trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Arbeiderpartiet mener at det er svært viktig å iverksette tiltak slik at de som har det vanskeligst i dette samfunnet, kan få en bedre hverdag, at man kan komme tilbake i arbeid, og at man kan ha et godt boligtilbud. Det har vi konkretisert gjennom en egen handlingsplan for økonomisk og sosial trygghet, som er lagt fram for Stortinget. Denne handlingsplanen vil vi selvsagt følge opp. Så hvis representanten mener det går for sakte, må det være tillatt å minne om at representanten selv har vært sosialminister i 2½ år.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Jeg syns finansministeren i dette spørsmålet har uttalt seg klokt, nemlig at Folketrygdfondets styre ikke skal leve i et vakuum, og at det er viktig at vi har norskbasert finans- og bankvesen. Men det stiller oss overfor følgende dilemma: Nå har det kommet bud fra en finskdominert gigant som ønsker å kjøpe Storebrand – Storebrand er i spill. Hvordan skal vi da, hvis Folketrygdfondets styre ikke blokkerer dette, sørge for at dette blir en norskbasert løsning? I utgangspunktet hadde jeg gjerne sett at både DnB og Storebrand forble selvstendige, uavhengige enheter, men hvis nå situasjonen er den at Storebrand faktisk er i spill, er spørsmålet: Hvordan kan vi da fra DnBs og Stortingets side gjøre noe? DnB er som kjent eid av det norske folk gjennom storting og regjering. Er det fra finansministerens side aktuelt å gjøre ulike grep, eventuelt å oppkapitalisere DnB, for å sørge for at det blir en norsk løsning, hvis det nå skulle vise seg at det var en aktuell mulighet etter som dette langsomt skrider fram? Jeg kunne godt tenke meg å høre finansministerens synspunkter på det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til finansministeren. På radioen i morges la jeg merke til at statsministeren sa at han trodde at én grunn til Arbeiderpartiets store tilbakegang var fokuset på skatt. Det kan vel kanskje så være. Men det finnes jo biter av skattepolitikken der Arbeiderpartiet burde være mer offensivt enn det det er, og det gjelder skatt på sykdom. Høyre og Fremskrittspartiet, men dessverre også Arbeiderpartiet, har gjentatte ganger nå lagt fram forslag om økte egenandeler innenfor nesten alle sektorer av det norske samfunn. Statistisk sentralbyrå offentliggjorde her om dagen en ny undersøkelse som viser at kronisk syke mennesker betaler 24 000 kr i året i ulike former for skatt på sykdom. Denne skatten har, helt uavhengig av regjeringer, dessverre økt, men dette er jo en skatt som særlig høyresiden i norsk politikk ønsker. Nå har finansministeren startet en ny øvelse med å lekke fra statsbudsjettet allerede her i vårsesjonen, denne gangen om boligskatt. Da vil jeg gjerne utfordre ham: Vil han sørge for at det i statsbudsjettet til høsten blir redusert egenbetaling for kronisk syke mennesker?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
Ja, dette var noe av det største ikke-svaret jeg har hørt på lang tid. Det sa praktisk talt ingenting. Finansministeren startet i stad med en helt ny øvelse. Han sa at han ikke skulle ha økt boligskatt til høsten. Det var det i grunnen greit å få avklart. Min utfordring til finansministeren var følgende: Det finnes egenbetaling – altså skatt – på sykdom. Det finnes skatt på skole til og med – vi har også egenbetaling i skolen. Vi har egenbetaling i sektor etter sektor som det etter loven ikke skal være egenbetaling i, og vi har stadig stigende tak. Stadig større deler av kommunens inntekter kommer fra ulike former for egenbetaling. Her er det skatt på sykdom, ikke skatt på rikdom, som SV ønsker, og her burde SV og Arbeiderpartiet ha muligheten til å finne hverandre. Min utfordring er veldig klar: Dette har steget år for år, og hvis man ønsker noen offensive skattegrep, som statsministeren i dagens radiointervju kanskje etterlyste, vil vel dette være en mulighet for finansministeren til kanskje å komme litt mer på offensiven. Og SV ønsker å utfordre: Få ned egenbetalingen når det gjelder sykdom! Vil finansministeren være med på det?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-30:
Statsråden har helt rett i at et veldig bredt politisk flertall har gitt uttrykk for ønskeligheten av å beholde Storebrand under norsk eierskap. Det har vi alle svart når vi har fått slike spørsmål. Flere har også fått spørsmål om hva vi syns Folketrygdfondet burde gjøre. Det er jo lov til å la være å svare på slike spørsmål. Når statsråden har funnet grunn til å svare på spørsmål ved å understreke en forutsetning om at Folketrygdfondet har skjønt hva politikerne har sagt, kan det tolkes på én av to måter. Den ene er at man ellers ikke vil tro at hr. Lindholt og hans styre leser aviser og skjønner. Den andre mulige tolkning er at man vil forsterke et mulig politisk press overfor Folketrygdfondet. Finnes det andre alternativer, statsråd?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-30:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Temaet er boligbeskatning. Jeg har forstått det slik etter en interessant, avklarende debatt i Odelstinget at også regjeringspartiet nå mener at for mange betaler for mye boligskatt i Norge. Finansministeren holdt et innlegg i Odelstingets debatt forleden hvor han understreket at regjeringspartiet var villig til å gi 1,5 milliarder kr i lettelser til dem som betaler boligskatt i dag. Det kom riktignok frem etter hvert i debatten at det ikke gjaldt neste år – heller ikke inneværende år – men i 2005. Mitt spørsmål til finansministeren er: Hvorfor er det nødvendig å vente til 2005 med å gi lettelser til folk som i dag betaler boligskatt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-30:
Det innlegget er holdt før – det er holdt i Odelstinget, og det dreide seg ikke om det jeg spurte om. Jeg stilte et spørsmål på basis av hva Regjeringen mener det kan gis av lettelser i boligbeskatningen, og hvorfor det er nødvendig å vente i fire år for å gi en lettelse i boligbeskatningen. Jeg vet ikke om dette siste innlegget var en appell til Lagtinget. Saken ligger til avgjørelse der. Forutsetningsvis er det vel grunn til å tro at Lagtinget fatter samme avgjørelse som Odelstinget. Da må altså finansministeren og Regjeringen respektere at det ikke er fattet vedtak, fordi det ikke er flertall for et nytt takstsystem. Da må man forholde seg til det man har. Det ville man uansett måttet gjøre selv om det hadde blitt vedtatt et nytt takstsystem, fordi det ikke ville tre i kraft før i 2005. Så med andre ord, vi diskuterer nå på likt grunnlag dagens takstsystem. Og mitt spørsmål er: Hvorfor mener finansministeren at det ikke er grunn til lettelser i boligbeskatningen med utgangspunkt i budsjettet for 2002, når han i Stortinget appellerer til lettelser, til Regjeringens forslag om lettelser i 2005?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Jeg er meget forbauset over finansministeren, som nå sier at han ser på det norske samfunn slik at hvis politiske partier i storting og regjering kommer med ønsker, er det noe både private aksjonærer og selvstendige styrer skal legge avgjørende vekt på. Da er vel for så vidt ikke finansministeren forbauset over kommentarer i Financial Times og andre utenlandske aviser, som setter et slags spørsmålstegn ved det norske samfunn, hvor holdningen i næringslivet egentlig skal være at hvis en finansminister eller noen politiske partier sier noe, skal det tolkes som veldig viktig, istedenfor at man skal legge vekt på rene forretningsmessige vurderinger. Er dette virkelig et signal om det norske systemet som finansministeren er bekvem med, de kommentarene som nå kommer fra utlandet? Og når han understreker Folketrygdfondets og Bankinvesteringsfondets selvstendighet og uavhengighet: Er han ikke klar over at han lager enorme vanskeligheter for styremedlemmene i Folketrygdfondet og i Bankinvesteringsfondet gjennom klare synspunkter på hva han mener de bør gjøre? For å vise sin uavhengighet må de jo gjøre det motsatte.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
No er det ein gong slik at når vi ikkje får viljen vår igjennom, er vi ofte nøydde til å ta dei nest beste løysingane. I debatten førre dagen merka eg faktisk eit ganske djupt engasjement frå Arbeidarpartiet sine representantar, med bekymring for det folk måtte betala i bustadskatt. Vi har subsidiært valt å støtta eit forslag som tar vekk dei verste toppane. No høyrer eg av svar som statsråden gir, at han faktisk prøver å byråkratisera dette forslaget kraftig. Og då er mitt enkle spørsmål til statsråden – om han kan svara på eigne vegner eller på folket sine vegner: Dersom huseigarar føler at dei betalar utruleg mykje meir bustadskatt enn det dei ser naboane betalar for omtrent det same huset, som vi veit skjer, trur ikkje statsråden då at folk sjølve ville syta for å få ein takst på huset sitt, slik at dei kan få vurdert dette på nytt? Hadde ikkje til og med statsråden vilja gjort det viss han betalte dobbelt så mykje som naboen for eit ganske likt hus? Og – må ein nødvendigvis byråkratisera eit slikt forslag, slik statsråden gjer? Her trur eg faktisk folk sjølve ynskjer å rydda opp i sin eigen situasjon. Har ikkje statsråden den tilliten til folk at han trur dei òg vil gjera det for å betala mindre bustadskatt?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Men det var ikkje det eg spurde om!
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Ja, eg er klar over at det berre er eit tilleggsspørsmål, så eg håpar at statsråden vil svara på spørsmålet mitt denne gongen. Statsråden svarte at når det gjaldt opptreningsinstitusjonane, har eigendelane gått ned. Då har eg lyst til å minna statsråden om at ja, det var enkelte ting som gjekk ned ved årsskiftet, men når det gjeld revidert budsjett, har det altså gått opp igjen. Det er noko som vi må sjå på i samband med budsjetthandsaminga. Når eg høyrer på statsråden sitt svar til førre spørjar, og også på svaret til Magnhild Meltveit Kleppa, er eg klar over at det er ein annan fagstatsråd som har med eigendelar innafor helsevesenet å gjera, men eg er óg veldig klar over at dersom ein fagstatsråd skal nå gjennom, må han ha finansministeren med seg. Så mitt konkrete spørsmål er då: Ser ikkje finansministeren det positive ved at ein jobbar for eit eigendelstak 2, slik at ein faktisk kan få vekk dei verste utslaga av høge kostnader til eigendelar når det gjeld helse? Og kan då statsråden vera med og bakka opp helseministeren i forhold til at eit eigendelstak 2 bør utgreiast og setjast i verk, slik at vi faktisk kan hjelpa dei som treng det mest med omsyn til dei ulike eigendelane vi har?
Børge Brende (Høyre), 2001-05-30:
«Klippe, klippe» i et av våre folkeeventyr får en økt betydning etter at vi har hørt på finansministeren her i dag. Det som det har vært greit å få fastslått, er at finansministerens løfte om 1,5 milliarder kr i boligskattelettelser ikke er et løfte for denne stortingsvalgkampen, men et løfte for stortingsvalgkampen i 2004, fordi lettelsene skal komme i 2005. Poenget med Høyres forslag er at vi vil avvikle hele boligbeskatningen i neste stortingsperiode, slik at valgløftet fra finansministeren for 2005 vil være av liten interesse. Men finansministeren har vært ute og lovet når det gjelder boligskatt tidligere. I 1997 sa Arbeiderpartiet at de ikke skulle øke boligskatten, etter å ha blitt enig med Senterpartiet, fordi boligtakseringssystemet var så forferdelig urettferdig. Etter det har Arbeiderpartiet foreslått 45 pst. økning av boligskatten på et veldig urimelig takstgrunnlag, hvor boliger behandles ulikt. Kan finansministeren love at Arbeiderpartiet til høsten ikke vil fremme ytterligere boligskatteskjerpelser i budsjettet sitt?
Børge Brende (Høyre), 2001-05-30:
Men svaret, da?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-05-30:
Når finansministeren kritiserer Høyre for også å ha økt takstgrunnlaget i egen regjeringstid, må man ta høyde for at det var før Høyre vedtok å avvikle fordelsbeskatningen på bolig. Det spørsmålet som ble reist av representanten Brende, var: Hva vil Arbeiderpartiet gjøre til neste år? Er det slik at Arbeiderpartiet også for neste år vil øke boligskatten for vanlige folk, eller kan finansministeren nå gi klar beskjed om at man ikke vil øke boligskatten, men tvert imot sette den ned, slik også andre partier har lovet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-05-30:
Komiteens leder Tore Nordtun fremstod som nyfrelst vassdragsverner i et tidligere replikkordskifte, og representanten Bent Hegna fremstod som rene misjonæren i sitt hovedinnlegg. Det ble forsøkt vist til ulike sitater i forbindelse med statsministerens nyttårstale, hvor bl.a. undertegnede hadde uttalt at det var en klok beslutning. Jeg mener at det var en klok beslutning – valgkamp eller ikke valgkamp. Jeg er derimot langt mer i tvil om representanten Bent Hegna og komiteens leder Tore Nordtun mener at det var en klok beslutning. Det er ingen hemmelighet at de to refererte representantene internt i Arbeiderpartiet fremstår som de mest utbyggingsvillige representantene når det gjelder utbygging av vassdrag. Jeg synes kanskje at representanten Hegna skulle være ærlig nok til å innrømme at Høyres engasjement i denne saken, og ikke minst Høyres vedtak om å innta en mer restriktiv holdning til vassdragsutbygging, også har bidratt til at Arbeiderpartiet har inntatt en mer restriktiv holdning. Det innrømmer i hvert fall miljøopposisjonen i Arbeiderpartiet, som ikke legger skjul på at de har brukt Høyres restriktive holdning til også å tvinge de mest utbyggingskåte – unnskyld, president – representantene i Arbeiderpartiet til å innta en mer restriktiv holdning. Til slutt: Arbeiderpartiet har i en komitemerknad sagt at man «viser til at det i tillegg er flere aktuelle prosjekter innenfor Samlet Plan og nye prosjekter som gjennom omleggingen av Samlet Plan vil kunne videreutvikles og realiseres». Hvilke vassdrag er det Arbeiderpartiet her har i tankene? Hvilke vassdrag er det Arbeiderpartiet mener kan bygges ut med den nye listen som er lagt, og innenfor Samlet Plan?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-05-30:
Jeg kan forsikre representanten Gunnar Kvassheim om at grunnen til at to Høyre-representanter tar ordet etter hverandre, er ikke at disse to representantene har ulik oppfatning. Tvert imot, vi har samme oppfatning. Men det er grunn til å merke seg det voldsomme engasjementet som Kvassheim rettet mot Høyre. Det er forunderlig, særlig når representanten la så stor vekt på at dette er en historisk dag. Det er en historisk dag fordi Stortinget trekker tilbake konsesjoner som er gitt, og lar være å bygge ut vassdrag som var ment å skulle bygges ut. Slik sett kan man heller ikke se på Høyres holdning til Melfjord som et tilbakefall, heller ikke i forhold til Høyres landsmøtevedtak. Dette dreier seg ikke om en ny beslutning om å bygge ut et vassdrag. Det dreier seg om et vassdrag som tidligere er besluttet utbygd, og som Høyre nå mener kan bygges ut, forutsatt at de supplerende konsekvensutredningene viser at det lar seg gjøre innenfor de krav som skal settes. Man får litt inntrykk av at når representanten Kvassheim taler, er det slik at når noen er blitt grønne, skal andre bli enda grønnere. Slik sett spiller Venstre en viktig rolle. Jeg har lyst til å gi honnør til Venstre for den høye miljøprofilen partiet har hatt, og da burde man heller være glad for at andre partier har funnet et fornuftig krysningspunkt med enkelte av sentrumspartiene. Men så til spørsmålet. Det er et sterkt engasjement fra Venstre for å bringe frem nye energikilder. Da er det litt forunderlig at Venstre, sammen med Arbeiderpartiet, har skåret ned på bl.a. midlene til energiforskning. Kan vi forvente at Venstre i kommende budsjettperioder vil gå sammen med Høyre om å trappe opp bevilgningene til forskning, slik at vi kan få brakt frem ny energi og nye energikilder og også få økt energieffektiviteten? Det er et av de nye, viktige spørsmålene som kommer når Stortinget har fattet de beslutningene vi gjør i dag.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-05-30:
La meg først benytte anledningen til å takke for orienteringen, som jeg finner tilfredsstillende. Det har vært et godt samarbeid mellom komiteen og statsråden i denne saken, og det er viktig i den salgsprosessen som vi nå skal gå inn i. Jeg er også glad for at statsråden bekrefter at departementet nå følger opp Stortingets ønske om en fase 2 for gasstransport, en iverksettelse av GasLed. I sin orientering sier statsråden at det ikke har vært uenighet mellom Finansdepartementet og Olje- og energidepartementet – det ble senere rettet til at det ikke har vært nevneverdig uenighet. Nå er det ikke noe poeng i å gjøre et stort nummer av en diskusjon mellom to departement, for det er naturlig. Og som statsråden også understreket: Det er behov for å klargjøre og kvalitetssikre departementets tall. Det som er uheldig, er at det fremstilles slik at det ene departementet forsøker å jekke opp prisen, og det var slik det ble fremstilt gjennom media. Vi har jo også håndteringen av børsnoteringen av Telenor i friskt minne, og det er ingen som ønsker noen gjentakelse av det. Statsråden sa at et marginalt prisutslag vil kunne bety milliardbeløp. Vi vet at håndteringen av denne saken vil kunne gi prisutslag, og dermed også kunne medføre milliardbeløp i eventuelle tap. Jeg vil derfor benytte anledningen til å understreke viktigheten av at departementene nå håndterer saken på en overbevisende måte. På det nåværende tidspunkt kan man ikke gjøre noe med at staten skal være en så dominerende eier i Statoil, men det er klart at de signalene vi nå gir om hvordan staten vil håndtere eierskapet i et fremtidig Statoil, vil kunne påvirke prisen. Så jeg vil bare be statsråden bekrefte at det er god dialog mellom de ulike departementene, og at vi unngår uenighet og offentlig diskusjon mellom departementene nå frem mot børsnotering.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Det var full semje i denne salen for to dagar sidan om at dagens takseringssystem for bustader er for dårleg, men det var ikkje mogleg å samla fleirtal for ein ny modell. No ser det ut for at det vil verta fleirtal for ein sikringsventil som fjernar dei verste taggane og dei verste utslaga av dagens takseringssystem. Me registrerer med ei viss undring at denne sikringsventilen prøver Arbeidarpartiet å framstilla som så veldig byråkratisk at han er umogleg. Men det er merkeleg. Når eit fleirtal meiner at dette er ei forbetring som kan ta vekk dei verste utslaga av dagens modell, vert mitt spørsmål: Er det slik at Arbeidarpartiet ikkje ønskjer andre modellar enn sin eigen modell, at ein ikkje vil vera med på noko som kan forbetra dagens modell, men heller vil behalda den dårlege som me har i dag, når ein ikkje får gjennomslag for sin eigen modell?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-05-30:
Jeg forstår at det tar tid å slikke sår etter det som skjedde i Odelstinget for få dager siden, men nå må vi snart legge det bak oss og forholde oss til den realiteten at det ikke er flertall for et nytt takstsystem. Vi står igjen med et gammelt og dårlig takstsystem uansett. Så foreligger det en tilbakefallsposisjon for å rette på de verste ulikhetene. Det er et forslag som er fremmet av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre som vi nå har hørt får tilslutning fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, og dermed vil få flertall. Med de sterke ord som finansministeren har brukt her, betyr det at han vil få problemer med å leve med et slikt forslag hvis det blir vedtatt? Hva vil han så gjøre hvis det om få dager blir fattet et slikt vedtak?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-05-30:
I likhet med mange andre synes også jeg det er ille at vi ikke har klart å komme fram til enighet om et takseringssystem. I 1997 var Arbeiderpartiet og Senterpartiet enige om et felles opplegg som bygde på helt andre prinsipper enn det som Regjeringen har lagt fram i dag. Det jeg synes finansministeren skal få en sjanse til å forklare i dag, er følgende: Dersom det er slik at det systemet som Regjeringen nå har foreslått, i motsetning til det man var enig med Senterpartiet om i 1997, er så enkelt som Regjeringen vil ha det til, og at opplysningene om boligareal finnes for de aller fleste boliger – jeg synes ikke finansministeren har svart godt nok på de spørsmål som har vært stilt her tidligere – hvorfor i alle dager er det da nødvendig å la det gå ytterligere fire-fem år for å skaffe fram opplysninger og få igangsatt et system hvor disse opplysningene, ifølge Regjeringens egen proposisjon, i overveiende grad allerede finnes?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til miljøvernministeren. Først fikk vi for et års tid siden en runde hvor Regjeringen gikk inn for forurensende gasskraftverk. Deretter skapte statsministeren en viss uklarhet om Norge etter Bush’ nei var villig til å følge opp klimaavtalen uavhengig av hva USA gjør. For det tredje har vi nå fått varslet en klimamelding i mai som enda ikke er kommet. For det fjerde er det usikkerhet om hvilke tiltak som Regjeringen kommer til å foreslå, i og med at vi ikke aner hva som ligger i klimameldingen, og når den kommer. Det er altså stor usikkerhet om Regjeringen virkelig tar klimaproblemene på alvor. Regjeringen har henvist hele debatten om klimatiltak til meldingen. Når Regjeringen har varslet i Stortinget at den kommer i mai og heller ikke har varslet Stortinget om at klimameldingen blir utsatt, må klimameldingen komme i morgen. Mitt spørsmål til miljøvernministeren er derfor: Kan hun i dag si at klimameldingen kommer i morgen, og hva vil da være Regjeringens linje i forhold til å følge opp våre egne forpliktelser?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
For at Stortinget skal kunne ha en debatt, må vi ha en motpart. Så lenge Regjeringen alltid henviser debatt om klimatiltakene til denne kvotemeldingen, er det vanskelig å ha en debatt. Derfor er det viktig at den meldingen kommer. Jeg må også si at det er i strid med Stortingets regelverk dersom ikke Regjeringen har varslet Stortinget at den blir utsatt. Vi har ikke fått noen melding i komiteen formelt om at klima- og kvotemeldingen blir utsatt. Det står at den skal komme i mai. Jeg noterer meg at den ikke kommer i morgen. Da må melding sendes til Stortinget umiddelbart. For det andre: Hvilke tiltak vil Regjeringen komme med? Det kan synes som om det er uenighet i Regjeringen, eller at man heller ikke helt tør å fremme denne meldingen, siden man har utsatt denne i såpass lang tid. Mitt spørsmål er da, med henvisning også til EUs øverste miljøorgan EEAs sterke kritikk av Norge i går, hvor man opererer med Norge som blant Europas klimaverstinger: Hvilke tiltak vil Regjeringen komme med? Kan man for det første si i meldingen at man ratifiserer avtalen, og for det andre at man oppfyller forpliktelsene uavhengig av hva USA gjør?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Vi setter pris på gode ord også fra SV når det gjelder Kristelig Folkeparti og de andre sentrumspartienes miljøprofil. Så til spørsmålet som knytter seg til signaleffekten av de vedtak vi i dag gjør. Jeg tror signaleffekten allerede har gått ut av både statsministerens nyttårstale og partienes holdning, til tross for to divergerende oppfatninger i salen i dag i tilknytning til Melfjord-utbyggingen. Signalet som har gått ut, blir nok av de fleste utbyggere oppfattet dit hen at det kommer til å være mye større varsomhet i Stortinget når det gjelder nye, store utbygginger, og at vektleggingen har forskjøvet seg i forhold til sterkere miljøorientering. Når det gjelder SVs merknad, som mer eller mindre er en direkte oppfordring til utbyggere om å gjøre noe med sine prosjekter, har ikke Stortinget her i salen noen tradisjon for i noen retning å komme med oppfordringer til utbyggere. Jeg synes ikke det er spesielt seriøst – for å si det rett ut. Utbyggerne får foreta sine vurderinger, men våre signaler ligger i den politikk vi legger i denne salen, og den politikk som nå anføres i innstillingen. Der tror jeg signalene er temmelig klare. Når det gjelder konsekvensene for andre utbygginger, er det klart etter min og Kristelig Folkepartis oppfatning at vektlegging av miljø vil tilsi at man både ser på omfang og miljøinnretning av fremtidige utbygginger. Det er heller ikke alle utbygginger som vil få vår støtte, selv om man også tar hensyn til begge deler. Det må vi se på fra sak til sak. Dermed vil jeg ikke gå inn i hvilke enkeltsaker det måtte dreie seg om. Når det gjelder erstatning til Statkraft, har man, så vidt vi forstår, og slik komiteen har skrevet i innstillingen, lagt til grunn at kommunene vil kunne beholde de midlene som er en del av avtalen med Statkraft, og som knytter seg til næringsfond. Utover det er vel dette en sak mellom Statkraft og kommunene, og vi fra vår side synes iallfall ikke det er riktig av Stortinget å gå inn og instruere ytterligere. Men den merknaden som ligger til grunn her, er klar nok, og den burde gi tilstrekkelig grunnlag for sikkerhet for kommunene.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Det er tydelig at vi går mot sommer – i forhold til ordbruken her! Jeg har ikke full oversikt. Det må jeg medgi. Jeg kunne sikkert hatt kopier av de ulike uttalelsene som har vært på landsmøtene og landsstyremøtene i Arbeiderpartiet opp gjennom årene. Men hvis jeg ikke tar helt feil, er det ikke mer enn et par – tre år siden Arbeiderpartiet hadde som klart premiss at gasskraften skulle eksporteres. Det er ikke åtte år siden, og så mye dramatisk har ikke skjedd på kraftmarkedet at det skulle tilsi en snuoperasjon i argumentasjonen. Det som har skjedd, er at man har snudd ut fra bekvemmelighetshensyn, og man finner at det nå er mulig – sammen med Høyre. Høyre har hele tiden argumentert veldig klart for at gasskraften skulle gå til norsk kraftforsyning. Arbeiderpartiet argumenterte helt annerledes. Jeg er nokså sikker på at jeg kunne hatt mange saftige sitater å komme med hvis jeg hadde lett godt på forhånd. Det har jeg ikke gjort. Det står ikke til troende å si at dette er noe som skyldes omlegging og forandring i kraftmarkedet og utviklingen av kraftmarkedet og kraftpris. Det er det ikke. Det er Arbeiderpartiets politikk som har endret seg – ut fra veldig interessante forutsetninger. Så har representanten Hegna – interessant nok – ifølge et tidligere replikkordskifte liten tro på at vindkraft, vannbåren varme og andre nye og fornybare energikilder skal kunne utgjøre noe i forhold til kraftbalansen. Han argumenterte omtrent som Fremskrittspartiet i sitt replikkordskifte. Det er jo ikke noe nytt. Men det gjorde han. Det vi vet, er jo faktisk at dette utgjør mer i TWh enn de gasskraftverkene som er planlagt hvis vi utnytter potensialet slik vi har lagt opp til, og utnytter det fullt ut. Det gjelder både vannbåren varme, det gjelder vindkraft og det gjelder bio- og andre energikilder. Vi kan altså få ut mer enn de 6 TWh gasskraften skulle utgjøre. Det gjør faktisk ganske mye i forhold til kraftbalansen, det! Det gjør også at det faktisk er en konsistens i den argumentasjonen vi har. Når det gjelder det nordeuropeiske energimarkedet, vil jeg faktisk si at vi vektlegger det mer enn arbeiderpartiregjeringen gjør i sin stortingsmelding.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Etter Kristelig Folkepartis mening er både det norske, nordiske og internasjonale markedet relevant i forhold til kraftbalansen. I spørsmålet om Statkraft skulle få ytterligere midler vektla vi en slik balansert tilnærming. Dette er også reflektert i merknadene våre i denne saken. Det som er mer overraskende, er Regjeringens og Arbeiderpartiets linje i disse to sakene. I forbindelse med behandling av Statkraft-saken, St.prp. nr. 51, avviste faktisk statsråden i et replikkordskifte med meg at det norske markedet var relevant. Nei, nå var det bare det europeiske, frie markedet som gjaldt, og om kort tid ville det være fullt ut fungerende. Det var budskapet. Det var ingen grunn til å fokusere på det norske markedet eller konkurransesituasjonen på det norske markedet, og det var ikke måte på beroligelser fra statsrådens side i den sammenheng. Nå, bare kort tid etter, er argumentasjonen snudd trill rundt. I St.meld. nr. 37 rettes søkelyset nesten bare mot det norske kraftmarkedet. Det snakkes om rasjonering og nasjonal kraftbalanse. Det snakkes om kraftunderskudd, nå i statsrådens innlegg, og behovet for ny produksjonskapasitet i Norge. Nå følger også statsråden opp nærmest med en tordentale om situasjonen på det norske kraftmarkedet. Så selv om noen sikkert kan ha følelsen av at vi i Kristelig Folkeparti setter pris på mørkemenn, ser jeg ingen grunn til at man skal legge seg på en slik mørkemannsstrategi, som jeg synes statsråden gjør i denne saken. Det som er spørsmålet, er: Hva er Regjeringens linje? Dette er helt og totalt motstridende. Hva er Regjeringens linje? Er det slik at det er det norske kraftmarkedet som gjelder, eller er vi i et internasjonalt marked? Er det St.prp. nr. 51 som gjelder, eller er det St.meld. nr. 37? Jeg vil gjerne ha statsrådens svar på det og vil gjerne ha et klart og entydig svar på hva som er grunnlaget for Regjeringens politikk, og hva som faktisk er Regjeringens politikk. Man kan ikke leve med to politiske linjer, man er nødt til å holde seg til en.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Jeg kan ikke se at det er noe grunnlag for å dra i tvil Regjeringens oppfølging av våre forpliktelser i Kyotoprotokollen og vårt engasjement internasjonalt når det gjelder det virkelig tøffe arbeidet nå for å få lagt den protokollen til grunn for det videre klimasamarbeidet internasjonalt. Jeg kan også forsikre representanten Frafjord Johnson om at vi arbeider med sikte på å legge fram klimameldingen, slik vi har lovet, i løpet av våren/sommeren, og vi vil gjøre det rundt sankthans. Når det gjelder Stortingets befatning med dette, minner jeg også om at Regjeringen har lagt fram to andre stortingsmeldinger på miljøområdet, om friluftspolitikken og biologisk mangfold. De ble lagt fram 27. april, og de har heller ikke Stortinget fått anledning til å behandle på grunn av det sterke arbeidspresset som er her. Jeg kan derfor ikke se at det gjør noen forskjell for Stortinget om klimameldingen blir lagt fram på et tidspunkt omkring sankthans, men det er altså Regjeringens hensikt.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Regjeringens arbeid med klimaspørsmålene vil ta utgangspunkt i at Norge skal følge opp de forpliktelsene vi har tatt på oss gjennom Kyotoprotokollen. Tiltak på kort og lang sikt knyttet til dette målet, vil vi legge fram i meldingen. De vil dreie seg om tiltak i de ulike sektorene. De vil dreie seg om f.eks. styrking av teknologi og om arbeidet med omlegging av energipolitikken. Vi vil selvfølgelig også følge opp det internasjonale arbeidet når det gjelder klima, og virkemidlene som er foreskrevet under Kyotoprotokollen.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Jeg er helt overbevist om at klimaspørsmål blir et viktig tema i valgkampen. Det skulle bare mangle. Når det gjelder Stortingets håndtering av disse spørsmålene, kan jeg ikke se at Regjeringens arbeid med klimameldingen endrer på dette. Det ville uansett ikke vært en behandling av den meldingen i dette stortinget. Klimapolitikken må ta utgangspunkt i tiltak i ulike sektorer, som transportsektoren, oljesektoren og energisektoren. Og den må dreie seg om et samarbeid med andre land, slik at tiltakene i Norge faktisk får betydning for å begrense klimautslippene, og ikke ensidig ødelegger for norsk industri her hjemme. Det er et opplegg i tråd med dette Regjeringen arbeider med.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Som jeg sa, vil Regjeringen legge fram klimameldingen i løpet av sommeren, slik vi tidligere har varslet. Noen datofesting av dette kommer jeg ikke til å gjøre her i dag. Vi vil legge dette fram, og vi ser på klimaspørsmålet som et av de absolutt viktigste. Jeg er helt overbevist om at dette vil bli tema i valgkampen, og at vi skal få nødvendige diskusjoner om alle de konkrete tiltakene som er nødvendige for at Norge skal følge opp sine forpliktelser i henhold til Kyotoprotokollen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-30:
Regjeringens håndtering av klimapolitikken er nølende og defensiv. For det første skaper den uklarhet om hvor mye av de forpliktelsene man påtar seg i Kyoto-avtalen, som skal tas i nasjonale tiltak. Så sier statsministeren at målene vil bli utvannet som et resultat av det president Bush har sagt. Og nå kommer altså ikke klimameldingen, som bebudet, i mai. Nå er det på tide at Regjeringen kommer ut av bushen i klimapolitikken og bidrar til at dette blir et sentralt tema i valgkampen. Når dette blir utsatt igjen, antar jeg det er fordi kostnadene ved å innfri Kyoto-avtalen framstår som betydelige. Har arbeidet med klimameldingen vist at de økte kostnadene for transportsektoren og annen industri dersom en får forurensende gasskraftverk, er så store at det framstår også for Regjeringen som et dårlig grep i forhold til de utfordringene vi står overfor?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-30:
Det er rett som Tore Nordtun sier, at det i forbindelse med energimeldingen var enighet på viktige punkter. Den daværende sentrumsregjeringen fikk tilslutning av Arbeiderpartiet for økt satsing på alternative energikilder og enøk. Det var et historisk løft. Det som er beklagelig, er at det senere ikke er blitt fulgt opp i budsjettene av arbeiderpartiregjeringen. Men det er også rett at det er ulike synspunkter på viktige områder. Det avtegner seg i gasskraftsaken – uten at jeg skal gå nærmere inn på den – og det avtegner seg i den innstillingen som i dag foreligger, hvor det er forslag som vi er med på, men som Arbeiderpartiet ikke støtter, bl.a. med fokusering på styringsteknologi som kan bidra til at den enkelte husstand får en mer effektiv energibruk og en lavere strømregning. Og det er nettopp dette som er mitt hovedankepunkt mot Arbeiderpartiet. I en situasjon hvor det er behov for handling, går en monomant inn for å tegne et krisebilde og peke på gasskraftverk, i stedet for å peke på de alternativene som vi for så vidt har vært enige om – alternativ som i sum kan gi en betydelig forbedring både når det gjelder effektsituasjonen og kraftbruk, og som samtidig kan bidra til at den enkelte huseier får redusert strømregning og en mer effektiv bruk av ressursene. Så jeg mener definitivt at det er grunnlag for den kritikken som jeg rettet mot Arbeiderpartiet. Og jeg reagerer også på olje- og energiministerens håndtering i vinter, hvor jeg synes han i perioder opptrådte som den reneste mørkemann. Istedenfor å skape en dugnad rettet inn mot de rene, framtidsrettede miljøløsningene, prøvde han å rydde terrenget slik at det skulle bli aksept for det gasskraftgrepet som Regjeringen har tatt.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-30:
Med så ulike synspunkter som det er i Høyre på dette spørsmålet, var det gjerne ikke unaturlig at to fra samme parti etterfulgte hverandre. Når det gjaldt bruken av vinglebegrepet, var jeg selvfølgelig klar over at jeg da ville få den responsen at det er et begrep som er knyttet til Venstre. Nå er det i alle fall slik at vi i energipolitikken har stått for stø kurs og en konsekvent linje i ti-tjue år. Det er rett at Høyre har hatt en nyorientering. Det synes jeg er positivt. Og jeg tror at den generasjonen som Bent Høie representerer, har gjort et viktig arbeid i sitt parti. Men så har han altså hatt et tilbakefall, som jeg tror mange som tilhører den samme generasjonen, er undrende til og beklager. Det var det jeg konstaterte i mitt innlegg. Jeg har tidligere takket Høyre for medvirkning og drahjelp, så det var det ikke nødvendig å bruke tid på i dag. Derfor forholdt jeg meg til den nye utviklingen, nemlig at en i siste time av en eller annen grunn valgte å gå inn for utbygging i Melfjord. Så blir det sagt at sentrumsregjeringen hadde denne saken liggende uten å håndtere den på en tilfredsstillende måte. Det er ikke rett. Sentrumsregjeringen arbeidet med å finne en løsning som kunne gi det resultatet som vi i dag har. Og jeg vet at sentrumsregjeringens strategi var å invitere Stortinget til en dialog om hvordan en kunne finne en slik utvei. Det var nøyaktig den samme strategien opposisjonen valgte i forhold til arbeiderpartiregjeringen. Forandringen var at få uker etter regjeringsskiftet gikk olje- og energiministeren rett på mål og sa ja til utbygging. Så sa han i Stortinget i replikkveksling med meg: Jeg hadde ingen andre alternativer. Det er stor forskjell på den håndteringen som sentrumsregjeringen hadde, og det gå-signal som Arbeiderpartiet gav, før de så slo kontra etter at de talte til 165 og fant ut at de var i mindretall i Stortinget.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-05-30:
Jeg la i mitt innlegg hovedvekt på at det var en historisk dag, fordi man har snudd resultatet i den aktuelle utbyggingssaken i Nordland, og fordi det endrer norsk politikk når det gjelder vannkraftutbygging. Det var hovedelement i mitt innlegg. Så brukte jeg to linjer på å stille meg undrende til Høyres holdning til Melfjord. Det regnes som et voldsomt angrep på Høyre. Det var to linjer med velberettiget, klar tale etter min vurdering. Høyre halter litt videre når det gjelder vannkraftutbygging. Vi så det i Øvre Otta-saken, hvor en del sentrale Høyre-folk ønsket å si nei til utbygging, og hvor resultatet ble en midt på treet-løsning, sammen med Arbeiderpartiet, altså for halv utbygging. Den vaklingen ser vi nå når det gjelder Melfjord. Så til spørsmålet. Det er rett at Høyre har fremmet forslag om økt innsats på forskning på alternative energikilder. Men det er også rett at sentrumspartiene la opp til et krafttak for å utvikle ren gasskraftteknologi. Vi var villig til å legge fram en pakke med mange hundre millioner kroner i virkemidler. Ja, det var endog partier som mente at i sum innebar de stimuleringstiltakene som sentrumspartiene gikk inn for, en milliardsatsing på rene gasskraftverk. Derfor gikk man imot de omfattende tiltak vi gikk inn for. Forskning og utvikling av teknologien i et samspill mellom myndigheter og industrien var et hovedelement i denne pakken for å utvikle ren og framtidsrettet gasskraftteknologi. Så svaret på spørsmålet er: Venstre ønsker å trappe opp forskningsinnsatsen generelt, og energi er et av de områdene vi vil satse på spesielt.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Det er ganske oppsiktsvekkende svar som statsråden gir til både representanten Frafjord Johnson og til Gunnar Kvassheim. Regjeringen varsler en sak til Stortinget innenfor en gitt tidsramme, men nå svarer statsråden at det kan ikke være så farlig om ikke denne fristen overholdes. Det er en merkelig måte å nærme seg Stortinget på. Slik som situasjonen er, ikke minst i forhold til det som Hilde Frafjord Johnson refererte til i Dagbladet i går, haster det med å komme i gang med nasjonale tiltak. Klimameldingen haster, slik at vi har en motpart å diskutere med. Mitt spørsmål til statsråden for å følge opp dette, er: Kan statsråden si noe mer konkret enn «rundt sankthanstider», og at det ikke betyr så mye for Stortinget når den kommer? Kan f.eks. statsråden garantere at Stortinget vil få denne meldingen før Stortinget går fra hverandre 15. juni?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
I forbindelse med innstillingen i dag har Arbeiderpartiet i fellesskap med Høyre skrevet en merknad hvor man lister opp en del gode tiltak for å løse kraftutfordringene våre. Man påpeker det som Stortinget har vært enig om, om 3 TWh vindkraft innen 2010, 4 TWh vannbåren varme innenfor samme tidsrom, man peker på overføringskapasiteten og omlegging av energiforbruket og produksjonen i tillegg til bruk av naturgass. Men så kommer det siste punktet i opplistingen, og det er følgende: at man vil legge til rette for bygging av gasskraft. Det som ligger i Stortingets vedtak for bygging av gasskraftverk, er jo at aktørene på dette markedet fritt skal kunne vurdere om og når man finner det hensiktsmessig og lønnsomt eventuelt å bygge disse kraftverkene. Nå viser Arbeiderpartiet en mer aktiv holdning til at man vil gå inn og legge forholdene til rette. Og da blir mitt spørsmål til representanten Bent Hegna: Innebærer f.eks. det at Arbeiderpartiet i forbindelse med budsjettet vil komme med konkrete forslag til en dramatisk økning av elektrisitetsprisene for å gjøre bygging av gasskraftverk mer lønnsomt og mer konkurransedyktig? Det er det ene spørsmålet. Det andre dreier seg om CO2-økninger knyttet opp til gasskraftverk. Nå ser vi at EEA i Dagbladet i går sier at vi allerede ligger 7 pst. over 1990-nivået når det gjelder utslipp. Dette betyr at vi faktisk er i ferd med å spise opp den målsettingen vi har med vannbåren varme og vindmøller for perioden fram til 2010, og så får vi da gasskraft på toppen. Har representanten Bent Hegna og Arbeiderpartiet i dette hus – uten å gjøre som Siri Bjerke hele tiden gjør, nemlig å vise til klimameldingen – noen selvstendig oppfatning av hvilke nasjonale tiltak som må iverksettes for at vi skal nå våre målsettinger i henhold til Kyoto-avtalen?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-30:
Finansministeren sitt svar gir grunn til undring. Han verkar faktisk nøgd med at han i det systemet som ein no har, klarer å skjerma dei som betaler mest. Men så viser altså Statistisk sentralbyrå si oversikt no nettopp det motsette. Her er altså ei gjennomsnittsutbetaling for storforbrukarane på 24 000 kr på eigne vegner. Finansministeren hadde moglegheita til å få til eit meir rettferdig system. Sentrumsregjeringa sette i gang ei utgreiing med eit tak 1 for oss – skal vi seia – vanlege brukarar på dette feltet, og eit tak 2 for kronikarar og funksjonshemma. Den utgreiinga har finansministeren lagt vekk etter protestar frå funksjonshemma sine organisasjonar og mange andre brukarorganisasjonar. Vil han ta den fram igjen og på den måten syta for rettferd i praksis?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-30:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Det gjeld eit oppslag som står i dag i Dagsavisen, der overskrifta er: «På papiret sulter vi ikke …». Det er Hilde Brandsberg, som er ufør, som fortel at ho har arva alle kleda sine, ho har ikkje vore på kino sidan 1986, ho et pasta og brød kvar dag. Ho er ei av fleire som er med i eit prosjekt som vart etablert i 1998 i Sagene-Torshov bydel i regi av den førre regjeringa. Ho som leiar prosjektet, seier: «Det er helt klart at ordningene i dag er for dårlige». No har Stortinget handsama langtidsprogrammet og dermed òg sagt noko om handlingsplanen for oppfølginga av utjamningsmeldinga. Vil finansministeren med bakgrunn i dette og liknande oppslag forsera oppfølginga og syta for å gjera noko no for dei som har det vanskelegast?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-05-30:
Dei meldingane som har kome frå Arbeidarpartiet så langt på dette området, er for det fyrste ei vidareføring av tre tiltak som var føreslått i utjamningsmeldinga, og som sentrumsregjeringa sette i gang før meldinga var handsama av Stortinget. Dei tre tiltaka har Arbeidarpartiet følgt opp i budsjettet for 2001. Så har Regjeringa i langtidsprogrammet laga ei oversikt over tiltak som er føreslått i utjamningsmeldinga, og som Stortinget gav si tilslutning til for eitt år tilbake og sa skulle gjennomførast i løpet av den neste fireårsperioden. Det held ikkje for dei som har det vanskelegast i vårt land, for dei som er i den same situasjonen som Hilde Brandsberg, som får utbetalt 2 300 kr pr. md. som ho skal leva av. Eg ber finansministeren vera meir konkret i høve til oppfølginga.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
I en tid hvor en auksjonerer bort skattelette, er det god grunn til å ta egenandeler på alvor, noe finansministeren ikke gjør med det svaret han gav til Øystein Djupedal. Også innenfor utdanningssektoren ser vi en sterk tendens til økte egenandeler. En undersøkelse Opinion har gjort, viser at fra 1997 til 2001 er det en fordobling av egenandelene, og de utgjør nå gjennomsnittlig ca. 500 kr pr. familie. Vi har også eksempler på at barn ikke har råd til å delta på de aktivitetene som er obligatoriske for skolen og for klassen. Mitt spørsmål til finansministeren blir da: Bekymrer dette ham? Er han bekymret for denne utviklingen? Og hvis han er bekymret, ser han behov for å gjøre noe med dette? Kan vi forvente at Regjeringen vil legge fram forslag som begrenser egenandelene? For det blir konsekvensene av skattelette, som nå er i ferd med å bli auksjonert bort, som sagt.
Terje Johansen (Venstre), 2001-05-30:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. I snart ett år har finansministeren hatt søknaden om omdanning av sparebanker til aksjeselskaper liggende til behandling. I ¾ år svarte han at han ventet på Sparebankforeningens uttalelse. Den har nå foreligget i to måneder. I Venstre har vi ikke hatt det minste problem med å ta standpunkt i denne saken ut fra prinsipielt og ideologisk grunnlag fordi vi vet at omdanning vil føre til at sparebanksystemet til slutt blir oppslukt av forretningsbankene. Vi vet at alt som kan kjøpes, vil bli kjøpt. Vi ser i Sverige at 100 sparebankfilialer nå vil bli nedlagt. Det finansministeren vet, er at dersom han sier nei, får han flertall ved hjelp av Venstre og de to andre sentrumspartiene. Mitt spørsmål er rett og slett: Hva er det finansministeren nøler etter?
Terje Johansen (Venstre), 2001-05-30:
Jeg er litt forundret over at finansministeren i det ene øyeblikket viser spontanitet overfor finansnæringen når spørsmålet om salg av Storebrand til utlandet kommer opp. Det er et felt hvor finansministeren ikke har noen lovlige virkemidler til sin disposisjon, men i saken om omdanning av sparebanker til aksjeselskap vet han at Stortinget vil avgjøre dette på lovformelig måte. Når vi med bakgrunn i alt vi kan se rundt oss, vet at det å omdanne sparebankene til aksjeselskaper er enda en spiker i distriktskisten, må jeg si at det forundrer meg at finansministeren fortsetter å skyve dette spørsmålet foran seg. For meg er hovedspørsmålet nå: Er det slik at finansministeren har tenkt å la Distrikts-Norge sveve i uvisshet om hva Arbeiderpartiet til slutt bestemmer seg for og avgjør saken med? Er det slik at dette skal avgjøres først etter valget?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. I Dagbladet i går kunne man lese at nordmenn er verdens største energisløsere. EUs øverste miljøorgan, EEA, tar ifølge avisen et kraftig oppgjør med norsk energipolitikk og man hevder at i Norge bruker man nesten dobbelt så mye strøm som våre naboland Sverige og Finland, der klimaet langt på vei tilsvarer vårt eget. I tillegg blir det hevdet at hver nordmann bruker fire ganger mer strøm enn gjennomsnittsborgeren i EU. Jeg vil derfor spørre statsråden: Er han enig i at nordmenn er Europas største strømsløsere, og hvilke eventuelle grep vil han ta dersom han mener kritikken fra EEA er berettiget?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Jeg takker statsråden for svaret. Energiforbruket i Norge er ikke større enn i våre naboland, og hvis vi i tillegg justerer for klimaforskjellene, er det heller ikke større enn gjennomsnittet i EU. Forskjellen mellom Norge og andre land er, som statsråden sa, at andelen strøm er mye større i Norge enn i de land vi normalt sammenligner oss med. Jeg vil derfor påstå, i likhet med det som statsråden for så vidt allerede har sagt, at Norge har et langt mer fornuftig energiforbruk enn andre land, siden den strømmen vi har, stort sett kommer fra forurensningsfrie kraftverk. Jeg vil derfor spørre statsråden om han vil tilbakevise de negative påstandene som har fremkommet fra EEA om at vi er de verste i klassen, i og med at vi har en langt bedre og mer miljøvennlig energiproduksjon enn det andre land har.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-05-30:
Når vi behandler kraftbalansen og vannkraften i Norge, må vi ikke glemme situasjonen for vår kraftkrevende industri. Ved budsjettbehandlingen i fjor høst foreslo Regjeringen å innføre elavgift overfor kraftkrevende industri, noe som i realiteten ville medført bortimot utryddelse av denne industrien, og titusener av arbeidsplasser ville gått tapt. Nå gikk det heldigvis ikke så galt, men nå har vi i tillegg fått på bordet en fremskrivning som går ut på at kraftkrevende industri skal redusere sitt forbruk fra 33 til 25 TWh. Reaksjonene både fra PIL og LO Industri har på bakgrunn av dette vært veldig skarpe. Og det er jo ikke særlig overraskende. Jeg vil derfor spørre statsråden: Er disse to eksemplene jeg her har nevnt, en del av en målsetting Regjeringen har for å nedlegge kraftkrevende industri i Norge? Og hvis det er riktig, hvorfor sier han det da ikke med rene ord, i stedet for å pakke det inn på den måten vi her har sett eksempler på?