Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-18:
Kristelig Folkeparti er for statlig eierskap i noen tilfeller for å sikre kontroll med naturresurser, hovedkontorfunksjoner og kompetansemiljøer, men det må skje på ryddige vilkår og ikke på den måten vi har sett i denne saken. Det har fra regjeringspartienes side vært gjort et poeng av at det er en sammenheng mellom Kristelig Folkepartis holdning til oppkjøpet i Aker og vår holdning i denne saken. Ja, selvfølgelig er det en sammenheng. Vi prøver å opptre konsistent. Kristelig Folkeparti var imot statens oppkjøp i Aker Holding fordi vi mente at begrunnelsen for oppkjøpet var for dårlig, prisen var for høy, og aksjonæravtalen sikret Røkke altfor stor innflytelse på bekostning av staten. Det er dette oppkjøpet vi nå ser konsekvensene av. Representanten Sørfonn hadde en særdeles velplassert uttalelse i debatten om oppkjøp i Aker Holding da han sa at dersom innstillingen blir tatt til følge, altså flertallets innstilling ble tatt til følge, ville han advare mot at staten ble en sovende partner i denne avtalen. En mer treffsikker advarsel er det lenge siden det har vært reist mot en statsråd i denne salen. Fra Aker og daværende administrerende direktør, Leif-Arne Langøy, var reaksjonen på avtalen følgende: «… en særdeles førsteklasses avtale for Aker.» Det var da det ble kjent at daværende næringsminister Dag Terje Andersen hadde forpliktet staten til å kjøpe aksjer i Aker Kværner tilsvarende 4,8 milliarder kr. Det hadde Langøy rett i, men det var ikke en like god avtale for norske skattebetalere. Mange advarte da avtalen ble kjent. Jan Borgen i Tranparency International sa til Aftenposten den 25. juni 2007: «Regjeringen gir Røkke en fantastisk gavepakke, så det er åpenbart Røkkes lefling med Arbeiderpartiet gir resultater.» Det var klart for oss da Regjeringen kjøpte seg opp i Aker Holding, at dette ville være en svært krevende løsning når det gjaldt å følge opp eierskapet på vegne av staten. Derfor har jeg sympati med statsråd Brustad som arvet en så mangelfull avtale fra sin forgjenger, statsråd Dag Terje Andersen. Statsråd Brustad har da også indirekte kommet med kritikk av statsråd Andersen når hun har erkjent at aksjonæravtalen som han inngikk, hadde hull. Samtidig burde det nettopp derfor ha vært tydelig for statsråd Brustad at hun måtte utvise en helt spesiell aktsomhet og et helt spesielt aktivt eierskap i dette tilfellet for å kunne ivareta statens interesser i selskapet på en best mulig måte, med de krevende forutsetningene som forelå i utgangspunktet. Hun hadde dessuten klare løfter å innfri overfor velgerne. Regjeringspartiene var krystallklare før forrige valg om at de ville sikre et mer aktivt statlig eierskap. Dette gjenspeiles i Soria Moria-erklæringen som lovet et «langt mer aktivt» statlig eierskap. I april 2009 kom så nyheten om at Aker Solutions gjennomførte et større aksjekjøp i fem selskaper fra Aker ASA. Transaksjonen ble negativt mottatt på børsen, og aksjekursen i Aker Solutions ASA gikk ned med 15 pst. I prosessen forut for denne handelen har statens representant i styret i Aker Holding og embetsverket fra Nærings- og handelsdepartementet gjentatte ganger hatt anledning til å stille spørsmål og be om utfyllende kommentarer. Statsråden viser handlekraft først etter at transaksjonen er vedtatt og offentlig kjent, og engasjerer Pareto, som fastslår at staten hadde betalt om lag 0,5 milliarder kr for mye. Statsråden går svært hardt ut mot Aker-systemet for så å kapitulere på alle punkter, bortsett fra når det gjaldt kravet om at transaksjonene skal opp på generalforsamling – en generalforsamling hvor staten gjennom Aker Holding for øvrig forplikter seg til å stemme for transaksjonen. Det er grunn til å spørre om statsrådens håndtering av denne saken vil danne et eksempel for Regjeringens eierskapspolitikk i tiden som kommer. Jeg gjør det på bakgrunn av uttalelser fra representanter for regjeringspartiene i denne saken og i denne debatten. Saksordføreren, Øystein Djupedal, uttalte i sitt innlegg: «Regjeringen har gjort en god jobb». Da må man spørre seg om dette er standarden man kan forvente framover. Det har vært svært liten erkjennelse fra regjeringspartienes side og svært lite å høre av noen form for beklagelse fra statsrådens side i denne saken. Opposisjonen skal etter regjeringspartienes utsagn bare være ute etter å ramme Regjeringen. Hvis det var slik at dette bare var et spill fra opposisjonens side for å ramme Regjeringen, ville jo vi ha vært helt alene om å ha reist den kritikken som kommer fram her i debatten. Men det er vi jo ikke. NRKs Kyrre Nakkim, som viste til at statens oppkjøp i aksjer var selve testen på Regjeringens såkalte aktive eierskapspolitikk, mener at Regjeringen har strøket på den testen. Økonomikommentator i NRK, Steinar Mediaas, sier at Regjeringen har fått staten til å se ut som «en middels(…) Terra-kommune», og det er neppe ment som noe kompliment. Frank Aarebrot, som heller ikke er kjøpt og betalt av opposisjonspartiene i denne salen, sier til E24: (…) «Det er kanskje bare Kings Bay-saken som har vært verre for en regjering enn denne saken her. Det som er spesielt er at den er så utrolig dårlig håndtert.» Kristelig Folkeparti er dessverre enig. Sjelden har vi vært mer lei oss for å ha fått rett i en så alvorlig advarsel som den som representanten Sørfonn gav da staten gikk inn i Aker Holding. Så sier representanten Hill-Marta Solberg at dersom statsråden ikke hadde reagert i ettertid, da transaksjonen ble kjent, så hadde det vært grunn til å reise kritikk. Det er interessant. Det er det faktum at statsråden reagerte etter at det var for sent i forhold til å omstøte transaksjonen, slik vi vet nå, som har reddet henne fra kritikk fra hennes egne i denne salen. Det synes jeg det er grunn for statsråden å legge seg på minne, for det betyr at det er kanskje ikke et så bekvemt flertall som skjermer henne i denne saken, som det kan høres ut til. Så sa statsråden i sitt innlegg at nettopp fordi staten er en stor eier i private selskaper, er det viktig at det er tydelig hva staten skal være en del av, og hva staten ikke skal være en del av, slik jeg oppfattet statsrådens innlegg. Det er jeg helt enig i. Men det er jo nettopp her sakens kjerne ligger. Det var ikke tydelig. Statsråden fikk etter vår oppfatning nok kunnskap til å reagere og til å etterspørre mer kunnskap for å kunne forsikre seg om at den tydeligheten som hun syntes var så viktig, var til stede. Men det gjorde hun ikke i tide. Det er det saken koker ned til. Et mistillitsforslag er ikke dagligdags kost i Stortinget. Det er flere tiår siden en samlet opposisjon stod sammen om et slikt forslag. Fra Kristelig Folkepartis side sitter slike forslag ikke løst i det hele tatt. Derfor aksepterer jeg overhodet ikke den kritikken fra regjeringspartiene som går på at dette er noe man gjør som et ledd i et lettvint politisk spill. Det er det ikke. Det er nøye overveid. Kristelig Folkeparti mener at det skal svært alvorlige forhold til for å uttrykke mistillit mot en statsråd. Næringsdepartementets håndtering av det statlige eierskap i denne saken er så passiv, så mangelfull og så lite tillitvekkende at vi for vår del finner grunnlag for det. Jeg hadde håpet at debatten hadde vist at det var en grad av erkjennelse fra statsrådens side. Men vi må ta til etterretning at det ser ut til å være statsrådens oppfatning, som det er saksordførerens oppfatning, at Regjeringen har gjort en god jobb. Da har Kristelig Folkeparti en ting å gjøre, og det er å stemme for forslaget fra mindretallet i innstillingen.