Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Jeg er glad for at justiskomiteen har gitt full støtte til Regjeringas forslag om å styrke fornærmedes og etterlattes rettigheter under behandlingen av en straffesak. Jeg lyttet med interesse til de betraktninger av mer prinsipiell art som også har kommet fram i forhold til partsforholdet i en straffesak. Jeg tror det er særdeles viktig, det vi nå hørte både fra representanten Dørum og fra representanten Syversen. Jeg mener det er helt avgjørende at et så viktig arbeid som er gjort gjennom mange år, kan landes i Odelstinget på denne måten, at vi står sammen og markerer med bred enstemmighet rundt disse forslagene - dog med noen tilleggsforslag - at dette ønsker vi skal bli god politikk for de fornærmede, for nå er penger på plass, nå er lovhjemler på plass. Nå er det om å gjøre å få tatt det i bruk. Jeg håper derfor at forslaget bidrar til at de som er utsatt for straffbare handlinger, føler seg tatt mer på alvor og møtt med verdighet og respekt i straffesystemet, for dessverre har ikke alle følt det slik. Mange har følt seg som en fremmed gjest i sin egen sak. De føler skuffelse over sitt møte med saken, partene og rettsvesenet. Flere har fortalt at de har følt seg utestengt fra straffesaken og behandlet som uvedkommende, som om straffesaken ikke angår dem, eller at de ikke har noe å bidra med, samtidig som straffesaken gjelder en handling som de selv har vært utsatt for, og som de selv mener de er en av de mest sentrale deler av. Det er ikke vanskelig å forstå at flere har opplevd dette som uforståelig eller urettferdig. Etter den tradisjonelle læren er straffesaken et anliggende mellom staten og den tiltalte. Men straffesaken angår ikke bare staten eller den tiltalte. Den angår også ofrene på det sterkeste. Den handler om noe som har skjedd dem, om deres liv. De har kanskje opplevd det verste som har hendt dem, og de kan ha opplevd vold fra en de har stolt på, ha blitt voldtatt eller ha mistet en de er glad i. De står midt i det. De lever med konsekvensene av denne handlingen som har trengt seg inn i livene deres. Det er klart at de har interesse av å kunne følge straffesaken så tett som mulig, å kunne få opplysninger og å kunne bidra med informasjon. Det er klart at de ønsker å kunne delta i en prosess som angår dem sjøl så sterkt. Det er liten tvil om at tida er inne for et systemskifte. På flere andre rettsområder er det at man er berørt av en avgjørelse eller prosess, ansett som grunn til at man bør ha rett til informasjon og mulighet for å påvirke behandlingen. Skal naboen bygge på huset sitt, har man rett til å bli varslet og uttale seg. Det er på høy tid at dette gjøres gjeldende også for straffesaker. Styrking av fornærmedes og etterlattes rettigheter i straffesaker er sentralt for å opprettholde tilliten til rettssystemet. I mange saker kan også mer aktiv deltakelse fra fornærmede og etterlatte bidra til at straffesaken blir oppklart eller faktisk bedre opplyst. Med disse forslagene vil man få en vesentlig styrking av disse rettighetene. Jeg har lyst til å nevne noen av dem. Det er viktig at vi nå får en utvidelse av retten til bistandsadvokat - bistandsadvokaten er en nøkkelperson - til både å omfatte saker som gjelder seksuell handling med barn under 16 år, menneskehandel, vold i nære relasjoner, kjønnslemlestelse og saker om besøksforbud på grunnlag av mulig overtredelse av straffebestemmelsen om vold i nære relasjoner. Et av problemene med disse sakene har jo vært at folk som har vært utsatt for disse handlingene, ikke har turt, ikke har maktet, ikke har orket å komme i kontakt med eller gå til politiet og rapportere om den hendelsen som de har vært utsatt for. Bistandsadvokatretten kan gjøre det lettere å få råd og veiledning, ikke bare om det å gå til politiet, men kanskje også å finne andre spor for å komme seg ut av en uholdbar situasjon. Det er også viktig for oss at man nå får en rett til samtale med advokat før anmeldelse inngis, nettopp for å sikre at man i flere saker faktisk får anmeldelse. Styrket rett til informasjon og innsyn på etterforskningsstadiet er også avgjørende. Mange av ofrene rapporterer nettopp om behovet for å få informasjon om hva som skjer. Vi har en overdreven tro på at det er straffens lengde og reaksjonene i enden av saken som teller. Mange av ofrene rapporterer nærmest om det motsatte. Hadde man bare blitt informert, forklart hva som var bakgrunnen for de avgjørelser som ble tatt, hadde de også vært lettere å leve med. Utvidet rett til å være til stede i rettsmøter er helt avgjørende, nettopp for å få den viktige informasjonen som gis i rettsmøtene. Den lovfestede retten fornærmede og etterlatte skal ha til å være til stede under alle rettsmøter, også de som går for lukkede dører, er i så måte viktig. Dette er også forslag som er fulgt opp i budsjettforslaget for 2008, hvor det ble bevilget midler bl.a. for å sikre utvalgte fornærmede og etterlatte økonomisk mulighet til å være til stede under hovedforhandlingen, dvs. erstatning for tapte inntekter og reisegodtgjørelse etter statens satser. Det er avgjort viktig at man nå også sikrer en bedre kontakt med politi og påtalemyndighet. Dette er fulgt opp i budsjettet for 2008, ved at det her faktisk også er bevilget midler for å sikre en rett for utvalgte fornærmede og etterlatte til en kontaktperson i politiet og til et møte med aktor før hovedforhandlingen. Jeg er glad for at Stortinget sluttet seg til budsjettforslaget. De styrkede rettighetene vi nå får for barn, er helt avgjørende og henger sammen med hele den satsingen Regjeringa har bl.a. med å etablere barnehusene. Vi har åpnet to barnehus i løpet av det siste halve året, og vi har intensjoner om å åpne tre til i løpet av inneværende budsjettår. Det er bevilget penger til dette. Vi hever aldersgrensen for bruk av dommeravhør fra 14 til 16 år, og dessuten foreslår Regjeringa at barn under 12 år skal slippe å måtte ta stilling til om de ønsker å forklare seg eller ikke mot en nærstående siktet. Regelen om fritak for vitneplikt på grunn av nært slektskap med siktede skal altså ikke gjelde for barn under 12 år. Dessuten mener vi forslaget styrker rettighetene ved forberedelse til hovedforhandlingen. De som har bistandsadvokat, er foreslått gitt en rett til å foreslå supplerende bevisførsel om straffekravet. Det er også foreslått at retten til dokumentinnsyn utvides til også å omfatte etterlatte i lovbestemt rekkefølge. Videre foreslås det å oppheve regelen om at dokumentinnsyn kan nektes dersom det kan volde skade eller medføre fare for sakens behandling ved retten. Jeg vil også nevne at det under hovedforhandlingen er en betydelig styrking av fornærmedes rettigheter ved at de gis rett til å være til stede og i hovedsak forklare seg før tiltalte. De som har bistandsadvokat, får også flere prosessuelle rettigheter. Så er det grunn til å peke på at det også etter hovedforhandlingen blir en styrking av rettighetene. Når dom har falt, skal retten underrette fornærmede og etterlatte med bistandsadvokat om domsresultatet. Ja, det er nesten påfallende at vi i dag vedtar dette - noe som de fleste av oss oppfatter som en selvfølge for dem som er involvert i denne typen saker. Det er på høy tid! Når det gjelder tilståelsesdommene - der ser jeg Fremskrittspartiet har noen tilleggsforslag - blir det i hvert fall slik at fornærmede med bistandsadvokat gis rett til underretning om påtalemyndighetens begjæring, klagerett over siktelsens innhold og varsel om rettsmøtet. Når det gjelder straffegjennomføringen, når vi kommer på tampen av strafferettskjeden, er det nylig vedtatt utvidelser i reglene om varsling til fornærmede og etterlatte om avgjørelser under straffegjennomføringen. Vi foreslår ikke nå noen realitetsendring i disse reglene. Derimot foreslås det innført en samlebestemmelse i staffegjennomføringsloven som viser til lovens regler om varsling. Også når det gjelder gjenåpning og sivile krav foreslås det endringer. Ofrenes interesser er imidlertid ikke begrenset til å gjelde gjennomføringen av en eventuell straffesak. Regjeringa ønsker å sikre bedre oppfølging av ofre for alvorlig kriminalitet også på andre områder. Jeg finner grunn til å understreke det. Straffesakssporet er for mange et viktig spor, men det er ikke avgjørende for å komme seg videre i livet for mange. Mange sier at det kanskje er på andre områder de ønsker seg oppfølging og bistand. Vår satsing på barnehus, krisesentre og også det vi har gjort når det gjelder voldsoffererstatningen nylig, er nettopp gjort for å kunne gi bedre støtte og hjelp i det livet som skal leves etter at saken er blitt rettskraftig avgjort. Jeg vil også si at det regjeringsoppnevnte Voldtektsutvalget, som nylig har avgitt sin utredning med forslag til tiltak for å bedre situasjonen for kvinner og menn som er utsatt for voldtekt og annen seksualisert vold, gir oss mange gode innspill om ytterligere satsing på dette feltet. Regjeringa er opptatt av å styrke dette feltet fortsatt. Vi fokuserer sterkt på det. Jeg mener at det skal være sentralt i Justisdepartementets arbeid i framtida. I så måte skaper dagens debatt og dagens forslag til endringer et godt grunnlag for ytterligere satsing for dem som trenger det aller mest.