trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-25:
Mitt spørsmål er: «Det har vært mye diskusjon rundt en eventuell nedleggelse av Aker sykehus. En av problemstillingene har vært hvordan Ahus skal greie å ta i mot pasientene fra Groruddalen samtidig som sykehuset allerede før den planlagte overføringen har slitt mye med overfylte avdelinger og korridorpasienter. Kan statsråden garantere at en eventuell overflytting av pasientene i Groruddalen fra Aker til Ahus er dimensjonert riktig, slik at sykehuset er i stand til å ta imot veksten av pasienter?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-25:
Jeg takker for svaret. Min bekymring handler ikke om byggene på Aker. Venstres nostalgi er ikke knyttet til selve bygningsmassen på Aker. Venstres bekymring er befolkningen i Groruddalen. Den folkekampanjen som har begynt nå, tror jeg først og fremst baserer seg på et engasjement for at man skal være sikker på at man har et godt helsetilbud, og ikke for selve bygningsmassen på Aker. Så mitt spørsmål til statsråden blir om Groruddalens befolkning kan være sikker på at de ikke blir overført til et sykehus som ikke er i stand til å motta dem på det tidspunktet, og om statsråden kan forsikre Groruddalens befolkning om at de ikke vil bli overført til et sykehus som ikke er i stand til å ta imot de utfordringene de bringer til torgs.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-11-25:
Jeg har lyst til å gå litt dypere her. Storbybefolkningen har noen utfordringer som er annerledes enn for andre deler av befolkningen. En av utfordringene er at vi har en mer flerkulturelt sammensatt pasientmasse. Storbyprosjektet orienterte oss om at de jobber med et eget prosjekt for å bygge opp kompetansen på Ahus på det området. Noe annet som er en viktig del av Oslos spesielle utfordringer, handler om rusproblematikk. Rusproblematikken i Oslo er spesiell. Det å forholde seg til rusproblemer som et helseproblem, betyr at du må se hele mennesket. Du må ha helhetlige tilbud. Med all respekt er ikke Ahus’ hovedfokus den type problematikk og den type rusproblematikk. Mitt spørsmål er om statsråden vil forsikre seg om at storbyproblematikken, spesielt ruskompetansen, kommer inn i et slikt nytt Ahus, som skal ha ansvar for en god del av Oslos befolkning?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-25:
I går var jeg på Sunnmøre og besøkte flere industribedrifter som hadde et oppsiktsvekkende lavt sykefravær, som et apropos til det som representanten Røe Isaksen tar opp, at det ofte er et betydelig lavere sykefravær i de private bedriftene. Når man spør hva grunnen er, er det rett og slett det felles ansvaret for resultatet og for at bedriften fortsetter å fungere. Nå har statsråden nettopp svart at det også finnes enkeltbedrifter i det offentlige som fungerer godt, som har gode resultater. Men er statsråden tilfreds med at dette kommer tilfeldig i det offentlige? Hva vil hun gjøre fra sin posisjon for at det blir satt i verk spesifikke tiltak der en kan ta lærdom av det som skjer i det private, nemlig at det er resultatansvar og ledelse som må forsterkes for å få disse resultatene?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-25:
Den meldingen leverandør- og skipsfartsindustrien på Møre sendte med meg til statsråden i går, var i kortversjon slik: Hvis krisen er over, er det på Aker Brygge. Her står vi til knes i den. Det har jo statsråden forsterket ved det han har sagt her. Da er det underlig at de avskrivningsreglene man innførte i februar, tok man vekk allerede i oktober. Når de så skal virke i 2010, er den ekstra avskrivningen som ville styrket finansieringen og forbedret egenkapitalen, borte. Det ligger også i dette budskapet. Når kommer statsråden til å innse at det var feil, og reparere på den konklusjonen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Spørsmålet går til barne- og likestillingsministeren. Alle unger har rett til en trygg oppvekst. I budsjettproposisjonen fra Barne- og likestillingsdepartementet dokumenteres det ettertrykkelig at situasjonen i barnevernet er alvorlig, og at barnevernet har store mangler i alle ledd. Fylkesnemndene har en gjennomsnittlig saksbehandlingstid på åtte uker, mens kravet er fire uker. 734 unger venter på å få et fosterhjem. Å vente på avklaring er vanskelig, særlig når det handler om det som er selve grunnlaget for trygghet i et lite barns liv: hvor du skal bo, og hvem du skal bo sammen med. Og som om ikke det var nok, er det 680 unger under barnevernstiltak som mangler tilsynsfører som altså skal ivareta rettssikkerheten deres. Det kommunale barnevernet er kraftig underdimensjonert. Det fører også til at forebyggende arbeid blir nedprioritert. I barnevernet går myndighetene i ytterste fall inn og overtar omsorgen fra foreldrene. Det er et stort ansvar. Da kan vi ikke ha noen lavere ambisjon enn et barnevern uten flaskehalser, og dermed full dekning i alle ledd. Situasjonen i barnevernet krever en statsråd med handlekraft og strategiske evner. Vi er nesten i mål med full barnehagedekning på grunn av klare politiske mål, tidsfrister og forpliktende planer – og der man bruker de nødvendige virkemidlene. Tiden er inne for en opptrappingsplan for full barnevernsdekning, slik at alle ledd kan gi et forsvarlig tilbud. Spørsmålet til statsråden blir derfor: Hvilken strategi har statsråden for å gi barnevernet det nødvendige løftet som trengs?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Jeg takker for svaret. Det siste som statsråden nevner, er ikke minst veldig viktig. Det er viktig å ha en bred tilnærming til hvordan vi skaper en trygg oppvekst, også for å forebygge at unger får de utfordringene som gjør at de trenger hjelp fra barnevernet. Statsråden viser til samarbeidet med KS, og til budsjettet, med 400 nye stillinger i det kommunale barnevernet. Kommunene har imidlertid store problemer med å prioritere dette. En gjennomgang som Kommunal Rapport har gjort, viser at kun én av tre rådmenn har foreslått nye stillinger i barnevernet neste år i sine kommuner. Spørsmålet til statsråden blir derfor: Ser statsråden at det er behov for nye grep, og at det er behov for en forpliktende opptrappingsplan for barnevernet for å lykkes med det løftet som trengs?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Jeg er glad for spørsmålet. Det henger også sammen med et forslag som er fremmet av Kristelig Folkeparti i Stortinget. Begrepet full barnevernsdekning kan vi jo diskutere, for det er et mål som er bevegelig. Men det at alle unger som er utsatt i sin oppvekst, skal få et tilbud fra barnevernet hvis den omsorgen de får hjemmefra, ikke er god nok, må være et selvsagt mål for enhver regjering, og er utvilsomt det for denne regjeringen. Vi er, som representanten vet, allerede i gang med arbeidet for å styrke førstelinjen, styrke det kommunale barnevernstilbudet. Det gjør vi bl.a. gjennom de 400 stillingene til kommunene som er varslet i budsjettproposisjonen, og vi er i dialog med KS for å sørge for at de pengene som der er bevilget, faktisk blir til stillinger som igjen kan avhjelpe det store presset som er på barnevernstjenesten i mange deler av landet. Vi er også i ferd med å opprette en sentral enhet for fylkesnemndene, nettopp med det mål for øye å få bedret kontrollen med saksbehandlingen i nemndene, å kunne bli mer fleksible f.eks. med hensyn til at nemndene flagger saker og på den måten kan utnytte ledig saksbehandlingskapasitet i andre fylkesnemnder. Så er det viktig å si at en grunn til at barnevernet er presset på ressurser, er at vi har sett en klar økning i antall bekymringsmeldinger, i antall saker som barnevernet skal behandle. Det tror jeg ikke er fordi det er flere barn som blir dårlig behandlet i vårt samfunn, men fordi barnevernets omdømme er vesentlig bedre enn før. Flere har tillit til barnevernet, flere ønsker å ha noe med barnevernet å gjøre. Det er en positiv utvikling, men det krever at vi også følger opp på ressurssiden, og det er Regjeringen i gang med.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Det er behov for flere grep i barnevernet. Det handler ikke bare om ressurser, selv om det er en viktig side, det handler også om struktur. Derfor er vi i gang med en evaluering av den forvaltningsreformen som ble gjennomført i 2004. Jeg ønsker å se på samhandlingen mellom kommunalt og statlig barnevern, jeg ønsker å se på balansen mellom private og offentlige institusjoner, og jeg ønsker å se på grep som kan få ned institusjonsbruken. Alt dette har som formål å skape et bedre barnevern for barn – og jeg tror at det er strukturgrep som kan tas. Men så er ressurser viktig, nettopp fordi vi ser at henvendelsene til barnevernet blir flere – en utvikling som vi har jobbet mye for å få til. De 400 stillingene har jeg tro på vil bli en realitet. Vi hadde et møte med KS i går. Vi har en dialog med dem. Utfordringen til kommunene er jo nå å vise at også prioriteringer som er gjort innenfor de frie midlene(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Siden 2005 har Regjeringen klart det som den forrige regjering ikke klarte, nemlig å sørge for at asylsøkerbarn under 15 år er blitt barnevernets ansvar – vi har også klart forbedret situasjonen for dem over 15 år. Jeg er rimelig sikker på to ting: Det ene er at mitt engasjement, og Kristelig Folkeparti og representanten Eriksens engasjement, for barn på flukt, for asylsøkerbarn, er akkurat like sterkt. Jeg brenner for dette. Så er jeg sikker på én ting til, og det er at hvis Kristelig Folkeparti hadde vært i regjering i dag, hadde politikken vært nøyaktig den samme som den denne regjeringen fører. Vi har ikke avlyst målet, men vi har sagt at vi skal gjennomføre det så fort det lar seg gjøre. Med de ankomsttallene vi i dag har for asylsøkere, og med den pressede ressurssituasjonen i barnevernet, som Kristelig Folkeparti nettopp selv har tatt opp, kan jeg ikke love at vi skal klare det i denne perioden. Det ville være uansvarlig, for det er kostnader som jeg ikke kan se det vil være mulig å få dekning for innenfor mitt budsjett. Men at vi skal klare dette så fort som mulig – at målet står(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Jeg synes det er spennende at Fremskrittspartiet tar opp dette spørsmålet, for den største barnevernsskandalen som har vært framme i det siste, har skjedd i det fremskrittspartistyrte Oslo. Der har det vist seg at det har vært både godkjenning og tilsyn av en institusjon som ikke burde blitt godkjent. Jeg har tatt kontakt med Oslo kommune og byråden for å få en forklaring på hvordan det har vært mulig. Det er sånn at i tilsyn skal barn høres. Jeg har også bedt fylkesmannen i Oslo og Akershus om en forklaring på hvorfor barnet åpenbart ikke har vært hørt i denne situasjonen. Så er det et stort paradoks at i nettopp dette firmaet, som altså blir kalt Velferd AS, så vi en utbyttebetaling av kommunale barnevernspenger til eier på 600 000 kr i fjor. Jeg har derfor satt i gang et arbeid for å få vurdert om utbyttebegrensning kan være en hensiktsmessig måte å få kontroll på at barnevernspenger kommer barn til gode og ikke forsvinner andre steder, sånn som vi har sett i denne saken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
President! Kjære representant. Jeg er veldig opptatt av å ta grep i barnevernet, for jeg tror fullt og fast at norsk barnevern kan bli enda bedre. Det betyr at vi skal se på dette i sin fulle bredde – se på samhandling mellom stat og kommune. Vi skal se på hvordan vi kan styrke ressursene i førstelinjen, vi skal se på hvordan vi kan få fylkesnemndene til å fungere bedre, og så skal vi se på de spørsmålene som jeg tror også er viktige for å få kontroll med økonomi og kvalitet, nemlig balansen mellom offentlige og private tilbud der det i dag er en svært stor andel private institusjoner. Vi skal se på reduksjonen av institusjonsbruken, som er et mål, og vi skal jobbe for et mer kunnskapsbasert barnevern. Men la meg bare si at jeg tar avstand fra begrepsbruken «krise» i barnevernet, for det skjer utrolig mye positivt i norsk barnevern, og deler av den anstrengte ressurssituasjonen skyldes langt flere henvendelser til barnevernet enn før – flere bekymringsmeldinger. Det er også et symptom på en positiv utvikling.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Det er gjort mye godt arbeid i Bufetat, og med hensyn til det som har utløst den siste runden med barnevernsdebatt, synes jeg det er grunn til å minne om at den institusjonen som var framme i forrige uke, var godkjent av Oslo kommune, og ikke av Bufetat. Når det er sagt, vil jeg gi uttrykk for at jeg tar Fafo-rapporten på alvor. Den kan ikke være det eneste grunnlaget for en sånn debatt, for det er en relativt begrenset undersøkelse, med 19 informanter, men jeg tar den alvorlig, og den skal være en del av grunnlaget for det arbeidet vi skal gjøre med evaluering. Så ser vi også at det er ganske stor forskjell på hva kommunene melder med tanke på hvor fornøyde de er med oppfølgingen fra statlig hold. Små kommuner er mer fornøyde enn store kommuner, f.eks. Jeg tror vi bare skal erkjenne at vi har problemer i forhold til samvirket mellom stat og kommune en del steder. Vi har mange fagteam rundt omkring som vi kan lære mye av, og som gjør dette veldig bra. Det er veldig mye god praksis som vi kan spre andre steder, men vi skal under evalueringen også se på om det er strukturelle grep som trengs å tas fra nå av.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Raymond Johansen har selv klart opp i hvordan hans uttalelser skulle forstås. Verken han eller Regjeringen har noe annet syn enn at den arbeidsinnvandring vi har hatt og kommer til å ha i Norge, er avgjørende for velferdsstaten og viktig for norsk økonomi. Vi kommer også i framtiden til å være avhengig av arbeidsinnvandrere for å løse viktige oppgaver i vårt samfunn. Folk som kommer hit for å jobbe på norske lønns- og avtalevilkår, er ikke bare velkomne hit, men vi har sterkt behov for dem. Jeg har i den sammenheng lyst til å peke på noe som etter mitt syn er veldig gledelig. I Statistisk Sentralbyrås årlige undersøkelse av holdninger knyttet til innvandring og inkludering, som ble lagt fram i går, er det nettopp veldig tydelig at den holdningen har sterkt fotfeste også i befolkningen. Tallene viser at sju av ti er helt eller nokså enig i at innvandrere flest gjør en nyttig innsats i norsk arbeidsliv. En marginal del av befolkningen er uenig i det. Svært mange anerkjenner også i den undersøkelsen det positive bidraget som bl.a. de mange polakkene gir til norsk økonomi. Så er vår utfordring å sørge for at vi har et arbeidsliv som ikke fører til at arbeidsinnvandring gir sosial dumping. Da er det avgjørende med et godt regulert arbeidsliv, med en sterk fagbevegelse og med maktforhold i arbeidslivet som gjør at fagforeninger og faglig tillitsvalgte arbeidstakere har makt. Det er jo det feltet der det vil være stor uenighet mellom Regjeringen og Høyre, fordi Høyre har ønsket å føre en politikk som ville svekke arbeidstakernes makt, og på den måten legge til rette for mer sosial dumping.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Dette er i grenselandet for hva som er mitt ansvar, opp mot andre departement. Det er vanskelig for meg å kommentere Høyre-forslaget på stående fot. Det har jeg ikke sett nærmere på. Det skal jeg gjerne gjøre. Jeg er sterkt opptatt av, og Regjeringen er sterkt opptatt av, å bedre tilgangen til norskopplæring og kunnskap om det norske samfunnet. Vi vet at det er det aller viktigste spørsmålet knyttet til om mennesker som kommer hit, blir godt kvalifisert for å komme inn i norsk arbeidsliv – og ikke minst hvilke deler av norsk arbeidsliv man kommer inn i. Slik sett er også språk en nøkkel i forhold til kampen mot sosial dumping. Så det å styrke norskopplæringen og se på hvordan vi kan få flere grupper inn i norskopplæringen, er en relevant og viktig debatt, som jeg skal se på.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-25:
Det er et avgjørende spørsmål, og vi har fokus på det fordi vi sterkt ønsker at alle som kommer til Norge, skal bli skikkelig behandlet og få adgang til å bidra til vårt samfunn, samtidig som arbeidsinnvandring ikke skal svekke de spilleregler vi ønsker skal gjelde, bl.a. i norsk arbeidsliv. Sånn sett er altså bevisstgjøring rundt rettigheter og også tilgang til kunnskap om det norske samfunnet og språk en nøkkel. Regjeringen har gjort flere ting knyttet til å tilby mer informasjon og mer kontakt mellom myndigheter og arbeidsinnvandrere. Vi har også vært opptatt av å styrke fagbevegelsens muligheter til å gjøre dette, og jeg kommer til å se på hvordan vi kan bruke de inkluderingspolitiske virkemidlene vi har, og som vi i dag anvender bl.a. overfor flyktninger og andre som kommer hit på andre grunnlag, for å styrke oppfølgingen av disse gruppene.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Statsråden og hans parti har lenge hatt et sterkt og prisverdig engasjement for barnevernet. I 2005 uttalte Audun Lysbakken følgende til Klassekampen: «Når historien om vår samtid skal skrives kommer behandlingen av barn på flukt til å bli stående som en norsk skamplett.(…) Til tross for at FNs barnekonvensjon forplikter Norge til det motsatte, fortsetter denne skjødesløse behandlingen av unge mennesker som har kommet til landet for å be om hjelp.» (…) Dette løftet og denne behandlingen har nå Regjeringen avlyst. Man ønsker ikke lenger å overføre ansvaret for de enslige mindreårige asylsøkerne over 15 år til barnevernet. Mener statsråden nå, i 2009, at det ikke lenger er en skamplett å nekte asylbarn de samme rettighetene til tilsyn og oppfølging som det sårbare norske barn har?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Utviklingen i barnevernet er svært urovekkende, og Fremskrittspartiet er redd for at veldig mange av de oppslagene som har kommet fram i media, bare er toppen av et isfjell. Flere medieoppslag har i den senere tid vist hvor brutal og omsorgsløs norsk barnevernstjeneste kan være. Det er urovekkende at barnevernet, som skal ta vare på barn, er en av de mest uregulerte velferdssektorene i Norge. Vi ser også at useriøse tilbydere og dårlige tjenester har fått lov til å prege norsk barnevern altfor lenge. Fremskrittspartiet mener at vi må få på plass et fritt og uavhengig barnevernstilsyn som kan slå ned på useriøse aktører og dårlig omsorg. Mitt spørsmål til statsråden blir om han ser den bekymringen som Fremskrittspartiet ser. Vil statsråden påse at vi får på plass et fritt og uavhengig barnevernstilsyn i Norge?
Olemic Thommessen (Høyre), 2009-11-25:
Det er et problem for barnevernsbarna at vi har hatt valg, og at vi nå skal begynne på den samme utrettelige vei i barnevernet som vi nå har gjort i fire år. For fire år siden stod vi her og beskrev et barnevern i dyp krise. Tre statsråder har kommet og gått siden det, og nå er vi altså i gang med den samme, jeg vil si, ulne tilnærmingen til barnevernet. Det gleder meg at statsråden vil evaluere ordninger. Kjære statsråd, ikke evaluer for lenge! Det har gått for lenge som det har. Vi har eksempel etter eksempel når det gjelder barnevernsinstitusjoner – sist var det en privat, forrige gang var det en offentlig i Hordaland, der vi hadde hybelhus med hasjrøyking og annet. Hvilke konkrete tiltak, hvilke strukturelle tiltak kan vi gjøre for faktisk å få en endring i dette, så vi slipper flere slike eksempler mens man evaluerer og vurderer videre?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Regjeringen har sagt at budsjettet har som hovedmål å hjelpe konkurranseutsatt industri gjennom finanskrisen. Så har statsråden reist rundt i Norge og snakket om hvordan innovasjon og forskning skal hjelpe også de små og mellomstore bedriftene ut av krisen. Det er ingen tvil om at Statoil, Elkem og Hydro har ressurser til å reise ut av Norge og utnytte gode støtteordninger for forskning og utvikling i andre land som Finland, Nederland og Storbritannia. De små og mellomstore bedriftene har i all hovedsak ikke denne muligheten. Der har Næringsdepartementet et konkret og veldig godt virkemiddel som heter Brukerstyrt innovasjonsarena. Faktum er imidlertid at 144 omsøkte prosjekter nå kommer til å bli skrinlagt og ikke iverksatt i 2010. Dette er et pedagogisk problem. Hvordan harmonerer det faktum at BIA nå ikke kan sette i gang nye prosjekter i 2010, med at Regjeringen gjennom innovasjon og forskning skal hjelpe små og mellomstore bedrifter?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2009-11-25:
Jeg er glad for at statsråden har kommet til samme erkjennelse som NHO og er enig i at krisen i næringslivet ikke er over. Rapporten viser at det er pessimisme når det gjelder utsiktene for 2010. Kristelig Folkeparti mener at Regjeringens forslag til statsbudsjett ikke tar høyde for disse utfordringene, spesielt når det gjelder små og mellomstore bedrifter. Kristelig Folkeparti følger opp NHOs råd om økning av avskrivningssatsene fra 20 pst. til 25 pst. Det er viktig for å sikre investeringene som bygger arbeidsplasser. Men Kristelig Folkeparti vil også halvere arbeidsgiveravgiften for lærlinger, fordi vi er opptatt av å sikre utsatt ungdom fortsatt mulighet på arbeidsmarkedet. Mange dropper ut av skolen, og ledigheten blant ungdom har bitt seg fast på nesten 10 pst., noe som er altfor høyt. Ser statsråden at det kan være behov for å se på arbeidsgiveravgiften for lærlinger for å hjelpe en utsatt gruppe inn i arbeidslivet?
Borghild Tenden (Venstre), 2009-11-25:
I ca. ti år har vi hatt avgiftsfritak for biodiesel i Norge. I juni i år åpnet miljøvernminister Erik Solheim Uniol med lykkønskninger og presiseringer av hvor viktig biodiesel var. Så står jeg her med et brev som er undertegnet av daværende finansminister Kristin Halvorsen, datert 21. oktober 2008. Det er til Norsk Bioenergiforening. Der står det følgende: «Regjeringen ønsker å stimulere til økt bruk av alternative drivstoff slik at klimagassutslippene fra transportsektoren kan reduseres. Regjeringen har derfor ikke foreslått å avgiftslegge alternative drivstoff.» Mitt spørsmål til næringsministeren er derfor: Synes næringsministeren at dette er forutsigbarhet for bedrifter?
Trond Helleland (Høyre), 2009-11-25:
Mitt spørsmål går til inkluderingsministeren. Det har i denne spørretimen vært mye snakk om utfordringer og trusler mot velferdsstaten. Sykelønn og finanskrise har vært nevnt. Arbeiderpartiets partisekretær Raymond Johansen har vært på Gol og redegjort for en annen trussel mot velferdsstaten, ifølge ham, nemlig import av polakker. Ved årsskiftet utgjorde polakkene den største innvandrergruppen i Norge – 42 500. Pakistanerne er den nest største gruppen med 30 000. Polske innvandrere kommer til Norge for å arbeide. De fleste kommer hit ferdig utdannet. De deltar i et bredt spekter av arbeidslivet og gjør en kjempeinnsats for å få hjulene til å gå rundt i Norge. Arbeiderpartiets partisekretær Raymond Johansen er imidlertid betenkt. På LOs kartellkonferanse på Gol advarte Johansen mot at import av polakker truer velferdsstaten, ifølge Aftenposten. Johansen sier videre: «Enkelte mener at vårt behov for arbeidskraft de neste tiårene kan løses ved å hente hit polakker. Vi må få opp øynene. Det er ikke en løsning på utfordringen. Mange polakker kommer hit. De tjener lite og jobber svært mye og sender penger hjem. Men mange blir værende i Norge og er utslitt etter å ha jobbet 15 timer om dagen. Da går de over på trygd». Han frykter at disse etter hvert vil flytte hjem med norsk trygd i lomma. Raymond Johansen ser med andre ord på arbeidsinnvandring som et problem. Men etter Høyres mening har det vært en stor gevinst for Norge og norsk økonomi. Synes inkluderingsminister Lysbakken at uttalelsene fra Arbeiderpartiets partisekretær om at import av polakker truer velferdsstaten, er heldige?
Trond Helleland (Høyre), 2009-11-25:
Jeg takker for svaret – iallfall den første delen av det. Den nye inkluderingsministeren har vært tydelig på at det er viktig å skille innvandringsdebatten og integreringsdebatten. Det er Høyre enig i. Vi har i dag fri innvandring fra EØS-området, men vi har få oppfølgingstiltak overfor EØS-borgere som blir arbeidsledige. Høyre lanserte i sommer et forslag om at EØS-borgere som blir arbeidsledige, skal pålegges aktivitet – vi tenker spesielt på obligatorisk norskopplæring – for å gjøre dem bedre kvalifisert for videre yrkesdeltakelse. I dag mister permitterte utlendinger dagpengene dersom de går på norskkurs. Vil statsråden endre reglene, slik at arbeidsledige EØS-borgere bedre kan kvalifisere seg for yrkesdeltakelse?
Erna Solberg (Høyre), 2009-11-25:
Hvis vi ser bort fra de uheldige karakteristikker fra partisekretæren i Arbeiderpartiet, er det et tema i forlengelsen av den diskusjonen som det er vesentlig å ta opp. Det er at vi trenger noen nye integreringsstrategier også for dem som kommer til Norge som arbeidsinnvandrere, men som vi ikke kan pålegge andre regler enn for nordmenn, fordi de er innenfor EØS. Vi får altså en mengde polakker som kan komme i samme situasjon som de som kom til Norge på 1970-tallet, hvis vi ikke er proaktive f.eks. på norskopplæring, og hvis vi ikke er proaktive på hvordan vi integrerer dem bedre. Min utfordring til integreringsministeren er da: Har han i det hele tatt tenkt på en strategi for hvordan man møter disse gruppene med nye typer integreringstiltak? Her er det både menn og kvinner som kommer for å jobbe, og vi vet at mange også jobber uten rettigheter i det svarte arbeidsmarkedet.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Til fornyingsministeren: I Framstegspartiet er vi opptekne av å tryggje velferda til det norske folket, og då er fornying og modernisering av offentleg sektor viktig. Det såg ut til at også regjeringspartia var opptekne av det i valkampen, men når valet er over, er ein ikkje så veldig oppteken av å forbetre offentleg sektor. Dei siste fire åra kan Framstegspartiet vanskeleg sjå at det er teke nokre store og viktige grep i forhold til å gjere offentleg sektor betre. Då er mitt spørsmål til statsråden: Vil også dei neste fire åra bli eit kvileskjer i forhold til å fornye og utvikle offentleg sektor, eller blir det i tida framover teke grep for å gjere offentleg sektor betre?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Stortinget har bestemt at det skal etableres et kompetansesenter for kommando-, kontroll- og informasjonssystemer på Jørstadmoen, Lillehammer. Det er videre et faktum at Stortinget har gjentatt dette for å sikre at så skjer. Når mener statsråden at det vil være mulig å få tiltaket gjennomført, i tråd med Stortingets ønske?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Det kunne vært fristende å ha en spørretime om forkortelser i Forsvaret, for de har mange, og det er flotte betegnelser. Så det er en utfordring å henge med av og til. Jeg er glad for statsrådens svar, som jeg oppfatter som positivt, og som jeg oppfatter er i tråd med det Stortinget har bedt om. Samtidig vil jeg driste meg til å spørre statsråden om dette har vært uproblematisk. Det er vel dessverre en tendens av og til til at ting og vedtak som gjøres relatert til Forsvaret, ofte har en politisk balanse opp imot distriktstiltak, og det er vel også sånn at et vedtak som blir gjort, ofte blir utfordret av nye vedtak. Mitt spørsmål vil derfor være: Har denne gjennomføringen vært uproblematisk sett fra andre fagmiljøer i Forsvaret?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg takker igjen for svaret, og som sagt – forkortelser og Forsvaret er en interessant sport i seg selv. Jeg setter pris på at statsråden er så direkte som hun er, og jeg har selvfølgelig all mulig respekt for at statsråden har vært forsvarsminister i kort tid. Jeg oppfatter at statsråden har stor grad av integritet, både historisk og ellers. Så det er jeg ikke noe redd for. Jeg synes det er bra at man ser på muligheter på steder som kanskje ikke åpenbart er et førstevalg, men at man likevel – hvis det gis muligheter – faktisk tar vare på de mulighetene man får, og som det også er mulig å utvikle videre. Så i forlengelsen har jeg kanskje to spørsmål til statsråden. Det ene er: Når dette er såpass vellykket som statsråden beskriver at det er, ser statsråden nye oppgaver som evt. kan tillegges FK KKIS, for å bruke den betegnelsen som jeg tror statsråden var inne på? Alternativt: Ser statsråden nå noen utfordringer i forhold til sårbarhet med å legge et prosjekt av denne dimensjon på et sted som for noen vil være litt perifert, og for andre vil være ekstremt sentralt?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Forsvarets kompetansesenter for kommando-, kontroll- og informasjonssystemer – vi kjenner det som FK KKIS – ble etablert på Jørstadmoen i 2005. Opprettelsen var i samsvar med Stortingets vedtak i forbindelse med behandlingen av den forrige langtidsplanen for Forsvaret, som omhandlet den videre moderniseringen i perioden 2005–2008. Som kjent var bakgrunnen for etableringen av senteret ikke minst behovet for å styrke styringen av Forsvarets operative ressurser og miljøer knyttet til informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Som en del av kompetansesenteret ble det etablert én felles, operativ og modulbasert enhet for kommando- og kontrollinformasjonssystemer. Dette var ansett nødvendig for å oppnå helhetlige, effektive og koordinerte IKT-løsninger for norske styrker nasjonalt og internasjonalt. Ved Stortingets behandling av gjeldende langtidsplan for Forsvaret understreket forsvarskomiteen viktigheten av å samle IKT-ressursene i Forsvaret i størst mulig grad. I tråd med Stortingets behandling av statsbudsjettet for inneværende år ble derfor sjef for Forsvarets informasjonsinfrastruktur – vi kjenner det som INI – med stab etablert 1. august 2009 i Oslo. Formålet er å bedre den helhetlige styringen og utviklingen av Forsvarets informasjonsinfrastruktur samt sikre bedre kontroll med og effektiv utnyttelse av Forsvarets samlede IKT-ressurser. I tillegg skal sjef INI styre utviklingen mot et nettverksbasert forsvar. Store deler av IKT-virksomheten i Forsvaret vil med dette få en enhetlig ansvars- og rapporteringslinje. Virksomheten under sjef INI vil omfatte Forsvarets logistikkorganisasjons IKT-driftstjenester med stab på Kolsås, Computer Network Operations-enheten på Kjeller, Communication Information Systems Task Group og Forsvarets arkivadministrasjon på Jørstadmoen. Forsvarets kompetansesenter for kommando-, kontroll- og informasjonssystemer videreføres på Jørstadmoen i tråd med tidligere stortingsvedtak. Øvrige innovasjons-, nettverkskapasitets- og informasjonsstrukturaktiviteter er, som en konsekvens av arbeidsoppgavene, desentralisert for å kunne gi direkte støtte til Forsvarets øvrige avdelinger. Regjeringen er opptatt av både å ivareta og å utvikle det gode fagmiljøet som Forsvaret har på Jørstadmoen. Vi vil derfor også se nærmere på mulighetene for å styrke dette kraftsenteret ytterligere etter hvert som det gjøres erfaringer med den nye organisasjonen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Nå spør representanten Ellingsen en forsvarsminister med kort historikk i embetet. Jeg har lyst til å si at jeg for det første har all mulig forståelse for hvor krevende det er å forholde seg til alle forkortelsene. Selv for en person med fartstid i teknologibransjen syns jeg at her var det i overkant. Det vil alltid være viktig å styrke gode fagmiljøer, også i Forsvaret, og her føler jeg at vi har funnet en god måte å sikre infrastrukturløsninger på – IKT-løsninger gir jo rom for det – samtidig som vi har sikret oppgaveløsningen, desentralisert, hvor vi på en god måte spiller på de sterke ressursene som også ligger på Jørstadmoen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg synes det er to sentrale problemstillinger som er viktig å trekke fram i prosessen som har ledet oss dit vi er nå. Det ene er at i denne INI-staben er oppgavene stillingsmessig i hovedsak en videreutvikling av oppgavene i den tidligere avdelingen for infrastruktur i Forsvarsstaben, med tillegg av noen oppgaver som tidligere lå bl.a. i departementet. Etableringen av INI-staben i Oslo er derfor ikke en svekkelse av Forsvarets kompetansesenter, FK KKIS på Jørstadmoen. I seg selv er det altså ikke det. Informasjonsinfrastrukturen griper inn i alle deler av virksomheten i Forsvaret, og det krever god, overordnet styring. Og den overordnede planleggingen og styringen på området har derfor tidligere også vært ivaretatt av Forsvarsstaben og i departementet, og den videre utvikling av hvordan dette området skal se ut, kan vi komme tilbake til ved en annen anledning.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-11-25:
Jeg vil stille et spørsmål til finansministeren: «Mange norske pensjonister i utlandet er bekymret etter å ha mottatt brev fra Skatteetaten om at deres pensjon fra 1. januar 2010 blir trukket med 15 pst. skatt til Norge før utbetaling. I brevet opplyses det om unntak fra å skulle betale denne skatten. Skattyter må selv framskaffe denne dokumentasjonen. Det vil for mange ta tid, og de kan komme til å oppleve en lang periode med lave utbetalinger grunnet dobbeltbeskatning. Vil statsråden ta initiativ til praktiske og fleksible overgangsordninger?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-11-25:
Jeg takker for svaret. Det er jo ingen her som har sagt at det er en urimelig byrdefordeling å framskaffe bostedsbevis. Dette er komplisert. Vi er vel begge fornøyd med å bo i Norge. Jeg kjenner heller ikke reglene så konkret, men jeg har fått en del telefoner fra folk som opplyser at ingen i Spania forventet at man skulle få dette brevet, for man har en skatteavtale. Det er ganske komplisert i Spania, man kan ikke bare dra på et offentlig kontor og få det skjemaet man nødvendigvis trenger. Jeg får opplyst at det er tre–fire forskjellige skjemaer med navn så lange at jeg ikke skal prøve å gjenta dem på spansk, for så språkmektig er jeg ikke. Men poenget er at i hvert fall ett av skjemaene får man ved personlig frammøte. For mange eldre mennesker er det et ganske stort problem. Det kan være langt å reise, og det er køer for å få det til. I og med at dette kravet gikk ut i begynnelsen av november, vil jeg se det som naturlig at man kanskje hadde en viss overgangsordning for å få dokumentasjonen på plass.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-11-25:
Om man skal se på spesielle overgangsordninger – jeg mener i hvert fall at finansministeren burde praktisere dette med en viss fleksibilitet. Generelt sett er jeg helt enig. Dette har lenge vært kjent gjennom vedtak i Stortinget, men det er alltid noe som kommer overraskende på noen, nesten uansett. Så lenge har vel finansministeren vært ute i mediaverdenen at han ser hvor vanskelig det er å få budskapet til å synke gjennom til sistemann som trenger det, og det er ofte dem som kan bli rammet hardest. En del minstepensjonister og eldre mennesker er ikke så mye på nettet som veldig mange andre. Jeg vil bare at finansministeren tar med seg dette. Det har skapt en god del bekymring, og det er en del minstepensjonister som nesten ikke ser hvordan man skal få endene til å møtes før man klarer å få dokumentasjonen på plass. Det bør departementet ta til seg og i hvert fall praktisere det ganske lempelig i overgangsperioden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Bakgrunnen for Skatteetatens informasjonsskriv om kildeskatt på pensjoner er at det fra 2010 skal trekkes kildeskatt på pensjoner som utbetales fra Norge til person bosatt i utlandet, med mindre det følger av skatteavtale mellom Norge og bostedslandet at pensjonen ikke skal skattlegges i Norge. For at norske skattemyndigheter skal kunne ta stilling til hvorvidt skattyteren har rett til fritak fra kildeskatten, må det kunne dokumenteres at skattyteren virkelig er skattemessig bosatt i vedkommende land. Det nevnte skriv fra Skatteetaten redegjør for hvilke krav som stilles til slik dokumentasjon. Skatteavtalene regulerer hvordan skattleggingen skal være på likningsstadiet. De regulerer ikke forskuddstrekket. Men informasjonen fra Skatteetaten gjelder også hvordan den som mener seg berettiget til fritak, kan søke om det allerede på trekkstadiet. Ut fra all informasjon som er gitt fra departementet i forbindelse med innføringen av kildeskatt på pensjoner, kan jeg vanskelig skjønne at det skulle komme overraskende på noen at det må dokumenteres hvor de er bosatt for å slippe kildeskatt på pensjonsutbetalinger fra Norge, og fra og med 2010. Dokumentasjonskravet som er oppstilt i informasjonen fra Skattedirektoratet, er at den som søker om skattefritak på hele pensjonen etter en skatteavtale, må opplyse hvem som utbetaler pensjonen, og legge ved en bostedsbekreftelse fra skattemyndighetene i bostedslandet. Det kreves at bostedsbekreftelsen er utstedt av skattemyndighetene og uttrykkelig bekrefter at vedkommende er skattemessig bosatt i det aktuelle landet etter skatteavtalen med Norge. Bekreftelsen må være i original og ikke eldre enn tre måneder. Kildeskatten gjelder kun overfor personer som er skattemessig emigrert fra Norge. De som fortsatt er skattemessig bosatt i Norge etter skatteloven, er skattepliktige hit etter skattelovens alminnelige regler. Alle med varig tilknytning til Norge vil forbli skattemessig bosatt her etter skatteloven de første årene etter utflytting. De vil likevel kunne anses bosatt i f.eks. Spania dersom de flytter dit og framviser bostedsbekreftelse derfra. Jeg kan vanskelig se at det innebærer noen urimelig byrde at den som også er skattemessig emigrert, må framvise bostedsbekreftelse for å slippe kildeskatt på pensjoner. Klare og formålstjenlige dokumentasjonskrav sikrer at de som er berettiget til fritak, får det. Dokumentasjonskravet som stilles på trekkstadiet, innebærer etter mitt syn en smidig, praktisk og tøyelig anvendelse av skattebetalingslovens regler om forskuddstrekk. De nøyaktige anvisninger som er gitt på hvordan skattyter bør innrette seg, ivaretar etter mitt syn på en god måte hensynet til forutberegnelighet og til at forskuddstrekket skal ligge så nær utliknet skatt som mulig. Når regelverket og praktiseringen av det er som beskrevet ovenfor, er det etter mitt syn ikke behov for særskilte overgangsordninger.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg kan bekrefte at det er bra å bo i Norge, og til og med det å bo i Hedmark synes jeg er veldig bra. Jeg regner med at spørreren også er enig i det. Jeg ser ikke bort ifra at det kan være en del praktiske forhold som gjør at det kan være vanskelig både å skjønne og skaffe til veie de nødvendige dokumenter, men generelt sett mener jeg at saken har vært kjent såpass lenge. En begynte å arbeide med dette i 2004, det har vært godt utredet og vært ute på betydelige høringer før saken kom til Stortinget. Så det har egentlig vært god tid til å tilpasse seg og finne ut av det. Men som sagt, jeg tror ikke jeg kan love at det blir noen spesielle overgangsordninger. Dersom det er veldig spesielle tekniske problemer, ser jeg ikke bort ifra at det kan skape problemer, men jeg ser likevel ikke behov for noen spesielle overgangsordninger.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-25:
Jeg vil bare vise til noe som jeg også var inne på i svaret mitt: For dem som har varig tilknytning til Norge, men som skattemessig er emigrert, vil det gå en lang periode før de blir utsatt for dette – for å si det på den måten – fordi man er skattemessig bosatt i Norge de første årene etter utflytting. Jeg tror det er en tidsperiode her som gjør at det kan være mulig å få gjort dette på en god og fornuftig måte. Ellers må jeg bare til slutt si at i dag er det én måned minus én dag til julekvelden, så da kan vi i hvert fall prøve å forebygge at julekvelden kommer overraskende på kjerringa, som det heter på Hedmarken, for nå er det altså igjen litt mindre enn én måned. Da har vi kanskje fått den usikkerheten avverget gjennom spørretimen. Men det var jo en annen sak.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «Mange næringsdrivende, f.eks. de som driver innenfor turisme og reiseliv, sliter med markedsføring av seg og sitt tilbud. Dette kan bl.a. være skilting og i denne forbindelse mangel på forståelse fra «skiltmyndighetene». Vil statsråden bidra til at det blir enklere å sette opp skilt langs veien nettopp for å øke bedriftenes omsetning ved at flere reisende finner det interessant å besøke stedet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg takker statsråden for et informativt svar. Det er riktig at det var en liberalisering av skiltreglementet for noen år tilbake, men jeg får forholdsvis mange henvendelser fra bedrifter, spesielt innenfor reiseliv, som ønsker å sette opp et skilt, og som ser hvor vanskelig det er. Ofte får man dessverre et negativt svar. Nå hadde jeg egentlig stilt dette spørsmålet til nærings- og handelsministeren, for at man kunne se det fra den siden, selv om jeg jo skjønner at dette selvfølgelig også har med trafikksikkerhet å gjøre. Men det er klart at hvis man driver en næringsvirksomhet og det er vanskelig å få satt opp et skilt som forteller hva man driver med, og hvor man holder til, så er det vanskelig å få en omsetning til å leve av. Det var derfor jeg ønsket at spørsmålet skulle besvares av nærings- og handelsministeren. Statsråden ser altså ikke noe særlig behov for mer liberalisering – var svaret fra statsråden sånn å forstå?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er et ganske stort behov for mer skilting for å vise hvor man holder til, og hva man driver med. Spesielt gjelder dette ute i distriktene, hvor trafikken kjører rett forbi; turistene oppdager ikke at her er det et eller annet som det kanskje kunne være interessant å besøke, og for de næringsdrivende er det viktig at det blir lagt igjen penger. Det var egentlig det spørsmålet mitt handlet om. Det har også litt med skilting på bygninger å gjøre – at man får lov til å sette opp et skilt på en bygning. Det har jo ikke så mye med dette å gjøre, men som sagt: Det er viktig å vise hva man driver med, hvordan man driver det, og hvor man er. Men jeg tar til meg svaret: at det er en viss liberalisering, og at det er muligheter. Så får vi håpe at de som har problemer med å få markedsført seg, får mer positive svar fra dem som har med dette å gjøre, at de sier ja til å sette opp skilt, for det er som sagt et klart behov for det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2009-11-25:
God skilting er ein viktig del av marknadsføringa for mange verksemder. Den 1. juni 2006 vart det innført ei ny skiltforskrift, og i skiltnormalar til denne er det lagt opp til ein meir liberal praksis enn før når det gjeld veg- og serviceskilting. Statens vegvesen har m.a. fått moglegheit til betre og meir informativ skilting enn tidlegare. Som skiltstyresmakt må Statens vegvesen likevel avvega ulike omsyn mot kvarandre. Det er t.d. viktig å vareta omsynet til trafikktryggleik. Skiltnormalen gjev føringar for kor mange visingsmål som kan setjast opp i vegkryss utan at dette tek merksemda til trafikantane vekk frå køyringa og trafikkforholda på staden. Av trafikktryggleiksomsyn er såleis talet på visingsmål som ein kan skilta til på kvart skiltoppsett, avgrensa til fem eller seks. Statens vegvesen opplyser at der det er mange geografiske visingsmål som det må visast til, vil det kunna bli liten plass til skilt som viser mot ei serviceverksemd. Der det er fleire ynske om skilting enn det regelverket tillèt, må det difor gjerast ei prioritering. Eg har fått opplyst at i dei situasjonane der det blir for mange visingsmål i eit vegkryss, kan det brukast alternative måtar for å visa til serviceverksemder. Det kan f.eks. setjast opp informasjonstavler på rasteplassar. I nokre tilfelle kan eit skilt som heiter «Samleskilt for vegvisning» brukast. Dette skiltet viser kva stader eller verksemder som ein kan nå ved å følgja eit felles vegval i etterfølgjande vegkryss eller avkøyring. På eit slikt samleskilt kan ein lista opp dei verksemdene og tilboda som ein kan nå ved å følgja skiltinga til eit felles namn – det vera seg eit felles namn for verksemdene, eit geografisk namn eller eit omgrep som gjev uttrykk for kva type verksemd eller attraksjon skiltet leier til. Statens vegvesen skal prøva å finna gode og tenlege løysingar. Sjølv om ikkje reglane alltid gjev rom for at det primære ynsket om skilting kan bli oppfylt i den forma det blir søkt om, vil ein likevel ofte lukkast med å finna alternative og tilfredsstillande løysingar. Slik eg kjenner denne saka i dag, ser eg ikkje så langt behov for ei ytterlegare liberalisering. Eg har tillit til at Statens vegvesen gjennomfører den liberaliseringa som var eit av siktemåla med den nye skiltforskrifta og den tilhøyrande skiltnormalen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2009-11-25:
Lat meg seia aller fyrst at eg trur det har ein eigenverdi at spørsmål som dette blir tekne opp, for det gjev ei moglegheit for fleire til å bli kjende med problemstillinga, sjølvsagt, men òg at det faktisk finst løysingar, f.eks. desse samleskilta. Det er slik i praksis at på hovudvegane våre er det naturleg nok vanskelegare å få setja opp eit skilt. Der må Statens vegvesen vera meir restriktivt overfor næringsdrivande. Men det er òg der no større moglegheiter som følgje av denne nye typen skilt, samleskilta, som gjer det mogleg å visa fleire verksemder på eitt skilt. På vegar med liten trafikk blir ynske om skilting langt oftare imøtekomne.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2009-11-25:
Lat meg seia til spørsmålet om kvifor det er samferdselsministeren og ikkje næringsministeren som svarar på dette spørsmålet, at det har med sjølve skiltreglane å gjera, og at Statens vegvesen ligg under meg. Men det er klart at det er mange praktiske spørsmål som gjeld ulike næringsverksemder, som næringsministeren og eg naturlig nok må snakka saman om. Lat meg understreka at Statens vegvesen skal visa forståing for dei næringsdrivande sine ønske om betre skilting. Det har dei altså òg gjort ved å tilby desse samleskilta. Så håpar eg at det òg blir vist forståing for dei omsyna til trafikktryggleik som må takast. Eg har altså så langt ikkje sett grunn til, med dei tre åra dette nye regelverket har golde, å føreta noka endring, men vi skal sjølvsagt vera opne for det om eksempel skulle tilseia det.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2009-11-25:
Regelsettet som representanten Hoksrud viser til, varetek svært viktige omsyn. Køyre- og kviletidsregelverket har m.a. til formål å betra trafikktryggleiken. Dyrevelferdslova skal sikra gode kår for dyra – t.d. gjennom kravet om at levande dyr skal transporterast snarast mogleg fram til målet. Det er likevel slik at òg dyretransportar har plikt til å overhalda fartsgrensene, køyre- og kviletidsreglane og andre vegtrafikkreglar. Slik sett kan ein dermed ikkje snakka om konflikt i juridisk forstand mellom dyrevernlovgjevinga og krava etter køyre- og kviletidsreglane. Dyrevernlovgjevinga sitt krav om at transportar av levande dyr skal koma fram raskast mogleg, må lesast med dei innskrenkingane som følgjer av vegtrafikklovgjevinga. Eg ser likevel at målet om å få dyretransportar raskast mogleg fram etter omstenda kan vera utfordrande å sameina med køyre- og kviletidsreglane sine krav til gjennomføring av pausar til rett tid. Eg er difor glad for at Europakommisjonen, på bakgrunn av at Samferdselsdepartementet tok dette opp med kommisjonen, har varsla ein gjennomgang av tilhøvet mellom dei underliggjande EU/EØS-reglane for dyretransport og EU/EØS-reglane om køyre- og kviletid. Formålet med denne revisjonen er å avstemma desse regelverka betre mot kvarandre. Når det gjeld transport av hestar spesielt, så er slike transportar alt unnatekne køyre- og kviletidsreglane i relativt stor grad. Ikkje-kommersielle hestetransportar med største tillaten masse inntil 7,5 tonn og verksemder sin transport av eigne hestar innanfor ein radius av 100 km er fritekne for køyre- og kviletidsreglane. Noreg har med dette nytta seg av det handlingsrommet EU/EØS-regelverket gjev til å gje unntak frå køyre- og kviletidsreglane for transport av levande hestar. Lat meg avslutningsvis visa til svar som er daterte 6. mai og 1. juli 2009 frå dåverande samferdselsminister Navarsete. Det er svar som er gjevne på skriftlege spørsmål frå representanten Hoksrud om denne tematikken, og som er meir utdjupande enn dette svaret kan vera, innanfor dei minutta som er til disposisjon.