Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-10:
Omstillingen av sykehusene i Oslo-området er helt nødvendig for å gi et bedre tilbud til pasientene. Omstillingen er krevende, og jeg er derfor glad for å få gi en redegjørelse for Stortinget om denne saken. I mange år lå sykehusene i Oslo i to ulike helseregioner, og parallelle fagmiljøer var lokalisert på flere steder. Det var dermed klare forbedringsmuligheter ved å samordne fag- og forskningsmiljøene. På denne måten kan man styrke kompetansen og sikre bedre bruk av helsepersonell, sykehusarealer, medisinsk utstyr og støttefunksjoner. Sammenslåingen av Helse Sør og Helse Øst skjedde i 2007. Den nye regionen fikk et klart oppdrag om å få til bedre samordning og bedre ressursbruk – i hovedstadsområdet spesielt. Denne forhistorien er et viktig bakteppe for de omstillingene som gjennomføres, og den debatten som nå pågår om denne prosessen. Flertallet i komiteen, som i tillegg til regjeringspartiene omfatter Høyre og Fremskrittspartiet, ga sin tilslutning til sammenslåingen. De stilte seg også bak forutsetningen om at gevinstene skulle komme pasientene i hele den nye regionen til gode. Fra 1. januar 2009 ble de tre tidligere helseforetakene Aker, Ullevål og Rikshospitalet, som også omfatter Radiumhospitalet, slått sammen til Oslo universitetssykehus. I 2009 ble foretaket drevet som tre separate driftsenheter, men fra 2010 ble Oslo universitetssykehus organisert på tvers av de tre sykehusene. De har felles ledelse, felles administrative funksjoner og gjennomgående klinikker. Dette betyr f.eks. at all kreftbehandling er samlet under felles ledelse i én klinikk. Tilsvarende gjelder f.eks. også innen psykisk helsevern og avhengighetsbehandling. Den nye organiseringen skal legge grunnlaget for å styrke pasienttilbudet og langsiktig utvikling av helseforetaket. Oslo Universitetssykehus har per i dag vel 17 000 årsverk og et budsjett på om lag 17 mrd. kr. Oslo universitetssykehus gjennomfører over en million pasientbehandlinger i året og står for 80 pst. av forskningen i Helse Sør-Øst. Det er omtrent halvparten av all medisinsk forskning i Norge. Oslo universitetssykehus har ansvar for lokalsykehustjenester til ca. 250 000 av Oslos 600 000 innbyggere og har også noen funksjoner for pasienter som hører til andre sykehus i Oslo. I tillegg tilbyr Oslo universitetssykehus spesialiserte tjenester til resten av regionen og landet for øvrig. Oslo Universitetssykehus arbeider nå med å endre oppgavefordelingen mellom de tre sykehusene – Ullevål, Rikshospitalet og Aker – for å gi bedre og mer effektiv pasientbehandling. Lokalsykehusfunksjonene som har vært på Rikshospitalet, Aker og Ullevål, skal samles på Ullevål sykehus. Dette er et tiltak for å styrke lokalsykehustilbudet i hovedstaden. Tilsvarende skal de spesialiserte funksjonene samles på Rikshospitalet. Deler av Aker sykehus skal utvikles til en samhandlingsarena mellom sykehusene i hovedstadsområdet og Oslo kommune, og det vil fortsatt være spesialisthelsetilbud ved Aker. Samhandlingsarenaen på Aker vil være et viktig bidrag for å gi eldre og kronikere et bedre helsetilbud og utjevne sosiale helseforskjeller. Samling av funksjonene vil styrke fagkompetansen og gi bedre ressursbruk. Dette skal også gjøre tjenestene mer oversiktlige for befolkningen og lette samhandlingen mellom sykehusene og kommunen. Samlingen av funksjoner på henholdsvis Ullevål og Rikshospitalet skal skje i flere trinn og gjennomføres over flere år. En direkte konsekvens av sammenslåingen er økt behandlingskapasitet på flere områder. For eksempel utføres operasjoner ved prostatakreft ved én klinikk. Tidligere ble dette gjort ved fire klinikker. Dette har økt kapasiteten vesentlig fra 2009 til 2010, og ventetiden er betydelig redusert. Kapasiteten for strålebehandling er også økt. Samling av ny hjerteflimmerbehandling vil også gi betydelig økt kapasitet på dette området. Dette er gode eksempler som viser at sammenslåingen gir muligheter for å utnytte kapasiteten på en bedre måte, til beste for pasientene. I disse dager skjer det en samlokalisering av plastikkirurgien og tilsvarende for kjevekirurgien. I forbindelse med sammenslåingen av sykehusene i Oslo universitetssykehus er det igangsatt flere IKT-prosjekter. I 2009 ble det utlyst en anbudskonkurranse for å utvikle en teknisk løsning som skulle sikre at helsepersonell fikk tilgang til nødvendig informasjon om pasientene på tvers av klinikker og avdelinger i Oslo universitetssykehus. Styret vedtok å stanse prosjektet i april i år, og utestående leveranser fra leverandøren ble avbestilt. Prosjektet var betydelig forsinket av flere grunner, og det lå an til å bli langt dyrere enn det som var forutsatt da avtalen ble inngått. Ledelsen ved Oslo universitetssykehus vurderte derfor at det ikke lenger var mulig å hente ut de gevinstene som var lagt til grunn for avtalen. Det er nå etablert midlertidige løsninger som ivaretar behovet for pasientinformasjon på tvers. Det er viktig å skille mellom nødvendige investeringstiltak som følge av omorganiseringsprosessen og sykehusets langsiktige investeringsplaner og ønsker for den videre driften. I langtidsplanene til Oslo universitetssykehus er det skissert behov og ønsker for større nybygg ved storbysykehuset på Ullevål og på Rikshospitalet. Det er viktig at langtidsplanene ikke blokkerer for nødvendige investeringer som må gjøres nå for å sikre samordning av funksjoner og oppgaver, slik at driften også her kan tilpasses Stortingets rammebetingelser. Helse Sør-Øst har opplyst at frem til 2015 vil Oslo universitetssykehus' behov for særskilte omstillingsmidler primært være knyttet til nødvendige investeringer for å kunne flytte funksjoner fra Aker og for å samlokalisere lands- og regionfunksjoner. Helse Sør-Øst er i dialog med Oslo universitetssykehus for å konkretisere investeringsbehovet. Etter 2015 og frem mot 2026 vil det for Oslo universitetssykehus, som for de øvrige helseforetakene i Helse Sør-Øst, være behov for å fornye bygningsmassen. Planene, slik de foreligger, er å betrakte som skisser til investeringsplaner. Disse planene må behandles på lik linje med andre prosjekter i andre deler av landet. Det vil bli investert mye i Oslo universitetssykehus i årene fremover. Det er allerede stilt ekstra investeringsmidler til disposisjon fra Helse Sør-Øst i 2010 og 2011, og midler vil bli stilt til disposisjon i årene fremover. I tillegg er det i underkant av 1 mrd. kr til investeringer i de årlige overføringene til Oslo universitetssykehus. Bruk av disse midlene til investeringer krever imidlertid at driften ved Oslo universitetssykehus er i økonomisk balanse. Helse Sør-Øst har gitt klarsignal til Oslo universitetssykehus om å sette i gang en idéfase knyttet til nybygg på Rikshospitalet. Regjeringen vil foreslå for Stortinget å bevilge lånemidler når Oslo universitetssykehus har konkrete og økonomisk bærekraftige prosjekter å vise til. Pasientgrunnlaget ved Oslo universitetssykehus er redusert med om lag 160 000 mennesker ved at befolkningen i Alna bydel i Oslo og kommunene i Follo er overført fra Oslo universitetssykehus til Ahus. Ahus har fått en tilsvarende økning i sitt pasientgrunnlag. Da Stortinget ga klarsignal for byggingen av Ahus i statsbudsjettet for 2004, var en av forutsetningene at befolkningen i de tre nordligste bydelene i Oslo – Stovner, Grorud og Alna – skulle ha Ahus som sitt fremtidige lokalsykehus. Befolkningen i Grorud og Stovner ble overført til Ahus allerede i 2004. Befolkningen i bydel Alna og kommunene i Follo ble overført fra årsskiftet 2010/2011. Dermed ligger det til rette for at kapasiteten ved Ahus nå kan utnyttes fullt ut. God ressursbruk krever at drift, kostnader og bemanning ved de to helseforetakene må tilpasses det endrede pasientgrunnlaget. Ahus har fra 2011 ansvaret for lokalsykehusfunksjoner for en befolkning på 460 000, mens Oslo universitetssykehus har lokalsykehusfunksjoner for om lag 250 000. Som en konsekvens av dette har Ahus fått økte budsjettrammer og behov for flere ansatte for å håndtere det økte pasientgrunnlaget. Tilsvarende er budsjettrammene til Oslo universitetssykehus redusert og personellbehovet noe lavere som følge av dette. En viktig årsak til at Oslo universitetssykehus har store utfordringer med å tilpasse driften og kostnadene til budsjettrammene for 2011, er at de ikke har lyktes med å redusere bemanningen i samsvar med det reduserte pasientgrunnlaget. Samtidig mangler Ahus fortsatt tilstrekkelig bemanning. Det er en forutsetning at det må skje en omfordeling av ressursene mellom sykehusene for å sikre likeverdige tjenester. I tråd med premissene for sammenslåingen, som Stortinget har sluttet seg til, er det også viktig at det samlede antall leger og annet helsepersonell ikke øker utover behovet i hovedstadsområdet som følge av omstillingene slik at det blir vanskeligere å rekruttere helsepersonell i andre deler av regionen og landet for øvrig. Det reduserte pasientgrunnlaget ved Oslo universitetssykehus innebærer en redusert aktivitet tilsvarende 1,7 mrd. kr. I forhandlinger om budsjettet for 2011 var det enighet mellom Helse Sør-Øst og Oslo Universitetssykehus om at dette ikke var mulig å gjennomføre over natten. Oslo universitetssykehus vurderte selv at de måtte ha 625 mill. kr mer enn det aktivitetsnedgangen isolert skulle tilsi. Dette ble akseptert av Helse Sør-Øst ved at Oslo universitetssykehus fikk 225 mill. kr i direkte inntektstilskudd, og at Oslo universitetssykehus kunne gå med et underskudd på 400 mill. kr i 2011. Situasjonen nå er at Oslo universitetssykehus ligger an til å gå med ytterligere 500 mill. kr i underskudd utover det avtalte. Det er dette som nå er utfordringen og en konsekvens av at Oslo universitetssykehus ikke har tilpasset driften, kostnadene og bemanningen til et redusert pasientgrunnlag som har vært kjent siden 2008. Oslo universitetssykehus' budsjett utgjør om lag 17 pst. av det totale budsjettet til helseforetakene for hele landet. Innenfor et så stort budsjett legger jeg til grunn at Oslo universitetssykehus må kunne tilpasse driften uten at dette går ut over pasientene. Helse Sør-Øst har innført felles oppfølgingsmøter med Oslo universitetssykehus, Ahus og Vestre Viken. Disse oppfølgingsmøtene, som gjennomføres hver 14. dag, legger stor vekt på å finne tiltak på tvers av helseforetakene. Et viktig tema er selvsagt å overføre personell fra Oslo universitetssykehus til Ahus. Ahus har økt aktiviteten, men utfordringen er at de må basere seg i stor grad på innleie av personell og overtid fordi de ikke har lyktes med å rekruttere fast bemanning. Helse Sør-Øst avholdt foretaksmøte med Oslo universitetssykehus 30. mai i år, der de presiserte resultatkravet for 2011 og stilte krav til at Oslo universitetssykehus skal finne tiltak for å redusere overforbruket. Det er varslet et nytt foretaksmøte i september for å følge opp at utviklingen går i riktig retning. For å imøtekomme utfordringene på Oslo universitetssykehus i 2010 og 2011 har Helse Sør-Øst tilført Oslo universitetssykehus 1,2 mrd. kr i omstillingsmidler dels som lån, dels som direkte tilskudd og dels som tillatelse til å gå med underskudd. Det er viktig å være klar over at dette er midler som Helse Sør-Øst må hente dels fra andre prioriterte områder og dels ved at de andre sykehusene i Helse Sør-Øst må bidra gjennom overskudd som de da ikke får disponere selv. Videre er jeg informert om at styret i Helse Sør-Øst skal ha første behandling av budsjettet for 2012 og økonomisk langtidsplan for hele regionen i midten av juni. Her vil det bl.a. bli foreslått at Oslo universitetssykehus i 2012 skal få mulighet til å gå med et underskudd på 400 mill. kr, at det skal gis et ytterligere tilskudd på 160 mill. kr til utjevning av inntektsmodellen, og at det skal settes av 300 mill. kr til lånetilskudd som kan brukes til konkrete prosjekter når Oslo universitetssykehus har identifisert disse. Det er mange ressurser, både penger og arbeidskraft, som settes inn i arbeidet med å sikre at samordningsprosessen ved Oslo universitetssykehus lykkes. Jeg ser at dette er nødvendig. Men utfordringene ved Oslo universitetssykehus løses ikke bare med mer penger, men ved at en nå tar fatt i de omstillingsprosesser som er nødvendig for å tilpasse driften til gitte rammebetingelser. Dette er et ledelsesmessig ansvar som styret og ledelsen ved Oslo universitetssykehus nå må ta fatt på i samarbeid og i god dialog med de ansatte. Jeg mener samordningen av sykehusene og fagmiljøene i Oslo er helt nødvendig. Jeg oppfatter at det ikke er uenighet om målene for sammenslåingen av sykehusene i Oslo universitetssykehus. Men i store omstillinger som går over lang tid, vil det ofte oppstå uenighet om tempo i gjennomføringen og videre veivalg. Jeg har stor forståelse for at mange ansatte opplever situasjonen som krevende. Det er grunn til å berømme hver enkelt av dem for at de gjør en solid innsats. Vi ønsker – sammen med de ansatte – å utvikle Oslo universitetssykehus til et ledende og moderne sykehus i Norden når det gjelder pasientbehandling, kvalitet, utdanning og forskning. Oslo universitetssykehus er og vil bli en spennende arbeidsplass for dyktige og engasjerte medarbeidere. Det er også viktig for de andre sykehusene i Norge at Oslo universitetssykehus lykkes. I en omstillingsprosess er det ofte motbakker. For å lykkes med omstillingen er det viktig at både eier og ledelse, og de ansatte, er kjent med, og er enige om, mål og rammebetingelser, og at vi holder fast på dette selv om vi møter hindringer underveis. Administrerende direktør gikk av denne uken fordi det var uenighet mellom henne og styret. Viseadministrerende direktør er konstituert som leder av Oslo universitetssykehus, og styret arbeider med å rekruttere ny administrerende direktør. Det er viktig å sikre dialog og bygge tillit internt i organisasjonen. Men dette er ikke nok. Vi må også bygge tillit mot omgivelsene, og da særlig mot befolkningen. Det som er viktig for meg, er at pasientene er sikret forsvarlige tjenester med høy kvalitet og tilstrekkelig kapasitet. Oslo universitetssykehus leverer tjenester med god kvalitet, og de har også lyktes i å forbedre kvaliteten på flere områder. Andelen pasienter som opplever brudd på behandlingsfristen, er fra januar til april i år redusert fra 20 pst. til 10 pst. I tillegg er ventetiden blitt kortere for flere pasientgrupper. Jeg følger situasjonen ved Oslo universitetssykehus nøye. Min vurdering er at Oslo universitetssykehus har arbeidet målrettet og konstruktivt for å sikre et forsvarlig og godt tilbud til pasientene, også i en krevende omstillingsprosess. Jeg vil her vise til at Oslo universitetssykehus nå har etablert et felles avvikssystem for hele sykehuset, som sannsynligvis er det beste vi har i landet. Dette meldesystemet er basert på en åpenhetskultur og er avhengig av et godt arbeidsmiljø blant de ansatte, som er helt sentralt for å ivareta pasientsikkerheten på en god måte. Norge er blant de landene i verden som bruker mest ressurser på helse. I vår regjeringsperiode har vi ytterligere styrket sykehusene, og vi er privilegerte i dette landet som har et av verdens beste helsetilbud. På lik linje med andre land står vi overfor store utfordringer med nye behandlingsmetoder, en stadig økende andel eldre, kronikere og mennesker med sammensatte lidelser. Derfor er det nødvendig med omstilling ved alle norske sykehus. Innenfor rammene av helseforetaksmodellen vil jeg som helse- og omsorgsminister og som eier av de regionale helseforetakene bruke alle de virkemidlene jeg har til rådighet. I foretaksmøter og oppdragsdokument er det stilt både generelle og spesielle styringskrav som har relevans for omstillingen. Departementet har månedlige oppfølgingsmøter med Helse Sør-Øst, der omstillingene følges særskilt opp. Jeg har tett og jevn dialog med Helse Sør-Øst knyttet til denne saken. Omstillinger er krevende og utfordrende. Utgangspunktet før vi startet omstillingsarbeidet, var at flere sykehus som lå i samme by, hadde like og samme funksjoner og fagmiljø som dels konkurrerte mot hverandre istedenfor å samarbeide. Det gagner ikke pasientene. Og pasientene er utgangspunktet for de endringer vi nå gjør ved Oslo universitetssykehus. Vi skal bruke ressursene bedre. Vi skal samarbeide for å heve kvaliteten, for å redusere ventetider og for å gi bedre pasientbehandling. Det er skapt et bilde av at de utfordringer Oslo universitetssykehus står overfor, er uoverkommelige. Det er et galt bilde. Det som virkelig truer et godt helsevesen, er dersom jeg som helseminister ikke gjør noe, og unngår det som er vanskelig – da ville jeg sviktet min oppgave, og pasientene.