Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-03-07:
Jeg benytter anledningen til å takke for utenriksministerens spennende redegjørelse, som vi skal diskutere senere. Jeg merket meg i den – som sikkert mange andre også gjorde – at forholdet til USA og den nyvalgte presidenten ble lite omtalt. Norge har et godt og svært viktig forhold til USA. Det skal vi videreføre. Men, som utenriksministeren påpekte i sin redegjørelse, gjenkjennelighet og forutsigbarhet er et viktig trekk ved venner, og det er viktig at Norge er gjenkjennelig og forutsigbar i den politikken vi alltid har ført, når vi møter en ny politikk fra en ny amerikansk administrasjon. President Trumps «America first»-politikk signaliserer en helt ny linje for USA – en isolasjonistisk og internasjonalt sett introvert linje med alenegang og mindre vekt på internasjonalt samarbeid. Det vil få stor betydning for Norge, og det er derfor viktig for Norges egne interesser å utvikle en tydelig motvektspolitikk. Jeg mener at denne politikken må være basert på opplyst egeninteresse og på å sette verden først. Det må bety at Norge må bygge internasjonalt samarbeid om alternativer innenfor miljø, klima, handel, solidaritet og sikkerhet. Man må markere tydelig uenighet med USA der det er nødvendig. Og man må styrke dialogen med krefter i USA som er mer enige med oss. Jeg vil derfor utfordre utenriksministeren på hvordan Norge aktivt kan bidra til å motvirke den nedbyggingen av internasjonalt samarbeid som USAs president signaliserer. Samtidig må Norge videreføre det historisk gode og tette transatlantiske samarbeidet som vi har hatt med USA gjennom generasjoner. President Trumps signaler skaper frykt og uro over hele verden. Likevel tok utenriksministeren i sitt møte med USAs nye utenriksminister, Tillerson, ikke opp tanker – som motvekt mot amerikansk nedtrapping på internasjonalt vitale områder – som samarbeid med FN, reproduktiv helse, klima og miljø. Miljøpartiet De Grønne mener at en kraftfull motvektspolitikk på alle disse områdene må utformes. Også norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk er sterkt avhengig av den internasjonale sikkerhetssituasjonen, og i det perspektivet er signalene fra Washington så langt bekymringsfulle. Heldigvis tilkjennega Trump-administrasjonen i møtet som Brende hadde nylig, en forpliktende holdning til NATO og beroliget sine europeiske allierte – i noen grad – om at amerikanske forpliktelser opprettholdes. Vi kan likevel notere med bekymring at det stilles sterke motkrav fra amerikansk side, som ikke gir rom for utsettelser eller tolkninger. Disse må vi møte med klare motposisjoner. USA kan ikke diktere norsk forsvarspolitikk. Et signal Norge må vurdere å sende, er bl.a. at framtidige kjøp av jagerflyet F-35 vil bli vurdert opp mot vår trygghet overfor USA som en ansvarlig global aktør og alliert. Vår politikk overfor USA og det transatlantiske samarbeidet må intensiveres på to spor: på den ene siden en motvektspolitikk der Norge legger vekt på tiltak som i noen grad kan demme opp for bortfall av amerikansk innsats, særlig på det multilaterale området på den andre siden en strategi for synliggjøring av fellesinteresser Det vil gjøre Norge til en fortsatt interessant og viktig partner for USA. Som motvekt mot en amerikansk politikk som er annerledes enn det vi har vært vant til, må Norge nå styrke flere innsatsområder. Det gjelder ikke minst klimapolitikken. Der må Norge være et foregangsland for reelle klimagasskutt, samtidig som vi inngår allianser med andre likesinnede land for konkrete og ambisiøse tiltak for å følge opp klimaavtalen fra Paris. Vi bør foreslå at slike allianser, ikke minst med EU og våre nordiske naboland, konkret drøfter mottiltak dersom USA gjør alvor av å trekke seg fra Paris-avtalen. Det kan være klimaskatt på amerikanske varer eller tilsvarende tiltak. Norge kan også påvirke USA direkte. Norge har et sterkt samarbeid med USA gjennom pensjonsfondet. Vi skaper anslagsvis 470 000 arbeidsplasser i USA, hvorav anslagsvis 390 000 er et resultat av investeringene i pensjonsfondet. Derfor skal vi nå være glade for at pensjonsfondet er trukket ut av kull. Pensjonsfondet bør derfor også brukes som aktiv motkraft mot en energipolitikk av den typen president Trump varsler, slik at vi unngår å bli en økonomisk medløper for en slik politikk. Konkret bør Norge gradvis trekke oljefondet ut av alle fossile investeringer og øke investeringene i fornybar energi og fornybar infrastruktur. Og det bør vi fokusere på, ikke minst i investeringene i USA. Et sterkt og tydelig nordisk samarbeid, som også utenriksministeren heldigvis var inne på, er vitalt i en ny internasjonal kontekst. Både i en motvektspolitikk og når det gjelder en sikkerhets- og forsvarspolitikk, deler vi historiske verdifellesskap med våre nordiske naboer, og det må nå vitaliseres og konkretiseres på flere felt. Vi foreslår derfor at det i umiddelbar framtid sammenkalles til et nordisk utenriksministertreff, der en omforent og felles nordisk motvektsstrategi tas opp. Samtidig med en motvektsstrategi må vi vise Trump-administrasjonen at Norge, som er landet med den nordligste bosettingen i Arktis, og som har et betydelig ansvar i nordområdene, er av vital interesse for amerikanske egeninteresser. Omtrent 80 pst. av skipsfarten i Arktis går gjennom norske farvann. Norge har kanskje det mest betydningsfulle forvalteransvaret i nord globalt, og vårt naboskap med Russland er en veldig viktig faktor som vi må fremme i dialogen. Ved at Norge tar sine forpliktelser i nord alvorlig, fremmes også global sikkerhet og amerikanske egeninteresser, både i nord og globalt. Vi må arbeide sammen med USA for at Arktis skal bli og forbli et fredelig område med lav spenning. Det er av gjensidig interesse og bør fortsatt vekke gehør i Washington. I Arktisk råd må Norge i større grad søke allianser med Canada for å videreføre politikken som tidligere president Obama og Canadas statsminister Justin Trudeau lanserte i desember, med mål om: «(…) ensuring a strong, sustainable and viable Arctic economy and ecosystem, with low-impact shipping, science based management of marine resources, and free from the future risks of offshore oil and gas activity.» (…) Norge bør konkretisere dette gjennom å foreslå et moratorium på olje- og gassaktivitet i Arktis som en del av FNs videre klimaforhandlinger. Og Norge bør selvfølgelig vise vei ved å avslutte ny norsk oljeleting og utlysning i Barentshavet. Som NATO-medlem og Russland-nabo bør Norge videreutvikle og legge enda større vekt på en selvstendig posisjon for å bidra til dialog, beroligelse og nedrustning på begge sider. Det er en essensiell egeninteresse for Norge at NATOs rakettskjold ikke utløser en konfliktopptrapping med Russland. Norge har hatt en avventende holdning til rakettskjoldet, bl.a. for ikke å provosere Russland. I 2017 kan Norge være på vei inn i NATOs omstridte rakettskjold. Det vil være et linjeskifte i forhold til det som daværende statsminister Jens Stoltenberg i Moskva i 2007 gjorde klart: at Norge ikke skulle delta i rakettskjoldet. Forsterket av president Trumps utenrikspolitikk mener Miljøpartiet De Grønne at Norge fortsatt bør ha – jeg understreker det – en avventende holdning til rakettskjoldet og i første omgang arbeide for at det blir forståelse i NATO for at dette er av stor betydning for alliansens sikkerhet.