Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-11-24:
Som mange har vært inne på i denne debatten: Den internasjonale økonomiske krisen er ikke over – den kan bli verre. I USA greier ikke to partier å enes om tiltak som kan redusere underskudd og gigantgjeld. I Europa trekker gjeldsbyrden landene dypt ned i en alvorlig ledighetskrise og sosial krise, med den høye ungdomsledigheten som det alvorligste. I Helles og Italia har politikerne gitt opp og overlatt til ekspertene å løse floken. Det forsterker mistilliten til politikere og politikk, i markedet og blant folk. I dette bildet skiller Norge seg ut. I Norge skapes flere arbeidsplasser i privat sektor. I Norge kan vi fortsette å bygge ut velferdstjenestene i stedet for å kutte utgiftene. I Norge fullfører vi neste år omstillingen i Forsvaret, og for første gang sørger vi for at Forsvaret får de midlene det skal ha for å finansiere den strukturen vi har vedtatt. Andre land kutter dypt i sine forsvarsbudsjetter. Vi bygger et bedre og mer kostnadseffektivt forsvar. Det er omstilling i offentlig sektor, slik Siv Jensen etterlyste. I Norge holder vi bistandsbudsjettet på 1 pst. av BNI og styrker innsatsen for klimabekjempelse i utviklingspolitikken. I andre land kutter de i bistanden til verdens fattigste. Den viktigste grunnen til at Norge skiller seg ut i et dystert bilde, er ikke oljen – det er politikken. Stikkordene: handlingsregelen om en langsiktig og klok bruk av oljeformuen omleggingen til et bærekraftig pensjonssystem et fornuftig skattenivå – på linje med andre land et rettferdig skattesystem, mer rettferdig enn i de fleste andre land At vi også er sårbare, så vi høsten 2008. Men også da virket politikken. Regjeringen handlet raskt og resolutt. Det er på grunn av denne politikken vi har en større andel av befolkningen i arbeid enn noe annet land – og få som går arbeidsledige. Det er dette som gir høy verdiskaping. Vi har gjennom tiår bygget et konstruktivt og tillitsfullt samarbeid mellom arbeidstakere, arbeidsgivere og myndigheter. Det har bidratt til et omstillingsdyktig og produktivt arbeidsliv. Da er ikke oppskriften å angripe arbeidstakernes rettigheter, svekke arbeidsmiljøloven og øke skatten for de fagorganiserte med 570 mill. kr, slik høyrepartiene foreslår. Det er alle disse bærebjelkene i en sosialdemokratisk politikk som gjør at vi er bedre rustet til å møte det økonomiske uværet som kan bryte løs hvis våre europeiske naboer ikke lykkes i å gjenskape tilliten i finansmarkedet. Det er disse bærebjelkene neste års statsbudsjett er innrettet på å ivareta og forsterke. Høyres talsmann, Jan Tore Sanner, sa at det er viktig å kunne prioritere. Det er riktig. Selv om vi kan glede oss over et velferdsnivå de fleste misunner oss, slik flere også fra opposisjonspartiene i denne debatten har pekt på, er det – og det vil det alltid være – mangler å rette på: rusomsorg som kan bli bedre, eldreomsorg, der kapasiteten må økes, jernbanen som må bygges ut. Det er fortsatt bassenger som skal fylles med vann og ikke med sand. Derfor er det slike oppgaver vi prioriterer også i neste års statsbudsjett. Hva er det så Høyre prioriterer? Jo, de plusser på både her og der – med titalls millioner og til og med kanskje noen hundre millioner til formål mange vil mene er nyttige, og hvor det kan være behov for mer penger. Men det som prioriteres aller, aller høyest, er skattelettelse – 12,6 mrd. kr. Av dette er det bare om lag 10 pst. som er rettet direkte mot næringslivet. Resten går til personer. Hvis vi ser på det norske samfunnet i dag, er det vanskelig å hevde at det er i det private forbruket de alvorligste manglene er å finne. Men det er dette det aller meste av Høyres – og Fremskrittpartiets – skattelettelser vil gå til, mens det er i velferdstjenestene vi finner behov for forbedringer. Det er her disse pengene skulle vært satt inn. Det er her vi prioriterer å sette pengene inn. Høyre snakker for tiden mye om omsorg, om utsatte grupper, om mennesker istedenfor penger. Høyre fornyer retorikken, men Høyre har ikke evne til å fornye politikken. De henger igjen i det gamle, i skattelettelsens trylleformel. Hadde Høyres skattepolitikk enda bidratt til en mer rettferdig fordeling, men den gjør det stikk motsatte. Det er ikke noe bidrag til den solidaritetstenkning vi trenger for å manøvrere oss gjennom det ruskeværet vi må være forberedt på.