Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2001-12-14:
Innenfor familie-, likestillings-, barne- og ungdoms- og forbrukerpolitikken er det bred enighet blant partiene på mange viktige politikkområder. Et slikt viktig område er satsingen på barnehager, som har fått en særlig prioritering i 2002-budsjettet, noe jeg er svært glad for. Regjeringen arbeider med sikte på full barnehagedekning i løpet av 2003 og for at private og offentlige barnehager skal likebehandles. Samtidig vil vi øke den offentlige finansieringen betydelig, slik at foreldrebetalingen i løpet av 2005 kommer ned på et nivå tilsvarende 20 pst. av det en barnehageplass koster. For de fleste brukerne vil dette bety en tilnærmet halvering av foreldrebetalingen i forhold til det de betaler i dag. Midlene som er lagt inn i budsjettet for 2002, er første trinn i opptrappingen slik den ble lansert i forbindelse med stortingsbehandlingen av revidert nasjonalbudsjett og kommuneproposisjonen for 2002. En forutsetning for økt valgfrihet og økt likestilling for småbarnsforeldre er at familien har økonomi til å velge den omsorgsform som passer dem best. Derfor vil vi i tillegg til å følge opp kontantstøtten legge til rette både for flere barnehageplasser og billigere barnehageplasser. Bedre tilgjengelighet vil kunne gi økt etterspørsel. Vi må derfor regne med at det må bygges flere barnehageplasser kanskje også etter 2003. Vi må også bli flinkere til å imøtekomme behovet for deltidsplasser. Det er slik at vi i dag ikke har formelle sanksjonsmuligheter i forhold til kommuner eller private barnehageeiere som ikke reduserer foreldrebetalingen. Jeg vil likevel løpende følge med på hvordan foreldrebetalingen utvikler seg, og vurdere å sette inn nye tiltak dersom dette er nødvendig. Men ut fra det som er gjort og planlagt, burde foreldrebetalingen nå gradvis trappes ned. Det forventer foreldrene, det forventer jeg, og jeg er bekymret for det vi ser skjer i en del kommuner. For å sikre brukerne et best mulig tilbud uavhengig av hvem som eier barnehagen barnet går i, bør offentlige og private barnehager behandles likt av det offentlige. For å nå målene, både full utbygging og lavere foreldrebetaling, ønsker Regjeringen å endre finansieringen av sektoren. Vårt forslag til ny finansieringsordning innebærer at alle offentlige midler til drift av barnehager samles i ett statlig tilskudd som gis direkte til den enkelte barnehage. Et tverrdepartementalt utvalg skal nå arbeide med tilretteleggingen av dette i kontakt med representanter for barnehageeierne. Opplegget skal være klart til våren. Ny finansieringsordning vil gi bedre og mer forutsigbare driftsvilkår for alle barnehagene og dermed også – forhåpentligvis – et bedre barnehagetilbud for barna. Men jeg er samtidig klar over at en endret finansiering gir oss noen nye utfordringer. Det gjelder forholdet til kommunene og hvilken rolle de skal ha i en framtidig sektor. Det gjelder alle barn med særlige behov som skal sikres et godt barnehagetilbud, og det gjelder kvalitet på barnehagetilbudet. I dette ligger også utfordringen med å sikre tilgang på nok kvalifisert personale. En god dialog med forvaltningsnivåene, organisasjonene og eierne i sektoren vil ha høy prioritet i det videre arbeidet. I forbindelse med behandlingen av stortingsmeldingen om barnehager vårsesjonen 2000 bad Stortinget om at det ble fremmet forslag om en lovfestet plikt for kommunene til å tilby nok barnehageplasser. Jeg vil håndtere denne saken i forbindelse med en helhetlig gjennomgang av barnehageloven og den nye tilskuddsordningen. Gjennomføringen av barnehagereformen er en høyt prioritert sak for Regjeringen. Samtidig er det viktig for meg å understreke at det skal være valgfrihet for småbarnsforeldre. Barnehage skal være et frivillig tilbud, og for dem som har barn mellom 1 og 3 år, skal kontantstøtten være et alternativ til barnehage. For å gjøre valgfriheten mer reell vil Regjeringen øke kontantstøtten i løpet av stortingsperioden. Vi vil også komme tilbake til en styrking av fedres rettigheter i fødselspermisjonsordningen. Utvidelse av fedrekvoten vil være et viktig tiltak for å gi fedre mer omsorgserfaring og dermed også styrke likestillingen i småbarnsfamiliene. Regjeringen ønsker å føre en familiepolitikk som bidrar til å styrke likestillingen i samfunnet, og gi menn og kvinner reelle muligheter til å delta på lik linje både i arbeids- og organisasjonsliv og i familielivet. Familiemønsteret er i endring, og en framtidsrettet familiepolitikk må ta hensyn til alle typer familier. Regjeringen tar sikte på å legge fram en bredt anlagt familiemelding, og også følge opp utredningen om «Samboerne og samfunnet». I 2002-budsjettet legges det til rette for å samle tilskuddene til de familie- og likestillingspolitiske organisasjonene, og legge søknadsbehandlingen til Statens Ungdoms- og Adopsjonskontor. Vi blir først fornøyd når vi ser at tilskuddskriteriene er enkle, samtidig som det legges vekt på likebehandling. Regjeringen ønsker også å styrke bredden i organisasjonslivet, og mener at dette best skjer ved at den offentlige støtten i størst mulig grad gis som driftstilskudd framfor aktivitets- og prosjektstøtte. De frivillige organisasjonene er en viktig sosial møteplass, som utvikler demokrati og skaper økt deltakelse i samfunnet. Det er derfor viktig å sikre de frivillige organisasjonene gjennom tilstrekkelige og stabile betingelser, som kan stimulere til økt innsats i og rundt organisasjonene. Arbeid for å sikre barn og unge gode oppvekst- og levekår har høy prioritet, og i statsbudsjettet legger vi opp til en bred satsing rettet mot barn og ungdom. Et overordnet mål er å gi alle barn og ungdommer gode tilbud og utviklingsmuligheter. Som et ledd i arbeidet med å bedre oppvekst- og levekårene vil vi legge fram en egen stortingsmelding om barn og ungdom i løpet av 2002. Inkludering og likeverdige utviklingsmuligheter er et viktig perspektiv for denne meldingen. I arbeidet med å legge til rette for en god politikk for alle ser vi det som viktig også å videreføre den særlige satsingen rettet mot ungdom i større byer gjennom tilskuddsordningen «Ungdomstiltak i større bysamfunn». Nytt av året er at Regjeringen ønsker å oppmuntre de aktuelle bykommunene til selv å prioritere innenfor tildelingskriteriene. 80 pst. av bevilgningen vil bli fordelt forholdsmessig mellom bykommunene, slik at de selv kan avgjøre hvilke tiltak og prosjekter som faller inn under ordningen, og i hvilken rekkefølge de skal prioriteres. De resterende 20 pst. skal benyttes til strakstiltak for å løse oppgaver og problemer av mer akutt karakter i ungdomsmiljøene lokalt og til utviklingsarbeid rettet mot kommunene. Samarbeidsregjeringen vil satse sterkere på forebyggende barnevern. I første rekke må foreldrene og miljøet omkring gis mulighet til å løse oppgavene. Først når dette i tilstrekkelig grad er utprøvd, skal det være aktuelt å skille barn fra foreldrene. Når det offentlige overtar omsorgen for et barn, skjer det ofte fordi hjelpeapparatet ikke har maktet å gi god nok hjelp i tidligere faser. Og nettopp gjennom en styrket forebyggende innsats håper vi at flere vil kunne hjelpes, samtidig som dramatiske tiltak blir sjeldnere og foreldrenes omsorgsevne ikke svekkes. Gjennom en sterkere satsing på forebyggende familiearbeid vil samfunnet på sikt kunne oppnå en betydelig innsparing i form av flere funksjonsdyktige familier, færre dyre omsorgs- og behandlingstiltak og mindre kriminalitet og andre alvorlige atferdsproblemer. Jeg ønsker å legge fram en stortingsmelding om barnevernet så snart som overhodet mulig. Jeg viser også til Regjeringens arbeid med tiltak for fattigdomsbekjempelse. Barnevernet ser at fattige ofte er foreldre som er enslige forsørgere, de har ofte innvandrerbakgrunn, de kan ha problemer med rus, være arbeidsledige, osv. Vi har her en stor utfordring. Økt satsing på forebyggende familiearbeid vil kunne bety mye for barnevernets arbeid med disse gruppene. Regjeringen ønsker også å støtte opp om familien gjennom tiltak som gir hjelp til et godt og varig samliv og en god foreldrefunksjon. Spesielt ønsker vi å styrke familievernet, og derfor har vi foretatt en påplussing på 500 000 kr til en plan for kompetanseutvikling for hele familieverntjenesten. Denne skal iverksettes så raskt som mulig i 2002. Det er bl.a. behov for økt kompetanse på megling i saker der det er høyt konfliktnivå mellom foreldrene. Videre er det som ledd i Handlingsplanen for funksjonshemmede avsatt 4,5 mill. kr til utvikling av samlivstilbud til familier med funksjonshemmede barn. Dette tilbudet vil bli utviklet ved utvalgte familievernkontor. Så litt om forbrukerområdet. Der vil vi motvirke det kommersielle presset mot barn og unge og bygge opp holdninger i forhold til kjøpepress. Det er spesielt viktig at skolen ikke blir arena for markedsføring og kommersialisering. Vi tar sikte på å komme tilbake med konkrete tiltak på dette området og herunder vurdere endringer i markedsføringsloven. Vi tar også sikte på en ny styringsmodell i Forbrukerrådet, og at denne skal iverksettes i midten av 2002. Etter flere år med vurdering av ulike løsninger ser jeg det som viktig at denne saken sluttføres. Målet er å gi Forbrukerrådet fullmakter som er bedre tilpasset organisasjonens stilling og formålsparagraf, og samtidig innføre en enklere og mer effektiv beslutningsstruktur. Jeg mener løsningen som er foreslått med et eget styre, vil gjøre Forbrukerrådet bedre i stand til å møte de forbrukerpolitiske utfordringene framover. Men dette krever at de samtidig gis handlingsrom for å tilpasse strukturen de utfordringer og ressursrammer de står overfor. Til slutt noen ord til Eirin Faldet. Hun sier at jeg har rettet en advarende pekefinger mot folk som velger samboerskap. Det har jeg ikke gjort. Det som var alarmerende for statsråden, og som denne artikkelen dreide seg om, var en rapport om samlivsbrudd. Det som var alarmerende, var for meg at mange barn rammes av brutte samliv. Det er tre ganger hyppigere brudd i samboerskap enn det er i ekteskap. Det som var alarmerende, var at samboerskap går i oppløsning, og at barna rammes. Barna vil være i fokus for all vår politikk.