Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
La meg innledningsvis slå fast at Fremskrittspartiet vedstår seg at vi støttet forslaget fra Regjeringen om eierskap i Aker Holding. Vi vedstod oss det da, og vi vedstår oss det nå, så dette mistillitsforslaget dreier seg ikke om det. Jeg mener at posisjonens forsøk på å skape et inntrykk av det, er galt. Fremskrittspartiet er med på dette mistillitsforslaget fordi vi mener det vi sier i vår kritikk av statsrådens embetsførsel. Det er det saken dreier seg om. Jeg merket meg statsrådens innlegg, hvor hun understreket hvor viktig det statlige eierskapet i ulike norske selskaper er for norsk økonomi. Det er jeg selvsagt helt enig i. Jeg merket meg også at hun understreket at mange av disse selskapene også er verdensledende på sine områder og innehar betydelig kompetanse. Det er jeg også helt enig i. Men det er jo nettopp derfor det er så uendelig viktig at staten forvalter eierskapet sitt på en profesjonell måte i alle selskaper man er deleier i eller eier helt. Det er jo ikke fordi politikerne i tide og utide griper inn i disse selskapene at de går bra. De går bra fordi vi lar være å blande politikken inn i forretningen. De går bra fordi vi, i det alt vesentlige, har vært opptatt av å være langsiktige, profesjonelle og å overlate de store beslutningene til dem som skal ta dem. Fremskrittspartiet har ikke prinsipielle motforestillinger mot at staten er eier i ulike selskaper, hvis det tjener vår felles interesse. Men hovedmålet må være å maksimere verdiene på vegne av skattebetalerne, for det er jo med deres penger vi har gått inn i dette eierskapet. Dette er et mistillitsforslag som jeg mener posisjonen bør ta langt mer alvorlig enn de har gjort i denne debatten, fordi det dreier seg om statsrådens meget kritikkverdige embetsførsel. Det er det dette gjelder. Jeg må si at jeg synes det blir mer enn tydelig gjennom denne debatten at man fra statsrådens side i etterkant har forsøkt å konstruere en forklaring som skal holde vann i det offentlige rom, for å bortforklare egne handlinger underveis. Det blir mer og mer tydelig for meg. Det er ingen tvil om at man i møtet den 13. mars var kjent med det prinsipielle i saken. Man var kjent med 80–90 pst. av det transaksjonene kom til å innebære – og man reagerte ikke. Statsråden reagerte først etter press fra media – først etter at saken fikk betydelig offentlig oppmerksomhet. Da fant statsråden ut at det var på tide å reagere. Etter min oppfatning er det ikke slik man forvalter et profesjonelt eierskap. Det er ikke når man står i nordavind og det blåser fra alle kanter man plutselig kommer på at man skal endre strategi i sin eierskapsutøvelse. Det er helt legitimt å ville endre strategi underveis, men da må man ha en velbegrunnet forklaring på hvorfor man gjør det. Men da velger man å gjøre det på et helt annet tidspunkt enn man gjorde i denne saken. Jeg mener det må ligge til grunn i statens utøvelse av eierskap i alle selskaper at man er forutsigbar, langsiktig, troverdig og stødig. Det er ingen tvil om at mange av de uttalelsene som kom fra statsråden i denne saken, skadet selskapet – og det er ikke god eierskapsutøvelse. Men la meg si noen ord om det statlige eierskapet generelt, for et av de rød-grønne partienes mantraer i valgkampen i 2005 var jo: Nå skulle det bli en helt annen type statlig eierskap, nå skulle vi få aktiv utøvelse av statlig eierskap – nå skulle det bli riktig så flott! Vel, det vi nå har sett, er jo en svært pinlig forestilling – hvis det er dette som skal eksemplifisere hva de rød-grønne partiene mener med aktivt statlig eierskap. Det som er viktig – nettopp fordi staten forvalter så store verdier – er at man er forutsigbar i det eierskapet man utøver. Det kan godt hende at man i noen selskaper ønsker å utøve et passivt eierskap, som var planen i Aker Holding. Det var helt åpenbart at man hadde til hensikt å sikre hovedkontorlokalisering, men utover det ønsket man egentlig ikke å ha så mange meninger om driften av selskapet. Det er helt legitimt. Fremskrittspartiet støttet det. Men sannheten er jo at Sylvia Brustad og Regjeringen i etterkant – da de var under press – hadde behov for å komme på andre tanker. Det er ikke særlig profesjonelt! Det er også mulig å ønske å ha et mye mer aktivt eierskap i andre selskaper, men mitt poeng er at man skal holde fast ved den forutsigbare strategien hele veien, for hvert enkelt selskap, og ikke brått endre den når vinden begynner å blåse litt for kraftig rundt en, og man har behov for å finne en forklaring som passer øyeblikkssituasjonen. Jeg tror at Regjeringen for fremtiden ville stå seg på å definere litt tydeligere hva de mener med et aktivt statlig eierskap, rett og slett fordi det dreier seg om å forvalte betydelige verdier i store, viktige selskaper på en måte som skattebetalerne i dette landet er tjent med, som bidrar til å øke verdiene, og at man i minst mulig grad forsøker å blande inn vikarierende politiske argumenter i eierskapsutøvelsen.