Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-02-08:
Det er ikke sikkert Stortinget er så interessert i å ta del i mine erfaringer, men jeg er altså en av dem som har overtatt en landbrukseiendom uten konsesjon – på grunn av at jeg var odelsberettiget – men med boplikt. Jeg har følt meg som en av de privilegerte i landet som fikk en slik mulighet. Det har aldri falt meg inn at dette med boplikten skulle forringe eller legge noen begrensninger på min livsutfoldelse, eller på noen måte være negativt. Du overtar vanligvis en eiendom for å drive den, ikke bruke den som spekulasjonsobjekt. Jeg har derfor ikke for min del vurdert boplikten opp mot artiklene 13 og 17 i FNs menneskerettighetserklæring. Det har vært helt på siden av det som har vært relevant i forhold til min opplevelse. I juni 2009 drøftet jo Stortinget lovverket for landbruket, bl.a. boplikten, og en kan vel si at lovverket ble modernisert. Jeg synes statsråden her i stad ga en god redegjørelse for de vurderinger som da ble gjort, også opp mot internasjonale bestemmelser og forpliktelser for Norge. Det er en kjent sak at det er uenighet om dette spørsmålet her i salen. Mens Fremskrittspartiet nok oppfatter landbrukslovgivningen som byråkratisk plunder som svekker den private eiendomsretten, mener jeg og mitt parti at landbrukslovgivningen er et verktøy for å sikre matvareproduksjon og aktivitet på gårdsbrukene. Vi må føre en politikk som sikrer drift av dyrket jord, og som gjør det både ønskelig og mulig. Men det var interessant i dag da næringskomiteen avga innstilling til Dokument 8:24 S for 2010–1011. Jeg merket meg at Høyre og Fremskrittspartiet skrev seg sammen i en merknad vedrørende boplikten som en mulig krenkelse av enkeltmenneskets rettigheter og retten til å bevege seg fritt i landet. Jeg synes jo det er et interessant politisk poeng å ta med seg. Arbeiderpartiet mener at bestemmelsene i dette lovverket er viktige rammer for hva den enkelte kan gjøre med eiendommen sin, samtidig som det har betydning for gjennomføringen av den landbrukspolitikken som det hittil har vært et bredt flertall for her i salen. Jeg er også opptatt av den private eiendomsretten og disposisjonsretten over den, men samtidig er jeg opptatt av at jorda skal holdes i hevd og drives så godt som mulig. Ved å eie landbrukseiendom påtar man seg også et ansvar overfor fellesskapet når det gjelder å forvalte og opprettholde jordas produksjonsegenskaper for framtiden. Matvareprodusenter har en rekke overføringsordninger gjennom jordbruksavtalesystemet, og da må det også kunne stilles krav om at jorda skal holdes i hevd og brukes på en god måte. Det må tas hensyn til framtidens matvaresituasjon når det skal tas stilling til hvordan eiendomsressursene i dette landet skal utnyttes. Som jeg var innom tidligere, vedtok Stortinget i 2009 endringer i odelslov, jordlov og konsesjonslov, og det ble gjort endringer i boplikten. Det er nå bare eiendommer som har bebyggelse som er eller har vært brukt til boligformål, som omfattes av boplikten. Arealgrensen for boplikt og odelsrett ble da hevet, slik at færre eiendommer omfattes av ordningen, og reglene om boplikt ble forenklet. I Arbeiderpartiet er vi også opptatt av å legge til rette for nye som vil inn i landbruk, folk som vil satse på en framtid i landbruket, holde jorda i hevd og videreføre landbruksproduksjonen, gjerne unge folk, som ofte har lav kjøpekraft. Dersom vi skulle ha et frislipp på pris og fjerning av boplikten, slik Fremskrittspartiet ønsker, ville det føre til at kjøpesterke folk skaffer seg et gårdsbruk som fritidsbolig. Vi må også i framtiden legge til rette for å kombinere eierinteresser med samfunnshensynet og balansere grunneieres disposisjonsrett med hensynet til å opprettholde levende bygder og et aktivt landbruk over hele landet. Det blir, som statsråden nå har gitt uttrykk for, viktige elementer som må drøftes i forbindelse med den stortingsmeldingen som kommer hit til Stortinget til våren.