trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Som flere har sagt før meg, kan vi endelig debattere lov om elsertifikater. Etter så mange år med så mange ulike, men mangelfulle støtteordninger er vi endelig et stort skritt nærmere målet om grønne sertifikater, et mål som alle partiene har vært enige om, men som på tross av dette har vært vanskelig å realisere. Energiutbygging krever mange år med planlegging og pengebruk fram til ferdig utbyggingsplan. Det haster derfor å få på plass rammebetingelser for fornybar energi som utløser utbygging, slik at Norge ikke havner på etterskudd med å få en overgang fra fossil til fornybar energi og med å oppfylle de målene fornybardirektivet kommer til å pålegge oss. Jeg har brukt tid på dette før her i Stortinget, men jeg vil si det igjen: Venstre skjønner fortsatt ikke hvordan det er mulig at regjeringen bruker tid og krefter på å forhandle ned Norges fornybarforpliktelser i forhandlingene med EU, tid og krefter som burde vært brukt på å få klimagassutslippene i Norge ned i samsvar med et klimaforlik de har vært med på å underskrive. Men det til side. Venstre er fornøyd med at det nå er et samlet storting som innser at markedet er den beste motoren for å få på plass en fornybarsatsing i Norge. Markedet avgjør prisene på elsertifikatene. Dersom det produseres mye fornybar kraft, vil prisen bli lav, men dersom det bygges ut for lite kapasitet i forhold til de politiske målsettingene, vil etterspørselen etter grønne sertifikater bli større enn tilbudet. Det vil medføre økt pris og dermed gjøre det mer lønnsomt å investere i fornybar elektrisitetsproduksjon. Dette er etter Venstres syn bra. Men et stort flertall her i Stortinget mener at enkelte aktører ikke skal være med på dette spleiselaget. Flertallet mener at store deler av industrien skal slippe å betale den reelle prisen for energi, og ønsker derfor at hele regningen skal dyttes over på normale forbrukskunder. Resultatet vil være at norske forbrukere skal betale mer for at industrien skal slippe unna. Det er store mengder energi det er snakk om her. For Venstre er det et viktig prinsipp at forurenser skal betale, og det hadde vi også trodd var viktig for en del andre partier her i Stortinget. Vi stiller oss derfor uforstående til at dette prinsippet ikke skal gjelde i denne sammenhengen. Jeg vil hermed ta opp forslaget som vil bli omdelt i salen i løpet av dagen. Venstre støtter selvsagt mindretallsforslaget i innstillingen, om å inkludere småkraftverk i en overgangsordning for grønne sertifikater. Jeg foreslår også, etter å ha hørt representanten Sandes innlegg, at også Senterpartiet støtter dette.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Forurenser skal betale, var et viktig prinsipp da klimaforliket ble inngått i sin tid. Som jeg sa i mitt innlegg, er Venstre kritisk til at industrien slipper unna, slik at det er den jevne forbruker som må betale for dette. Deler statsråden, som nå fremstår som en grønn statsråd, denne bekymringen med Venstre?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Venstre er fornøyd med det vedtaket som fattes i denne saken, med ett unntak, og det vil jeg komme tilbake til. Vi er fornøyd fordi det skaper verdier for fremtiden, det skaper arbeidsplasser på land, det sikrer fortsatt verdifull kompetanse i norsk oljenæring, og det gjør at vi får opp mer av det potensialet vi har i norske oljereserver. Men denne saken viser også at debatten om Lofoten og Vesterålen egentlig handler om smuler i den store sammenhengen. De gjenværende utvinnbare oljemengdene i Ekofisk-området er nemlig etter 40 års drift på Ekofisk-feltet større enn Oljedirektoratets anslag for hvor mye olje det er i hele Lofoten og Vesterålen tilsammen. Denne saken viser ikke bare hvor viktig Åm-utvalgets rapport til regjeringen er, den viser også at oljenæringen står foran større og langt viktigere oppgaver enn tilgang på nye, sårbare områder. Som sagt er Venstre fornøyd med dagens vedtak. Men det er en problemstilling som dessverre ikke er adressert i tilstrekkelig grad i innstillingen, og som Venstre derfor ser seg nødt til å ta opp. Ekofisk-feltet slipper i dag ut nesten 2 pst. av de totale klimagassutslippene i Norge alene, og med dette vedtaket forlenges levetiden til nærmere 2050. I 2050, har statsministeren selv uttalt til Aftenposten 10. april 2010, skal Norge kutte sine klimagassutslipp med 80 pst. Venstre mener nok at vi må gå enda lenger enn det, men sannheten er like fullt at dagens vedtak, der vi låser fast store utslipp helt fram til 2050, er helt uforenlig med en bærekraftig klimapolitikk og statsministerens egne målsetninger. Elektrifiserer man ikke dette feltet ved en slik stor ombygging, er jeg ganske overbevist om at det aldri kommer til å bli elektrifisert. Og blir ikke dette feltet elektrifisert, som er så stort og har så store klimagassutslipp i så lang tid, ser jeg ikke hvordan vi skal klare å redusere utslippene fra eksisterende installasjoner i det hele tatt. At ikke stortingsflertallet ser dette paradokset, må tyde på at man gjør seg blind for de faktiske realitetene som en god klimapolitikk innebærer. Det er synd, for det virker nå helt tydelig for Venstre at regjeringen, med støtte fra deler av opposisjonen, undergraver enhver mulighet til å kunne få ned klimagassutslippene i Norge generelt og på sokkelen spesielt. Det kan ikke vi i Venstre være med på, og jeg tar med dette opp det forslaget som er omdelt i salen.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Som jeg sa i mitt innlegg, sier statsministeren at 80 pst. av Norges CO2-kutt etter hvert må tas hjemme. Ekofisk slipper ut 2 pst., som flere har sagt. Det tilsvarer 300 000 biler, og det tilsvarer det samme som hele Oslo faktisk slipper ut. Hvordan ser statsråden at vi kan nå målet til statsministeren?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Jeg følte ikke at statsråden svarte på spørsmålet mitt, så jeg prøver meg én gang til: Hvordan ser statsråden at vi kan nå målene til statsministeren om å ta kuttene her hjemme? Hvilke virkemidler vil man bruke når man nå ikke elektrifiserer – bruker den muligheten på Ekofisk, f.eks.?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-06-09:
Statsråden nevnte Venstres forslag om å bruke nedsalgspenger til å styrke Forskningsfondet, og han mente at det ikke gikk an. Etter mine kunnskaper går det bra å fremme en proposisjon om bruk av nedsalgspenger – på samme måte som vi kan opprette andre fond, eller styrke Argentum, som i realiteten er et fond. Jeg vil gjerne høre statsrådens refleksjoner rundt det.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Det er selvsagt et relevant spørsmål. Jeg tror vi er nødt til å se dette i lys av at vi nå knytter oss til det som allerede er en etablert svensk ordning som har virket over tid. Vi er jo heller ikke sikre på om Sverige har bestemt seg for å avvikle denne ordningen etter den perioden som vi har forpliktet oss til. Jeg mener at vi – som sagt i innlegget mitt – er nødt til å ha fokus på forutsigbarhet og faste rammer rundt de beslutningene som tas. Og et signal nå om at man kan få tildelt sertifikat etter at tildelingsperioden er over i 2020, vil også kunne skape uheldige tilpasninger i systemet og få effekter som jeg er helt sikker på at både jeg og representanten Solvik-Olsen er enige om vil være uheldige. Det er et valg som regjeringen har tatt. Det ligger ingen åpning i dagens lovtekst for at man skal få tildelt elsertifikat etter utgangen av 2020.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Det vi er helt enige om, er at det bør være så like system som overhodet mulig. Det er to forskjellige land, så jeg tror det alltid vil være mulig å sette fingeren på små forskjeller i systemene. Men vårt mål er selvsagt at vi ikke skal suboptimalisere ressurser, eller få investeringer på et sted man egentlig ikke burde fått dem på grunn av at systemene ikke virker slik som de skal. Jeg tror det viktigste vi kan gjøre nå i Norge, i tillegg til å etablere denne forutsigbarheten, er å sørge for at konsesjonssystemet vårt er dimensjonert for å ta unna søknadsmengden fortløpende, slik at det å skulle få tillatelse til å sette i gang ikke står på konsesjonssystemet. Jeg tror det er viktig å sørge for at vi bygger ut nødvendig nett så fort som mulig, slik at heller ikke tilgangen på nett blir proppen i systemet. Da er det min oppfatning at klarer vi dette, bør vi være vel i stand til å ta vår halvpart at disse forpliktelsene innen utgangen av 2020.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
I mitt innlegg dro jeg litt av historien knyttet til etableringen av et felles sertifikatmarked med Sverige. De lovnadene som et samlet storting sto sammen om, og som representanten Lødemel refererer til her nå, var gitt i forbindelse med et initiativ som ble tatt i 2005. Det initiativet førte ikke fram. Det ble ikke oppnådd enighet, og prosjektet ble skrinlagt. Likevel klarte regjeringen å bli enig om et opplegg som sikret alle kraftverk med effekt under 1 MW tilgang til overgangsordninger fra 2004, og alle mulighet til å delta i overgangsordninger fra 2009. Det er totalvurderingen som ligger bak dette. Så har jeg stor respekt for dem som ikke har blitt med. Det er mitt håp at økonomien i de prosjektene som er gjennomført, ikke er av en slik karakter at man taper penger på dem, men at man skal fortsette å tjene penger på dem. Det håper og tror jeg at kommer til å bli fasit.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Aller først: Det er et svært framoverlent departement, og regjering, som nå får gjennomslag for etablering av et sertifikatsystem som kommer til å bety et taktskifte i utbyggingen av våre fornybare energiressurser. Det kommer til å vises i form av vannkraftverk, vindkraftverk, overføringsnett over hele landet og en investeringstakt som dette landet sannsynligvis ikke har sett siden 1950- og 1960-tallet. For dem av oss som det bor en ørliten kraftsosialist i, er dette en svært god dag, og spesielt når man kan kombinere det med å være grønn og klimavennlig. Enova er omtalt i proposisjonen, Enova vil få en annen oppgave fordi vi nå etablerer et annet system for det som handler om elektrisitet. For øvrig vil Enova ha store og viktige oppgaver framover, som i dag. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget i statsbudsjettet for neste år med en ny gjennomgang av Enovas oppgaver og roller.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Definitivt ikke, for å være veldig tydelig. Jeg synes det er et svært merkelig resonnement Venstre legger til grunn for konklusjonen. Det å drive med industriproduksjon i Norge er ikke forurensende. Tvert imot representerer vår industri de mest framoverlente, gode og framtidsrettede løsningene som verden trenger mer av hvis man skal møte de utfordringene som står foran oss. Så vi er selvsagt ikke interessert i å pålegge industrien rammevilkår som gjør at man enten legger ned eller flytter til utlandet. Vi må utvikle den industrien vi har. Så er jeg også litt spørrende til at man velger å ha inngangen at det er forurenser som betaler. Det å kjøpe elektrisitet for å produsere aluminium er i mitt hode ikke forurensning. Det å kjøpe elektrisitet er et uttrykk for at man trenger det. Det er jo først i det øyeblikket man har en eller annen form for utslipp, man skal betale. Jeg synes det er helt rimelig at industrien ikke skal være med og betale for sertifikatmarkedet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Vi har hatt en debatt som i stort viser, tenker jeg, at det er stor tilslutning til den politikken som regjeringen fører, og det lovforslaget som man nå har lagt fram for Stortinget. Det er selvsagt regjeringen glad for, men det er også et viktig signal til alle dem som nå går rundt med planer og har gode prosjekt på fornybarområdet. Det er bred politisk enighet om det som skal bli trygge og gode rammer rundt investeringer i fornybar elektrisitetsproduksjon framover. Sånn sett markerer denne dagen og dette vedtaket en svært viktig hendelse i norsk energipolitikk. Det er en to–tre ting jeg kunne tenke meg å kommentere. Det ene er overgangsordningen, og bare for å slå fast det: Det er ingen tvil om at Senterpartiet stiller seg bak regjeringens politikk i dette spørsmålet. Vi har fått på plass overgangsordninger som sikrer alle småkraft under 1 MW deltakelse i sertifikatmarkedet fra 2004, og alle er med fra 7. september 2009. Jeg synes det poenget som representanten Pollestad hadde avslutningsvis knyttet til behovet for nett, er relevant. Det er i alle fall sånn at uten en effektiv infrastruktur og en tilstrekkelig infrastruktur som er i stand til å transportere energien fra der den produseres, til markedet, til noen som kjøper den, kommer ikke disse energiressursene til å bli utnyttet. Jeg håper derfor at Stortinget på et senere tidspunkt, når vi presenterer nettmeldingen, vil kunne slutte seg til overordnede og effektive rammer rundt fortsatt utbygging av det norske sentralnettet. Når det så gjelder hvite sertifikat og Enovas rolle, tror jeg det er viktig å slå fast at det er stor enighet om målet. Målet er jo at vi skal ha et effektivt system for energiøkonomisering og energisparing, og så blir det en hensiktsmessighetsvurdering om man bruker støtteordninger eller hvite sertifikat. Det som iallfall er helt sikkert, er at Enova rolle, Enovas rammer og Enovas oppgaver vil bli grundig behandlet i statsbudsjettet for 2012.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Klimameldingen er ikke mitt konstitusjonelle ansvar, så jeg skal være svært forsiktig med å garantere overfor Stortinget når den måtte dukke opp. Men jeg håper jo inderlig at den er klar for behandling i god tid før juni 2012. Men, som sagt: Det er rett og slett ikke mitt felt. Så er det også sånn at vi allerede har elektrifisert deler av norsk sokkel. Jeg tror det er viktig, også fra denne talerstolen, å få sagt klart og tydelig at vi har vært ambisiøse på det feltet. Gjøa er elektrifisert, Ormen Lange er elektrifisert, Troll-feltet vil ta ny kraft fra land, og én av de erfaringene man kan si at man har høstet fra oljebransjens behov for kraft fra land, er at det i hvert fall er nødt til å sys sammen med de regionale kraftbalansene, slik at man ikke får den typen situasjoner som Midt-Norge ble kastet ut i, som et resultat av Ormen Lange-prosjektet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Jeg er helt sikker på at løsningen på fremtidens klimaproblem ikke ligger i å slutte å produsere olje og gass på norsk sokkel. Verden trenger mer energi. Vi trenger mer energi for å trekke hundrevis – milliarder – av mennesker ut av fattigdom. Det er 1,3 milliarder mennesker i verden som ikke har tilgang til elektrisk lys. Jeg tror også det er helt meningsløst å diskutere klimautfordringene isolert fra fattigdoms- og energiutfordringene som verden står overfor. Norge er en stor eksportør av energi, og jeg mener vi har et stort ansvar for å forvalte våre ressurser på en effektiv og på en god måte, og produsere varer, energi, som verden har stor bruk for. Vi har vist gjennom de siste 40 årene at vi faktisk er best på dette. Vi gjør det med minst CO2-utslipp per produserte enhet, med færrest utslipp til ytre miljø, og jeg føler meg helt trygg på at det skal vi fortsette med, og presse næringen ytterligere, slik at vi også om 40 år kan se oss tilbake og si akkurat det samme.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Økt utnyttelsesgrad er uhyre viktig av mange årsaker. Meling var selv inne på de fleste av dem. Temaet kommer til å få bred omtale i petroleumsmeldingen. Jeg tror imidlertid at det er vanskelig å peke på ett tiltak som vi skal gjennomføre for å øke utvinningsgraden. Jeg tror det vil være summen av de samlede rammevilkårene som avgjør om vi lykkes eller ikke. Hvis man skulle ha pekt på én av de viktige driverne, så er det jo åpenbart at en høy olje- og gasspris gjør at en får et voldsomt incitament til å utnytte ressursene bedre, men jeg vil også peke på mangfoldet på norsk sokkel. Jeg vil peke på behov for forskning og utvikling. Jeg vil peke på at vi har en internasjonal konkurransedyktig offshorenæring som leverer både i Norge og internasjonalt. Summen av dette føler jeg meg trygg på vil gjøre at vi lykkes.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Det er jo sånn i verden at ingen ting er klart før alt er klart, men også jeg håper jo at petroleumsmeldingen, som tidligere kommunisert, vil bli lagt fram før sommeren.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
For det første, som jeg var innom tidligere i replikkordskiftet, så elektrifiserer vi jo deler av norsk olje- og gassvirksomhet, og det står store prosjekter for døren som vil bety ytterligere elektrifisering og ytterligere behov for kraft fra land. Hovedvirkemidlene for klimaet, for petroleumsvirksomheten, er jo ikke bare kvoteplikt, men også CO2-avgift. Incitamentene er mye sterkere overfor olje- og gassindustrien enn for alle andre industrier. Det har også gjort at man har gjennomført veldig mange tiltak i Norge som ikke er gjennomført noe annet sted. Så prøvde jeg å svare på det viset at måten vi må nå målet på, er gjennom alle store og små tiltak å sørge for at norsk olje- og gassnæring hele tiden ligger i front når det gjelder effektivitet, ressursutnyttelse og teknologiutvikling. Kraft fra land, elektrifisering, føler jeg meg trygg på kan være ett av de svarene, men jeg tror ikke, med respekt å melde, at det representerer hele svaret.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Nå behandler vi jo utbyggingen av Valemon, og jeg er litt usikker på om spørsmålet egentlig gjaldt om vi skulle åpne opp for konsekvensutredning i Lofoten og Vesterålen. I så fall er svaret gitt gjennom Stortingets behandling av forvaltningsplanen. Det vil ikke bli åpnet for konsekvensutredning i de delene av norsk sokkel i denne stortingsperioden. Så vil jeg også få sagt at olje- og gassvirksomhet representerer en betydelig sysselsetting og verdiskaping i Sogn og Fjordane. Tar jeg ikke helt feil – og her må jeg ta et lite forbehold – tror jeg det er ca. 1 000 arbeidsplasser knyttet til olje- og gassvirksomhet i Sogn og Fjordane. Min regjering – Senterpartiet – er veldig opptatt av at den regionale aktiviteten skal være stor, og vi kommer til å være ambisiøse når det gjelder å legge til rette for at olje- og gassnæringen ikke bare skal være til stede offshore, men også føre til ringvirkninger på land, i Sogn og Fjordane og nordover, etter hvert som vi forhåpentligvis gjør funn og også får utviklet ressursene i de delene av landet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-06-09:
Jeg mener at i stort er norsk olje- og gassindustri en fantastisk suksesshistorie, også når det gjelder det som handler om regionale, lokale ringvirkninger. Man kan, spesielt på Vestlandet, kjøre gjennom lokalsamfunn etter lokalsamfunn som oser av kraft og styrke, mye grunnet den aktiviteten som vi ser utenfor kysten. Det kommer denne regjeringen til å fortsette å legge til rette for og ha sterke ambisjoner om. Så er det sånn at det aldri har vært norsk petroleumspolitikk – og jeg har heller ikke opplevd at Fremskrittspartiet har tatt til orde for en sånn politikk – at man skulle ha hatt en fylkesvis fordeling av arbeidsplassene knyttet til denne næringen. Man har måttet konkurrere leverandørindustrien imellom. Det tror jeg også har vært en av leverandørindustriens store suksesser, som har gjort at man nå har blitt konkurransedyktig på et internasjonalt marked. Hvis det er sånn at Fremskrittspartiet er misfornøyd med de regionale virkningene knyttet til dette prosjektet, er det jo spesielt at det i så fall ikke er divergerende forslag i innstillingen.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-06-09:
Det er stor skuffelse i småkraftnæringa over løftebrota når det gjeld overgangsordningar for grøne sertifikat. Cirka 150 småkraftverk tapar 1,2 mrd. kr på at dei ikkje blei med på overgangsordninga. Statsråden har tidlegare sagt at han etter ei samla vurdering ikkje kan innfri desse klare løfta. Kva legg statsråden i «samla vurdering», som gjer at han ikkje kan innfri klare løfte om å vere med i overgangsordningane for grøne sertifikat?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-06-09:
Bondevik II-regjeringa starta arbeidet med å etablere ein felles sertifikatmarknad med Sverige i 2002–2003. Allereie i 2005 var ein komen godt i gang med dette arbeidet. Det låg til rette for å få i hamn desse forhandlingane i løpet av relativt kort tid då Stoltenberg-regjeringa overtok i 2005. Dessverre ønskte ikkje denne regjeringa å vidareføre desse forhandlingane, og det er hovudgrunnen til at vi må vente heilt til 1. januar 2012 før den ordninga blir gjennomført. Det er synd. For ordninga med elsertifikat er svært viktig for småkraftnæringa. Det som er endå verre, er dei løftebrota som raud-grøne politikarar har kome med til dei som starta bygging av småkraft etter 1. januar 2004. Småkraftforeininga har lagt fram dokumentasjon på at det totale tapet er om lag 1,2 mrd. kr i sertifikatperioden. Småkraftutbyggjarane er på mange måtar dagens pionerar. Dei vågar å satse, og dei ønskjer å skape verdiar og sysselsetjing i samfunnet. Likevel blir dei systematisk motarbeidde av raud-grøne politikarar med løftebrot og øydeleggjande skatte- og avgiftspolitikk. Det fortener ikkje denne viktige distriktsnæringa. Arne Hjeltnes, sentralstyremedlem i Høgre, skriv så slåande om dette i eit innlegg i Dagsavisen: «Og når bøndene i Gloppen i Sogn & Fjordane går saman om å bygga seg eit kraftverk, er det nettopp urkrafta på bygdene dei representerer; Ynskje om å klara seg sjølve og skapa verdiar for seg og sine. Småkraftverk er kortreist og flott fornybar energi. Skal bygdene overleva treng me driftige folk som skapar. Men kva er takken frå storsamfunnet? 141 prosent skatt. Det vesle kraftselskapet leverte straum tilsvarande 1.500–1.600 husstandar og gjekk med tre millionar i overskot. Skatterekninga frå staten var på fire og ein halv million. Dei driftige bøndene hadde vore fornuftige og sikra seg langvarige kontraktar på straumen sin, i staden for å selja den på spot. Staten meiner at dei må betala skatt på det dei kunne ha tent, viss dei hadde seld den på spot. Eit fantastisk kreativt prinsipp, som ein må ha jobba heile livet på kontor langt frå Byrkjelo for å finna på. I tillegg må dei sjølvsagt betala både eigedomsskatt og andre avgifter. Skatten vart med andre ord 165 prosent av resultatet.» Høgre ønskjer å gjere noko med dette når vi kjem i regjering. Heving av innslagspunktet for grunnrenteskatt til 10 MW, som Høgre føreslår allereie i revidert nasjonalbudsjett i år, vil hjelpe for mange. I dag kan regjeringspartia rette på tidlegare løftebrot og støtte opposisjonspartia sitt framlegg om å ta med all kraftproduksjon som er kvalifisert for deltaking i elsertifikatmarknaden med byggjestart etter 1. januar 2004, om dei meiner lovnader er til for å haldast.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Jeg slutter meg til dem som har sagt at det er en gledens dag. Jeg vil også peke på at innføringen av elsertifikatet vil være et viktig verktøy for at Norge kan innfri forpliktelsene overfor fornybar industriproduksjon i henhold til EUs fornybardirektiv. Norge er jo en stor energinasjon. Jeg har også merket meg at i forbindelse med de første drøftingene om et felles elsertifikatmarked med Sverige i 2003 lovet, som det har vært sagt også tidligere her, daværende olje- og energiminister en overgangsordning der elsertifikatberettigede anlegg som hadde byggestart etter 1. januar 2004, skulle få delta i elsertifikatmarkedet når det kom på plass. Men det ble ikke lagt fram for Stortinget en presisering av hvilke anlegg som skulle være med i sertifikatmarkedet. Det er viktig å ha med seg. Overenskomsten mellom Norge og Sverige av 7. september 2009 avklarte de avgjørende rammene for det felles elsertifikatmarkedet. I tillegg har man merket seg at statsråd Ola Borten Moe har gjort det klart for bransjen at de ikke kan forvente at overgangsordningen fra november 2009 kommer til å endres. Inkluderingen av noen vannkraftverk, som det også er sagt her, tilbake til 2004 og valg av byggestart som kriterium er bestemt etter en samlet vurdering med avveining mellom ulike hensyn og interesser. Vi konstaterer også at lov om elsertifikater og avtalen med Sverige vil gi en stor mengde ny elektrisitet fra fornybare energikilder i Norge. Men det stiller også krav til linjenettet både i Norge og mellom Norge og utlandet. En styrking av overføringene til utlandet er nødvendig for å håndtere den økte mengden kraft. Vi vil også påpeke at Norge i dag er en del av et europeisk og nordisk kraftmarked, og at Norge særlig i tørrår er avhengig av import av kraft for å ha en tilfredsstillende forsyningssikkerhet. Jeg vil også understreke at utbygging av ny kapasitet mellom Norge og utlandet må komme norske forbrukere og norsk næringsliv til gode. Det som også er bra, er at regjeringen har varslet to stortingsmeldinger – den ene en energimelding, den andre om nettpolitikk. Da får vi rikelig anledning til å diskutere energi og nettpolitikk. Det som jeg synes er utrolig viktig, og som vi også har fått belyst her i dag, er det som er gjort i forhold til industrien, og at man har en konkurransedyktig industri som kan konkurrere med andre land. Da er det viktig å ha gode rammebetingelser for konkurranseutsatt industri.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Elsertifikat er eit marknadsbasert, teknologinøytralt og viktig verktøy for å stimulere til ny fornybar energiproduksjon. Han er svært ønskt, og behovet for ei slik stimulering har dessverre stått i stampe i altfor mange år. Som andre også har vore inne på, har småkraftbransjen gitt klart uttrykk for at dei føler seg lurte av regjeringa ved at ein ikkje inkluderer kraftverk som er bygde mellom 1. januar 2004 og 7. september 2009. Beklageleg er det også at det i § 8 i lovforslaget står at «produksjonsanlegg som settes i drift etter 31. desember 2020, ikke kvalifiserer for rett til elsertifikater». Ein kan vere einig i og forstå at det blir sett ein tidsplan for utfasing av ordninga, og at det bør vere føreseieleg kor stort volum fornybar kraft som vil gi rett til sertifikat. Problemet er at lovforslaget med denne føresegna gjer at ein får forskjell i rammevilkåra i Sverige og Noreg på dette området. Den svenske lova vil tildele sertifikat til prosjekt som blir sette i drift også etter 31. desember 2020, men da får ein avkorting i talet på år ein får sertifikat, tilsvarande kor lenge etter 31. desember 2020 ein har oppstart. Med bakgrunn i bl.a. lang behandlingstid for konsesjonssøknader kan dette vere årsak til at planlagde kraftverk ikkje rekk å bli sette i drift før 31. desember 2020 og dermed ikkje kvalifiserer for tildeling av elsertifikat. Statsråden var inne på denne problemstillinga med lang behandlingstid, så det er klare forventningar om reduksjon i nettopp denne behandlingstida, spesielt etter at han no har erklært seg som kraftsosialist. Det vil vere svært uheldig dersom ein kjem i den situasjonen at det på grunn av forseinkingar i prosessane ikkje blir gitt sertifikat til prosjekt som kjem i drift etter 31. desember 2020. Ein slik forskjell mellom Noreg og Sverige vil gi ein vesentleg forskjell i risiko for prosjekt i desse to landa. For ein investor i Noreg vil ei forseinking av eit prosjekt slik at det ikkje kjem i drift før etter 31. desember 2020, kunne bety ein betydeleg inntektsreduksjon og kunne føre til at gode prosjekt ikkje blir sette i gang. At det òg fører til ei vriding i investeringar frå Noreg til Sverige, er ein annan uheldig konsekvens. Forslaget frå Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti tek fatt i denne meiningslause konsekvensen, og forslaget burde fått Stortingets samrøystes tilslutning, spesielt på bakgrunn av den svært uheldige starten dette verktøyet fekk i åra mellom 2004 og 2009. Representantforslaget inneber også at alle anlegg med byggjestart frå 1. januar 2004 og som kvalifiserer for grøne sertifikat frå 2012, blir inkluderte i overgangsordninga. Så nokre ord om SVs haldning om at gass ikkje er ein så viktig del av næringssatsinga, og det er rett. Grunnen til det er jo at fornybar og fornuftig bruk av gass innanlands, som ville gitt reduserte globale CO2-utslepp, ikkje er mogleg enno, grunna symbolpolitikk som SV tydeleg er ein tilhengar av.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Fremskrittspartiet støtter utbyggingsplanen for gass- og kondensatfeltet Valemon med tilhørende rørledninger, slik den er fremmet av operatøren Statoil Petroleum AS på vegne av rettighetshaverne. Store investeringer er knyttet til utbyggingen, anslått til 19,6 mrd. kr, og kan skape anslagsvis 30 000 årsverk i Norge under utbyggingsperioden. Som tidligere forutsetter Fremskrittspartiet at operatøren i denne sammenhengen har fokus på lokale ringvirkninger, ikke minst på bakgrunn av beregnet nåverdi etter skatt på 3,4 mrd. kr. Fremskrittspartiet har også merket seg en potensiell konflikt mot fiskeriinteresser, spesielt i utbyggingsfasen, og vil understreke viktigheten av at operatøren etablerer en tett dialog med myndigheter og organisasjoner for å søke å minimalisere denne konflikten i nettopp denne viktige perioden. Det er en viktig signaleffekt i en slik konfliktløsing og bør minimalisere eventuelle problemer. Som nevnt er det forventninger om at petroleumsaktiviteten skal skape ringvirkninger lokalt og regionalt. Valemon ligger utenfor Sogn og Fjordane, et fylke som i forhold til de store ressursene utenfor kysten, så langt har fått relativt liten uttelling i form av sysselsetting og verdiskaping. En samlet komité mener det derfor bl.a. er viktig at drifts- og basemiljøet i Florø videreutvikles, og at kompetanse- og funksjonsbredde, herunder personelltransport, sikres. Dette vil være til gunst for regionen, men trolig også i forhold til de behov Statoil og etter hvert andre selskap har og er ventet å få i området. En kan da undre seg litt over at regjeringen i Prop. 85 S for 2010–2011, Utbygging og drift av Valemon, ikke har lagt noen henstillinger for lokalisering av kjøp av produkter og tjenester. Fremskrittspartiet vil peke på at det imidlertid ofte vil være naturlig og hensiktsmessig for en rettighetshaver å kjøpe produkter og tjenester i nærmiljøet i forhold til lokalisering av utbyggingen. Det er jo fylket til senterpartileder Liv Signe Navarsete, som også statsråden må lytte til. Men det forutsetter naturligvis at senterpartilederen har en mening – eller et ønske! Og leverandørnettverket som også er omtalt, er et nasjonalt og regionalt viktig nettverk. Men dette er bra. Det bidrar til verdiskaping, og det bidrar også stort til Statens pensjonsfond utland. Denne saken viser også hvor meningsløst det kan være med en generell elektrifiseringsidé av sokkelen. Kostnaden her er urimelig høy, men heldigvis velger man å ta hensyn til det.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Statsråden ser den store betydinga petroleumsnæringa representerer for heile kysten, og også for landet. Men vi ser også at delar av landet, m.a. Sogn og Fjordane, på mange måtar har dotte imellom i denne samanhengen, og ikkje har fått delteke i den næringsutviklinga som vi ser andre regionar og fylke har fått, nettopp som medaktørar i petroleumsnæringa. Vi ser vidare i Lofoten og Vesterålen liknande trekk som det vi ser i Sogn og Fjordane, med demografi som går feil veg osv. Ser ikkje statsråden klare indikasjonar på at ein bør sleppe til slik aktivitet, under gjevne miljømessige føresetnader, i dei delane av landet der denne aktiviteten ikkje har fått bli ein del av verdiskapinga og næringsutviklinga?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Det framstår som forunderleg at statsråden karakteriserer ei sysselsetjing på 1 000 personar som ei betydeleg næringssatsing i eit fylke. Nabofylket Møre og Romsdal har meir enn 20 000 arbeidsplassar direkte og indirekte knytte til petroleumsnæringa, og det viser kor viktig det er for regionar og fylke å få vere ein naturleg del av ei slik utvikling. No er det for så vidt på veg endringar i lovgivinga som gjer at ein i mindre grad kan direktestyre – og peike på at regionar skal få delta i same grad som tidlegare. Men synest ikkje også statsråden at det viser tydeleg at dersom ein ikkje tek ut dei ressursane som ligg utanfor kysten, og også gir moglegheiter til næringsutvikling i nærområda, så får ein ein nedgang, både demografisk, næringsmessig og på andre måtar?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Hovudtyngda av utbygginga og drifta av Knarr-feltet skal skje frå Florø. Operatøren oppgjev at dei vil leggje logistikk- og helikopterbase til Florø. I tillegg vil ei driftseining lokaliserast til basen i same by. Base- og driftskontoret i Florø vil ha ansvaret for planlegging og styring av sjølve produksjonsverksemda ute på FPSO-en. Dette omfattar ansvar for vedlikehald og modifikasjonar, anskaffingar og logistikk. Operatøren tek sikte på at lagring av subsea-utstyr og anna utstyr skjer frå Florø. Dette er ei løysing som Framstegspartiet er glad for kjem på plass. Nettopp fylket Sogn og Fjordane har fått lite av den næringsmessige oppblomstringa som kjem som ei følgje av petroleumsaktiviteten, noko denne etableringa forhåpentlegvis endrar på. Løysinga med eit drifts- og basekontor i Florø er eit viktig element med tanke på ringverknader lokalt og regionalt. Eit slikt miljø representerer viktige arbeidsplassar i seg sjølv, men vil også vere ein katalysator for ny aktivitet som etterspør varer og tenester. Operatøren oppgir at samla kan base- og driftseininga utgjere mellom 10 og 15 årsverk i Florø. Ein samla komité er oppteken av at Knarr-utbygginga skal ha vesentlege ringverknader på sysselsetjinga i Florø. Det er også gledeleg at operatørselskapet har valt byen som helikopterbase, og ein føreset at dette også gjeld for både boring, utbygging og drift. For fiskeria er Knarr lokalisert i eit område med avgrensa fiskeriaktivitet. Når så rørleidningar og undervassutstyr vil vere overtrålbart, vil denne etableringa ikkje ha nokon negativ innverknad på fisket. Så føresetnaden er at utbyggingsaktiviteten ikkje medfører nemneverdige operasjonelle ulemper eller fangstsreduksjonar. Investeringane på Knarr sentral er anslått til 6,3 mrd. kr, og totalt 11,2 mrd. kr viss Knarr vest også skal byggjast ut. Dei utvinnbare ressursane for Knarr sentral anslår ein til mellom 8 og 16 millionar Sm3 oljeekvivalentar, og totalt mellom 10 og 25 millionar Sm3 oljeekvivalentar viss Knarr vest også blir inkludert. Den tekniske løysinga ein vel å bruke, sørgjer for at infrastrukturen kan brukast i samband med framtidige funn i området. Planen for utbygging og drift av Knarr-feltet stadfester at sjølvstendige utbyggingar også blir gjorde i modne område, og det er svært bra. Dette er totalt ei svært god løysing, som ein samla komité stiller seg bak.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Takk, president. Saken om elsertifikater har ofte blitt omtalt i denne salen, og jeg har registrert en utålmodighet i denne sammenhengen, og det synes jeg er bra. Men jeg synes også det er viktig at vi tar oss tid til å skape et godt grunnlag for slike omfattende og viktige vedtak. Nå kommer denne viktige saken på plass, og det tror jeg alle er glad for. I proposisjonen gjøres detaljene klare, og den nye ordningen vil være klar for iverksetting i 2012. I Soria Moria-erklæringen sier regjeringen at visjonen er at Norge skal være en miljøvennlig og verdensledende energinasjon. Vi er så heldige her i Norge å være i besittelse av både fornybare ressurser og ressurser som ikke er fornybare. Jeg mener at begge alternativene må kunne utnyttes best mulig og på en forsvarlig måte. Regjeringen har som en klar målsetting å øke den fornybare energiproduksjonen betydelig i årene som kommer. Heller ikke dette bør det være uenighet om. Vi har masse vind og bølger, vi har vannkraftressurser, vi har tilgang på skog, og vi har tidevann. Ja, vi har til og med litt sol av og til. Jeg tror vi alle har grunn til å glede oss over at også den delen av Soria Moria-erklæringens målsettinger som dreier seg om fornybar energi og utnyttelse av denne, følges opp på en handlekraftig måte. Også her gjøres det et godt stykke politisk arbeid fra regjeringens side. Jeg tror det er bred enighet om at slike spørsmål er av den største viktighet for oss alle. Denne form for energisamarbeid over landegrensene og i samarbeid med våre naboer er også av den største viktighet. Når det gjelder Enova, er det utvilsomt riktig å beholde dette redskapet som vårt viktigste verktøy rettet mot energieffektivisering og utprøving av umodne teknologier. Ved bedre utnyttelse av energien kan store ressurser frigjøres. Her er det fortsatt mye som kan gjøres, men heller ikke dette kommer av seg selv. Derfor trenger vi fortsatt Enova som et viktig redskap. Dette synes jeg også statsråden redegjorde godt for her i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-06-09:
På Høg-Jæren i Rogaland er det de siste ukene reist 26 vindmøller, og det skal reises ytterligere seks møller før prosjektet er fullført. Dette er et prosjekt som er blitt delfinansiert gjennom en statlig støtte på i overkant av en ½ mrd. kr. Jeg må si at til og med en vindmølletilhenger som meg er overrasket over hvor positivt prosjektet er mottatt. I media ønsker en ofte å skape et inntrykk av at folk ønsker vindkraft, men møllene bør plasseres andre plasser i landet. Men jeg tror vi kan slå fast at begrepet «not in my backyard» når det gjelder vindkraft, er en innbilt mediesannhet, og at det også gjør seg gjeldende når det handler om småkraft. Jeg tror det er stor støtte i befolkningen for at vi skal utnytte mer av de fornybare energiressursene vi har i Norge. En innføring av elsertifikat fra 1. januar 2012 vil være et svært viktig bidrag til utbygging av mer fornybar energi. Elsertifikat er miljøpolitikk, energipolitikk og næringspolitikk. Det har vært viktig for Senterpartiet at ordningen skulle være teknologinøytral. Det er derfor svært gledelig at ordningen vi behandler i dag, er betydelig mer offensiv når det gjelder småkraft, enn det som lå inne i den første Soria Moria-erklæringen. Så har det også vært en debatt rundt overgangsordningen, og jeg har forståelse for den frustrasjonen enkelte opplever rundt den saken. Jeg holder fast ved at løsningen vi behandler i dag, er betydelig bedre enn om avtalen hadde bygd på føringene som lå i Soria Moria I-erklæringen. For i valget mellom en elsertifikatordning, der kun vannkraft under 1 MW er inkludert og alle støtteberettigede fikk en overgangsordning, som Soria Moria I varslet, og en løsning der all småkraft er inkludert, foretrekker jeg den sistnevnte ordningen. Det er den vi får i dag. Så registrerer jeg at enkelte partier og representanter i dag er svært høye og mørke. Representanten Lødemel fra Høyre snakker veldig fint. Han tar fram bøndene i Gloppen, men det en må huske på, er at representanten Lødemel og Høyre er de ivrigste kraftlinjemotstanderne i denne salen og omtrent på hele Vestlandet. Det er lite verdt med partier som ønsker å gi støtte – om en ikke får konsesjon, eller om en må se på en kabel som ligger i sjøen forbi gården der en bor. En må ha partier som våger å stå opp for å si at vi kan ikke bygge ut vindkraft uten å ha vindmøller, vi kan ikke bygge ut småkraft uten å ha rørgater, vi kan ikke bygge ut bølgekraft uten å ha inngrep, og vi kan ikke bygge ut fornybar energi uten å ha kraftlinjer. Senterpartiet er et parti som står opp for fornybarbransjen i disse spørsmålene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-06-09:
Jeg hadde i grunnen ikke tenkt å ta ordet under denne debatten, men det siste innlegget fra representanten Sande fristet meg til å si noe likevel, for representantene Sande og Pollestad har frekkhetens nådegave – de er velsignet med frekkhetens nådegave, for å si det sånn. Jeg husker forsiden av Bergens Tidende dagen før valget i 2009. Da sto daværende statsråd Terje Riis-Johansen frem og sa: Jeg vil ha kabel i Hardanger. Det var et behov for en reell debatt om alternativer i Hardanger. Det betyr ikke at Høyre har vært eller er motstander av nye kraftledninger verken i Hardanger eller på Ørskog–Fardal-strekningen. Men det betyr at vi var kritiske til den prosessen regjeringen førte, til en prosess som førte til rekordstore protester i lokalsamfunn, som førte til at kommunestyrer og enkeltmennesker følte seg overkjørt av regjeringen. Det var vi kritiske til. Vi var kritiske til mangelen på utredninger av alternativ til det luftspenn som var omsøkt. Vi var ikke kritiske til at det skulle føres strøm. Vi var ikke kritiske til verken Hardangerlinjen eller Ørskog–Fardal-linjen, men vi var altså kritiske til prosessen, og det er noe ganske annet enn det representantene Sande og Pollestad her fremlegger. Vi har hele tiden vært opptatt av at dersom vi skal realisere det potensialet for fornybar energi-produksjon som vi har i Norge, er vi nødt til å ha flere linjer på plass. Vi har vært kritiske til at man ennå ikke har kommet lenger med Ørskog–Fardal-linjen enn det man har gjort, selv om vi også har stilt spørsmål ved enkelte deler av begge disse to strekningene, om det kunne vært gjort annerledes. Så fikk vi endelig de utredningene vi hadde bedt om i lang tid når det gjaldt Hardangerlinjen. Da viste det seg at det alternativet som regjeringen nå har landet på, var det beste, men den prosessen burde ha kommet mye før. Det var vår kritikk. De alternativene burde ha vært belyst på en helt annen måte. Det var vår kritikk. Derfor blir det nærmest uredelig når representanten Sande og representanten Pollestad fremfører den kritikken mot Høyre som de her gjør.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Vi gjør i dag en viktig beslutning i Stortinget. Det er også en historisk beslutning. Ekofisk-feltet har produsert i 40 år – funnåret var 1969 – og det er bemerkelsesverdig hvor mye og hvor godt det er blitt produsert til fellesskapets beste på dette for oss viktige oljefeltet. Da Ekofisk ble funnet, trodde de fleste at det kunne gjøre Norge selvforsynt med olje i 15–20 år. Det var egentlig det som gikk igjen i overskriftene den gangen. Det har nå vist seg at dette feltet har mye mer i seg. Men det har også vist en annen viktig ting som jeg tror det er verdt å legge merke til, nemlig at man i 1974 kalkulerte med en utvinningsgrad på feltet på 17 pst. I dag er utvinningsgraden på hele 52 pst. Det er bemerkelsesverdig. Det bare viser hvor viktig dette feltet har vært, og hvor viktig det har vært at det har fått lov til å utvikle seg teknologisk, slik at vi egentlig kan ta opp mer av de ressursene som ligger i havbunnen, og det har man gjort på en utmerket måte. Man har også utviklet industrien til å bli en framtidsrettet eksportindustri, takket været den forskningen og utviklingen som har skjedd på dette området. Dette er på mange måter et monument over vellykket norsk olje- og gasspolitikk, for det har nå vist seg at vi her har kunnet ha samspill både med lisenspolitikken, med produksjonspolitikken, med forskningspolitikken og med den teknologiske utviklingen. Dette har veldig store historiske perspektiver i seg, det har framtidsrettede perspektiver i seg, og det har også bekreftet at dette ikke er noen solnedgangsindustri, som enkelte hevder. Det er en framtidsrettet industri som gir veldig verdifulle arbeidsplasser, og som har vist hvor viktige disse arbeidsplassene er for utvinning av de viktige naturressursene våre. Når vi ser på regionene i Rogaland, er Nord-Jæren, der denne bedriften har holdt til og utviklet seg, et enestående eksempel på fremtidsbygging lokalt og nasjonalt.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Den saken som vi nå har til behandling, er en plan for utbygging og drift av Valemon-feltet. Det er et gass- og kondensatfelt som ligger i den nordlige delen av Nordsjøen, mellom Kvitebjørn og Gullfaks sør, og skal opereres av Statoil. Dette er en viktig utbygging der man i stor grad vil benytte seg av eksisterende infrastruktur i området. Det gjør at i tillegg til produksjonen fra Valemon, kan man få lønnsomhet i andre mindre funn i området, fordi levetiden for Heimdal-plattformen blir forlenget. Det er bra, for vi er i en fase i Nordsjøen nå hvor det er viktig å få realisert mindre funn før den tunge infrastrukturen forsvinner. Utbyggingsløsningen som er valgt for Valemon, er en ubemannet plattform som skal styres fra Kvitebjørn. Plattformen vil ha anlegg for delvis prosessering av gassen. Rikgassen kan eksporteres via Heimdal til enten Storbritannia eller kontinentet. Kondensatet vil bli sendt til Kvitebjørn og videre til Mongstad. Dette er en utbygging av en viss størrelse, og det er ventet betydelige ringvirkninger i den fasen da man bygger ut. Investeringene er anslått til nesten 20 mrd. kr. Det kan skape anslagsvis 30 000 årsverk i Norge i utbyggingsfasen, og det er betydelig. Jeg mener det er verdt å merke seg at en samlet komité forutsetter at dette kommer til å skape aktivitet lokalt. Kravet om lokale ringvirkninger er alltid sentralt når man diskuterer nye utbygginger, og mye av petroleumsindustriens suksesshistorie her i landet er knyttet til at man har lyktes med å bygge opp en egen leverandørindustri og involvere lokalt næringsliv. Det har vært et gode både for petroleumsindustrien og for landet at man som hovedregel har klart å ha en god dialog om hvordan man sikrer at verdiskapingen i kjølvannet av en utbygging kommer lokalt næringsliv til gode. Derfor bør man også legge merke til at komiteen påpeker at Valemon ligger utenfor Sogn og Fjordane, som er et fylke som i forhold til de store ressursene som ligger utenfor kysten der, så langt har fått relativt liten uttelling i form av sysselsetting og verdiskaping. Når komiteen mener at det er viktig at drifts- og basemiljøet i Florø videreutvikles, er det et tydelig signal til både Statoil og andre selskaper som opererer i området. Men Valemon kommer til å gi et viktig bidrag til norsk gasseksport. Det kommer til å gi nye kontrakter til leverandørindustrien, ringvirkninger på land og dessuten betydelige økonomiske bidrag til staten Norge – og det er bra. Det er en samlet komité som gjennom innstillingen uttrykker støtte til utbyggingsplanene som foreligger for Valemon.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Staten har et stort eierskap i ulike bedrifter i Norge. Med dette eierskapet følger også et ansvar for å ivareta disse store verdiene på en fornuftig måte og for at driften av disse selskapene foregår på en etisk og miljømessig forsvarlig måte. Jeg er veldig glad for at regjeringen i denne meldingen har tydeliggjort statens ansvar, at regjeringen vil profesjonalisere oppfølgingen av det statlige eierskapet, og at rammene for forvaltningen av eierskapet i de enkelte selskapene er klargjort. For meg er det også viktig å understreke viktigheten av at det nå strammes betydelig inn i lønnspolitikken i de statlige selskapene. Som medlem av energi- og miljøkomiteen ligger mitt hovedengasjement i de selskapene som grenser inn mot vårt område. Staten eier hele eller deler av selskaper som betyr enormt mye for forvaltningen av våre naturressurser. Forvaltning av disse ressursene er til dels konfliktfylt, og det er viktig at selskapene opptrer på en god måte både her i Norge og ute. Jeg er veldig fornøyd med at meldingen legger opp til at selskaper der staten er eier, skal være ledende i sin bransje på lavutslipp og klimareduserende teknologi samt at selskapene bør utvikle og ta i bruk best mulig teknologi for å redusere sin miljø- og klimapåvirkning. Selskapene som staten kontrollerer i energisektoren, er store. Statkraft er den største produsenten av fornybar energi i Europa og forvalter store deler av vannkraften i Norge. Statkraft har en rolle som lokomotiv i den norske fornybarbransjen og representerer i normale år mer enn 30 pst. av vannkraftproduksjonen her hjemme. Derfor er det også så veldig viktig at regjeringen tydelig følger opp Statkraft og legger til rette for videre utvikling i det selskapet gjennom tilføring av egenkapital. Det er vel verdt å merke seg at tilførselen av egenkapital i år er vesentlig større enn den har vært under noen annen regjering noensinne. Denne eierskapsmeldingen er den første etter fusjonen mellom Statoil og Hydros olje- og gassavdeling. Statoil kontrollerer i dag 80 pst. av alle operatørskap på norsk sokkel. Det gjør dem til en svært dominerende aktør. Statoil er kategorisert som et selskap hvor staten har en forretningsmessig interesse. Vi har også interesse av at selskapet har hovedkontor i Norge. Forvaltningen av selskapet må ta utgangspunkt i de generelle formuleringene i eierskapsmeldingen om miljø og etikk, men også i den spesifikke omtalen av selskapet. Selv om det slås fast at statens interesser i Statoil kun er forretningsmessige – med tillegget om hovedkontor – må vi ta inn over oss at Statoil er en enormt viktig aktør i en bransje som betyr mye for oss. Vi er derfor tilfreds med de presiseringene som flertallet i komiteen har gjort i merknads form om dette. Denne eierskapsmeldingen legger, som jeg ser det, et godt grunnlag for å styre de selskapene som forvalter viktige naturressurser på vegne av oss alle.