Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Eiendomslovgivningen og samspillet mellom eiendomslovene har i sterk grad bidratt til det mangfoldige og familieeide landbruket som vi ser i Norge i dag. Sammen balanserer eiendomslovgivningen behovet for langsiktig og bærekraftig ressursforvaltning og matproduksjon og er også en forutsetning for en variert bruksstruktur over hele landet. Det er derfor slik i norsk landbruk at eiendomsretten – og dermed også driftsmuligheten – er en mulighet for mange, ikke bare en rettighet for de få. Det er ofte en trang til å skape et inntrykk av at norsk landbruk er gjennomregulert og detaljstyrt. Det brukes ofte i en retorikk, særlig fra høyresiden. Men eiendomslovgivningen i landbruket har en sterk historisk forankring. Den har sin bakgrunn i konsesjonsloven, som igjen har utspring i statsborgerrettsloven av 1888. Men det er sjølsagt ikke slik at lovteksten er uforandret fra den tid og fram til i dag. Det er helt riktig, som flere representanter har pekt på, også under den rød-grønne regjeringen ble bestemmelsen om priskontroll myket opp – to ganger – i tråd med utvikling og behov i næringen. Det skjedde imidlertid med en forankring i Stortingets flertall, ikke gjennom plutselige brev fra departementets side. Det skjedde også som en endring innenfor formålet med loven, ikke gjennom en endring som i realiteten ser bort fra det som er nedfelt i loven, nemlig at priskontrollen skal vektlegge om den avtalte prisen tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. Så det som er forskjellen fra tidligere, er at en prøver å omgå stortingsbehandling, antakelig med grunnlag i at en er usikker på om en har flertall i Stortinget. Tidligere har en også gjort endringer og justeringer, men da med et klarlagt parlamentarisk flertallsgrunnlag i Stortinget. Senterpartiet er, som det også framkommer av innstillingen, åpen for å se på justeringer når det gjelder regulering av priskontroll. Men det var sterke signaler om å beholde priskontrollen i den høringen som har vært gjort i vår, og jeg håper at det også kommer til å bli tatt hensyn til i et videre lovarbeid. For øvrig vil Senterpartiet komme tilbake til sider ved priskontrollen ved Stortingets behandling av det lovforslaget som regjeringen har varslet, og som statsråden nå har bekreftet kommer til å gå i statsråd i morgen. Stortinget har tidligere behandlet de innholdsmessige sidene ved landbruks- og matministerens brev om at pris ikke skal tillegges avgjørende vekt. Da ble saken behandlet i næringskomiteen. Både i flertallets merknader og i debatten om saken den gang framkom det kraftig kritikk mot regjeringens atferd, og det var også en uttalt forventning om at det ble ryddet opp i tråd med den kritikken. Så vet vi alle sammen at svaret fra statsråden og Høyres representanter i den debatten var av en slik karakter at kontroll- og konstitusjonskomiteen så det nødvendig å behandle spørsmålet om priskontroll nok en gang. For det er faktisk slik at det at statsråden sjøl ikke vurderer sin handlemåte som å foregripe lovbehandlingen, ikke er tilstrekkelig for å berolige Stortinget. Flertallet sier fremdeles at brevet aldri burde vært sendt. Kristelig Folkeparti og Venstre går også så langt som til å si at det hele er uryddig, og det gjorde de også i næringskomiteen. Det vil si at det vi står tilbake med her, er et svært usikkert parlamentarisk grunnlag for de vedtakene som regjeringen og departementet gjorde, men vi sitter også igjen med at regjeringen har satt Venstre og Kristelig Folkeparti i en utrolig vanskelig situasjon, og politisk sett setter dem i en vanskelig situasjon. Jeg mener også at Kristelig Folkepartis innlegg her i dag bekrefter at det er ikke enkelt å skulle forholde seg til denne situasjonen for Venstre eller Kristelig Folkeparti. Jeg må også si at jeg blir litt forundret over representanten Tetzschners forhold til de politiske sidene ved denne saken. Hans innlegg bærer også preg av at en prøver å overse at det er høyst usikkert om det er noe politisk flertall for det som regjeringen gjør. Det er det som er noe av kjernen i denne saken, at sjøl om Venstre ikke er her i dag, og vi ikke får høre deres mening, er det ikke slik at en kan overse det politiske flertallets holdninger, særlig ikke til et så sentralt spørsmål knyttet til eiendomslovgivning i landbruket. Jeg opplever også at representanten Tetzschner på den ene siden forsøker å bagatellisere innholdet i det rundskrivet som er sendt ut, ved å si at det er jo ikke så mye mer enn det man gjorde tidligere, samtidig som han argumenterer sterkt imot det han kaller en underregulering av pris. Så argumenterer Tetzschner også med at en er lojalt innenfor lovens formål, samtidig som han sterkt forsvarer behovet for en ny lov. Jeg må si at den typen argumentasjon som Tetzschner der gjennomførte, var en nokså krevende øvelse. Jeg tror egentlig det hele handler om at han prøver å overse at han ikke nødvendigvis har et politisk flertall for det som han ønsker gjennomført. Kontroll- og konstitusjonskomiteens medlemmer har vært inne på og kommer sikkert også senere inn på de mer prinsipielle og konstitusjonelle sidene av saken. Men det er klart at respekt for Stortingets flertall, for de lovene som er vedtatt, og formålet med de lovene, er ikke minst viktig, og det må også ligge til grunn for regjeringens arbeid. Også rent faktisk er det grunn til å nevne at rundskrivet allerede har fått følger. I mitt hjemfylke er avgjørelser fra Fylkesmannens landbruksavdeling om pris overprøvd av Statens landbruksforvaltning, med grunnlag nettopp i det rundskrivet som regjeringen har sendt ut uten å ha dekning for det i Stortinget. I det aktuelle tilfellet ble prisen fordoblet. Det i seg selv burde også være et argument for at Kristelig Folkeparti og Venstre tar en grundig vurdering knyttet til det videre arbeidet med loven på dette området. Jeg synes det er tjenlig at statsråden i dag kommer i Stortinget og sier at lovforslaget kommer så raskt som mulig. Det er sørgelig at vi ikke har hatt muligheten til å drøfte det tidligere. Vi må konstatere at når det blir framlagt på sesjonens siste dag, betyr det at det neppe blir behandlet på denne siden av nyttår, så både for Stortinget og for næringen sjøl synes jeg det er svært uheldig at det tar lang tid før en får avklart dette spørsmålet. Men kjernen i saken er uansett at det er ikke lett å få øye på spor av respekt verken for stortingsflertallet eller for landbruket i regjeringens samlede håndtering av denne saken.