Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-10-13:
Det kunne være fristende å si at den fikenbladdebatten vi hadde tidligere, har fått en mer jordnær omdreining i og med Lundteigens innlegg. Det var mye klokt i det Lundteigen sa, men jeg har dessverre ikke noe å følge opp med akkurat når det gjelder type kvist.(Munterhet i salen) Men la meg si at ingen etter dette kan påstå at det ikke brukes oljekroner i statsbudsjettet, for det gjøres til gagns. Det er et såpass ekspansivt budsjett at det må være lov å tro at etter den søte kløe kan den sure svie komme. Det blir, tror jeg, Regjeringens største utfordring i de budsjettår som ligger foran den, og det kan føre til at sentralbanken må bruke renten for å få til en mer balansert økonomisk utvikling etter hvert. (Munterhet i salen) Det har vært snakket om visjoner, og er det noe vi kunne være enige om, synes jeg – også fra Kristelig Folkepartis side – at vi burde ha visjoner om, er det å sørge for at så få som mulig er fattige i dette landet og så få som mulig i den store verden. Da må vi med dette budsjettet registrere visse skuffelser. Hvis vi tar de fattigste landene, må vi konstatere at det er et reelt kutt når det gjelder bistand, både i land-til-land-bistanden og i støtten til internasjonale organisasjoner, fordi støtten i realiteten spises opp av regnskogsatsing og flyktningtilstrømmingen til vårt eget land. Det er skuffende sett fra Kristelig Folkepartis side. Når det gjelder fattigdomssatsingen her hjemme, er vi absolutt for en økning av bostøtteordningen. Men når det kommer til et meget viktig område som rus og fattigdom, som ofte er siamesiske tvillinger, må jeg si at det som står i statsbudsjettet, er underlig lesning. Vi har over 4 000 som står i behandlingskø, og det som legges inn i budsjettet, er knapt nok til å kunne opprette noen få plasser. Ja, i budsjettet står det faktisk ikke at man vil opprette nye plasser, det skal bl.a. gå til forskningstiltak. Det er for meg og for Kristelig Folkeparti en fallitterklæring, og jeg har lyst til å utfordre finansministeren på følgende: Like før sommeren, før det forrige storting gikk fra hverandre, måtte flere ideelle organisasjoner legge ned sine veldrevne behandlingsplasser. Kan Regjeringen gjennom finansministeren gi en garanti for at man ikke nå med 4 000 i kø legger ned behandlingsplasser som drives i regi av frivillige organisasjoner, fordi man gjennomfører et anbudssystem som svekker og delvis ødelegger for samarbeidet mellom det offentlige og det frivillige Norge? Det burde være enkelt å gi en slik garanti når vi vet hvor mange som står i kø for behandling. Hvis man mener noe om fattigdomssatsing, må man se sammenhengen mellom ruspolitikken og fattigdomstiltakene. Vi skulle også gjerne sett at man istedenfor bare å gi en time til alle i SFO-ordningen, målrettet tiltakene både i barnehage og i SFO, slik at de som har dårligst råd, får billigere plasser, gjerne også gratis plasser – ikke at det strøs utover til alle. Det hadde også vært målrettet fattigdomssatsing. Hva betyr det når man kutter storbyordningen for barn og unge med 20 mill. kr? Det går jo rett i den målgruppen man sier man ønsker å prioritere. Så det er mye å ta fatt på. Jeg er glad for invitasjonen fra finanskomiteens leder til samarbeid. Den akter vi å bruke. Når nå finansministeren kommer opp, kan jo min utfordring være: Hvor mye handlingsrom – hvilken handlingsregel – har hun gitt sine partifeller her i Stortinget når vi nå skal gå i gang med budsjettarbeidet?