Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-06-03:
Til høsten skal jeg etter all sannsynlighet høste av et arbeid som oldefaren min gjorde da han plantet skog. Takket være at han hadde en langsiktig investeringsstrategi da og ikke forbrukte den kapitalen, kan jeg høste verdier nå denne høsten. Etter det skal jeg grøfte arealet, for at mine oldebarn – hvis jeg får oldebarn – kanskje skal kunne høste det igjen. Det er langsiktighet i praksis. Det vi diskuterer her, er jo den felles nasjonale arven. Vi var så heldige å få en nasjonal arv gjennom olje. Vi har gjort vedtak som har gjort at vi har klart å forvalte den på en god måte, og vi gjør nå den arven om til penger. Så er det da forhåpentligvis våre oldebarn og barnebarn som skal få glede av det fondet – og vi har også glede av de ressursene allerede. Så de valgene vi tar nå, er det våre etterkommere som får glede av, forhåpentligvis. Så er spørsmålet: Hvordan skal vi forvalte et sånt fond? Der er hele komiteen enig om at det skal være moderat risiko. Vi sprer det over aksjer, obligasjoner og eiendom, og vi har hele tiden diskusjoner om ulike investeringsobjekter. Om vi skal ha en aktiv forvaltning eller en passiv forvaltning, er en stor debatt. Hva er kostnadene ved en aktiv forvaltning kontra det å kjøre rene indeksplasseringer? Og akkurat som for meg, som tallene ser veldig positive ut for når jeg skal hogge til høsten, har det en sammenheng med kronekursen når oljefondet ser mye større ut. En av grunnene til at det ser mye større ut i år enn i fjor, er at kronekursen har gått ned. Så vi må ikke la oss lure for mye, for i RNB ser vi det motsatte, at vi får høyere regninger fordi kronekursen har gått ned. Så det ser mer positivt ut enn det faktisk er. Ifølge RNB vil oljefondet i 2016 ha en verdi på 6 281 mrd. kr – et enormt, globalt fond. Det å sitte og ha det ansvaret som vi har, medfører også et veldig stort etisk ansvar. Derfor er jeg og Senterpartiet så glad for at det er et samlet storting som – etter tvil i ulike partier – har kommet fram til at man ønsker å videreføre Etikkrådet og det arbeidet som kom etter Graver-utvalget i 2004. I diskusjonen i 2004 var det også diskusjon om hvorvidt man skulle gi Etikkrådet egen beslutningskompetanse på å trekke investeringene ut. Der er det da ulike vurderinger her i salen. Vi i Senterpartiet har ment at vi burde styrke Etikkrådet ytterligere. Der er det fem medlemmer og åtte årsverk som skal passe på verdens største fond, som er under den styring som vi har. Vi fremmer forslag her i dag om at vi bør øke antall ansatte i Etikkrådet og gjennom det kunne få en enda større mulighet til å gå inn i ulike selskaper, og også be regjeringen om å utrede egen beslutningskompetanse, og at den ikke skal overføres til Norges Bank. Norges Bank har jo et mangfold av oppgaver, og vi har vært redde for at det etiske arbeidet da ikke vil være det som har høyest prioritet, fordi de har så mange andre hensyn å ta. Men Etikkrådets mandat er utelukkende å følge opp de etiske retningslinjene som vi har trukket. Det vil jo være strengt politisk bestemt, uansett om det ligger i Norges Bank eller Etikkrådet, og vi mener at det hadde vært det klokeste valget. I tillegg til at vi skal kunne overlate mye kapital til våre etterkommere, som de kan høste av, mener jeg at noe av det positive arbeidet som vi kan gjøre, er hvis vi kan si at den kapitalen har blitt forvaltet på en mest mulig etisk rett måte. Vår vurdering er at da burde Etikkrådet vært styrket ytterligere. Men heldigvis er det videreført, og så får vi ta nye diskusjoner i senere runder. Jeg tar opp de forslag som Senterpartiet har fremmet.