Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-05-22:
Jeg er en ekte oljeunge, vokst opp i Stavanger midt i den gylne oljealderen, der vi alle kjente noen som jobbet i oljen. Da jeg vokste opp på 1990-tallet, hadde arbeidet med sikkerheten kommet så langt at frykten for at far din ikke kom hjem fra arbeid, var blitt minimal. Norge har en flott oljehistorie gjennom 50 lange år, og det er liten tvil om at det er et høyt nivå på sikkerheten på norsk sokkel i dag. Vi har mye å være stolt over og gode resultater å vise til, der kompetanse og trepartssamarbeidet har vært nøkkelen til suksessen, der vi har klart å møte de nye utfordringene som har kommet, der vi hele tiden har blitt bedre, og det har blitt sikrere. I 2016 markerte vi at det var 50 år siden vi fant oljen. I 2017 markerer vi at det er 50 år siden vi fikk sikkerhetsforskriften som ble utarbeidet av oljerådet i Industridepartementet. Forskriften inneholdt bl.a. de mest grunnleggende kravene til beredskapsutstyr og beredskapsorganisasjon under leteboring. Oljehistorien vår har vist at vi har tatt grep når det er nødvendig, for det var liten tvil om at sikkerhetsutfordringene knyttet til den første lete- og utbyggingsfasen på norsk sokkel var store. Mellom 1965 og 1978 omkom hele 82 arbeidere i tilknytning til aktivitetene på norsk sokkel. Bare under utbyggingen av Ekofisk-feltet fra 1971 til 1977 omkom 45 arbeidere og 16 av dem i helikopterhavarier. Den ulykken som kanskje fikk størst internasjonal oppmerksomhet på den tiden, var den ukontrollerte utblåsingen fra Bravo-plattformen på Ekofisk. Bravo-ulykken førte ikke til noen alvorlige personskader, men et oljeutslipp på 22 500 tonn olje. Det ble sagt at de amerikanske oljeselskapene som kom til Norge, tok med seg litt av cowboykulturen sin til Norge, der fagforeninger var fyord, hierarkiet i selskapene var strengt og inntjeningen sto i høysetet. Men arbeidet med å forbedre sikkerheten på norsk sokkel ga resultater. Fra Alexander Kielland-ulykken i 1980 og fram til 1990 omkom kun 13 mennesker i tilknytning til aktivitetene i Nordsjøen. I tida etter 1990 gikk det mange år uten et eneste dødsfall. I forhold til antall arbeidstimer er antall ulykker fortsatt bare en liten brøkdel av hva det var de første årene. Gode norske krav, høy kompetanse og partenes samarbeidsevne gjorde at den amerikanske cowboykulturen ble byttet med norsk – en sikkerhetskultur i verdenstoppen. Igjen: Vi har mye å være stolt over. Men det er ikke denne forhistorien denne interpellasjonen først og fremst skal handle om, det er bekymringene vi i dag ser for utviklingen på sokkelen og ansvaret regjeringa har for å ta grep når det trengs, sammen med næringen og partene. Historien fram til nå har handlet om å bli bedre, sette nye rekorder for bedre sikkerhet og arbeidsmiljø. Nå, for første gang, handler det om å snu en trend der pilene går i feil retning, der det spesielt de siste to årene ikke har blitt bedre år for år, men verre. Som Petroleumstilsynet selv har formulert det: «Trenden skal snus». Denne interpellasjonen er et resultat av de mange bekymrede samtalene jeg har hatt med ansatte, tillitsvalgte og ledere på sokkelen, som daglig ser hva utviklingen i denne statistikken betyr for deres arbeid på nært hold. Tallene fra Petroleumstilsynet, Ptil, bekrefter denne bekymringen. Rapporten «Risikonivå i norsk petroleumsvirksomhet(RNNP) (RNNP) Det er derfor på sin plass at Ptils hovedtema for 2017 er at trenden skal snus. En bekymret Ptil-direktør, Anne Myhrvold, begrunner deres valg av hovedtema sånn: «De to siste årene har vært preget av sikkerhetsmessige utfordringer og alvorlige situasjoner. Vi har sett økende press mot grunnleggende deler av det norske sikkerhetsregimet. Målet med hovedtemaet er å snu denne utviklingen, og vi forventer konkrete resultater.» Peter Alexander Hansen, som er hovedverneombud på norsk sokkel i Statoil, formulerte det også sånn på en Ptil-konferanse: Vi ser en gryende motløshet hos våre kolleger og operative ledere fordi de ikke blir lyttet til. Dere skal vite, sa han på konferansen, at alle er klare til å bidra, men de opplever at toppledelsen ikke lenger tar hensyn til gode forslag som blir fremmet, og det bekymrer dem veldig. Det er også dette som bekymrer meg, at vi i for stor grad kanskje har lagt vurderingene om hva som skal og ikke skal gjøres, til selskapene alene. Derfor er min utfordring i dag til arbeidsministeren om hun er med på det som er Ptils hovedtema for 2017, å bidra til at trenden skal snus, for myndighetene har en nøkkelrolle å spille for at disse målene skal nås. Trepartssamarbeidet har tre parter der alle må være like aktive. Igjen: Hovedverneombudet for norsk sokkel i Statoil beskrev det på en god måte: Vi er bekymret for at myndighetene i for stor grad har overlatt handlingsrommet som ligger i regelverket, til selskapenes tolkning. Vi ønsker oss et tilsyn som ikke er redd for å bruke virkemidlene de har fått i rollen som vaktbikkje, og som ikke er redd for å trekke i bremsene, heller en gang for mye enn en gang for lite. Vi må ta den utviklingen som har vært, på alvor. Vi er urolige for at de endringene og innsparingene som nå gjøres, skal få konsekvenser på sikt. Effekten av valg vi gjør nå, ser vi kanskje først og fremst om noen år. Vi er ikke villige til å vente og se. Det virker på meg som om trepartssamarbeidet på sokkelen er litt under press. Tallene viser også at antall varslinger nesten er doblet. Dette er en alvorlig konsekvens kanskje av at en nå ikke klarer å bruke de vanlige strukturene, men ender opp med å måtte varsle. Ptil sier selv at de kostnadskuttene som har vært de siste årene, har fått konsekvenser også for sikkerheten. Når jeg snakker med de ansatte og tillitsvalgte, sier de fleste til meg at de ønsker seg et petroleumstilsyn som er sterkere i klypa, og et arbeidsdepartement og en regjering som er villig til å ta grep. En ønsker seg kanskje at Petroleumstilsynet skal bli litt mer som Arbeidstilsynet, og bruke de verktøyene en har enda tydeligere. Min utfordring til arbeidsministeren i dag er om hun er villig til å være med og ta grep nå på kort sikt når hun ser den utviklingen som har vært, og bli med på det som er Petroleumstilsynets hovedtema for 2017, at denne trenden må snus nå.