Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-06-10:
Vi lever i en verden der svært mange mennesker er på flukt eller på vandring for å søke et bedre liv. Tusenvis av mennesker har druknet i Middelhavet. Det stiller det internasjonale samfunnet på prøve, og det stiller det norske samfunnet og oss på Stortinget overfor vanskelige avveininger. Det tror jeg alle ansvarlige partier har kjent på når vi har behandlet regjeringens forslag til endringer i utlendingsloven og nye hjemler for fengsling. Stortinget kommer i dag til å gjøre betydelige innstramminger i asylregelverket på grunn av de høye ankomstene i 2015 og for å unngå en tilsvarende situasjon i framtiden. For Arbeiderpartiet er det tre ting som har vært avgjørende for de konklusjonene vi har landet på. For det første: Å ha kontroll på grensen og ankomstene av asylsøkere til Norge. For det andre: God integrering, at de som får opphold og skal bli, må få komme i gang med livet sitt og bli bidragsytere i samfunnet vårt. For det tredje: Sikre at Norge overholder folkeretten og ivaretar asylsøkernes rettssikkerhet. Innstrammingene er også nødvendige for at vi skal kunne gi beskyttelse og stille opp for de flyktningene som trenger det, i en situasjon der også mange som ikke har rett til beskyttelse, søker seg til et bedre liv i Europa. Arbeiderpartiet har over tid stått for en streng, rettferdig og human asyl- og flyktningpolitikk. Det gjør vi fortsatt. Arbeiderpartiet er glad for at flertallet ser ut til å slutte seg til de avveiningene vi har gjort, og de konklusjonene vi har trukket på de fleste punktene. Vi mener det er viktig å ha en innvandringspolitikk med bred politisk støtte, slik at politikken som føres, er konsekvent og kan stå seg over tid. Innvandringspolitikken er et krevende felt for enhver regjering, ikke minst fordi antallet asylsøkere til Norge i så stor grad handler om ting som skjer utenfor våre grenser, som krigen i Syria. Samtidig er det verdt å minne om at ingen regjering har hatt et bedre parlamentarisk utgangspunkt for å gjøre denne jobben enn dagens regjering, med utgangspunkt i de to forlikene som partiene på Stortinget ble enige om sist høst. Arbeiderpartiet står ved de forlikene vi var med på i fjor, og vi støtter derfor flesteparten av de forslagene regjeringen har lagt fram til innstramminger, fordi vi anser at de er fornuftig begrunnet og i tråd med forlikene. Vi støtter imidlertid ikke nye forslag som har liten effekt på tilstrømmingen, og som er til hinder for god integrering. Det gjelder de forslagene som handler om mer midlertidighet, at mennesker skal få livet sitt satt på vent lenger. Ikke minst gjelder dette enslige mindreårige asylsøkere. Vi er bekymret for at mange enslige mindreårige asylsøkere legger ut på en farefull ferd. Det er mange dilemmaer knyttet til dette. Vi må gi beskyttelse til barn som flykter fra krig og konflikt, men det er ikke ønskelig at barn og unge skal legge ut på farefull ferd hvis de ikke har behov for beskyttelse. Bedre informasjonsarbeid i Afghanistan rettet mot barn og deres familier, mer bruk av retur til første asylland i Europa og mottakssenter i de viktigste avsenderlandene for enslige mindreårige asylsøkere er blant de tingene Arbeiderpartiet mener det må jobbes videre med. Regjeringen har ikke sannsynliggjort at deres forslag om mer midlertidighet vil ha effekt, og får derfor ikke vår støtte. Arbeiderpartiet mener regelverket for familiegjenforening bør strammes inn. I stedet for regjeringens forslag om tre års karantene for å få familiegjenforening som en midlertidig lov foreslår vi at det som en permanent lov skal innføres en frist på tre måneder for å fremme søknad om familiegjenforening, før underholdskravet slår inn. Dette er i tråd med EUs direktiv for familiegjenforening. Med de vedtakene Stortinget skal gjøre i dag, har regjeringen fått et lovverk og fullmakter som er tilpasset en situasjon der det er stor usikkerhet knyttet til antall asylsøkere til Norge i månedene og årene som kommer. Men som vi presiserte sist høst, da Stortinget hurtigbehandlet lovendringer knyttet til situasjonen på Storskog, er det også grunn til å gjenta nå: Regelverket kan bli så stramt som vi bare vil. Det er iverksettelse og gjennomføring av enkeltvedtak som teller. Det påligger regjeringen et stort ansvar for å sikre nok kapasitet i politi- og utlendingsforvaltning, å ha en solid beredskap for økte ankomster. Derfor vil jeg understreke at like viktig som lovendringene vi gjør i dag, er det at man drar lærdommer av de erfaringene og den mangelfulle kontrollen regjeringen hadde med situasjonen høsten 2015, slik at man neste gang kan mobilisere bedre og raskere. Situasjonen på Storskog ble ikke håndtert godt nok, og det er viktig å unngå at det skjer igjen. Nettopp i lys av at dagens situasjon med lave ankomster raskt kan endre seg, mener vi at de såkalte force majeure-bestemmelsene, om begrensning av visumfrihet og mulighet for bortvisning på grense mot nordisk nabostat, kanskje er det mest sentrale Stortinget skal ta stilling til i dag. Vi er enig i at dette er et verktøy regjeringen må ha for hånden, men vi mener samtidig at bestemmelsen må rammes bedre inn enn det regjeringen har foreslått. Derfor foreslår vi en høyere terskel for å ta bestemmelsene i bruk, med andre ord «ekstraordinære kapasitetsutfordringer». Før bestemmelsen kan tas i bruk, må regjeringen ha trykket på knappen. Det vil si at man har iverksatt beredskapsplaner, mobilisert aktuelle etater og uttømt mulighetene for hurtigprosedyrer osv. i gjeldende regelverk. Dessuten skal hjemmelen være tidsavgrenset, med mulighet for fornyelse inntil to ganger, før regjeringen eventuelt kommer tilbake til Stortinget med lovendringer for å kunne håndtere en vedvarende krisesituasjon. Til slutt vil jeg minne om at asylforliket også inneholder en rekke punkter som ikke er omtalt videre i de to lovproposisjonene vi i dag har til behandling. Det er alle de punktene i forliket som handler om raskere saksbehandling, returarbeidet, herunder direktefly til de viktigste avsenderlandene for å sikre rask retur av asylsøkere uten et reelt beskyttelsesbehov. Asylforliket slår også fast at man skal sikre tilfredsstillende fasiliteter ved Storskog og i Kirkenes, sterkere internasjonalt politisamarbeid for å bekjempe menneskesmugling og å legge spesiell vekt på situasjonen til enslige mindreårige asylsøkere i mottak. Selv om store deler av forliket ikke er til debatt i dag, er regjeringen like forpliktet på å følge hele forliket. Fra Arbeiderpartiets side vil vi følge nøye med på at så skjer. La oss heller ikke glemme: Det norske regelverket er viktig, men for å kunne gi beskyttelse til mennesker på flukt, for å kunne returnere effektivt dem som ikke har krav på beskyttelse, er det behov for mer internasjonalt samarbeid og velfungerende europeiske løsninger, og der må Norge være en pådriver. Til slutt vil jeg ta opp alle de forslagene som Arbeiderpartiet står bak i en eller annen variant. Jeg fremmer imidlertid ikke forslag nr. 15. Istedenfor fremmer jeg forslagene nr. 27 og 28, som er løse, men gode forslag.