Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Som medlem av kommunalkomiteen synes jeg selvfølgelig at dette er en av de aller viktigste debattene vi har i løpet av året. Jeg vil argumentere for at det også saklig sett er det, fordi kommuneproposisjonen avklarer hvert år rammene og retningen for kommunene i det påfølgende inntektsåret. Norske kommuner omsetter for 400 mrd. kr hvert år. Det meste av det er omfordeling over statsbudsjettet, men det er også noe i egeninntekter. Til sammenligning er statsbudsjettet på i overkant av 1 000 mrd. kr. Én av fem sysselsatte her i landet er ansatt i en kommune. Én av fem høres ikke så mye ut, men når vi vet at det er 463 000 sysselsatte, skjønner vi at kommunesektoren er viktig. Og som det har vært sagt tidligere her: De aller fleste av oss innbyggere møter kommunen på daglig basis, enten gjennom at vi – som jeg – overlater barna i trygge hender i barnehagen, eller ved å gå på skole, har behov for helsetjenester eller har behov for omsorg på andre måter. Representanten Michael Tetzschner forsøker å skape en tillitskrise og forteller at det er en krise mellom staten og kommunene i Norge. Det er en fortelling jeg overhodet ikke kjenner meg igjen i. Det har for meg ingen rot i virkeligheten. Det er mulig at det er slik i Oslo, men i de deler av landet der jeg oppholder meg mest, er det altså ikke sånn. Tvert imot er det et godt samarbeid. Det er et godt ekteskap, der kommune, stat og fylke arbeider sammen for å nå målene til beste for innbyggerne. Som i alle ekteskap er det selvfølgelig noen diskusjoner og noen uenigheter, men dem lever vi også med. Vi har styrket kommuneøkonomien med ca. 67 mrd. kr. Vi har i den perioden vi har hatt regjeringsmakten, vært opptatt av å ha større utjevning, fordi vi vil ha et mer likeverdig tjenestetilbud. Bakgrunnen for det er veldig enkel: Det er en sammenheng mellom inntektsnivået til kommunene og hvilket tjenestetilbud de faktisk kan gi. Den jobben startet vi med allerede i 2005 i denne sal, i debatten om samme sak: kommuneproposisjonen for 2006. Jeg skal bare minne om hva daværende kommunalminister Erna Solberg var opptatt av å fortelle. Hun var opptatt av å snakke om politikerforakt. Hun sa at det loves så mye i denne debatten at det er mange som burde være flaue over faktisk å ha sagt noe. Dette sa hun om de nåværende regjeringspartienes representanter som sa noe om hva vi ville med kommuneøkonomien. Fasiten viser at vi overhodet ikke har noen grunn til å være flaue. Vi er tvert imot veldig stolte av det vi har fått til i kommuneøkonomien. Representanten Tetzschner sa også en ting i sitt innlegg som jeg er nødt til å arrestere ham på, fordi han påstår at økningen i handlingsrommet i den norske økonomien vil komme enhver regjering til gode. Nei, det er ikke sant. Vi har altså ikke gått til valg på skattelettelser i størrelsesorden 25 mrd. kr per år, som Høyre har gjort. Det ville ha innskrenket handlingsrommet med 25 mrd. kr i året for regjeringen. Vi hører at de borgerlige skal gå til valg på å danne regjering sammen. Fremskrittspartiet lover skattelettelser i størrelsesorden 100 mrd. kr. Det er 50 pst. mer enn det vi har styrket kommuneøkonomien med. Nei, de borgerlige har ikke det samme handlingsrommet, det kommer ikke enhver regjering til gode. Det handlingsrommet som vi har, har vi skapt fordi vi har gjort en prioritering – vi tror at de største oppgavene skal vi løse i fellesskap. I sitt innlegg var Tetzschner også inne på forskjellene i vekst. Han antydet at når det gjelder årlig vekst i kommunesektoren, så er forskjellen mellom Bondevik II-regjeringen og den rød-grønne regjeringen, som har styrt i åtte år, marginal – fordi vi altså har hatt en årlig vekst på ca. 2,5 pst., og så påstår Tetzschner at med Bondevik II-regjeringen var veksten på ca. 2,25 pst. Ja, det er riktig det, men det Tetzschner ikke nevner i sitt innlegg, er at den økningen skyldes at opposisjonen i Stortinget – herunder Arbeiderpartiet – la på de budsjettforslagene som regjeringen kom med. Hvis vi legger til grunn Bondevik II-regjeringens proposisjoner, så ville veksten ha vært på 1,5 pst., som er anslagsvis 60 pst. av den veksten vi har hatt nå. Jeg er veldig glad for at representanten Tetzschner også ga oss en avklaring på Høyres fordelingspolitikk, og at det forslaget man fremmet i fjor, men som man tydeligvis glemte å fremme i kommuneproposisjonen i år, står ved lag. De ønsker altså en skatteutjevning på ca. 50 pst. – og endog er det ønskelig med mer. Det er veldig greit å få en avklaring på det, for da vet vi at Høyres politikk fortsatt står fast. Fortsatt er det uklarheter som jeg mener velgerne har krav på å få vite noe om. Det handler om Høyres forundringspakke, som er kombinasjonen av kommunenes økonomiske opplegg og skattefordelingen. Det er kommunestrukturdebatten – hvor mange kommuner skal vi ha, og hvilken prosess skal det være, og skal det være frivillig eller ikke? Og det er ikke minst oppgavefordelingen – hvilke oppgaver skal gå til kommunen og hvilke skal gå til staten? Velgerne må få en avklaring på dette før valget.