Sylvi Graham (Høyre), 2009-12-08:
Budsjetthøsten har gitt oss to store debatter, som begge har et betydelig preg av framtidens store utfordringer. Den ene gjaldt biodiesel, innenfor rammen av den globale klimakrisen og ønsket om mer miljøvennlig drivstoff. Den andre, her mer aktuelle, handlet om sykefravær og sterk økning i folketrygdens utgifter. Perspektivet for denne debatten handler om bærekraft for morgendagens velferd, for generasjonsregnskapet, men mest av alt handler det om enkeltindivider – som av ulike grunner ikke jobber, og hvorav et urovekkende høyt antall havner permanent utenfor arbeidslivet. Et velferdssamfunns største gevinst er at de aller fleste er selvforsørget. Når snart 800 000 mennesker i arbeidsfør alder er utenfor arbeidslivet, betyr det at vårt velferdssamfunn har noen store mangler. Disse manglene rammer mennesker, og Høyre er svært bekymret over at mange av disse er unge mennesker. Ledigheten for gruppen 16–24 år er på hele 9,3 pst. Høyre vil møte disse unge arbeidssøkende med flere tiltak, og noen får vi anledning til å diskutere under en senere sak i dag. I vårt alternative budsjettforslag for 2010 har vi bl.a. lagt inn 15 mill. kr for å få startet opp forpliktende tiltak for jobbtrening og kvalifisering i kommunene, tiltak som kan møte unge som er nødt til å søke sosialhjelp, og hjelpe dem tilbake til arbeidslivet. Etter å ha hørt representanten Trettebergstuens innlegg her tidligere i dag, begriper jeg ikke at hun ikke kunne støtte dette forslaget. I sitt forslag til statsbudsjett har Regjeringen beskrevet situasjonen i arbeidsmarkedet og konkludert med at vi her til lands har lyktes svært godt med å unngå massearbeidsledighet under finanskrisen. Men definisjonen av hva arbeidsledighet er, og varigheten av lediggang, er to begreper Regjeringen ikke har et sterkt nok forhold til, for i tillegg til de ca. 70 000 registrerte arbeidsledige er det over 90 000 arbeidssøkende mennesker med nedsatt funksjonsevne – tidligere kalt yrkeshemmede. Denne siste gruppen arbeidsledige har behov for omfattende bistand for å kunne jobbe, men i det siste året har innsatsen på dette feltet blitt systematisk nedjustert. I Høyres arbeid med budsjettet stilte vi departementet spørsmål om hvor lang tid det tar fra en yrkeshemmet søker om tiltaksplass, til tiltaksplassen realiseres. Svaret vi fikk, var urovekkende! 270 dager må en arbeidssøker vente – dette tilsvarer et årsverk i antall virkedager. Det verste er imidlertid utviklingen fra 2008 til 2009, da det var en økning på 50 dager! Høyre har i lang tid rettet søkelyset mot dette. Vi har påpekt at andelen yrkeshemmede i tiltak har gått ned, og vi har påpekt at antallet ventedager har gått opp. For meg er det derfor godt å kunne si at Høyre har en helhetlig politikk på dette området, når vi i vårt alternative budsjett legger opp til å øke antallet tiltaksplasser for yrkeshemmede med 3 000 i forhold til Regjeringens forslag. Jeg skulle så gjerne sett at regjeringspartiene i denne sal kunne fått handlingsfrihet til å støtte dette. Vi deler jo åpenbart mye av den samme virkelighetsforståelsen. Under komitébehandlingen skrev en samlet arbeids- og sosialkomité følgende merknad: «Komiteen vil også påpeke at mens den registrerte arbeidsledigheten blant arbeidsføre nordmenn er forholdsvis lav, 68 300 mennesker pr. november 2009, er antallet arbeidssøkende med nedsatt arbeidsevne, tidligere omtalt som yrkeshemmede, meget høyt. Statistikk fra SSB viser at antallet med nedsatt arbeidsevne, som oppgir at de ønsker arbeid igjen, er rundt 90 000 personer, etter en jevn økning de siste to årene. Komiteen konstaterer at det samlede antallet arbeidssøkende i Norge er 158 300 mennesker, og at for mange av disse er det stort behov for arbeidsmarkedstiltak for å komme ut i arbeidslivet.» Det siste avsnittet innebærer at vi må operere med et annet mål for arbeidsledighet. De yrkeshemmede må tas med i betraktning. Basert på komiteens forståelse utgjør arbeidsledigheten i Norge et samlet nivå på mer enn 6 pst. Dette er et betydelig annet bilde enn det Regjeringen framlegger. Jeg forventer derfor at regjeringspartiene i denne sal nå vil bidra til at innsatsen overfor de yrkeshemmede kan få et løft i årene som kommer. Jeg håper at 2010 kan bli friskvernåret i Norge. Rekrutteringen fra sykmeldinger via trygd og derfra til utenforskap må stoppes. Norge er fullt av gode eksempler – forsøket i Mandal er nevnt tidligere fra denne talerstol. Et annet godt eksempel er det man i Sør Troms HMS-tjeneste har fått til for sine medlemsbedrifter og i Universitetssykehuset Nord-Norge – der det viser seg at fraværet for en gravid gjennomsnittlig har gått ned med 13,6 uker pr. gravid, med enkle tiltak. Slike gode eksempler kan lede oss inn i en god debatt om innholdet i den nye IA-avtalen. Skyttergravene kan det ikke!