Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-06-08:
Norge er tjent med et effektivt FN som utvikles i pakt med de utfordringer verdenssamfunnet står overfor. Utfordringene for FN har aldri vært større. Det stilles klare forventninger til FN om å bidra til varige løsninger på mange av dagens konflikter. Det gjelder ikke minst konfliktene i Sierra Leone, Angola og Kongo. Vi må erkjenne at noen av de største utfordringer som FN i dag står overfor, ligger på det afrikanske kontinent. I denne forbindelse vil jeg få benytte anledningen til å gi honnør til de afrikanske land som har støttet opp om FNs arbeid og gitt viktige bidrag for å finne politiske løsninger på mange av de konflikter som i dag preger nyhetsbildet. Fra norsk side har vi særlig lagt vekt på den rolle Organisasjonen for afrikansk enhet, OAU, og subregionale organisasjoner kan spille på alle nivåer i en konfliktløsning. Vi har i flere tilfeller gitt konkret støtte til OAUs meglingsarbeid og andre fredsinitiativ i organisasjonens regi. Når man ser de økte krav som stilles til FN, er det av største betydning at vi som medlemsland stiller til rådighet nødvendig personell og ressurser. Uten dette kan ikke FN løse de oppgaver som organisasjonen er forutsatt å løse i henhold til FN-pakten. Norge og Canada har derfor nylig tatt et felles initiativ for å styrke FNs kapasitet når det gjelder å håndtere krisesituasjoner. Vi ønsker å gi et konkret bidrag for å styrke FNs evne til planlegging og gjennomføring av freds- og kriseoperasjoner. Fra flere hold – også her i salen i dag – har det vært reist spørsmål om nytten av økonomiske og andre sanksjoner for å tvinge fram fredsløsninger og respekt for menneskerettigheter og demokrati. Jeg er glad for at den debatten kommer. Det er i dag bred enighet blant Sikkerhetsrådets medlemmer om at sanksjonsinstrumentet er en viktig reaksjonsform som fortsatt bør kunne tas i bruk i gitte situasjoner. Og jeg har ikke oppfattet det slik i debatten her i dag at noen har tatt til orde for å avvikle sanksjonsregimet. Man vil heller gjøre det mer målrettet. Det er en økende erkjennelse av – også utenfor denne sal, i andre land – at sanksjoner ofte rammer uskyldige og derfor må utvikles og gjøres mer målrettede. Det må utvikles realistiske alternativer til full økonomisk boikott og andre sanksjoner som rammer sivilbefolkningen. Det er i første rekke innenfor rammen av Sikkerhetsrådet at dette arbeidet må gjøres. Norge vil, dersom vi får en plass i Sikkerhetsrådet, legge stor vekt på arbeidet for å nyansere bruken av sanksjoner som virkemiddel i krisesituasjoner. Vi vil bl.a. kreve grundigere forarbeid fra FN og Sikkerhetsrådets side for å kartlegge virkningene før man går til det skritt å innføre sanksjoner. Arbeidet for å gi Norge en plass i Sikkerhetsrådet for toårsperioden 2001-2002 blir naturlig nok gitt meget høy prioritet fra Regjeringens side. Ingenting er avgjort før avstemningen i oktober har funnet sted. Dersom vi skulle bli valgt, påtar vi oss et stort ansvar. Når vi har lagt så stor vekt på sikkerhetsrådskandidaturet, er det selvsagt fordi vi har relevante erfaringer fra freds- og forsoningsarbeid og således kan gi viktige bidrag til Sikkerhetsrådets arbeid. Dersom vi blir valgt inn i Sikkerhetsrådet, vil vi arbeide for å få satt noen av våre egne prioriterte hovedtemaer på dagsordenen. Jeg vil i stikkordsform her nevne: forebygging av konflikter, sammenheng mellom underutvikling, fattigdom og konflikt samt beskyttelse av sivile i konfliktsituasjoner. Jeg er glad for at debatten her til nå har vist at det er bred støtte til FN, som jo har vært og er en hovedpilar i norsk utenrikspolitikk. Jan Petersen reiste et spørsmål, nemlig om Regjeringen vil legge kriteriet om godt styresett i bunnen for norsk engasjement i Zimbabwe, direkte eller gjennom UNDP. På det kan jeg svare klart ja. Generelt sett vil jeg si at det er nødvendig å gi dette kriteriet større vekt i vår bistandspolitikk i framtiden. Det er godt hold i å si at godt styresett er nødvendig for å få til utvikling i en lang rekke land. Jeg har også lyst til å si at Norge kommer ikke til å gå på gummisåler før vi eventuelt blir valgt inn i Sikkerhetsrådet. For å bli valgt inn i Sikkerhetsrådet gjør vi det ikke, og vi kommer heller ikke til å gjøre det etter at vi eventuelt har blitt valgt inn. Vi fører samme politikk nå som vi eventuelt vil gjøre etter at vi er valgt inn i Sikkerhetsrådet. Det var kriteriet for den forrige regjeringen, og det følger den nye regjeringen opp.