trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-04-09:
Det er veldig gjennomskinnbart at partiene SV og Senterpartiet gjennom både sine landsmøter og dagens debatt har funnet et slags markedssegment som viser at det kanskje er mye å hente på å gå til angrep på Norges suverent viktigste og mest omfattende handelsavtale, en avtale som siden oppstarten i 1994 har gitt en sammenhengende vekst i norsk handel, næringsliv, eksport og økonomisk utvikling. På den annen side er det kanskje ikke så viktig at et par partier som ikke er helt i nærheten av verken å få flertall eller avgjørende innflytelse over norsk handelspolitikk, mener det de mener. Men her er jeg ikke helt enig, nettopp fordi disse partiene har lyktes på særlig ett område, og det er at de bidrar til å passivisere europatilnærming til det tredje samarbeidspartiet. De bidrar til å passivisere Arbeiderpartiet. De bidrar ikke i tilstrekkelig grad til å reformere norsk europapolitikk. De bidrar til at informasjon om EU og EØS ikke utvikler seg i nødvendig retning, de bidrar til at nødvendig koordinering av norsk europapolitikk stopper opp, og de bidrar til norsk redusert europainnflytelse. Partiene SV og Senterpartiet driver en slags omvendt bevisføringspolitikk. De angriper de eksisterende institusjonene, herunder Schengen-avtalen. De sier ikke et eneneste ord om konsekvenser. De sier ikke ett ord om hva som er alternativer. De vil altså erstatte en suksessfull avtale med noe som de presenterer som skal bli enda bedre. Det er som regel sånn i denne verden at det som er for godt til å være sant, som regel heller ikke er sant. Et søkkrikt Norge vil altså med en ny avtale med Europa, som i dag står til knes i eurokrise og finanskrise, kunne oppnå fordeler som vi ikke har i dag. Hvorfor peker ikke SV og Senterpartiet på disse områdene? Hvorfor nevner de ikke et eneste eksempel på sektor eller område som vil bidra til at Norge kommer bedre ut? Et lite hverdagseksempel: Redaktør Thomas Nilsen i BarentsObserver, kanskje en av våre fremste Barents-eksperter, kommenterer i dag søndagens landsmøte i Senterpartiet, som vil melde Norge ut av Schengen. På møtet ble denne linjen støttet helt ut av Sør-Varangers ordfører Cecilie Hansen fra Senterpartiet. Thomas Nilsen sier: «– Hvis Norge melder seg ut av Schengen ville Sør-Varanger-samfunnet over natten gått fra å være et av de meste internasjonale og inkluderende kommunene i Norge til å bli en av de mest isolerte utpostene i Europa. Å gå inn for å melde Norge ut av Schengen er den minst gjennomtenkte uttalelsen fra en ordfører i Sør-Varanger gjennom tidene.»
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
Debatten har gått høyt den siste tiden om tigging i Norge. Jeg og andre vil hevde at deler av språkbruken fra enkelte av Fremskrittspartiets representanter har vært ganske ytterliggående, f.eks. i hvordan romfolket omtales. Tidligere har jo Fremskrittspartiet tatt til orde for å sende tiggere ut av landet. Mange av tiggerne, som er av utenlandsk opphav, som befinner seg i Norge i dag, er sigøynere. De vil da sendes til andre land der praksisen overfor romfolket ofte er verre – alt fra land som Frankrike i den ene enden til Ungarn, som har utmerket seg i negativ forstand den siste tiden. Det jeg lurer på, er om Fremskrittspartiet i det minste er villig til å bruke EØS-bidragene mer aktivt for å styrke romfolkets situasjon i Europa. Eller er dette en utfordring man bare skal skyve fra seg og late som ikke eksisterer?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
Representanten Eriksen Søreide snakker om kompromissets kunst som om det var noe negativt. Det reiser spørsmålet om hva slags samarbeidsformer Høyre ser for seg ved en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-regjering, men jeg skal la det ligge. Eriksen Søreide sa at europapolitikk er innenrikspolitikk. Det har hun helt rett i, og spesielt når EU-direktiver utfordrer viktige deler av den norske modellen – velferdsstaten vår, distriktspolitikken vår og sikkerhetsreglene våre på sokkelen – er det viktig innenrikspolitikk. Utenriksministeren og regjeringen har tidligere vært veldig tydelige på at når EU-direktiver kommer i konflikt med våre forpliktelser i ILO og arbeidstakerrettigheter, skal ILO stå øverst. Det er jo en ryddig og veldig enkel politisk avklaring å forholde seg til. Kan Høyre garantere at de vil motsette seg pålegg og direktiver fra EU som kommer i konflikt med norske forpliktelser i ILO?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
Nå heter det jo at hovmod står for fall, og jeg synes å huske at skråsikkerheten rundt regjeringsskiftet var like stor for fire år siden – så er det sagt. Jeg tror fortsatt de rød-grønne vinner. Regjeringssamarbeidet har ikke gjort meg til NATO-tilhenger, og det har ikke gjort Espen Barth Eide til EU-motstander. Det er sånn man samarbeider i regjeringspartier, og det håper jo Fremskrittspartiet å skulle få oppleve for første gang til høsten. Jeg skal gjøre mitt beste for å hindre det. Men jeg mener jo, og nå tror jeg ikke jeg fornærmer dem som er varme tilhengere av EØS-avtalen i denne salen heller, at EØS-avtalen ikke har en metafysisk verdi. Det er jo ikke sånn at EØS-avtalen er den eneste tenkelige måten å organisere vårt samkvem og vår samhandling med Europa på. Da mener jeg det er et ryddig standpunkt at vi i vårt program slår fast at vi både er motstandere av norsk EU-medlemskap og på sikt ønsker et alternativ til EØS-avtalen. Det er mye ryddigere enn f.eks. å følge linjen til Fremskrittspartiet, som dukker unna og ikke har lyst til å si til noen som helst her i landet hva de egentlig mener om norsk EU-medlemskap.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
Jeg har ikke tenkt å presentere en NOU i løpet av en 1 minutts replikk til representanten Kristiansen, men han må også være enig i at det finnes mange tenkelige måter å organisere vårt samkvem med Europa på. Det flertallet i den norske befolkningen som ser problemer med at Norge vedtar mye politikk som den norske befolkningen ikke ønsker, fordi mange partier, i motsetning til de rød-grønne, ikke tør å bruke reservasjonsretten selv når det er veldig viktig, er problemstillinger som Høyre bør tenke over. Høyre er interessante fordi de sier – slik som Eriksen Søreide sa i sitt innlegg – at de ønsker mer europadebatt, de ønsker en mer åpen, aktiv og ærlig diskusjon om vårt forhold til Europa. Men den debatten vi har, ville de ikke ha, for den sier de sprer usikkerhet. Det er en argumentasjon som blir ganske grunn all den tid Høyre selv har stortingsrepresentanter til stede i denne sal som har stemt imot EU-direktiver, f.eks. imot datalagringsdirektivet. Denne monolittiske oppfatningen av at det er EØS-avtalen eller ingenting, er et spill for galleriet som Høyre driver med, og det reduserer den norske befolkningen til å være dumme. Jeg tror den norske befolkningen vet langt bedre enn som så.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
I dagens Klassekampen uttalte utenriksministeren at høyresiden på mange måter står for en politikk som vil gjøre den til tilhenger i EU-politikken, altså at du henger etter og blir styrt. Det som er interessant med debatten i dag, er at Høyre går lenger enn det og overgår utenriksministerens noe polemiske karakteristikk. For i sitt innlegg sa representanten Peter Skovholt Gitmark at – og det er et begrep jeg har hørt blitt brukt tidligere – EØS-avtalen er Norges livline. Norsk ordbok definerer livline som en redningsline som er bundet om livet. Hvis det er tilnærmingen, forklarer det en del av Høyres innlegg i dagens debatt og Høyres syn i debatten om EØS-avtalen og EU-medlemskap. Skovholt Gitmark sa i forrige diskusjon vi hadde om dette tidligere i vinter, at regjeringen er styringsudyktig som følge av de ulike synene regjeringspartiene har på EU-medlemskap og på EØS-avtalen. Jeg vil vel si at det er motsatt. Verken innsatsen på differensiert arbeidsgiveravgift, hjemfallsretten, postdirektivet eller reglene for sikkerhet på norsk sokkel tyder på passivitet. Det tyder tvert imot på kamper som den rød-grønne regjeringen på grunn av sin aktive debatt om Europa har tatt, og som jeg tviler på at en høyrestyrt regjering ville tort å ta. Man tar ikke opp kampen med dem som holder livlinen din. Om man ser på EØS som en livline, en pustemaskin eller en form for intravenøs føde, så forklarer det hvorfor Høyre ikke vil svare på noen helt enkle spørsmål om hvilke kamper de er villige til å ta hvis de skal styre. Derfor har jeg fortsatt ikke, i løpet av denne debatten, hørt noen fra Høyre ta ordet og svare ja eller nei, på et veldig enkelt spørsmål, og det vil jeg veldig gjerne at de gjør: Vil Høyre, som den rød-grønne regjeringen, slå fast at våre ILO-forpliktelser skal veie tyngre enn pålegg fra EU? Det skal ikke være veldig vanskelig å svare på, tenker jeg. Jeg har fram til nå mistenkt at Høyre ikke vil svare på dette fordi de ikke synes det er så viktig som det vi rød-grønne gjør, å forsvare arbeidstakerrettigheter og forpliktelser i ILO. Men synet på EØS-avtalen som noe passivt, som en livline som vi skal være takknemlige for at holder oss i live, kan jo bidra til å forklare hvorfor Høyre er stille om hvilke politiske kamper de kommer til å bruke sitt aktive europaengasjement til, om de skulle komme til makten.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-04-09:
Jeg takker for et godt innlegg. Jeg tror vi alle er glade for den brede alliansen som er, den brede støtten og den enstemmige innstillingen som ligger her i dag. Jeg tenkte å utfordre utenriksministeren på det jeg også var inne på i mitt innlegg, nettopp hvilken lærdom vi har tatt av eksporten av materiell – som vi oppdaget – til Libya rett før Gaddafis fall, og hvilke konsekvenser dagens vedtak vil ha for eksport til andre arabiske diktaturer. Jeg vil utfordre utenriksministeren på hvordan han ser på effektene av de gode tingene som vi kan ta lærdom av, men også på nye redskaper – for å unngå at en gjentar eksport til diktaturer som kan bruke det til krigføring utad, men også til å undertrykke eget folk.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-09:
En utenlandsk kommentator skrev i en kommentar om Norge da man fikk konkursen på Kongsberg, at Norge må være paradiset i verden, siden sjøl en våpenfabrikk kan gå konkurs. Norge har lenge hatt tradisjon for våpenproduksjon, og det sies stadig vekk fra Utenriksdepartementet at vi har de strengeste reglene for omsetning. Det skulle bare mangle. Vi har råd til å ha det, og vi bør ha det. I dag består våpenproduksjon av så mange ulike komponenter og så mange ulike deltakere i en produksjonskjede – sånn som det er i produksjonen av veldig mange andre ting av høy teknisk karakter – at det er mange forskjellige aktører som deltar. Larsen fra Utenriksdepartementet sa på TV i dag at vi ikke har solgt tanks til Saudi-Arabia, og det er vel ikke så mange tanks som ruller ut fra norske våpenprodusenter. Vi produserer komponenter og deler, og vi deltar i produksjonskjeder. Men det betyr at det er enda mer krevende å kontrollere den våpeneksporten vi har, og det setter enda større krav til oss og til hvordan vi skal organisere det. Jeg er grunnleggende positiv til den nye sjekklista som Utenriksdepartementet har lagt fram. Men jeg utfordrer utenriksministeren til å svare på om den kommer til å føre til noen som helst reell endring. Det håper jeg utenriksministeren kan svare på. Vi driver i dag med eksport til en del land som vi i Venstre ikke mener det er riktig å eksportere til, som f.eks. Saudi-Arabia. Sjøl om vi bare eksporterer komponenter av ulik karakter, kan vi oppleve at de komponentene blir brukt mot egen befolkning. I det internasjonale samfunnet vi har i dag, kan vi da oppleve at vi må komme en sivilbefolkning til unnsetning i kampen mot et diktatur, og at våpen eller komponenter produsert i Norge, i en gitt situasjon kanskje rettes mot norske soldater. Det mener jeg er situasjoner vi ikke skal komme i. Derfor er det ekstremt viktig at vi følger de prinsippene som regjeringa har lagt fram, og at de også fører til endringer i forhold til dagens eksport, mener jeg. Så vil jeg reise en ny debatt: Norge som stat har også stort eierskap i en del firmaer som også driver med våpenproduksjon. Da lener regjeringa seg tilbake og sier at det er produksjonsreglene i de landene vi har eierskapet i, som gjelder. Da mener jeg at vi i hvert fall må drøfte hvor vi virkelig skal ha eierskap. Skal vi ha eierskap i bedrifter som driver med ting som vi ikke ville ha godtatt hvis det hadde vært innenfor de norske grensene? Vi har sterke regler for det innenfor oljefondet – regler som jeg også mener burde ha vært skjerpet og utviklet videre. Jeg mener det er viktig å sørge for at den moralen vi står for innenlands, også er den moralen vi står for utenlands, og at vi ikke lener oss tilbake og sier at utenlandske politikere får bestemme reglene for de selskapene der vi har store eierandeler. Ellers får vi bare selge oss ut – da er det ingen grunn til å sitte på de eierandelene.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg vil begynne med å si at det har vært en formidabel utvikling på dette området. Vi ser at enkelte av våre nisjemiljøer ligger helt i front. Det gjelder f.eks. utviklingen av missilteknologi, hvor vi produserer og eksporterer noe av det mest avanserte innenfor sin sjanger i dette markedet. Det har vært mulig bare fordi man har en industri som satser langsiktig, som satser på kompetanse, som satser på å forbli i front. Med norsk lønnsstruktur er det, når man har høy grad av automatisering og mange ingeniører, faktisk mulig å konkurrere både på pris og på kvalitet i dette markedet. Men da må vi ha klare rammer. Vi skal altså forene disse to viktige hensynene: Vi ønsker industrien alt godt, men vi ønsker det innenfor rammene av en veldig tydelig eksportkontrollpolitikk. Jeg opplever at også forsvarsindustrien er glad for å kunne si at deres suksess finner sted innenfor rammen av et trygt og godt norsk regelverk.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg vil først slå fast: Når det gjelder våpen, altså A-materiell, har det naturligvis ikke vært eksportert til land som f.eks. Libya før Gaddafis fall. Det vi så eksempler på, var eksport av materiell som var på B-materiellisten. Det kan f.eks. være snakk om kikkert- eller radioutstyr, den type spørsmål. Den ene viktige endringen som skjer nå, er at vi strammer til regelverket for B-materiell, slik at vi også der vil legge mer vekt på spørsmål som demokrati og menneskerettigheter, og knytte oss opp til det som heter EUs atferdskodeks – nettopp for å kunne ha et strammere grep om eksporten av den type varer til den type land. Det er en klar og tydelig ambisjon fra min side. Den har jeg i dag fått støtte til fra et samlet storting, slik jeg oppfatter komiteen. Så får vi ved neste korsvei sette oss ned og se på erfaringene med dette. Eksportkontroll blir jo til etter hvert som bedrifter søker om eksportlisens. Det er ved vår løpende praksis at vi kan se hvordan politikken endrer seg. Men nå har vi tydeliggjort regelverket og tydeliggjort en ambisjon, i tråd med det representanten Ropstad spurte om, og i tråd med innlegg i dag fra en rekke tidligere ungdomspartiledere.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Dette er et viktig og sentralt spørsmål, men min første innskytelse er å si: Der kan man se hvordan det går når man får en konservativ regjering, fordi da får man mange andre typer spørsmål knyttet til europadebatten. Det er ikke noen tvil om at skillelinjene i EUs egen debatt om Europa følger litt andre spor enn hos oss, og det er et ganske utbredt syn – blant en del av dem som formodentlig står Woldseths parti nær, også – at det blir for mye Europa, for mye integrasjon og for mye stat, og at det er et slags skjult sosialistisk prosjekt. Det mener ikke vi på venstresiden – i hvert fall ikke i mitt parti. Det som er viktig, er at jeg tror konsekvensene av talen til statsminister Cameron, er at det egentlig er blitt en enighet blant alle de andre medlemmene i EU om å forsøke å forsvare det etablerte, det såkalte «aquis». Man kan forhandle om ulike modeller herfra og opp, men man kan ikke ha ulike måter å trekke seg ut av deler av samarbeidet på. Da må i så fall Storbritannia ha en debatt om hele tilknytningen, som går enda dypere enn det jeg tror statsminister Cameron mente å antyde.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Det pågår et aktivt arbeid akkurat nå i Utenriksdepartementet og i regjeringen med å vurdere hvordan vi skal forholde oss til dette gjennom de alternative spor som åpner seg, enten det er en EFTA-kanal, en bilateral kanal eller en eller annen form for tilknytning til den avtalen EU eventuelt kommer fram til – om noen år, formodentlig – for dette kommer til å bli en lang og krevende prosess. Men jeg har lyst til å minne om – det er i hvert fall mitt ideologiske grunnsyn – at vi først og fremst bør få til en vellykket WTO-avtale. Grunnen til at det er mye snakk om bilaterale avtaler, er jo at det butter imot når det gjelder de multilaterale prosessene. Det må vi forholde oss til. Derfor er det all grunn til å si at vi ikke kan ha en dårligere handelsavtale med USA enn EU-landene har, men vi må ikke miste av syne at det viktigste av alt er å bygge opp om kollektive, multilaterale avtaler som alle, eller flest mulig, land er med i. Hvis denne diskusjonen om alle de nye bilaterale avtalene tar fullstendig overhånd, vil det utfordre dynamikken i selve WTO.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Hvis spørsmålet gjelder hvorvidt det er mulig at vi får en annen og bedre avtale, mener jeg sannsynligheten for det er svært liten. Det er fullt mulig å få en annen avtale, men den er neppe like god, sett med norske øyne. Det er viktig å minne om at EØS-avtalen ble forhandlet fram mellom sju EFTA-land og tolv EU-land. EU var også da større, men det var en helt annen symmetri. EFTA var den viktigste handelspartneren til EU, og vi forhandlet sammen med Sverige, Sveits, Østerrike og Finland, i tillegg til dem som nå er med. Hvis vi skulle reforhandle, blir det altså Norge, Island og Liechtenstein – tre viktige land i Europa – mot 27, snart 28 land, med til sammen 500 millioner innbyggere. At vi skulle kunne komme til f.eks. Bulgaria og si at de bør ta mer hensyn til de særegne norske problemene vi står overfor, anser jeg som såpass usannsynlig at jeg tror vi står oss godt på å bygge videre på den avtalen vi allerede har.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Siden jeg ønsker mine regjeringspartnere alt godt, må jeg si at den fantastiske interessen som landsmøtene har skapt – ikke minst i opposisjonen her – må de jo være veldig glad for. Det meste av debatten om en innstilling hvor det stort sett er bred enighet, er altså spørsmål fra opposisjonen om hva vi mener om Senterpartiets og SVs landsmøter, og det er jo fint for partier som ønsker å bli enda større enn de er i dag på meningsmålingene, å få den oppmerksomheten. Det unner jeg dem. Jeg vil mene at det har vært betydelige felles seiere i EØS-politikken. Vi har ført en mer aktiv europapolitikk. Vi har skapt og brukt et handlingsrom mye mer aktivt i flere saker – ofte med hell – enn hva som var tilfellet f.eks. under Bondevik II-regjeringen. Det mener jeg vi står sammen om. Ulike partier har ulik vektlegging av hva som er viktigst av de sakene, men det er en lang og god liste over at vi har ført en aktiv europapolitikk. Men vi har også blitt stadig mer integrert i Europa. Sejersted-utvalget slo meget klart fast at antallet avtaler med EU har økt betraktelig siden 2005. Det er jeg glad for.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg sa at vi har hatt en rekke felles seiere ved å føre en europapolitikk basert på det vi er enige om, nemlig at vi skal styre ut fra EØS-, Schengen-avtalen og øvrige avtaler med EU. Da har vi arbeidet oss fram til hvilke saker som er særlig viktige for oss, og det er det som oppsummeres i en melding som regjeringen står samlet bak.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg vil nevne noen få poenger på slutten av en god og viktig debatt, som på tross av iherdige forsøk på å skape uenighet, egentlig får fram at det er grunnleggende enighet om veldig mange sentrale spørsmål. For det første har jeg lyst til å si til representantene Astrup og Skovholt Gitmark når det gjelder deltakelse i Brussel: Jeg mener at vi skal bli enda flinkere til å delta på fagstatsrådsnivå i Brussel. Vi er nemlig nå på omtrent samme nivå som Bondevik II-regjeringen. Derfor er det rom for forbedring. Vi har satt i gang et arbeid for å bli enda bedre på å være til stede på antall møter, fordi det er viktig å påpeke, som det står i meldingen, at vi må være politisk til stede der beslutningene tas, både i Brussel og i de uformelle ministermøtene, som jo som kjent ikke normalt finner sted i Brussel, men i formannskapslandet. Så er det slik at vi har vært med i EØS i 19 gode år. I åtte – nesten halvparten av de 19 årene – har det vært rød-grønn regjering. Integrasjonen mellom Norge og EU har bare blitt forsterket i den perioden. Vi har altså ikke behov for å advare mot en slags annen politikk som kan komme ut av en ny Stoltenberg-regjering. Mitt poeng har vært å bekrefte det vi har oppnådd, og det vi er enige om som grunnlag for videre samarbeid i Stoltenberg II-regjeringen, etter at vi er gjenvalgt til høsten. Det ligger – basert på EØS-avtalen, Schengen og de andre avtalene. Det er ingen nyhet at ulike partier har ulike grunnsyn i forhold til det. Det har vi igjen fått bekreftet også gjelder i opposisjonen. Det er bra med noen av de avklaringene denne debatten har medført. Det at Fremskrittspartiet ønsker å arbeide for å få landbruk inn i EØS, er veldig interessant. Vi vet fortsatt ikke om de mener at vi skal avstå fra samtidig å ta fiskeri inn i EØS. Peter N. Myhre svarte med å vise til frihandel, men EØS er mye mer enn frihandel. EØS er nettopp en type integrasjon som går langt over det alminnelig varebytte dreier seg om. Så vi har egentlig ikke noe svar på det. Det vil være pussig frivillig å ta med det området hvor vi har defensive interesser, uten samtidig å ta med det området hvor vi har offensive interesser. Hvorfor sier man det i omtrent samme åndedrett som at man sier at man er mot EU. Det framstår som litt ulogisk. Så vet vi at det er uenighet mellom Høyre og Fremskrittspartiet om det. Det er også greit for velgerne å vite. Helt til slutt: Siste ord om ostetollen. Det er altså ikke slik at den bryter med artikkel 19. Artikkel 19 sier at innenfor de respektive partenes landbrukspolitikk skal man ha som intensjon å arbeide for en liberalisering. Det har vi gjort. Daværende landbruksminister Lars Peder Brekk var med på det arbeidet. Man kan ikke se artikkel 19 i forhold til enkeltbeslutninger. Jeg sier at det er beskjedent. Det er ikke beskjeden økning av tollen på de seks tollinjene, men det er seks av 1 100 tollinjer. Det er en beskjeden endring av norsk landbrukspolitikk, og det er basert på det samme grunnlaget som EU også har, nemlig importvern pluss subsidier. Det driver vi med, det driver de med. Det har vi lov til, og det står vi sammen om.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Arbeiderpartiet bruker ikke det ordet. Det er ikke lov å bruke det overfor andre partier, bare så det er sagt. Til spørsmålet fra representanten Myhre vil jeg si at det kanskje er Norges dårligst bevarte hemmelighet at det er uenighet mellom partiene på Stortinget om EU-spørsmål, også mellom regjeringspartiene. Det er ingen hemmelighet, det har jo alle visst hele tiden. Norge har blitt styrt på grunnlag av EØS-avtalen og de andre avtalene vi har med EU. Det har gått helt fint, så jeg tror ikke representanten Myhre skal være så veldig bekymret. Jeg kan love deg at Arbeiderpartiet står fast på EØS-avtalen, så jeg tror ikke han skal være så veldig bekymret.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Arbeiderpartiet lar seg ikke slå i bakken av noen. Regjeringssamarbeidet fungerer veldig godt, og vi har en offensiv europapolitikk. Jeg mener den stortingsmeldingen vi behandler i dag, nettopp er et godt eksempel på at Norge fører en aktiv europapolitikk, og det har vi intensjon om å fortsette med. At det er litt ulike meninger innad i regjeringen, er jo ingen hemmelighet, som jeg sa til representanten Myhre i stad, det er alle godt kjent med. Hvis representanten ønsker å stille spørsmål til søsterpartiene, må han gjerne gjøre det, men jeg tror de vil bekrefte at det er et godt samarbeid i regjeringen. Vi ønsker å ha en aktiv europapolitikk, og vi fører en aktiv europapolitikk.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet kan nok være enige om mye når det gjelder Norges tilknytningsform til Europa, ikke minst når det gjelder EØS-avtalen. Men det er jo pussig nok to partier Arbeiderpartiet har valgt å alliere seg med i regjeringsposisjon, som egentlig representerer den store opposisjonen – selv om den er ganske liten – når det gjelder EØS. Det jeg sikter til, er at Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti nylig på sine landsmøter har vedtatt at partiene skal gå inn for å si opp EØS-avtalen og forhandle med EU om noen diffuse handelsavtaler som ikke er nærmere definert. Da spør jeg: Dersom det skulle bli en videreføring av en arbeiderpartiledet regjering etter stortingsvalget til høsten, vil Arbeiderpartiet love å overkjøre de to små regjeringspartnerne så til de grader at landsmøtevedtakene blir et slag i luften?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Vi noterer oss denne fundamentale og prinsipielle motstanden mot EØS-avtalen fra Senterpartiets side. Den står imidlertid i ganske sterk kontrast til – nå er det sikkert flere enn meg som er litt forvirret – det som står i komiteens merknader, en enstemmig merknad som også Senterpartiet har vært med på, og som lyder slik: «Komiteen viser til at EØS-avtalen har vært i kraft i 19 år og har virket i en periode som har vært preget av stabilitet og økonomisk vekst for Norge. Den har vært viktig for utviklingen i norsk økonomi, næringsliv og utenrikshandel.» Hva er det som er riktig? Er det den fundamentale og prinsipielle motstanden mot EØS-avtalen som er Senterpartiets synspunkt, eller er det den merknaden som Senterpartiet har vært med på, som definerer EØS-avtalen som viktig for Norge?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Når det gjelder utenriksministerens spørsmål om Fremskrittspartiets holdning til EØS-avtalen, landbruksvarer og fisk, er det det å si at Fremskrittspartiet er ideologisk forankret i liberalismen. Det innebærer at frihandel er et særdeles viktig virkemiddel, både av hensyn til forbrukernes interesser og av hensyn til samarbeidet og frihandelen i Europa. Så er det besvart. Når det gjelder Schengen-avtalen, har jeg lyst til – siden det har vært noen misforståelser her – å sitere fra side tolv i Innst. 227 S for 2012–2013, fra en særmerknad som bare Fremskrittspartiet står bak. Der står det følgende å lese: «Det kan derfor være grunn til å vurdere en reforhandling av avtalen der kravene til ytre grensekontroll strammes inn. Samtidig er det viktig å påpeke at mange av de problemer som øker i Norge, kan stoppes mer effektivt med økt politiinnsats enn med grensekontroll.» Så bør den misforståelsen være ryddet av veien en gang for alle. Jeg har lyst til å si til dem som nå tar til orde for at man skal såkalt «gjeninnføre passkontroll»: Norges kontaktflate med omverdenen består av en landegrense som er 2 562 km lang. Det er 68 grensekryssende veier fra Norge til våre to naboland Finland og Sverige, som altså er Schengen-land. Det er noen titalls flyplasser med internasjonal trafikk. Det er fire grensekryssende jernbanelinjer. Det er under Kystverkets forvaltning 600 havner, og i tillegg til de 600 havnene kommer det noe som er litt vanskelig å definere, men det finnes altså i størrelsesorden 10 000 småbrygger, kaier, moloer osv. som det går an å fortøye ved. Vi har en kystlinje som – litt avhengig av hvordan man definerer det – dreier seg om et sted mellom 40 000 og 50 000 kilometers lengde. Hvis man skal innføre passkontroll, må jo alt dette besettes – for å bruke et litt stygt ord – av utdannet politipersonell. Det virker i hvert fall slik når man studerer dette. Hvordan skal det i det hele tatt være mulig å finne politiressurser til å drive med vanlig politiarbeid i Norge hvis man skal ha – så vidt jeg kan forstå – flere tusen politiansatte som skal sitte og bla i passene til folk. Det kunne i hvert fall være greit om regjeringen kunne svare på om dette i det hele tatt er realistisk, og hva prisen eventuelt ville være, slik at vi kan få satt en stopper også for den diskusjonen.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Mange takk. Jeg ba om en kort merknad i anledning utenriksministerens siste innlegg. Hvis han leser gjennom debatten etter at den er tilgjengelig skriftlig, vil han se at jeg sa at fiskeri- og landbruk i større grad vil være underlagt frihandel i vårt avtaleverk med Den europeiske union. Jeg må si: Landbruksvarer er jo allerede en del av EØS-avtalen. Det står altså artikkel 19, som det i denne salen er stor uenighet hvordan man skal forstå. Men artikkel 19 slår utvetydig fast at partene, dvs. Norge og EU, forplikter seg til i større grad å gjennomføre frihandel med landbruksprodukter. Men det er åpenbart en paragraf som ikke veldig mange av de rød-grønne politikerne har lest.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Takk for spørsmålet. For det første skal det ikke være noen tvil om at det er yttergrensen vi snakker om. Hadde vi gått mot grensen til Sverige, hadde vi på en måte gått ut av Schengen, og det er ikke aktuelt. Det ville også forpurret hele det nordiske passamarbeidet, så det er yttergrensen vi snakker om. Det er flere formål med revideringen. Man må ta inn over seg at det er kommet mange nye medlemsland, og at den økonomiske situasjonen også er annerledes i Europa, i tillegg til at man må få inn landbruket i EØS-avtalen, noe vi synes er betimelig.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Når det gjelder romfolket, ønsker Fremskrittspartiet å legge forholdene til rette slik at romfolket ikke nødvendigvis trenger å måtte reise til Norge for å tigge, noe Fremskrittspartiet ser på som menneskehandel. Vi ønsker faktisk, slik utenriksministeren også har bidratt til praktisering av, at EØS-midler skal gå til prosjekter når det gjelder romfolket, bl.a. i Romania. Vi jobber også i Europarådet svært mye med at romfolk i Romania og i de landene hvor de er i stor minoritet, skal få et verdig liv der de egentlig skal bo, og der de egentlig vil høre hjemme.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Ja, importvernet vil bli truet. Det er jo nettopp det vi ønsker, at tollbarrierene skal bygges ned, og at forbrukeren skal få mat også fra andre land uten at man er nødt til å betale svimlende summer i toll. Det er altså grunnen. Vi ønsker at landbruk skal inn i EØS-avtalen. Forskjellen på Fremskrittspartiet og Senterpartiet – når representanten Brekk sier at vi alle er et særparti – er at Fremskrittspartiet er et særparti for folk flest.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Det var interessant å høre at representanten Serigstad Valen ikke har langtidsperspektiv på regjering. Det betyr at han ikke har tenkt å bli sittende der så lenge. SV sier at deres EØS-politikk står fast, og at EØS-avtalen erstattes med en bedre avtale for Norge. EØS-avtalen sikrer fri tilgang til et marked med over 500 millioner innbyggere. Avtalen sikrer norske borgere frihet til å bosette seg og søke jobb i hele EØS-området. Avtalen sikrer norske firmaer muligheten til å rekruttere ansatte, kjøpe og selge varer og tjenester i hele EØS-området. Spørsmålet mitt er: På hvilke punkter mener SV at de kan framforhandle en bedre avtale for norske interesser?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Jeg regner med at utenriksministeren enten ikke hørte hva jeg sa i mitt innlegg, eller misforsto med vilje når det gjelder Schengen og revideringen i den forbindelse. Jeg regner med at vår representant, Peter N. Myhre, kommer tilbake til saken for å klargjøre dette for utenriksministeren. Jeg har tenkt å stille ham to helt andre spørsmål. Utenriksministeren er godt kjent med den britiske EU-debatten, går jeg ut fra. Som kjent ønsker britene en reforhandling av enkelte kapitler og avstått suverenitet. Dette skyldes et sterkt ønske i den britiske befolkningen og i det politiske systemet om å sikre at EU ikke utvikler seg i en negativ, overstatlig retning. Dette er et ønske som for så vidt også deles av et flertall i befolkningen i de fleste EU-land, viser meningsmålinger. Hvordan tror utenriksministeren at denne prosessen vil påvirke Norge? Tror han at Norge på noe vis kan dra nytte av å engasjere seg i dette temaet?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2013-04-09:
Jeg går videre til et annet utenrikspolitisk spørsmål. Utenriksministeren er selvfølgelig også godt kjent med de bebudede forhandlingene mellom EU og USA om en større frihandelsavtale, etter et initiativ tatt av Barack Obama i hans «State of the Union»-tale. Dette har det blitt fokusert sterkt på. En slik avtale vil unektelig ha meget stor påvirkning på norske interesser, både fordi Norge er en del av EØS-området og fordi bilateral handel mellom Norge og USA har et stort omfang. Hvordan ser utenriksministeren for seg at Norge gjennom et eventuelt EFTA-samarbeid raskest mulig kan bli en del av og dra nytte av en slik frihandelsavtale mellom EU og USA?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Representanten Woldseth viste til at Fremskrittspartiet støttet EØS-samarbeidet da det ble inngått, at det har skjedd mye i utviklingen av EU, noe som viser at EØS-avtalen har vært fleksibel og har fanget opp det. Men hun mener at den burde vært revidert og oppdatert og tar til ordet for en revisjon av avtalen. Det er et helt realt standpunkt, men kunne hun si litt om hva det er hun mener Norge skal oppnå? Hva er formålet med det? Det er litt viktig å ha klart for seg. Det er det ene. Det andre er Schengen. Der var representanten Woldseth uklar når det gjaldt å stramme inn grensekontrollen, og det samme gjelder merknadene. Man snakker et sted om å stramme inn grensekontrollen, som ikke kan forstås annerledes enn at vi da snakker om grensen mellom Norge, Sverige og andre naboland, men i representantens innlegg brukte hun uttrykket «ytre grensekontroll». Det er Vestlandet, kysten av Norge. Er det grensen mot Sverige eller yttergrensen hun snakker om?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Representanten sa at å bruke handlingsrommet «er mer enn å si nei». Ja, selvsagt, og det har regjeringen virkelig vist. Det finnes ett eksempel på at vi har sagt nei, men det finnes mange eksempler der man har brukt handlingsrommet til å ivareta norske interesser: Hjemfallsretten, differensiert arbeidsgiveravgift, fornybardirektivet og ostetollen er eksempler. Så er vi i komiteen enige om at det er viktig å bruke handlingsrommet for å ivareta norske interesser, men Høyre og Fremskrittspartiet har en særmerknad når det gjelder bruk av reservasjonsretten. Det er også enighet om at det er noe som må brukes med varsomhet, og man må vurdere ut fra hvor store interesser som står på spill fordi det blir hull i avtalen. Men her sier Høyre og Fremskrittspartiet at bruken av den skal være i samsvar med de øvrige EFTA-landene. Mener representanten virkelig at vi skal la Liechtenstein avgjøre om vi skal bruke reservasjonsretten eller ikke?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Nå kan vi vel legge til grunn at Peter N. Myhre har gjort det klart at man ikke ønsker å innføre grensekontroll innad i Schengen. Det som har skapt usikkerheten – hvis man leser litt lenger i merknaden til Fremskrittspartiet – er at det står at man samtidig bør undersøke i hvilken grad det er mulig å gjeninnføre grensekontrollen. Lenger ned står det at det også bør undersøkes «hvilke ulemper en eventuell gjeninnføring av grensekontroll vil ha for all lovlig og ønskelig trafikk». Der har man altså glemt ordet «yttergrensekontrollen». Men det er kanskje avklart nå. Så har jeg noen merknader. Veldig mange er opptatt av å få en levende europadebatt, og det tror jeg er viktig. Men det som opposisjonen har vært mest opptatt av her, har vært å kritisere og forsøke å latterliggjøre en europadebatt som har vært på et par partiers landsmøter. Det kan ikke være sånn at vi vil ha en europadebatt som vi liker innholdet i, men at vi ikke skal ha en europadebatt hvor vi er uenig i innholdet – sånn kan det jo ikke være. Peter Skovholt Gitmark bruker en debattform der han går opp på denne talerstolen og sier at han synes det er interessant å høre så mange rød-grønne politikere mane til regjeringsskifte. Jeg har ikke hørt en eneste en som har mant til regjeringsskifte. Det vi har sagt, er at det jo kan tenkes at den ulykke kunne ramme landet at det ble et regjeringsskifte, og da er det ikke unaturlig å spørre: Hva mener Høyre om Fremskrittspartiets forslag om å ta landbruk inn i Schengen? Det har de altså ikke vært villige til å svare på. Hvis de ikke riktig vet hva de mener, kunne de kanskje si det. Men det som gjenstår etter denne debatten, er at det altså er skapt ny usikkerhet om landbrukspolitikken til en eventuell regjering bestående av Fremskrittspartiet og Høyre. Vi har ostetollen og tollvernet som en følge av det. Den har ligget der lenge. Nå har vi altså usikkerhet om det også er et ønske å ta landbruk inn i Schengen. Så et par ord til representanten Karin Woldseth. Hun nevnte trygdeeksport. Det kan godt hende det er noen problemstillinger rundt dette som vi skal tenke igjennom, om f.eks. barnetrygd og kontantstøtte skal kreve bosted i Norge. Men den grunnleggende ideen at du i Europa ikke kan forskjellsbehandles på grunn av nasjonalitet, synes jeg er en fantastisk idé og en visjon som er blitt til virkelighet. Det betyr at Fremskrittspartiets medlemmer i Spania kan gå til lege og bli behandlet – på lik linje med en spanjol – og slippe f.eks. egenandel. Det er også en del av dette. Til slutt: Peter N. Myhre har tatt seg bryet med å regne ut det han kalte prisen for tilgangen på europalandenes 500 mill. konsumenter: 2 kr per innbygger per dag – hvis jeg forstod ham riktig. Det finnes ingen prislapp på det. Det indre marked har ingen kontingent. Det er et fellesskap hvor vi slår våre pjalter sammen, og der det bidrag vi gir, er frivillig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Vi opplever vel til daglig at alle partier i denne sal ivaretar sine ulike særinteresser. La meg bare si det til den diskusjonen som nettopp var. Siden representanten Woldseth nevner ostetoll og landbrukspolitikk i sitt innlegg, er det jo fristende for meg å understreke at spørsmål om ostetoll er spørsmål om å ivareta norske næringsinteresser, at man ikke står med lua i hånda for Brussel og EU. Erkjenner Fremskrittspartiet at det å gjeninnføre kronetoll på viktige landbruksvarer, som jeg har forstått at Fremskrittspartiet ønsker, svekker importvernet? Og erkjenner Fremskrittspartiet at det ikke bare vil føre til at norsk landbruk blir truet, men også til at eksempelvis 40 000 arbeidsplasser i norsk matindustri – i foredlingsindustrien – da kan stå i fare? Hva er Fremskrittspartiets svar på det?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Jeg oppfatter at representanten Eriksen Søreide er litt sår over et oppslag i Klassekampen i går, men jeg må få lov til å understreke at jeg selv har opplevd at representanten Eriksen Søreide i EU-parlamentet har sagt direkte at de vil reversere denne ostetollendringen som regjeringen har foreslått. Så la nå det være et utgangspunkt. Derfor spør jeg også representanten fra Høyre, på samme vis som jeg spurte Fremskrittspartiet: Erkjenner Høyre at det å gjeninnføre kronetoll på viktige landbruksvarer svekker importvernet, og at det vil medføre at mange bønder, norsk landbruk og f.eks. også 40 000 arbeidsplasser i norsk matindustri, settes i fare? Så vil jeg avslutte med å si: Er Høyre enig med Fremskrittspartiet i at landbruk må inn i EØS-avtalen?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Det er ingen tvil om at EØS-avtalen har mange positive effekter for norsk næringsliv, og det er ingen tvil om at EØS-avtalen ivaretar interessene til mange aktører i norsk næringsliv. Det har vi også bestandig sagt fra Senterpartiets side. Men det jeg sa i innlegget mitt – og som jeg understreker – er at problemet med EØS-avtalen er det demokratiske underskuddet i EØS-avtalen. Det er ganske merkelig, synes jeg, at Fremskrittspartiet og EØS-tilhengerne ikke i større grad anerkjenner dette demokratiske underskuddet. Det er ikke minst understreket i den NOU-en som er grunnlaget for stortingsmeldingen. Der påpekes akkurat det jeg sa, at det er et demokratisk underskudd på minst tre av fire kriterier som de har undersøkt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Jeg har lyst til å si at jeg har stor respekt for flertallsvedtak på et landsmøte. Men jeg har lyst til å understreke at når det gjelder Schengen, skal vi ikke undervurdere problematikken med den økende grenseoverskridende kriminaliteten, som har vært noe av grunnlaget for den debatten om Schengen som vi har hatt på vårt landsmøte. Det er selvsagt slik at denne saken blir en sak for nye regjeringsforhandlinger. Senterpartiets oppslutning i valget avgjør hvor mye av det partiprogrammet vi har vedtatt, vi vil få gjennomslag for. Så har jeg lyst til å si at det er en lang vei fram før vi kan være klare for å melde Norge ut av Schengen. Forslaget som ble vedtatt på landsmøtet, er ikke gjennomarbeidet og klart for å gjennomføres fra dag én av. Nå skal vi gå i gang med en strategi for å finne ut hvordan det vedtaket skal følges opp. Jeg ønsker meg en faglig utredning om hvordan Norge kan gå ut av Schengen. Dette bør være en del av en regjeringserklæring – det er iallfall Senterpartiets holdning i den sammenheng.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Regjeringen har jo tatt viktige grep for å styrke importvernet den siste tiden, noe som vil være avgjørende for at landbruket skal kunne øke lønnsomheten framover. Siden Kristelig Folkepartis potensielle regjeringssamarbeidspartner Høyre ikke vil svare på om det å gjeninnføre kronetoll på viktige landbruksvarer svekker importvernet og medfører at mange arbeidsplasser for bønder, men også 40 000 industriarbeidsplasser, kan stå i fare, må jeg også spørre om Kristelig Folkeparti støtter regjeringspartnerne sine på det punktet. De har tidligere sagt at de deler regjeringens – altså den rød-grønne regjeringens – målsettinger i landbrukspolitikken. Samtidig har de uttalt at de ønsker et regjeringssamarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet. Så mens de rød-grønne partiene er opptatt av å styrke landbruket, ser det ut til at Høyre rett og slett vil reversere det tollgrepet som regjeringen tar, og fjerne budsjettmidler, og Fremskrittspartiet har sagt at de ønsker å få landbruk inn i EØS-avtalen. Hvordan ser Kristelig Folkeparti på de utfordringene det vil gi ved eventuelle regjeringsforhandlinger?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Ja, det har blitt brukt relativt harde ord i denne typen debatter den siste tiden. Det skjedde også da vi diskuterte EU før i tiden. Det minnes iallfall jeg veldig greit. Det er brukt ord som «dobbeltmoral» fra denne talerstolen, ikke av regjeringspartienes representanter, men fra komiteens leder. Så vidt jeg oppfattet, var det også snakk om sammenligning med Sverigedemokraterna og fremmedfiendtlige holdninger. La meg si det sånn at jeg tror det er best for oss alle at vi unngår den typen debatt. Det som iallfall forundrer meg når vi snakker om Schengen, om vi nå har ulike holdninger til det, er at det ikke er mer gjennomgående diskusjon om den grenseoverskridende kriminaliteten. For den er jo også et tema i andre land, i Sverige og i flere EU-land. Det nevnes iallfall ikke fra opposisjonens side. Så har vi nå fått svar på hva Høyre mener om landbruk inn i EØS-avtalen. Det synes jeg det var bra at ble understreket. Samtidig har vi ikke fått svar fra Høyre på om man mener at redusert tollvern vil true norsk landbruk eller norske arbeidsplasser i matindustrien. For det er jo redusert tollvern Høyres representant Ine M. Eriksen Søreide har snakket om når hun i Europaparlamentet har sagt at Høyre vil reversere ostetollendringen. Så til representanten Myhre, som sier at denne endringen når det gjelder artikkel 19, er et avtalebrudd. La meg si det sånn at det er feil – jeg skal ikke bruke sterkere ord for det, for jeg vil ikke risikere å bli klubbet ned. Men hele poenget er at vi nettopp har fornyet artikkel 19-avtalen. Den er forhandlet med EU, det er enighet med EU om artikkel 19-avtalen. Det som er poenget, men som kanskje ikke Fremskrittspartiets representant har merket seg, er at artikkel 19-avtalen også skal reflektere de respektive partenes landbrukspolitikk. Det betyr at man skal ta hensyn til EUs landbrukspolitikk, og det skal tas hensyn til den norske landbrukspolitikken. Det står også at man skal ha som intensjon å åpne og liberalisere handelen. Men det er jammen meg gjort. EUs eksport til Norge på matområdet har en enorm økning de siste årene, mens det er betydelig mindre endringer i den norske eksporten. Så snakket representanten Ivar Kristiansen om en del saker som ikke vi tok opp i forbindelse med EØS-avtalen. Men det jeg opplever, er at man – bortsett fra representanten Astrup – i det hele tatt ikke snakker om det demokratiske underskuddet som Astrup har sagt at han er enig i. Det sies ingenting om det fra Høyres representanter i denne sammenhengen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2013-04-09:
Jeg vil også helt til slutt komme med en kort merknad. Nikolai Astrup avklarte det med Sverigedemokraterna og fremmedfiendtlighet, og at det ikke kommer fra Høyres side. Det er bra. Det er like feil uansett – la meg bare understreke det. Det som er utgangspunktet for Senterpartiet, er at vi må ta vare på det norske for å være internasjonale. Vi må være trygge på vår egen identitet for å møte utfordringene utenfor landets grenser. La meg si det slik: Noe av intensjonen i Senterpartiets landsmøtevedtak kan sies å være riktig i tråd med EU-skeptikeren Margaret Thatchers ånd.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-09:
Som representanten meget vel vet, er reservasjonsretten reell. Det mener også Høyre, men vi er også veldig klar over at den aldri har ment å være gratis. Det har en kostnad for de landene som bruker reservasjonsretten. Det er derfor vi bl.a. har vært veldig kritiske til regjeringas bruk av reservasjonsretten mot postdirektivet. Det er en sak som fortsatt ligger til behandling, der det ikke foreløpig foreligger noe svar. Det er også etter vår oppfatning et område der det åpenbart ikke er spørsmål om å ivareta spesielle norske interesser. Det er rett og slett et ønske fra noen partier i regjeringa om å vise at man kan si nei til EU. Skulle man først velge en sak, er nettopp postdirektivet kanskje den aller dårligste saken å velge. Jeg har også registrert at representanten Hansen ikke har hatt noe stort ønske om å fronte denne saken, snarere tvert imot. Når det gjelder det som står i merknadene, er vårt poeng at skal vi bruke reservasjonsretten, nettopp fordi den har en kostnad, bør det være et poeng at det ikke er noe Norge alltid gjør alene, men at vi gjør det sammen med andre land.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-09:
Jeg legger merke til at representanten Serigstad Valen legger til grunn at det blir et regjeringsskifte til høsten. Det er vi selvfølgelig veldig glad for og helt enig i. Når spørsmålet kommer om hvordan man vil forholde seg til enkeltdirektiver, er svaret på det akkurat det samme som jeg regner med svaret fra både utenriksministeren og andre vil være, at vi må vurdere innholdet av det enkelte direktiv når det kommer, og vurdere det opp mot norske forpliktelser. Det antar jeg enhver norsk regjering vil gjøre, og det gjør regjeringa nå. Det kommer også en framtidig regjering til å gjøre. Vi skal selvfølgelig stå fast på de forpliktelsene vi har lagt opp til, men samtidig må vi vurdere hvert enkelt direktiv og se om det kommer i konflikt med de forpliktelsene eller ikke. Det vil jo være en vurdering.