Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-12:
De tenkte nok ikke på olje, de første som bosatte seg i Norge da isbreene trakk seg tilbake. Slik sett er det jo på mange måter bare flaks at geologien har skapt oljen på havbunnen, men det er ikke flaks, men tvert imot vidsyn og politiske valg som har gjort at vi i dag har 2 000 milliarder kr på bok, et beløp som kommer til å vokse i årene framover, og der målet er at det skal komme både våre barn, barnebarn, oldebarn osv. til gode i årene som kommer. Det er riktig å diskutere både tempoet vi skal ha på oljeutvinningen, hva slags områder vi skal utvinne, og hvordan vi skal organisere utvinningen, slik som debatten om StatoilHydro viste før helgen. Når det først er valgt et høyt utvinningstempo, kommer diskusjonen om hvor raskt vi skal fase inn oljepengene i økonomien. Derfor har vi laget handlingsregelen som forholder seg til at oljen er en lagerressurs, ikke noe vi produserer, men noe vi henter opp til reservoarene er tømt og kranen skrus til. Realavkastningen er anslått til 4 pst. på sikt, justert for konjunkturene, og derfor er det det vi har lagt til grunn når handlingsregelen er satt. I tilegg til dette kommer debatten om hvordan vi best forvalter pengene vi sparer opp i Statens pensjonsfond. Dette er den første brede meldingen om forvaltning av Statens pensjonsfond vi har hatt, og det er flere viktige grep som gjøres. Vi kommer til å fremme årlige meldinger, og vi får dermed en årlig mulighet til å føre debatt om pensjonsfondet og forvaltningen av den enorme formuen som ligger i den, og som er en god mulighet for å ta brede debatter om alle sider ved den forvaltningspolitikken vi fører. Folketrygdfondet og rolleavklaringen som ble gjort, ble også diskutert før helgen, og jeg viser til den debatten vi hadde rundt de avklaringene da. I tillegg øker vi andelen av pengene våre på pensjonsfondet, som vi investerer i i aksjer, fra 40 pst. til 60 pst. Vi endrer vurderingen vår av hva slags markeder vi investerer i. Vi vil i framtiden investere i mindre selskaper enn i dag, ved å ta inn nye indekser i vår vurdering i referanseporteføljen. Vi snur prinsippet om hva slags obligasjoner vi investerer i, fra en liste over land vi kjøper obligasjoner i, til en liste over land som er utelukket. Vi baserer oss på prinsippet om overlappende konsensus, hvor man altså tar utgangspunkt i hva det er bred enighet om, både i denne sal og i verden for øvrig. I tillegg øker vi bruken av eiermakten vår med de 2 000 milliarder kr vi har, for å drive verden i en bedre retning. Vi er for et aktivt eierskap og arbeider videre med dette. Og vi signaliserer noen skritt vi har tenkt å ta. Utelukking av selskaper i Norden vil gjelde både Statens pensjonsfond – Utland og Norge, som en konsekvens av sammenslåingen av en del av forvaltningen vår som gjelder Norden. Jeg vil trekke fram noen av punktene det er diskusjon om, og så komme tilbake særlig til enkelte av forslagene fra Fremskrittspartiet etter hvert. Ett punkt er økningen til 60 pst., det at vi nå skal investere 60 pst. av midlene i pensjonsfondet i aksjer. Vi investerer mer i aksjer for å tjene nok penger til at vi stadig skal kunne bruke mer penger på velferd i Norge – avkastningen av Pensjonsfondet skal være like høy som mengden penger vi bruker, 4 pst. på sikt, justert for konjunkturer. Erfaring viser at vi kan regne med å tjene mer penger på aksjer enn på andre plasseringer også i framtiden. Når vi har gode etiske retningslinjer, mener vi at det er en god og forsvarlig måte å gjøre det på. I tillegg vil jeg komme inn på den etiske eierskapsutøvelsen. Vi har tre måter å utøve det etiske eierskapet på. Vi er enige om å benytte negativ filtrering ved at vi ikke investerer i bl.a. atomvåpen, klasebomber og landminer. Vi mener det er uetisk å tjene penger på dette. Hvis vi skal tjene penger på sikt og ha et evighetsperspektiv på forvaltningen vår, er det veldig viktig å legge vekt på de etiske sidene av dette. Nettopp gjennom å drive økonomien i verden i en riktig og god retning, legger vi fundamentet for en bærekraftig økonomisk utvikling i verdenssammenheng. En annen måte er ad hoc-uttrekning, at vi trekker oss ut av selskaper vi mener driver med grov eller systematisk krenkelse av menneskerettighetene eller med grove miljøødeleggelser. Et glanseksempel i den sammenheng er at vi har trukket oss ut av verdens største selskap, Wal-Mart, på grunn av menneskerettighetssaker. Det er spennende å se hvordan de har henvendt seg på nytt, fordi de mener at noe av det som førte til at de ble utestengt, nå ikke lenger foreligger. Det viser etter min oppfatning klart hvordan selskaper bryr seg om sitt eget omdømme og tar hensyn til den måten vi utøver eierskapet på. Det viser at det vi gjør, spiller en rolle. Det er helt riktig det som vi tok utgangspunkt i den gangen vi begynte å fremme forslag om etisk eierskapsutøvelse, i 1997, at dette er noe stadig flere forvaltere og fond ser på, både i Norge og i utlandet. I tillegg til disse to momentene mener Kristelig Folkeparti at vi bør holde oss unna tobakksindustrien. Det er en sak som har vært oppe til debatt flere ganger tidligere. Vi legger opp til at i den store evalueringen vi skal ha, og som vi regner med vil bli lagt fram for behandling i forbindelse med pensjonsmeldingen i 2009, vil dette bli vurdert videre. Jeg synes det er spennende – for ikke å si direkte uhørt – at Fremskrittspartiet i denne sammenheng og senest for et år siden fremmet et forslag om igjen å begynne å investere i landminer, klasebomber og atomvåpen. De var veldig konkrete og eksplisitte på at den måten å forvalte pengene på burde man begynne med igjen. Og jeg merker meg i debatter med Christian Tybring-Gjedde hvordan han insisterer på at vi gjennom vår etiske eierskapsutøvelse har ambisjon om å forandre verden, og mener at våre verdier er bedre enn andres ut fra hva vi investerer i. Da sier ja, det mener jeg? Det å jobbe mot landminer, mot atomvåpen og mot klasebomber er riktig. Vi har grunnleggende menneskerettigheter og demokrati, og det mener vi det er viktig å jobbe for. Ikke bare i vårt eget land, men også i resten av verden skal vi bruke den muligheten vi har til å gjøre det. Jeg kjenner ingen eiere av aksjer eller av andre ting som ikke bruker eiermakten sin til å utvikle ting i den retning de mener er riktig. Det mener jeg gjelder for oss også. Her legger jeg merke til at det eneste som teller for Fremskrittspartiet, er penger – og det får de stå for selv. Vi bruker i tillegg eierskapet vårt til å påvirke selskaper i riktig retning. Vi arbeider for åpenhet i selskaper og for demokrati, mot barnearbeid og for at vi ikke skal ødelegge arbeidet for et bedre klima på jorden. Jeg mener at vi i tillegg bør utvide eierskapsutøvelsen vår til å motarbeide prostitusjon og menneskehandel. Det er i dag av de tre største illegale områdene av økonomien. Det å motarbeide det ved å ta initiativ ut fra etiske retningslinjer – på samme måte som næringsministeren har varslet når det gjelder norske selskaper der vi er eiere, og på samme måte som vi har varslet når det gjelder staten – mener jeg er viktig. Det vil være noe av det som vil bli vurdert framover i forhold til de etiske retningslinjene. I tillegg til dette nevnte jeg at vi har trukket oss ut og bruker overlappende konsensus når det gjelder obligasjoner. Derfor investerer vi ikke penger i selskaper som i realiteten er burmesisk eid. Det har kommet et initiativ fra Burma-komiteen, som mener det burde være mulig å diskutere om vi også skal bruke negativ filtrering når det gjelder aksjer som er investert i virksomhet i Burma. Det mener jeg er det naturlig at vi vurderer videre. Det går an å argumentere for at hvis man mener det er så viktig å hindre at penger går til den burmesiske regjering, så bør også aksjer investert der utelates. Men den diskusjonen får vi ta i en bredere sammenheng senere. Det er flere elementer i forhold til Fremskrittspartiets argumenter om hvordan vi bør bruke penger til å investere i infrastrukturfond, kapitalforvaltningsmiljøer og andre ting som det er behov for å komme tilbake til senere i debatten. Det tror jeg det blir god anledning til.