Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
I Ot.prp. nr. 23 foreslås det endringer i forbrukerkjøpsloven og enkelte andre lover. Jeg er glad for at komiteen slutter seg til forslaget om endringer i finansavtaleloven og kredittkjøpsloven, slik at det legges til rette for at det for framtiden skal opplyses om effektiv rente ved all markedsføring av kreditt, og ikke, som i dag, bare dersom det opplyses om kredittvilkår. En utvidet opplysningsplikt vil kunne gjøre det lettere for forbrukeren å sette seg inn i ulike låne- og kredittilbud og vurdere disse i forhold til sin økonomiske stilling. Når vi ser på omfanget både av markedsføring og tilbud, er det absolutt grunn til det. Jeg er videre tilfreds med at komiteen slutter seg til forslaget om endringer i stiftelsesloven. I tillegg til at forbrukervernet styrkes på kredittområdet har Regjeringa i proposisjonen lagt fram forslag til en styrking av forbrukervernet ved forslaget om en ny bestemmelse om garantier i forbrukerkjøpsloven og opplysende bestemmelser om foreldelse i en del kontraktslover. I Norge har vi gjennomgående et meget godt forbrukervern, ikke minst i lys av at det i 2002 ble vedtatt en ny forbrukerkjøpslov. Regjeringas forslag i proposisjonen her vil bidra til å styrke forbrukervernet ytterligere. Jeg er glad for at komiteens flertall støtter Regjeringas forslag om en ny garantibestemmelse i forbrukerkjøpsloven. Dette er jo jus og lovregler som for forbruker ofte er svært forvirrende: hva som er garanti, hva som ligger til grunn for mangler, og i det hele tatt å kunne sondre i forhold til dette. Det syndes også mye ute i markedet ved at man bruker disse begrepene om hverandre. Noen ganger kan man nesten tro at man bruker begrepene for å frata forbrukerne de lovpålagte rettighetene de faktisk har. Derfor mener Regjeringa at den bestemmelsen som vi nå har foreslått, vil virke disiplinerende, slik at garantier for framtida utformes på en klar måte, at det ligger noe mer i garantien enn det som kanskje ligger i lovens krav allerede. Spørsmålet om å innføre en regel om garantier var meget omstridt under høringen. Regjeringa har etter mitt syn lyktes godt i å utforme en garantibestemmelse som balanserer de interesser som gjør seg gjeldende, og som gir et godt forbrukervern. Komiteens flertall støtter videre forslaget om å ta inn en opplysende bestemmelse om foreldelse i reklamasjonsbestemmelsene i en del kontraktslover. Det er jeg glad for. Behovet for en lovendring knytter seg etter mitt syn til at forbrukeren eventuelt ikke kjenner foreldelsesreglene. Ved de foreslåtte bestemmelsene styrkes forbrukerens informasjon om forholdet mellom reklamasjons- og foreldelsesreglene, og bestemmelsene vil etter mitt syn kunne hindre at forbrukeren i framtida taper sine krav på grunn av manglende kjennskap til det samlede regelverk. Dette er heller ikke av det helt enkleste å forstå når man begynner å gå inn på spørsmålet om reklamasjonsfrister: absolutte og relative – og så stanger man opp mot foreldelsesfrister. Så det skal litt til for forbrukerne å henge med. Det avgjørende moment er at vi sørger for at foreldelses- og reklamasjonsfrister i hele kontraktsretten er rimelig konsistente. Foreldelse i seg selv er ikke urimelig, fordi forbrukeren alltid vil ha ett år på seg til å avbryte foreldelse. Videre er foreldelsesregler nødvendig for å få avklart om forbrukeren ønsker å gå videre med kravet. Når det gjelder digitale ytelser, lytter jeg med interesse til det som sies om å være moderne eller ikke moderne. Der kan man gjøre seg sine private betraktninger, og jeg lytter med interesse også til andres betraktninger av i hvilken grad man deltar i dette. Det kan kanskje danne grunnlag for å si noe om hvor parat og hvor beredt vi er i forhold til nå i dag å kunne vedta lovregler som faktisk virker. Da er det en forutsetning for oss å kjenne dette markedet. Regjeringa foreslår, som nevnt, ikke noen lovregulering på det nåværende tidspunkt. Jeg er tilfreds med at komiteens flertall deler dette synet. Som det framgår av proposisjonen, er målet på sikt å innføre forbrukerregler, men da etter at markedet har utviklet seg ytterligere. Jeg ser en fare ved å regulere et marked som er relativt nytt og i klar utvikling, både med tanke på omfang og teknologi. Vi kan sitte igjen med lovbestemmelser som faktisk ikke er egnet eller praktisk brukbare til å oppnå det vi faktisk ønsker. Siden nedlasting ofte vil finne sted over landegrensene, vil norsk lovgivning på området kunne bli av meget liten betydning. Det vil være av liten verdi å være først, og beste gutten i klassen, hvis ikke klassen for øvrig henger med. Jeg vil vise til at EU-kommisjonen i en grønnbok om forbrukerlovgivning nylig har reist spørsmål om regulering av digitale ytelser på EU-nivå. Vi har god kontakt bl.a. med EUs justiskommisjonær og har diskutert bl.a. sivile saker, og vi vil følge arbeidet i EU nøye og gjøre hva vi kan for at også Norge kan ha en aktiv rolle i dette arbeidet.