Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2004-11-30:
Som saksordfører vil jeg først og fremst ta for meg noen av de synspunktene som en samlet forsvarskomite står bak, og som justiskomiteen har sluttet seg til. Dette er andre gang Stortinget blir invitert til å diskutere innholdet i en samfunnssikkerhetsmelding i denne stortingsperioden. Forrige melding ble behandlet for to år siden, og da både i justiskomiteen og i forsvarskomiteen samtidig. Jeg vil be presidentskapet vurdere å bruke opplegget med fellesbehandling igjen når neste samfunnssikkerhetsmelding skal behandles. Etter Kristelig Folkepartis oppfatning blir det mer i tråd med organiseringen, da det er Justisdepartementet som har samordningsansvar og skriver meldingen, mens det er forsvarskomiteen som har ansvar for saksordførerskap og behandling, og det tydeliggjør det sivil-militære samarbeidet og totalforsvarskonseptet. Denne gang har forsvarskomiteens innstilling vært til behandling i justiskomiteen før endelig avgivelse. Justiskomiteen har sluttet seg til innstillingen, men har en merknad som er en forbedring av innholdet i begrepet «det nye totalforsvarskonseptet»: «Komiteen vil presisere begrepet totalforsvar i lys av samfunnssikkerhets- og beredskapsarbeidet. Totalforsvaret omfatter utnyttelse av de militære og sivile ressurser for å opprettholde et organisert og funksjonsdyktig samfunn, beskytte befolkningen samt samfunnets verdier. Det militære forsvaret består av Forsvaret. Den sivile delen av totalforsvaret omfatter hele samfunnet med alle sine funksjoner som må fungere i krise og krig. Komiteen vil også presisere at de totale ressurser som er tilgjengelige for å håndtere en krig, også skal kunne brukes ved vanskelige, kriseliknende hendelser i fred.» Dette er essensen av og rammen rundt arbeidet for å oppnå samfunnssikkerhet og trygghet for innbyggerne. Komiteen mener det er viktig å ha felles innhold i begreper innenfor det nye totalforsvarskonseptet. Å ha felles forståelse av begreper innenfor det sivilmilitære samarbeidet vil sikre god kommunikasjon på alle forvaltningsnivå. Flertallet i komiteen foreslår at det lages en samfunnssikkerhetsperm som hjelpemiddel for å bli fortrolig med ord og uttrykk innen det nye totalforsvarskonseptet. Det vil ha betydning for planlegging og øvelser og ikke minst i krisesituasjoner der det kan være avgjørende at man «snakker samme språk». Arbeidet med denne innstillingen har vist at det er behov for nye rutiner for å ivareta justiskomiteens og forsvarskomiteens behov for å bli holdt à jour på området samfunnssikkerhet og beredskap, for å beholde en helhetstenkning på området. Innstillingen bærer nok også litt preg av at enkelte partier etterlyser tilbakemelding på saker som andre partier har funnet svarene på i de dokumenter Regjeringen har oversendt til Stortinget, fortrinnsvis St.meld. nr. 39 for 2003–2004. Høyre og Kristelig Folkeparti mener at Regjeringens tilbakemeldinger på sårbarhetsforebygging, antiterrortiltak, beredskap, krisehåndtering og flere andre temaer har vært tilfredsstillende. Tiltak og virkemidler for å oppnå samfunnssikkerhet er ikke ferdig én gang for alle. Det kreves evaluering, nytenking, utvikling og fleksibilitet. Det er viktig at alle departementene på en tydelig måte knytter aktuelle saker som fremmes for Stortinget, opp mot begrepene «samfunnssikkerhet» og «beredskap». Alle komiteene er involvert i arbeidet med samfunnssikkerhet og beredskap. Derfor er det behov for en større bevissthet om at «det her» er en del av totalforsvarskonseptet og arbeidet med samfunnssikkerhet. En aktiv holdning til gjennomføringen av de grunnleggende og bærende prinsippene ansvar, likhet og nærhet er helt avgjørende. Ansvarsprinsippet betyr at den som har et ansvar i en normalsituasjon, også har ansvaret i tilfelle ekstraordinære hendelser. Likhetsprinsippet betyr at en organisasjon man opererer med til daglig, skal være mest mulig lik den organisasjon man har under kriser. Nærhetsprinsippet betyr at kriser skal håndteres på lavest mulig nivå. Like viktig er helhetstenkning – se sammenhenger og konsekvenser på tvers av fagområder og nivåer. Det er også viktig å se felles utfordringer og nye muligheter for samordning av ressurser. Ett eksempel er en felles havarikommisjon for transportulykker innen sivil luftfart, jernbane, vei og sjøfart, som nå er til behandling i næringskomiteen. Som en videre oppfølging av det mener komiteen at et formelt samarbeid mellom tilsynene på de samme områdene vil kunne gi bedre effekt av arbeidet med oppfølging og forbedring av sikkerheten. Et annet eksempel komiteen peker på for helhetsløsninger og god ressursutnyttelse, er å vurdere om det er noe å hente på samarbeidsstrukturer innen kystberedskapen, f.eks. kystdirektorat, kystverk, sjøkartverk. Egentlig tar komiteen det for gitt at Regjeringen har en jevnlig vurdering av ulike samfunnssektorers behov for samordning innen sikkerhet og beredskap. Komiteen fant det likevel nyttig å gi aksept for at det må gjøres. Budsjettarbeidet er i innspurten her på Stortinget nå. I den sammenheng vil komiteen presisere at alle departementene må lage et eget kapittel, ev. et punkt, med tittelen «samfunnssikkerhet og beredskap» i de årlige budsjettproposisjoner, for å synliggjøre og oppsummere sitt arbeid med mål, tiltak, øvelser og prioriteringer. En samlet komite er innforstått med at det fortsatt arbeides med de sakene som ble presentert i St.meld. nr. 17 for 2001–2002, og de forslag som ble lagt inn i Innst. S. nr. 9 for 2002–2003 fra Stortinget. Det er også klart at denne meldingen har lagt særlig vekt på å beskrive det sivil-militære samarbeidet og utviklingen innen totalforsvaret. Det er en god gjennomgang av dette samarbeidet både i St.meld. nr. 39 for 2003–2004 fra Justis- og politidepartementet og i St.prp. nr. 42 for 2003–2004 fra Forsvarsdepartementet. Det viser også enigheten om oppgave- og ansvarsfordelingen, så det kan være svært nyttig både for dem som jobber i politiet, og for dem som jobber i Forsvaret, å lese hva storting og regjering mener. For Kristelig Folkeparti var det viktig at samordningsansvaret for samfunnets sivile sikkerhet ble lagt til Justis- og politidepartementet. Dette samordningsansvaret er nå tydeliggjort og styrket bl.a. ved etableringen av Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap og ved å gi Nasjonal sikkerhetsmyndighet faglig rapporteringslinje til Justis- og politidepartementet. Med bakgrunn i de målsettinger komiteene satte opp i Innst. S. nr. 9 for 2002–2003, har Regjeringen for perioden 2005–2008 satt opp følgende områder som de vil fokusere på: forebyggende virksomhet, herunder helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid sikring av nød- og beredskapsetatenes evne til å håndtere større hendelser, herunder terrorisme og bruk av masseødeleggelsesmidler målrettet og samordnet arbeid for å sikre samfunnets kritiske infrastruktur økt samarbeid, herunder planverk og øvelser mellom sivile og militære myndigheter styrking av etterretnings- og sikkerhetstjenestenes evne til å analysere, varsle og forebygge ulike former for terror i Norge helhetlig og samordnet krisehåndtering sentralt, regionalt og lokalt Komiteen har sluttet seg til disse prioriteringene og gitt noen merknader til de enkelte temaer. Videre har komiteen vært opptatt av konsekvensene av den raske utviklingen i samfunnet, deriblant privatisering og hva det vil ha å si for samfunnssikkerheten. Derfor er det positivt at det er nedsatt et utvalg for sikring av landets kritiske infrastruktur som skal vurdere og kartlegge virkemidler for å sikre rikets sikkerhet og vitale nasjonale interesser. Ulykkesstatistikk viser at det er de dagligdagse hendelsene som dominerer skadebildet. Det er derfor riktig å satse på samfunnets grunnberedskap for å håndtere de mest vanlige ulykker. Grunnberedskapen i samfunnet sikres best ved å legge til rette for at de enkelte borgere, virksomheter, sektorer og nødetatene kan forebygge og håndtere de dagligdagse og ekstraordinære hendelser. Likevel er det oftest terrorisme som får hovedfokus. Internasjonal terrorisme representerer en svært alvorlig global sikkerhetsutfordring, som kan berøre alle nasjoner og verdensdeler. Terrorister er uforutsigbare og velger ofte uventede mål og angrepsmetoder. Forebyggende virksomhet som etterretning er i den sammenheng viktig for å verne om innbyggernes sikkerhet. Tilstrekkelig med ressurser til etterretning og tett samarbeid mellom våre sikkerhetstjenester er viktig. Internasjonal terrorisme må bekjempes ved bruk av flere ulike virkemidler, hvorav sikkerhetspolitikken er ett virkemiddel. Terrorisme har utviklet seg til virksomhet som rammer samfunnets demokratiske verdier, økonomisk stabilitet, trygghet og sikkerhet. Terror er mer enn tradisjonell alvorlig kriminalitet og kan føre til kriser med sikkerhetspolitiske dimensjoner. Komiteen vil understreke viktigheten av et nært og fleksibelt samarbeid mellom politiet og Forsvaret i møte med terrorisme. Det vises til gjeldende instruks for Forsvarets bistand til politiet. I Norge skal terror i utgangspunktet håndteres av politiet med eventuell bistand fra Forsvaret. Internasjonalt samarbeid er viktig, og ved å bidra til fred og stabilitet internasjonalt gjennom konfliktforebygging, rettsoppgjør og freds- og forsoningsarbeid ivaretar vi også sikkerheten i egne nærområder.