Monica Mæland (Høyre), 2016-06-16:
Korrupsjon utgjør en trussel mot rettsstaten, demokratiet, menneskerettigheter og sosial rettferdighet. I tillegg hindrer korrupsjon økonomisk utvikling, og den virker konkurransevridende. Derfor er korrupsjon ulovlig, og derfor har staten som eier tydelige forventninger til selskapenes arbeid og tiltak mot korrupsjon, som vi følger opp. Som jeg ga uttrykk for i kontrollhøringen i saken den 27. mai, er det viktig å påpeke at det ikke er Telenor eller ansatte i Telenor som er anklaget for korrupsjon. Det er imidlertid alvorlig at korrupsjon er avdekket i VimpelCom, som er et selskap hvor Telenor har hatt et betydelig eierengasjement over tid. Saken har fått store konsekvenser for Telenor, og den har reist grunnleggende spørsmål om departementets rolle og om rammene for den statlige eierskapspolitikken. Forventningene knyttet til selskapenes arbeid for å forhindre korrupsjon i forbindelse med sin virksomhet er en viktig del av regjeringens eierskapspolitikk. Forventningene på dette området ble styrket i eierskapsmeldingen som ble lagt fram i juni 2014, og vedtatt av Stortinget i fjor. Så er det slik at ingen kan garantere at korrupsjon eller annen form for kriminalitet aldri vil kunne skje, men vi må gjøre det vi kan for å forhindre det. Mitt ansvar i denne saken har vært å forvalte statens eierskap i Telenor innenfor de rammene som Stortinget har satt for den statlige eierskapspolitikken. Det er rammer som det har vært tverrpolitisk enighet om, og som har ligget fast i lengre tid. Jeg har i flere runder gjort rede for departementets håndtering av denne saken. Som jeg har gitt uttrykk for tidligere, mener jeg at departementet har fulgt opp saken på en grundig måte og med det alvoret saken tilsier. VimpelCom-saken og korrupsjon har i min tid som statsråd vært tema i eierdialogen med Telenor i over 30 møter, i tillegg til skriftlige redegjørelser. Jeg er også glad for at et flertall i komiteen ikke synes å ha innsigelser til departementets håndtering. Denne saken ble fundamentalt endret da jeg i oktober 2015 mottok ny og vesentlig informasjon om Telenors rolle. Jeg mottok da informasjon om at bekymringer knyttet til VimpelCom og korrupsjon hadde vært behandlet på et høyt nivå i Telenors egen organisasjon tilbake i 2011. Dette er informasjon som styrelederen var blitt gjort kjent med på et tidligere tidspunkt, og før kontrollhøringen i januar 2015 og stortingsbehandlingen i juni samme år. Det er min vurdering at Telenors daværende styreleder burde formidlet til departementet at han satt på mer og vesentlig informasjon i saken på et tidligere tidspunkt. Dette var også bakgrunnen for at jeg ikke lenger kunne ha tillit til ham som styreleder i Telenor. Jeg registrerer også at Deloittes gjennomgang gir støtte for faktagrunnlaget knyttet til de vurderingene jeg da gjorde. Dette har vært en omfattende sak som har reist mange spørsmål av ulik karakter, også knyttet til den statlige eierskapspolitikken. Jeg registrerer også at saken har avstedkommet en prinsipiell debatt og uenighet i komiteens innstilling om dette. Dette knytter seg til de faktiske implikasjonene av de fastlagte rammene for det statlige eierskapet, både for staten som eier og også for kontroll- og konstitusjonskomiteens rolle. Dette er en viktig debatt, og det er en diskusjon som det ligger til Stortinget å ta. Som statsråd ligger det selvsagt ikke til meg å gå inn i en sånn debatt. La meg likevel helt generelt si: Det at det over tid har vært tverrpolitisk enighet om de grunnleggende rammene for det statlige eierskapet, og at disse har vært klart kommunisert og har ligget fast over tid, har vært avgjørende for at det norske statlige eierskapet har vært så vellykket som det faktisk har. Det har bidratt til en god utvikling i selskapene og for de ansatte, det har også bidratt til god verdiskaping til eierne, herunder for staten, og det har bidratt til tillit til det norske kapitalmarkedet. La meg også kort få kommentere et annet forhold i innstillingen, og det knytter seg til at et flertall i komiteen peker på at denne saken har avdekket at staten som eier må vurdere om tillit er et tilstrekkelig virkemiddel i den statlige eierskapsoppfølgingen eller om andre virkemidler må vurderes. Tillit er på ingen måte tilstrekkelig. Staten utøver sitt eierskap ved bl.a. å ta formelt stilling til saker på generalforsamlingen og vurdere oppfølgingen av statens forventninger ut fra selskapenes rapportering til markedet. Men tillit er også helt nødvendig. Fra mitt perspektiv som statsråd og som ansvarlig for utøvelsen av en betydelig del av det statlige eierskapet vil jeg understreke at vi er avhengige av et grunnleggende tillitsforhold mellom en stor eier og et selskaps styreleder for å utøve både rollen som eier og som styreleder på en god måte. Vi er også avhengige av et slikt tillitsbasert forhold for å ha en god eierdialog. Slik er det, og slik må det være. Det er også derfor det får alvorlige konsekvenser når dette tillitsforholdet blir borte, slik det skjedde i denne saken. La meg avslutningsvis få vise til at dette har vært en omfattende og krevende sak, som også har fått betydelige konsekvenser for Telenor. Det er viktig at selskapet lærer av denne vanskelige saken. La meg også gjenta det jeg sa i kontrollhøringen: Det er viktig at vi alle nå bidrar til at det skapes ro rundt selskapet, først og fremst av hensyn til de ansatte, men også slik at selskapets styre og ledelse framover kan fokusere på å gjenreise tilliten til selskapet og iverksette tiltak for at selskapet framover ikke skal komme opp i denne typen saker.