Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-06-08:
Regjeringen foreslår i den proposisjonen vi nå har til behandling, en del mindre endringer bl.a. for å forsøke å redusere sykefraværet. Det legges opp til en viss innstramming overfor arbeidstakere, noe som er en fornuftig tilnærming, samt til en skjerpet sanksjon overfor leger som ikke følger de nye reglene for sykmelding. Det kanskje mest ytterliggående forslaget i proposisjonen er innføringen av et aktivitetskrav for å få rett til sykepenger. Dette må oppfylles senest innen åtte uker så lenge ikke medisinske grunner klart er til hinder for det. Proposisjonen er, slik den framstår, en konsekvens av de drøftinger som er ført mellom partene i arbeidslivet og staten i forbindelse med evalueringen av IA-avtalen. Dette er en avtale som så langt dessverre har vist seg å svikte på absolutt alle de områder der den var ment å ha en positiv effekt. IA-avtalen hadde tre hovedpilarer. Det var å få ned sykefraværet med 20 pst. innen utgangen av 2005, øke den reelle pensjonsalderen og sist, men ikke minst, å få til økt sysselsetting av personer med nedsatt funksjonsevne. Ikke på et eneste av disse punktene har vi sett en positiv utvikling. Sykefraværet øker fortsatt faretruende, den reelle pensjonsalderen synker, og antallet personer med nedsatt funksjonsevne som sysselsettes, synker også. Tiden burde være inne til å innrømme at IA-avtalen ikke ser ut til å ha den virkning man hadde ønsket. Når man så ser at det nå legges opp til at tilretteleggingstilskuddet som gis til bedrifter for at de bedre skal kunne legge til rette for arbeidstakere med nedsatt funksjonsevne, bare skal gis til bedrifter som har skrevet under på IA-avtalen, er dette også et varsku. Fremskrittspartiet kan ikke akseptere dette, fordi de eneste som vil bli straffet i så henseende, er arbeidstakere som jobber i bedrifter der ledelsen enten ikke har sett seg tjent med, tatt seg råd til eller hatt tid eller mulighet til å følge opp en IA-avtale. Fremskrittspartiet setter hensynet til den personen som har behov for en tilrettelagt arbeidsplass, foran kravet om at en avtale må være underskrevet. Fremskrittspartiet ønsker også å få vurdert om størrelsen på tilretteleggingstilskuddet er det ideelle, eller om det faktisk bør økes. Tiden nærmer seg for en mye grundigere debatt om hvordan man skal få til en betydelig reduksjon i sykefraværet, økning i den reelle pensjonsalderen og flere ansettelser av personer med nedsatt funksjonsevne. I den forbindelse ligger kanskje det viktigste virkemiddelet av alle til utredning et eller annet sted i statsapparatet. Dette dreier seg om å kunne nyttiggjøre seg kompetansen til både trygdeetaten, arbeidsmarkedsetaten og sosialtjenesten uten de hindringene som vi ser i dag. Vi må bli mer effektive i arbeidet med å få personer som av diverse årsaker er satt utenfor yrkeslivet, tilbake i jobb. Jeg henstiller til sosialministeren å legge trykk på det arbeidet som nå gjøres, slik at man så raskt som overhodet mulig kan få behandlet og vedtatt de endringer som skal til for å få en mest mulig effektiv oppfølging av den enkelte, til beste for arbeidstakere, arbeidsgivere og norske skattebetalere. Til slutt vil jeg ta opp det forslaget Fremskrittspartiet er alene om, og det som vi er sammen med andre partier om, og som er inntatt i innstillingen.