Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-05-31:
Jeg synes nesten vi burde si velkommen til saken som ikke vi vil løse, hilsen den rød-grønne regjeringen. Jeg må først tilbake til det siste statsråden sa. For forrige onsdag kl. 10.18 sa altså statsråden at man skulle vurdere alle alternativene. Klokken 11.09 sier statsråden i denne sal at hun er enig i at ubåten skal heves. Så avgir komiteen innstilling i slutten av forrige uke. Da så man ikke nødvendigvis at ubåten skulle heves. I dag sier statsråden at hun er enig i at ubåten skal heves, men vi skal fortsatt vedta proposisjonen fra regjeringen, som betyr nye utredninger og nye vurderinger. Det er i hvert fall helt tydelig at dette er en regjering som ikke vil ta ansvar og vanskelige valg. I 2011 er det kommune- og fylkestingsvalg. Jeg skjønner at det kan være greit for regjeringen å få skjøvet denne saken til etter kommune- og fylkestingsvalget i 2011, for da vil det kanskje ikke være fullt det samme trykket på regjeringen fordi man da er ferdig med det valget som er viktig for mange av lokalpolitikerne til Arbeiderpartiet i Hordaland. Jeg hørte på representanten Langelands innlegg. Det hørtes ikke ut som et veldig troverdig innlegg. Det hørtes ut som et innlegg som han måtte gjennomføre, uten at han egentlig mente det han sa. Det er ikke sånn jeg har hørt representanten Langeland tidligere når det gjelder denne saken. Denne saken er kvalitetssikret opp og ned, og Dovres motforestillinger er i stor grad tilbakevist ganske grundig. Og som sagt: Jeg er heller ikke sikker på at Finansdepartementet er den rette til å vurdere hvem som har mest kompetanse til å kunne uttale seg faglig om de faglige spørsmålene som denne saken gjelder, men kanskje heller andre som også har vist og dokumentert at heving er veldig fornuftig. Jeg forutsetter jo at Arbeiderpartiet i Hordaland står på det vedtaket de har gjort, om at man krever heving. Jeg synes også det er litt spesielt, for i 2007, etter høringene i transportkomiteen, sa statsråden at det var kommet nye momenter som gjorde at man måtte vurdere dette på nytt igjen. Det var vi glad for. Men det må jo være grenser for hvor mange ganger vi skal utrede denne saken på nytt og på nytt, og spesielt når man ser at det er de økonomiske forholdene både statsråden og andre representanter som er for å gå for det som er forslaget til mindretallet i komiteen, er opptatt av. Det er det økonomiske og styringstingene man er mest opptatt av, altså ikke det miljømessige, som i hvert fall jeg synes man i stor grad burde ta høyde for og faktisk gjøre noe med. Representanten Rommetveits innlegg hørtes ut som et timinutters innlegg i fossroing for å forsøke å skape usikkerhet, for å forsøke å fortelle hvorfor regjeringen nå må utrede på nytt noe som man har utredet mange ganger før, og kanskje også hvordan man skulle få lov å snu i denne saken. Siden representanten Rommetveit også er fra Hordaland, kan det kanskje være greit å få utsatt saken til etter kommune- og fylkestingsvalget i 2011. Jeg mener at nå må det bli slutt på utsettelser, treneringer og å holde folk utenfor Fedje og i alle andre områder for narr, og ikke minst også en næring, som jeg trodde statsråden var ganske godt kjent med, fiskerinæringen, som hun også har et ansvar for, og som er veldig opptatt av at vi nå for én gangs skyld får ryddet opp i – jeg tenker dritten – jeg får si giften, for det er jo det det er. Jeg synes også det er et stort paradoks at regjeringsrepresentanter fra Norge reiser rundt i hele verden og forteller hvordan man skal rydde opp i gamle synder, eller nye synder for den saks skyld. Men vi klarer altså ikke å rydde opp i vårt eget matfat. I vår egen bakgård klarer vi altså ikke å ta en beslutning som sier at vi skal rydde opp rundt ubåten på Fedje én gang for alle, sørge for å få hevet giften og få den ut og bort. Jeg begynner nesten å lure på ordtaket om – som enkelte hevder – at hvis man ikke har tenkt å få gjort noe, så setter man ned en komité. I dette tilfellet må vi utvide det til at hvis man ingenting vil ha gjort, kan man lage en ny rapport eller ta en ny gjennomgang, og så har man fått utsatt saken en gang til, for på den måten å slippe å gjøre noe med denne saken. Men jeg har fortsatt lyst til å utfordre statsråden, for hun er ikke tydelig på når man sist gang endret standpunkt i denne saken. Når man i løpet av 50 minutter klarer å gå fra det ene standpunktet til det andre, og etter det igjen kommer med et nytt standpunkt, og nå i dag har kommet tilbake til ett av standpunktene man hadde i spørretimen sist onsdag – kommer man til å endre det på nytt?