Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-04-12:
For ganske nøyaktig to år siden svarte jeg på en interpellasjon med spørsmål om hvordan jeg ville forbedre og fornye ordningen med omsorgslønn. Jeg redegjorde for at jeg var kjent med at det er problematiske sider ved denne ordningen og hvordan den praktiseres. Også Stortinget hadde merket seg resultatene av en gjennomgang som Statens helsetilsyn hadde gjort av ordningen. Helsetilsynet konkluderte med at omsorgslønnsordningen fremstår som uklar og bidrar til å svekke rettssikkerheten for personer med omfattende omsorgsbehov og deres pårørende. Jeg gjorde det kjent for Stortinget at regjeringen ville nedsette et offentlig utvalg som skulle gjennomgå ytelser for pårørendeomsorg som erstatter kommunale tjenester. Utvalget skulle også foreslå endringer i dagens ordninger. Både arbeidsministeren og jeg mente at utredningen også burde omfatte de delvis overlappende tilstøtende ordningene i folketrygden, slik som hjelpestønaden og pleiepengeordningen. Utredningen skulle ses i sammenheng med den sterke utbyggingen av den kommunale omsorgstjenesten de senere årene. Utvalget ble oppnevnt i juni 2010, og i oktober i fjor leverte de NOU 2011:17 Når sant skal sies om pårørendeomsorg. Fra usynlig til verdsatt og inkludert. Mandatet var å utrede i hvilken grad og på hvilken måte familier med omfattende omsorgsoppgaver kan gis økonomisk kompensasjon når de utøver pleie og omsorg som kommunen ellers plikter å tilby. Utvalget ble bedt om å se på grenser mellom offentlig og privat ansvar og å foreslå modeller for fremtidige ytelser. Det skulle legges til grunn at regjeringen vil videreutvikle ordninger som gjør det enklere å kombinere yrkesaktivitet med omsorg for barn og pleietrengende voksne og eldre. Dette er i tråd med stortingsmeldingen om fremtidens omsorgstjenester. Utvalget har sett på situasjonen til brukeren, til de pårørende og til grupper som er særlig sårbare. De har også sett på virkninger av dagens ordninger og vurdert utfordringer knyttet til den demografiske utviklingen. Pårørende er en viktig ressurs for brukere som har hjelpebehov, for helse- og omsorgstjenesten og for oss alle. Jeg har merket meg det samme sitatet som representanten Graham, som sier at det gjør inntrykk når utvalget forteller om pårørende som sier at de er «slitne nok for hele verden», og at de selv opplever at helsen blir dårligere. Jeg har også merket meg at utvalget ikke viker til side for å si at dagens ordninger også fører til alvorlig svikt for noen brukere, på grunn av mangelfull oppfølging. I Nasjonal helse- og omsorgsplan har vi sagt at det skal legges til rette for at pårørende skal kunne kombinere omsorgsarbeid med yrkesaktivitet, og at omsorgsoppgavene skal være mer likt fordelt mellom menn og kvinner. Representanten Graham nevner bare deler av utvalgets anbefaling når hun refererer til forslaget om å erstatte hjelpestønad og omsorgslønn med en kommunal omsorgsstønad. Jeg vil nevne at utvalget også har foreslått å innføre rett til 20–50 pst. pleiepenger til yrkesaktive foreldre som har barn under 18 år med alvorlige varige lidelser. Utvalget foreslår videre at det skal være en lovfestet pårørendestøtte til omsorgsstønaden. En pårørendekontrakt skal sikre at brukeren får tilstrekkelige omsorgstjenester, og at omsorgsgiver får nødvendig støtte, avlastning og hjelp til sin del av oppgaven. Problemstillingene er komplekse. Det handler om å sørge for nødvendige og forsvarlige tjenester for den som har tjenestebehovet. Samtidig er det viktig å forebygge helseskader, utestenging fra arbeidsmarkedet og å sikre familiens inntekt for den pårørende som yter omsorgstjenester. Da er det viktig å se på helheten i saken før man beskriver mulige konsekvenser av forslagene i utredningen. Jeg er i likhet med representanten Graham opptatt av at familier skal ha trygge og forutsigbare rammer når det gjelder familieøkonomien og kvaliteten og stabiliteten i omsorgen. Jeg er glad for at Kaasa-utvalget har levert en enstemmig utredning med et helhetlig perspektiv. Utredningen gir et godt grunnlag for å arbeide videre med disse viktige spørsmålene. I samarbeid med arbeidsministeren har jeg sendt utredningen på bred høring med frist 15. august i år. Høringen vil belyse konsekvensene av forslagene, herunder hvilke økonomiske konsekvenser forslagene vil ha for foreldre med de mest krevende omsorgsoppgavene. Jeg vil senere komme tilbake til Stortinget med hvilke løsninger regjeringen velger.