Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-02-01:
Jeg vil takke interpellanten for et prisverdig initiativ, som er helt nødvendig i en tidsfase hvor vi vet at vi rett og slett skal samhandle mye, mye nærmere og bedre med Russland. Da er språk en viktig forutsetning for å nå frem. Og derfor er det, som flere har vært inne på, ønskelig at språk blir en del av denne nordområdedebatten, som vi snakker veldig mye om i dette huset, men også en del av utdanningsdebatten, og særlig når vi snakker om de nye, store, viktige samhandlingslandene, nasjoner som handler med Norge, som Russland er og kommer i enda større grad til å bli, og som Kina, India og etter hvert også Brasil kommer til å bli. Flere har argumentert med og henvist til at vi allerede har på plass en grenseboeravtale som involverer 45 000 russere, og at vi etter hvert kommer til å se virkningen av dette i form av større kontakt over grensen. Vi ser bl.a. at Helse Nord har pekt på at vi kommer til å få flere russiske pasienter ved norske sykehus. I løpet av våren har vi en delelinjeavtale med Russland på plass, som kommer til å skape en helt annen ny og større dynamikk i vår samhandling og kontakt med Russland. Vi vet hva vi har av utfordringer innenfor miljø og sikkerhet, som kommer til å øke i omfang, og det er ingen grunn til å legge skjul på at det er store, store forventninger i både Russland og Norge, men også blant våre venner i Europa, til hva som kommer til å skje på energiområdet etter hvert som delelinjeavtalen ratifiseres. Vi ser at Russland det siste året er blitt nest største importør av norsk fisk – passerte over 5 mrd. kr i eksportverdier. Det ligger like bak Frankrike, og er det land som faktisk har den største prosentvise økningen. Det er betydelig samhandling og kontakt allerede som det er. Derfor er vi nødt til å få fart på det som går på språkopplæringsutfordringen. Jeg skulle gjerne ha ønsket at Russland, som Kina og andre, blir tatt ut av denne ikke-vestlige kvotebehandlingen, som gjør at de undervisningsinstitusjonene som har den største ekspertisen på området i Norge, herunder Narvik, som representanten Ljunggren påpekte, er nødt til å redusere inntaket. Men den andre veien står det dessverre bedrøvelig til. Det er ikke samhandling mellom politiske mål når det gjelder handel og næringsutvikling, og de resultater vi oppnår. Og ifølge ANSA vet vi at når det gjelder helgradsstudenter i ikke-vestlige land, er interessen stor, men tilretteleggingen minimal. Ifølge ANSA kan hele 14 pst. av studentene i utlandet ha interesse for og lyst til å studere i land som Russland, Kina, India og Brasil, men det er det ikke lagt til rette for. Vi vet at førsteåret av bachelorgradutdanningen i ikke-vestlige land ikke er anerkjent av NOKUT som tilsvarende norsk høyere utdanning. Dette fører selvfølgelig også til at studenter som ønsker å ta en bachelorutdanning i ikke-vestlige land, verken får stipend eller lån fra Lånekassen, og det blir da opp til dem som ønsker, å få til en annen type finansiering. Vi vet at i disse fire nasjonene – Kina, Russland, India og Brasil – er det faktisk 0,3 pst. av helgrads utenlandsstudenter som tar sin utdanning. For å peke spesielt på Russland: Siden statsråden pekte på at vi ikke har noen registrering på dette, så viser i hvert fall de tallene jeg har funnet frem til, at vi hadde fem utvekslingsstudenter fra videregående skole i Russland i 2010, 134 delgradsstudenter og ni helgradsstudenter. Dette er bedrøvelige tall. Men jeg har tillit til det statsråden svarer interpellanten, at de forslagene og de anvisningene som interpellanten tar opp, blir tatt på alvor. For skal vi lykkes med all den politikken vi prediker – når Obama sier at de skal ha 100 000 amerikanere på universiteter i Kina, og Giske sier at vi skal ha 3 000 – så må vi jammen manne oss opp og ha den samme ambisjonen når det gjelder norske studenter i Russland.