trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-05-14:
Dette er en sak vi kommer til å få rikelig tid til diskutere i denne salen senere. Det dreier seg om et lovforslag, som nå har vært ute på høring, og som Kulturdepartementet nå jobber med. Det dreier seg om et forslag om å sikre kunstneres rettigheter og prøve å hindre at de blir frastjålet sitt åndsverk på nettet. Høringssvarene er nå til behandling i departementet. Flertallet i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, vil ta stilling til eventuelle forslag når saken blir lagt fram for Stortinget. Vi ser derfor fram til en god debatt da. Vi registrerer likevel at Fremskrittspartiet ønsker å ta stilling i saken nå, og de baserer sitt standpunkt på to av de 75 høringsuttalelsene som er kommet, og som har et avvikende standpunkt til forslaget som er lagt fram fra regjeringen, mens vi registrerer at den store majoriteten støtter lovforslaget. Likevel – flertallet er ikke beredt til å ta stilling til saken før vi har fått en grundig gjennomgang av saken presentert av regjeringen i en lovproposisjon, som kommer til Stortinget i løpet av neste år.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-05-14:
Jeg har lyst til å utfordre kulturministeren på spørsmålet om det med å fjerne kravet om konsesjon for å innhente disse opplysningene og for å drive med denne typen overvåking. Jeg må spørre statsråden hvorfor hun mener at det er helt greit at hvem som helst nå kan begynne å drive privat etterforskning for på den måten å hente inn personopplysninger om hvem som er på nettet, og hvilke personer som står bak de forskjellige IP-adressene. For det er konsekvensen av det som ligger som forslag nå. Dette handler ikke bare om åndsverkloven, det handler mye om ytringsfriheten, og det handler om retten til å få være anonym på nettet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-05-14:
Jeg må si jeg stusser litt når jeg hører på debatten, spesielt når jeg hører representanten fra Høyre. Jeg lurer på om han faktisk har lest hva forslaget handler om. Det er mye mer omfattende enn det som gjelder åndsverkloven og det høringsforslaget som har vært ute på høring. Det handler faktisk om å se på personvernet til den enkelte og lovfeste retten til personvern. Det er hele hensikten med forslaget også. Det er mye mer omfattende enn det jeg oppfatter at representanten fra Høyre mener om dette. Høringen dreier seg ikke så mye om ytringsfriheten, det er greit, men forslaget dreier seg veldig mye om ytringsfrihet og personvern. Derfor er det trist at man velger en så snever tilnærming til en så viktig problemstilling. Og, som jeg sa, vi har i andre parlamenter registrert et helt annet engasjement for lignende forslag og hva det betyr for den enkeltes personvern og ikke minst også ytringsfrihet. Fremskrittspartiet er selvfølgelig helt enig i at politiet skal få full mulighet til å hente inn disse opplysningene for å kunne gjøre den jobben politiet skal gjøre, men at hvem som helst skal få lov til å hente ut disse opplysningene, mener i hvert fall Fremskrittspartiet er helt feil medisin. Derfor er vi også veldig kritiske til det som ligger her. Vi synes det er trist at ingen andre politiske partier i denne salen ønsker å støtte forslaget vårt, som er så viktig og bra, og som lyder som følger: «Stortinget ber regjeringen legge fram konkrete forslag til lovmessig vern av ytringsfrihet og anonymitet på Internett.» Jeg trodde faktisk at det var viktig for dem som er opptatt av ytringsfrihet og personvern, men dessverre ser det ut som om komiteen har valgt ikke å gå inn i den problemstillingen, men kun forholdt seg til høringen. Som jeg sier – selv om det er bare to av dem som har svart som har vært veldig kritiske til det forslaget som ligger her, er det i hvert fall viktig å lytte til dem, fordi de er veldig opptatt av personvern, og det er viktig for Norges befolkning. At Høyre ikke er så opptatt av personvernet, og at Arbeiderpartiet ikke er så opptatt av personvernet, så vi da vi behandlet forslaget til DLD, datalagringsdirektivet, da de to partiene sørget for flertall for en overvåkning av norske innbyggere og kontroll med hvem man ringer til, hvor man ringer, og når man ringer. Det neste er vel at man skal vite hva man snakker om i telefonen, også.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-05-14:
Jeg skjønner at det ikke er noe særlig hyggelig for representanten fra Høyre å bli minnet på at Høyre synes det er helt greit å innskrenke personvernet og ytringsfriheten til folk flest i dette landet. Men jeg synes det er spesielt at han på mange måter tydeliggjør at det eneste han er opptatt av i denne saken, er den ene siden – og faktisk ikke vil forholde seg til det forslaget går på, og det som forslagsstillerne er ute etter: nemlig å få et lovfestet vern av ytringsfrihet og anonymitet på Internett. Det er veldig trist, for dette er kjempeviktig, og det er en del av totaliteten. Ja, Fremskrittspartiet støtter den private eiendomsretten. Fremskrittspartiet er opptatt av opphavsretten, men vi er også opptatt av innbyggerne og personvernet, av retten til å få lov å være anonym på Internett og i hvert fall av at ikke hver eneste som vil det, skal kunne få lov til å lagre IP-adresser og vite hvem personen er. Det får være politiets oppgave i forhold til kriminalitet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-05-14:
Når ikke de andre partiene, og iallfall ikke Høyre, har kastet seg med Fremskrittspartiet i denne sammenhengen, er ikke det fordi vi vil gi uttrykk for noen manglende interesse for ytringsfrihet. Men det er altså ikke det denne høringssaken dreier seg om. Det denne høringssaken dreier seg om, er rammene for beskyttelsen av åndsverk, altså opphavsrettslige tilrettelegginger. Den debatten som Fremskrittspartiet ønsker å trekke opp, er i og for seg interessant. Det er viktig å avveie grensene for ytringsfrihet og i denne sammenheng kanskje minst like viktig hva som skal være det rettslige grunnlaget for å gå inn i kontrollfunksjoner, som man da ønsker å gjøre for å verne opphavsretten. Men det blir en litt meningsløs diskusjon når vi ikke har det som er utgangspunktet i saken, nemlig spørsmålet om opphavsrett og den avveining som man må gjøre mot det. Jeg tror vi kan få interessante diskusjoner rundt dette når saken kommer fra regjeringen. Jeg vil benytte den anledningen som dette gir, til også å peke på viktigheten av at de juridiske rammene som i dag gjelder i forhold til ytringsfriheten som sådan, og også i forhold til den rettslige beskyttelse som ligger i innsyn på forskjellige måter, blir dokumentert i det dokumentet som kommer – og det forventer jeg at det gjør. Det må jo være de samme rammer som gjelder i den digitale verdenen som i – skal vi kalle det – den analoge, og den samme type rettssikkerhet som gjelder der. Jeg har vel ikke noen spesiell grunn til å tro at ikke regjeringen også vil legge det til grunn. Jeg ser frem til en god debatt når vi har et grunnlag for å ta den. Å ha en åpen debatt om ytringsfrihet i sin alminnelighet kunne vi sikkert også hatt, men da kunne man kanskje f.eks. reist en interpellasjon. I denne sammenheng er det koplet opp til et høringsutkast til en konkret lov, og da blir det meningsløst å diskutere dette uten å forholde seg til det som er den lovens formål.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-05-14:
Det er kanskje ikke så rart at vi kobler dette opp til høringen, for det står faktisk å lese: «Forslagsstillerne viser til lovforslag om endringer i åndsverkloven om tiltak mot ulovlig fildeling og andre krenkelser av opphavsrett m.m.» Tydeligere kan det vel ikke sies. Er det ikke det dette dreier seg om? Hvis man hadde ønsket seg en bred debatt om ytringsfrihet, hadde det kanskje vært naturlig f.eks. å gjøre det i en interpellasjon. Jeg synes oppriktig talt at det grenser litt til det useriøse å trekke dette i den retningen og komme med den type beskyldninger som representanten Hoksrud her gjør. Jeg undrer meg i det hele tatt over at Fremskrittspartiet er så kjappe på dette. Jeg trodde Fremskrittspartiet støttet den private eiendomsretten. Fremskrittspartiet har ved mange anledninger gitt uttrykk for at de ønsker at kunstnere skal tjene penger selv, for det er jo ikke så mye penger å hente i budsjettene. Hvis kunstnerne skal tjene penger selv, er de faktisk avhengig av å ha rammer for inntjeningen. Da synes jeg det er litt merkelig at Fremskrittspartiet trekker fra hoften med den typen innspill og ignorerer fullstendig det som er hele debattens utgangspunkt, nemlig hvordan opphavsretten skal avveies mot de spørsmålene man trekker opp. Det er det ikke noen interesse rundt, og sånn sett fremstår dette som – jeg vil si – et særdeles inkonsekvent forslag med tanke på det som er Fremskrittspartiets uttrykte utgangspunkt ellers. Men det er da kanskje ikke slik at Fremskrittspartiet vil støtte opphavsretten for kunstnere. Det er da kanskje ikke slik at Fremskrittspartiet ønsker rammer som er håndterlige for opphavsretten når det gjelder den inntjeningen kunstnere skal kunne ha. I så fall merker vi oss det, og vi vil selvfølgelig måtte komme tilbake til det i senere debatter hvor dette blir tema.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-05-14:
Jeg vil understreke at utgangspunktet for at vi ønsker å gjennomgå denne loven nettopp er det representanten Olemic Thommessen peker på, at det er behov for de samme reglene innenfor den digitale verdenen som det er innenfor resten av verden, i den forstand at hvis jeg tar en DVD og kopierer den opp og deler den ut, er det ikke noen tvil om at jeg stjeler et åndsverk. Men hvis jeg gjør det samme på nettet: Jeg tar en film, jeg deler den ut til dem jeg mener den bør deles ut til, uten å gi dem som har laget filmen penger for det, er det en like alvorlig overtredelse, mener jeg, av åndsverksbestemmelsene som at man kopierer opp DVD-er rent fysisk. Derfor mener jeg at ytringsfrihet skal ligge til grunn for all politikken vi fører. Dersom jeg deler ut en bok, en sang eller en film som andre har laget, kan ikke jeg påberope meg ytringsfriheten og si at jeg må ha frihet til å dele ut det andre har skapt. Men dette er jo en omfattende lov, for det er og bør være begrensninger på hvordan man kan håndheve åndsverksloven. I Frankrike har de gjort det sånn at man kan stenge nettilgang for en familie der en person kanskje har kopiert opp noe ulovlig. Det mener jeg er å gå for langt. Mens i andre land – f.eks. i Sverige – har de andre former for å ta vare på åndsverk. Jeg mener også at i enkelte saker i USA har man gått veldig langt i å straffeforfølge enkeltpersoner. Små gutter på et gutterom har kanskje kopiert noe og ikke visst at det var ulovlig, og så har vedkommende blitt straffet veldig hardt for det, fordi man vil statuere et eksempel. Derfor har vi gjennom dette lovforslaget involvert mange parter, både de som er opptatt av personvern på nett, og de som er opptatt av opphavsrettighetshavernes rettigheter, for å lage et balansert lovforslag. Det er jo nettopp dette Stortinget skal få seg forelagt i løpet av høsten. Dette er også noe vi har lagt vekt på i Soria Moria II, hvor vi sier: I møte med digital spredning av kunst og kultur ønsker vi en mer effektiv håndhevelse av åndsverksloven. Det har vært veldig mange som har vært involvert i høringsdiskusjonen til nå – 67 instanser – og vi vil snart komme tilbake til Stortinget med et forslag til endring. Det er grunn til å understreke én ting. Representanten Bård Hoksrud var inne på dette med advokatfirmaet Simonsen, som i dag har anledning til å overvåke IP-adresser. Jeg synes ikke det er noen god løsning, og det er nettopp derfor Datatilsynet har bedt om at vi regulerer dette på en bedre måte enn i dag. De har også støttet det forslaget vi har, og mener at det tar tilstrekkelig hensyn til personvernet. Åndsverkloven skal balansere mellom ulike hensyn. På den ene siden skal den verne opphavsrettshavernes grunnleggende behov for å kunne leve av sitt arbeid. På den andre siden skal loven fremme samfunnets interesser når det gjelder tilgang til kultur.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-05-14:
Det er jo nettopp dette som skal diskuteres når vi skal legge fram endringene i åndsverkloven for Stortinget. Det vil ikke være fritt fram for alle til å kunne nedtegne IP-adresser. Alle kan for så vidt overvåke IP-adresser i dag, men det er ikke lov å skrive ned IP-adressen, det er ikke lov å lagre den informasjonen. Det vil i det forslaget vi legger fram for Stortinget, være klare bestemmelser for å hindre misbruk av denne ordningen. Det vil ligge i det forslaget som Stortinget vil få seg forelagt.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-05-14:
Eg vil takke statsråden for svaret, som eg på mange punkt synest var veldig spennande og opplyftande. Eg har lyst til å starte med nettopp utestengingsperspektivet. Det trur eg er veldig viktig å lyfte fram. Eg hadde sjølv gleda av å treffe nokre frå Raudekrossen, som har arrangert sommarleirar som har hatt betydning. Dei fortalde om ein av dei som hadde vore med, at han hadde vore så oppteken av å få ein brosjyre frå det hotellet han hadde budd på. Det kunne ikkje arrangørane heilt forstå, men dersom han ikkje hadde med seg den heim igjen, ville ingen av vennene tru at det han fortalde at han hadde opplevd i sommar, var sant. Det er eit perspektiv som er ein del av ein heilskap. Eg er einig i det statsråden seier, at det å sikre at me har eit arbeidsliv som inkluderer flest mogleg, er det beste verkemiddelet. Og når me ser på Noreg som eit samfunn, har me gode velferdsordningar og eit skattesystem som bidreg til små inntektsforskjellar i Noreg samanlikna med andre land. Eg ser at statsråden snakkar om mange konkrete tiltak, men eitt av dei områda som eg er bekymra for, er den auken me har blant menneske med nedsett arbeidsevne. Me ser at tala har auka frå 153 000 til 215 000 frå 2006 til 2011, og Nav-rapporten Personer med nedsatt arbeidsevne – Hvem er de?, påpeiker nettopp òg dette, men samtidig har tiltaksnivået for denne gruppa gått ned dei siste fire–fem åra med 53 000 plassar. Så det er nettopp det å lyfte tiltaksnivået ut frå det statsråden sa om heilskapen av gruppene. Eg skal ikkje gå vidare på ein kontantstøttedebatt. Poenget mitt er at kontantstøtta har nådd ei gruppe som har hatt låge inntekter, og det er ikkje nødvendigvis slik at bortfall av kontantstøtta gjer at dei kjem i jobb frå dag éin. Det er ei utfordring. Dersom eg skal gi ei utfordring til statsråden, er det: Me ser at mange av dei generelle tiltaka er bra, og me kan vere einige om dei. Men er statsråden einig i at det trengst sterkare målretting av innsatsen, og kva grep ønskjer ho i så fall å ta nettopp på det området? Det er eit spørsmål som eg lèt hengje i denne debatten.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-05-14:
Eg vil få takke for ein veldig god debatt, for dei mange veldig gode innlegga. Det har ikkje vore ein stigmatiserande debatt, som Kari Henriksen på ein god måte påpeikte. Det har vore ein ryddig og god debatt, og det har òg vore ein ærleg debatt. Eg synest det Karin Andersen nettopp påpeikte, om korleis me kan få fleire inn på arbeidsmarknaden, kva som skal til for at me lukkast med det, og kva som er verkemiddelet for å få til det, er utruleg viktig. I morgon kjem revidert nasjonalbudsjett, og lekkasjane på nettet tyder på at AS Noreg går enda betre enn forventa. Det er i seg sjølv veldig bra og positivt, men no veit me at det nettopp på dette feltet likevel går i feil retning. Dette er for så vidt ikkje noko som har skjedd berre dei siste åra, men det har altså skjedd dei siste ti–tolv åra. Me veit at det gjekk i riktig retning på 1990-tallet, mens det siste tiåret har vore negativt. Derfor er det veldig viktig at me går i gang og ser på korleis me kan målrette den offentlege innsatsen enda meir for å betre livssituasjonen til veldig mange enkeltmenneske. Eg har lyst til å utfordre ministeren på ansvaret ho, som sit som barneminister, har. Når me veit at nettopp talet på dei med nedsett arbeidsevne aukar, og at tiltaka for den gruppa har gått ned, er det ei viktig utfordring som eg har lyst til å nemne. Me har òg ein ny minister på feltet, og eg håpar at denne ministeren set denne oppgåva som ei av sine viktigaste. Det er ikkje noka enkel oppgåve, men ei utruleg viktig oppgåve – å sikre at fattigdommen blant barn i Noreg går ned. Eg synest det var veldig hyggeleg det representanten Kjersti Toppe, som medlem av eit av regjeringspartia, nettopp påpeikte, at kontantstøtta ikkje er noka fattigdomsfelle. Eg var glad for den presiseringa. Sosialhjelpsproblematikken har vore oppe her. Eg meiner òg me må lyfte dette og sjå at nettopp ei avkorting av sosialhjelp for desse familiane blir feil, både når det gjeld kontantstøtte og andre ytingar. Mi utfordring til statsråden er: Vil dette vere ei av hennar viktigaste oppgåver, vil det vere særdeles bra. Det er ikkje noka enkel oppgåve, men veldig viktig.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-14:
La meg starte med å si at jeg er glad for at vi har en ganske lik oppfatning av virkeligheten. Jeg er enig med representanten Hareide i at vi trenger både de generelle virkemidlene og de mer målrettede. Det er heller ikke sånn at bare man tar fra folk en støtte, som f.eks. kontantstøtten, vil de automatisk få seg et arbeid. Det kan være mange barrierer som gjør at det ikke er så enkelt. Særlig er jeg opptatt av innvandrerkvinnene. Hvordan kan vi sikre at de viktigste erfaringene vi har gjort med kvinnefrigjøring og likestilling i Norge – altså det å få seg egen inntekt og den friheten som ligger i det – også kan bli innvandrerkvinner til del? Det ønsker jeg at vi skal diskutere, men også at vi skal komme ut med flere virkemidler i forbindelse med integreringsmeldinga og i forbindelse med neste års budsjett. Det er min ambisjon. Da pekte jeg på dette tiltaket som kalles Ny sjanse, som er oppsøkende virksomhet særlig rettet mot kvinner som f.eks. har gått på kontantstøtte. Men vi ser at det kreves en ekstra innsats for å nå en del av de kvinnene og for at de også skal få muligheten til å forsørge seg sjøl. Da handler det ikke alltid heller om det som ofte sies, nemlig at vi skal få dem i jobb. Det handler om å tilrettelegge. Vi trenger ikke å ha ovenfra-og-ned-perspektiv eller en offertilnærming, men heller sørge for at vi er inkluderende i måten vi tilnærmer oss problemet på. Jeg tror det er viktig også for hva slags resultater vi oppnår. Et annet eksempel på målrettet arbeid handler om barnevernet. Vi vet at barn som har vært i barnevernet, ofte har mye dårligere odds for å klare seg seinere. Og vi har mye arbeid som vi må gjøre, og som vi også legger til rette for nå gjennom den stortingsmeldinga og proposisjonen som skal komme, som dreier seg om f.eks. det å rive ned gjerder mellom ulike instanser som har et ansvar, men som i dag samarbeider for dårlig, og jeg viste også til det i mitt hovedinnlegg. Så dette med utdanning: Vi vet at det å få seg videregående utdanning, og stå det løpet ut, er utrolig viktig for hva slags muligheter du får seinere. Da begynner kampen for økt gjennomføring allerede i barnehagene. Derfor er barnehagene så innmari viktig. Så handler det om flere timer, leksehjelp, det dreier seg om mer valgfrihet og praksis i ungdomstrinnet, sånn at flere kan få motivasjon til å stå løpet ut. Så har vi Ny GIV, og vi har også det som kalles LUS-prosjektet, som ligger under mitt departement. Jeg vil også nevne Nattergalen, som er et eget mentortiltak for folk som skal utdanne seg til barnevernspedagoger.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-14:
Ja, dette vil være en av mine klart viktigste oppgaver. Jeg ser det også i sammenheng med ansvaret som jeg har på ulike områder. For eksempel handler integreringspolitikken veldig mye om dette. Vi veit at en stor andel av dem som i dag har lavinntekt, og som kan kalles for fattige familier, har innvandrerbakgrunn, de kommer fra utenfor OECD-området. Mange av dem er familier hvor særlig mødrene ikke jobber. Da hjelper det også å være likestillingsminister og ha et ansvar for det perspektivet, og sørge for at vi da har kjønnsbrillene på og ser at det vi gjør, kan slå ulikt ut avhengig av om vi snakker om kvinner eller menn. I tillegg har jeg ansvar for mye av diskrimineringsvernet knyttet til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Der har jeg også en viktig rolle å spille. Representanten Hareide var sjøl inne på dette i sitt innlegg. Når det dreier seg om tiltak, må jeg nesten be representanten om å ta det opp også med arbeidsministeren. Men det er klart at for meg vil det være vesentlig at vi gjør en målrettet innsats for å legge til rette for at folk som har nedsatt funksjonsevne, også kan få muligheten til å forsørge seg sjøl gjennom arbeid. Så har jeg ansvar for barnevernet. Det er også veldig viktig for at vi skal kunne forebygge fattigdom seinere, å sikre at vi kommer inn tidlig nok, hjelpe disse barna før problemene utvikler seg. At vi også bidrar til at barn i barnevernet får muligheten til å ta en utdanning, klare seg slik at de står stødigere inn mot arbeidslivet, er kjempeviktig. Så vil jeg bare understreke at jeg er helt enig i at arbeid er nøkkelen til bekjempelse av fattigdom, som representanten Ropstad var inne på. Det understreket jeg i mitt innlegg, men jeg påpekte også noen dilemmaer knyttet til arbeidslinja som vi må være klar over. Vi må ikke tro at bare vi kutter i stønader eller ytelser, kommer folk automatisk i arbeid. Det kan tvert imot bidra til mer passivisering, og det kan umulig være hensikten. Så et par kommentar til representanten Vigdis Giltun. Jeg vil si at det er forskjell på aktivitetsplikt og det å fjerne en hel ordning som overgangsstønaden, som Fremskrittspartiet har ønsket. Man har sågar ønsket å kutte i kvalifiseringsstønaden, eller å avvikle den. Med ujevne mellomrom har Fremskrittspartiet også foreslått at innvandrere ikke skal kunne motta ytelser som de andre deler av befolkninga – majoritetsbefolkninga – får, eller at det vernet som gjelder på arbeidsmarkedet, ikke nødvendigvis skal gjelde for grupper med minoritetsbakgrunn. Da mener jeg at partiet må gå i seg sjøl for å se om man har riktige virkemidler for å bekjempe barnefattigdom. Jeg synes ellers det har vært mange gode innlegg her, og jeg tror Kristelig Folkeparti og vi er enige om veldig mye. Jeg ser fram mot et videre samarbeid.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-19:
Jeg har bare to i hånda, så hvis presidenten kunne hjelpe meg med det tredje, var det fint.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-19:
På vegne av representanten Tenden og meg selv har jeg følgende julegaver til Stortinget: Det er først et forslag om å øke antallet undervisningspersonell med doktorgrad og sikre flere karriereveier i skolen. Det er også et forslag om en helhetlig gjennomgang av Norges engasjement i Afghanistan.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-19:
Vi kan gjerne ta det også, president! Det gjelder overgangsordninger for studenter som blir gravide rett etter fullført utdannelse. Takk for hjelpen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-19:
Jeg vil også ønske statsministeren god jul. Og kanskje skal man stole litt mer på det man sier til hverandre i jula enn det man sier til hverandre når det er valgkamp? I 2009, på direktesendt TV, spurte partileder Lars Sponheim om statsministeren ville være med på en dugnad for å bekjempe fattigdom blant barn. Det ville statsministeren. På første dag i ny møtesesjon i nytt storting fremmet Venstre et Dokument 8-forslag om å bekjempe fattigdom blant barn. Da ville ikke statsministeren lenger. Da fordelingsmeldinga kom, var det ingen tiltak rettet mot den gruppa. Venstre fremmet 20 forslag til tiltak i salen, og 20 ganger sa statsministerens partier nei til Venstres forslag. Nå har statsministeren klart å rote fram en statistikk som viser at det var like mange fattige barn i 2005, og når han har fått 400 mrd. kr mer å rutte med, syns jeg ikke det er noen stor trøst. Hvorfor brøt statsministeren løftet han ga til fattige barn i valgkampen, og hvorfor skal vi tro på han nå?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-19:
Jeg hører statsministeren si at alt bare blir bedre på dette feltet. Likevel hadde vi rundt 300 overdosedødsfall i Norge i fjor. Vi er på europatoppen. Erling Pedersen i Fagrådet innen rusfeltet kalte statsbudsjettet tidenes dårligste satsing på rusfeltet. Vi opplever at mange institusjoner legges ned. Vi opplever at forslag som kommer her i salen fra oss andre, f.eks. om å innføre en 24-timersgaranti, ville ha hjulpet på akkurat det som Ropstad tok opp når det gjelder motivasjon. Vi ser at forslag om å prøve nye virkemidler, som f.eks. heroinassistert behandling, bare legges på is, og man driver et korstog mot alle de private, eller dem som prøver å være annerledes. Vil statsministeren fortsatt stå på at dette er veldig bra, når fagfolkene kaller det tidenes dårligste satsing på rusfeltet?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-12-19:
På vegne av representantene Gunnar Gundersen, Frank Bakke-Jensen, Ingjerd Schou, André Oktay Dahl, Siri Meling og undertegnede har jeg den glede å fremsette forslag til lov om rettssikkerhet ved forvaltningens bruk av tvangsmidler.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-12-19:
På vegne av Borghild Tenden, Per-Willy Amundsen, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv har jeg gleden av å fremsette et representantforslag om å ivareta industriens behov for forutsigbar krafttilgang.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Vi nærmer oss julehøytiden med stormskritt, og jeg vil derfor benytte anledningen til å ønske statsministeren en riktig god og fredfylt julefeiring sammen med sine. Vi lever i et godt land hvor mye er bra. De fleste av oss gleder oss til noen fine dager sammen med familie, slekt og venner. Men for meg hører julen først og fremst barna til. Det å se forventninger, glede, spenning og overraskelse i små barneøyne er kanskje det aller, aller flotteste ved julefeiringen. Men antall barn som er fattige, har økt de siste årene. Det er nå så mye som 102 000 barn som lever i fattigdom i vårt eget land. For disse barna kan julefeiringen være mer forbundet med sorg enn med glede, og kontrastene blir spesielt tydelige i julen. Jeg vil ikke ett sekund betvile statsministerens og regjeringens ønske om å bekjempe barnefattigdom. Jeg vet at statsministeren har ekte engasjement for de svake. Jeg skal heller ikke hevde at Fremskrittspartiet og jeg har alle svarene. Vi har i hvert fall ingen magisk penn som kan fjerne fattigdommen med et pennestrøk. Men det jeg har, er et brennende ønske om å få gjort noe med problemet, slik at flere barn kan glede seg i hverdagen. Jeg vil derfor spørre statsministeren om han vil være med på en tverrpolitisk dugnad, hvor vi setter oss ned sammen over nyttår, drøfter oss frem til konkrete tiltak og forslag for å bekjempe barnefattigdom, slik at vi får på plass et løft for å få bukt med dette.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg velger å tolke svaret til statsministeren positivt, i den forstand at han sier ja til å sette seg ned med opposisjonen i Stortinget med tanke på å få på plass en tverrpolitisk enighet som kan sikre at flere barn lever i trygge, gode økonomiske omgivelser i tiden som kommer. Nå har jeg tenkt å følge opp det ved å sende en invitasjon til samtlige partier i januar, slik at vi kan begynne det viktige arbeidet. Men jeg vil i tillegg til det understreke betydningen av å få med frivillig sektor på denne dugnaden. Dette er mennesker som gjennom hele desember måned, og for så vidt hele året også, for den saks skyld, står ved Frelsesarmeens gryter og fryser for å samle inn penger og klær – mennesker som i sine lokalsamfunn gjør en stor forskjell hver eneste dag. Listen er lang, men det den viser, er et bredt folkelig engasjement for å hjelpe andre – altså nærmest en folkedugnad. Det er en dugnad som jeg mener vi politikere også bør ta en del av, så jeg forventer at statsministeren tar imot en invitasjon om et slikt forlik.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2012-12-19:
Jeg følte ikke helt at statsministeren svarte på det spørsmålet handlet om. Dette handler ikke om hvordan statsministeren synger julesanger i den private sfære. Dette handler snarere tvert imot om hvordan det norske folk opplever at stadig flere av våre verdier og tradisjoner blir bortforklart i det offentlige rom fordi noen mener at det kan komme til å støte andre. Det har vært ganske mange reaksjoner på ulike hendelser, både dette året og tidligere, om det at vi er så redde for å stå opp for det som mange opplever som den norske identitet, våre tradisjoner og våre verdier. Jeg mener snarere tvert imot at det bygger et samfunn, at det skaper bedre plass for både toleranse og andre synspunkter når man har et felles fundament å bygge på. Derfor synes jeg statsministeren burde gå grundigere inn i den problemstillingen. Det er altså en kraft i retning av at det vi identifiserer oss med, skal omtolkes og bortforklares. Synes statsministeren at det er riktig?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg vil gjerne starte med å ønske også representanten Jensen riktig god jul, og jeg håper hun får en god og velfortjent ferie. Så vil jeg si at jeg er glad for at hun reiser spørsmålet om barn som vokser opp i familier med dårlig råd. Selv om representanten Jensen har rett i at det er mye som er bra her i landet, er det fortsatt altfor mange barn som vokser opp i familier der foreldrene har dårlig råd. Derfor vokser de opp under vanskelige økonomiske vilkår. En hovedårsak til det er, ikke minst i mange innvandrergrupper, en kombinasjon av lave inntekter og mange barn. Hovedtyngden av barnefamilier med dårlig råd er innvandrere med lav inntekt. Hovedårsaken til at de har lav inntekt, er mangel på integrering. Den viktigste årsaken er mangel på jobb. Derfor er det også for denne gruppen det viktigste vi kan gjøre for å bekjempe barnefattigdom, å bidra til at flere kommer i jobb gjennom integrering, norskopplæring og den type tiltak. Vi drøfter gjerne dette og andre tiltak med andre partier på Stortinget. Vi har lagt fram omfattende tiltak i statsbudsjettet. Vi vil fremme ytterligere tiltak i andre dokumenter gjennom våren til Stortinget, og det er gode anledninger til å drøfte hvordan man kan få til felles tiltak for ytterligere å hjelpe de familiene som sliter med dårlig råd. Alt som handler om integrering når det gjelder innvandrere og arbeid, er kanskje blant de aller viktigste tiltakene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Frivillige organisasjoner og frivillig innsats er avgjørende for det norske velferdssamfunnet, og ikke minst for mange av dem som har det aller vanskeligst. Det skal vi hilse velkommen, og vi skal uttrykke takk for det arbeidet som mange frivillige nedlegger. I tillegg til takk fortjener de støtte, og det er grunnen til at man har gjennomført en ganske betydelig økning av den økonomiske støtten til frivillige organisasjoner gjennom de senere årene. Så vi skal legge til rette for frivilligheten – det er en avgjørende del av arbeidet for sosial utjamning – og vi skal gjøre det både gjennom anerkjennelse og gjennom økonomisk støtte. Når det gjelder barn som lever i fattigdom, er det slik at i tillegg til integrering og arbeid, er rus og psykiatri en viktig årsak til fattigdom. Vi vet at de foreldrene som sliter med rusproblemer, ofte har problemer med å gi barna sine den omsorgen og den oppveksten de trenger. Derfor er rus og psykiatri også viktig for fattigdomstiltak.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg kan si, og love, at vi kommer til å bedre rammevilkårene for frivillige organisasjoner, inklusiv Røde Kors. Vi er midt oppe i en betydelig opptrapping, der vi har økt bevilgningene og støtten betydelig og kommer til å fortsette å gjøre det. Det er ikke nødvendig med noe eget møte eller noen egen behandling av det, det er simpelthen å gjennomføre den opptrappingen som er varslet for frivillige organisasjoner. Den innebærer betydelig økt støtte til dem og kommer til å gjøre det mulig for organisasjoner som Røde Kors å gjøre enda mer overfor f.eks. barnefamilier som ikke får ferie. Det handler om å gjøre det vi har sagt vi skal gjøre, og som vi er godt i gang med. Det har vært en betydelig økning, senest på årets budsjett, og det vil bli fulgt opp også i årene som kommer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Vi styrker kommunene, og dermed styrker vi også kommunenes evne til å gjøre den type fattigdomstiltak. Vi snakker om 60 mrd. kr mer til kommunene, noe som har gjort dem vesentlig bedre i stand til å løse bl.a. den type oppgaver. I tillegg har vi styrket den økonomiske støtten til frivillige organisasjoner betydelig, noe som også er et bidrag til å gi den type tilbud til barnefamilier og andre som sliter. Det er litt spesielt å høre representanter fra Høyre kritisere oss for at vi gjør for lite når det gjelder fattigdom. Da de selv satt med ansvaret, ble andelen barn i fattige familier tredoblet. Nå har andelen flatet ut og faktisk gått litt ned, i henhold til hvordan OECD måler fattigdom. Vi er ikke fornøyd med det, men resultatene under denne regjeringen er uendelig mye bedre enn resultatene under den forrige regjeringen, og det skyldes nettopp at vi har ønsket å gjøre noe med grunnlaget for, eller årsakene til, fattigdom. Det handler om arbeid – lav ledighet og høy sysselsetting er en type tiltak mot fattigdom – i tillegg til alt vi gjør innen sosial sektor og psykiatri.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg ønsker å gjøre enda mer. Vi har gjort mye. I tillegg til det jeg har nevnt innen arbeid, integrering, psykiatri og rustiltak som er trappet opp, har vi gjort betydelig for å bedre bostøtteordningene, vi har hevet minsteytelsene i folketrygden, og vi har laget egne kvalifiseringsprogrammer for å hjelpe langtidsmottakere av sosialhjelp over i enten utdanning eller arbeid. Kort hva angår virkelighetsbeskrivelsen igjen: Jeg refererte de tallene som OECD lager, basert på de målene de har. I 2001 var 2 pst. av alle barn i husholdninger med det de kaller varig lav inntekt, eller fattige familier. Andelen var økt til 4,94 pst. i 2005, og er nå gått litt ned, til 4,91 pst., så en kraftig vekst har stanset og flatet ut. Vi diskuterer gjerne hva vi skal gjøre med fattigdom, men å høre dem som hadde ansvaret tidligere – da vi hadde en kraftig vekst – kritisere oss som i hvert fall har greid å gjøre noe med det, blir litt spesielt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener man skal stole på mennesker både i julen, i valgkamper og ellers. Det er en veldig god egenskap å si det man mener, og gjøre alt man kan for å nå de mål man setter og holde de løfter man gir. Derfor har vi gjort det vi sa vi skulle gjøre, nemlig trappe opp innsatsen mot fattigdom. Vi er ikke fornøyd – det er mye ugjort – men vi viser til ganske mange tiltak som har bidratt, og som har hjulpet veldig mange mennesker. Det viktigste er å hjelpe til med integrering, for den største gruppen av fattige er mennesker med innvandrerbakgrunn. Det har kommet mange til Norge. Mange av dem har lav inntekt og mange barn, og det gjør at de kommer hit fattige, eller i hvert fall med dårlig økonomi. Vi er i gang med det vi sa vi skulle gjøre, og vi ønsker å fortsette å gjøre nettopp det. Jeg viste til at vi har lagt fram flere dokumenter, f.eks. fordelingsmeldingen. Der har vi lagt fram store og små tiltak, og vi har vært åpne for å drøfte det med de andre partiene på Stortinget. Vi har fått til mange gode tiltak, og vi ønsker å gjøre mer av det i årene som kommer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
La meg også få uttrykke et ordentlig hjertelig god jul til Erna Solberg og ønske henne en riktig god ferie! Så gleder jeg meg til å møte Erna Solberg – og alle dere andre – til gode debatter etter juleferien. Når det gjelder rus, opplever jeg at det er full enighet i Stortinget og i det politiske Norge om at dette er et veldig alvorlig samfunnsproblem – rus generelt og barn som rammes ved at foreldre misbruker rusmidler, spesielt. Det handler om de menneskene som har rusproblemer, men det handler også om alle deres familiemedlemmer – kone, barn, ektefelle, mann og venner – for det rammer så mange mennesker i tillegg til dem som har rusproblemet. Jeg tror dette er et område der vi aldri kan si at vi er fornøyd med innsatsen, men dette er også et område der vi kan dokumentere en veldig kraftig opptrapping. Det har blitt mange flere som får tilbud om behandling – både døgnplasser og poliklinisk behandling har gått opp. Ventetiden har gått ned – det er nå 63 dager ved 2. tertial 2012, en nedgang på 9 dager siden 2011 – og det står færre i kø. Dette er ikke tilfredsstillende og godt nok, men det er et uttrykk for at når vi bevilger mer penger, organiserer det bedre, satser mer – både i sin alminnelighet, på spesialisthelsetjenestene og sykehusene – så gir det resultater. Men i tillegg til det staten gjør, det sykehusene gjør, det kommunene gjør, og den fantastiske innsatsen som frivillige organisasjoner gjør i kampen mot rus, så har vi et ansvar som voksenpersoner, som enkeltmennesker, for å gjøre noe i forhold til rus. Også det at vi får en restriktiv alkoholpolitikk, er med på å redusere rusproblemene i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det er ikke riktig at vi nedprioriterer. Tvert imot styrker vi innsatsen på rus. Det er flere som får behandling: Antallet plasser i døgnbehandling har økt fra 1 500 til 1 700 bare siden 2008. Antallet polikliniske konsultasjoner har økt fra 154 000 til 307 000 – nesten en dobling. Så det er en betydelig økning når det gjelder behandling av rus, og ventetidene går ned. Men det jeg tror man blander litt sammen, er at det tidligere var et krav om prosentvis sterkere utgiftsvekst i forhold til rusbehandling enn i forhold til f.eks. kreft eller andre oppgaver innenfor helsesektoren. Dette mente vi var et dårlig styringssignal, så nå har vi lagt om dette til å stille et krav om styrking av den samlede kapasiteten, der også kvaliteten på tilbudet er en del av det vi måler etter. Jeg mener at det er en bedre måte å styre offentlig sektor på, å være opptatt av resultatene, enn bare å være opptatt av hvor mye penger som bevilges. Og resultatene er altså at flere får behandling, at ventetiden går ned, og at vi øker innsatsen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Det jeg refererer til, er tall fra Samdata om tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelbruk, TSB. Tallene derfra viser altså at døgnkapasiteten har økt fra 1 593 plasser i 2008 til 1 753 plasser i 2011. Men viktigere enn dette er at antallet polikliniske konsultasjoner har økt fra 154 746 i 2007 til 307 850 i 2011, og ventetiden har gått ned, og flere får behandling. Det er de tallene jeg refererer til. Det er de tallene som Helsedepartementet gir oss, og det regner jeg med er riktige tall. Begge peker iallfall kraftig oppover – en betydelig styrking. Men igjen: Jeg føler litt at vi er i de samme sporene, både posisjonen og opposisjonen, i hver eneste spørretime, for dere peker på mangler og jeg peker på det som er gjort, og sannheten er at dere har rett og jeg har rett. For det er mangler, vi er ikke i mål, det er ikke slik at alle køer og alle problemer er løst, men vi går i riktig retning – på dette området som på så mange andre områder – ved at vi gjør noe med problemene og øker kapasiteten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener at formålet med rusbehandling er at du skal bli rusfri, eller i hvert fall skal greie å leve med rusproblemene dine på en bedre måte enn før du fikk behandling. Om det kan formuleres som et kriterium f.eks. i anbudsdokumenter, tør jeg ikke si over bordet, men jeg er altså opptatt av resultater, og dette er et viktig resultat. Det andre er at jeg er enig i – som representanten Olsen sa – at vi har hørt noe av dette før, eller i hvert fall noen spørsmål og svar som ligner på hverandre. Det er et filosofisk spørsmål om det er problemene som reises som er de samme, eller om det er svarene som er de samme. Det er i hvert fall slik at hvis spørsmålene ligner på hverandre, så må også svarene ligne på hverandre – så lenge det er samme statsminister som svarer! Når det gjelder det som er mitt hovedanliggende: I tillegg til det vi gjør på behandlingssiden, som vi styrker, så handler også forebygging om å bekjempe rus. Og det at vi har en restriktiv alkoholpolitikk er en hovedårsak til at vi har mindre rusproblemer, mindre bruk av rusmidler i Norge enn i veldig mange andre land. Derfor er det ikke mulig bare å være opptatt av behandling og politi, man må også være opptatt av forebygging, og der har nok Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet ulike syn.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
For det første deler jeg veldig den personlige bekymringen som representanten gir uttrykk for når det gjelder hvor vondt det er å ha rusproblemer. Det handler om enkeltmenneskene, men det handler også om alle deres nærmeste. Derfor er det viktig at vi hjelper dem, og jeg mener at metadon er én viktig måte å hjelpe mennesker på – dels til å hjelpe dem ut av rus, og dels til simpelthen å erkjenne at noen mennesker kommer til å leve med det problemet hele livet, og gjøre det livet så verdig som mulig. Når det gjelder frivillige og ideelle institusjoner, er det en veldig viktig del av rusbehandlingen. Jeg husker ikke nøyaktig tallet, men jeg tror over halvparten av tilbudene er innenfor frivillige private. Det er en stor andel, og vi satser på det og bygger det ut. Men en utfordring vi har, er nettopp at vi har anbud, konkurranse, mellom disse organisasjonene. Da er det noen som vinner og andre som taper. Da tror jeg bare vi må akseptere at hvis vi har anbudskonkurranser, som vi har innenfor f.eks. rusomsorgen, vil det ikke være slik at alle som leverer et anbud, får. Noen ganger vil det være et skifte av hvilke institusjoner som gir det tilbudet. Samlet sett øker det, selv om ikke alle vinner alle anbud.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg har understreket i denne debatten, som i veldig mange andre debatter, at vi ikke er fornøyd. Men vi viser til at utviklingen går i riktig retning, at vi har valgt å styrke innsatsen når det gjelder rus, fordi det er et så alvorlig samfunnsproblem. Så har jeg referert en del tall med hensyn til at flere får behandling, at vi f.eks. nesten har doblet antallet som får poliklinisk behandling og også økt for dem som får døgnbehandling, og at ventetidene går ned. Det er bra for dem som får behandling, men det er selvfølgelig en mager trøst for dem som ikke får det. Derfor skal vi fortsette den utviklingen. Når det gjelder heroinassistert behandling, har det vært en omfattende debatt i regjeringspartiene og i Arbeiderpartiet, og der kom flertallet i Arbeiderpartiets stortingsgruppe til at man ikke ville anbefale det. Der er det ulike faglige vurderinger av om det er et godt eller dårlig forslag, men man må akseptere at det ikke handler om manglende vilje til å hjelpe de rusavhengige. Det handler om ulike vurderinger av om det er et riktig tiltak å bruke eller ikke. Så her er det uenighet om faglige saker.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg føler meg hjemme i den tradisjonen som jeg tror veldig mange i Norge føler seg hjemme i – vi setter veldig stor pris på juletradisjonene og er veldig glad i alt som hører julen til, ikke minst i julesangene våre. I min familie synger vi mange julesanger med sterk innlevelse og glød. Vi synger med varierende – hva skal vi si – stemme, og varierende kunnskap om teksten i alle vers, men det er i hvert fall et engasjement av det helt store når vi går rundt juletreet, leier hverandre i hendene og har stor glede av det. Det tror jeg er veldig vanlig i Norge, og det selv om vi har blitt et land der folk i større grad enn tidligere tilhører ulike trossamfunn og kommer fra ulike miljøer og bakgrunner. Likevel står de kristne juletradisjonene veldig sterkt i Norge. Samtidig tilhører jeg en politisk retning, en ideologi og en tenkning som handler om at vi skal vise toleranse. Vi skal akseptere mangfold, og jeg tror også de kristne juletradisjonene tåler at andre gjør andre ting, og at man tror på andre guder eller har andre tradisjoner. De kristne juletradisjonene står sterkt i Norge. Jeg tror vi kommer til å ha mye glede av dem også i denne julen, og jeg gleder meg til det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Svaret på det spørsmålet er ja. Jeg kunne sluttet der, men la meg dvele litt ved det, for jeg mener det er et viktig tema å diskutere hvordan ulike kulturer, ulike religioner og ulike tradisjoner lever side om side. Det er klart at vi skal være opptatt av å ta vare på alt det fine som ligger i den kristne kulturarven. Det er også faktisk slått fast i statskirkeforliket, der det er en ny formulering – jeg tror det er til § 2. Der det før sto at «den evangelisk-lutherske Religion forbliver Statens Religion», har vi nå formulert mer en verdiparagraf for staten, der vi viser til den kristne kulturarv. I dette ligger det at den kristne kulturarv har en særstilling i Norge. Jeg ser ingen motsetning mellom å mene det og samtidig akseptere at andre mennesker har annen tro, annen kultur og lever med det, så lenge vi respekterer hverandre. Jeg mener også at i tillegg til statskirkeforliket har vi gjort en annen viktig ting de senere årene. Det gjelder hele trosopplæringsreformen. Vi har bevilget ganske mye penger til å bygge ut trosopplæringen rundt omkring i landets menigheter, som også er et uttrykk for at vi ønsker å styrke og ta vare på den delen av vår kulturarv.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Svaret på det spørsmålet er nei. Vi skal ikke bortforklare og omtolke det vi selv står for. Det skal vi stå for, argumentere for og hevde med stolthet. Hva vi selv står for, kan jo variere litt mellom ulike mennesker. Men jeg mener det er fint at man står for det man står for, og ikke det man ikke står for. Det mener jeg er helt åpenbart. Jeg mener at alle som tror på den kristne religionen, som tror på de kristne verdiene, selvfølgelig skal stå opp for dem. Vi har en egen grunnlovsendring, der vi slår fast at den kristne kulturarv er en viktig del av vårt verdigrunnlag. Vi har gjennomført en omfattende reform når det gjelder trosopplæring i menighetene, og gitt betydelig økt støtte til det. Dette er ting vi mener og faktisk gjør noe med. I tillegg til det har vi nedsatt et eget utvalg, Tros- og livssynsutvalget, ledet at lederen for Kirkens Bymisjon, Sturla Stålsett. Utvalget fremmer sitt forslag 7. januar, og det vil gi en god anledning til å diskutere disse spørsmålene videre.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Ja, og det er en del av det vi legger opp til. Men vi skal vise respekt for at noen har en annen tro, og vi må vise respekt for måten det praktiseres på. Jeg tror nøkkelen hele tiden er respekt for at andre kan tro på andre ting og tilhøre andre religioner. Jeg tror at i tillegg til at vi blir flerkulturelle eller flerreligiøse, i betydningen at vi f.eks. får flere muslimer, kommer vi til å oppleve noe som blir tydeligere, at vi ikke bare får protestanter, men også at vi får en veldig økning av katolikker i Norge. Det er et mangfold, som jeg mener alltid har beriket landet vårt, men som setter oss alle på noen prøver. Jeg tror vi kommer til å bestå det utmerket, for vi er et tolerant land og ønsker å være et tolerant land også i framtiden. Så får vi anledning til å diskutere alt dette, for regjeringen mener det er et viktig spørsmål. Vi har nedsatt et eget utvalg – Tro- og livssynsutvalget, med Sturla Stålsett som leder – nettopp for å invitere til diskusjon om hva dette betyr for det norske samfunnet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-12-19:
Jeg mener at vi i all hovedsak har greid å praktisere dette på en god måte i norsk skole. Jeg har stor tiltro til de lokale skoleledere, til rektorer og lærere, at de finner en måte å praktisere dette på som både tar vare på den kristne kulturarven, tar vare på gudstjenester som en del av vår julefeiring, og samtidig klarer å vise respekt for dem som ikke følger seg hjemme i den tradisjonen og den kulturen. Det har jeg god tillit til at norske skoleledere praktiserer på en god måte. Hvis det kommer eksempler på det motsatte, får vi håndtere det da. Det jeg har reagert på, har vært enkelte tilløp til at man mener at vi politikere nærmest skal mene noe om alt, f.eks. programinnhold i NRK eller andre ting, som man kan reagere på. Der mener jeg at vi politikere skal være litt forsiktige med å bli overredaktører eller mennesker som mener noe om alt når det gjelder hvordan ting er utformet og laget, uavhengig av hva vi måtte oppleve rent personlig er vår holdning til de eksemplene.