Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2015-10-05:
Europa og Norge står overfor vår tids største utfordring. 60 millioner mennesker er på flukt, og vi har et asylsystem som fordeler ressursene ekstremt urettferdig. De få hjelpes på bekostning av de mange, og verdenssamfunnet har ikke de riktige verktøyene for å bekjempe nøden effektivt. Innenfor dagens system har regjeringen iverksatt nødvendige og effektive grep. En kraftig økning av nødhjelpen i nærområdene har alltid vært viktig for Fremskrittspartiet, og jeg er glad for at støtten til Syria-flyktningene nå nærmer seg 2 mrd. kr. At Siv Jensen og Erna Solberg har tatt initiativ til en giverlandskonferanse, er både historisk og viktig. Vi må i langt større grad finne løsninger som hjelper flest mulig som er på flukt. Jeg er glad for å tilhøre et parti som har tatt inn over seg at flyktningkrisen ikke kan løses innenfor dagens asyl- og flyktningsystem. Det bør være åpenbart for de fleste at dagens asylsystem er ineffektivt, urettferdig og etterlater millioner av mennesker i den ytterste nød. Bare et par prosent av verdens flyktninger klarer å komme seg til Europa for å søke asyl. De som klarer denne vanskelige og farlige reisen, er også ofte de mest ressurssterke. De svakeste, de som trenger hjelpen aller mest, overlates i altfor stor grad til seg selv. Vi bør ta inn over oss de åpenbare svakhetene i dagens system og diskutere konkrete metoder for å kunne gjøre flyktninghåndteringen mer human. Medmenneskelighet overfor de aller svakeste må være målet, og vi må ta inn over oss at en opprettholdelse av dagens asylsystem i praksis gjør det umulig å hjelpe de aller svakeste. Ressursene bør fordeles ut fra hvem som trenger hjelpen, ikke ut fra hvem som tilfeldigvis makter å sette bena på europeisk jord. Millioner får ikke tilstrekkelig nødhjelp, og bare en liten andel av flyktningene vil noensinne ha økonomi eller ressurser til å komme seg til Europa. Bare i Syria mangler FN over 30 mrd. kr i akutt nødhjelp. Denne enorme nøden hos det store flertallet av de syriske flytningene var bakgrunnen for at Fremskrittspartiet fremmet et forslag i juni om å øke nødhjelpen til Syria med 1 mrd. kr. Fremskrittspartiet ser likevel at vi ikke bare kan øke hjelpen i nærområdene, selv om dette også er et helt nødvendig grep for å redde liv. Det er helt nødvendig å endre et asylsystem som er dysfunksjonelt og grunnleggende urettferdig for mennesker på flukt. Fremskrittspartiet mener at det ikke skal være nødvendig å måtte reise halve verden rundt for å kunne søke beskyttelse. Europa kan heller ikke ta imot hele verdens flyktninger. Målet må være trygghet, sikkerhet og menneskeverd for flest mulig, ikke en dramatisk økning i levestandard for et lite mindretall. Flyktningkonvensjonen av 1951 var opprinnelig en konvensjon med strenge geografiske begrensninger. Fram til 1967 var det bare europeere som kunne søke asyl etter Flyktningkonvensjonen. Da tilleggsprotokollen til Flyktningkonvensjonen ble vedtatt i 1967, kunne ingen se for seg de enorme flyktningstrømmene vi i dag ser. Mennesker risikerer i dag livet i håp om et bedre liv i Europa, samtidig som det finnes en rekke trygge land i nærområdene. Resultatet er, som jeg påpekte i stad, at de mest ressurssterke flyktningene har mulighet til å komme seg til Europa, reise forbi en rekke trygge land på veien til Norge og søke asyl her. Samtidig ser vi at verdenssamfunnet ikke har ressurser nok til å bevilge de midlene FN mener er nødvendig for å kunne dekke de mest grunnleggende behov hos 60 millioner mennesker i nærområdene. Ifølge FNs egne tall kan vi hjelpe 13–26 ganger så mange i nærområdene for kostnaden av én flyktning i Norge. Ofte hører jeg harmdirrende motargumenter om at det ikke er mulig å skulle regne på menneskeliv. Jeg mener likevel at det er vår plikt at vi skal redde flest mulig mennesker som er i den ytterste nød. For å gjøre det må vi bruke sunn fornuft og ikke hjelpe de få på bekostning av de mange. Når kvinner og barn sulter fordi FNs matprogram ikke har nok ressurser, handler det om penger. Når 90 pst. av pengene som brukes på verdens flyktninger, brukes på de 1–2 pst. som kommer til Vesten, handler dette om penger. Derfor håper jeg vi kan gå bort fra den fordummende retorikken som mange har valgt å bruke når man diskuterer hvem som skal være snillest i klassen, og begynne å se på hvordan vi kan redde flest mulig menneskeliv. Alle kan se at dagens system ikke takler de enorme utfordringene vi nå står overfor. Derfor er jeg glad for at mange land har startet en grunnleggende debatt om hvorvidt dagens asylsystem vil være bærekraftig, noe jeg mener det ikke er. Fremskrittspartiet er opptatt av å finne løsninger. En løsning for mer rettferdig ressursfordeling kan være en regionalisering av asylinstituttet. Jeg håper flere tar del i denne viktige debatten om hvordan vi skal reformere asylinstituttet på sikt.