Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-02-17:
Jeg har først lyst til å takke komiteen, og ikke minst Senterpartiet, som har tatt opp en viktig sak. Legemiddelassistert behandling ble innført i 1998. Formålet var å gi personer som hadde et opioidmisbruk, økt livskvalitet og redusere skadene av det misbruket de allerede på en måte var slaver under, samt redusere overdosedødsfall. I dag er 7 000 pasienter omfattet av LAR-ordningen, og ordningen omfatter i stor grad heroinavhengige pasienter. Senter for rus- og avhengighetsforskning, SERAF, sa i 2014 at antall mennesker som blir behandlet i LAR, ikke lenger er økende, slik det var fram til 2011. Utviklingen har gått mot at det blir enklere å komme inn og få behandling. Samtidig er det få som blir skrevet ut av den samme behandlingsformen mot sin vilje. Den siste SERAF-rapporten viser at LAR evner å holde pasientene i behandling – ca. 98 pst. holdes nå i behandling. Kunnskapsoppsummeringene viser at LAR reduserer dødsfall, kriminalitet og morbiditet, og flere typer sykdommer får bedre behandling når heroinbrukere kommer inn i LAR, fordi de får hjelp også til annen type sykdom. Samtidig merker komiteen seg at målsettingen for denne behandlingen har vært å få pasienter vekk fra rusproblematikk og inn i rusfrihet. Nå er dette på en måte snudd. Vi har færre som går ut av behandling. Det er lett å komme inn, men det er ikke så lett å komme ut. Innstillingen fra begynnelsen av var at det skulle være lett også å komme ut igjen. 66 pst. av LAR-pasientene får sin behandling hos fastlegen. Fastlegene har derfor en sentral plass innenfor LAR-behandlingen. Men da komiteen hadde høring, viste det seg at flere fastleger ikke ønsker eller fraskriver seg ansvar for LAR-pasienter. SERAFs undersøkelse viser at fastlegene ønsker at spesialisthelsetjenesten styrker kompetansen og kvaliteten på oppfølgingen av pasienter med LAR-behandling. Det er bra at regjeringen har varslet en egen spesialitet i rusavhengighetsmedisin innenfor legeyrket, som kan ta tak i akkurat den problemstillingen, slik at pasientene ikke blir kasteballer i systemet. LAR-programmet viser at gravide kvinner som får LAR-behandling, får unger som dessverre lider av neonatalt abstinenssyndrom og i gjennomsnitt trenger 46 dager til behandling. Vi vet lite om hvordan disse ungene har det på lang sikt. Derfor ba Sykepleierforbundet i høringen om at det ble innhentet mer kunnskap, spesielt om disse ungene. Et mindretall i komiteen støtter derfor også Legeforeningens forslag om gratis prevensjon til kvinner som er en del av LAR-systemet, nettopp for å redusere antall unger som sliter, hvis ønsket egentlig var å få hjelp på en annen måte. Det er et faktum at 100 av de pasientene som er i LAR-behandling i dag – i 2013 ca. 100 – dør under LAR-behandling. Men realiteten er at veldig mange i LAR-behandling blir eldre og eldre fordi de får hjelp med andre typer sykdommer. De pasientene som får LAR-behandling, er derfor ofte eldre og har et sammensatt sykdomsbilde og dør derfor av andre typer sykdommer. Samtidig ser vi at det er en lekkasje av medikamenter som et resultat av LAR-behandlingen, og at det er en problemstilling som komiteen må ta stilling til. Flere høringsinstanser, bl.a. Actis og Blå Kors, peker på at det er en del pasienter som får tak i medikamenter på avveie. Derfor ser vi at det er viktig med individuell tilpasning og regulering av doser innenfor LAR. Kristelig Folkeparti er opptatt av rusfrihet som et mål, som er intensjonen med LAR-behandling, og ønsker det fortsatt. Ellers ønsker jeg å ta opp de forslagene Kristelig Folkeparti har sammen med andre partier.