Kristin Clemet (Høyre), 2004-12-13:
Det er et par ting jeg vil nevne før debatten avsluttes. For det første: Komiteen ber Regjeringen utvide antall nye stipendiatstillinger innen Stipendprogrammet for kunstnerisk utviklingsarbeid med to stipendiatstillinger innenfor rammen i 2005. Komiteen har ikke gjort budsjettvedtak som følger opp dette, og jeg tolker komiteen slik at departementet derfor skal omdisponere stillinger fra andre institusjoner. Jeg vil derfor ta sikte på å omdisponere en stilling fra Universitetet i Oslo og en stilling fra NTNU i forbindelse med RNB. For det andre: I St.prp. nr. 1 er det foreslått å omdisponere 20 studieplasser fra hver av tre institusjoner med dårlig kapasitetsutnyttelse på ingeniørutdanning. Parallelt økes antall ingeniørstudieplasser ved Høgskolen i Stavanger, i Sør-Trøndelag og i Bergen. I budsjettinnstillingen skriver komiteen om Høgskolen i Gjøvik at den «legger til grunn at departementet i første omgang utsetter en slik flytting inntil en nærmere vurdering er foretatt og fremlagt i Revidert budsjett». Komiteen skriver ikke hvor studieplassene skal tas fra. Jeg vil legge til grunn at en reversering av dette studieplasskuttet på Høgskolen i Gjøvik må gjennomføres slik at det fordeles på de tre høyskolene som har fått tilført disse studieplassene. Mens Stortinget hadde julelunsj, ble det fremlagt en ny internasjonal studie om norsk skole, den såkalte TIMSS-studien om naturfag og matematikk. Det kan kanskje være grunn til å nevne den før vi går fra hverandre, for den viser ganske dramatiske resultater. Den viser at i 2003, da denne studien ble gjennomført i over 50 land, og da mange utviklingsland – dette gjelder altså ikke bare den velstående delen av verden – lå norske elever fra et halvt til ett år under det nivået de lå på i 1995, selv om de i mellomtiden har gått ett år mer på skolen. Det er en ganske dramatisk ferdighetssvikt denne studien viser. Det er en utvikling som må snus. Vi må snu en utvikling i retning av kunnskapsløshet. Vi er nødt til å stoppe en utvikling mot enda større ulikheter i norsk skole. Det springer en i øynene at det særlig er to ting som må forandres fra L97 – jeg er glad for at det nå uttrykkes stor støtte til dette – det er at vi er nødt til å ha klare læringsmål og faglige krav til elevene, og at vi er nødt til å satse mer på kompetanse i skolen. Det satses i og for seg mye på kompetanse i norsk skole, det har man gjort før også, men man har ikke etter- og videreutdanning som er relevant for de fagene man underviser i. Det er trist å tenke på at dersom vi hadde hatt nasjonale prøver tilbake fra 1995 og fremover, hadde dette vært avdekket langt tidligere, og uten at vi hadde måttet få en internasjonal forskningsrapport til å komme og fortelle oss det i dag. Dersom vi hadde hatt nasjonale prøver, som det nesten ble harselert med her fra talerstolen i sted, kunne vi avdekket for enkeltelever, for lokalsamfunn og for nasjonen hvor galt det var i ferd med å gå – det er en katastrofal ferdighetssvikt innenfor matte og naturfag – og vi kunne satt inn tiltak for å gjøre noe med det. Jeg merker meg at Arbeiderpartiet klamrer seg til at de nedsatte et offentlig utvalg. Vel, de satte ikke ned Kvalitetsutvalget, det het ikke det, det hadde ikke startet arbeidet, det hadde en snever sammensetning, et uklart mandat og lange tidsfrister. Alt dette endret vi, og det er årsaken til at vi har fått et nasjonalt kvalitetsvurderingssystem ganske raskt på plass.