trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
La meg først understreke, før noen kanskje kan bli forvirret: Komiteen har altså fem enstemmige forslag til vedtak. Det er et vedtak i fem punkter, hvorav det ene dreier seg om en liten tilføying som dreier seg om sikkerhet, fordi det aldri har vært noen diskusjon om sikkerheten i det nye regjeringskvartalet. Det har vært grunnleggende for alle partiene i denne salen, og noe annet er jo – med respekt å melde – bare å avspore debatten. Det er ingen som har ønsket å gå på akkord med sikkerhet, og det kommer man heller ikke til å gjøre. Komiteen har i hvert fall ikke lagt til grunn at det kunne være sånn at de opprinnelige forslagene skulle gå på akkord med sikkerhet, men man har altså lagt til en liten leddsetning som medførte at det ble strammet lite grann opp. I tillegg har man altså gått lenger i komiteen enn det forslaget opprinnelig la til grunn, bl.a. på dette som gjelder miljø. Det er det gode arbeidet som har vært i komiteen, og dialogen med departementene som har ført til at man har funnet ut at det hadde vært fornuftig å be om å få tallfestede mål for klimagassutslipp, nettopp fordi man skal kunne bygge på dette for å kunne sørge for innovasjon i bransjen og for så vidt sikre andre ting også. Så har det vært viktig for Senterpartiet at når vi nå har diskutert lov om offentlige anskaffelser i de senere ukene i andre sammenhenger enn her, så er det i hvert fall her en mulighet, med dagens lov sånn som den ligger, til faktisk å bidra til innovative anskaffelser. Det er viktig når vi bruker milliarder av kroner, både nå og framover, på å bygge Norge. Da bør man bruke de pengene til å bygge norske interesser. En av de norske interessene er altså norsk industri og norske arbeidsplasser. La meg konkludere med at jeg tror vi skal gratulere oss alle sammen med at vi har hatt et godt stykke arbeid hvor vi altså står samlet om vedtak og tiltak som forhåpentligvis vil skape ny entusiasme i norsk skog- og treindustri, som sikrer innovasjon i norsk byggebransje, som skal gi norske arbeidsplasser, og som i tillegg er en seier for klima og miljø. Det at denne salen i dag står opp for norske interesser samtidig som vi ivaretar miljø, sikkerhet og bærekraftig utvikling – ja, det burde ha vært en gledens dag.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det er mulig undertegnede hørte litt feil, og det kan ut fra replikkordskiftet se ut som at man egentlig definerer litt forskjellig om man oppfyller vilkårene for å få startlån, om man da er i en vanskelig situasjon eller ikke. Vilkårsterskelen, altså terskelen man setter for å kunne få startlån, er en politisk beslutning som jeg forstår statsråden her står inne for. Da blir det litt interessant å merke seg det siste statsråden sa i sitt innlegg, nemlig at startlån var en prioritet, at alle kommuner ville få tildelt de startlån de måtte ønske. Men da blir spørsmålet egentlig: Er det sånn at behovet for å møte de utfordringene vi ser, egentlig kunne ha vært løst ved at vi hadde endret vilkårene innenfor startlånsordningen slik at flere hadde fått tatt del i det og fått mulighet til å komme inn i markedet?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det er verdt å merke seg at Høyre og Fremskrittspartiet i sine merknader synes å være såre fornøyd med at innvilgningen av startlån har gått sterkt ned etter at ungdom ble ekskludert fra ordningen i 2014. Det virker det som statsråden også er. Det er mulig at enkelte kommuner kunne håndtert sin tildeling av startlån bedre historisk. Startlån skal jo være et tilbud til dem som ikke får boligfinansiering gjennom det ordinære kredittmarkedet. Høyre og Fremskrittspartiet synes ikke å være opptatt av at dagens situasjon – som representanten Karin Andersen var inne på i replikkordskiftet – er at altfor mange unge blir bundet fast til utleiemarkedet for boliger fordi de ikke har mulighet til å finansiere kjøp av bolig selv om de har inntekter som gir dem betalingsevne. Som ansvarlige politikere bør vi ikke lenger sitte rolig og se på den vanskelige situasjonen vi har satt unge i som ønsker seg inn på boligmarkedet. Vi må gjøre noe, og det er vist til flere alternativer. Statsråden er mest interessert i å diskutere egenkapitalkravet. Det kan for så vidt isolert sett være interessant, men selv om vi skulle endre egenkapitalkravet, vil det fortsatt være mange ungdommer som ikke vil ha mulighet til å komme inn på boligmarkedet, og det er dem vi snakker om. Det var derfor Husbanken ble etablert – nemlig for å lette adgangen for folk flest til å kunne anskaffe seg egen bolig. Startlån gjennom Husbanken er altså et viktig boligsosialt virkemiddel som regjeringen har stengt ungdom ute fra. Den sittende regjeringen har redusert Husbankens rammer fra 25 mrd. kr i 2013 til 17 mrd. kr i 2018, samtidig som vi har sett en stigende boligprisutvikling, slik at flere er blitt ekskludert fra å få tilgang til det markedet. Høyre og Fremskrittspartiet peker på BSU-ordningen som et riktigere virkemiddel. Også vi i Senterpartiet kan være med på at det er viktig å legge forholdene til rette for målrettet boligsparing blant ungdom, nettopp for å nå egenkapitalkravet, men det ene utelukker ikke det andre. Ved å gjøre BSU til et hovedvirkemiddel sier vi samtidig at de fleste må vente mange år – kanskje hele livet – før de har spart opp egenkapital nok til å få et ordinært lån til boligfinansiering, uavhengig av om de er unge eller eventuelt barnefamilier. I disse årene bruker de inntekt til å leie bolig i stedet for at de kunne brukt mer til nedbetaling av innskudd i egen bolig – fordi boligprisveksten er større enn man evner å spare opp. En oppmykning av boliglånforskriften og dette rundt egenkapital er også pekt på som et alternativ for å gi flere unge muligheten til å få lån til finansiering av egen bolig. Jeg mener boliglånforskriften til enhver tid må vurderes. Den ble innført for å hindre at det ble gitt lånefinansiering av bolig til personer som kunne få problemer med å forvalte lånet i det ordinære kredittmarkedet, bl.a. ved en stigende rente. Det er vanskelig å se at en endring eller fjerning av boliglånforskriften kan forsvares dersom begrunnelsene for å etablere den ikke har endret seg vesentlig. Da kommer vi inn på spørsmålet om Husbanken kan være et alternativ.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-14:
Representanten Holm Lønseth var egentlig inne på det vi snakker om, men sporet litt av. For det er nettopp ressurssterk ungdom med betalingsevne, men uten mulighet til å spare opp og leve samtidig, som det i denne ordningen er snakk om. Ja, den har vært delt i to før, og det har vært gjort med stor suksess, men det var noen tilfeller hvor det ikke var riktig. Det er derfor Senterpartiet igjen har sagt at vi bør åpne, med en noe strammere innretning enn før, for at unge med betalingsevne kan få ta del i startlånsordningen, og at dette vil hjelpe de ungdommene som har en vanlig jobb, men som ikke har et grunnlag for å holde tritt med prisutviklingen når man leier. Det burde egentlig ha vært enstemmig, for dette handler egentlig om å gi like muligheter til litt ulike folk rundt omkring. Det trodde jeg var noe vi tilstrebet i denne sal. Men jeg registrerer at det er noen som skal få ta del i ordningen, og noen som ikke skal få ta del, og så bruker man vikarierende argumentasjon eller skyggelegging med henvisning til f.eks. egenkapitalkravet, for ikke å gå inn på dette. Det er beklagelig, for det hadde tjent denne sal, og det hadde tjent alle, at vi faktisk hadde ordnet en ordning som gjorde at unge kunne få komme inn på boligmarkedet uavhengig av bakgrunn, forutsatt at de har muligheten til å betale. Det er nettopp det disse ordningene skulle forsøke å ivareta. Etter nå å ha hørt på hva representanten Holm Lønseth og for så vidt også statsråden var inne på: Det at man ikke får et lån i et ordinært kredittmarked, i det åpne, betyr ikke nødvendigvis at man ikke har betalingsevne. Det hadde vært mer lønnsomt totalt sett for samfunnet at man fikk ta del i boligprisene, og for så vidt også at man som individ fikk ta del i den sikkerheten det er å ha egen bolig. Så er det mange virkemidler vi kan diskutere for å balansere dette og jevne det ut. Men Husbanken ble altså opprettet som et boligsosialt virkemiddel, og vi bør igjen benytte oss av Husbankens ordninger på en slik måte at vi sørger for at de som har muligheten, faktisk får muligheten til å eie egen bolig – egenkapitalkrav eller ei.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Vi må dessverre bygge nytt regjeringskvartal. Grunnen til at vi gjør det, kjenner alle, og da er det litt trist at noen sprer forestillinger om at noen ikke bryr seg om sikkerheten i det nye regjeringskvartalet. Det har aldri vært fremmet et forslag om å se bort fra sikkerheten. Men det har vært fremmet forslag både nå og i forrige periode fra SV og meg selv om at vi må se på utviklingsmuligheten for bruk av tre på en mye mer kraftig og målrettet måte enn det den regjeringen vi har nå, gjør. Jeg er glad for at vi nå har fått en enstemmig komité, og at dette er en marsjordre til regjeringen om å bruke dette store prosjektet som en utviklingsmulighet også for norsk treindustri. Forrige taler var inne på Gardermoen, OL på Lillehammer og Vikingskipet. Der er det også trebroer. Den gangen var jeg også med og ble fortalt at det var det livsfarlig å bygge, for det var brannfarlig. Så viste tester i ettertid at det ikke var sant. Her er det utviklingsmuligheter for noe av det som kan vise at vi er i trelandet Norge, når vi nå skal bygge et stort og fint signalbygg. Nå håper jeg regjeringen tar initiativ og blir en litt større entusiast for dette enn det den har vært til nå. Grunnen til at forslaget kommer opp, er jo at vi ikke har følt det har vært noe særlig trykk derfra når bl.a. jeg flere ganger har spurt om dette, eller da Senterpartiet og SV hadde forslag om det samme i forrige periode. Det er viktig at dette bygget også fyller høye miljø- og klimakrav. Det må bli et ledende eksempel, som saksordføreren sa, på dette området. Det er jeg veldig glad for at hun sa, for det er viktig. Derfor vil jeg spesielt si at punkt nummer fire er særlig viktig – der man skal sette seg klare mål for utslippene og fremme forslag om tallfesting av mål for klimagassreduksjon for prosjektet. Det er viktig, for Statsbygg og mange av retningslinjene som ligger til grunn for slike bygg, er litt for løse i fisken. Det er liksom «litt bedre enn noen referansepunkter», «så godt som mulig» og en del andre formuleringer som ikke gir noen klar tallfesting. Det at vi nå får fram et krav om tallfesting og klare forslag til det, gjør at det blir mulig å måle dette prosjektet, og jeg håper regjeringen nå vil gjennomføre det på best mulig måte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Jeg hørte statsrådens svar. Det var et engasjement for det næringsutviklingspotensialet som ligger i dette bygget og selvfølgelig i mye av statens virksomhet der man bygger. Det er positivt. Vi har ikke opplevd den samme entusiasmen fra statsråder før. Det er grunnen til at forslaget blir fremmet, og at det nå er et enstemmig storting som sier til regjeringen at dette er viktig for Stortinget, nettopp å kunne drive fram den typen næringsutvikling som vi her peker på. Derfor er det interessant å høre hvilke initiativ statsråden vil ta utover å si at man skal gjøre det man allerede har bestemt seg for å gjøre. Faktum er at Stortinget nå går noen skritt videre på ambisjonsnivået når det gjelder både tre og klima.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Nettopp derfor var det SV i forrige periode tok initiativ i denne saken – ut fra hva f.eks. Innovasjon Norge skriver i sine planer, der regjeringen ikke ville være med på at dette kunne være et slikt utviklingsprosjekt. Så det har vært behov for å være pådriver her, og det er også behov for å være pådriver når det gjelder å få ned klimagassutslippene i hele fasen. Der er jo saken nå at man skal måle dette opp mot et referanseprosjekt, og så skal man fremme forslag til tallfesting av mål for klimagassreduksjon for prosjektet. Det er et veldig viktig punkt, for det handler ikke om at man nå liksom skal halse etter også på den utviklingen, for norsk næringsliv og byggeindustri kommer også til å hevde seg best i konkurransen hvis de er best på klima. Er ikke statsråden enig i det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Denne saken er ikke ny. Jeg skjønner at representanten Grimstad, som er ny på Stortinget, ikke har fått med seg at denne saken var oppe i forrige periode også – i flere runder. Det er vel til og med sånn at jeg foreslo dette før Arthur Buchardt – men la nå det ligge. Jeg synes det er trist at det er det Venstre legger vekt på i denne saken, for jeg hadde ønsket meg Venstre som en pådriver – i regjering nå – for å få gjennomført dette på best mulig måte, både fordi vi trenger å få brukt mer tre, i regjeringsbygg og i mange andre offentlige bygg, og fordi regjeringen og det offentlige må gå foran i å bruke det, slik at vi får utviklet det mye mer, for der ligger det store muligheter. Det andre er å få satt tydelige nok klimamål for prosjektene som staten er eier av og byggherre for, og som Statsbygg har. Statsbyggs klima- og miljømål er altfor vage. Det er viktig at man får satt målene tidlig i prosessen – at det blir muligheter til å gå inn i det, slik at vi kan se at man faktisk bidrar til utvikling på disse områdene – og ikke gjør slik som regjeringen dessverre har gjort med hele prosjektet i regjeringskvartalet: lagt noen premisser på forhånd som gjør at en får begrensninger på byplanlegging, arbeidsmiljø og kanskje også på tekniske løsninger, fordi man har bestemt at alt skal trykkes inn på en tomt som ikke er egnet for det, og som skal huse alt. Det gjør det ekstra viktig at vi har et parti i regjeringen som kan være med og passe på at dette faktisk blir fulgt opp. Jeg, i likhet med representantene fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet, savner denne entusiasmen fra regjeringen, både for de næringspolitiske utviklingsmulighetene i dette og for at Norge skal gå foran og utvikle både bygging, materialvalg, byggeprosess og hele livsfasen, og være de aller fremste når det gjelder klimagassreduksjon og minst mulig negativ miljøpåvirkning. Her har vi et stort prosjekt der det er mulig. Regjeringens rammer har gjort det vanskeligere, men nå har i hvert fall Stortinget sagt at det skal skje, og jeg avventer å se målene som blir satt, det er viktig at de er strenge.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Ut fra de svarene som statsråden gir, skjønner jeg at hun lever i en helt annen verden enn de ungdommene jeg kjenner. De betaler svært høye husleier. De kunne ha betjent et lån, men de har ikke rike foreldre, og de har en lav lønn. Mange har helt vanlige yrker – de jobber i butikk, de kjører buss, de driver med helt vanlige yrker. De er ikke vanskeligstilt i den forstand, men de blir det, fordi de ikke kommer seg inn på boligmarkedet og må betale alt de kan skrape sammen, i husleie i stedet for å kunne gjøre det fornuftige: fått et lån, betalt ned på det og betalt ned på sin egen bolig. Så jeg blir litt i stuss på om statsråden egentlig skjønner situasjonen til disse ungdommene. Tror statsråden at det går an å spare om kapp med prisstigningen på bolig hvis man har en helt vanlig jobb og husleie som tilsvarer et boliglån på en vanlig bolig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Dette er et forslag som burde fått flertall, og jeg er veldig skuffet over Kristelig Folkeparti, som ikke er med på det. De som nå er så utrolig bekymret for de vanskeligstilte og at man vil hjelpe noen som ikke er vanskeligstilt på boligmarkedet, kan umulig ha fått med seg hva regjeringen har gjort når det gjelder å redusere formuesskatten for dem som eier svære eiendommer, svære boliger og to–tre boliger, eller dem som er så heldige at de får lån, og som får rentefradrag. Hvis jeg skulle finne på å belåne huset mitt og kjøpe meg en hytte på Sjusjøen, er dere jammen med og betaler rentene for meg, alle sammen, for det får jeg lov til å trekke fra på skatten. Men det å gi ungdom som har lav lønn, ingen sparemuligheter og ingen rike foreldre, muligheten til å ta opp et lån i Husbanken, slik at de kan betale det lånet de har råd til å betale, og betale ned til seg sjøl på sin egen bolig, det er liksom altfor mye å gi til noen. Det er liksom å utvide den sosiale boligpolitikken. Jeg vet ikke, men jeg tror alle som sitter her, sikkert har lån – de aller fleste. Dere er jo en del av den sosiale boligpolitikken, alle sammen, for dere får trekke fra rentene på lånene på skatten, alle sammen. Så slutt å snakke sånn! Dette handler om en fornuftig ordning, slik at ungdom som klarer seg, men som må bruke lønningene sine ut i husleie så de ikke får spart opp til egenkapitalkravet, kan få et lån og betale for det, og bli ferdig med det. Det er ikke et tap. Det koster ikke noe engang. Dette er folk som kommer til å betale ned lånet. Ja, jeg er bekymret for gjeld. Men er det noe som driver prisene i markedet, er det jo at de med mye penger kan kjøpe opp mer og få rentefradrag og fradrag på formuesskatten. Dem er vi med på å sponse, og de driver opp prisene. Det er ingen som hever en pekefinger til noen som kjøper en leilighet til ungene sine eller barnebarna sine, og jeg skjønner dem godt. Men det trengs at vi åpner muligheten for dem som ikke har den, men som har trygg økonomi. Dette synes jeg er en veldig rar debatt. I tillegg får vi høre at de boligsosiale tiltakene er økt. Bostøtten er i kroner og øre mindre enn i 2009, og boligutgiftene har økt enormt. Det er langt flere nå som har boutgifter langt over boutgiftstaket, enn før. Husbanken melder i sine årsrapporter at de som får bostøtte, tjener 7 000 kr mindre og har 18 000 kr mer i utgifter hvert år. Dette er ikke bedre. Dette er forskjellspolitikk, boligmarkedet har blitt en forskjellsmaskin, og regjeringen vil ikke ta ansvaret for å snu det.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-05-14:
Av og til er det irriterende at noen er ute og stjeler klærne dine mens du er ute og bader. I fjor sommer ble jeg overfalt av investoren Arthur Buchardt på Larvik torg – det er han som står bak oppføringen av Norges høyeste trehus, i Brumunddal. Hans argument for å oppføre dette i tre var bærekraftighet. Det dreier seg om at malm i de vanlige byggene som oppføres – bl.a. her i hovedstaden – utvinnes i Kiruna, fraktes halve jorda rundt til Kina, prosesseres der og fraktes halve jorda rundt for å brukes i Oslo. Det syntes han var temmelig dumt. Det kunne jeg være enig i. Han lovte å gi meg og Venstre sin støtte om jeg ville være så tøff å foreslå et slikt regjeringsbygg. Det hadde jeg tenkt å gjøre, men så registrerer jeg at han kan ha snakket med andre partier, som altså kom meg i forkjøpet. Jeg har nå vært i Brumunddal og sett på oppføringen av høyhuset der. Jeg registrerer at sistnevnte taler unnlot å nevne Brumunddal. Jeg antar at det vil bli lagt merke til i Hedmark, for det er et flott bygg. Jeg er derfor glad for at det er en enstemmig komité som går inn for dette forslaget. Jeg vil derfor benytte anledningen nå til å gi min og Venstres helhjertede støtte til forslaget, om ikke annet for å gjøre partivalget ytterligere komplisert for den nevnte investoren.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-05-14:
Piet Hein har en gang sagt: «Den som kun tar spøk for spøk, og alvor kun alvorlig, han og hun har faktisk fattet begge deler dårlig.» Da jeg tok ordet, var det faktisk for å gi en forsiktig honnør til opposisjonen for å ha kommet Venstre i forkjøpet når det gjelder dette forslaget. Nå er ikke Venstre representert i kommunalkomiteen, så vi fikk ikke foreslått dette der. Men la det ikke være noen tvil om at det klimaavtrykket, for å bruke det uttrykket, som Venstre kommer til å sette, og har satt på denne regjeringen, kommer til å stå lenge – men altså ikke først og fremst i kommunalkomiteen.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-05-14:
Trass i lav oljepris over lengre tid har norsk økonomi forbedret seg betraktelig. Arbeidskraftundersøkingens tall fra april viser ledighetstall på 2,4 pst., slike tall har vi ikke sett siden 2014. Samtidig ser finn.no en økning på 25 pst. i nye stillinger utlyst i år i forhold til i fjor. Dette er selvsagt gode nyheter, som viser at regjeringen har styrt skuta godt, på tross av tidvis storm og høye bølger, menneskeskapte sådanne. Da forskriften for pengepolitikk ble fastsatt i 2001, var det i sammenheng med en Arbeiderparti-regjering som innførte handlingsregelen og et inflasjonsmål på 2,5 pst. Regjeringen viste da ansvar og fikk støtte fra et flertall på Stortinget. Siden da har mye endret seg i økonomien, og det er derfor bra at regjeringen – om enn en annen – nå har oppdatert forskriften. Den kanskje største endringen fra den gang er at vi i dag ikke lenger ser den samme innfasingen av oljepenger i den norske økonomien som en så for seg i 2001. Oljepengebruken har nå stabilisert seg, og vi vil oppleve strammere statsbudsjett, med et mindre økonomisk handlingsrom. Vi blir litt mer lik våre naboer, og da er det også naturlig at det skjer en justering av inflasjonsmålet, i takt med en slik likhet. Vi kan ikke endre inflasjonsmålet i hver stortingsperiode, sa representanten Kaski nettopp. Det er jeg enig i. Det er 17 år siden sist. Endret inflasjonsmål vil ikke være alfa og omega for norsk konkurranseevne og sysselsettingen i de kommende årene. Selv om regjeringens endrede mål er riktige, er det flere andre tiltak som i dag i langt større grad vil bestemme graden av norsk sysselsetting i årene som kommer: et mer fleksibelt arbeidsmarked, regjeringens inkluderingsdugnad – for ikke å glemme – en forsterket satsing på forskning og utdanning, tilgang på kapital og færre regler for norske småbedrifter. Dette er tiltak som vil være med på å stake ut retningen i norsk økonomi. Der ligger framtidens arbeidsplasser. Jeg er glad for at det er denne regjeringen som har hånden på rattet i disse sakene i årene som kommer.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-05-14:
I likhet med alle de andre talerne i dag er også jeg glad for at det er en samlet komité som har funnet fram til så offensive formuleringer som det er her. Det sikrer at byggingen av regjeringskvartalet blir et signalprosjekt for miljøvennlig bygging og en renessanse for bruk av tre også i større bygg. Det er også grunnen til at min egen partileder valgte å fremme dette forslaget sammen med flere andre partier. Sikkerhet har vært et stikkord her. Selvfølgelig er ingen villig til å gå på akkord med sikkerheten. Det kan en ha fått inntrykk av etter å ha sett enkelte tv-innslag forrige uke, men jeg vil benytte anledningen til å avkrefte det på det sterkeste. Slik er det ikke. Vi gambler ikke med sikkerheten, det må være helt klart. Når det nå ble slik at vi måtte bygge et nytt regjeringskvartal, er det helt naturlig at vi sørger for at det blir et signalbygg og en drivkraft for å bygge optimalt klimavennlig. At Stortinget på denne måten har engasjert seg, og at vi får et tverrpolitisk vedtak, styrker dette signalet betydelig. Ja, det er egentlig mer enn et signal – det er en marsjordre som alle står samlet bak. Vi har store forventninger til at dette blir et flott prosjekt som kan huse den utøvende makt på en god måte. La meg til slutt si at den politikk som skapes innenfor veggene i det nye regjeringskvartalet, selvsagt forventes å bli enda mer framtidsrettet enn selve bygget, men det skal vi komme tilbake til ved mange anledninger.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2018-05-14:
Jeg tror at alle er enige om at det er viktig å gjøre det best mulig for unge å komme inn på boligmarkedet, og at det er en klar fordel at det skal skje relativt tidlig i voksenlivet. Intensjonen i forslaget som vi behandler her i dag, er det dermed ikke vanskelig å dele. Men det er viktig, slik som regjeringen har anført, at ikke startlånsordningen brukes opp av folk som egentlig har mulighet til å finansiere sin egen bolig med vanlig lån. Etter at terskelen for å komme inn på boligmarkedet for noen år siden ble vesentlig høyere gjennom skjerpet krav til egenkapitel, skapte det problemer for en stor gruppe med unge som egentlig hadde utsikter til å betjene et lån, men som manglet egenkapital. Regjeringen skal snart avgjøre den videre skjebnen til boliglånsforskriften. Det er der vi adresserer den nevnte problemstillingen som vi diskuterer i dag. Vi er fornøyd med å ha fått regjeringspartiene med på at det skal vurderes hvordan bankenes fleksibilitet i større grad kan ivareta unge og førstegangsetablerere som har gode inntektsutsikter, men som ikke oppfyller de gjeldende reglene i boliglånsforskriften. En slik felles merknad forplikter regjeringen, og vi forventer at unge som kan betjene lån, men som ikke har egenkapital eller rike foreldre, får adgang til å ta opp boliglån. Det har lenge vært sentralt for Kristelig Folkeparti å få løst dette. Vi er glad for at det nå løses om kort tid.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Regjeringskvartalet er et stort og viktig prosjekt for Norge og for Oslo by. Det er også et komplisert prosjekt, med mange interessenter og mange hensyn å ta. Det skal lages et helhetlig klimabudsjett for regjeringskvartalet – fra materialer til bygging, transport og energibruk når bygget så er i drift. Klimagassutslippene skal være så lave som mulig hele veien i prosjektets livsløp. Statsbygg utarbeider første utgave av klimagassregnskapet i forbindelse med reguleringsplanarbeidet, og det viser at en betydelig reduksjon er mulig. Det gjøres fortløpende vurderinger av miljøtiltakene som sikrer at de miljøløsningene som velges, gir en samfunnsøkonomisk lønnsom, kostnadseffektiv og bærekraftig ressursbruk. I gjenoppbyggingen av regjeringskvartalet etter eksplosjonen 22. juli 2011 er sikkerhet et helt sentralt hensyn. Materialvalg må ses i sammenheng med sikkerhetsvurderingene. Som vi har fått kartlagt gjennom et forsknings- og utviklingsprosjekt i regi av Statsbygg, og som det kom fram i høringen, gjør sikkerhetskravene det krevende å benytte tre i bærende konstruksjoner og fasader i et nytt regjeringskvartal, men den gjennomførte arkitektkonkurransen viser at tre kan være framtredende i det nye kvartalet, og at norsk arkitektur og byggeskikk blir ivaretatt på en god måte. Vinnerforslaget Adapt har utstrakt bruk av trematerialer innvendig, bl.a. i resepsjoner og korridorer, som i det såkalte samhandlingsstrøket, som strekker seg gjennom alle bygningene. Byggingen av det nye regjeringskvartalet vil kunne markere Norge som en miljø- og klimabevisst nasjon. Prosjekt nytt regjeringskvartal vil også kunne være en pådriver for innovasjon og utvikling i norsk næringsliv. Miljøprogrammet, som er en del av reguleringsplanen for nytt regjeringskvartal, har ambisiøse mål. Bygg og uteområder skal ha høy miljøstandard, og det skal velges miljøvennlige og varige løsninger, herunder materialer som bidrar til å redusere utgifter til forvaltning, drift, vedlikehold og utvikling. Livsløpperspektivet legges altså til grunn. Statsbygg er en av partnerne i Nasjonalt program for leverandørutvikling. I forbindelse med arbeidet med nytt regjeringskvartal vil Statsbygg søke å utvikle og finne gode løsninger i samarbeid med leverandører på flere områder, bl.a. materialbruk. Statsbygg har f.eks. i slutten av mai et eget seminar med leverandørmarkedet for å undersøke mulighetsrommet for ulike materialtyper. Dette kan være starten på innovative partnerskap med leverandørmarkedet for å komme fram til nye, innovative materialløsninger som best løser prosjektets behov, og samtidig utvikler leverandørmarkedet. Jeg har stor tro på at norsk næringsliv er i stand til å levere konkurransedyktige og innovative løsninger, til beste for et viktig nasjonalt symbol og til beste for utviklingen av norsk næringsliv.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Det spørsmålet hører vel egentlig hjemme hos næringsministeren. Men jeg kjenner jo næringsministerens jobb ganske godt, og vi har hatt en satsing gjennom flere år på å utvikle både gode programmer i Innovasjon Norge og prosjekter rettet mot trebransjen. Vi har satset på skogsbilveier, og vi har åpnet mandatet til Investinor, slik at de nå kan tildele midler til modne prosjekter innen trebransjen. Det gjør at man får en annen mulighet til å utvikle denne næringen videre. Det er jo forstemmende at vi har en fantastisk tilgang på «grønt gull», som vi kaller det, men at vi ikke klarer å få nok verdiskaping og sysselsetting ut av det. Det er en rekke muligheter og programmer som trebransjen kan og bør benytte seg av, og dette prosjektet vil føye seg inn i rekken.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Min forgjenger sendte allerede i november 2016 et svar til Stortinget der han redegjorde for hvordan han fulgte opp Statsbygg med hensyn til å se på ulike trematerialer til bruk i dette kvartalet. Så dette har faktisk stått på agendaen også til forrige kommunalminister, og det vil selvfølgelig være en del av min oppfølging av Statsbygg gjennom eierdialogen med dem.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg kan bekrefte at jeg har et stort engasjement for å skape flere arbeidsplasser i privat sektor, og jeg tror Norge har noen fortrinn. De fortrinnene skal vi bygge videre på. Når det gjelder skog og tre, har vi et absolutt fortrinn. Da handler det om å gjøre næringslivet konkurransedyktig, slik at man faktisk når opp i den ganske harde internasjonale konkurransen. Med et så stort prosjekt i Norge, hvor næringslivet inviteres til å være innovative, komme med nye og bedre løsninger – og når det gjelder miljø, har vi jo på mange områder verdensledende industri – har vi helt klart alle muligheter til å se at vårt næringsliv når fram i denne konkurransen. Da handler det om å ha rammebetingelser. Næringslivet er opptatt av skatter og avgifter, av samferdsel, av gode programmer innen Forskningsrådet og Innovasjon Norge, som gjør at de kan få bidrag til å utvikle ny og bedre teknologi, større bærekraft og nye, innovative løsninger.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg er helt overbevist om at når de store økonomiene i verden tar grønne grep – og det kommer de til å gjøre – skal vi stå klare med våre løsninger. Det vil rett og slett være god butikk for Norge. Derfor har denne regjeringen, mer enn noen før, satset på miljøprogrammer i Innovasjon Norge, på programmer både i Forskningsrådet og i Innovasjon Norge, som gjør at alle næringer har historisk stor tilgang på bistand og støtte til å utvikle nye og bærekraftige løsninger. Den satsingen må vi selvsagt bare fortsette.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg tror jeg må få presisere at ifølge de dokumentene jeg har, ga min forgjenger allerede i november 2016 Stortinget opplysninger om hvilket arbeid han gjorde overfor Statsbygg. Statsbygg har gjennom hele denne prosessen fått i oppdrag å se nærmere på bruk av trematerialer. Det er helt naturlig når vi bor i et land som har så stor tilgang på nettopp trematerialer. Vi vil nå, i fortsettelsen, slik jeg har redegjort for, sørge for at den delen av oppdraget blir godt utført av Statsbygg.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
En god bolig er et viktig fundament for oss alle. Det skaper trygge rammer for livene våre og gjør det enklere å delta i arbeidslivet og benytte seg av velferdstjenester som helsetilbud og utdanning. I Norge står eierlinjen sterkt. Over 80 pst. bor i en bolig de eier, og de fleste bor godt. Regjeringen ønsker å legge til rette for at så mange som mulig som ønsker det, skal kunne eie sin egen bolig. Det har vi også uttrykt i Jeløya-plattformen. Hjelp til å eie er en viktig målsetting i regjeringens boligsosiale arbeid. For mange vanskeligstilte på boligmarkedet kan løsningen på deres livssituasjon være å komme over fra en leid til en eid bolig. Startlån, ofte i kombinasjon med tilskudd til etablering og bostøtte, fremmer eierlinjen. Disse virkemidlene bidrar sterkt til at også vanskeligstilte skal kunne eie bolig. Startlån er et viktig boligsosialt virkemiddel som kommunene benytter i omfattende grad. I 2017 formidlet kommunene startlån for nesten 8,5 mrd. kr. Det var det høyeste beløpet som er utbetalt noen gang, og for første gang utgjorde startlånet den største andelen av Husbankens låneordninger. 6 905 husstander mottok startlån i 2017, og over 50 pst. av disse var barnefamilier. Samtidig skal Husbanken være et supplement til det ordinære kredittmarkedet, ikke en konkurrent. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet foreslår altså å dele startlånsordningen i to ordninger: én for dagens målgruppe og en ny ordning for unge førstegangsetablerere. Her er det viktig å minne om at boliglånsforskriften ble strammet inn i 2017. Det gjorde vi for å dempe gjeldsveksten i norske husholdninger. Med dette forslaget til ny startlånsordning vil flertallet åpne for at personer som ikke får lån i private banker på grunn av innstrammingen i boliglånsforskriften, vil kunne få startlån. Det vil føre til at startlånet virker undergravende på boliglånsforskriften. EØS-regelverket for statsstøtte slår også fast at det offentlige ikke skal gå inn i et velfungerende kredittmarked og ta markedsandeler fra private aktører. Det handler altså om å sikre at kredittmarkedet skal fungere godt. Det innebærer at Husbanken ikke skal gi lån til f.eks. en nyutdannet ingeniørstudent som kan få lån i private banker etter å ha spart opp tilstrekkelig egenkapital. Fra regjeringens side er vi opptatt av å hjelpe unge inn på boligmarkedet. Siden 2013 har ordningen med boligsparing for ungdom, BSU, blitt styrket to ganger. I 2013 var det samlede sparebeløpet i BSU på 150 000 kr, i dag er dette beløpet 300 000 kr. La meg også gjøre oppmerksom på at mange unge eier boligen sin, og at andelen har økt de siste årene. Tall fra SSB viser at i 2015 eide 42 pst. av personene i aldersgruppen 25–30 år sin egen bolig. I 2004 var denne andelen 34 pst. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ber også regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet for 2019 fremme forslag om å utvide rammene for Husbanken, slik at flere kan få startlån. Her er det verdt å gjøre oppmerksom på at startlån er prioritert innenfor Husbankens låneramme. Kommunene vil derfor i dag få tildelt det de ønsker til å formidle startlån.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg har problemer med å forstå denne iveren etter å hjelpe folk som ikke trenger hjelp, hjelpe folk som ikke er vanskeligstilte. For meg er Husbanken et boligsosialt virkemiddel. Vi skal hjelpe dem som i lengre perioder av livet ikke får tilgang på kreditt i det ordinære kredittmarkedet. Folk som er i en helt midlertidig fase av livet, f.eks. fordi de er nyutdannede ingeniører eller jurister eller leger, har ikke behov for lån gjennom Husbanken. Jeg oppfatter også at det man egentlig synes er problemet, er boliglånsforskriften. Den ble strammet inn som følge av både gjeldsgraden og økning i prisene på bolig, og det at prisene på bolig øker dramatisk, særlig i byene, går først og fremst ut over førstegangsetablerere. Så da er det egentlig egenkapitalsituasjonen vi diskuterer, ikke den enkelte persons mulighet til å få lån i det ordinære kredittmarkedet.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg mener at dette vil uthule hele poenget med å stramme inn boliglånsforskriften. Mennesker som er i en vanskelig økonomisk situasjon, vil få startlån. Andelen startlånsmottakere er rekordhøy, og vi har helt bevisst ønsket at startlån skal rette seg inn mot barnefamilier. Det handler om å hjelpe dem som trenger det. Vi trenger ikke å hjelpe alle. Og når mennesker i en helt midlertid periode av livet sitt ikke får lån på det ordinære kredittmarkedet, så er det fordi de ikke har egenkapital. Da er det egenkapital som er problemet, ikke tilgangen på kapital i kapitalmarkedet.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Hele premisset for spørsmålet er feil. Unge vanskeligstilte får startlån. Unge som er i en vanskelig økonomisk situasjon, får startlån hvis de innfrir vilkårene for det. Så er det slik at historien og statistikken viser at man her prøver å løse noe som ikke er et problem. 80 pst. av oss eier vår egen bolig. Den andelen har vært økende blant dem mellom 25 og 40 år. Stadig flere eier sin egen bolig. Da trenger man ikke å hjelpe på et problem som ikke er der, og i den grad det er der, så skyldes det ikke tilgangen på kapital og på lån, det skyldes de reglene vi har knyttet til egenkapital. Og det har vi gjort helt bevisst for å dempe gjeldsveksten og for å dempe boligprisveksten.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg føler at vi ser helt forskjellig på hva startlån er. Det representanten opplever å skulle være et ordinært tilbud til en ordinær gruppe mennesker, anser jeg ikke å være det. Startlån skal være et tilbud til mennesker som i en lengre periode er i en vanskelig økonomisk situasjon, spesielt barnefamilier. Det er et virkemiddel for å møte en gruppe som ellers ikke ville fått lån på det ordinære kredittmarkedet. Det representanten etterspør, er et lån som kan gis alle som alternativ til det ordinære kredittmarkedet eller i påvente av at man har spart opp egenkapital. Men da er det altså egenkapitalkravet som er problemet, ikke det faktum at man er vanskeligstilt, for det er man ikke.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg kan betro representanten Andersen at min bekjentskapskrets er helt ordinær. Der er det ungdom som eier, og vi har ungdom som leier – akkurat som i alle andre grupper av samfunnet. Men det representanten her bekrefter med spørsmålet sitt, er at det er egenkapitalkravet som er problemet. De unge som representanten her viser til, kan ikke spare opp, men da er det egenkapitalkravet som er problemet, og da er det det man må diskutere om man skal beholde eller ikke. Det er en side knyttet både til gjeldsvekst og til prisvekst. Er det noe som rammer førstegangsetablerere, de som aldri er innenfor, er det det å komme seg innenfor. Da betyr selvfølgelig pris på bolig alt.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg er så heldig å få lov til å være kommunalminister for 422 kommuner. Når jeg har brukt 10 minutter på å redegjøre både for det generelle arbeidet vi gjør – som er veldig viktig også for Kongsvinger – og ikke minst gått inn på de spørsmål interpellanten stilte, mener jeg at jeg har redegjort for den satsingen man gjør både på vei, på kunnskap, på næringsvirksomhet og på statlige arbeidsplasser i nettopp denne regionen. Det var i hvert fall det jeg forsøkte å gjøre. Så hører jeg interpellanten har spesielle spørsmål knyttet til spesielle satsinger. Interpellanten er sikkert klar over at det er Stortinget som vedtar prioriteringene i vei- og baneprosjekter. Det ble gjort forrige vår – i Nasjonal transportplan. Der framgår det hvilke prioriteringer denne salen har gjort. Vi har også en egen utdannings- og forskningsminister, som kan redegjøre for det arbeidet man nå gjør i forbindelse med rullering av langtidsplanen for høyere utdanning. Generelt er det slik at Kongsberg – nei, Kongsvinger, unnskyld – er blitt tilgodesett med ekstra satsinger, bl.a. på forskning og utdanning. Det foreligger planer for viktige investeringer i infrastruktur som er helt avgjørende. I tillegg har jeg redegjort for de satsinger denne regjeringen har gjort på bedriftsrettede programmer i Innovasjon Norge og Forskningsrådet, som spesielt tilgodeser gode prosjekter fra Kongsvinger-regionen. Det er veldig bra, for de må være i førersetet for å utvikle nytt næringsliv.
Monica Mæland (Høyre), 2018-05-14:
Jeg forsøkte innledningsvis i et innlegg på nesten 10 minutter å gå igjennom alle de områder interpellanten tok opp. Det er klart at da jeg svarte på vegne av regjeringen, handlet det om samferdsel, om næringsutvikling og om en rekke tiltak spesifikt for Kongsvinger. Det har vært framført spørsmål knyttet til Politihøgskolen og til SSB. Jeg ber om forståelse for at dette er etater underlagt andre statsråder. Man har nå en gjennomgang. Det jeg er veldig fornøyd med, er at jeg sitter i en regjering som i motsetning til den som satt før, har en plan om å flytte ut statlige virksomheter, som har en plan om å ta hele Norge i bruk, som har tro på at vettet er godt fordelt i dette landet. Det er veldig viktig. Jeg er glad for at Kongsvinger har en så pass stor andel statlige virksomheter – rett og slett fordi det tiltrekker seg kompetanse. Videre mener jeg at noe av det aller viktigste våre kommuner kan gjøre, er å legge til rette for arbeidsplasser. Der man får jobb, ja der har man lyst til å bo. Og da følger veldig mange andre forhold med samtidig. Jeg nevnte konkret denne regjeringens satsing på Innovasjon Norge. Vi har økt bevilgningene til Innovasjon Norge, og da er det ikke sånn at jo mer avgrenset en ordning er tematisk og geografisk, jo mer aktiv er den. Det er faktisk sånn at de beste prosjektene når fram. Jeg har også nevnt flere selskaper på Kongsvinger som har fått millionstøtte av denne regjeringen, nettopp for å kunne bidra til næringsutvikling. Det er kjempeviktig. Det er helt avgjørende for at vi skal ha levende og gode lokalsamfunn i hele landet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-05-14:
I forrige stortingsperiode var det ikke mulig å få flertall for et slikt forslag som vi får flertall for i dag, og det gleder Senterpartiet stort at vi får flertall for det. Da kan jeg gi statsråden en mulighet. Hva er de store fordelene med at tre skal bli et viktig element – at vi skal satse på tre i det nye regjeringskvartalet?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-05-14:
Det er en stor seier for norsk trenæring at et samlet storting i denne stortingsperioden slutter seg til at tre skal være et viktig element i byggingen av et nytt regjeringskvartal. I forrige storting var ikke det mulig. Nå er det et samlet storting som gjør det. Mange representanter har arbeidet lenge for å få dette til. Som en tidligere taler har nevnt: Det var på en tur til Mjøstårnet at representanten Hareide og representanten Vedum, som jeg kan omtale meg selv som, relanserte at vi måtte få en slik debatt i Stortinget. Vi fikk med oss Jonas Gahr Støre og Kari Elisabeth Kaski på å fremme dette som et flertallsforslag. Det var et veldig viktig gjennomslag. Det er en stor glede at Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre gjennom komitébehandlingen har sluttet seg til det flertallet som Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti hadde i utgangspunktet. Det som er så enormt viktig for det norske samfunnet framover – når vi skal bruke mange offentlige penger, som på et regjeringskvartal, 14 –16 mrd. kr – er at vi bruker slike prosjekter til å bygge norsk industri og norske arbeidsplasser. Det er et av hovedargumentene for at man ønsker å bruke tre i regjeringskvartalet. Det andre er at tre er et klimamessig veldig fordelaktig materiale. Så når vi både kan skape arbeidsplasser, verdiskaping og industri og samtidig få klimavennlige løsninger, er det en veldig god løsning for det norske samfunnet. Vi har suksesshistorier fra før. Vikingskipet er en slik suksesshistorie. Man satte et krav, en målsetting, og man bygde industri. Gardermoen er en suksesshistorie. Man satte et krav og en målsetting for å fremme norsk byggeskikk, og man bygde norsk industri. Det er slik vi i Stortinget må tenke mye mer framover, også i forbindelse med store samferdselsprosjekter. Det å bygge den nye Mjøsbrua i tre er et annet slikt prosjekt. Den forrige regjeringen satte av 13 mill. kr til et forsknings- og utviklingsprosjekt, som nå har synliggjort at det er mulig å bygge verdens lengste trebru over Mjøsa i stedet for å bruke stål og betong. Jeg håper at denne runden kan utgjøre et veiskille i Stortinget, at vi skal bruke et offentlig prosjekt til å bygge mer enn selve bygget, men også bygge industrien og bygge industriarbeidsplassene, og at Monica Mæland som statsråd nå tar styringssignalene fra Stortinget og de klare vedtakene i denne saken på det største alvor. For det er ingen tvil om at det har vært en lang kamp og en modningsprosess. Nå må vi bruke forsknings- og utviklingsmidler overfor norsk treindustri som gjør at de er i første linje til å levere nye produkter. Dette er første steg. Neste steg er enda mer satsing på treindustrien i Norge, som gjør at de er de beste til å levere, slik at vi får skapt nye arbeidsplasser, får ny verdiskaping og får brukt norsk tømmer.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-14:
Eg vil knyta nokre kommentarar til næringsaspektet ved denne saka. Det er ingen tvil om at skogen er ein stor ressurs for Noreg, men ein treng ulike strategiar for å ta ut det potensialet, den verdiskapinga og skapa dei arbeidsplassane som er mogleg å få til. Noko handlar om å sikra skogplanting og å leggja til rette for effektiv og god hogst. Eit anna element er transport. Eit tredje element er forsking og utvikling av ny teknologi, nye produkt frå tre. Men eit svært viktig område er òg å etterspørja tre ved offentlege anskaffingar. Lova om offentlege anskaffingar gjer det mogleg å leggja meir vekt på miljø, livsløpskostnader, livsløpsutslepp. Det gjev treet eit fortrinn. For Senterpartiet sin del handlar dette om at me ikkje berre skal bruka tre, men at me òg skal leggja til rette for norske leverandørar. Når ein stiller krav om ny teknologi, vil ein løfta fram norske arbeidsplassar og norske leverandørar. Eg har lese innstillinga, og eg har høyrt debatten i dag. Eg registrerer at det ikkje er heilt det engasjementet som eg skulle ønskt hjå Høgre og Framstegspartiet. Engasjementet hjå fleirtalet i Stortinget er stort, men eg opplever at ein prøver å dra dette litt ned. Men det må vera ei klar forventing om at dagens vedtak faktisk utgjer ein forskjell – før og etter at det vedtaket er gjort. Det er òg viktig å minna om at romartal V i innstillinga er heilt likt punkt 3 i forslaget. Det var dette ein ønskte å få vedteke, og det er dette Stortinget vedtek. Det skal utgjera ein forskjell. Det skal utgjera ein forskjell for korleis bygget vert sjåande ut, og det skal utgjera ein forskjell for norsk næringsliv. Det er ikkje slik at me berre jobbar for å få tre i det nye regjeringskvartalet. Me ønskjer sjølvsagt at det skal vera norsk tre. Det skal vera produkt utvikla av norsk industri, og det skal skapa verdiar og arbeidsplassar i Noreg. Dette er ein gledeleg dag, og det er eit veldig viktig vedtak som Stortinget skal gjera i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-14:
Me fekk sett behovet for ein slik total gjennomgang av beredskapen i spørjetimen sist, då Senterpartiet utfordra justisministeren på beredskapen knytt til ambulanseflysaka. Han kunne ikkje svara på det, for det var ikkje hans konstitusjonelle ansvar. Eg har ein mistanke om at dersom me hadde utfordra helseministeren på totalberedskapen, ville ikkje han ha svara på det fordi det ikkje var hans konstitusjonelle ansvar. Det er behov for å sjå ting i ein breiare samanheng. Eg er oppteken av at òg matberedskap skal inn i ei slik totaltenking om beredskap. Då me jobba i Stortinget med beredskapslagring av matkorn, i prosessen fram til det, var det òg mange utgreiingar som måtte gjerast, og ting ein måtte venta på. Hovudproblemet var at regjeringa la til grunn ein statleg planføresetnad om at same kva som skjedde i verda, ville handelen gå sin gang. Det var det ikkje mogleg å koma rundt, for det låg i dei statlege planføresetnadene. Senterpartiet meiner jo at beredskap handlar om å planleggja for det utenkjelege. Her ser me ei regjering som legg til grunn formalismen i byråkratiet framfor realismen i verkelegheita, og det er beklageleg. Når me diskuterer jordvern, er det ei viktig sak, vert det hevda, men i realiteten ser me at det berre er viktig fram til det kolliderer med andre samfunnsformål. Då ser ein ofte at jordvernet må vika. Moglegheita for å produsera mat i dag og i framtida er ein viktig del av vår beredskap. Senterpartiet ynskjer at matberedskap og jordbrukspolitikk òg skal setjast inn i ein større samanheng, ikkje berre for å brødfø befolkninga i dag, men òg som ein del av vår totale beredskap. Korleis kan me ha eit landbruk i heile landet? Korleis kan me organisera landbruket sånn at beredskapen vert best mogleg? Eg synest òg det er trist at eit fleirtal på Stortinget vender tommelen ned for ein totalberedskapskommisjon i dag, med ei mengd unnskyldningar om kva som må koma fyrst. Det minner i det store og heile litt om Albert Åbergs skal berre, skal berre, skal berre. Dette er ei så viktig sak at me helst skal gjera det no, og eg håpar at fleirtalet støttar Senterpartiets forslag i denne saka.