trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg føler meg trygg på at denne typen prosess nå er i gang. Som jeg sa i svaret mitt, er Spekter nå koblet inn nasjonalt, Fagforbundet er koblet inn nasjonalt, og RHF er koblet inn. Arbeidstilsynets rapport ligger der, og de avvikene som Arbeidstilsynet påpeker, er først og fremst mangel på dialog og konfliktløsningssystem. Avvikene skal lukkes, det er en klar beskjed fra meg. Jeg mener at det har skjedd nye ting i prosessen den siste tiden. Det er nye parter inne i dialogen i det lokale helseforetaket. Jeg har tillit til at det nå vil føre saken inn i en fruktbar utvikling.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Innledningsvis vil jeg slå fast at grensereguleringer i politi- og lensmannsetaten, også når det gjelder politistasjons- og lensmannsdistrikter, i hvert enkelt tilfelle er en sak for Regjeringen, som overfor Kongen i statsråd innstiller på endringer i tjenestestedenes grenser. Ved alle endringer i politiets organisering legges det stor vekt på god dialog med kommunene. Dersom et politidistrikt ønsker å fremme et forslag om grensereguleringer, skjer det ved en formell henvendelse til Politidirektoratet, som vurderer forslaget og eventuelt videresender det til Justisdepartementet med sin anbefaling. Politidirektoratet har ikke mottatt slikt forslag fra politimesteren i Nordmøre og Romsdal. Når det gjelder henvisningen til «trange økonomiske rammer» i spørsmålsstillerens utforming av spørsmålet, vil jeg opplyse at bevilgningene til politi- og påtalemyndighet er økt med 2,3 milliarder kr siden vi overtok etter Bondevik-regjeringen. Bare i 2009 er bevilgningene økt med over 1 milliard kr. I tillegg kommer tilleggsbevilgningene som ble vedtatt i desember 2008, hvor politidistriktenes budsjetter ble økt med 52 mill. kr. Etter min mening er dette en vesentlig styrking av politibudsjettet. Politidirektoratet har ansvar for å fordele bevilgningene til politi- og lensmannsetaten. Politidistriktene får en rammebevilgning som skal dekke alle utgifter, som lønn, drift, investeringer m.m. Det er det enkelte politidistrikt som bestemmer hvordan bevilgningene skal fordeles internt i distriktet. Generelt vil jeg påpeke at politidistriktene ikke må opprette flere årsverk enn de har økonomiske rammer til. Ved fordelingen av bevilgningen for i år har det vært en hovedmålsetting å opprettholde driftsnivået i politidistriktene på samme nivå som i 2008. Politidistriktene er styrket med kompensasjon for pris- og lønnsvekst og for volumendring knyttet til bl.a. utlendingsforvaltningen, avvikling av medhjelperordningen, nye stillinger, fornærmedes rettigheter og seniorpolitiske tiltak. I tillegg vil distriktene kunne benytte frigjorte midler ved at DNA-analyser nå finansieres sentralt. Så jeg kjenner meg ikke igjen i bildet som tegnes i spørsmålsstillerens spørsmål. Det er tvert imot slik at politi- og lensmannskontor er vesentlig styrket under denne regjering.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det er alltid et viktig spørsmål å stille seg hvordan de kraftig økte bevilgningene brukes på en best mulig måte. Dette handler jo delvis om hvordan politiressursene samlet sett kan bruke sin arbeidskraft. Det handler om organisering av arbeidet, og det er selvsagt alltid en diskusjon om prioriteringer og hvilke oppgaver som er viktigst. Men når det gjelder Nordmøre og Romsdal politidistrikt spesielt, har de fått en økning i bevilgningene fra 2008 til 2009 på 8,7 mill. kr – en økning fra 146 mill. kr i 2008 til 154,7 mill. kr i 2009. I tillegg fikk de også seks stillinger i tiltakspakken som ble lagt fram den 26. januar i år. Med det vil økningen bli på nesten 12 mill. kr i Nordmøre og Romsdal politidistrikt. Det vil jeg si er en tilfredsstillende budsjettsituasjon sett i forhold til den aktuelle fordelingsmodellen. Så vet vi også at vi har en kraftig økning av kullene i politiutdanningen. Det betyr at vi i framtiden også vil ha flere utdannede politifolk tilgjengelig til tjeneste.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
På tross av den enorme opptrappingen som er gjort i inneværende periode, er vi ikke ferdig med etterslepet etter det vi arvet fra forrige regjering. Det er bl.a. grunnen til at opptaket til politiutdanningen er økt så kraftig – vi vil få mange flere utdannet. Det vil selvsagt bli en viktig oppgave i kommende budsjetter å gi plass til disse ut i tjeneste. Vi gjorde jo også et viktig grep, tror vi, i tiltakspakken, hvor vi opprettet mange hundre nye sivile stillinger, nettopp for å avhjelpe de oppgavene som sivilt ansatte kan gjennomføre, for å frigjøre politiets ressurser mest mulig til operativt arbeid. I praksis betyr tiltakspakken at om lag 280 polititjenestemenn kan frigjøres til operativt politiarbeid. Politidirektoratet har også laget en utredning «Politiet mot 2020 – Bemannings- og kompetansebehov i politiet». Med budsjettforslaget for 2009 følges anbefalingene i rapporten om å øke opptaket til Politihøgskolen til 552 studenter. Så vi gjør en rekke ting, men det er alltid et viktig arbeid å sørge for at ressursene brukes på en god måte, og at økningen i ressursene kommer folk til gode.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Investeringene i et nytt nødnett er jo et av de virkelig store grepene Regjeringen gjør for å bedre alle de operative mannskapenes mulighet til å utføre sine oppgaver på en best mulig måte. Det er en enorm investering, egentlig, som samfunnet nå er i gang med. Det er ikke korrekt slik som spørsmålsstilleren formulerer det, at evalueringen kun skal se på tekniske løsninger. Evalueringen tar utgangspunkt i og følger opp det regjering og storting tidligere har bestemt i denne saken. Det betyr at både tekniske og funksjonelle sider av nødnettet vil bli evaluert før vi eventuelt går videre. I henhold til opprinnelig framdriftsplan i St.prp. nr. 30 for 2006–2007 og Innst. S. nr. 104 for 2006–2007 skulle Nødnett bygges ut i løpet av 2007, og etatene begynne å ta det i bruk i 2008. Evalueringen skulle gi tilstrekkelig grunnlag for å vurdere videre utbygging etter trinn 1 i forbindelse med budsjettet for 2009. Under planleggings- og utbyggingsarbeidet har leverandøren Nokia Siemens Networks AS i flere runder avdekket at sentrale aktiviteter i deres leveranse vil ta mer tid enn forventet. Innføring av nødnett i brannvesenet, helsevesenet og politiet er forsinket som følge av leverandørens forsinkelse. Justis- og politidepartementet vil komme tilbake til framdriften og konsekvensene av forsinkelsene i revidert nasjonalbudsjett for 2009, så Stortinget skal få seg dette forelagt på en ordentlig måte. Innholdet i evalueringen er gitt i St.prp. nr. 30 for 2006–2007 og i innstillingen til denne. Ingen av de involverte direktoratene står fritt til å overprøve Stortingets beslutning. Det er Stortingets føringer som vi følger opp i denne saken. Arbeidet med evalueringen av første utbyggingsområde er igangsatt med sikte på å fremme saken for Stortinget uten unødige forsinkelser. Test og evaluering gjennomføres så snart det er praktisk mulig, dels tidlig i driftsperioden, dels etter at første utbyggingstrinn er ferdig. Tiltakene gjennomføres slik at det tas hensyn til effektiv prosjektgjennomføring og som et ledd i en prosess som muliggjør rask realisering av et landsdekkende nett uten fordyrende opphold. Dette er et nett vi trenger. De operative styrkene våre trenger det, og det vil være en voldsom forbedring i forhold til framtidig arbeid. Så dette er et prosjekt som Regjeringen er veldig opptatt av at skal bli av god kvalitet, ha god pris og være til god nytte.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg kan forstå frustrasjonen hos dem som skal bruke dette nettet, og som opplever forsinkelser. Det er jo for disse brukerne at dette nettet bygges. Så det å lytte til involverte parter er viktig for departementet. Stortinget gav veldig klare føringer for hva som skal evalueres, og evalueringsarbeidet vil utgjøre en kombinasjon av målinger, av interne vurderinger av prosjektet og i nødetatene og eksterne vurderinger. Dette er planlagt sammen med berørte etater og direktorater. Det vi skal vurdere og evaluere, er nytte og bruk av nødnettet for å sikre operativ nytteverdi for nødetatene og tilstrekkelig nytteverdi av nødnettet for samfunnet. Det er kontraktfestet og testet for å sikre av leveransene er i tråd med kontraktfestede krav. Det er økonomiske analyser for å sikre kontroll med kostnadsutviklingen i prosjektet. Det er prosjektgjennomføring som evalueres for å sikre en hensiktsmessig utbygging og innføring fra leverandørens, statens og nødetatenes side. Og det er en vurdering av om teknologivalg og tekniske løsninger tilfredsstiller behovet, og om det er behov for å gjøre tilpasninger. Så det er et sett av kriterier som Stortinget har vedtatt, og som vi selvsagt følger opp i vårt arbeid.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det jeg kan garantere, er at vi i revidert nasjonalbudsjett vil komme tilbake til Stortinget med en god orientering. Det har blitt forsinkelser. Det skyldes ikke statens forhold, det skyldes leverandørens forhold. Vi har en kontrakt med leverandøren. Det sikrer oss f.eks. i forhold til pris. Men framdriften har vært et problem. Når leverandøren har levert første byggetrinn av nødnettet i tråd med kontrakten, vil det bli gjennomført en evaluering. Så skal vi raskest mulig ta en beslutning for trinn 2. Det er viktig for oss at vi får et fullverdig nødnett som sikrer samfunnet, etatene og publikum den nødvendige tryggheten for at nødnettet kan legge til rette for at man kan løse sine oppgaver overfor publikum på en tilfredsstillende måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Regjeringa er opptatt av å legge til rette for de små og mellomstore bedriftene i Norge, sjølsagt fordi de utgjør mange arbeidsplasser og utgjør en stor og betydningsfull del av økonomien vår også. La meg først påpeke at et «Norskregistrert utenlandsk foretak», såkalt NUF, er en lovlig måte å registrere et utenlandsk foretak i Norge på, og det store flertallet av disse bedriftene driver virksomheten fullt ut lovlig, slik jeg er blitt kjent med det. Regjeringa er imidlertid i gang med å undersøke bruken av NUF nærmere for å vurdere de problemstillinger som denne måten å organisere virksomheten på, kan reise. Stortingets justiskomité har anmodet Regjeringa om å utrede hvilke problemer som oppstår som en følge av at selskaper velger NUF som selskapsform, hvilke krav som bør stilles til slike selskaper for eventuelt å demme opp for slike problemer, og hva som er årsaken til at bruken av denne selskapsformen faktisk øker. Justisdepartementet, Nærings- og handelsdepartementet, Arbeids- og inkluderingsdepartementet og Finansdepartementet har etablert en interdepartemental arbeidsgruppe som jobber med disse problemstillingene, der dette spørsmålet sjølsagt er reist. Representanten viser til at NUF gir mulighet for å slippe krav til 100 000 kr i aksjekapital. Per i dag foreligger det ingen planer om å senke dette kravet. Justisdepartementet følger imidlertid med på utviklinga i Europa på dette området, og har spørsmålet til observasjon, som det heter. I forbindelse med pågående arbeid med EUs tiltakspakke for små og mellomstore bedrifter, «Small Business Act», arbeider EU som kjent med et forslag om å innføre en ny europeisk selskapsform, SPE. Norge blir gjennom EØS-avtalen direkte berørt av dette, og Justisdepartementet følger derfor dette arbeidet. Kravet til aksjekapital for SPE er ikke avklart. Dersom denne europeiske selskapsformen blir innført i Norge, vil SPE bli en norsk selskapsform, på linje med et aksjeselskap. Nærings- og handelsdepartementet er for øvrig i gang med å utarbeide en strategi for små og mellomstore bedrifter. I den forbindelse oppretter vi som kjent også et strategisk råd, slik at bedriftene sjøl får mulighet til å gi råd og innspill, noe jeg anser for å være meget verdifullt. Regjeringa er opptatt av å bedre vilkårene for små og mellomstore bedrifter i Norge og legge til rette for arbeidsplasser og verdiskaping. Vi utreder nå som kjent problematikken rundt NUF i Norge, vi følger med på arbeidet med en ny, europeisk selskapsform, og vi er i gang med å utarbeide en overordnet næringspolitisk strategi for små og mellomstore bedrifter.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg vil ikke avvise det. Jeg er også helt enig med representanten Hansen i at det er et mål å sørge for at skjemaveldet går ned. For vi vet, og det opplever jeg at vi er helt enige om, at bedrifter må bruke tid på det de skal bruke tida si på primært: produsere, skape verdier og selge det de produserer. Det betyr at vi har en meget aktiv politikk for å få vekk de skjemaene vi ikke trenger å ha, men representanten, som har hatt medrepresentanter i regjering i mange år, er også kjent med at det ikke er gjort over natta, og det er mange som skal være med i et slikt arbeid. Vi er sjølsagt veldig opptatt av alltid – og særlig nå – å legge til rette for å skape ny virksomhet. For til tross for at vi er i en meget alvorlig og krevende situasjon, er det også noen muligheter i det. Da er det sjølsagt viktig at vi greier både å etablere nye arbeidsplasser gjennom at noen starter egne bedrifter, og videreutvikle nye arbeidsplasser i eksisterende bedrifter. Vi setter alt inn på å få det til.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det er i hvert fall én målestokk, og jeg er glad for at representanten Hansen sier at det går i riktig retning, for det gjør det. – Og hvis han ikke hadde sagt det, så burde han ha sagt det! Men, for å være helt alvorlig, så mener jeg det vi sier i den pressemeldinga – at det går i riktig retning når en bruker færre årsverk på dette. Men vi er sjølsagt ikke fornøyd med det. Jeg mener f.eks. at et viktig redskap som Altinn, som jeg opplever at også representanten Hansen er opptatt av, er kjempeviktig å få viderutviklet. Derfor har vi inngått nye kontrakter med dem for å gjøre det til et mer egnet sted for næringslivet å bruke. Så det opplever jeg at vi er helt enige om. Der er vi heller ikke i mål, men jeg er veldig opptatt av at vi skal bruke minst mulig tid på papirer, og særlig nå. Vi er nødt til at næringslivet er med på å bruke mindre tid både på å fylle ut skjemaer og på å lese skjemaer. Derfor gjør vi det vi kan for å få det til, men det er dessverre slik at det er ikke gjort på én dag eller noen måneder. Men representanten skal være trygg på at dette bruker vi mye tid på.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-10-21:
På vegne av representantene Per Sandberg, Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik og meg selv har jeg gleden av å framsette representantforslag om eventuell implementering av direktiv 2006/24/EF(«datalagringsdirektivet») i norsk lov. («datalagringsdirektivet»)
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-10-21:
På vegne av Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme et representantforslag om å innføre en fleksibel foreldrepermisjon.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-10-21:
Venstre har stått sammen med Regjeringa om at åpenhet veier tungt når prinsippene om personvern og åpenhet møtes. Vi var også med på den siste utvidelsen, men vi syns at utvidelsen er i ferd med å gi seg veldig mange rare utslag, som gjør oss veldig i tvil. I dag morges sendte f.eks. TV 2 ut en SMS til folk om at det bare var å søke på hva statsministeren tjente – søket koster 3 kr på egen mobil. Vi i Venstre er kritiske til at man kan lage forretningsmodeller på grunnlag av elektronisk informasjon av denne typen. Kanskje har åpenhetsprinsippet kommet helt ut av proporsjoner. Spørsmålet mitt til statsministeren er om han er enig med oss i at vi bør finne noen fornuftige avgrensninger framover som både ivaretar personvernet, og som begrenser noen av de kommersielle interessene knyttet til dette, før dette kommer helt ut av proporsjoner.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-10-21:
Venstre fikk til, sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti, et klimaforlik med Regjeringa. Regjeringa har fått mange priser og utmerkelser internasjonalt for sin klimainnsats. Det er vi kjempeglade for, forresten. Men alt det man har fått premie for, er konkrete forslag som vi faktisk la inn, og som Regjeringa kjempa imot. Etter klimaforliket har vi sett at CO2-utslippene bare øker videre i Norge. Sjøl om miljøvernministeren fortsatt går med strikkejakke så det skal være plass til og lett å henge på medaljene, er det klart at hvis han skal få på flere, må de utslippene faktisk synke. Om vi skal ha som mål at København skal være mye bedre enn Kyoto, må vi også klare å få dem ned. Den 11. august – i valgkampen – inviterte Erik Solheim Venstre og flere andre partier til et nytt klimaforlik etter valget, før København. Den 27. august avlyste statsministeren det i Dagsavisen med begrepet «helt urealistisk». Hvorfor mener statsministeren at det er så farlig og så urealistisk å se på om vi kan få til et nytt klimaforlik før København, med en enda mer offensiv miljøpolitikk å gå inn i forhandlingene med?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-10-21:
Jeg håper at det statsministeren sa, ikke var en karakteristikk av egen miljøvernminister – at han drev miljøpolitikk etter innfallsmetoden. Dette oppfatter jeg som en seriøs invitasjon fra en statsråd til andre opposisjonspartier til å være med og utvide horisonten. Statsministeren sa i trontaledebatten: «Det er i dag 56 dager igjen til sluttforhandlingene om en ny internasjonal klimaavtale i København. Vi skal bruke denne tiden til å gjøre alt vi kan for å bidra til en sterk og forpliktende avtale.» I dag er det 47 dager igjen til København. Vi i Venstre er klare. Vi kan legge fram 30 nye sektormål, både i forhold til en kraftfull omlegging fra rød til grønn skatt og gjennomføring og satsing på kollektivtrafikk og jernbane – vi skal ikke bare gjøre alt gjennom flere kvotekjøp ute. Spørsmålet mitt til statsministeren er om han i det hele tatt vil sette seg ned og vurdere noen av de forslagene som vi andre har, i tråd med intensjonene han sjøl løftet i eget trontaledebattinnlegg.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-21:
I natt ble skattelistene igjen offentliggjort. I de fleste sammenhenger er dette bare moro. Folk ser litt på hverandre – vurderer hvem som er rikest, hvilken idrettskjendis som har tjent mest, osv. Men dette har en mye mer alvorlig side. Mange barn opplever mobbing som følge av at man i små lokalsamfunn kikker hverandre i kortene. Da går det selvfølgelig særlig hardt ut over dem som har foreldre med lav inntekt. Det har den senere tid også blitt avdekket at barn med fosterforeldre opplever å bli hengt ut på disse skattelistene – og dermed har blitt avslørt når det gjelder hvilken fortid de har. Det har blitt registrert at Finansdepartementet har antydet et mulig unntak fra denne offentliggjøringen, men det har ennå ikke skjedd noe. Det som avtegner seg som et større problem, er antallet identitetstyverier. Det har vært flere identitetstyverier hittil i år enn det var i hele fjor. Vi ser dessverre også – som følge av at denne informasjonen er offentlig tilgjengelig – en økning i organisert kriminalitet. Det burde bekymre statsministeren og Regjeringen, rett og slett fordi dette vil føre til langt mer alvorlig kriminalitet enn det ville ha gjort hvis skattelistene ikke var offentlig tilgjengelige. I valgkampen brukte statsråd Storberget, da han oppdaget at man kunne få tilgang til personopplysninger på nettjenesten MinFastlege, tre timer på å få denne tjenesten sperret. Mitt spørsmål til statsministeren er: Vil han bruke tre timer på å få forbud mot offentliggjøring av skattelistene, slik at man kan forhindre økende grad av alvorlig kriminalitet som følge av innsyn i folks skattepapirer?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-21:
Dette var ikke særlig oppløftende fra statsministerens side. Datatilsynet har ved en rekke anledninger selv vært svært kritiske til offentliggjøring av skattelistene. I tillegg gikk flertallet i Personvernkommisjonen tidligere i år inn for å begrense offentliggjøringen, av hensyn til personvernet. Når vi – på toppen av det hele – vet at hittil i år har 1 800 enkeltpersoner vært nødt til å få sperret sin identitet som følge av identitetstyveri, begynner dette å bli et alvorlig problem. Regjeringen sier ofte i festtaler at den er opptatt av å forebygge og bekjempe kriminalitet. Vel, det vil altså være et enkelt virkemiddel, særlig knyttet til organisert kriminalitet rettet mot enkeltpersoner, villainnbrudd og annen grov kriminalitet, hvis man tok grep i hvert fall for å begrense tilgangen til denne informasjonen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-21:
I forbindelse med trontaledebatten fremmet Fremskrittspartiet et forslag om å få en orientering i Stortinget om de norske posisjonene forut for København-møtet. Det forslaget ble omgjort til et oversendelsesforslag etter ønske fra regjeringspartiene. Det gav meg all grunn til å tro at Regjeringen ville imøtekomme dette. Etter hva jeg kan se, har det foreløpig ikke blitt meldt noen orientering til Stortinget. Jeg har bare lyst til å minne statsministeren på det og spørre om når vi kan forvente at denne orienteringen blir gitt, slik at Stortinget får anledning til å drøfte disse spørsmålene i god til før København-forhandlingene starter.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-21:
Glemte jeg det?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Når det gjelder skattelistene, er det i Norge lang og god tradisjon for at de er offentlige. Det har denne regjeringen ikke endret, vi har tvert imot videreført det. Så er det riktig at det har kommet noe kritikk når det gjelder problemer knyttet til f.eks. fosterbarn. Ifølge skattemyndighetene er derfor tidligere praksis blitt endret fra og med i høst. Opplysninger om barn som er 16 år eller yngre, er i høst fjernet fra skattelistene – i den utstrekning opplysningene kan røpe at foreldrene er blitt fratatt foreldreansvaret eller den daglige omsorgen for barna. Skattelistene som legges ut, vil dermed ikke kunne brukes til å identifisere fosterbarn. Opplysninger om personer uten fast bopel og opplysinger som kan røpe et klientforhold, er fjernet fra skattelistene. Det betyr at skattemyndighetene søker å ivareta ulike personvernhensyn. Det er også slik at bruken av skattelistene reguleres av personopplysningsloven, som er underlagt Datatilsynet. Derfor er det også Datatilsynet som har ansvaret når det gjelder å ta stilling til hva pressen kan bruke opplysningene til. Under stortingsbehandlingen i juni 2007 av lovendringen om offentliggjøring av skattelistene viste flertallet i finanskomiteen til uttalelser fra justiskomiteen under behandlingen av personopplysningsloven. Der dreide det seg først og fremst om Datatilsynet og om at man skulle sikre ytringsfriheten. Det er en linje Regjeringen fortsatt står på.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Som jeg prøvde å redegjøre for, er det altså begrensninger i informasjonen og bruken av den. Det er også innført ytterligere begrensninger, bl.a. for å sikre at opplysninger om barn i fosterhjem og andre barn ikke blir misbrukt. Det er også andre typer begrensninger. Da justiskomiteen og finanskomiteen håndterte dette i 2007, var man altså motstandere av mer omfattende begrensninger og av å avskaffe offentliggjøring av skattelistene, ikke minst ut fra ytringsfrihetshensyn, og man ønsket ikke å gå videre når det gjaldt å begrense pressens bruk av disse opplysningene. Det er Datatilsynet som løpende vurderer dette og håndhevingen av loven, og det er foretatt noen endringer i år.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg fastholder at det å være varsom med å legge begrensninger på pressens bruk av skattelister handler om ytringsfrihet. Det var i hvert fall den begrunnelsen finanskomiteen og justiskomiteen brukte da man ønsket å være varsom med begrensninger i pressens bruk av disse opplysningene. Det har derfor en ytringsfrihetsbegrunnelse, og det fastholder jeg. Så er det altså slik at det er begrensninger. Jeg viste bl.a. til dem som er innført når det gjelder barn. Hovedbegrunnelsen for offentliggjøring av skattelistene er at det bidrar til offentlighet, debatt og oppmerksomhet rundt skatt, skattemessige forhold og folks bidrag til fellesskapet. Jeg mener det er en styrke ved det norske demokratiet at vi har den type offentlig debatt, bl.a. basert på skattelistene. Jeg mener at det er forskjell på offentlighet rundt hva man betaler inn i skatt, og hva ulike mennesker mottar i trygd og ytelser.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg mener at vi skal ta personvern veldig alvorlig. Jeg mener at det er veldig viktig å bidra til personvern. Derfor har også Datatilsynet fått ansvaret for å forvalte lovverket når det gjelder personopplysningsloven. Den ligger altså under Datatilsynet. Derfor er det også innført begrensninger, og det er innført ytterligere begrensninger i år. Vi kan gjerne ha en løpende debatt om hvilke typer begrensninger vi bør ha. Men det at vi har offentliggjøring av skattelistene, er et gammelt prinsipp. Det bidrar til en offentlig debatt, og det er viktig ikke minst for mediene. De har vært opptatt av ytringsfrihetssider i forhold til ytterligere begrensninger fra myndighetenes side.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Det er riktig at flertallet på Stortinget gjennomførte endringer i 2007, for man var opptatt av åpenhet, men også av personvern, og man var opptatt av ytringsfrihet. Det er alltid grenseflater, det er alltid avveininger, og det har altså vært justeringer nå i det siste i tilknytning til barn. Jeg er åpen for å fortsette å diskutere, fortsette å gjøre vurderinger av hvordan de avveiningene best utformes, men hovedspørsmålet, om hvorvidt skattelistene skal være offentlig tilgjengelig, mener jeg er en viktig del av den offentlige debatt og åpenheten i samfunnet. Det at folk betaler 3 kr for å få vite hva min inntekt er, synes jeg er bekymringsfullt, for den opplysningen kan man få gratis!
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Det viktigste er at det offentlige må ta ansvaret for helsetilbudet, omsorgstilbudet, her i landet. Det har det offentlige gjort, og det er også grunnen til at vi øker bevilgningene betydelig både når det gjelder sykehus, spesialisthelsetjenesten, og når det også gjelder annen type omsorgs-/helsetilbud, bl.a. i kommunene. Det er det offentliges ansvar. Det skal det være, og det er vi helt tydelige på. Så har vi i lang tid hatt et samarbeid med private. Når vi bruker ordet «private», tror jeg vi i den offentlige debatt ofte har – hva skal vi si – en litt upresis ordbruk, for de private er jo dels de ikke-kommersielle private, de har et veldig stort innslag. For eksempel er det slik at innenfor den spesialiserte rusbehandlingen er 60 pst. av døgnkapasiteten privat. Det er altså en stor andel private. Så har vi ikke-kommersielle sykehus som Diakonhjemmet og andre private. Men så har vi også noen kommersielle, og de utgjorde under den forrige regjeringen omtrent 50 000 opphold. Så gikk det ned til 33 000 i 2007, og nå er det oppe i i overkant av 40 000 igjen. Det er selvfølgelig en nedgang og så en oppgang igjen. Men det er i forhold til om lag 1 million behandlinger ved offentlige sykehus. Når jeg sier det, er det fordi den store kapasiteten er i de offentlige sykehusene. De private kommersielle sykehusene er et supplement. Det er et nyttig supplement. Vi skal bruke det supplementet, vi bruker det bl.a. i det programmet som heter «Raskere tilbake», der vi forsøker å bidra til å få ned sykefraværet. Men vi kommer ikke unna at hovedansvaret, hovedtyngden, må være i det offentlige, og det er det vi uttrykker i Soria Moria-erklæringen. Det kan bidra til effektivisering å ha private – derfor har vi noen private – men det kan også bidra til det motsatte, fordi vi vet at det er et krevende forhold når vi har en pasient og en offentlig institusjon som betaler, som er en kommersiell tilbyder av tjenestene. Det er grunnen til at bl.a. det amerikanske helsevesen er så ekstremt dyrt; en har altså ikke et vanlig marked, men en har en person som betaler i et marked som andre deltar i.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg tror at en absolutt forutsetning for at vi bruker pengene fornuftig i offentlig sektor, er at vi følger spillereglene for bruk av penger i offentlig sektor. Stortinget og ikke minst Høyre har vært en pådriver for en klar ansvarsfordeling. Stortinget bevilger penger, fastsetter noen overordnede retningslinjer, og så er det helseforetakene som disponerer de pengene. Hvis vi ender opp i en situasjon der Stortinget går inn og bestemmer over enkelttilbud, enkeltinstitusjoner, er jeg helt sikker på at vi bidrar til et mindre effektivt helsevesen. Derfor har jeg ikke mulighet til å gå inn og mene noe om enkeltinstitusjoner. Det jeg har mulighet til å si, er at vi øker rammene, at helseforetakene disponerer dem innenfor de rammene, og at vi bruker dem i økende grad til opphold i private institusjoner. Det har altså økt fra 33 000 til i overkant av 42 000, som er anslaget for i år. Det er en viktig økning, og det er ulike institusjoner, private tilbud, som der kommer fram. Men i forhold til rundt 1 million på offentlige sykehus vil det alltid være et begrenset supplement. Derfor tror jeg det ikke bidrar til effektivisering at vi tar enkeltinstitusjoner i Stortinget.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg mener at det er veldig viktig i helsepolitikken – der vi bruker over 100 milliarder kr, der vi har 100 000 ansatte i helsevesenet – at vi prøver å ha ryddighet i hvordan vi styrer helsevesenet. Jeg er helt sikker på at det går veldig galt med helsevesenet dersom vi i denne sal skal peke på enkeltinstitusjoner og enkeltgrupper, og gjøre det til det som avgjør hvilke grupper som får, og hvilke institusjoner som får avtaler eller bevilgninger. Det er en politikk som faktisk vil svekke det samlede helsetilbudet. Dermed har jeg ikke sagt ja eller nei til den konkrete institusjonen, fordi det simpelthen ikke ligger på mitt bord nå eller er en sak som jeg mener skal behandles her i Stortinget. Men det er ganske viktig for oss at vi er prinsipielle, og det er ganske bekymringsfullt at Høyre er så uprinsipielle, at de prøver å gjøre en veldig viktig debatt om hvordan vi får til et bedre og mer velorganisert helsevesen, til en diskusjon om en ønsker enkeltinstitusjoner inn i stortingssalen. Det var noe av det man ønsket å komme bort fra med den nye helsereformen, som ikke minst Høyre var en pådriver for. Derfor mener jeg det er feil med den tilnærmingen Høyre har.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Det som står i Soria Moria, er at vi er opptatt av å utnytte den ledige kapasiteten som finnes i det offentlige helsevesenet, først. Der er det en del ledig kapasitet, og vi har bidratt til å øke utnyttingen av den. Det er også grunnen til at vi nå behandler flere pasienter enn noen gang. Vi har økt bevilgningene til pasientbehandling, vi behandler flere ved norske sykehus, og aldri har det vært ansatt flere leger, sykepleiere eller mer helsepersonell ved norsk sykehus. Når det gjelder ventetiden, er det å si at to tredjedeler av de som henvender seg til norske sykehus, har krav på øyeblikkelig hjelp og blir lagt inn øyeblikkelig. Det er så en tredjedel som må vente noe, og de aller, aller fleste av dem får behandling innenfor de oppsatte frister. Så er det en liten andel av dem som venter enda lenger, derfor øker vi innsatsen for å gjøre noe med det. Men den viktigste måten å gjøre noe med dette på er å gjennomføre den samhandlingsreformen Regjeringen nå jobber med. Problemene i sykehusene løses ikke først og fremst i sykehusene. De løses utenfor sykehusene ved at færre skrives inn på sykehus, og ved at flere kan skrives ut av sykehus. Norge ligger nesten på verdenstoppen i utgifter til helsevesenet, men vi har ikke det beste helsevesenet. Det er problemet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg mener det er et politisk spørsmål om vi skal bruke private på en god måte, slik representanten tar opp. Det har Stortinget sagt ja til, men vi har sagt ja til nettopp å gjøre det på en god måte. En god måte er å sette opp retningslinjer, gi bevilgninger, og så er det helseforetakene som samarbeider med de ulike institusjonene. Vi har jevnlig oppslag om enkeltinstitusjoner som ikke har forlenget kontrakt, man har valgt en annen. Hvis man ønsker bruk av private som et supplement, må man også akseptere at man noen ganger velger den institusjonen, andre ganger velger en annen institusjon – basert på vurdering av enten kvalitet eller pris. Men de vurderingene skal fagkompetansen i helseforetakene gjøre og ikke politikere, for da får vi ikke en god bruk av private. Det er grunnen til at vi må følge de spillereglene som Stortinget har satt opp for god bruk av private. Jeg er for å bruke private, men for at de skal brukes på en god måte. Da kan ikke vi sitte og ta stilling til enkeltinstitusjoner og vurdere de ulike institusjonenes kvalitet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
En vanlig definisjon er at de ideelle ikke tar ut utbytte – det er ikke eiere som har forretningsmessige inntekter knyttet til virksomheten, mens kommersielle private institusjoner gjør det. Men ofte bruker vi litt upresist fellesbetegnelsen «privat» om begge former for private virksomheter – ikke-kommersielle og kommersielle. Når det gjelder bruk av private, enten det er kommersielle eller ikke-kommersielle, mener jeg hele poenget er at de er et viktig supplement. Vi bruker dem i barnehagen, vi bruker dem i rusomsorgen, 60 pst. av tilbudet er privat, og vi bruker dem også innenfor spesialisthelsetjenesten, altså rundt 40 000 opphold. Det er et viktig supplement. Det jeg er opptatt av, er nettopp at vi er prinsipielle, at vi forsøker å være ryddige, og at det er fagmyndighetene som vurderer hva som er de riktige faglige tilbudene, vurderer kvaliteten på de ulike tilbudene og vurderer kostnadene. Det er en faglig vurdering som skal gjøres innenfor de retningslinjer Stortinget har vedtatt. Det er ikke Stortinget eller Regjeringen som skal gå inn i enkeltinstitusjoner. Det har i hvert fall Stortinget vedtatt at de ikke skal, og da bør Stortinget og Regjeringen holde seg til det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
For det første mener jeg det spørsmålet representanten Høybråten tar opp, er et veldig viktig spørsmål. For det andre mener jeg at når det gjelder utviklingen, er den – hva skal jeg si – nyansert, det er noe som går bra, og noe som går dårlig. Det som går bra i Norge, er at vi holder veldig høy sysselsetting. Sysselsettingen har økt med over 200 000 de siste fire årene, det aller meste i private virksomheter. Vi holder lav ledighet, og uføreandelen – andelen av befolkningen som er på uføretrygd – er stabil. Det at vi har høy sysselsetting, lav ledighet og stabil uføreandel, er i hvert fall bedre enn det er i veldig mange andre land og bedre enn det var i tidligere perioder i Norge. Det som ikke går bra, er sykefraværet, og selvfølgelig ønsker vi å ha uføreandelen ned. Vi sliter også med kapasitet og gjennomføring i selve Nav-systemet. Så det er gode og dårlige utviklingstrekk. Det er riktig at vi må gjøre ting på kort sikt. For eksempel må vi gjennomføre dialogen med partene i arbeidslivet om avtalen om inkluderende arbeidsliv, som utløper ved årsskiftet, og vi må trappe opp kvalifiseringsprogrammet, som er et av de viktigste svarene vi har, og et av de viktigste virkemidlene vi har i Nav-reformen – altså å gi langtidsmottakere av sosialhjelp et tilbud om opplæring, kvalifisering, for å komme seg ut av den situasjonen. Det gjør vi i budsjettet. Det er vi i gang med, og det kommer. Men så er det andre ting som nødvendigvis vil ta litt lengre tid, f.eks. gjennomgangen av uføretrygdordningen som vi har varslet vil komme i egen sak i 2010. Jeg vil også tro at mye av det vi skal gjøre rundt inkluderende arbeidsliv, er også tiltak som vil ta lengre tid. Vi må gjøre noe raskt, og noe har et lengre tidsperspektiv – begge deler er viktig. I det arbeidet vil vi selvsagt ha veldig nær kontakt med partene i arbeidslivet, fordi mye av det vi skal gjøre der, er avhengig av at vi får til en god dialog med partene i arbeidslivet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Vi har en statsråd som er fullt ut ansvarlig for Arbeidsdepartementet, og det er Rigmor Aasrud. Hun har absolutt fokus på og full innsats i de sakene. Hun kommer til å jobbe tett opp mot meg og Statsministerens kontor, for det er helt riktig at det nå i høst er én viktig oppgave, og det er dialogen rundt avtalen om inkluderende arbeidsliv. Uansett ville vi fått en ny arbeidsminister i høst, enten fordi vi hadde fått en ny regjering, eller som resultat av at vi fikk ny stortingspresident. Nå har vi en som er ansvarlig. Hun følger opp det arbeidet, og hun er veldig opptatt av at hun sammen med resten av Regjeringen skal jobbe med partene når det gjelder avtalen om inkluderende arbeidsliv. Det jeg er opptatt av, er at vi gjør ting på kort sikt, vi trapper opp kvalifiseringsprogrammet som er vårt viktigste virkemiddel for å bidra til at folk ikke blir gående som langtidsmottakere av sosialhjelp, men så gjør vi også ting på lengre sikt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
For det første har vi iverksatt en del målrettede tiltak. Det vi også gjør, er å trappe opp arbeidsmarkedstiltakene. Den saken ligger nå i budsjettet, som ligger i Stortinget. Det vi vil gjøre på dette området, er det redegjort for omfattende og grundig i statsbudsjettet, også når det gjelder innretningen av opptrappingen av arbeidsmarkedstiltakene. Det er de forslagene Regjeringen har. Sett i forhold til arbeidsløsheten er det en betydelig innsats og en tiltaksintensitet som jeg mener i hvert fall ikke er lavere enn det vi har hatt i lange perioder tidligere – jeg tror faktisk den er noe høyere – på tross av økt ledighet. Både det vi gjør på arbeidsmarkedstiltakene, og det vi gjør generelt sett for å holde lav ledighet, er viktig for denne gruppen, for jo lavere ledighet vi har generelt, jo lettere er det å hjelpe dem som har sammensatte behov, inn i arbeidslivet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg er opptatt av at Regjeringen er ryddig. Vi har nå jobbet med hva vi skal gjøre i 2010. Det har vi faktisk jobbet med en god stund, og det la vi fram i statsbudsjettet for 2010. Der er det mange nye tiltak og forsterkning av en del gamle tiltak. Vi øker bevilgningen til Nav med 230 mill. kr. Vi varslet at vi fra og med 1. mars 2010 skal innføre de nye arbeidsavklaringspengene og en rett til egen arbeidsevnevurdering. Det er et nytt tiltak som kommer på plass fra og med 1. mars. I tillegg varsler vi at vi kommer til å øke antall personer som går på kvalifiseringsprogram, for det er et vellykket og godt program. Vi forsterker innsatsen der. Når det gjelder saksbehandlingstiden i Nav, har den altså gått ned, og når det gjelder de restansene vi hadde på arbeidsløshetstrygd, har man hatt god måloppnåelse siden april 2009. Det skjer mye, vi foreslår mye, og vi bevilger mer penger i budsjettet for 2010. Men så sier jeg at i tillegg til det vi allerede har varslet, og som ligger i Stortinget nå, varsler vi ytterligere tiltak i dialog med partene i arbeidslivet gjennom arbeidslivsavtalen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Den arbeidsevnevurderingen og innføringen av arbeidsavklaringspenger, som er to viktige tiltak for å bidra til at flere kommer i jobb, og at vi bygger broer inn i arbeidsmarkedet for dem som stenges ute, ble jo utsatt noen tid for å sørge for at Nav hadde bygd opp kapasitet. Nå sier Nav at det har de. Vi bevilger pengene i budsjettet, og derfor gjennomfører vi den reformen fra 1. mars. Man skal alltid være varsom med å garantere, men det er i hvert fall gjort grundige forberedelser og bevilget penger for at det skal kunne komme på plass. Det positive nå er jo at arbeidsledigheten er lavere enn vi opprinnelig anslo, at vi i hvert fall har unngått en vekst i andelen som er uføretrygdede. Det negative er det vi ser når det gjelder sykefravær, men vi ser at antall personer på sosialhjelp har gått ned. Så det er et blandet bilde, men urovekkende er det som går i gal retning. Når det gjelder total sysselsetting, er det altså en formidabel vekst, og det aller meste skjer i private bedrifter. Det er også et godt resultat som vi er stolte av.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Det er fordi jeg mener at det aller viktigste nå er å få på plass en avtale i København, og at alle krefter skal settes inn på det. Vi har et klimaforlik, og det er en fordel at vi prøver å følge opp og gjennomføre det. Med det klimaforliket har vi altså sagt at vi skal overoppfylle Kyoto-avtalen med 10 pst. Vi er det eneste landet i verden som sier at vi skal overoppfylle våre forpliktelser, og vi gjør det. Så har vi sagt at vi skal være beredt til å redusere utslippene tilsvarende 30 pst. av Norges utslipp innen 2020, og vi følger opp det. Vi har også sagt i Soria Moria at vi kan vurdere å øke den forpliktelsen dersom det kan bidra til en forpliktende avtale i København. Og det tredje vi sier, er at vi da skal redusere utslippene 100 pst. og være karbonnøytrale innen 2030. Det er klimaforliket, det følger vi opp, og det er viktige innspill til de internasjonale klimaforhandlingene. Så skal vi legge fram en ny klimamelding, og da kan vi vurdere, forsterke og utvikle nye klimavirkemidler. Men jeg tror – igjen – det er lurt at vi følger de spilleregler og den arbeidsplan som vi er blitt enige om bl.a. i klimaforliket, slik at det ikke er en innfallsmetode og tilfeldigheter som avgjør klimapolitikken. Det viktigste nå er København, og der er det viktig å få på plass tallfestede tak – forpliktelser når det gjelder utslipp både i rike og fattige land. Jeg er usikker på om vi lykkes med det, men det er helt avgjørende. For overhodet å være i nærheten av å lykkes med det, er nøkkelen at den rike verden må betale for utslippsreduksjonene i den fattige verden. Det skjer ikke noen store reduksjoner i verden dersom ikke land som Brasil, Kina og India gjennomfører reduksjoner, i hvert fall reduksjoner i veksten. Nesten all vekst i årene som kommer, kommer i disse landene. De mener at det er urimelig at de tar noen byrder for å rydde opp i et problem den rike verden har skapt, og derfor er Norges viktigste bidrag til å få på plass store reduksjoner i verdens utslipp av klimagasser de ordningene og mekanismene vi la på bordet når det gjelder finansiering av utslippskutt i den fattige verden, betalt av den rike verden. Det er nøkkelen. Der er Norge en pådriver, og det jobber vi for.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
For det første oppnevnte vi en statsråd i går som har ett ansvar, og det er å arbeide for at vi får på plass en klimaavtale i København. Hun har vært klimaforhandlingsleder, nå er hun statsråd med det samme ansvaret. Det styrker Norges bidrag til å få på plass en avtale i København. For det andre er det klart at når vi legger fram en ny klimamelding, skal vi gå gjennom sektormål og virkemidler. Vi fulgte opp alle de andre vi var enige om i budsjettet, og vi skal gå gjennom nye sektormål og virkemidler da. Da er helt sikkert innspillene fra Venstre nyttige og viktige å se på. Men jeg vil bare advare litt mot å tro at det som nå er avgjørende i København, er om vi legger fram 30 nye sektormål i Norge. Det er det overhodet ikke. Det å snakke foraktelig om kvotehandel mener jeg er veldig feil, fordi kvotehandel har to store fordeler. Det er det virkemidlet som gir de største reduksjonene. Derfor er det det viktigste virkemidlet i Europa, og det er det viktigste virkemidlet fra Obama i hans lov, nemlig at en setter et tak på utslippene – lovfester et tak for hvor store de totale utslippene skal være. Og det andre er at det er et viktig virkemiddel for å sørge for finansiering til den fattige verden. Så dette er jeg veldig for, det er veldig bra.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg er for mange virkemidler i klimapolitikken, enten det nå er satsing på Enova, jernbaneinvesteringer, forskning eller mange andre tiltak. De er jeg for alle sammen, og vi har fulgt dem opp slik klimaforliket la opp til. Men jeg vil likevel advare mot én ting, og det er å tro at jo flere virkemidler vi har, jo mer gjør vi. Det er en helt feil tilnærming. Det er faktisk slik at noen ganger er det veldig bra med ett sterkt virkemiddel. Igjen viser jeg til at Obama i USA, EU i EU, og Norge i Norge har det sterkeste virkemidlet av alle, nemlig lovfestet tak på utslipp, hvor en sier at det simpelthen ikke er lov å slippe ut mer enn x mill. tonn. Det er det vi nå gjør ved å få på plass kvotesystemet i Norge og Europa. Sektorer som før slapp ut 22 mill. tonn, får et tak på 15. Da går vi ned 7 mill. tonn. Det er veldig bra. Vi sørger for at bedriftene selv betaler for det, og at myndighetene slipper å ha lange, kompliserte prosesser om akkurat hvordan det skal skje. Jeg mener at det er litt for mye fokus på antall virkemidler og litt for lite fokus på hvor mye vi får til med de virkemidlene vi har.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Det er et veldig viktig spørsmål representanten Jensen nå tar opp, og det skal bli fulgt opp. Vi har jo alltid hatt måter å komme i dialog med Stortinget på før den type viktige internasjonale forhandlinger. Det mest vanlige har vært i den utvidede utenrikskomité. Det kan også tenkes andre måter å konsultere Stortinget på. Vi vil fortsatt ha kontakt med Stortinget om hva som er den beste måten å gjøre det på, men at vi skal ha drøftinger med Stortinget om de norske forhandlingsposisjonene, mener jeg er åpenbart, og Regjeringen skal følge opp det. Det er Stortinget tjent med, og det er vi tjent med. Så får vi komme tilbake til og bli enige om formen på det. I begrepet «klimaforlik» legger jeg noe mer enn det, men vi får sette oss ned og drøfte de norske posisjonene med Stortinget. Og nå har vi en miljøminister og en klimaminister, så nå har vi to stykker som kan ta seg av det, i tillegg til at jeg også skal være engasjert i spørsmålet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Jeg er for mange virkemidler – investering i jernbane, forskning, Enova og mange tiltak – men jeg er altså også tilhenger av kvoter, i likhet med mange andre som er opptatt av klimaspørsmål. Det er det virkemiddelet som gir de største reduksjonene, og som gir de sikreste reduksjonene, for en setter simpelthen et tak på tillatt utslipp, og det er ikke lov til å gå over det. Det er den ene store fordelen med kvoter. Den andre store fordelen med kvoter er at da er det forurenser som betaler. Og den tredje store fordelen med kvoter er at det kommer til å gjøre at norske bedrifter og andre lands bedrifter mobiliserer massivt for å utvikle miljøvennlig teknologi, for hvis de ikke gjør det, må de enten kjøpe kvoter – det koster dem mye penger – eller de kan selge kvoter hvis de reduserer utslippene. Uansett er det utrolig hva markedet får til bare en får beskjed om at det er dyrt å forurense og lønnsomt å rense. Så det er det viktige, at det nettopp mobiliserer hele det private næringslivet til å redusere utslippene, både i utlandet og i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-21:
Vi er i gang på Mongstad. Det er bevilget betydelige beløp, anleggsmaskinene er i gang der, og bevilgningene i budsjettet øker nå med halvannen milliard, totalt sett 3,5 milliarder kr, til utvikling av karbonfangst. Så der kommer pengene, der er vi i gang, og det satses. Det er bra, og det er viktig. Men hovedgrunnen til at det er viktig, er at jo at det kan utvikle teknologi. Karbonfangst er i dag en ikke god nok teknologi, og derfor tas den i bruk i altfor liten grad. Derfor ønsker vi å utvikle teknologien slik at flere kan ta den i bruk. Vi har ikke endret de planene vi har for framdrift. Vi satser det vi kan, og så får vi følge prosjektet og komme tilbake til Stortinget dersom det er nye opplysninger om framdriften.