproduksjonen og matforbruket skal være økologisk innen 2020. Målsettingen innebærer at 15 pst. av det samlede jordbruksarealet må være økologisk. Det er mange gode grunner til å produsere mat på økologisk vis. Eksempelvis er beitebruk en økologisk bærekraftig måte å bruke norske arealressurser på. Samtidig holder beitebruken kulturlandskapet i hevd, noe som er viktig for reiselivet, nødvendig for de mange rødlisteartene som er avhengig av at kulturlandskapet bevares, og den eneste måten å utnytte denne viktige ressursen på. Nå ser det ut til at forbrukerne virkelig begynner å få øynene opp for økologisk mat. Hvert år omsettes det økologiske matvarer for 1 mrd. kr. Produksjonen av økologisk mat skal økes. For å få til det er det noen utfordringer vi må møte. En av dem er rovdyrforliket, som må følges opp. Skal vi fortsatt ha en levedyktig beitenæring i Norge, er vi helt avhengig av å ta ut rovdyrene som gjør skade i beiteområdet. Det er en helt avgjørende faktor, både for reindriftsnæringen og for sauenæringen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-06-14:
Når jeg sitter og hører på denne debatten, er det en setning som går igjen: Slipp bonden fri. Da lurer jeg på: fri til hva da? Tollmurene skal fjernes, landbruksstøtten skal fjernes, bonden skal leve av det som det er mulig å ta ut i pris, bonden skal konkurrere i markedet med bønder fra resten av verden. Jo, jeg vet at det finnes land med et levende landbruk uten landbrukssubsidier, f.eks. New Zealand. Men de klimatiske forholdene er kanskje noe annerledes der. Der er det sommer hele året, i alle fall etter trøndersk målestokk. Driftsbygningene består av skur som rommer melkeroboten, men der er det umulig å leve av små deltidsbruk med bare 500 melkekuer. I dag er vi midt i juni. Melkebøndene i Holtålen våknet i dag til ekte julestemning. Etter bildene på nettet å dømme, var det 10 cm nysnø. Man trenger ikke å være rakettforsker for å skjønne hvem som vil tape i den konkurransen. Den dyrkede jorden i Norge vil bli liggende brakk. Det er kanskje ikke noe problem, kanskje vi i rike Norge kan importere det vi trenger av mat. Men er det rettferdig at vi som har råd til det, skal kjøpe maten fra land der de kanskje har for lite fra før? Det er ingen faglig uenighet om at matproduksjonen i verden må kraftig opp hvis vi skal klare å brødfø en raskt voksende befolkning. Bør ikke rike Norge være forpliktet til å ta seg råd til å produsere all den maten det er mulig å produsere ut fra våre klimatiske og topografiske rammevilkår? Når Fremskrittspartiet snakker om å slippe bonden fri, klarer jeg ikke å la være å sammenlikne situasjonen med miljøaktivistene som angivelig i beste mening bryter seg inn på minkfarmer og slipper tamminken fri. Uten sammenlikning for øvrig: Både bondenæringen og minken vil lide en relativt rask, men veldig smertefull, død.
Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Vi behandler i dag både innstillingen om langtidsplanen – der en hovedsak er anskaffelsen av nye kampfly for Luftforsvaret – og innstillingen om innkjøp av nye pansrede kjøretøy for Hæren. Kampflyanskaffelsen er vel den største enkeltinvesteringen i offentlig sektor noen gang, og de nye pansrede kjøretøyene er den viktigste og største enkeltinvesteringen i Hæren noensinne. Dette vil være svært viktige bidrag til den moderniseringen av Forsvaret som i lang tid framover skal gjøre dem i stand til å løse sine hovedoppgaver. Kristelig Folkeparti støtter begge disse investeringsprosjektene. Når det kommer til stykket, er enhver organisasjon avhengig av dyktige og gode medarbeidere for å lykkes. Slik er det også i Forsvaret. Derfor er arbeidet med rekruttering, opplæring og ledelsesstruktur grunnleggende viktig. Etter Kristelig Folkepartis syn trenger vi nå en omfattende personell- og kompetansereform i Forsvaret. Det må legges bedre til rette for samhandling mellom militær og sivil del av samfunnet. Økt mulighet for karriereveksling, med sivilt meritterende utdanning og kurs, vil bidra til dette. Dessuten trenger vi en helhetlig gjennomgang av befalsordningen. Kristelig Folkeparti ber om en snarlig prinsippbeslutning knyttet til spørsmålet om innføring av en befalsstruktur for henholdsvis generalister og spesialister i tråd med NATO-standarder. Gjennom flere tiår har vi hatt et problem med en ubalanse mellom Forsvarets struktur og dets økonomi. Både Bondeviks og Stoltenbergs regjeringer har jobbet systematisk med å skape en bedre balanse. Situasjonen er nok gradvis blitt noe bedre. Men regjeringspartiene harmoniserer nok virkeligheten noe når de hevder at Forsvaret nå er «fullfinansiert og i balanse». Både fra Forsvarets forskningsinstitutt og fra Riksrevisjonen får vi signaler som tyder på at det ikke er tilfellet. Vi bør være realistiske. Arbeidet med å få til en fullgod balanse mellom struktur og økonomi vil vi nok måtte ta med oss inn i neste langtidsperiode. Dette er viktig for Forsvaret, for uten nok penger til opplæring og drift vil vi heller ikke kunne gjøre full nytte av de store materiellanskaffelsene som vi har gjort i Sjøforsvaret, og i tiden framover skal gjøre i Luftforsvaret og Hæren.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Rygge militære flyplass' strategiske beliggenhet for store deler av landet går det ikke an å vurdere seg vekk fra. Rygge militære flyplass ligger der den ligger. Og ikke nok med det, men viktige og nødvendige lagre og militær infrastruktur er plassert på Rygge militære flyplass på grunn av dens beliggenhet. Derfor har det for Kristelig Folkeparti både lokalt, i fylket og sentralt vært viktig å si at Rygge militære flyplass bør videreføres, og vi har sagt at vi bør beholde generalinspektøren for Luftforsvaret med stab. Luftoperativt inspektorat og Luftforsvarets utdanningsinspektorat bør opprettholdes inntil en endelig avgjørelse om kampflybasestruktur og luftromkontroll er fattet. For meg er det også avgjørende viktig å understreke betydningen av å beholde den kompetansen som Luftforsvaret har i det militære miljøet på Rygge. Jeg er overrasket over hvilket debattnivå representanten Svein Roald Hansen legger seg på i replikkordskiftet med representanten Hans Olav Syversen – og også i sitt eget innlegg så langt her i denne saken. Når det gjelder å beskylde opposisjonen for at våre valgkampplaner er viktigere enn Forsvarets langtidsplaner, må jeg si meg enig med representanten Syversen: Det blir et «for billig» poeng. Det som er oppsiktsvekkende i innlegget til representanten Svein Roald Hansen, er to områder. Representanten Hansen avslører at det ikke har vært en samlet østfoldbenk som har ment at Rygge militære flyplass bør bestå. Den omstruktureringen som stortingsflertallet kommer til å vedta i dag – som innebærer en flytting og nedbemanning av Rygge – blir altså av representanten Hansen omtalt som en riktig omstrukturering for framtiden. Og ikke nok med det: Dagens struktur blir omtalt som en utdatert struktur. Jeg synes dette er oppsiktsvekkende, og jeg skjønner også litt mer hvorfor Rygge militære flystasjon ikke ble foreslått opprettholdt i den saken som kom fra regjeringen. Jeg skjønner også at ordføreren, Inger-Lise Skartlien, fra Arbeiderpartiet i Rygge synes dette er litt vanskelig. Hun sier til NRK Østfold i dag at hun håper på et regimeskifte i Arbeiderpartiet. Skartlien trenger ikke å håpe på et regimeskifte i Arbeiderpartiet, hun må håpe på et nytt valgresultat.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Kristelig Folkeparti står for en aktiv landbrukspolitikk. For Kristelig Folkeparti handler dette om å være gode forvaltere, ta vare på jorda vår og ta vare på landet vårt. Jeg representerer et fylke som har 1,3 pst. av landets areal, men hele 7,4 pst. av Norges jordbruksareal ligger innenfor Østfold fylke. Østfold er et viktig landbruksfylke. Vi er et viktig fylke for næringsmiddelindustrien. Vi har 4 000 arbeidsplasser. De er innovative. De er framoverlente. Kristelig Folkeparti verdsetter det arbeidet som bøndene gjør i dag. Derfor ønsker vi å være med på å tette det inntektsgapet som bønder har til andre arbeidsgrupper. Men vi ønsker også noen nye bønder for morgendagen – at det finnes en generasjon bønder som ønsker å overta når de som driver i dag, ønsker å legge opp. Da er det viktig å ha god rekrutteringspolitikk. Å være gode forvaltere handler også om å øke matproduksjonen, som er en samlet målsetning i denne sal. Vi ønsker å tette inntektsgapet, vi ønsker å øke matproduksjonen. Da er det én ting bønder trenger – det er jorda som bøndene skal dyrke maten eller gresset på. I Meld. St. 9 for 2011–2012, Velkommen til bords, snakket man om et taktskifte. Jeg skjønner at bøndene er frustrerte over det tilbudet de fikk fra regjeringen. Denne frustrasjonen har vi så stor forståelse for at vi i dag vil be regjeringen ta opp igjen forhandlingene, ved at saken sendes tilbake. I denne debatten som vi nå har hatt de siste timene, er det også mange fra Senterpartiet som har hatt forståelse for denne frustrasjonen. Men hva hjelper det? Bønder, som alle vi andre, lever av kroner og øre. Det hjelper lite å få forståelse for en frustrasjon. Med mine sju år som stortingsrepresentant er den største demonstrasjonen jeg har sett på disse sju årene, bøndenes. Regjeringen har sviktet norsk matproduksjon, sto det på de fanene jeg så flest av. Det er – og bør være – sterk kost. Bøndene forventet et taktskifte, regjeringen har snakket om et taktskifte – men dessverre har vi ikke et taktskifte. Hvis dette er oppfølging av stortingsmeldingen Velkommen til bords, som vi i dag har til behandling gjennom dette oppgjøret, tror jeg det er få av oss som ønsker å se de neste stegene på denne oppfølgingen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-06-14:
Det er bra at det er betydelig enighet på mange viktige punkter i komiteens innstilling, for det er avgjørende at Stortinget er enig om grunnleggende forhold, som sikkerhets- og alliansepolitikken og innretningen på forsvarsstrukturen. Høyre er villig til å fatte vanskelige beslutninger for å gjøre omstillinger i Forsvaret, men da må det også være snakk om de riktige omstillingene – omstillinger som gir reell og målbar operativ gevinst eller økonomiske innsparinger. De må dessuten være bygget på solide analyser og etterprøvbare økonomiske premisser. Høyre er derfor sterkt bekymret for den økonomiske bærekraften i dagens og fremtidens norske forsvar, det gjelder både den løpende finansieringen og i enda større grad anskaffelsen og driften av kampfly. Jeg registrerer at forsvarsministeren i dag presiserer at normalsituasjonen for fremskutt base i nord innebærer en QRA på tre fly – uavhengig av hvor den ligger. Det var en interessant presisering fra forsvarsministeren. Det er Forsvarets behov som skal ligge til grunn. Det er de militærfaglige rådene som skal være avgjørende. Jeg vil understreke at det er det som nå ligger til grunn for at Stortinget i dag vedtar Ørland som fremtidens kampflybase. Det er en god løsning. Det er den beste løsningen for Forsvaret og for Norge. Dette er en merkedag, og det er ikke minst en merkedag for Forsvaret. Det er et nødvendig vedtak Stortinget gjør i dag, nemlig å samle seg om én base. Det er viktig. Det er viktig fordi man får en forutsigbar struktur for Luftforsvaret. Det er også viktig å understreke at det vedtaket som gjøres i dag, baserer seg på de beste faglige rådene. Vedtaket om Ørland som kampflybase skal stå seg langt frem i tid. I Trøndelag er vi glade i dag. Som vertsregion for den nye basen skal vi strekke oss langt og gjøre vårt ytterste for å vise at Stortinget i dag har fattet det riktige vedtaket.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2012-06-14:
Det er veldig positivt at en enstemmig næringskomité så sterkt slår ring om SIVA og Investinor. SIVA har en viktig rolle som utvikler og eier av innovasjonseiendom i samarbeid med private. Vi har noen globale kunnskapsknutepunkter i Norge som vi skal være stolte av. Et godt eksempel er Atmel, som jeg besøkte for kort tid siden. Det er et imponerende utviklingssenter for mikroteknologi, etablert i Trondheim. Slike selskaper de trenger vi flere av. Selv med et høyt lønnsnivå må Norge være konkurransedyktig. Da er et godt samarbeid mellom store internasjonale konsern, norske bedrifter og FoU-miljøer nødvendig. Norge skal være et attraktivt vertskap for internasjonale virksomheters investeringer. Det er derfor vi trenger SIVA. SIVA senker barrierene for bedriftsetablering. Harald Kjelstad, som er administrerende direktør i SIVA, sier: «Flere bedrifter skal vokse og flere gründere skal gro. Derfor skal SIVA fortsatt ha de beste redskapene i verktøykassen.» Det skal Stortinget bidra til å gi dem. Investinor samspiller og samarbeider også med private medeiere og er det eneste statlige foretaket som aktivt investerer i selskaper som ikke er på børs. Med andre ord: De går inn i de viktigste delene av verdiskapingen i Norge. Investinor spiller en veldig viktig rolle i det offentlige virkemiddelapparatet. Det utvidede mandatet er et tydelig signal om at Investinor leverer godt. Investinor skal tilby kapital og kompetent eierskap til markedspris, i samarbeid med private investorer. Og som Geir Kjesbu, administrerende direktør i Investinor sier, vil det nye mandatet gi et enda tydeligere signal om at Investinor skal fatte sine beslutninger på kommersielt grunnlag, og at det viktigste for Investinor er å investere i gode selskap. Begge de to virksomhetene er viktige for verdiskapingen i Norge. Vårt mål bør være at begge virksomhetene får utvikle seg videre og utvide sine investeringsvirksomheter vesentlig i forhold til dagens situasjon. Jeg håper at næringsministeren etter nærmere vurdering vil vise større djervhet enn det som kommer fram i meldingen. For SIVA betyr det at det også bør åpnes adgang til å kunne følge norske bedrifter internasjonalt ved å investere i utviklingseiendom utenfor Norge. For Investinor bør den økte fleksibiliteten i investeringsmandatet også føre til at man ved neste korsvei utvider mandatet, slik at selskapet kan følge norske bedrifter med internasjonalt potensial enda lenger ut i verdikjeden enn de gjør i dag.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-06-14:
Jeg skal kun konsentrere meg om Heimevernet i mitt innlegg, for jeg mener at denne langtidsplanen vil gi Heimevernet den anerkjennelsen som Heimevernet fortjener. Heimevernet har over flere år gjennomført store omstillinger og har blitt en sjølstendig del av forsvarsmakten. Myten om soldaten med Ludvig-sekken som folk dro på smilebåndet av, er borte. I løpet av relativt kort tid har antallet heimevernsdistrikter blitt redusert fra 18 til 11, og styrken er redusert fra 83 000 til 45 000. I Senterpartiet har vi stilt oss følgende spørsmål i denne prosessen: Hvor bor folket? Hvor er den viktige infrastrukturen? Hvor skjer verdiskapinga? Hvilke andre beredskapsressurser er tilgjengelige? Vi har vurdert viktige samferdselsknutepunkt, Norges topografi, naturens lunefullhet og sårbarhet i samfunnet. Vi har fått følgende svar: tilstedeværelse over hele landet, territorielt og operativt ansvar, sivilt-militært samarbeid, reaksjonsevne og utholdenhet, forankring av Forsvaret, forvalter av verneplikten. Det er de militære oppdragene som skal være dimensjonerende for Heimevernet. Likevel har Heimevernet også en rolle i å støtte det sivile samfunn og den generelle beredskapen i samfunnet. Heimevernet må i den forbindelse ha evne til samvirke med sivile instanser og øvrige samfunnsressurser for å kunne støtte og beskytte. Det er behov for et styrket samarbeid og bedre koordinering mellom politi, sivile beredskapsetater og Forsvaret. Dette er særlig viktig for Heimevernet. Innsats fra Heimevernet vil være avgjørende i kriser som truer samfunnssikkerheten. Dette er spesielt viktig for de deler av landet som har mindre tilgjengelige beredskapsressurser enn det som finnes i mer sentrale strøk. Året 2011 med terrorangrep, flom, ras og storm viser med tydelighet et bredt spekter av kriser som raskt kan oppstå. Behovet for et gripbart og desentralisert heimevern har vært svært tydelig. Jeg er glad for at Heimevernsskolen fortsatt skal ligge på Dombås. Skolen er en våpenskole som leverer varene, og som vil være sentral i den videre utviklinga av Heimevernet og øvrige instanser med ansvar for samfunnssikkerheten. Det er god politikk for landet å beholde et velfungerende kompetansesenter i en distriktskommune. Heimevernet anbefales nå organisert innenfor en ramme på totalt 45 000 mannskaper i land-, sjø- og luftheimevernet, hvorav 3 000 mannskaper i innsatsstyrkene og 42 000 i områdestrukturen. Dette er en tilpasset struktur som ivaretar de pålagte operative behov, og vi står nå med et heimevern med 15 000 flere soldater og fire distrikter mer enn det forsvarssjefen foreslo. Heimevernet har et landsdekkende ansvar med hovedoppgaver innenfor vakthold og sikring av viktige militære og sivile objekter og skal være tilgjengelig på kort varsel. Heimevernet har over flere år hatt et for lavt øvings- og treningsnivå, som har bidratt til å redusere Heimevernets operative evne. En betydelig økning i Heimevernets øvelses- og treningsaktivitet er derfor helt nødvendig.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-06-14:
Dette har vært en turbulent vår. Etter at regjeringa la fram landbruksmeldinga, der en ønsker å sikre en inntektsutvikling på linje med andre grupper med utgangspunkt i den landbrukspolitikk som er ført etter 2005, var forventningene til oppfølginga gjennom jordbruksoppgjøret store. Jeg konstaterer at forventningene ikke ble innfridd, men jeg er også lei meg for at organisasjonene ikke valgte å forhandle. Ved brudd er det sedvane at tilbudet går uforandret til Stortinget. Sedvane her i huset er at det ikke endres på tilbudet, men tilbudet vedtas som det ligger. Så er Stortinget suverent til å gjøre hva det vil. Men frihet og makt til å gjøre hva vi vil, krever også at vi har evne til å tenke både på kort og på lang sikt. Det er flere utenfor Stortinget som har tatt til orde for at vi skal øke ramma i tilbudet. Jeg ber dem legge merke til at ingen av partiene gjør det, sjøl ikke Kristelig Folkeparti. Den norske modellen er unik, og flertallet ønsker å beholde den. Organisasjonene forhandler i dag deler av sine rammevilkår direkte med staten. Dersom vi i dag skulle endre tilbudet, og høyne det, er vegen over til Høyre og Fremskrittspartiets oppskrift i innstillinga – der de sier at de er prinsipielt betenkt over at enkelte næringer forhandler sine rammevilkår direkte med staten, uavhengig av ordinære budsjettprosesser – veldig kort. Min frykt er at vi med deres løsning raskt kommer over i et system der støtte til landbruket blir en rein budsjettpost. Hvorfor skal staten forhandle med organisasjonene dersom Stortinget gjør som de vil uansett? Så skjønner jeg skuffelsen i år. Sjøl om det har vært en bedre inntektsutvikling med denne regjeringa, hjelper ikke det når forventningene etter landbruksmeldinga ikke innfris. Så er det likevel i dag viktig å bite seg merke i de klare politiske skillelinjene. De er tydeligere enn på lenge. Flertallet, som består av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, vil sikre utøverne i landbruket en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper og videreutvikle inntekts- og velferdspolitikken i landbruket med utgangspunkt i den landbrukspolitikken som har vært ført etter 2005. Dette målet står ikke Høyre og Fremskrittspartiet bak. De vil noe helt annet. Flertallet bygger sin politikk på beskyttelse av norsk matvareproduksjon, og dermed også norsk næringsmiddelindustri. Det betyr at vi må ha importvern på enkelte varer, som Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund sa på Bondetinget seinest i dag. Fremskrittspartiet og Høyre forventer derimot at importvernet skal bortfalle, og vil derfor endre strukturen i dagens landbruk radikalt, også av hensyn til næringsmiddelindustrien, som de sier. Det er for meg helt uforståelig.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-06-14:
Jeg har lyst til å gi en kommentar til forrige taler, som mente at vi må legge de samme rammebetingelser til rette for landbruket som for det øvrige næringslivet. Det er en liten forskjell: Du kan ikke flytte gressbakken, du kan ikke flytte produksjonen så lett som det du kan i det øvrige næringslivet. Men jeg skal over til det jeg skulle si. I høst hadde vi en såkalt smørkrise. Samtidig hadde vi den dårligste kornhøsten på årtier. Hvorfor det ble for lite smør til forbrukerne, skyldtes flere ting, at folk var på slanker’n – de kjøpte mer smør enn vanlig – men det skyldtes i hovedsak at regulatoren ikke tidsnok så at de var i ferd med å bli i manko på smør. Det skyldtes også at kua sjøl fikk så dårlig fôr i fjor at smørprosenten i mjølka var lavere enn vanlig. En kan si mye om smørkrisa, men det sier oss iallfall én ting: Dette er en levende produksjon. Å regulere mengde tar tid. Svingninger i kvaliteten på fôr får følger for biprodukter. Men til sjuende og sist er smørkrisa en påminning om at den norske mjølkeproduksjonen er ved et brekkpunkt. Det er færre og færre som produserer mjølk i Norge. Det er en kostbar produksjon med hensyn til både kapital og menneskelig innsats. Kua skal mjølkes 365 dager i året. Manko på smør er et varsel til oss om at lønnsomheten i produksjonen må opp. Det må svare seg mer enn i dag å levere mjølk. Svaret er ikke det som Høyre og Fremskrittspartiet vil, å legge til rette for import. Mister vi mjølkeproduksjonen i distriktene, forvitrer det levende landbruket og bosettinga, som vi ønsker å ha over hele landet. Den samme tendensen har vi sett på kjøttsida. Nortura melder om manko på kjøtt. Det er ikke lønnsomt nok å produsere kjøtt på marginale arealer. I tillegg er det en grense for hvor langt du kan kjøre med traktor på diesel for å hente fôr, før vinninga går opp i spinninga. Nedgangen i kjøttproduksjonen er også et resultat av en nedgang i mjølkeproduksjonen, fordi mordyra blir borte. Derfor er det bra at regjeringa skal utrede en strategi for kjøttproduksjonen. Landbruket er en langsiktig næring. Vi er nødt til å snu den negative produksjonstrenden, men det er ikke gjort i en handvending. Vi må øke produksjonen sånn at vi samtidig får tatt vare på den strukturen vi har i dag. Fabrikkproduksjon er ikke svaret for Norge. For matvaresituasjonen i verden, med en voksende befolkning, er heller ikke svaret å importere mat fra dem som trenger den sjøl. Vi har en rett og en plikt til å produsere mest mulig av vår egen mat. Vi har ikke levert etter forventningene i dette oppgjøret. Men flertallet har – i motsetning til Høyre og Fremskrittspartiet – iallfall en målsetting om å opprettholde et landbruk over hele landet og å øke produksjon og inntekt. Det gjør vi gjennom tre i-er: Vi må ha et sterkt importvern. Vi må ha inntekt. Det må kaste av seg å investere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-14:
Saken gjelder representantforslag fra to fremskrittspartirepresentanter angående at Riksrevisjonen foretar særskilt undersøkelse av anskaffelsesprosessen og grunnlaget for valg av Joint Strike Fighter, JSF, F-35. For å gå rett på konklusjonen: Alle partiene i komiteen, unntatt Fremskrittspartiet, finner det ikke riktig at Riksrevisjonen nå pålegges å sette i gang særskilte undersøkelser rundt anskaffelsesprosessen. Begrunnelsen er at Riksrevisjonen ikke har praksis for å gjøre slike forhåndsrevisjoner, sjøl om Stortinget i plenum kan pålegge Riksrevisjonen å sette i gang særlige undersøkelser. Jeg regner med at Fremskrittspartiet sjøl vil begrunne sitt standpunkt. Det er imidlertid enighet i komiteen om at det har vært kostnadsoverskridelser ved en del forsvarsanskaffelser og forsvarsprosjekter, som f.eks. Golf/LOS-prosjektet, og ikke minst ved anskaffelsen av fregatter, som var grundig vurdert. Det er også en enstemmig komité som understreker viktigheten av og forutsetter at regjeringa har kontroll på kostnadsutviklinga i forbindelse med anskaffelse av nye kampfly. Det er også en enstemmig komité som forutsetter at Stortinget holdes orientert om eventuelle endringer i kampflyprosjektet, og viser også til at regjeringa legger opp til det. I en egen merknad fra Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Venstre vises det til NOU 2007:15, Et styrket forsvar, det såkalte Siri Bjerke-utvalget, hvor det påpekes at det har vært et tilbakevendende problem i utviklinga av Forsvaret, nemlig manglende samsvar mellom økonomiske forutsetninger og den faktiske økonomiske utviklinga i en planperiode. Derfor sier representantene fra SV, Senterpartiet og Venstre at de deler forslagsstillernes bakenforliggende bekymringer, nemlig faren for at slike overskridelser gjentar seg nå som Norge skal foreta et militært innkjøp som i sum utgjør det største fastlandsinnkjøpet noensinne. Regjeringspartiene sier videre at en registrerer at regjeringa har tatt signalene og bekymringene for overskridelser på alvor. I den framlagte langtidsplanen, som nå er behandlet, framgår det at regjeringa vil strekke kampflyanskaffelsen over flere år enn tidligere planlagt, og at anskaffelsen skal deles opp i årlige anskaffelser som hver for seg skal godkjennes av Stortinget i det aktuelle budsjettår, framfor at det gjøres én stor bestilling. Regjeringspartiene har også videre valgt å ta med statsråd Barth Eides siste forsikringer om kostnader og framdrift i anskaffelsen av det nye kampflyet i Stortinget den 30. mai. Det er de siste forsikringer som ble gitt før innstillinga ble avgitt. Avslutningsvis vil jeg si at alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, vil understreke at F-35-prosjektet er valgt som Norges nye kampfly, og ønsker derfor ikke å bidra til forsinkelser og usikkerhet om kampflyprosjektet. Dette flertallet understreker likevel at den videre prosess i kampflyanskaffelsen må være preget av mer åpenhet, slik at det sikres en brei og tverrpolitisk forankring av det neste tiårs største og viktigste forsvarsanskaffelse.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-14:
Saken gjelder et forslag fra fire Høyre-representanter, hvor en ber regjeringa fremme forslag om å innføre en ordning med kumulering ved stortingsvalg, ved stortingsvalget i 2013. Det er enighet i komiteen om at man må drøfte dette temaet videre. Uenigheten dreier seg om hvordan man skal gå fram. Det er ulike regler i våre nordiske naboland om hvordan velgerne kan påvirke sammensetningen av de ulike partienes lister – altså hvem som skal representere de ulike partiene. Det er også en løpende diskusjon om hvordan det fungerer i de ulike landene. Ved innføringen av den nye valgloven i Norge før kommunevalget i 2003 ble det gitt anledning for velgerne til i større grad å påvirke personvalget. Når en nå drøfter hvordan dette eventuelt skal praktiseres når det gjelder stortingsvalg, er det et spørsmål om å få til en velfungerende valgordning, som skal ivareta enkelte kryssende hensyn. Partiene har sjølsagt grundige nominasjonsprosesser, og i den prosessen sikres det at toppkandidatene har de nødvendige forutsetninger og erfaringer for å kunne tre inn i sine krevende verv som folkevalgte. Det enkelte parti har sjølsagt også et klart blikk for i hvilken grad en skal sikre at en får balansert dette, slik at sosiale og geografiske hensyn også blir ivaretatt. Bakgrunnen for forslaget er sjølsagt at en ønsker å utvide adgangen til å påvirke hvem som representerer en på Stortinget, slik at velgerne kan gå inn og individuelt ha innflytelse på hvem som skal representere en. Det er på det punktet det er ulike vurderinger. Mens representantene fra Høyre ønsker å ta opp dette og gjennomføre det ved stortingsvalget i 2013, går regjeringspartiene og Fremskrittspartiet inn for å be regjeringa om å utrede endringer av valgordningen for stortingsvalg, slik at velgerne gis mulighet til å påvirke rekkefølgen av partienes kandidater, samtidig som hensyn til partienes mulighet til å sikre innflytelse over hvilke kandidater som velges, sikres. Vi ber om at en slik reform for stortingsvalg utredes, slik at en eventuelt ny valgordning kan innføres ved stortingsvalget i 2017. På den måten går flertallet inn for en prosess som er så grundig at en kan få ivaretatt de ulike hensyn, få et rimelig bredt ordskifte omkring det og dermed få en god løsning på et krevende spørsmål
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-14:
Det er bare en kort kommentar til utsagnet fra Høyre om at saken er trenert i komiteen. Som saksordfører kjenner jeg meg ikke igjen i det. Jeg ble tildelt saksordførerskapet for ikke lenge siden – jeg har vært medlem i komiteen fra i fjor høst. Etter at saksordførerskapet ble gitt til meg, har behandlingen i komiteen foregått på normal måte og med den framdrift som kan forventes, så jeg synes det ikke er passende at Høyre påstår at saken er trenert i komiteen. I hvert fall finner jeg det som saksordfører ikke riktig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-14:
Jeg vil understreke at omstilling er nødvendig, og omstilling er bra. Det er imidlertid avgjørende å klargjøre hvordan en omstiller seg. Omstilling i norsk jordbruk nå fører til svakere matvaresikkerhet, og det er i feil retning. Omstillinga er slik at det er 6 pst. arbeidsproduktivitetsvekst per år. Du må altså doble produksjonen hvert ellevte år for å holde følge, uten at inntektsgapet til andre grupper reduseres. Det burde være et tankekors for representanten Kolberg, som kjenner fagbevegelsen, for der er det slik at produktivitetsveksten skal deles av arbeidsgiver og arbeidstaker. Å føre en nasjonal jordbrukspolitikk krever et sterkt importvern. I henhold til Innst. S. nr. 65 for 1994–1995 heter det at: «I hvert enkelt tilfelle er det den tollsats som gir det høyeste tollbeløp ved innførsel som skal benyttes.» Dette er avgjørende å gjennomføre for å sikre noe av kjernen i den rød-grønne alliansen, nemlig jamnbyrdige forhold mellom arbeidsfolk. Det går til kjernen av det rød-grønne samarbeidet. Det går også til kjernen av det rød-grønne samarbeidet at driftsmåten i jordbruket er slik at når en får økte inntektsmuligheter ved priser, må en også ha kraftfôrpriser som er slik at det lønner seg å bruke grasarealene. Slik er det ikke i dag, derfor gror Norge igjen. Den ordbruk som statsråden brukte mot kritikerne av dagens jordbrukspolitikk på årsmøtet til Norges Bondelag på Lillehammer i går, er ikke en statsråd verdig. I stedet for å møte kritikken med debatt skal den stenges, og de som debatterer mot regjeringas og Landbruksdepartementets kurs, skal stigmatiseres ved at de er kunnskapsløse, fagligpolitisk virkelighetsfjerne, samt at de ikke skjønner de tekniske forhold som jordbruksavtalen bygger på. Jeg vil bare kort si at problemet for regjeringa ikke er kritikerne, men at velgerne kjenner seg igjen i kritikken ved at stadig flere også utenfor bygdene forstår at noe ikke fungerer slik det blir sagt. Statsministeren ønsker mer åpenhet og demokrati. Dette fordrer et ordskifte og klare meninger. Riksrevisjonen leverte sin rapport, Dokument 3:12 for 2009–2010, hvor det nettopp påpekes manglende samsvar mellom det som er uttalte målsettinger, og det en vil skal skje, kontra det som faktisk har skjedd. Riksrevisor Jørgen Kosmo har gjort en forbilledlig jobb. Det som skjer, er at jordbrukerne går over til å bli jordeiere. Det vil også føre til at den rød-grønne alliansen går mot en meget krevende tid, for å si det forsiktig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-06-14:
Jeg vil takke for positiv oppmerksomhet fra Høyre! Det er behov for nytenkning, det er vi enige om, men historisk har Høyre stått for lavere matvaresikkerhet og liten økonomisk respekt for arbeidet med jord og dyr, og jeg vil understreke: Slik er det også i dag. En kan komme med besvergelser om at det overalt står at Høyre skal ha landbruk over hele landet. Høyre i regjering er det dårligste alternativet for norske bønder. Representanten Gundersen sa at landbrukspolitikken gikk ut på å beholde det som vi har i dag. Riksrevisjonen har påvist at det er feil. Målet med jordbrukspolitikken har vært billigst mulig mat, med dramatiske negative konsekvenser for matvaresikkerheten. Vi har en blandingsøkonomi. Alle går for en blandingsøkonomi. Det som det er diskusjon om, er statens rolle. Staten skal sikre matvaresikkerhet – det er utfordringa.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2012-06-14:
Jeg skal ikke fortsette debatten fra i formiddag, for dette er ikke en sak om kampflyanskaffelser. Det har Stortinget diskutert og skal snart beslutte enstemmig. Dette er en sak om vi skal gå til det uvanlige skritt å la Riksrevisjonen forhåndsrevidere anskaffelsesprosessen, eller – hvis forslagsstillerne ikke aksepterer det uttrykket – Riksrevisjonen skal etter forslaget revidere konkurransen som førte til at anbudet ble gitt til ett selskap. Jeg må si – jeg har sittet i Stortinget i 31 år nå og fulgt Riksrevisjonen med interesse i alle år, og de har aldri gjort en tilsvarende jobb. Aldri! Så det er ikke riktig å si at det er en naturlig del av Riksrevisjonens arbeid. Man kunne jo f.eks. tenke seg at Riksrevisjonen skulle kontrollere om all konkurransen mellom anbyderne var reell ved store anskaffelser av datautstyr i det offentlige som har gått fullstendig skeis – det har vi mange eksempler på, under skiftende regjeringer, og ikke bare i det offentlige, men også i det private, men det er det offentlige vi snakker om nå – f.eks. ved Oslo universitetssykehus, som har gått til en slik anskaffelse som gikk skeis. Men det har Riksrevisjonen ikke gjort, og det er det gode grunner til, for Riksrevisjonen skal jo ofte inn i ettertid og vurdere om Stortingets beslutninger er fulgt opp, og eventuelt hvordan det har skjedd. Det gjør jo at Riksrevisjonen kan komme i en form for – jeg sier en form for – inhabilitet, for hvis Riksrevisjonen om 10 eller 15 år skal ha en forvaltningsrevisjon av Forsvaret, kan de komme i den situasjonen at de skal kontrollere en konklusjon de selv har trukket. Det er lite naturlig for en revisjon å gjøre det slik, og jeg er heller ikke kjent med at tilsvarende gjøres i andre land. Jeg er klar over at det i og for seg er opp til Stortinget å be Riksrevisjonen om hva som helst, men heldigvis har vi den praksis i Stortinget – gjennom skiftende flertall i mange perioder – at Stortinget sjelden ber Riksrevisjonen om å gjøre jobber. Riksrevisjonen er også veldig tydelige på at de står helt fritt til å avgjøre det. Normalt følger de en slik anmodning om den kommer, men Riksrevisjonen i Norge er uavhengig, og det er en dyd det av kontrollhensyn er veldig viktig å ivareta. Jeg har store problemer med å skjønne at saken i det hele tatt er satt opp til behandling etter at Stortinget i formiddag enstemmig har gått inn for og senere vil votere over kampflykjøpet. Med den mistillit som er uttrykt overfor prosessen som har ført frem til avgjørelsen, er det litt overraskende at et antageligvis enstemmig storting stemmer for i kveld.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2012-06-14:
Jeg vil bare for ordens skyld opplyse om at det er høyst uvanlig i kontroll- og konstitusjonskomiteen med en behandlingstid på over to år for forslag, slik representanten Langeland kunne gi inntrykk av. Det er også slik at representantforslag når som helst kan endres under komiteens behandling, i motsetning til grunnlovsforslag. Derfor hadde det når som helst vært mulig å endre forslaget fra 8 til 6 til 5 til 4 pst., eller for den saks skyld lavere – men jeg har nå nevnt flere valgmuligheter. Høyre har vært åpen for alle valgmuligheter for å sikre flertall for forslaget. Noen slik mulighet har ikke vært til stede, selv om hr. Langeland var villig til eventuelt å være med på et endret forslag. Det er ingen ting i veien for at komiteen kunne gjort en slik endring underveis, men det ville ikke sikret flertall.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Innkjøp av nye kampfly til det norske forsvaret er en gigantisk investering. De siste anslagene fra Forsvarsdepartementet kan tyde på at prislappen til slutt vil lyde på i overkant av 60 mrd. kr. Sluttsummen vil påvirkes av valutakursene, økte utviklingskostnader, forsinkelser i kampflyprogrammet og eventuelt endringer i antall flybestillinger fra andre kjøpere. Vi må ta høyde for de usikkerhetsfaktorene som regnestykkene bygger på. Kristelig Folkeparti har konsekvent vært opptatt av å kvalitetssikre både regjeringens valg av kampflyleverandør, kostnadsoverslag for selve kampflykjøpet og kostnadene knyttet til drift av både kampflybaser og selve flyene. I tillegg kommer gjenkjøpsproblematikken. Jeg tror alle kjenner et stort ansvar for at dette gigantkjøpet skal svare til forventningene. Konsekvensene er store, og det er sunt med debatt. Likevel er det viktig at vanlige spilleregler følges. Utenriks- og forsvarskomiteen har ved ulike milepæler fått kampflysaken til behandling, og prisoverslagene har gjentatte ganger vært tema. Vi har notert oss at forsvarsministeren på regjeringens vegne har sagt at han kjenner seg trygg på prisoverslaget. Han har til og med presisert at tryggheten går så langt man her i verden kan være trygg på noe. Det er klart at med en slik formulering har statsråden gitt prisoverslaget en sannhetsgehalt av erkjennelsesteoretiske dimensjoner. Jeg tar neppe feil når jeg tipper at dette utsagnet fra statsråden vil bli tatt fram igjen når vi om noen få år får vite den endelige prislappen på kampflykjøpet. Det vi vet mindre sikkert, er hvem som på det tidspunktet vil finne det mest fristende å minne om hva statsråden sa. Det er en ærlig sak å ha kritiske anførsler mot beslutningsgrunnlaget i en sak som dette. Vi bør alle erkjenne den faktiske usikkerheten som rår om sider ved kampflyprosjektet – ikke minst den endelige prislappen. Men samtidig må vi følge vanlig prosedyre. Derfor er alle Stortingets partier, bortsett fra Fremskrittspartiet, klar på at vi ikke finner det riktig at Riksrevisjonen pålegges å sette i gang særskilte undersøkelser rundt anskaffelsesprosessen. Grunnen er kort sagt den at Riksrevisjonen ikke har som praksis å gjøre slike forhåndsrevisjoner. Vi kjenner alle til at det har vært kostnadsoverskridelser og kraftige forsinkelser i store investeringsprosjekter tidligere, også i Forsvaret. Derfor er jeg glad for at et samlet storting nå understreker viktigheten av at regjeringen har kontroll på kostnadsutviklingen i den forestående kampflyanskaffelsen. Det er selvsagt forutsetningen at Stortinget holdes løpende orientert om eventuelle endringer i prosjektet. Uansett standpunkt i denne debatten tror jeg vi alle kan være enige om én ting, og det er at dette garantert ikke blir siste gang Stortinget behandler denne kampflyanskaffelsen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Bondevik II-regjeringen foreslo en ordning med kumulering ved stortingsvalg i 2003. Dette ble nedstemt av Stortinget den gangen, men Kristelig Folkeparti har ikke skiftet standpunkt i denne saken av den grunn. Vi mener fortsatt at en ordning med kumulering bør innføres ved stortingsvalg, slik vi har det ved kommune- og fylkestingsvalg. Dette handler om å gi velgerne større innflytelse og påvirkningsmulighet med tanke på hvem som skal representere dem på Stortinget. Erfaringene fra fylkestingsvalgene så langt er jo at det er få rokeringer som skjer i valget, men det er noen. Dette viser jo at velgerne har fått en påvirkningsmulighet som, sett med Kristelig Folkepartis øyne, er positiv. Kanskje kan også det at innflytelsen øker, være med og bidra til at noen flere vil bruke stemmeretten sin – slik også representanten Per-Kristian Foss har tatt til orde for. Ved en slik ordning som Kristelig Folkeparti, Høyre og Venstre nå foreslår, vil partiene samtidig fortsatt ha stor påvirkning på listene, og sånn sett på valget av hvem man ønsker skal representere dem på Stortinget. Og, ja, det er viktig med en god balanse her. Men allikevel: En økt mulighet for velgerpåvirkning tror vi vil være positivt for demokratiet. Det ser jo dessverre slik ut at heller ikke denne gangen vil et forslag om å innføre en kumuleringsordning ved stortingsvalg bli vedtatt, men Kristelig Folkeparti vil subsidiært stemme for flertallets utredningsforslag i denne saken.