Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-10-22:
Jeg vil starte med å takke interpellanten for å ta opp en viktig sak. Jeg tror ikke at noen behøver å bli verken støtt eller fornærmet over at disse spørsmålene tas opp. Det er mulig at det er veldig viktig for den fremtidige historieskrivning å ha på plass hvem som fant opp begrepet nordområdepolitikk. Hvis fakta betyr noe, var det faktisk Bondevik II-regjeringen som la frem den første stortingsmeldingen om nordområdene, i april 2005, ved daværende utenriksminister Jan Petersen – bare slik at fakta skal være på plass. Det var altså ingen rød-grønn oppfinnelse, som det presenteres som her. Men det var ikke mitt hovedpoeng i dag. Begrepet mulighetenes landsdel – ja det er mulighetenes landsdel – er et ganske forslitt bilde, et forslitt uttrykk. Jeg tror ikke at de som sitter igjen i Nord-Norge, egentlig kan slå seg helt til ro med at utviklingen vil komme av seg selv. Dette er mulighetenes landsdel hvis landsdelen får lov til å ta mulighetene i bruk. Det er det jeg føler interpellanten er inne på og tar opp i dag, for det er det som er nødvendig. Jeg tror heller ikke at det fargelegger Kyst-Norge, Nord-Norge, så veldig å bruke dagens anledning til hyllingstaler til dagens regjering. La landsdelen få ta i bruk mulighetene som ligger der, og som kan bidra til økt satsing, økte økonomiske investeringer og økt utvikling på område etter område innenfor begrepet «mulighetenes landsdel». Fakta er nemlig at de siste førti år har Norges befolkning økt med ca. 1,5 millioner. Nord-Norge står i ro. Nordland og Finnmark har tilbakegang, mens Troms har en beskjeden vekst i sitt folketall på 8 000–9 000, først og fremst på grunn av Tromsøs utvikling. Jeg tror at det hyllingsinnlegget som representanten Lillian Hansen holdt i dag, neppe vil slå like godt an i hennes hjemkommune, Moskenes, som har en befolkningsnedgang på mellom 30 og 40 pst. i den samme førtiårsperioden. Det er utviklingen i Kyst-Norge. Derfor må de kompliserte spørsmålene som eksempelvis går på energi, stilles. Vil dagens regjering gi landsdelen muligheten til å ta mulighetene i bruk? Vil man si ja eller nei og ta et klart standpunkt når det gjelder konsekvensutredning for Nordland 6 og 7 og oppfølging av forvaltningsplanen? Svaret vet vi vel alle sammen. Når det gjelder fornybar energi, har vi sett at planene som går eksempelvis på vindkraft og vannkraft, har utviklet seg til å bli de reneste verneplaner. Når vi ser tilbake på de siste fem–seks år, mangler det ikke på planer. Det mangler ikke på gode hensikter og utsikter. Men iverksetting av nye tiltak står dessverre i ro. Jeg skal ikke ta opp vern av Vefsna i dagens debatt, men det er også en illustrasjon på at man sitter i Oslo og snakker om mulighetenes landsdel, og så går landsdelen glipp av å ta mulighetene i bruk. Ta Ramsund, sonen rundt Vefsna, Helgeland og skogvern. Ett eksempel er treforedlingsbedriften Arbor i Hattfjelldal. Den ligger midt i skogen, men på grunn av at den ligger midt i skogen, og på grunn av vern, klarer ikke denne bedriften lenger å hente virke lokalt, som ønskelig. Hvis denne landsdelen får ta i bruk det som ligger av muligheter innenfor energi – olje, gass, vannkraft, fornybar energi og, prisverdig også nå planen som går på mineralutvikling – vil befolkningsutviklingen komme. Morgendagens gutter og jenter vil i Nord-Norge få de samme mulighetene som på det sentrale Østlandet og Vestlandet, for der har mulighetene blitt tatt i bruk. Til slutt skal jeg gi statsråden en enkel utfordring: Har man innenfor Europas største oppdrettsregion mulighet til å tildele eksempelvis Nordland fylke to–tre nye oppdrettskonsesjoner? Jeg har en konkret sak liggende på bordet. Et ja vil gi en betydelig investering og 20–50 nye arbeidsplasser. Får vi snart et ja fra statsråd Giske?