Trine Skei Grande (Venstre), 2009-05-12:
Vi i Venstre syns egentlig det er flott at Regjeringa kommer med en mannsmelding, sjøl om vi kanskje hadde forventet at man når det er brukt så mange flotte menn i utrednings- og forarbeidet, kanskje hadde litt flere konkrete forslag om hva man skal gjøre. Det å kjempe for likestilling og endre holdninger tar lang tid. Det vet et 125-årig parti som har kjempet for alt fra kvinners rett til å stemme til de rettighetene vi jobber med i dag. Det som jeg tror er viktig å ta opp ut fra et mannsperspektiv, er at mye av likestillingskampen har gått på kvinners kamp for å komme inn på menns monopol, mens man har fokusert veldig lite på kvinners evne til å ta menn inn i sine monopol. Dagens kamp handler om å slippe menn inn på kvinners monopol. Jeg har hørt kvinner sitte og diskutere hvor mye utrolig dumme ting den nye mannlige ansatte i barnehagen gjør. Det er heller ikke lett å bryte igjennom kvinnefellesskapet på barneskolelærerrommet, der den ofte eneste mannlige i et kvinnekollegium føler at han skal ha jobben som politi alle de gangene noe blir vanskelig i skolegården. Jeg tror det er viktig å angripe dette også i den offentlige debatten, fordi dette har vært en kvinnearena som ikke har hatt status, men skal vi klare å nå likestilling, må det være en arena der begge kjønn fins. Så har Venstre et forslag som jeg gjerne vil ta opp, som går på et mer fleksibelt syn på foreldrepermisjonen. Det ene er at vi ønsker å sikre en tredeling mellom mor og far og en valgfri del, men vi ønsker også en større fleksibilitet i utøvelsen av foreldrepermisjonen. Grunnen til det er at vi vet at veldig mange menn syns at det er mye mer givende å være sammen med en toåring et halvår enn det er å være sammen med en liten baby, fordi man føler at man kan gi mer tilbakemeldinger til en liten toåring enn man kan gjøre til en liten baby. Det andre er at vi ser at når man i dag planlegger å få barn, skjer det i stadig større grad når det passer ut fra mors karriere. Man sikter mye mer på mors karriere enn på fars karriere. Det tror jeg fører til at fedre tar ut mindre permisjon enn de egentlig kunne ha gjort, fordi det passer dårlig akkurat da. Det skal godt gjøres at et ektepar skal ha helt lik karriere. Da kunne en større fleksibilitet i permisjonen ført til at fedre hadde kunnet ta ut mer. Da kunne man ta ut en mammapermisjon som passer når det er liten baby, og mammaer kommuniserer best med de bitte små, mens far kan ta permisjonen sin når det passer bedre for hans karriere. Det hadde Venstre programfestet i forrige periode, og det kommer vi også til å kjempe for i kommende periode. Så hadde jeg lyst til å ta opp det onde som ligger under, og som ligger i et forslag som vi er medforslagsstiller til, knyttet til dette med vold. I går hadde vi det 81. partnerdrapet over de siste årene i Norge. Dette er vår kulturs æresdrap. Dette er vår kulturs dårlige måte å takle samlivsbrudd på. Dette er en av de utfordringene som vi må adressere i forhold til kjønnsrelatert vold. Jeg tror det er viktig at man tar dette på alvor og har en skikkelig gjennomgang av det. Hvis jeg skal ta en annen del av dette, så er det helt riktig det som sies når det gjelder overgrep mot menn også innen parforhold, og seksuelle overgrep mot menn. Jeg tror vi har lagd mange strukturer som passer kvinner, og som kvinner har fått hjelp av. Men jeg tror også at vi skal se på om menns måte å takle kriser på, kan lære oss kvinner noe, at det ikke bare er den andre veien. Jeg tror at vi f.eks. har kommet inn i et system der vi lager en offertankegang som gjør at det av og til blir vanskeligere å komme ut av problemene, og at kanskje noen av de måtene menn har lært seg å takle problemer på, gjennom erfaringer i de sentrene vi har, kanskje kan være noe som vi kvinner kan lære av. Men da tror jeg vi skal tørre å snakke om disse problemstillingene, for dette er problemstillinger som det er vanskelig å snakke om, og som toucher et æresbegrep som er nært knyttet til vår kultur, sjøl om vi sjelden bruker ordet «ære» for å omtale dette.