Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Med bakgrunn i regjeringens beslutning om å følge Gassnovas anbefalinger fra 22. mars i år om et endret tidsløp for fullskala rensing på Mongstad ble de delene i revidert nasjonalbudsjett som omhandler Mongstad, levert energi- og miljøkomiteen for behandling. Det ble her besluttet å innlede høringer om saken, noe også opposisjonen hadde et sterkt ønske om. I høringen gikk det tydelig fram at Statoil og Gassnova helt fram til mars i år jobbet etter den opprinnelige tidsplanen, med et mål om investeringsbeslutning i 2012. Allerede her begynner opposisjonens argumenter å møte problemer. Dette sa Gassnovas direktør tydelig den 22. mars i år. Det har siden februar i fjor, i Statoils masterplan som Stortinget har hatt tilgang til, vært klart at denne tidsplanen er krevende og byr på utfordringer. Dette er altså ikke ny informasjon, slik deler av opposisjonen nå hevder, og det fremste beviset på dette er jo opposisjonens egne tallrike uttalelser det siste året, som vi sikkert får belyst grundig i løpet av debatten. En samlet opposisjon hevdet i komitébehandlingen at informasjonsplikten til Stortinget er brutt. Da er det jo med undring jeg leser i merknader og uttalelser i hele fjor, både til pressen og her i Stortinget, at opposisjonspartiene gjentatte ganger i fjor mente de hadde fått opplysninger som tilsa at en kunne risikere en forsinkelse på Mongstad. La meg bare gjenta det: I fjor mente opposisjonen at det forelå informasjon om at Mongstad kunne bli forsinket. Da var kritikken mot de rød-grønne at vi var for ambisiøse som holdt fast på vår tidsplan, slik Gassnova også gjorde. Det gjorde som kjent regjeringen helt til i vår. Opposisjonen framfører derfor to argumentasjoner med diametralt motsatt budskap, slik representanten Solvik-Olsen og representanten Astrup også gjorde i sted. Jeg ser også at Kristelig Folkeparti er på banen og presenterer opplysninger de mener at de ikke tidligere har hatt tilgang til, som representanten Syversen sa under pressekonferansen i vandrehallen i går. I Bergens Tidende i dag kan vi lese at det angivelig har kommet fram nye opplysninger ved eventuell helsefare ved bruk av aminteknologien som tenkes brukt på Mongstad. Der sier en opprørt Line Henriette Hjemdal: «KrF og jeg hadde aldri sagt ja til bygging av amindelen av testsenteret hvis vi hadde kjent til det regjeringen ble varslet om gjennom denne rapporten. Det er ingen på Stortinget som med vitende og vilje gambler med folks helse på denne måten.» I så fall finner jeg det jo underlig at den samme representanten selv var med på følgende merknad i energi- og miljøkomiteen i fjor vår: «Komiteen har merket seg en del usikkerhet rundt helsemessige sider ved bruk av aminrenseteknologien.(…) Komiteen forutsetter at de helsemessige sider ved teknologivalgene blir gjenstand for grundig forskning, og at resultatene tas med i evalueringsrapportene.» (…) Det er nytt for meg at informasjonsplikten innebærer at regjeringen må hjelpe representanten Hjemdal med å forstå betydningen av merknader hun selv skriver. De omtalte forholdene har vært kjent for Stortinget siden januar – i fjor. Tør jeg mane til noe mer moderasjon i språkbruken i denne debatten? Påstander om at regjeringen er villig til å gamble med folks liv og helse, er grove og usaklige. Jeg kunne fortsatt. Denne ukens kraftige påstander fra opposisjonen kan tilbakevises punkt for punkt, og det akter vi å gjøre i denne debatten. Det danner seg et mønster, og det er at tidligere merknader og uttalelser fra opposisjonen til stadighet annullerer det de selv hevder om at informasjonsplikten skal være brutt. Det er sørgelig, for det tar fokus vekk fra det som burde være i sentrum hele veien – å sørge for så rask framgang i Mongstad-prosjektet som mulig. Opposisjonen later som om de ikke har hørt om helsefare. De ser ikke ut til å vite hva de selv har skrevet om saken tidligere. I Fremskrittspartiets og Høyres tilfelle er det ikke engang dobbeltkommunikasjon vi er vitne til. Det er trippelkommunikasjon, for mens Høyre uttrykker stor skuffelse over at CO2-rensing på Mongstad blir forsinket, har jo Stortinget for bare noen dager siden behandlet det siste av en lang rekke forslag, der Høyre foreslår å fjerne det de der kaller de særnorske kravene om CO2-håndtering. Og la meg bare understreke at i den konteksten er det ikke positivt ment. Dette er spesielt synd, fordi det devaluerer den ekte skuffelsen mange føler over at fullskalarensing på Mongstad trenger mer tid. I starten av mai møtte jeg en gjeng veldig engasjerte ungdommer fra Natur og Ungdom utenfor Stortinget. Den tenningen slike mennesker har for miljøet, er ekte, det er viktig, og det er noe som bør tas på høyeste alvor. Deres skuffelse bunner i et ekte engasjement for prosjektet og ikke et stadig større behov for å redusere klimasaken til et uverdig politisk spill.