Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-10-26:
Jeg skal ta for meg de store utfordringer politikerne i denne sal har når det gjelder en fremtidig landbrukspolitikk i landet vårt. Dette er den mest gjennomregulerte næringen vi har, og veldig mange lover stammer fra mellomkrigstiden, uten å ha blitt særlig forandret. Jeg synes derfor det er merkverdig når vår nye landbruksminister ønsker å nedtone oppmerksomheten rundt matvareprisene. Stort sett hele det norske folk er opptatt av og stiller seg spørsmål om hvorfor vi skal ha Vest-Europas høyeste matvarepriser, sammen med et par andre land. Hvorfor skal det være slik? Jeg er veldig glad for at vår statsminister i sin tiltredelseserklæring fokuserer nettopp på matvareprisene og gir et løfte om at prisforskjellene mellom Norge og våre naboland ikke skal øke, men skal reduseres. Det blir jo da slik at Fremskrittspartiet og det norske folk er nysgjerrige på hvilke virkemidler den nye regjeringen skal ta i bruk for å redusere disse forskjellene. Vi vet at den tidligere landbruksminister Bjarne Håkon Hanssen startet et arbeid. Han var uredd og fokuserte veldig mye på sisteleddet, på matvarekjedene, og fikk ved halvering av matmomsen fra juli i år et prispoliti i det norske folk som mer aktivt var ute og sammenlignet matvareprisene. Det norske folk fikk i det arbeidet god hjelp av VGs matvarebarometer, som hele tiden har fulgt utviklingen med argusøyne. Men dette er ikke nok. Det som må gjøres, er at Regjeringen må granske alle ledd i matvarekjeden fra jord til bord. ECON, NILF og andre forskningsinstitutter har gått gjennom alle ledd i matvarekjeden og sett at det er betydelige innsparingsgevinster i andre ledd hvis Regjeringen er interessert i å gjøre noe med det. Alle vet vi at det er vanskelige klimatiske forhold i Norge, og at vi ikke kan bli best på pris sammenlignet med andre land lenger syd i Europa, for å ta det eksemplet. Men vi kan gjøre en god del. Hvorfor skal det være slik at landbrukssektoren er skjermet for konkurranselovgivning? Hvorfor skal det være slik at det styres av en 40–50 år gammel lov som heter omsetningsloven? Konkurransetilsynet sier i hver eneste årsmelding at hvis konkurransereglene og konkurranselovgivning fikk lov å gjelde internt i Norge – vi kan selvfølgelig ha en tollmur utad på matvarer – ville prisene gå nedover. Isteden har de som har styrt dette landet til nå, ikke vært interessert i å fokusere på dette. I valgkampen forklarte jeg befolkningen, særlig i mitt eget fylke, at det er mulig å redusere matvareprisene betydelig. Hvorfor skal en bonde i Värmland eller i Bohuslän vinne i utgangspunktet, selv om de klimatiske og topografiske forhold er sammenlignbare? Hvorfor skal det være slik? Hvorfor skal vi ha konsesjonsgrenser i ervervsmessig husdyrhold? Hvorfor skal vi ha en omsetningslov som er slik at når vi får en overproduksjon, f.eks. på svinekjøtt, så legges det inn på et fryse- eller reguleringslager for å holde prisene oppe i Norge? Og så får vi etter hvert et enormt overskudd, slik vi fikk i 1999, da det ble dumpet 1 900 tonn prima storfe- og svinekjøtt på det internasjonale markedet – svinekjøttet helt ned i 3 kr kg og storfekjøttet 7–8 kr kg – mens prisene ble holdt oppe i Norge. Jeg er enig med Konkurransetilsynet i at det beste hadde vært om man fikk solgt dette på billigsalg i Norge, slik at norske skattebetalere kunne få litt mer igjen av sine egne penger. Så slapp vi samtidig å konkurrere på verdensmarkedet med de fattige land i den tredje verden som forsøker å få utenlandsk valuta og bygge seg opp med reell konkurranse på matvaresektoren. Vi gir altså bistand i 10–12 milliardersklassen med den ene hånden, mens vi ofte nekter å kjøpe produktene med den andre, eller konkurrerer ut landene i den tredje verden på grunn av våre subsidieordninger. Det synes jeg er en lite hensiktsmessig politikk, og jeg håper at regjeringen Bondevik vil endre på dette.