trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Vi har ikke en styringsmodell av helseforetakene som gjør at vi kan gå inn og detaljstyre enkeltmodeller og endringer. Det ville vært en uholdbar måte å styre denne sektoren på. Vi må styre gjennom de brede, store signalene. Det viktigste signalet vi har gitt, er at nå etablerer vi denne spesialistutdanningen. Helsedirektoratet har fått i oppdrag å gjøre det. Og vi kommer til å ha sterkere nasjonal styring med innholdet og kvaliteten i akuttmottakene, som en del av det som er nasjonal helse- og sykehusplan. Så arbeider Helsedirektoratet nå frem den fremtidige spesialiststrukturen og innholdet i utdanningen for legene. Og så pågår det en vurdering av behovet for en ny medisinsk spesialitet som innrettes etter akuttmottakenes behov. Vi har sagt at dette er oppfølgingen av den plattformen vi er valgt på. Dette er også det vi sa vi burde gjøre i fjor. Vi sikrer at det ikke er tilfeldig, at man må være i Ahus’ nedslagsfelt for å komme til de mest spesialiserte legene når man kommer på akuttmottak, men at man faktisk uansett hvor man er i Norge, kommer til spesialister som har bakgrunn i dette, og at man får den gode vurderingen med en gang(presidenten klubber)(presidenten klubber) ved å bygge dette … (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Gjennomføringskraft er ikke bare å gjøre ting når lyset er på, det er å gjøre det når lyset er av – og det har vi gjort. Vi har startet arbeidet med å utvikle det som må til for å sørge for at man alltid møter erfarne leger. Hvis man ikke har en spesialistutdanning i Norge for å få de erfarne legene, er det vanskelig å fylle opp sykehusene med dem. Tidligere helseminister Jonas Gahr Støre uttalte i fjor til TV 2 at han mente det ikke var et realistisk scenario med overleger i front på akutten på alle sykehus. Vi mener faktisk at det er realistisk å få det til i fremtiden, men det er helt urealistisk å få det til på tre og en halv måned. Det er ikke mulig å trylle frem leger med en spesialitet man ikke har etablert en utdanning for, tidligere. Det er en hovedutfordring også for Ahus at de faktisk valgte å gå foran. Når det ikke er utdanninger innenfor denne spesialiteten i Norge i dag, er de altså helt avhengig av å hente leger fra utlandet. Vi har tenkt å utdanne norske leger, og vi har tenkt å sørge for at akuttmottakene blir i betydelig bedre stand enn de har vært tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Å være kritisk til regjeringens manglende gjennomføringskraft er ikke å snakke akuttmottakene ned. Å ta på alvor varsler som kommer, eller Helsetilsynets rapporter, er heller ikke å snakke ned. Det som er det viktige spørsmålet, er hva man gjør etterpå. Vår opplevelse var at etter at det var en stor gjennomgang fra Helsetilsynet i 2009, som regjeringen da reagerte på, så vi ikke sporene etter det fokuset disse årene før det kom en ny påpekning og en varslingssak knyttet til akuttmottakene. Vi bygger som sagt sten på sten for å bidra til at akuttmottakene blir bedre. Det kommer til å være en viktig del av den nasjonale helseplanen. Vi skaper oss styringsmuligheter for å fokusere bedre på kvalitet enn de gamle styringsmodellene. Vi kommer også til å stille tydeligere krav til alle landets akuttmottak. I de fleste akuttmottak møter man godt kvalifiserte leger, men de kan bli enda bedre. Og vi vet at det ikke er bra nok alle steder.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Som nevnt var dette noe av det første som helseministeren tok tak i angående legene, for det er der det er størst mangel siden man ikke har en spesialistutdanning. Det vil nå utredes og komme på plass. Den andre biten er hele arbeidet knyttet til å lage en nasjonal sykehusplan som stiller større krav til innhold, og som stiller krav til hvor stort og hvor mye man vil dimensjonere i forhold til befolkningsgrunnlaget. Da vil det være en helt naturlig diskusjon å stille spørsmål om man skal stille kompetansekrav på ulike områder. Jeg vil ikke nå si at vi har besluttet å gjøre det i detalj, for det vil også være viktig å sørge for at det ikke kan stå i motstrid til f.eks. å ha gode tilstedeværende lokalsykehus – at vi stiller så strenge krav på alle områder at det ikke vil være mulig å fylle opp med nok kvalifiserte på et mindre sykehus. Dette er de dilemmaene som Stortinget skal få seg forelagt å diskutere når vi sier at vi skal ta et større grep rundt styringen gjennom en nasjonal sykehusplan. I dag har vi overlatt veldig mye …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg har nettopp stått og sagt at vi tar ansvar, vi har tatt ansvar fra dag én for å bygge bedre akuttmottak. Vi kommer til å sørge for at i løpet av de fire årene vil akuttmottakene være bedre, det vil være flere kvalifiserte personer. På Ahus vil det fortsatt være betydelig bedre bemanning med kvalifiserte folk enn det er på veldig mange akuttmottak. Men det blir ikke akkurat den modellen som de selv lanserte i fjor, for det har vært intern uenighet om den gir grunnlag nok for at man på indremedisinsk avdeling får nok spesialistutdanning som en del av utdanningsløpet. Det synes jeg faktisk er litt for detaljert for statsministeren å skulle ta oppgjør med – om utdanningsløpet for indremedisinere på Ahus blir godt eller dårlig. Vi skal ta vare på pasientene, og vi er helt sikre på at den modellen de lager på Ahus, kommer til å bety godt kvalifisert personale i førstelinjen, men dessverre ikke helt den modellen de valgte i fjor, for den viste seg ikke å gi god nok opplæring for andre leger.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Noe av det viktigste regjeringen nå jobber med, er videreføringen av IA-avtalen – hvilke virkemidler som skal være innenfor det inkluderende arbeidslivet for å sikre at vi får flere til stede på jobb, flere som raskere kommer tilbake, og også at vi når de målene i IA-avtalen som vi ikke har hatt så god resultatoppnåelse på tidligere, nemlig spørsmålet knyttet til dem som står utenfor arbeidslivet. Når det gjelder lovendringsforslagene, er det enklere å oppheve en lov enn å skrive lovtekst til nye lover. Men vi jobber også med oppfølgingen av Sundvolden-plattformen på de endringene vi skal ha. Ett område synes jeg er viktig, at vi skal ha en god dialog med partene i arbeidslivet. I mange år, når vi har tatt opp nettopp turnusspørsmålene og muligheten for å jobbe på andre turnusmåter, har svaret vært – fra fagforeningene og fra den tidligere regjeringen – at dette er ikke noe problem, for nesten alle får godkjent. Det vi nå ser, er kanskje en innvarsling av en annen politikk fra noen av fagforeningene. Det vil i så fall bety at behovet for å gjøre endringer i lovverket vil bli større enn hvis vi hadde klart å få til gode løsninger sammen med partene i arbeidslivet. Mitt mål er alltid at man får minst konflikt ved å sørge for at partene i arbeidslivet er med på hvordan vi skal fortolke det. Det betyr at vi også vil gå runder og snakke om disse tingene med partene i arbeidslivet, sånn at vi oppnår mest mulig gjennomføring med hensyn til svake grupper, f.eks. de som bor på Ladegården sykehjem, eller de med psykiske utfordringer som bor på Biskopshavn, og som har fortjent å ha stabilitet rundt seg og gode arbeidsordninger. Men jeg er enig i at det som sto i avisen i forrige uke, innvarsler en annen og mer konfliktorientert holdning til å finne gode løsninger sett fra brukernes side. Det betyr at vi er nødt til å sette større fart på det arbeidet hvis vi ikke finner gode løsninger med partene uten å gjøre lovendringer.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
For det første har jeg lyst til å si at disse tallene for brudd på arbeidsmiljøloven viser veldig tydelig at arbeidsmiljøloven blir veldig firkantet, for ganske mange av de bruddene ville vi oppfatte som helt marginale, men som likevel er i strid med loven. Det betyr at det er viktig å gjøre noe. Gjennomsnittsberegningene er blant de tingene vi har på listen over ting vi skal gjøre noe med, og vi har midlertidige ansettelser, som er ett av de spørsmålene. Men jeg har lyst til å si at i løpet av de åtte årene som er gått siden Bondevik II-regjeringen, har iallfall Høyres utgangspunkt vært at vi ikke tar blåkopi av alle tingene vi gjorde i Bondevik II-regjeringen. Vi skaper faktisk ny politikk basert på et nytt arbeidsliv, og det har derfor ikke bare vært å hente de gamle forslagene opp av skuffen og fremme dem for Stortinget. Vi gjør et arbeid som skal bidra til at vi faktisk kommer med nye, gode regler, som vi håper kan ha bredest mulig støtte av hensyn til det vi skal ta hensyn til – at pasienter i Norge får de beste helsetjenestene, og at brukere i omsorgstjenesten får de beste omsorgstjenestene.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg mener at lovarbeid trenger et lovforarbeid. Det er det som er viktig med det som skjer, og det betyr at veldig ofte når Stortinget fremmer lovforslag uten lovforarbeid, legger man opp til at juristene skal gjøre tolkningsrommet for hvordan dette skal forstås. Jeg tror at når det gjelder partene i arbeidslivet, er nettopp det lovforarbeidet, og forståelsen og fortolkningen, en ganske viktig del av det å skape ro rundt ordninger – og ikke bare kamp rundt ordninger.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det er veldig viktig at hovedhensikten med arbeidsmiljøloven er å ta vare på arbeidstakerne og å ta vare på helse, miljø og sikkerhet. Det skal det alltid være. Så er spørsmålet: En del av de erfaringene som er kommet i denne rapporten, er de overførbare til noen av de temaområdene som nå diskuteres – f.eks. medleverturnus, hvor man altså bor og lever sammen med pasienter som er psykisk utviklingshemmede, som har psykisk belastning og annet? Det er ikke sikkert at du kan overføre det fra der hvor du f.eks. har industrien eller oljevirksomheten som erfaringsgrunnlag for hva som foregår. Men derfor vil det være forskjell, tror jeg, på ulike arbeidssteder på hvor bra og hvor mulig det er å kunne ha lengre arbeidstider og andre turnussteder. Noen steder vil det være som å leve som en vanlig familie – og det gjør vi 24 timer i døgnet, alle av oss. Noen andre steder har man høyt maskinelle ting som selvfølgelig vil kreve en helt annen oppmerksomhet enn å leve et vanlig, normalt familieliv.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg tror at hvis representanten går gjennom sitt eget spørsmål, vil hun se at det er egentlig svart på det. For det som står i Sundvolden-erklæringen, er at vi for privat sektor skal kunne gå nærmere det som skjer i staten. Legene er stort sett ansatt i staten, og de har et regelverk – nå er de unntatt fra en del av arbeidsmiljøregelverket. Så det er ikke de gruppene som representanten tar opp, som nå vil oppleve at det kan bli litt mer midlertidig ansatte – det er andre grupper. Jeg synes det er interessant å se på forskningen. Den viser nå ganske tydelig, etter min mening, at grupper som har problemer med å komme inn i arbeidsmarkedet, de får altså en hjelp ved at det er litt mer midlertidighet og mulighet for det. Men grupper i offentlig sektor, iallfall i staten, er jo rammet av tjenestemannsloven, og den er jo betydelig mer liberal enn det arbeidsmiljøloven er. Så det er ikke de gruppene det er snakk om å liberalisere for; det er snakk om de gruppene der staten ikke er arbeidsgiver, og hvor de har muligheten til å ha en litt mer liberal bruk av midlertidig ansatte.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det er ikke, etter min mening, greit at man bryter arbeidsmiljøloven, men når vi ser så store tall på brudd på arbeidsmiljøloven, må vi også stille oss spørsmålet: Hvorfor skjer det? Noen ganger skjer det slike pragmatiske ting som at den som skal overta vakten din, har et sykt barn, så du blir stående tre timer lenger fordi du ikke kan la de eldre være alene. Da har du faktisk brutt arbeidsmiljøloven. Skulle du latt være å ta hensyn til de eldre? Skulle du gått hjem for ikke å bryte arbeidsmiljøloven, eller skulle du blitt på jobb? Ærlig talt: Jeg skjønner enhver som føler at de da blir værende på jobb, fordi det er det valget man har. Da kan vi kanskje se på spørsmålet om hvor fleksibelt det er, hvilke muligheter de har, hvordan vi har gjennomsnittsbetraktninger, og i denne diskusjonen mener jeg at pasientene og brukerne også må være med. Det vi vet, er de forsøkene vi har på langturnus innenfor deler av omsorgssektoren, og det er mindre medikamenter, mindre neddoping, bedre liv. Dét betyr mye for meg. Jeg tar størst ansvar for de svakeste i vårt samfunn. De trenger også arbeidstidsordninger for de som skal hjelpe dem, som gir dem et godt liv.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg er helt enig i at fisk er en viktig fremtidsnæring for Norge, og at norske fiskerier har en fremtid, og at norske distrikter som lever av fiskeriinntektene, og som lever av arbeidsplassene, både de som er til sjøs og de som er på land, bør ha gode rammebetingelser i årene fremover. Det mest grunnleggende for at dette også skal være en fremtidsnæring, er at vi sørger for at det er lønnsomhet i alle ledd. Hvis ikke det er lønnsomhet i alle ledd, kommer noen ledd over tid til å falle vekk. Er det ikke lønnsomhet, kommer arbeidsplassene til å forsvinne. Da har vi ikke en fremtidsnæring. Da har vi bygget ned kompetansen. Noen ganger får du strukturendringer for å bidra til lønnsomhet. Når vi i den forrige borgerlige regjeringen bidro til mer strukturering, så bidro det til mer lønnsomhet i norsk fiskerinæring, det bidro til at det ble mer attraktivt å være fisker, det bidro til at vi også sikrer Fremtids-Norge og fiskerinæringen. Utfordringen for fastlandsindustrien for fisk er manglende lønnsomhet. Det kan ikke vi oppheve politisk. Vi kan selvfølgelig begynne å subsidiere, men det har jeg ikke hørt noen forslag om. Vi kan ikke gi lønnsomhet til disse arbeidsplassene; det må aktørene selv gjøre. Og det oppfatter jeg er et av tiltakene som Norway Seafoods forsøker, når de faktisk har en offensiv strategi for å utvikle anleggene i Stamsund, Melvær, Sørvær, Kjøllefjord, Berlevåg og Båtsfjord, men kanskje ikke like mye aktivitet andre steder. Men det er altså for å skape lønnsomhet og for å skape trygge arbeidsplasser. Regjeringen kommer til å være opptatt av å følge aktiviteten nøye. Det er altså aktivitetsplikt knyttet til anleggene i Hammerfest, i Båtsfjord, i Kjøllefjord, i Storbukt Hvitfiskanlegg i Honningsvåg, men som departementet, altså fiskeriansvarlig, fastslo nylig, er det ikke knyttet aktivitetsplikt til Mehamn, hvor opprøret startet. Det finnes ikke, det ligger ikke i det juridiske grunnlaget, og da kan ikke regjeringen heller opprettholde en aktivitetsplikt som ikke fantes.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
De forpliktelsene som selskapene har, gjelder fortsatt og kommer til å gjelde. Det vi har gjort, er å gjøre den juridiske gjennomgangen av hvilke forpliktelser som har vært i Mehamn, en juridisk gjennomgang som den forrige regjeringen også kunne ha gjort. Denne saken har jo ligget ganske lenge før det ble fattet en beslutning, eller en vurdering, knyttet til hva jussen sier om det. Det var kanskje betimelig å la være å gjøre det når man selv hadde makt, for så ikke å ta inn over seg at jussen sier veldig klart og tydelig: Det finnes altså ikke aktivitetsplikt i juridisk forstand i Mehamn, og da kan heller ikke regjeringen i ettertid påføre forpliktelser som ikke finnes.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Én ting er fremtidspolitikken, som vi utreder og vil komme tilbake til. Det andre spørsmålet dreier seg om den aktuelle situasjonen i Mehamn, og når jeg nå har hørt innlegget, må jeg få lov til å stille et spørsmål tilbake, som det kunne være fint om SV hadde avklart på dette eller andre områder: Mener de at det finnes en juridisk aktivitetsplikt i Mehamn, som staten kan opprettholde, eller mener de det ikke? Den juridiske gjennomgangen som fiskerimyndighetene har gjort, og som den forrige regjeringen kunne ha gjort, men lot være å gjøre, viser at det ikke finnes grunnlag for at staten skal pålegge aktivitetsplikt i Mehamn, for det finnes ikke grunnlag for det i de tidligere vedtakene. Har man, ifølge SV, et annet juridisk grunnlag overfor private aktører enn det fiskerimyndighetene nå har utviklet, eller er dette bare politisk snakk uten juridisk fundament?
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Hvis det hadde vært en kontrakt i Mehamn, hadde det vært interessant å få vite, siden det nå har blitt slått fast fra fiskerimyndighetene at det ikke finnes aktivitetsplikt i Mehamn innenfor denne kontrakten, og at det ikke finnes en kontrakt av den typen som man nå påpeker. Regjeringen har ikke fattet noen beslutning. Statsapparatet har gjort en juridisk gjennomgang av hvilke forpliktelser som har ligget der når det gjelder Mehamn, og den juridiske gjennomgangen viser at det ikke foreligger aktivitetsplikt for Mehamn. Det foreligger aktivitetsplikt for andre steder i Nord-Norge basert på det, f.eks. industrivirksomheten som Aker Seafoods Finnmark driver i Finnmark, på det tidspunktet denne avtalen ble inngått, men det var ikke aktivitet i Mehamn på det tidspunktet. Det er litt av dilemmaet. Vi har ikke juridisk – etter fiskerimyndighetenes og den juridiske forvaltningens vurdering – et grunnlag for å gripe inn overfor en privat aktør.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg ser det paradokset, og jeg ser at det åpenbart er behov for klar og tydelig styring av tildeling av kvoter, og det kommer det til å være, og det vil være fokus på hvordan leveringsplikten skal praktiseres fremover. Det er ikke aktuelt å flytte kvoter fra Nord-Norge til andre steder, men det er viktig at vi hele tiden passer på at alle ledd i fiskerinæringen har lønnsomhet. Det å skape arbeidsplasser som også kan være arbeidsplasser utenom hovedsesongen, er ganske viktig for å få til dette. Ringvirkninger for lokalsamfunn og bosetting får man først og fremst når man får fast bosatte som er i jobb over en lang periode av året – ikke bare i en toppsesong en kort periode. Vi må sørge for at de reguleringene vi har fremover, ikke bare bidrar til at vi i fremtiden må nedlegge aktiviteten fordi det ikke er lønnsomhet knyttet til den. Derfor kommer det styrende prinsipp for oss til å være: Ja, det skal selvfølgelig være stor aktivitet på fiskerisiden i Nord-Norge, og det skal være lønnsomhet i dette. Men når det gjelder Mehamn, understreker jeg én gang til at vi ikke kan innføre plikter som ikke var der da kontrakten ble inngått.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det er ikke noe grunnlag for å slå fast at vi ikke kommer til å bidra til innovasjon og nyskaping i fiskeindustrien. Denne regjeringen har økt BIA-midlene, styrket SkatteFUNN-ordningen, og vi satser betydelig mer på innovasjon og nyskaping, som selvfølgelig også fiskeindustrien har nytte av. I tillegg er lønnsomheten i bunn noe av det store grunnlaget for å få til det. Hvis vi også sørger for at man ikke må tømme ved arveoppgjør, som vi har gjort ved å fjerne arveavgiften, bidrar også det til å styrke kapitalsituasjonen for fiskeindustrien. Det bidrar også til evnen til å kunne investere i nyskaping. Vi har i Sundvolden-plattformen sagt at vi ønsker fortsatt å opprettholde leveringsplikt, men vi ønsker å ha det for regioner. Nå utreder vi spørsmålet om leveringsplikt for regioner, men det betyr ikke at man flytter det fra Nord-Norge. Vi oppfatter ikke Norge som en region. Det handler om å sørge for at det er stor aktivitet og god lønnsomhet i fiskeindustrien som vil være de avgjørende vilkårene for hvordan vi lager det fremtidige reguleringssystemet knyttet til dette. Det vil også innebære at det er leveringsplikt for fisk for de som historisk har hatt kvoter for levering.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Vi kommer til å koordinere trusselvurderingene på de områdene som har felles betydning. E-tjenestens trusselvurdering, som jeg syntes var utrolig interessant lesning, inneholder store analyser av områder som er langt vekk fra det som er et koordineringsbehov mellom de ulike etatene for aktivitet, f.eks. i Norge. Den analysen de har knyttet bl.a. til utviklingen i Asia, har ikke direkte relevans, men den er viktig i forhold til vår etterretningspolitikk, og den er viktig i forhold til vår utenrikspolitikk i årene fremover. Mange av de spørsmålene som ikke dreier seg om jihadister og andre, er det faktisk også ganske viktig at vi får frem, og de er det ikke behov for å koordinere. Vi vil ha et godt koordinert trusselbilde mellom disse, og det jobber vi med. Når det gjelder spørsmålet om retur-jihadister, er kanskje det viktigste vi gjør, å bli bedre på å forebygge. Noe av det regjeringen nå gjør, er å få en ny handlingsplan knyttet til det, basert på en analyse som sa at den forrige handlingsplanen hadde mye bra, men at den var dårlig på konkrete tiltak på forebyggingssiden. Derfor jobber vi mye med spørsmål om hvordan vi skal klare å mobilisere lokalsamfunnets ressurser og lage systemer for at det ikke skal være slik som det er i dag. I dag sier PST at de i stor grad er førstelinjen, og at de treffer allerede radikalisert ungdom som er på vei til å reise ut, på vei til å kunne bevege seg andre steder. Vi jobber med tiltak som bidrar til at vi kan treffe disse ungdommene, snu dem, og endre på det på et tidligere tidspunkt.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg forstår at dette er et spørsmål om hvorvidt de enkelte trusselvurderingene burde ha kommet etter en felles trusselvurdering, eller – som det var nå – at noen av dem kommer før en felles vurdering. Jeg mener at det ikke er det som er det mest avgjørende. Jeg mener det mest avgjørende spørsmålet er at vi faktisk koordinerer trusselvurderingene på de områdene hvor det faktisk er felles trusler rettet mot vårt land. Hver enkelt av disse tjenestene kommer til å ha store områder som ikke er i krysspunkt med de andre, og som det er viktig at vi også belyser. Det synes jeg har vært en god bit av det etterretningen har gjort nå. I regjeringens arbeid er vi veldig opptatt av å koordinere det, og derfor jobber vi kontinuerlig med å få satt sammen de ulike bildene til en felles vurdering. Det må ikke skygge for de områdene som ikke er en del av den fellesbiten – store, viktige områder, også i vår beredskap – men som ikke krever koordinering mellom de tre E-tjenestene.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Hvis det er et ønske fra Stortinget å få en gjennomgang av PSTs vurdering, er jeg helt sikker på at justisministeren kommer til å gjøre det grundig før den offentliggjøres. Den normale gjennomgangen som vi har fått i Stortinget tidligere, har også inneholdt ting som ikke er en del av den offentlige biten, og den har kommet nesten samtidig med den offentlige biten. Det har vært nødvendig. Det var en del av det som ble endret i Stortingets forretningsorden i forrige periode, da vi altså fikk gjort det slik at den utvidede utenriks- og forsvarskomité også ble en komité som kunne motta hemmelige opplysninger knyttet til f.eks. PSTs arbeid, og fungere som mer av en sikkerhetskomité. Vi har vært opptatt av at vi skal få ut disse rapportene raskt, men vi skal sørge for at Stortinget blir informert hvis det er det som er ønsket.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
De tre ulike tjenestene er godt koordinert. De samarbeider godt. Analysearbeidet fungerer godt om det som er felles trefningspunkt i sikkerhets- og beredskapsarbeidet. Det gjør de, og de rapporterer til regjeringen om det. Så har de altså analysearbeid som er mye større enn det som er de felles trefningspunktene. Da har man valgt å gå ut med det – bredden – i stedet for det som er rent koordinert. Stortinget skal bli informert. Det er tradisjonelt slik at Stortinget får mer informasjon enn det som legges ut til det offentlige. Det var et ganske tydelig krav fra den forrige opposisjonen at det ikke var nødvendig å bli informert bare om det som lå i den offentlige biten, for vi var i stand til å lese. Stortinget skal bli informert om mer enn det som legges ut til det offentlige, for Stortinget skal også være klar over flere av de vanskelige utfordringene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Også i Finland har man hatt en ESA-sak knyttet til spillmonopol, og der har Finland valgt å stramme inn for å ha bedre regler, sånn at det ikke er uklarheter. Da er det et spørsmål å stille til statsministeren: Vil man i den norske regjeringen sørge for eventuelle innstramminger som gjør at vi kan beholde den enerettsmodellen som vi har i dag, som bidrar til mindre spilleavhengighet enn det vi hadde tidligere, og som er en god sosialpolitisk modell? Og hvorfor er det da så viktig at man signaliserer at et privateid postkodelotteri skal få tillatelse før man har gjort de nødvendige utredninger? Kulturministeren har gjentatte ganger her i denne salen sagt at Postkodelotteriet vil få lisens.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Mitt spørsmål til kulturministeren lyder: «I flere aviser omtales henvendelser både fra Statsministerens kontor og Kulturdepartementet til Trondheim kunstmuseum på bakgrunn av innholdet i forordet i et program tilknyttet deres våraktiviteter. Kulturministeren har flere ganger sagt hun vil gi kulturlivet en frihetsreform og mindre detaljstyring. Er det dette hun legger i en frihetsreform og mindre detaljstyring?»
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg takker for svaret, men dette har blitt oppfattet og kommentert i store deler av Kultur-Norge slik at man uttrykker undring overfor det som har skjedd, og at det bidrar til at man føler mindre frihet. Så har vi hørt her i dag at kulturministeren hele tiden snakker om hva som var hennes intensjon med den samtalen som ble tatt – det var å innhente faktaopplysninger. Jeg antar at det ikke var fargen på programmet kulturministeren var interessert i å få vite noe om, så det kunne vært interessant å få vite hva det egentlig var som ble sagt som gjorde at reaksjonene ble sånn som de ble. Var det bare de på den andre siden som misforsto?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg registrerer her at kulturministeren mener at det utelukkende er mottakeren av hennes budskap som har misforstått og bidratt til den utryggheten som er kommet fra de ansatte i museene, og som også resten av kulturlivet er opptatt av. Når kulturministeren har kritisert Stoltenberg-regjeringen for å ville styre kulturen, har det skjedd gjennom åpne tildelingsbrev, som har vært etterprøvbare – det har vært skriftlighet i det. Nå ser vi altså en kulturminister som ønsker å styre kulturen gjennom telefonsamtaler. Ser kulturministeren at det er problematisk at man ikke har gjennomsiktighet i den måten man ønsker å styre på, og vil hun beklage at saken har kommet ut sånn som den har gjort?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-26:
Jeg er glad for at statsministeren slår så fast at enerettsmodellen skal stå fast, og at vi er sikret at det virkemidlet Norsk Tipping er, skal fortsette for å bekjempe spilleavhengighet. Men Norsk Tipping er også viktig fordi det gir inntekter til frivillige lag og organisasjoner, og Kristelig Folkeparti ønsker en satsing på frivillighet. I regjeringsplattformen og i samarbeidsavtalen har vi løftet fram frivillighet, og et av de viktige tiltakene som jeg er opptatt av, er å fjerne moms på frivillighet, for det er et paradoks at hvis Agder Energi kjøper en snøscooter for å kontrollere mastene på vinteren, kan de trekke fra momsen, men hvis Røde Kors kjøper den samme scooteren for å bidra til å redde liv, må de betale moms. Derfor er det et viktig tiltak, som vi ønsker å få gjennom, i likhet med å øke skattefradraget, sånn at når privatpersoner ønsker å gi gaver til frivillige organisasjoner, kan de også få skattelette for det. Jeg ønsker å utfordre statsråden på de to tiltakene. Er det noe som statsministeren ser det vil komme mer av i årene framover?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-26:
Spelemidelpotten og spelemidlar har vore til stor nytte sidan Norsk Tipping vart etablert i 1948. Over 100 mrd. kr har vore tildelt gode samfunnsnyttige tiltak gjennom alle desse åra. Det som eg oppfattar no, er at regjeringa begynner å setja dette monopolet i spel, og eg oppfattar statsministeren som uklår på om ho og regjeringa framleis vil stå på Idretts-Noreg og Frivillig-Noreg si side med tanke på framleis å kjempe for å ha på plass eit spelmonopol i Noreg.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-26:
«I avtalen med departementet har NSB Gjøvikbanen AS forpliktelser når det gjelder frekvens og kapasitet på strekningen. Uavhengig av de siste ukers materiellsvik, er det kjent at gamle togsett og høy slitasje trolig vil føre til at materiellet ikke vil holde en tilfredsstillende standard ut avtaleperioden. Dette til tross for jevnlig vedlikehold. Vil statsråden sørge for at NSB leverer vognmateriell slik at trafikkavtalen kan oppfylles, og at passasjerene sikres forutsigbarhet og et tilfredsstillende tilbud framover?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-26:
Eg takkar for svaret. For passasjerane på Gjøvikbana er sjølvsagt det å ha tryggleik for at toget går når det skal gjera det, viktig. Gjøvikbana har gjort ein god innsats over tid. Det som er utfordringa no, er nettopp det at vognmateriellet har fått så dårleg kvalitet. Det er så nedslite at dei har behov for å kunna ha raskare oppgradering. Antakeleg må vi ha eit nytt materiell på plass tidlegare. Det kanskje viktigaste spørsmålet som statsråden bør ta med seg og diskutera, er: Kva slags tiltak vil statsråden gjera for å sikra at vi har eit kvalitativt godt nok vognmateriell ut anbodsperioden?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2014-02-26:
Eg er heilt einig med statsråden i betraktningane her. Det er framleis denne usikkerheita inn imot neste anbodsperiode – kva slags tilbod er det passasjerane på Gjøvikbana kan venta seg i framtida, og kva slags ambisjonar har statsråden når det gjeld å tryggja framdrifta og prosessen for ein ny anbodsperiode på Gjøvikbana?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-02-26:
Representanten Stoltenberg innledet med å vise til OL i Sotsji, og jeg er klar over at statsministeren også har vært der. Samtidig med kampen om medaljene i Sotsji har det i et naboland pågått en helt annen kamp, nemlig en kamp for frihet og demokrati – jeg snakker selvfølgelig om Ukraina. Det er mange menneskerettighetstemaer som har vært på dagsordenen den siste uken – Ukraina, selve menneskerettighetssituasjonen i Russland og nå senest situasjonen for homofile i Uganda. Men tilbake til Ukraina: Vi er vel kjent med at statsministeren hadde en samtale med sin russiske kollega under OL i Sotsji. Der vet vi at menneskerettigheter ble berørt som tema. Jeg tror Stortinget er interessert i å høre hva statsministeren har å si rundt de samtalene, men jeg har også et spørsmål knyttet til om man i det møtet kom inn på situasjonen i Ukraina, hvor vi vet at Russland har spilt og vil spille en viktig rolle, enten for å være med og stabilisere landet, eller kanskje det motsatte, nemlig å destabilisere Ukraina. Så min utfordring går til statsministeren på disse to områdene.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-02-26:
Vi ser fram til, et samlet storting tror jeg, å få en debatt rundt bistand og menneskerettigheter og hva som til syvende og sist – det tror jeg er målet for oss alle – fremmer menneskerettigheter. Bare i spørsmålet om Uganda har man jo sett at det er ulike vurderinger av hva som til syvende og sist er best for å støtte opp under helt fundamentale menneskerettigheter. Når det gjelder Ukraina, er også situasjonen den at det skal være et forsvarsministermøte i NATO, hvor også det vi vel nesten må kalle interimledelsen i Ukraina, er invitert. Mitt spørsmål er da: Hva bringer Norge med seg av budskap til dette møtet?
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2014-02-26:
Situasjonen i Ukraina er enno veldig uoversiktleg og skjør, og det kviler eit veldig stort ansvar på aktørane no for å styra etter demokratiske prinsipp. Det er eit svært arbeid som ligg framføre. Men så er jo EU blitt einige om sanksjonar mot Ukraina som eit internasjonalt svar på det som har skjedd. Mi utfordring til statsministeren er difor: Meiner statsministeren dei nye EU-sanksjonane, som også Noreg har slutta seg til, som ein del av det arbeidet som nå ligg framføre, kan vera med og bringa Ukraina ut av krisa?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Min vurdering er at utenriksministeren har gjort en veldig god jobb i forbindelse med situasjonen i Ukraina. Jeg er også tilfreds med at han har signalisert at Norge ønsker å bidra økonomisk. Men i likhet med Ukraina er det mange land som har en dårlig utviklet rettsstat, som har politisk dårlig stabilitet, hvor det er viktig at Norge er engasjert for å få opp menneskerettighetsspørsmål. Derfor synes jeg det er viktig at Norge er engasjert i mange land. Denne regjeringa har signalisert det motsatte, nemlig ved å ha fokus på færre land. Det mener jeg kan være i strid med målet om å fremme menneskerettigheter. Små demokratiprosjekter og små rettsstatsprosjekter kan få stor betydning dersom Norge er engasjert. Så mitt spørsmål er: Hvilke land vil det gå ut over når regjeringa har signalisert at den vil kutte bidrag til flere land?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Det er jo alltid vanskelig å få etater til å jobbe sammen, og derfor var det viktig for den forrige regjeringa å slå fast i en stortingsmelding, som Stortinget sluttet seg enstemmig til, at vi skulle ha en felles trusselvurdering. Nå kommer det ikke noen felles trusselvurdering som vi har fått informasjon om. Mitt første spørsmål er: Når kommer en felles trusselvurdering? Forrige gang vi fikk en felles trusselvurdering, var jo Stortinget informert på forhånd. Nå er det slik at E-tjenesten kommer med en trusselvurdering på mandag. PSTs trusselvurdering er – etter det jeg forstår – like om hjørnet. Mitt andre spørsmål er: Hvorfor ønsker ikke regjeringa å informere Stortinget om dette før de går ut med dette til offentligheten, og hvorfor informerer ikke regjeringa Stortinget om at man har gått bort fra det å legge en felles trusselvurdering til grunn i utgangspunktet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-02-26:
Jeg er glad for at regjeringa følger opp den samarbeidsavtalen de har med Venstre om å øke fokuset på menneskerettigheter. Jeg syns utenriksministeren var bra da han var i Ukraina, jeg syns statsministeren var forbilledlig i sin klare tale til Russland, og jeg syns det var kjapt reagert også når det gjelder Uganda. Dette handler jo om å bruke Norges posisjon for å fremme menneskerettigheter og de negative utviklingstrekkene man ser. Man finner ingen perfekte regimer når det gjelder menneskerettigheter, heller ikke det norske, men vi må sørge for at vi klarer å utvikle dette i riktig retning. Når vi ser til en stor nabo, som Ukraina egentlig er, handler opprøret i gatene om opprør mot en korrupt stat – tilliten til det politiske systemet blir svakt av korrupsjon. Da er spørsmålet mitt: Er det noe vi kan bidra med i Norge for å bygge en mindre korrupt stat og en rettsstat som borgerne har større tillit til?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-02-26:
Når jeg hører replikkvekslingen mellom statsministeren og representanten Rotevatn fra Sogn og Fjordane, rinner Ivar Aasens ord meg i hu: Me trur det skal ganga så fort alt fram med noko stort, men så snart noko stort er nådd, kjem noko smått. Jeg har egentlig et veldig kort og enkelt spørsmål til statsministeren: Vil det hjelpe statsministeren i framdriften av hennes arbeid at Venstre fremmer disse forslagene i Stortinget?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Eg prøvde å notere under det første hovudspørsmålet kor mange gonger statsministeren brukte omgrepet «den forrige regjeringen», men eg kom ut av teljinga. Men no skal eg ty til det sjølv. I går behandla Stortinget ei viktig sak frå «den forrige regjeringen» om menneskerettar, nemleg våpeneksportmeldinga. Eit samrøystes storting slutta seg til eit nytt system for å styrkje det at vi hindrar eksport til land som bryt menneskerettane grovt, eller ikkje er demokratiske. Vi innfører ei sjekkpunktliste, og regjeringa skal gjere ei risikovurdering i kvart enkelt tilfelle. I ein viktig merknad som fleirtalet stilte seg bak, men ikkje Høgre og Framstegspartiet, står det: «Komiteens flertall(…) understreker at det er viktig(…) at regjeringens risikovurdering fører til at det ikke eksporteres våpen til land hvor myndighetene begår alvorlige brudd på menneskerettighetene.» (…) (…) Eg lurer på korleis regjeringa vil følgje opp denne fleirtalsmerknaden frå Stortinget.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-02-26:
Utanriksminister Børge Brende seier til NTB at Noreg sjølvsagt vil vurdere korleis vi hensiktsmessig kan støtte opp om ei ny regjering og ein ny president, slik at statsfinansane kan kome i orden. Så understrekar han at det sjølvsagt er for tidleg å seie noko om størrelsen på ei økonomisk hjelpepakke. Då har eg to spørsmål: Kva konkret kan ei slik hjelpepakke innehalde? Og når blir dette eventuelt lagt fram for Stortinget?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-02-26:
Vi i Senterpartiet er svært opptatt av beredskap og gode akuttmottak. TV 2-nyhetene mandag hadde en sak om at det var stor uro ved akuttmottaket på Ahus – et av landets største og mest moderne sykehus. Spørsmålet der var: Skal vi ha de mest erfarne legene i front, eller leger med mindre erfaring? Da en sak med noenlunde samme problemstilling dukket opp i fjor, før valget, var daværende opposisjonspolitiker Bent Høie svært høy og svært mørk. Jeg siterer: «Dette er veldig alvorlig. Fordi dette er de som pasientene møter i en veldig alvorlig situasjon der en ikke helt vet hva som er galt, og da bør en møte leger som har erfaring(…) (…) For daværende opposisjonspolitiker Solberg var denne saken et eksempel på regjeringens manglende gjennomføringskraft, og jeg siterer: «Det er jo denne mangelen på gjennomføringskraft. Det er når flomlyset er på, når mediedebatten går, er vi politikere flinke til å si at vi skal handle, men langsiktig styring dreier seg om å huske sakene også når flomlysene er av(…) (…) På TV 2-nyhetene for to dager siden var ikke Bent Høie så høy og mørk lenger. Det var mest om «å ta et steg til siden», men det han egentlig snakket om, var å ta et steg tilbake. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Hvorfor er det mindre viktig for Høyre å ha de mest erfarne legene i front når de er i posisjon enn det var når de var i opposisjon?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-02-26:
I fjor hevdet opposisjonspolitiker Høie at det var et sjansespill å bli sendt til norske akuttmottak – en drøy påstand. Han var tydelig på at vi trengte handling nå. Nå er svaret at vi lar en svekkelse skje på det som var et forbilde i fjor. Det skjer nå. Så er det andre svaret at man skal utrede og ha fokus på området. Hvorfor lar statsministeren en svekkelse skje når hun og helseministeren lovde det motsatte før valget?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-02-26:
Tidligere parlamentarisk leder Siv Jensen var en meget aktiv talskvinne for at vi burde ha en egen sikkerhetskomité på Stortinget. Det var fordi terrorbildet var mer sammensatt, hendelser ute påvirket hendelser hjemme i mye sterkere grad, E-tjenestene måtte samordnes bedre, vi i Stortinget måtte ha bedre informasjon om hva som var trusselbildet, og vi måtte ha bedre kontroll med hvordan E-tjenestene faktisk jobbet. Derfor er det svært overraskende, når Fremskrittspartiet og Høyre kommer i regjering, at man velger å involvere Stortinget mindre og ikke informere i forkant, og at man ikke sørger for den nødvendige koordinering mellom de ulike E-tjenestene. Hva er grunnen til det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-02-26:
Det er denne mangelen på gjennomføringskraft, det er når flomlysene er på, når mediedebatten går, at vi politikere er flinke til å si at vi skal handle – det var det en sa i april i fjor. I dag er tonen en helt annen. I dag er det at en skal bygge sten for sten, at en ikke kan styre helseforetakene. I fjor vår var det et krav om at her måtte det gjøres noe straks. På dette området har regjeringen bygd store forventninger, ikke bare om at noe skal skje, men at ting skal skje meget raskt, og at en skal få akuttmottak med erfarne leger over hele landet. Hvor lang tid vil det ta før vi ser den gjennomføringskraften som statsministeren i april i fjor sa var så veldig viktig?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-02-26:
Det er to ting som er svært viktig for fiskeindustrien. Det ene er leveringsplikten, og det andre er lønnsomheten. Dette er en næring som i årene framover kommer til å ha store behov når det gjelder teknologi, kvalitet og innovasjon. Men jeg tolker statsministerens svar dit hen at de ikke kan forvente seg noen drahjelp fra regjeringen når det gjelder å føre en næringspolitikk som kan bidra til å utvikle den teknologien, innovasjonen og kvaliteten som trengs, for det skal de private aktørene sjøl gjøre. En skal ikke føre en aktiv og målrettet næringspolitikk fra regjeringens side overfor fiskeindustrien. Annerledes kan jeg ikke tolke statsministeren på det punktet. Leveringsplikten er også viktig, og jeg skal gi statsministeren en helt enkel utfordring, som hun ikke svarte på: Fiskeriministeren har tatt til orde for regionalisering av leveringsplikt. Det vil være svært uheldig og føre til stor nedbygging av fiskeindustri. Er statsministeren enig i at en bør regionalisere leveringsplikten, eller vil regjeringen gå bort fra en slik prøveballong?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Jeg tror de fleste av oss som opplever å måtte oppsøke landets akuttmottak fordi vi tror vi er syke, eller fordi vi åpenbart er skadet, selvfølgelig er urolige – engstelige – og har behov for å bli møtt på en måte som innbyr til tillit, kvalitet og uten unødvendig venting. Her har det skjedd mye, men det kan skje mer. Jeg er opptatt av at vi må ta tak i det som vi kan gjøre i dag, det vi kan gjøre på litt kortere sikt enn det statsministeren antyder. En slik spesialitet som statsministeren prater om, er jeg åpen for å diskutere. Men det vil ta mange år før vi kan ha en kapasitet der dette vil være aktuelt på mange steder i landet. Problemet er at vi dessverre har opplevd en statsministerkandidat, som nå er statsminister, og en leder av helsekomiteen, som nå er helseminister, som snakket ned måten landets akuttmottak kunne organiseres på i dag. Da påhviler det statsministeren et veldig stort ansvar. Hva kan statsministeren gjøre på litt kortere sikt enn bare å utrede hvordan vi kan gjøre dette for framtiden – som jeg opplever er svaret i dag?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-26:
Etter 15 års erfaring fra et stort akuttmottak engasjerer dette meg. Det er ikke bare å ha kompetente leger der med spesialistutdanning, det er også viktig å ha kompetente sykepleiere og annet hjelpepersonell. Sykepleierne har allerede en egen spesialistutdanning. Den 24. juni i fjor la den forrige regjeringen fram en rapport om legespesialiteter. Det var en rapport og en gjennomgang, men ingen handlingsplan. Nå vil jeg utfordre statsministeren: Jeg synes det er flott at man i Sundvolden-erklæringen har tatt tak i dette, men vil man ta tak i mer enn legeutdanninger? Vil man stille kompetansekrav til akuttmottakene for å sikre en helhet i en viktig del av helsevesenet hvor man tar imot de sykeste av de syke?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Det er bare å ønske statsministeren lykke til i sin jakt på fokus. Jeg synes at etter å ha jobbet så lenge for å få ansvar, ville det kledd statsministeren bedre å ta ansvar her og nå. I fjor var det sånn i en konkret sak at Erna Solberg og Bent Høie mente helseministeren hadde ansvaret, og det var svært alvorlig og en mangel på gjennomføringskraft at han ikke gjorde noe med en gang. Nå kommer det opp en ny lignende og konkret sak. Erna Solbergs svar er altså at dagens helseminister kan ingenting gjøre, for sånn er systemet. Det er ingen som forventer at det skal skje en revolusjon på akuttmottakene på tre og en halv måned. Men at et av de viktigste eksemplene på den veien denne regjeringen har sagt den vil gå, bygges ned etter tre og en halv måned, er likevel et eksempel på manglende gjennomføringskraft. Jeg forstår statsministeren sånn at hun ikke vil gjøre noen ting med situasjonen på Ahus. Kan hun bekrefte at det er korrekt?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Det begynner å danne seg et interessant mønster når det gjelder regjeringens måte å møte lovbrudd på. Når fastleger bryter regelverket knyttet til reservasjon, så skal de møtes med at lovbruddene skal legitimeres og loven endres. Når det fortsatt kjøpes sex i Norge, så skal lovbruddene møtes med at loven oppheves. Når arbeidsmiljøloven brytes, så skal lovbruddene møtes ved å godtas og loven endres. Det har nettopp kommet en rapport som viser sammenhengen mellom dårlig helse og ukurant arbeidstid. Samtidig vet vi at feil i helsevesenet øker når folk må jobbe for lenge. Hvilket signal vil statsministeren gi arbeidsgiverne i helsevesenet: Er det greit å bryte arbeidsmiljøloven, eller krever statsministeren at arbeidsgiverne gjør noe med det – nå?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Det som gjennom tusen år har vært vår aller viktigste eksportnæring, er fisk. I det store bildet kommer oljealderen til å være en liten parentes mellom den historien og den framtiden der fisk og sjømat igjen blir vår aller viktigste eksportnæring. Så hvordan vi forvalter dette evige gullet i havet, og hvem som har eierskap til disse ressursene, er spørsmål av kolossal nasjonal betydning. På mandag var jeg på et folkemøte i Mehamn og hadde gleden av å møte de som startet det kystopprøret som nå sprer seg til hele Nord-Norge. På mandag kommer det et charterfly fullt av folk fra Finnmark som har tenkt å protestere utenfor Stortinget, og de retter sitt sinne mot Røkke og mot regjeringen. De frykter at fisk som har vært ment for landanleggene langs kysten av Nord-Norge, i stedet skal forsvinne vekk på trålere som gir profitt til noen, men som gir lite verdiskaping til samfunnet som helhet. I tillegg har de fått et signal om at regjeringen ønsker å tillate den praksisen ved å gå bort fra det som har vært en tydelig politikk i Norge, nemlig at trålkvoter skal kunne knyttes til bestemte landanlegg og kommuner, slik at vi er sikre på at disse ressursene hører fellesskapet til og kommer befolkningen langs hele kysten til gode. Hvem skal eie fisken? Ikke noen få tråleredere, men hele folket i Norge. Hvordan får vi mest verdier ut av den? Jo, ved å sørge for at den bearbeides på land i Norge, slik at vi kan skape mest mulig verdier her i vårt eget land. Vil statsministeren vende Nord-Norge ryggen ved å tillate at trålkvotene ikke lenger skal være knyttet til et anlegg eller en kommune, men til såkalte regioner?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Alle er enige om at målet er en lønnsom fiskerinæring, men det påfallende er at når du besøker de ulike bedriftene, f.eks. i Mehamn, er det jo en rekke som klarer å drive lønnsomt. Men det budskapet de ga til meg på mandag, var at det de trenger for å kunne tjene enda mer penger, er bedre tilgang på fisk. Det vi nå risikerer, er at fisken tas bort fra kysten fordi regjeringen gir trålerne tillatelse til å dra av gårde med mer av fisken. Erna Solberg og jeg har det til felles at vi elsker den vidunderlige byen Bergen, men det må vel også sies at Bergen har en noe uheldig historie, noen hundre år tilbake, når det gjelder å utnytte nordlendingenes fiskeressurser, og det ville vært trist om den første statsministeren fra Bergen på lang tid også skulle bli den som dramatisk svekker kystfolkets rett til å få sin del av verdiene i havet. Derfor vil jeg spørre en gang til om statsministeren står fast på at den plikten til å levere fisk som hittil har vært knyttet til bestemte anlegg og kommuner, ikke lenger skal være det?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
«Det norske politiet har bruk for gode folk med forskjellige livserfaringer. I siste nummer av bladet Psykisk helse skrives det om en ung mann som ble nektet opptak til Politihøgskolen fordi han en gang i livet hadde hatt en depresjon. Mannen er erklært frisk av lege. Mener statsråden det er klokt å avvise søkere med viktig livserfaring, og vil statsråden fraråde mennesker som ønsker jobb i politiet å oppsøke hjelpeapparatet for ikke å ødelegge sine jobbmuligheter?»