Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-30:
Feminisme og likestilling er frihet – friheten til å være seg selv, ta den utdanningen man vil, følge den jobbdrømmen man vil, elske den man vil, uavhengig av både kjønn, legning, funksjonsevne og etnisk bakgrunn. Det er frihet fra undertrykking, fra trakassering og fra negativ sosial kontroll, og det er kampen for like muligheter og lik makt til halvparten av befolkningen, kvinner. Det er åpenbart at vi fortsatt har en lang vei å gå og kamper som gjenstår. Kvinner tjener fortsatt i snitt bare 87 kr per hundrelapp en mann tjener. Kvinner jobber mer deltid. Én av ti kvinner utsettes for voldtekt i løpet av livet. Samtidig rammes både kvinner og menn av negativ sosial kontroll i mange miljøer. Skeive diskrimineres, rammes av hatkriminalitet og blir utsatt for homoterapi i enkelte trossamfunn. Personer med nedsatt funksjonsevne får ikke samme demokratiske rettigheter eller mulighet til å bidra i arbeidslivet som befolkningen ellers. Den beste feministiske politikken for likestilling er den som ser alt dette i sammenheng og tar tak i strukturene som ligger bak: lovfeste retten til heltidsstilling, skjerpe likelønnslovverket, sånn som Island har gjort, ta FN-konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne inn i menneskerettighetsloven, sånn at personer med nedsatt funksjonsevne får likestilte rettigheter med alle andre, få på plass ressurser og prioritering av arbeidet mot vold og overgrep i politiet, få på plass en moderne seksualitetsundervisning med fokus på grensesetting og som også anerkjenner at ikke alle er hetero, forby konverteringsterapi, sånn at trossamfunn ikke kan skade unge, usikre skeive mennesker som bare vil bli akseptert som den de er av familien sin, av menigheten sin og av gud. Mye kan nevnes. SV kjemper for alt dette. Likestillingskampen mangler ikke gode ideer eller forslag til tiltak. Det den mangler, er politisk vilje og prioritering. Den mangler utålmodighet. Det holder ikke at vi får likelønn først om 50–100 år, som faktisk er utviklingen med dagens tempo. Vi skulle hatt det i går! I årets likestillingsdebatt kommer vi oss heller ikke utenom koronapandemiens konsekvenser, for denne krisen kan også bli en likestillingskrise hvis ikke vi gjør noe nå. Kvinnedominerte yrker innenfor f.eks. service har vært hardest rammet av arbeidsløshet. Politi og krisesentre frykter at nedstengingen fører til langt mer vold i hjemmene når flere bruker mer tid hjemme med voldsutøver. Land som Polen bruker krisen aktivt til å nekte kvinner abort. Derfor fremmer SV en rekke løse forslag om likestillingstiltak i møte med krisen i dag: om å gi politiet både instruks og ressursene de trenger for nå å prioritere arbeidet mot vold i nære relasjoner høyt, sette politi, krisesentre og helse sammen i krisemodus for å jobbe mot vold i hjemmene, egne krisetiltak for de kvinnedominerte yrkene som er særlig rammet av de økonomiske konsekvensene. Ikke minst er det allerede sånn at vi nå har dratt noen lærdommer fra denne krisen. I det arbeidet er det viktig at også likestillingskonsekvensene av denne situasjonen, av smittevernstiltakene, blir en del av de lærdommene vi skal trekke. Vi vet at det er akkurat de kvinnedominerte yrkene i helse og omsorg som vi nå alle retter vår dype takknemlighet til, men heltene i helse- og omsorgstjenesten fortjener ikke bare applaus fra balkongen. De fortjener anstendig lønn og skikkelige arbeidsforhold, og det haster, for i store deler av helsevesenet er belastningen nå stor. Tiden har aldri vært mer riktig enn nå for å få på plass heltidsstillinger, for permanent å øke bemanningen, for å gå i dialog om lønnsløft med partene for disse yrkene, og det foreslår SV i dag. Likestillingen kan ikke bli satt på pause, verken av koronapandemier eller manglende politisk vilje. Nå må vi gå sammen med kvinnebevegelsen og andre likestillingsforkjempere, hente fram utålmodigheten igjen, for ingen er fri før alle er fri. Med det tar jeg opp SVs forslag.