Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2000-05-19:
Det er ikke mulig i et kort innlegg å kommentere mer enn et par vesentlige punkter fra statsrådens redegjørelse. Regjeringens ni punkter i IT-politikken gir en god oversikt og peker på viktige utfordringer i arbeidet med IT-politikken i Norge de nærmeste år. Å sikre tilgang til bredbånd i hele landet er en stor oppgave og helt avgjørende om informasjons- og kommunikasjonsteknologien skal bli et gode for alle. Det er derfor riktig av Regjeringen å gå inn med statlige tiltak, slik redegjørelsen varsler, dersom det skulle vise seg at aktører i markedet bare bygger ut i sentrale strøk. Dette er for så vidt samme strategi som Irland har valgt. I Irland er også målet å nå alle deler av landet, eller, slik de selv sier, hver eneste grønne flekk av øya, og de har tro på at aktørene i markedet, etter at staten har solgt seg ut, vil klare å oppfylle dette uten noe mer statlig inngripen. Så senterpartirepresentanten Morten Lunds tolkning av redegjørelsen til ministeren er feil. Det står der at det kan være aktuelt med tiltak for å sikre bredbånd til alle. Det er vanskelig å kunne se at offentlig sektor kan forenkles og effektiviseres uten en utstrakt bruk av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Derfor er det riktig av statsråden å fokusere på at offentlige organer må ligge i front og ikke være bremseklosser i bruken av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Det er imidlertid tegn som tyder på at offentlig sektor i dag henger etter i å utnytte den nye teknologien. Det er ikke nødvendigvis mangel på maskiner og utstyr; det er heller å ta mulighetene i bruk det skorter på. Om tilgangen til bredbånd skal bli den muligheten mange søker for effektivisering og vekst, må bredbånd tilfredsstille tre krav: Man må ha nok kapasitet, høy stabilitet og en fornuftig og noenlunde lik pris. Regjeringen må følge nøye med slik at disse tre kravene blir oppfylt. Ellers kan det som i utgangspunktet er et gode, bli en ulempe både for offentlig sektor og for bedrifter utenfor de største sentrene i Norge. Skulle det også vise seg at staten må gå inn med tiltak for å få til dekning i hele landet, er det avgjørende at dette skjer hurtig. Etablerte bedrifter i distriktene kan få store konkurranseulemper ved ikke å få tilgang til bredbånd omtrent på likt tidspunkt og til en fornuftig pris, slik andre firmaer vil få. Det kan i verste fall bli snakk om å bli konkurrert ut på grunn av manglende infrastruktur på teknologisiden. Den sterkt voksende netthandelen, både med varer som blir levert i ettertid og med kunnskap som kan foregå ene og alene på nettet, er også avhengig av god tilgang i det elektroniske nettet. Regjeringen har som punkt 1 i redegjørelsen et informasjonssamfunn for alle. Dette er et djervt mål, og det er av avgjørende betydning at det oppnås. Hvis dette blir tatt på alvor av alle aktører, kan det gi oss store og nye framskritt. Tenk på hvilke nye muligheter dette kan gi for personer med funksjonsnedsettelser ved en fornuftig bruk av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Dette gjelder enten nedsettelsen er medfødt, har kommet seinere etter en skade eller et uhell eller er en naturlig del av aldringsprosessen. Poenget blir å lage universelle løsninger som så å si alle kan bruke, ikke først å lage løsninger som tilfredsstiller de funksjonsfriske, for deretter å lage spesialløsninger som etter hvert tilpasses ulike grupper av mennesker med funksjonsnedsettelser. Dette gjelder IT-utstyr i seg selv, men også utstyr som har nye teknologiske løsninger som en del av utstyrets funksjon. Om en i utgangspunktet lager universelle løsninger, vil det på sikt også gi økonomiske innsparinger. Bare et lite eksempel fra en annen sektor på hva universelle løsninger kan føre til. I Lillehammer har de satset på lavgolvbusser til transport i byen. Dette letter på- og avstigning i betydelig grad. Passasjertallet økte med 30 pst. etter at slike busser ble tatt i bruk. Lillehammer satset altså på en universell løsning som ikke trengte ulike anordninger for å få folk på bussen, og gav dermed nye grupper mulighet til å bruke kollektiv transport. Forskning viser også at personer med funksjonsnedsettelser får en bedre livskvalitet om de har et daglig arbeid å gå til, enn om de er arbeidsløse. Den nye teknologien vil gi oss flere arbeidsplasser. Mange av disse vil kunne fylles av personer med funksjonsnedsettelser, om det nå er hemning av bevegelse, syn, hørsel eller annet som har hindret en inngang i arbeidslivet. Nå er tiden her for å bruke IT bevisst for også å skape et større likeverd i arbeidslivet og dermed i samfunnet for disse menneskene.