trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-11-13:
Når jeg tar ordet nå, er det fordi det kan virke som om Arbeiderpartiets representant Grande har en ideologi som er sterk, og den respekterer jeg fullt ut. Det er ikke noen tvil om at vi har forskjellige ideologier. Regjeringspartiene er opptatt av dem som mottar tilbudene, og ikke hvem som leverer dem. Vi er opptatt av brukeren. Det er barna vi er opptatt av, og ikke navnet på leverandøren. Representanten Aasrud tok hardt i, og hun synes det er oppsiktsvekkende det regjeringspartiene sier. Det er mulig at vi har uttalt oss litt uklart i debatten. Representanten henviste også til regjeringsplattformen, at både frivillige og ideelle kanskje var skuffet. Representanten Aasrud refererte til plattformen til regjeringspartiene, og jeg kan godt sitere derfra hvis man ikke har lest hele. Der står det at regjeringen vil: «Gi kommunene rett til fritt å velge barnevernstiltak, etter en vurdering av kvalitet, pris og hva som gir best hjelp til det enkelte barn, uavhengig av hvem som leverer tiltaket.» Derfor kan det ikke være oppsiktsvekkende at vi fremfører det vi gjør. Det ville være merkelig om det var slik i andre konkurranser, i idretten f.eks., at noen fikk et fortrinn – at vi velger den med rød shorts istedenfor den med blå shorts, eller at i et 60-meters løp starter noen 20 meter foran, og noen starter på null. Vi er opptatt av lik konkurranse, likt utgangspunkt, og de som har best kvalitet og pris, er dem vi skal bruke. Vi er opptatt av barna. Det kan ikke være uklart, men dersom det fortsatt er uklart, kan jeg sikkert gi en kort kommentar til det også.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-13:
SV vil berømme Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet for et veldig godt forslag, som vi stiller oss 100 pst. bak. Det å skjerme ideell sektor handler om flere viktige ting. Det handler om muligheten til å kunne sette kvalitet foran pris, det handler om forutsigbarhet både for aktørene og ikke minst for de mange som trenger deres hjelp, og det handler om syn på hva som skal være butikk og ikke. Utsatte unger og ungdom er ikke hyllevare. SV er enig med Venstre i at pensjon er en del av kjernen i spørsmålene her. Vi vet at ideelle aktører har lagt seg opp mot det offentlige når det gjelder pensjonsordning og nivå, og vi vet at mens ideelle bruker penger på skikkelig pensjon, maksimerer de kommersielle sitt overskudd, sin profitt. Men for meg er det noe uklart hva Venstres forslag faktisk innebærer. Det hadde vært viktig å få klarhet i det i Stortinget i dag. Handler det om faktisk å legge penger på bordet for å kompensere for den skjevheten som i dag er i pensjonsordninger og pensjonsutgifter, eller kan man i realiteten frykte en svekkelse av pensjonene når det gjelder de ideelle? SV er enig med Fremskrittspartiet når de tror at de varme hendene og kompetansen er likt fordelt mellom kommersielle og ideelle. Vi vet at det er dyktige fagfolk veldig mange steder. Men vi vet også at det er stor forskjell i arbeidsforhold, pensjon, lønninger og arbeidstidsordninger, og vi vil ikke akseptere sparing på arbeidsfolks premisser. Derfor går vi imot enhver form for kommersialisering. I tillegg mener vi at det å bidra til overskudd til private selskaper, til barnevernsbaroner, er dårlig bruk av penger som skal gå til de aller mest utsatte i et samfunn. Jeg stiller meg undrende til at regjeringen foreløpig har valgt ikke å legge opp til en skjermet anbudsrunde av seriøs karakter. Anskaffelsesdirektivet til EU er ikke satt ut i livet. Derfor er det heller ingen EU-rettslige grunner til at man skal la være å bruke det handlingsrommet, det mulighetsrommet, som i dag faktisk finnes. Det betyr at det hele blir et spørsmål om regjeringen faktisk ønsker å gi ideelle anledning til å delta i anbud ved å skjerme sektoren, og igjen et spørsmål om hva som skal være butikk, og hva som skal være gode kriterier for levering av tjenester som en virkelig sårbar og utsatt gruppe trenger.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-13:
Jeg ser ingen grunn til å betvile representanten Breiviks intensjon med forslaget når det gjelder pensjon, og jeg takker for tydeliggjøring av forslaget. Derimot opplevde jeg ikke at statsrådens svar på Breiviks utfordringer var like tydelige. Derfor vil jeg gjerne spørre om statsråden kan garantere at forslaget fra Venstre ikke vil innebære noen form for press på lønn eller arbeidsvilkår eller noen form for svekkelse av pensjonsordninger.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-13:
Jeg vet ikke om jeg var utydelig i mitt forrige innlegg, men det er viktig for SV at alle sider ved saken er belyst. Derfor vil jeg gjerne be statsråden svare på mitt spørsmål om det er mulig å garantere at forslaget fra Venstre ikke vil innebære noen form for press på lønns- og arbeidsforhold eller svekkelse av pensjonsordninger. Dette handler om at svaret på et slikt spørsmål vil være avgjørende for hva SV tenker om saken.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-13:
Først vil jeg si at det er veldig positivt at Senterpartiet tar initiativ til en diskusjon om tydelig ansvarsdeling og bedre organisering. Vi har lagt store krefter i å bedre barnevernet, i å bedre tilbudet og ivaretakelsen av de mest utsatte i samfunnet. For SV er det viktig, og det har alltid vært viktig, å styrke barnevernet. Det handler om at vi vet at en god barndom varer hele livet, og at det er langt større kostnader knyttet til å reparere enn å forebygge, både for enkeltmennesket og for samfunnet. Derfor er det også avgjørende at vi lykkes i en organisering av barnevernet til det beste for brukerne, for ungene. Jeg har selv, før jeg ble valgt til Stortinget, hatt gleden av å jobbe i barnevernstjenesten i en liten kommune og sett både gleder og utfordringer på nært hold. Selv om vi har gjort mye, er langt fra alt perfekt. Jeg synes det er veldig konstruktive debatter som Senterpartiet trekker opp, og vi i SV er absolutt åpne for å se på mange av dem. Vi støtter likevel ikke forslaget nå, men ser fram til å gå inn i en debatt på et senere tidspunkt om framtidig organisering. Vi vet at det ligger mye kunnskap i bunnen å ta utgangspunkt i, og mener at dette absolutt er et viktig tema som vi ser fram til å komme tilbake til.
Gerd Eli Berge (Senterpartiet), 2014-11-13:
I denne saka drøftar Stortinget kva slags innkjøpsreglement ein skal ha for tenester innan barnevern. Før ein drøftar på kva måte ein skal kjøpa barnevernstenester, bør ein spørja seg: Kva er målet for ideell sektor på helse- og velferdsområdet generelt og barnevernsfeltet spesielt. Ønskjer me dei, eller er det nett det same kven som produserer tenestene? Hagen-utvalet meinte i si utgreiing Innovasjon i omsorg at det er ein stor verdi at frivillig/ideell sektor er tenesteleverandør på velferdsfeltet: «Utvalget mener at sosial verdiskapning både i form av frivillige organisasjoner og tiltak og nye former for brukersamvirke bør gis betydelig større rom og armslag i drift og framtidig utvikling av omsorgstjenester og velferdsordninger. Innen 2020 bør på denne bakgrunn anslagsvis 25 % av den samlede omsorgssektoren være organisert og drevet som ideell virksomhet. I dag er denne andelen knapt 5 %. Utvalget mener det vil være sunt for sektoren å få flere aktører som på ideelt grunnlag og som en del av samfunnets fellesskapsløsninger står friere til å finne nye veier og løsninger, drive nybrottsarbeid og styrke innovasjons- og utviklingsarbeidet på omsorgsfeltet. På denne måten vil en også invitere til deltakelse og medvirkning og stimulere frivillig engasjement og medborgerskap.» Utvalet peikte på det grunnleggjande: Me må bestemma oss for ei målsetting om frivillige og ideelle organisasjonar sin plass i helse- og velferdssektoren i Noreg. Er dette målet klart, vil dei gode innkjøpsordningane koma på plass. Har me ikkje ei slik felles forståing av kva målet er, blir diskusjonen om innkjøp lite fruktbar, men desto meir krevjande. Senterpartiet meiner det hastar med tiltak for å sikra dei ideelle sitt innslag på barnevernsfeltet. I dag har me ein situasjon der det er stor skilnad i avtalelengde på kontraktar. På rusfeltet går regjeringa inn i lengre kontraktar med ideelle tilbydarar. Men på barnevernsfeltet er det utlyst kontraktar på litt over eitt års lengde. Det er uforståeleg at same regjering fører så ulik politikk mot ideell sektor. Spørsmålet er kva regjeringa har imot ideelle aktørar innan barnevern, sidan kontraktslengda heilt medvite er så kort.
Gerd Eli Berge (Senterpartiet), 2014-11-13:
Skal ein satsa på det lokale kulturlivet, den kulturelle grunnmuren, må ein òg støtta opp om dei organisasjonseigde kulturbygga. Desse bygga har vore og er viktige for utviklinga av det lokale foreiningsarbeidet og betyr mykje for den levande kulturen og kulturlivet i både bygd og by. Det trur eg alle kan vera einige om. Mange av dei lokale kulturhusa som er drivne og drifta av frivillige i lag, har i dag eit stort vedlikehaldsetterslep, og behovet for modernisering er stort, slik eg ser det i mi heimbygd, Nesbyen, der ungdomshuset Sollys no blir pussa opp. Dei frivillige laga kan ha driftskostnader til straum, vedlikehald og offentlege avgifter som er det mangedobbelte av det dei mottek i offentlege tilskot. Senterpartiet meiner difor at ein treng å styrkja dei statlege støtteordningane til desse kulturbygga. Momskompensasjonsordninga for frivillige organisasjonar, som blei innført i 2010, er ei god ordning, men denne støtteordninga treng justering, slik at – som det blei nemnt her – bølgjeblekktak kan bli til eit tak med takstein, og at ordninga skiftar frå å vera berre til vedlikehald og drift til også å gjelda nybygg, ombygging og påbygging av hus. I dag går mykje av dugnadsinnsatsen for den lokale kulturen med til faktisk å betala meirverdiavgift til staten, og det blir organisert kronerulling for å betala denne avgifta. Den gjeldande tilskotsordninga for lokale kulturbygg som fylkeskommunane administrerer, er ei viktig statleg støtteordning. Problemet er at dei frivillige laga her må konkurrera om tilskotsmidlar med dei store offentleg eigde kulturhusa. Erfaringa er mange plassar at dei frivillige laga tapar i denne tilskotskampen, og dermed tapar også den lokale kulturen. Senterpartiet understrekar at momskompensasjonsordninga må utvidast til òg å gjelda nybygg, påbyggings- og ombyggingskostnader som dei frivillige laga og organisasjonane har. Saman med ei styrkt tilskotsordning for organisasjonseigde kulturbygg vil dette sikra det frivillige kulturlivet betre støtte og eit betre liv.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Alle de frivillige og ideelle aktørene som gledet seg over Sundvolden-erklæringen, som talte hvor mange ganger frivillighet var nevnt i regjeringserklæringen, må føle seg ganske skuffet nå om dagen. For det var jo bare i Sundvolden-erklæringen regjeringspartiene var opptatt av de frivillige. Nå hører vi representanter for regjeringspartiene si at det er ikke avgjørende hvem som leverer, det blir sagt at det er umulig å prioritere én leverandørgruppe foran en annen. Det er noe helt annet enn det som ble sagt i Sundvolden-erklæringen. Og det var noe helt annet som ble sagt i valgkampen, da man hadde en rørende omsorg for de ideelle aktørene. Barns behov for langsiktighet er nå satt til side for et system der man må få de ideelle og private til å konkurrere samtidig. Derfor er det forsvarlig med et anbud på 14 måneder. Det blir ikke noen langsiktighet for de ungene da. Da synes jeg det er ganske oppsiktsvekkende når det blir sagt at dette er en sak for å sørge for at barna får det beste tilbudet. Det er merkelig at Høyres Harberg mer enn antyder at vi er desperate når vi nå foreslår det vi gjør, når hans kollega i Helsedepartementet har lagt ut langsiktige avtaler. Hvem er det som da har rett? Er det mulig, eller er det feil, det som Helsedepartementet gjør i forhold til EØS-avtalene? Statsråden burde ha kunnet merke seg at det faktisk er et flertall i Stortinget for de langsiktige avtalene, og sørge for at det ikke blir lagt ut et anbud med 14 måneder, som det nå er problematisk å kunne håndtere. Så har jeg lyst til å si noe om forslaget fra Venstre. Der står det at det skal finnes en ordning for de historiske pensjonsforpliktelsene som det har kommet krav om tidligere. Hvor lang er den historien? Er det de som var mens fylkeskommunen drev barnevernet? Er det alle avtaler som er inngått fram til nå? Jeg regner med at statsråden bør kunne oppklare, i og med at man nå sitter i møter med de frivillige, hvor mange det er som har dokumentert de kravene. Jeg tror det er veldig få, for på det tidspunktet de avtalene ble inngått – tidligere, mens fylkeskommunen hadde ansvar – var det ingen som hadde fokus på pensjonskostnadene på samme måte. Så jeg tror det forslaget som Venstre her fremmer, vil omfatte svært, svært få ideelle, og antallet ideelle leverandører forsvinner like fort.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Det var representanten Breivik som fikk meg til å ta ordet igjen. Etter at vi kom inn i regjeringskontorene i 2006, har det vært en betydelig nedgang i kjøp av tjenester fra private aktører i barnevernet, fra om lag 190 000 til 140 000 oppholdsdøgn. Det har vært en villet politikk fra vår side, som jeg mener er riktig. Det er ikke sånn at vi ikke synes at vi skal samhandle med verken private eller ideelle organisasjoner. Jeg synes representanten Breivik kunne ha kvittert spørsmålet mitt litt mer konstruktivt, for det forslaget som er lagt fram fra Venstre i dag, kunne vært interessant for oss å få lov til å vurdere. Men da må vi vite litt mer om hva man legger i det forslaget. Hva er en historisk pensjonskostnad? Gjelder det alle ideelle som per i dag har avtale? Vil det gjelde dem som har mistet avtalene sine? Er det noen tidsbegrensninger for hvor langt tilbake man skal gå? Vil det være krav om en utlysning fra det offentliges side før man kommer inn i den klassen som får vurdert kostnadene sine? Det er ganske vesentlige spørsmål når man skal vurdere å være med på en sånn sak. Hvis vi skulle være med på forslaget fra Venstre, og det skulle bli tilslutning for det i Stortinget, har vi vel fraskrevet oss muligheten til å kunne komme tilbake til saken, for da ville det ikke være mulig å ta den opp igjen i denne perioden. Derfor synes jeg det hadde vært fint om representanten Breivik kunne ha forklart litt mer om hva man faktisk legger i dette, eventuelt representanter fra regjeringspartiene, som tydeligvis er informert om et arbeid som pågår i regjeringen, og som det også fra vår side hadde vært interessant å vite noe mer om for å kunne ta stilling til nettopp det spørsmålet. Jeg er kjent med at dette er krevende spørsmål å finne løsninger på. Det var det for den rød-grønne regjeringen, og det er det nå. Det er ganske vesentlige punkter jeg tar opp akkurat nå, og jeg håper man kan være konstruktiv og dele litt av den informasjonen man sitter med, i forhandlingene når vi skal behandle en såpass viktig sak her i Stortinget.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Først takk til saksordfører for samarbeidet. Forslagsstillerne ønsker et styrket barnevern gjennom en ny organisasjonsmodell og kommer med flere forslag til hvordan dette kan gjøres. I likhet med forslagsstillerne er vi opptatt av å utvikle et barnevern som gir barn faglig riktig hjelp, og like viktig: at hjelpen kommer så tidlig som mulig. At det er utfordringer i barnevernet i dag, er det ingen tvil om. En ny organisering innen fylkeskommunen har vi imidlertid liten tro på at vil være det som trengs nå. Erfaringen viser at store omstillinger er krevende, at det i perioder vil føre til at mye energi går med på å gjennomføre selve prosessen, og at mange involverte vil oppleve usikkerhet. Barnevernet har vært gjennom store omstillingsprosesser og har som mange andre erfart at det tar tid å få det nye til å fungere. Vi mener derfor at tiden ikke er inne for å sette i gang en ny omorganisering nå. Nå er det viktigere å videreutvikle den regionale modellen for å sikre gode tiltak og tilbud for barn som trenger spesialisert kompetanse. Da er det viktig at barnevernet har sterke fagmiljøer, og etter vår oppfatning legger den organiseringen som er etablert, til rette for det. Når disse miljøene er sterke, kan de kommunale tjenestene få større støtte og den hjelp som trengs fra spesialisttjenesten. Det betyr ikke at alt er på plass i barnevernet nå, men da må arbeidet og energien brukes på å forbedre det som ikke fungerer – ikke på nye omorganiseringsprosesser. Også FO er skeptisk til en omorganisering nå og mener at det å reversere den prosessen som er i gang, vil skade. Det er vi i Arbeiderpartiet enig i. FO pekte i høringen på at de var bekymret for dagens situasjon, der den statlige delen bygges ned før kommunene har bygd opp sin, og de var bekymret for kvaliteten. Det bør vi lytte til. FO viser også til at det er viktig at kommunenes lovpålagte oppgaver tydeliggjøres, og mener at nok ressurser er viktigere enn en ny omstrukturering. I alle disse omstillingene må vi sørge for å ta vare på kompetansen. Det å få til gode samarbeidsmodeller mellom statlig og kommunalt barnevern må være en prioritet. Det at kommunene får mer ansvar, har det vært stor enighet om. Da er det samtidig viktig med samarbeid for en del av de små kommunene. Selv om vi ikke støtter det framlagte forslaget til omorganisering, må vi selvsagt løpende være opptatt av å finne de beste løsningene. Vi må alltid være på leting etter å kunne bli bedre, og det er selvsagt spesielt viktig i en tjeneste som er rettet mot de barna som helt og fullt er avhengige av at samfunnet stiller opp. Den beste måten å gi flest mulig et best mulig tilbud på er, og må være, målet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Når vi diskuterer hvordan vi skal organisere barnevernet, tror jeg vi alle sammen er veldig opptatt av barns beste. Det å ha trygge ansatte når du skal jobbe med barn, tror jeg er en av de viktigste forutsetningene for også å kunne gi et godt barnevern. I sitt svar til komiteen skriver statsråd Horne at regjeringen vil gi kommunene «rett til fritt å velge barneverntiltak, etter en vurdering av kvalitet, pris og hva som gir best hjelp til det enkelte barn, uavhengig av hvem som leverer tiltaket». Vi hører oftere og oftere om at det er personer som driver enkeltpersonforetak, som er inne i barnevernet. Det skaper etter vår mening ikke stor stabilitet, og da er mitt spørsmål til Horne: Hvilke prinsipper mener statsråden bør legges til grunn når det gjelder ansettelsesvilkår og arbeidsvilkår for dem som jobber i barnevernet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for at statsråden er opptatt av gode ansettelsesforhold for de ansatte. Da er mitt oppfølgingsspørsmål: Hvis det stemmer at det er en utvikling nå der flere og flere er inne med enkeltpersonforetak i barnevernet, som gir en veldig ustabilitet, man må inn og ut, vil statsråden da ta initiativ til at den type bindinger til dem som skal jobbe, ikke vil være veien vi skal gå videre, men derimot faste ansettelser, sånn at vi får stabiliteten vi er ute etter?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Statsråden var i sitt innlegg inne på at det er to momskompensasjonsordninger i statsbudsjettet i dag, og at dette forslaget ville legge ytterligere press på de ordningene som er etablert – og det er jo allerede sånn at dagens ordninger er under sterkt press. Det ble nevnt av flere her at det var lagt 10 mill. kr inn i den ene ordningen i revidert. For Arbeiderpartiets del la vi på 25 mill. kr til. Jeg registrerte at statsrådens partifelle ber om at statsråden rydder opp i det forholdet i omgrupperingen, og jeg kan bekrefte at det kommer til å få støtte fra Arbeiderpartiet. Men er statsråden fornøyd med det budsjettforslaget som er lagt fram for 2015, når det gjelder momskompensasjonsordningene?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
I det budsjettforslaget som er lagt fram knyttet til anlegg og investeringer, er det lagt på et særdeles beskjedent beløp på 6 mill. kr. Hva slags dekningsgrad regner statsråden med at de lagene som nå bygger anlegg, vil få for 2015 med det forslaget som er lagt fram?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-11-13:
Takk til komiteen for arbeidet med saken, og selv om det ser ut som saken vedlegges protokollen, høres det representantforslaget vi behandler nå, umiddelbart forlokkende ut. Det bes om å bedre økonomiske rammevilkår for organisasjonseide kulturbygg ved at momskompensasjon også gis for nybygg, påbygg og ombygging av anlegg, bygninger eller annen fast eiendom. Videre foreslås det også en egen tilskuddsordning for de samme byggene, innenfor den allerede eksisterende desentraliserte ordningen for lokale og regionale kulturbygg. Ordningen med kompensasjon av merverdiavgift til frivillige organisasjoner ble etablert i 2010. Nå i 2014 er ordningen på 1,2 mrd. kr. Dette viser at ordningen allerede er med på vesentlig å bedre rammevilkårene for frivilligheten gjennom et betydelig bidrag fra staten til det frivillige. Dagens ordning er relativt enkel, det enkelte lag eller den enkelte organisasjon søker, og ytterligere rapportering er ikke nødvendig. Med dagens ordning er det momskompensasjon for utgifter knyttet til vedlikehold av eksisterende bygg som gjelder. Da ordningen ble opprettet, ble det 1agt til grunn at nybygg og oppgraderinger utover dagens standard ikke skulle kompenseres, for dette ville legge bånd på en for stor andel av midlene og dermed ramme andre aktiviteter i det frivillige. Det har også blitt tydelig at dagens ordning er under press. Tilskuddsordningen for momskompensasjon til anlegg ble innført i sin tid av den rød-grønne regjeringen i 2010, og selve innretningen gjør den litt uforutsigbar for søkerne. Den rød-grønne regjeringen reduserte i sitt budsjettforslag for 2014 posten med 8 mill. kr. til 55 mill. kr., og selv etter at regjeringen Solberg økte budsjettet med 10 mill. kr., viser det seg å være en underdekning. Svingninger i antallet ferdige anlegg og størrelsen på disse utfordrer budsjetteringen. Vi i Høyre er derfor fornøyd med at regjeringen varsler at de sammen med idretten vil vurdere en justering av reglene for ordningen. Så til del to av forslaget. Der bes det om en egen tilskuddsordning innenfor den desentraliserte ordningen for lokale og regionale kulturbygg. Det er et fylkeskommunalt ansvar å administrere dette. Tilskuddene kan gis til ulike kulturbygg og kan benyttes til ombygging og oppgradering, men ikke til vedlikehold eller drift. Signaler som vi har mottatt, antyder at ordningen kan ha ulik anvendelse i ulike fylker, og vi vil se på om det er nødvendig med en gjennomgang av praksis, selv om hovedinntrykket er at ordningen fungerer tilfredsstillende. Konklusjonen blir at en todeling av dagens ordning for tilskudd til organisasjonseide kulturbygg ikke er ønskelig, da det vil føre til mindre fleksibilitet. Videre vet vi at både den sittende og forrige regjering har vært opptatt av å styrke momskompensasjonsordningen for frivilligheten. Arbeidet med det fortsetter, men det er viktigst å fullfinansiere dagens ordning før vi innlemmer nye elementer i ordningen. Det vil da bli en uthuling om vi utvider den med nybygg, påbygg eller ombygging utover dagens standard.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2014-11-13:
Jeg vil innledningsvis berømme forslagsstillerne. Vi trenger å sette søkelyset på alle deler av det frivillige arbeidet. Vi trenger å se på utviklingstrekk og utfordringer i tråd med at samfunnet utvikler seg. Gjennom initiativet får vi en påminning om en viktig bit av alt det viktige lokale arbeidet som fungerer som møteplass i vårt samfunn. Ifølge siste kulturutredning, i 2013, ble det i 1949 utarbeidet en stortingsmelding som blir omtalt som «den første kulturmeldingen i Norge». Der ble det skissert et program for offentlig støtte til ungdomsorganisasjoner og samfunnshus. Dette ble etterfulgt av en tilskuddsordning for en storstilt utbygging av samfunnshus. Husene var forutsatt å fungere som arenaer for lokale amatørkulturelle aktiviteter, men også som formidlingsarenaer for rikskultur. Samfunnshusene ble viktige for det lokale kulturlivet, og mellom 1950 og 1987 ble det gitt tilskudd til bygging av 763 samfunnshus, dels også ved hjelp av tippemidlene. På 1990-tallet ble det bygd en rekke regionale kulturhus, og det har fortsatt på 2000-tallet. Med det er det etablert en ny landsomfattende kulturell infrastruktur ved siden av samfunnshusene. Kulturhusene er ofte større og mer påkostede bygg enn samfunnshusene og utformet med tanke på økte krav til profesjonelle scene- og framføringsfasiliteter. De organisasjonseide kulturbyggene spiller fortsatt en viktig rolle i mange lokalsamfunn, også side om side med nye kulturhus. Forslagsstillerne har ønske om å forsterke storsamfunnets bidrag til de organisasjonseide kulturbyggene gjennom å utvide dagens momskompensasjonsordning til å omfatte ny-, på- og ombyggingskostnader for bygg, anlegg og annen fast eiendom, men også gjennom en egen tilskuddsordning for organisasjonseide kulturbygg innenfor dagens desentraliserte tilskuddsordning. Når det gjelder momskompensasjonsordningen, ser vi i Arbeiderpartiet, i likhet med saksordføreren, ikke grunnlag for å utvide denne. Vi kan ikke se at tiden er inne for å endre innretningen på denne ordningen, med de erfaringene vi har så langt etter innføringen i 2010. Selve tilskuddsordningen er i dag desentralisert, og gir derfor grunnlag for desentraliserte politiske prioriteringer. Slik kan lokale ønsker og valg og samordning bidra til at vi i fellesskap får den beste utviklingen, gitt de økonomiske ressurser som til enhver tid stilles til disposisjon.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-13:
Forslaget fra Senterpartiet synliggjør en utfordring for de organisasjonseide kulturhusene. Men dette er ikke en utfordring som er ny. Den var også til stede og kjent for mange av oss i forrige periode, da Senterpartiet var en del av regjeringen. Hva har ikke de lokale husene gjort for lokalsamfunnene, frivilligheten og kulturen rundt omkring i kommunene? Jo, alle som sitter her, er helt enige om at uten dem hadde det vært dårlig med aktivitet i frivillig sektor. Husene det er snakk om, er Bøndenes Hus, velhus, idrettshus, ungdomshus, speiderhus, bedehus, Folkets Hus, Røde Kors, skistuer – ja, jeg er ikke sikker på om jeg har kommet på alle, det finnes sikkert flere. Nå har vi sågar store kulturhus med høy kvalitet, med øvingslokaler og konsertsaler i flere størrelser. Disse husene konkurrerer om de samme pengene. Disse husene konkurrerer om de samme brukerne. Disse husene konkurrerer om å leie ut sine lokaler og tjene penger på det. Det er klart at dette må bli en utfordring for fylkeskommunene. Dette blir en utfordring for kommunene, og det blir en utfordring for staten, ettersom vi har fått dette på bordet i dag. Hva kan staten gjøre, hva kan fylkeskommunene gjøre, og hva kan kommunene gjøre for å bedre rammevilkårene? Løsningen kan være at man diskuterer antall hus, løsningen kan være at man gjør det enklere med momskompensasjonsordningene – gir mulighet også for å vedlikeholde byggene og få fradrag for det. Jeg tror ikke løsningen ene og alene er at vi fordeler de midlene vi har, på flere poster, men at vi går i dybden på utfordringene. Som kjent bevilges det mye penger til ordningen for momskompensasjon – det er vel 1,2 mrd. kr. Det er det jo stor enighet i Stortinget om at vi skal ha, og en ordning som vi har sett fungerer. Men den gjelder beklageligvis ikke oppgradering og vedlikehold. Alle synes det er tragisk å se at de små kulturhusene våre står og forfaller, så denne diskusjonen må vi ha i Stortinget. Vi må ha en gjennomgang både i Stortinget og i komiteen om hva vi skal gjøre framover. Når det er 17 900 frivillige lag og organisasjoner rundt omkring i kommunene, har vi med en mengde organisasjoner å gjøre, og vi må være i dialog med dem. Her – det tror jeg vi er enige om – ønsker vi å fremme frivillig aktivitet i kommunene. Men som sagt tror jeg ikke løsningen bare er flere poster på budsjettet, at vi ser de forskjellige kulturhusene i forskjellige poster, jeg tror også vi må diskutere størrelsen på beløpene. Noen må tørre å spørre seg: Har vi nok lokale kulturhus? Har vi for mange? Den diskusjonen bør vi vel også ha, og ikke minst bør den komme lokalt. At det blir mulighet for fradrag for vedlikehold og oppgradering, er som sagt noe vi bør diskutere framover.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-11-13:
Jeg skal bare forsikre om at Senterpartiet også har økt denne budsjettposten i sitt alternative budsjett. Jeg ønsker å spørre statsråden om hun synes det er rimelig at dersom en skifter ut blikktak med takstein og etterisolerer, så får en ikke tilskudd, men hvis en legger på igjen blikktak uten noe etterisolering, får en kompensert for det momsutlegget.
Svein Abrahamsen (Venstre), 2014-11-13:
Frivillige lag og foreninger trenger en plass å være for å drive med det de driver med. De trenger lokaler, enten det er i et grendehus, samfunnshus, speiderhus eller andre bygg. Disse husene er viktige for kulturlivet. De er viktige møteplasser i sine lokalsamfunn, og de betyr mye for mange, ikke minst for barn og unge, som her har en arena å utfolde seg på. De organisasjonseide husene blir drevet på dugnad, uten spesielt med offentlige tilskudd. Det er jo sant at ingen får så mye aktivitet ut av hver krone som frivilligheten. Det er likevel grunn til å se på om vi har gode nok offentlige støtteordninger for disse husene, spesielt siden mange av dem trenger å rustes opp. Venstre fremmet for sin del et forslag på Stortinget om en ny og mer offensiv finansieringsordning for kulturbygg for åtte år siden, men uten at vi den gang fikk tilslutning til det. Momskompensasjonsordningen skal fremme frivillig aktivitet, og dette er en ordning som treffer bredt. Men ordningen treffer ikke helt godt når et lag eller en forening må bygge nytt, bygge om eller bygge på for å kunne drive aktivitetene sine på en god måte. Når laget eller foreningen ikke får tilbake momsen for disse ofte store utleggene, vil det helt klart gå ut over den frivillige aktiviteten til disse organisasjonene. Ordningen med momskompensasjon skal være enkel og ubyråkratisk for de frivillige lagene og foreningene. Det kan være vanskelig i praksis å si om det en gjør, er vedlikehold som gir kompensasjon, eller om det er en oppgradering som ikke gir kompensasjon. Her er det gråsoner, og det gjør at ordningen blir mer byråkratisk enn den trenger å være. Når det gjelder forslaget om en egen tilskuddsordning for organisasjonseide kulturbygg, har jeg merket meg at statsråden i sitt svar til Stortinget viser til at det med dagens ordning er en god fordeling mellom type bygg som får tilskudd. Jeg vil tro at det er vanskelig å si noe sikkert om hvor god denne fordelingen er, all den tid vi ikke helt vet hvor mange organisasjonseide hus som finnes, eller hvilken forfatning disse husene er i. Jeg har derfor merket meg tilbakemeldingene fra spesielt små lag og foreninger om at det kan være vanskelig for dem å nå opp i konkurransen om tilskuddsmidlene med store offentlige kulturbygg, som gjerne søker om mye større beløp. De kjenner bedre til tilskuddsordningene, og de har et større apparat med fast ansatte bak seg til å skrive søknader. Med en egen tilskuddsordning vil vi bedre kunne målrette midler inn mot frivillige lag og foreninger og inn mot organisasjonseide hus som bør få støtte. Jeg varsler med det at Venstre kommer til å støtte de framlagte forslagene fra Senterpartiet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-13:
Vi har lagt fram et forslag. Hva søknadsmengden kommer til å bli i 2105, vet vi ikke før et stykke utpå nyåret. Men det vi har erfart fra tilskuddsordningen som fungerer, og det søknadsbehovet som har vært for inneværende år, er at det er et gap mellom antall søknader som er kommet inn, og de budsjettmidlene som foreligger, i underkant av 50 mill. kr. Det er basert på at man skulle få 100 pst. momskompensasjon. Ordningen har lagt opp til at man skal regulere dette. Som jeg har uttalt meg om tidligere, er regjeringen klar over dette problemet, og vi jobber med å se på ordningen og eventuelt hvilke endringer man kan gjøre.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-13:
Når det gjelder 2015, er det vanskelig å spå hvor mange søknader som kommer til å komme. Dekningsgraden vil være basert på de midlene som er til rådighet, og antall søknader som kommer inn. Men det vi ser fra inneværende år, er at det har vært en økning i antall søknader. Jeg minner også om at det faktisk var den forrige regjeringen som la fram sitt budsjett for 2014. Der hadde vi et forslag til økning, så det er alltid en uvisshet knyttet til om man egentlig har truffet når det er en sånn type bevilgning som dette.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-13:
Da denne ordningen for momskompensasjon ble innført, satt Senterpartiet i regjering. Tilskuddsordningen for kompensasjon ble etablert i 2010. Ordningen er veldig enkel og ubyråkratisk, som jeg også sa i mitt innlegg, og det skulle ikke gis tilskudd til utgifter til nybygg, påbygg eller ombygging. Det ble også presisert at av bygningskostnadene er det kun drift og vedlikehold som gir grunnlag for kompensasjon. Derimot er det det motsatte som skjer når det gjelder den ordningen som er for spillemidlene, som fylkeskommunene har ansvar for å viderefordele. Der er det faktisk muligheter for å kunne gi til den type tiltak som representanten her nevner. Det mener jeg er en god kombinasjon. Den ene ordningen stimulerer til at man kan få til drift og vedlikehold på bygg, mens den andre i realiteten gir muligheter for nybygg.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-13:
SV har også meldt at vi stemmer for det forslaget.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-27:
Jeg utfordret i mitt innlegg statsråden til å si noe mer om utsiktene til å finne en løsning på vår deltakelse i særlig finansbyråene. Man kan være bekymret over overføring av suverenitet, men jeg er mye mer bekymret for at europeisk finansnæring ikke blir underlagt god nok kontroll, slik at vi kan risikere en reprise på det vi hadde for noen år siden. Derfor vil jeg gjerne gi statsråden en ny mulighet til å gi Stortinget noen signaler om man finner en løsning, og under den nåværende kommisjonen. Og la meg spørre, for jeg kan ikke skjønne annet enn at én løsning må være at vi i tråd med topilarsystemet må opprette vårt eget tilsyn på EFTA-siden: Er det noen motforestillinger mot det i regjeringen eller hos våre EFTA-partnere?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Selv om man ikke kunne skissere noe om hva innholdet og perspektivet var, forstår jeg at man i hvert fall er i en dialog, og at det går framover. Den andre problemstillingen som statsråden berørte i sitt innlegg, og som jeg kommenterte, og hvor det i hvert fall høres ut som det er enighet, går på EUs økende grad av politikkutforming på overordnede og tverrsektorielle områder. Der oppstår det en diskusjon og en problemstilling rundt begrensningen for hva som er EØS-relevant – hva som faller innenfor, og hva som faller utenfor. Jeg vil høre om statsråden vil sørge for at Stortinget gjennom Europautvalget involveres i en slik vurdering når det kommer nye eksempler på denne type tverrgående politikkutforming, hvor EU setter politiske målsettinger som vi ikke nødvendigvis er enig i eller skal omfattes av.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-27:
Bare et par kommentarer på slutten av debatten. Når jeg hører på innleggene fra Senterpartiets representanter, minnes jeg Konrad Adenauers ord: «Vi lever alle under den samme himmel, men ikke alle har den samme horisont.» Dette er ikke noe sleivspark, for når Senterpartiet bruker uttrykk som folkestyre, vi skal bestemme selv, osv., mener jeg det vokser fram en problemstilling som de skylder oss å svare på. I andre sammenhenger hører jeg Senterpartiet si at de er for et forpliktende internasjonalt samarbeid. Det er ikke mulig å ha et forpliktende internasjonalt samarbeid uten at landene er villig til å oppgi noe av sin suverenitet. Så kan man alltid diskutere hvor langt man skal gå her, og på hvilke områder. Men hvis prinsippet om folkesuverenitet skal holdes høyt, kan vi ikke på en forpliktende måte få samarbeidet om å bekjempe klimatrusselen, trafficking og annen kriminalitet. Det er utfordringen til Senterpartiet, når de løfter disse flotte ordene. Når vi hører på Lundteigen, får man inntrykk av at hvis flertallet hadde tippet den andre veien, slik at vi hadde blitt medlem av EU, hadde vi ikke kunnet feire 200-årsjubileum for Grunnloven. Det er ikke helt slik. Når representanten Janne Sjelmo Nordås peker på utfordringene innen transportsektoren, er det helt reelle utfordringer, som vi må jobbe med. Men det å melde seg ut av EØS endrer jo ingenting – lastebilene ville ha kommet allikevel. Vi skulle jo fortsatt importere varer og tjenester. Og er det noe Senterpartiet sier, er det at en frihandelsavtale kunne vi greid oss like godt med. I hvert fall ville det ikke blitt færre lastebiler ved å melde seg ut av EØS. Vi må sammen bekjempe useriøse transportører, sosial dumping osv. – i et felles arbeidsmarked og i et felles handelsmarked. Da må vi samarbeide. Så et par ord til, om trygdeeksport. Jeg lurer på om man i det spanske parlamentet snakker om norsk eldreeksport eller om norsk eldreomsorgseksport, når så mange eldre mennesker i Norge kjøper seg leilighet i Spania og bor der hele eller deler av året. Jeg håper man ikke gjør det. Men det burde vi tenke over når vi bruker uttrykket «trygdeeksport» – når polakker, svensker, dansker og latviere får barnetrygd for barna som bor i hjemlandet, fordi de selv arbeider her og barnetrygd er en rettighet de har.
Kristian Norheim (Fremskrittspartiet), 2014-05-27:
Jeg skal prøve å stogge ja-mannen i meg, da jeg fortsatt mener at dette ikke bør være en debatt om norsk medlemskap i EU eller ikke, selv om det er noen i denne salen som forsøker å gjøre det til det. Jeg blir litt provosert når Senterpartiets representant Liv Signe Navarsete nærmest antyder at denne regjeringen gjør hva den kan for å tilpasse seg og på en måte gjøre opp for det man ikke klarte i 1994, å få Norge inn i EU. Det er absolutt ikke det dette handler om. Jeg kan ikke skjønne annet enn at det er veldig positivt at vi har fått en revitalisert europadebatt, og at denne regjeringen har tatt tak i dette på en offensiv måte og fremmer norske interesser. Her vil jeg også bemerke at norske interesser ikke er ensbetydende med Senterpartiets partipolitiske program. Det må være en misforståelse hvis det er noen som tror det. Det er stor tilslutning til EØS-avtalen, til Schengen-samarbeidet og til de andre avtalene vi har med EU. Det er måten vi regulerer det norske forholdet til EU på. I tillegg vil jeg avslutte med å kommentere kort debatten om trygdeeksport. Det er ikke noe stort problem i praksis, men det er etterlatt et inntrykk av at dette er noe som går på rettferdighetssansen løs. Det var jo også et av poengene med fri bevegelighet over grensene, at man skulle ha fri bevegelighet av arbeidskraft og ikke fri bevegelighet av trygdeshoppere over grensene. Derfor er det faktisk en viktig debatt, selv om det ikke har de helt store praktiske konsekvensene. Det er en debatt som foregår ikke bare i Norge, men også i Danmark, Nederland, Storbritannia og andre steder i Europa, og det er en debatt som er viktig, for det handler om grunnprinsippene bak det europeiske samarbeidet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-05-27:
Som eg nemnde i mitt innlegg, står Noreg overfor ei rekkje saker i EØS knytte til suverenitetsavståing. Finanstilsyn, den såkalla prosedyreforordninga og EU-byrået ACER er tre aktuelle døme. Senterpartiet er imot å gi frå seg ytterlegare suverenitet til EU og EØS-organ. Me meiner at dei sakene som omhandlar suverenitetsavståing, må handsamast etter den paragrafen i Grunnlova som tidlegare hadde paragrafnummer 93. Stortinget må ta på alvor den kraftige kritikken som har kome frå nokre av dei fremste juridiske ekspertane i Noreg på feltet knytt til handtering av desse sakene. Me er godt kjende med at statsråd Helgesen har ei anna tilnærming, men kor omfattande må suverenitetsavståinga vere før Helgesen set foten ned og seier at dette kan me ikkje vere med på? Og kva skal til for at statsråden vil tilrå at ein nyttar prosedyrane i Grunnlovas tidlegare § 93?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-05-27:
I fleire av innlegga i dag har det vore sleivspark mot Senterpartiets haldning til EU. Eg vil minne om at det er me i Senterpartiet og våre allierte som har folkefleirtalet bak oss – sidan 1994. Me står støtt på det som skjedde i 1994. Kanskje fleire burde ta det innover seg? Det taktskiftet som vert hylla av så mange frå talarstolen i dag, er det i realiteten anna enn å setje fart på ytterlegare tilpassing – at ein ikkje stiller dei vanskelege spørsmåla, at ein ikkje tek dei vanskelege møta, men at ein heile tida søkjer å finne løysingar der ein kan gå under radaren? Les «radaren» som tre fjerdedels fleirtal i denne salen, les at ein ynskjer stille og roleg å tilpasse ytterlegare for å kompensere for den medlemskapen ein så sårt ynskjer, men aldri fekk – og truleg heller ikkje får, viss ein les folkefleirtalet på meiningsmålingane i dag òg. Fleire har vore innom differensiert arbeidsgivaravgift. Eg finn grunn til å minne om at i våre forhandlingar – i det som vart laga som grunnlag for forhandlingane – var det veldig klare krav om at alle sektorar skulle med. At EU ikkje kom oss i møte, hindra ikkje at me var klinkande klare på at me skulle forhandle fram eit unntak for Noreg, på same måte som me i førre runde med differensiert arbeidsgivaravgift måtte rydde opp etter Høgre-regjeringa, som ikkje gjorde jobben då heller. Det var Åslaug Haga som i 2005 fekk rydda opp, og fekk på plass differensiert arbeidsgivaravgift. Det kan sjå ut som om me også ved neste regjeringsskifte må gjere det same, og eg håpar at det må kome snart. Når regjeringa ikkje evnar å forhandle fram dei nødvendige vedtaka for å vareta norske interesser her heller, er det sjølvsagt lett å unnskylde seg med at toget gjekk. Men toget gjekk ikkje for å forhandle fram unntak – ei heller her, som i mange, mange andre saker. Ein må rette nakken og stå opp for norske interesser, og ikkje gi etter for det som Brussel måtte kome med. Eg meiner kravet til den sitjande regjeringa må vere det same som den raud-grøne regjeringa sette til seg sjølv, nemleg å forhandle fram dei nødvendige unntaka. Det var også tema då eg møtte ESA-presidenten like før valet – ein tur som eg nesten følte var bortkasta, for svaret var: Men kjære vene, dette kravet skal gå i orden. Kanskje var det av frykt for å få ein diskusjon om dette like før valet at ein valde å ha ei slik tilnærming – kva veit eg – men det vart aldri framstilt som umogleg å få fram dei gode løysingane som eg hadde som mål å få til den tida eg sat som kommunalminister.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-05-27:
Eg veit ikkje om Gunnar Martinsen i DN skal vere sanningsvitne på kor vellukka europapolitikken – EU/EØS-politikken – er, men eg vil spørje: Er det slik at gjennomslag for norske interesser vert målt i talet på flyreiser til Brussel? Det er vel ikkje slik. Det er vel innhaldet i det ein legg fram, og resultatet av det ein får til i møta, som betyr noko. Me får litt etter kvart sjå kva gjennomslag ein får, bl.a. når det gjeld differensiert arbeidsgjevaravgift. Det var inga sak i Stortinget. Det var heller ingen grunn til det. Det var heilt normale forhandlingsprosedyrar. Det var heile tida klårt at dei norske forhandlingane om unntak starta etter at EU hadde gjort vedtaket sitt. Det var veldig klårt formulert og veldig klårt frå embetsverket. Det kan ein sikkert få stadfesta. Så får me ta folkestyredebatten ein annan gong. Men ingen skal vere i tvil om at Senterpartiet er eit ope parti, som ynskjer eit godt samarbeid mellom sjølvstendige statar.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-05-27:
Jeg har lyst til å stille et spørsmål til europaministeren, ikke bare fordi det er om EU- og EØS-saker. Litt av erfaringen etter det som er skjedd i Ukraina, var vel at også vi i Europa sviktet da de trengte hjelp der, noe som førte til at de fikk en president som lenet seg mot Russland, og som hadde visse krav knyttet til den hjelpen som de kunne bidra med. Så hadde Europa vært til stede og kunnet hjelpe dem i den krisen de var i, hadde vi kanskje i dag sluppet det som vi nå har opplevd. Så mitt spørsmål til europaministeren er om han er enig med meg i en sånn type analyse, og at det også sier oss hvor viktig det er å stille opp for land som Moldova og de andre landene som føler det samme presset.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-27:
Eg fekk med meg som ein tråd, kan ein seie, i innlegget at representanten ikkje vart salig av ei boklov. Men på kva måte vert ein meir salig av ein avtale, ein bransjeavtale, med fastpris og avtalte rabattavgrensingar?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-27:
Eg la merke til at representanten Bekkevold i sitt innlegg argumenterte for kvifor ein avtale er betre enn ei lov med at ei lov – han brukte ord som at situasjonen ville «fryses» eller at ho er «statisk», mens ein avtale er meir «dynamisk». Då vart eg litt nysgjerrig fordi innhaldet i lova som vart framlagt, var på dei sentrale punkta til forveksling lik dei rammene vi har hatt i ein avtale, men lova var kanskje meir generell. Så begynte eg å lure: Er det eit generelt standpunkt frå Kristeleg Folkeparti at lov ofte kan fryse ein situasjon og noko ein ikkje bør føretrekkje, eller er det noko spesifikt, og i tilfellet kva, ved forslaget til lov som kan verke mindre dynamisk, fryse ting, enn ein avtale?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-27:
At det var moro så lenge det varte, var nok ei overdriving, det kan eg vere einig i. Så til spørsmålet: Eg trur at ei av dei forbetringane som vi etter mitt syn ville ha hatt med ei lov, var at ho ville ha vore obligatorisk for alle aktørar. Den viktigaste forbetringa ville ha vore for alle som er glade i litteratur i Noreg, for då ville ein fått eit system der litteraturpolitikken sitt mål og verkeområde ville nådd ut til alle, og sikra at dei spelereglane som det har vore veldig brei einigheit om, ville gjelde alle forlag og dermed alle titlar. Så trur eg nok det er feil å teikne eit bilete der ein har boklov her og avtale i midten. Avtale og boklov liknar mykje på kvarandre i innhald, men det er litt ulike strukturar. Det var derfor eg prøvde å seie at eg er positiv til at vi trass alt får ein avtale som skal vidareførast.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-27:
Mitt spørsmål gjeld litteraturpolitikken og e-bøker, og ikkje direkte boklova – men likevel. Som kjent står ikkje fjerning av moms på e-bøker i regjeringserklæringa, men få dagar etterpå gjekk Framstegspartiets kulturpolitiske talsperson ut og sa at det likevel var ønskeleg. Han uttalte til nrk.no: «Vi ønsker å likebehandle moms på papir-, lyd- og e-bøker. Aller helst ønsker vi å kutte momsen helt.» Eg lurer på: Er det aktuelt for statsråden å vurdere å kutte eller fjerne moms på e-bøker?
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-27:
Jeg er veldig enig med representanten Hansen i at dette er et spørsmål av stor viktighet. Det er et spørsmål av stor viktighet for norsk finansnæring, og derfor også for norsk økonomi. Og det er ikke bare et problem for oss. Nordisk finansnæring er veldig integrert, og det betyr at det er interesse ikke bare på EFTA-siden for å finne en løsning. Senest i går møtte finansministeren og jeg styrelederen i Det europeiske banktilsynet og diskuterte dette. Vi tror at vi skal finne en løsning innenfor rammen av Grunnloven og innenfor rammen av EØS-avtalens topilarsystem. Vi har lagt forslag på bordet som holder seg innenfor disse rammene, og som ivaretar hensynet til regellikhet, hensynet til et fellesskap og til hensynet til et ønske om et felles marked for finansielle tjenester. Vi har tro på at det skal være mulig å finne en løsning. De politiske signalene vi mottar, er positive, men det er altså et grundig teknisk og juridisk arbeid som gjenstår.