Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-01:
Barnevern handler om noe av det aller viktigste som finnes, nemlig forholdet mellom barn og deres foreldre. Derfor er rettssikkerheten til barna og familiene helt avgjørende. Intensjonen med opprettelsen av fylkesnemndene var nettopp å styrke rettssikkerheten ved å etablere et avgjørelsesorgan som var uavhengig og frittstående. Det var også viktig å kombinere et lekmannsskjønn med juridisk og barnevernsfaglig innsikt. Jeg er glad for at flertallet i komiteen er enig i at fylkesnemndene er best skikket til å avgjøre disse helt spesielle barnevernssakene. Før fylkesnemndene ble opprettet, var det helse- og sosialstyret i en kommune, eller et underutvalg av helse- og sosialstyret, som avgjorde tvangssakene etter barnevernsloven på initiativ fra barnevernsadministrasjonen i kommunene. Denne ordningen ble sterkt kritisert, bl.a. som følge av at saksforberedelse og vedtakskompetanse var kombinert på en uheldig måte, og at barnevernstjenestens rolle som både hjelper og tvangsutøver var vanskelig. Fylkesnemndene har siden opprettelsen i 1993 opparbeidet seg bred erfaring og en særskilt kompetanse på barnevernsområdet. Fylkesnemndssystemet har vist seg godt egnet til å behandle disse spesielle sakene. Forskningsevalueringen Evaluering av rettsikkerheten ved behandling av barnevernssaker i fylkesnemnda, som ble gjennomført i 2000 og 2001, viser at rettsikkerheten er godt ivaretatt. 1. januar 2008 trådte det i kraft nye saksbehandlingsregler for fylkesnemndene som var spesielt tilpasset barnevernssakene. De nye reglene skal sikre en enhetlig og hensiktsmessig saksbehandling i tråd med regler for god saksbehandling i de ordinære domstolene. Moderniseringsprosessen som har pågått i domstolene, har dermed også fått innvirkning for fylkesnemndenes saksbehandling. En nemnd i en barnevernssak ledes av en fylkesnemndsleder med særskilt juridisk kompetanse. Med seg har fylkesnemndslederen normalt et medlem fra et fagkyndig utvalg og et medlem fra et lekmannsutvalg. Dersom det legges fram en sakkyndig utredning i en sak, skal selvfølgelig ikke den som har laget denne, sitte i nemnda. Jeg mener det er en styrke at det er fagpersoner inne både i utredningen av saken og som delaktige i vedtaket. I tillegg er alle sakkyndige utredninger gjennomgått av Barnesakkyndig kommisjon før disse kan benyttes i fylkesnemnda. Fylkesnemndas vedtak kan videre bringes inn for de ordinære domstolene, og det skjer i en del tilfeller. Nær sagt alle akuttsaker og klagesaker blir behandlet innen de korte fristene som loven setter, men samtidig vet vi at ventetiden i fylkesnemndene er for lang i mange saker. Sånn skal det ikke være. Det er derfor gjort en rekke ting for å gjøre noe med den utfordringen. Det er tilsatt nye fylkesnemndsledere, budsjettet til fylkesnemndene er styrket og ikke minst er fylkesnemndene nylig omorganisert. Jeg forventer at dette skal redusere saksbehandlingstiden. Riksrevisjonen kartla i 2008 og i 2009 årsakene til saksbehandlingstiden i fylkesnemndene. Riksrevisjonen pekte da både på manglende kapasitet og på svakheter i den administrative virksomheten, som vesentlige årsaker til dette. De utfordringene er nettopp det regjeringen har tatt tak i. I inneværende år er budsjettet styrket med 10 mill. kr for å tilsette nye fylkesnemndsledere, og etter omorganiseringen er det tidligere regionleddet avviklet. Direktøren har gitt de daglige lederne av hver nemnd et tydeligere og mer direkte ansvar, og det er også blitt lettere å få til samarbeid på tvers av nemndene. Jeg kan også opplyse om at vi ser en positiv utvikling, selv om det fortsatt er langt igjen til der vi vil være. Per 1. september var det totalt 722 ubehandlede saker i nemndene, mens dette tallet var redusert til 626 saker per 1. november. Vi ser de siste årene at antallet saker har vært høyere enn det vi har ventet oss, og det har bidratt til problemstillingene, men saksinngangen har per andre kvartal 2011 stabilisert seg på 2010-nivå. Jeg håper at de grepene vi nå har tatt, skal bringe oss nærmere en tilstand som vi kan være bekjent av. Til slutt vil jeg si at fylkesnemndene også i årene som kommer, bør spille en viktig rolle som forvaltningsorganer med ansvar for noen av de vanskeligste, men også viktigste, oppgavene i vårt velferdssystem. Det synes derfor i dag ikke å være gode grunner som tilsier en overføring til domstolen.