Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-06-14:
Aetat har vore i ein kontinuerleg omstillingsprosess dei siste åra, dette for å tilpasse etaten til aktuell bemanning, nye oppgåver og nye metodar. Dette er bra, men fleire tilbakemeldingar viser at det er manglande samsvar mellom ressursar og oppgåver. Det fører berre til ein ting, nemleg at personellet blir omstillingstrøytte, og at sjukmeldingsprosenten går opp. Det er grunn til stor bekymring over denne utviklinga, for Aetat må og skal vere ein etat med både evne og vilje til raske og målretta omstillingar. Me er alle kjende med det store sjukefråværet i etaten. Det er dobbelt så høgt i Aetat samanlikna med andre offentlege etatar det er naturleg å samanlikne med. I fjor var det totale sjukefråværet på heile 9,3 pst., og sjukefråværet berre stig. Dette kan ikkje oppfattast på nokon annan måte enn at det er ein kraftig indikator på at etaten er på brestepunktet. Aetat skal arbeide målretta mot dei grupper som treng hjelp. Etaten skal som andre statsetatar arbeide effektivt, drive omstilling og kvalitetssikre arbeidet. Slike prosessar skal og bør dei fortsetje med. Det kan no sjå ut som om dei tilsette i Aetat har nådd ei grense og er blitt det eg kallar for omstillingstrøytte. Med andre ord: Det eg prøver å seie, er at meir omstilling i form av redusert bemanning og nye omorganiseringar kan vere vanskeleg å få til innanfor ramma av eit forsvarleg arbeidsmiljø. I dag skal Odelstinget ta stilling til eit lovforslag som inneheld forslag til endringar som gir fullmakt til Arbeidsdirektoratet slik at dei på fritt grunnlag kan organisere etaten slik dei vil – innanfor lova sine rammer sjølvsagt. Arbeidstakarorganisasjonane reagerer mest på dette og på forslag til endringar i § 6 i lovforslaget frå Høgre, Framstegspartiet og Kristeleg Folkeparti. Der står det: «Aetat skal være representert på de steder som Aetat Arbeidsdirektoratet bestemmer.» Og det står vidare: «I Aetat skal det være tjenester for yrkesrettleiing og for attføring av yrkeshemmede arbeidssøkere.» Når det gjeld det første sitatet, så vil altså Aetat ha fullstendig fridom til å leggje ned og opprette kontor. Spørsmålet blir då om ikkje samfunnsstyringa, altså den politiske styringa og kontrollen med arbeidsmarknadspolitikken, vil bli vesentleg svekt. Og er det dette me vil? Når det gjeld det andre sitatet, så kan det tolkast slik at Aetat ved enkelte kontor no kan fase ut den vesentlege delen av sitt formidlingsarbeid. Eg ser at det kan vere nyttig å la enkelte kontor ha god og stor kompetanse på særskilde område som t.d. attføring av yrkeshemma arbeidssøkjarar, men eg meiner likevel at kontora ikkje må bli for spesialiserte. Arbeidarpartiet meiner at Aetat er den viktigaste kvalifiseringsetaten i Noreg. Då er nettopp kombinasjonen av formidling og kvalifisering den organiseringa som trengst for fullt ut å gjere seg nytte av både arbeidsmarknaden og brukarane sitt potensial. Eg registrerer at Regjeringa går lenger i sitt forslag til organisasjonsmodell enn det som det var lagt opp til i høyringsnotatet i fjor. Arbeidarpartiet ser behovet for å gje Aetat rom for å få til ei best mogleg utnytting av ressursane, men meiner at det viktigaste no bør vere å få etaten opp av den grøfta den er nede i. Derfor meiner me at den største utfordringa må vere å få ein totalgjennomgang av etaten, før ein tek stilling til forslaget om omorganisering. Til slutt vil eg berre seie meg glad for at ein samrøystes komite er oppteken av brukarmedverknad og gjer framlegg om å be Regjeringa sikre dette gjennom lov.