Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-06-10:
Innstillingen i dag viser enighet om en god del av de sikkerhetspolitiske utfordringene og de forsvarsmessige utviklingstrekkene. Det er positivt. Men samtidig viser også innstillingen et sterkt skille mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet på den ene siden og de andre partiene på den andre siden når det gjelder enkelte viktige sider av forsvars- og sikkerhetspolitikken. Med den begrensede taletiden jeg har, vil jeg velge å konsentrere meg om det som atskiller. Det er særlig tre forhold som skaper et skille i innstillingen fra komiteen. Det ene er spørsmålet om det er funnet en god balanse mellom de nasjonale og de internasjonale oppgavene i Forsvaret. Det andre er om den strukturen det nå legges opp til, vil føre til et mer sentralisert og sårbart forsvar. Og det tredje er at mange av oss vil mene at den nedbygging som nå foreslås i Heimevernet, både er uheldig og unødvendig. Sjøl om vi kan være enige om at det sikkerhetspolitiske bildet har endret seg, og sjøl om vi også kan være enige om at Forsvaret ikke lenger preges av én enkelt trussel, som igjen bør være dimensjonerende for Forsvarets virksomhet, så er det faktisk sider ved vår forsvarspolitiske situasjon som ikke er endret. Det er Norges geografiske beliggenhet. Det faktum at Norge ligger ved et strategisk viktig havområde, at vi er randstat til en stormakt, og at den politiske oppmerksomheten omkring nordområdene øker, bør også få konsekvenser for vår trusselvurdering og våre forsvarspolitiske prioriteringer. Etter Senterpartiets mening er disse forholdene ikke i tilstrekkelig grad ivaretatt i den langtidsplanen vi i dag behandler. Senterpartiet mener at slike hensyn burde reflekteres bedre både i den framtidige forsvarsplanlegging og i den faktiske tilstedeværelse av Forsvarets enheter. Det andre spørsmålet som også skiller i komiteen, er spørsmålet om den strukturen det nå legges opp til i langtidsplanen, vil skape et mer sentralisert og sårbart forsvar. Noen av oss mener at det vil være tilfellet. Vi er alle enige om at omstilling av Forsvaret er nødvendig. Det er ingen som tar til orde for at alt skal bli ved det gamle. Men jeg må spørre om en i realiteten skaper mer samsvar mellom forsvarsstruktur og finansiering når ambisjonene når det gjelder materiellinvesteringer, er svært store, og når det i en del tilfeller insisteres på en sentralisering av oppgaver som i seg sjøl er kostnadsøkende. Jeg tenker i den forbindelse f.eks. på flyttingen av 335-skvadronen fra Gardermoen til Rygge. Senterpartiet er av den oppfatning at omstillingen nå går så raskt at det skapes nye utgifter og merkostnader bare på grunn av det, samtidig som usikkerheten blant de ansatte sjølsagt blir svært stor. Jeg mener at det er grunn til å sette spørsmålstegn ved om de pengene som nå bevilges, gir den best mulige operative evnen, for det er jo sjølsagt også et spørsmål om hvilken operativ evne vi faktisk ønsker. Det tredje forholdet som også skaper skille i komiteen, er spørsmålet om Heimevernets framtidige organisering. En del av oss mener at denne langtidsplanen innvarsler en unødvendig og uheldig nedbygging av Heimevernet. Jeg tror heller ikke at noen er uenig i at Heimevernet må endres og omstilles, men samtidig må det kunne skje på en slik måte at en ikke ødelegger HVs egenart og fortrinn. HVs egenart og fortrinn er den folkelige forankringen, det er lokalkunnskapen og det er frivilligheten. HV er også viktig for å bygge forsvarsvilje i det norske folk. Det kan være en forsvarsvilje og en legitimitet som Forsvaret i framtiden er mer avhengig av enn de kanskje i dag tror. Senterpartiet synes at nedbyggingen til 50 000 mann er unødvendig mye, og vi mener at det ikke synes noe sted å være dokumentert at en trenger akkurat 5 000 mann i en ny innsatsstyrke. En annen mulig kombinasjon som ville vært bedre, hadde vært å redusere antallet personer i den såkalte innsatsstyrken, og heller velge å ha en større stående HV-styrke. Jeg må også si at med den kraftige sentraliseringen av distrikt er det ikke lenger dekkende å si at HV er et landsdekkende element innenfor Forsvaret. Senterpartiet mener altså at Regjeringen og stortingsflertallet her går for langt i tesene både om det internasjonale og det deployerbare og om såkalt kraftsamling som jo bare er synonymt med sentralisering. De er ikke villig til å problematisere spørsmålet om hvilke enheter vi faktisk bør stille med internasjonalt, og om man med sentraliseringen faktisk sparer kostnader. Jeg må også få lov til å rette opp en liten feil som står i innstillingen. På side 73, første spalte, framstår det slik at Senterpartiet står sammen med Fremskrittspartiet om å terminere jagerflyutviklingsprosjektet. Det gjør vi da ikke. Så der har det skjedd en feil. For øvrig vil jeg gjerne ta opp forslag nr. 29, fra Senterpartiet.