Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-02-14:
Daglig ser vi de skadelige konsekvensene av alkoholbruk – både i Norge og i resten av verden. Europa har verdens høyeste alkoholkonsum og høyest andel av sykdom og tidlig død som følge av alkohol. Det er en klar sammenheng mellom totalkonsum av alkohol i befolkningen og omfanget av alkoholrelaterte skader og problemer. Det er derfor høyst nødvendig å begrense tilgangen og forbruket av alkohol. Da er ikke reklame for alkohol veien å gå. Reklame virker. Reklame får oss til å kjøpe mer, og alkoholreklame får oss til å drikke mer. En studie fra 2007, lagt fram av SIRUS i 2010, viser en klar sammenheng mellom reklameutgifter og salg av brennevin, dvs. at brennevinssalget økte i takt med økte reklameutgifter. En annen studie fra 2010 belyser hvilken betydning det har for unge menneskers alkoholkonsum å bli eksponert for reklame og markedsføring. Ikke særlig overraskende konkluderte denne studien med at alkoholreklame øker sannsynligheten for at unge mennesker begynner å drikke, og at de som allerede drikker, vil drikke mer. Dette, kombinert med at kunnskap om alkoholens skadelige virkninger er mangelfull i store deler av befolkningen, bør være et klart og tydelig varsku om at alkoholreklamen kan gi uante konsekvenser. Et stort flertall i helse- og omsorgskomiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Høyre, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti var i budsjettinnstillingen enige om at «hovedlinjene i alkoholpolitikken må ligge fast med fokus på begrensning av tilgang og forbruk». Dette er positivt, men da er økt alkoholpress gjennom tv direkte motstridende til Stortingets intensjoner i alkoholpolitikken. Striden står nå om alkoholreklame skal komme rett inn i stuene våre gjennom utenlandske sendinger. Dette er negativt, ikke minst med tanke på barn og unge, som ofte er lettere påvirkelige for reklame enn voksne. Vi må være villige til å ta upopulære grep. Vi vet det er en sterk sammenheng mellom bruk av restriktive virkemidler på den ene siden og alkoholforbruk på den andre. De tiltakene som virker her, er ofte upopulære. Det er der alkoholpolitikken er strengest at forbruket er lavest. Endring er mulig. Vi har kunnskapen, og vi kjenner tiltakene. Dersom vi jobber kunnskapsbasert nasjonalt og samarbeider internasjonalt, kan vi redde liv og helse for mange. Norge, Europa og verden trenger politikere som klart og tydelig velger side for dem som lider på grunn av rusmiddelmisbruk. Kristelig Folkeparti mener at Norge burde være tøff nok til å fastholde det unntaket vi lenge har hatt. Dessverre er det næringspolitikk som har førsteprioritet i EU – foran den helse- og sosialtenkningen Norge har – og har hatt – når det gjelder alkoholreguleringer. Men i økende grad er også EU-politikere fra ulike land opptatt av alkoholpolitikk i et helseperspektiv. Dette fikk helse- og omsorgskomiteen oppleve på sitt møte i Brussel i slutten av januar i år. Europakommisjonens forslag til nytt helseprogram 2014–2020 er lagt frem og skal behandles i Europaparlamentet under det danske formannskapet. Det har faktisk lagt økende vekt på forebygging. Det er interessant at Finland, som et annet nordisk land, allerede har påpekt at det er for liten vekt på bekjempelse av livsstilsfaktorer, og de nevner særlig tobakk og alkohol. Dette er verdt å merke seg, og det kan gi håp for en bedre alkoholpolitikk også i EU i fremtiden. Til sist må jeg si at bare tiden vil vise om regjeringens løsning vil være god nok. Men jeg er glad for at regjeringen har kommet Kristelig Folkeparti i møte et godt stykke på vei ved å si at selv om man implementerer direktivet, vil man like fullt opprettholde det norske reklameforbudet.