Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-05-02:
Det er hevet over enhver tvil at det er helsemessige utfordringer og risiko knyttet til profesjonell boksing. I rapporten fra Norsk idrettsmedisinsk forening av 1998 – sidene er oppdatert – heter det: «Fullstendig kartlegging av sammenhengen mellom boksing og kronisk traumatisk hjerneskade vil kreve store prospektive studier som følger en boksepopulasjon i 20-30 år. En større systematisk gjennomgang av litteraturen på området fra 2009 har likevel konkludert med at det er tilstrekkelig bevis for at det er en sammenheng mellom profesjonell boksing og utviklingen av kronisk traumatisk hjerneskade.» Konklusjonene synes å være uomtvistelige i så måte. Så viser likevel Kristelig Folkeparti, sammen med medlemmer fra øvrige opposisjonspartier, i innstillingen til at Europa har et strengere lisensieringssystem enn resten av verden, og at det i Europa ikke har forekommet dødsfall i forbindelse med profesjonell boksing siden 1985. Det betyr ikke at det ikke har forekommet skader, men likevel er det en betydelig forskjell på den profesjonelle boksingen som foregår i Europa og den som foregår i andre deler av verden, i så måte. I innstillingen pekes det på at boksingen har et element av etiske dilemmaer i seg, knyttet til hensikten med sporten. Jeg tror ikke at de som driver seriøst med denne idretten, vil slutte seg helt til representanten Gjuls beskrivelse av sportens formål. Men det erkjenner også Kristelig Folkeparti, at profesjonell boksing har elementer i seg som vi ikke nødvendigvis vil framelske. Man kan for så vidt si det om andre idretter også, men jeg forstår godt – med referanse til høringen – at Idrettsforbundet har problemer med sitt forhold til profesjonell boksing ut fra det, og ut fra de spillereglene de ønsker for idrett, og de verdiene som de legger til grunn. Idrettsforbundet og Stortinget har imidlertid litt ulike roller, og det som vi i denne salen har ansvaret for å vurdere, er jo hvorvidt en aktivitet har så mange negative konsekvenser ved seg at det faktisk rettferdiggjør et forbud. Det er et helt annet spørsmål enn hva slags forhold Idrettsforbundet selv ønsker å ha til profesjonell boksing. Kristelig Folkeparti har på bakgrunn av den vurderingen kommet til en annen konklusjon enn tidligere. Det er mange dilemmaer knyttet til boksing – etiske dilemmaer og helsemessig risiko – men det er voksne mennesker som vi også på andre områder tillater utsetter seg selv for risiko. Det gjelder voksne mennesker som frivillig inngår i en aktivitet som ikke skader tredje person, men kun dem som selv ønsker å begi seg inn i den aktiviteten. Det samme kjennetegner en masse andre aktiviteter som ikke er forbudt her i landet – uten at jeg skal gå for langt inn på eksempler på det. Det er nettopp det som er, og bør være, den liberale statens prinsipp: at vi ikke nødvendigvis skal forby en aktivitet fordi vi ikke liker den. Kristelig Folkeparti viser til de betingelsene som er referert fra mindretallet i innstillingen, for hvordan aktiviteten skal organiseres hvis forbudet faktisk blir opphevet. I Kristelig Folkeparti legger vi til grunn at vi ikke har noe ønske om å stimulere til økt aktivitet innenfor profesjonell boksing. Men vi erkjenner at dette er en stor internasjonal idrett, at det er norske utøvere som ønsker å drive med den, og som allerede driver med den. Bergens tøffeste jente ble nevnt som ett eksempel her. Det er kanskje på tide at Bergens tøffeste jente også får lov til å bo hjemme og drive sin aktivitet i Bergen, når hun faktisk har drevet det så langt at hun blir hyllet så mye som hun faktisk blir i Norge for den aktiviteten.