trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
En kan komme langt med vilje, men en kan også hindre mye hvis en har vrangvilje. Det innebærer at jeg nå tar ordet igjen. Statsråden sa at energiloven ikke hindrer ny kraftutbygging i Norge. Nei, det er helt rett. Men hvis en ser på den situasjonen som Norge er kommet opp i, med et stadig større og større gap mellom produksjon og forbruk, bør en kanskje vinkle det litt positivt og si: Hvordan kan energiloven bidra til at vi får nok kraft i Norge? Det må jo være et tankekors til og med for statsråden at finnene nå, i det samme kraftmarkedet som oss, kan bygge ut atomkraft til over 30 øre pr. kilowatt, at Sverige bygger ut gasskraftverk i Göteborg basert på norsk gass via Tyskland og Danmark, i det samme kraftmarkedet som oss, og at Statkraft kjøper seg inn i gasskraftverk i Tyskland, i et energimarked som skal bli det samme som det vi har, uten at vi i Norge får til bygging slik at vi er selvforsynt med gass. Energinasjonen Norge greier ikke å være selvforsynt. Så til representanten Halleraker: Alle er jo uenige med regjeringspartiene. Arbeidstakerorganisasjoner, arbeidsgiverorganisasjoner, miljøorganisasjoner, ja til og med det demokratiske flertall i Norge er uenig i den politikken som Regjeringen nå bedriver. Da er det arrogant når vi plutselig over natten finner ut at det vi har vært med på tidligere, ikke går an. Det er arrogant. Det er ingen som kan si noe annet enn at det er arrogant. Vi har vist vilje. Vi forutsetter at Regjeringen følger opp de vedtakene som blir gjort her i dag. Det er utgangspunktet til flertallet, og vi legger det inn som en forutsetning når vi senere skal votere. Hvis ikke viser Regjeringen ikke bare arroganse, da er det bortimot forakt for et stortingsflertall.
Siri A. Meling (Høyre), 2005-05-31:
Tre norske regjeringer har behandlet kontrakter om levering av elektrisk kraft til kraftintensiv industri, blant dem Stoltenberg-regjeringen. Alle har kommet til samme konklusjon: Vi kan ikke tilby industrien kraft til subsidierte priser. Da regjeringen Stoltenberg la fram sin vurdering av kraftkontrakter til industrien, sa daværende olje- og energiminister, Olav Akselsen, følgende: «Me ønskjer ikkje å gå inn i ein lang og usikker prosess med ESA. Industrien, lokalsamfunna og Statkraft er best tente med ei rask avklaring av dei langsiktige kraftvilkåra. Ei sak med ESA ville utsetja heile prosessen på ubestemt tid.» Man aksepterte ESAs innsigelser og innså at industrien ikke kunne få kontrakter til under markedspris. Hva er det som er nytt i dag, som gjør at Arbeiderpartiet tror at ESA har skiftet holdning? EØS-avtalen er den samme som da Arbeiderpartiet satt i regjering. Er det skjedd noe annet enn at Arbeiderpartiet har gått fra å være et ansvarlig regjeringsparti til å bli et opportunistisk opposisjonsparti? Fører ikke Arbeiderpartiet industrien og de ansatte bak lyset ved å gi en illusjon om at det er mulig å tilby industrien kontrakter til priser under markedsnivå? Er det ikke å gjøre industrien en bjørnetjeneste å la den tro at den vil få rimelig kraft gjennom politiske vedtak i Stortinget, og ikke gjennom forhandlinger i markedet?
Siri A. Meling (Høyre), 2005-05-31:
Representanten Vaksdal har ganske riktig fokusert på det som er hovedproblemet og hovedutfordringen for kraftforedlende industri, nemlig tilgangen på kraft. Representanten Vaksdal sier selv i sitt innlegg at de forslagene som Fremskrittspartiet støtter, i liten grad berører hovedproblemet. Det er jeg veldig enig med representanten Vaksdal i. Jeg synes det er underlig at Fremskrittspartiet støtter forslaget om et eget industrikraftmarked. Så vidt jeg ser, vil ikke det tilføre markedet én TWh, det vil ikke tilføre markedet noe mer kraft. Da må jeg få lov til å stille spørsmål om hva som i det hele tatt er poenget for Fremskrittspartiet ved å støtte dette. Ikke gir det mer kraft, snarere tvert imot oppfatter vi det som et spill for galleriet, hvor en kaster blår i øynene på industrien ved å si at den skal kunne få tilgang på kraft til gode priser.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Det høres av og til ut som om representanten Klungland og Arbeiderpartiet er enig med Fremskrittspartiet i at hovedproblemet for industrien og alminnelig forsyning er mangel på kraft. Det kan òg se slik ut hvis man leser innstillingen og hører på representanten Klungland i dag. Når man imidlertid kommer til konkret handling, svikter Arbeiderpartiet. Jeg kan nevne Stoltenbergs nyttårstale om å slutte med vannkraftutbyggingene – utbyggingen av Øvre Otta, som ble halvert, Saltfjellet/Svartisen-utbyggingen, som ble stoppet, og sist, men ikke minst Sauda, som òg ble halvert. I tillegg har Arbeiderpartiet i hvert fall to ganger i denne sal stemt for teknologikrav når det gjelder gasskraftverk, altså CO2-krav, som gjør det umulig å bygge lønnsomme verk. Vil representanten Klungland fortelle hvor Arbeiderpartiet skal hente kraft til den kraftforedlende industrien, når de stemmer imot så godt som alle tiltak som kan øke produksjonen i Norge?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Partiet Høyre liker å framstille seg som et parti som står på næringslivets side. Partiet Høyre foreslo og fikk vedtatt et forslag for om lag et år siden hvor Stortinget bad Regjeringen ta initiativ til å utrede en ny generasjon kraftkontrakter for kraftforedlende industri, tilpasset industriens behov for kraft til konkurransedyktige priser. Nå ser vi at partiet som stod bak forslaget, ikke lenger vil være med og fullføre det arbeidet som er påbegynt. Kan representanten Onarheim gi meg en eneste fornuftig forklaring på hvorfor Høyre nå hopper av sitt eget forslag og initiativ og nekter å gi en nødvendig håndsrekning til kraftforedlende industri?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Det er riktig som representanten Klungland hevder, at Fremskrittspartiet ikke stod bak den innstillingen og det forslaget som ble fremmet her i Stortinget, om å be Regjeringen utrede en ny form for kraftkontrakter, for vi trodde simpelthen på det tidspunktet at dette ikke var mulig. Vi har imidlertid underveis i prosessen fått en del signaler om at det kanskje er mulig likevel. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, er vi villige til «å snu hver eneste stein» for å se om det finnes løsninger vi kan gå inn for i denne saken.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Representanten Meling og jeg er åpenbart enige om at hovedproblemet er mangel på tilgang på kraft. Når det gjelder et eget industrikraftregime, har ikke vi sagt at vi støtter det, men vi har sagt at vi støtter en utredning av dette. Vi vet ikke om det finnes noen løsning der, men vi er i hvert fall villige til å snu hver eneste stein, som jeg sa i stad. Vi har et meget omfattende forslag som nettopp dreier seg om hovedproblemet, tilgangen på kraft, og som jeg vil anbefale representanten Meling og Høyre å støtte.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Jeg må nok en gang understreke at vi støtter en utredning av både et industrikraftregime og en del andre ting. Vi ønsker altså å få et bedre grunnlag for å ta en endelig beslutning. Når det gjelder vårt forhold til Høyre, la kanskje representanten merke til at i forrige replikk var representanten Meling og jeg enige om hva som er hovedproblemet, nemlig mangel på kraft, men vi er nok en smule uenige om virkemidlene.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Hver gang det nærmer seg et valg, skjer det alltid mye rart, og det ser vi også i år. Jeg tror nesten ikke mine egne ører når jeg hører representanten Langeland og de andre stearinlyskameratene i Sosialistisk Venstreparti snakke varmt om industri og arbeidsplasser. Jeg kan minne Stortinget om partiets holdning til både vannkraft- og gasskraftutbygging. Alle i denne salen vet at med representanten Langelands energipolitikk ville kraftforedlende industri i Norge vært avviklet i løpet av få år. I innstillingen er Sosialistisk Venstreparti med på en merknad om energieffektivitet, der partiet faktisk støtter at energigjenvinning basert på røykgass og kjølevann skal inn i et framtidig grønt sertifikatmarked. Vil representanten Langeland gjøre rede for om også dette er valgflesk, eller om partiet vil følge dette opp når Stortinget skal vedta et grønt sertifikatmarked?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Både statsråden og flere representanter fra regjeringspartiene har i dag påpekt hva som er hovedproblemet, nemlig mangel på kraft. Jeg må innrømme at statsråden kommuniserer en positiv holdning til økt kraftproduksjon, ikke minst i motsetning til sin forgjenger. Når det kommer til konkret handling, ser vi imidlertid svært liten forskjell. Og kanskje i lys av at Sem-erklæringen nå går ut på dato, vil jeg spørre statsråden hva hun konkret vil gjøre for nå å legge forholdene til rette for den økningen i kraftproduksjonen som vi begge vet er nødvendig.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Eg kan bekrefta at me, dei raud-grøne, jobbar innafor EØS-avtalen sine rammevilkår. Me gjer ikkje det som høgreregjeringa no gjer, gjer seg sjølv handlingslamma ved å skyva han framfor seg i veldig mange saker – også i denne. Me forsøkjer å få til noko. Men det er ikkje enkelt, det er heilt riktig, for den husmannskontrakten, som EØS-avtalen er, driv nettopp med å ta frå denne salen makt – på fleire og fleire område. Den klubben nede i ESA motarbeider jo all fornuft i Noreg. Når me vil ha differensiert arbeidsgjevaravgift, når det norske folket vil ha det, får me ikkje lov til det. Når me skal ha heimfallsinstitutt og eigarskap til norske fossefall, skal me ikkje få lov til det. Det jublar Høgre for. Men det må jo vera eit problem etter kvart for Arbeidarpartiet, som er for denne EØS-avtalen, når ein på område etter område blir fråteken styringsmoglegheit. Vil Arbeidarpartiet no, i den nye raud-grøne alliansen, sørgja for å få gjort noko med denne husmannskontrakten?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Me raud-grøne er veldig opptekne av å forsøkja å få dette til. Det verkar ikkje på meg som om den gamle industrimannen Onarheim lenger er interessert i dette i det heile. For eit års tid sidan var han nemleg det, og han uttalte seg positivt om å få på plass eit regime for industrien. Det har no tydelegvis forandra seg. Så har ein, seier representanten Onarheim, sett ned ei ekspertgruppe. Den set ein saman av folk som, ifølgje Dagens Næringsliv, for eit års tid sidan sa at den enklaste måten å få dette til på var å få ned kraftbehovet. Då ville jo industrien bli lagd ned, og då får ein på ein måte meir kraft i marknaden, seier ein av representantane i dette utvalet. Det kan neppe vera særleg optimisme i dette utvalet for å få dette til. Det er heller ikkje vilje frå Regjeringa når ein plasserer slike folk der. Mitt spørsmål er: Når PIL, LO, miljørørsla og andre i Noreg faktisk meiner at dette er mogleg, kva er det som eigentleg gjer at Onarheim ikkje trur det?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Nei, SV har ikkje berre miljøpolitikk i verktøykassa si. Me har ein offensiv distriktspolitikk og næringspolitikk. Me har ein politikk for nordområda og for Nord-Noreg. Me har ein brei, heilskapleg politikk som sørgjer for at det bur folk i heile dette landet. Det er det me opplever denne regjeringa som – no får eg vel ikkje lov til å seia det ordet – handlingslamma i forhold til. Dei vil ikkje noko for distrikta. Dei vil ikkje noko for norsk industri. Då er det nødvendig med eit raud-grønt alternativ, og der er SV heilt klare. Elles er det slik at Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV i samarbeid har trena, ved å laga desse sju forslaga. Nettopp på den måten illustrerer me at me er på gang med noko nytt. Og Noreg treng noko nytt.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Eg trur neppe SV kan klara å vinna eit VM i valkampløfte. Der har me ein konkurrent som overgår alle i denne salen, og som sprikjer i absolutt alle dei retningane som eksisterer innanfor dei politiske felta. Det gjeld òg denne saka, der ein er heilt schizofren, der det går på at ein både er for industrikraft og så er mot det, og i eit anna augeblikk har ein stemt mot det. Her trur eg eg har blitt slått av ein veldig dyktig konkurrent som eg aldri klarer å slå, trur eg. Når det gjeld spørsmålet knytt opp mot SVs energipolitikk, har SV konsekvent no i denne perioden foreslått og nokre gonger fått gjennomslag for ny fornybar energi. Det er med på å gjera folk mindre straumavhengig. Framstegspartiet har vore her så mange år no og ropt på sterkt forureinande gasskraftverk. Dei har ikkje klart å byggja eitt! Noko har me i SV klart å få til. Når resultata er så små, trur eg eg ville ha dempa kjekkaseriet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
No er det vel slik at Kristeleg Folkeparti har meir trening enn SV i å vera på lag med Framstegspartiet. Sjølv om me har ein Feda-allianse i energi- og miljøkomiteen som slår til av og til, er det nok slik at der kan Kristeleg Folkeparti fortelja SV meir enn det SV kan fortelja Kristeleg Folkeparti. Det den merknaden og det forslaget til vedtak går ut på, er nettopp noko SV har jobba for lenge. Me må få ein revisjon av energilova, og då må ein inn i alle ulike sider av ho. Det som det blir gjort eit retorisk poeng av, er om me no skal auka demningane, eller om me skal byggja ut meir vasskraft. Det er ikkje vår intensjon. Men me vil vurdera om energilova fungerer, og så vil me gjennom våre pakkar sørgja for at det blir meir energi i marknaden. Me har altså ein pakke på 20 TWh, som representanten Ljones kjenner veldig godt til, som er ny fornybar energi. Der sviktar Kristeleg Folkeparti. SV står på og skal stå på etter den 12. september.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Representanten Rahm seier at Regjeringa har levert. Han gjentek det fleire gonger: Regjeringa har levert. I dag har me ein debatt om industrikraftregimet. Kva har Regjeringa levert i forhold til eit nytt industrikraftregime? Det synest eg er vanskeleg å finna med utgangspunkt i det som me diskuterer i dag. For det Regjeringa har levert, er vel null. Og dersom det å levera null er å levera, må eg seia at det verkar veldig rart. Kva er det eigentleg Regjeringa har levert når det gjeld industrikraftregimet? Det er det eine spørsmålet. Så er det faktisk slik at prosessindustrien, fagbevegelsen og miljøbevegelsen seier at dette er mogleg, og at Regjeringa tek feil i forhold til ESA. Då må vel Kristeleg Folkeparti vera oppteke av å gjera reelle forsøk, ikkje berre vera med på Høgre sine veike forsøk.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Statsråden nemnde Kårstø. Det har vore litt ulike signal frå ulike statsrådar i denne regjeringa om ein ville gå i ein dialog med Naturkraft for å kunna bruka CO2-handtering på Kårstø. Eg vil gjerne høyra kva denne statsråden meiner om det, om ho meiner det same som Kristeleg Folkeparti, eller om ho meiner det som Høgre tidlegare har sagt. Som eg nemnde i innlegget mitt: Knut Almestad, tidlegare president i ESA, sa at ein brukte EØS-avtalen til å skyva ting framfor seg, for på ein måte å sleppa å seia det rett ut sjølv. Så eg må rett og slett spørja statsråden: Dersom statsråden fekk bestemma, ville ho då laga eit industrikraftregime som gjorde at industrien vår fekk den krafta den treng, til ein rimeleg penge? Ville ho sørgja for å leggja vekk dei marknadsliberalistiske ideane som Høgre står for, i forhold til heimfall osv. og privatisering av norsk natur – dersom ho fekk velja sjølv?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Det er sånn at eit fleirtal i komiteen har lagt fram eit forslag om å greia ut dette med eittårsmagasin og fleirårsmagasin. Eg konstaterer at Kristeleg Folkeparti og Høgre allereie er ferdig med den utgreiinga her i dag og konkluderer med dei ulike alternativa som ligg føre. SV har ønskt seg ei utgreiing, og den utgreiinga forventar me kjem. Fleirtalet ønskjer ei sånn utgreiing, og så får me ta konklusjonane når den utgreiinga blir lagd fram for Stortinget, som Regjeringa no blir pålagd å gjere. Veldig mange – Kristeleg Folkeparti, Høgre og andre – fryktar at dette skal bli ei valkampsak. Det er klart at ein fryktar det. Ein sviktar altså viktige lokalsamfunn, viktige industriarbeidsplassar. Det er det Regjeringa legg opp til i dag. Nokre gjer dette med vitande og vilje. Det er ikkje overraskande for meg at Høgre vil ha meir marknadsliberalisme, at Høgre vil ha meir marknad, eller at dei ikkje bryr seg om industrien, krafttilgangen og prisen. Dei er ikkje interesserte i det. Dei er interesserte i å skyva EØS-avtalen framfor seg og seia at no er det marknaden som rår, her skal det ikkje vera noka styring. Det er god Høgre-politikk. At Kristeleg Folkeparti sit i den saksa, er jo deira problem – når dei sit i regjering med Høgre. Men at dei taklar problemet så dårleg ved å forsvara dette systemet som eigentleg er reinspikka Høgre-politikk, forundrar SV. Det forundrar SV at Kristeleg Folkeparti har landa på det nivået. Så til representanten Halleraker og SV sin industripolitikk: I innlegget mitt prøvde eg bl.a. å illustrera kor mange viktige ting SV gjennom miljøkrav har fått til og bidrege til i industrien – i oljeindustrien, i prosessindustrien og på andre område – nettopp ved å stilla visse vilkår, som ikkje høgresida nødvendigvis stiller. Dessutan veit jo òg Høgre at SV har ein offensiv industripolitikk – me har ein offensiv næringspolitikk, og me har ein distriktspolitikk som Høgre ikkje har lenger. Det trur eg at Halleraker kan få med seg om han ønskjer å følgja med i timen neste gong Langeland eller andre frå SV har eit innlegg om industripolitikken i framtida – ikkje i fortida – der ein ikkje gjev frå seg styringsinstrumenta slik som marknadsliberalistane i Høgre gjer i dag.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Tre gonger har eg fortalt frå denne talarstolen det statsråd Widvey spør etter, med tanke på at ho i dag blir pålagd å komma med ei utgreiing om magasinfylling og fleirårs/-eittårsmagasin. Så eg gjentek no at eg ventar på den utgreiinga som statsråden blir pålagd av eit stortingsfleirtal å komma med. Eg skal svara på spørsmåla når utgreiinga ligg føre. Så er det slik at SV fleire gonger har ønskt seg ein revisjon av energilova nettopp for å få ho meir miljøprofilert. Dersom ein les forslaget frå komiteen til VI heilt ut og ikkje berre konsentrerer seg om det ein sjølv meiner kan svekkja motstandaren sin, står det nemleg at ein òg skal få ei betre utnytting av eksisterande produksjon. Og så hengjer ein seg altså opp i ny produksjon. Eg trur at ein no føler det brenn så mykje under beina på Regjeringa at ein angrip frå alle kantar. Men eg trur at alle partia her på Stortinget hadde vore tente med at me i dag blei einige om at me ønskjer eit nytt industrikraftregime, og at ein skal sørgja for at det kjem på plass. Men det kan altså ikkje denne regjeringa, for dei vil ikkje.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
I motsetning til mange i denne sal er jeg opptatt av å forsøke å se hvor vi er enige. Heldigvis er vi enige om at krafttilgangen er det viktigste. Derfor må vi sørge for det. Men når representanten Akselsen sier at på spotmarkedet er det så gode tider og gode priser fremover at det ikke blir noe langsiktig – ja, det er jo det som er markedet. Hvordan skal man da kunne forsvare å si at man skal lage et system som gir priser under markedet? Da er vi tilbake til det som representanten Klungland så behendig unngikk, hvor han sa at dette ikke er for å få lavere priser i markedet, det er ikke subsidiering. Da er vi altså i en situasjon hvor vi må sørge for at bedriftene benytter de mulighetene de har til å få langsiktige kontrakter, og de aller fleste bedriftene har fått det. Det er bare noen få bedrifter som ikke har langsiktige kontrakter i dag.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
Ja, det kan jeg. Det som har skjedd, er at man har sjekket ytterligere om det er mulig å lage et regime som kan bli godkjent av ESA, og at man ikke blir arrestert på det punktet. Det er nettopp det som er gjort. Man har altså vært gjennom en rekke prosesser, den ene regjeringen etter den andre, også denne det siste året, og en har kommet til at dette dessverre ikke er mulig. Så har vi sagt at likevel er det slik at industrien i EU også har sine problemer. Og igjen er det slik at skulle de komme opp med noen forslag som kommisjonen aksepterer, da bør vi også vurdere om det kan være noe for norsk industri. Det er det standpunktet vi har tatt, og jeg føler at vi har fulgt opp det vi skulle, og har fått avklart at dette ikke lar seg gjøre på en måte som ikke kommer i strid med EØS-avtalen.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
Jeg er glad for å stå her på en tid hvor industrien går så det suser, hvor det er kjempeoptimisme rundt omkring i bedriftene, og hvor politikken som har vært ført de siste årene, har bidratt til – vi vil ikke ta all æren – at dette har skjedd. Det er altså slik at Høyre og Regjeringen fortsatt er opptatt av industrien, og vi gjør hva vi kan for at man skal få rimelige og gode konkurransevilkår. Det betyr ikke at man skal subsidiere bedrifter. Det betyr ikke at man skal sy puter under armene på bedrifter som ikke klarer seg, men at man skal sørge for at det er de gode, levedyktige bedriftene som får rimelige betingelser. Grunnen til at jeg har snudd, som noen sier, er at man har sjekket dette. Det er ikke fornuftig å ta hele prosessen med EØS på nytt, fordi andre ting kan komme opp i kjølvannet av det som kan ødelegge for en rekke av våre bedrifter, ved at man da kommer opp i nye problemer, som kan være farlige for den videre utvikling i Industri- Norge.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
Representanten Enger sier mye som jeg kan slutte meg til, betydningen av industrien osv. Men jeg har to spørsmål. Hun sa at det må være like konkurransevilkår i Europa med hensyn til den kraft man eventuelt stiller opp. Hva ville representanten Enger si hvis alle bedriftene i Frankrike og Tyskland da kastet seg over dette, slik at hele kraften forsvant ut? Da var vi antakelig like langt. Det andre poenget er at de aller fleste bedriftene har inngått langsiktige kontrakter. Det er bare noen veldig få som ikke har gjort det, og de har sittet på gjerdet og ventet. Er det rimelig at vi hver gang, når man ikke benytter mulighetene når de er der, skal komme med et nytt regime som skal gjøre det lettere, for at også de skal komme inn i et system? Er det ikke ganske fair at det har vært mulig å gå inn i kontraktene? De har ikke gjort det, nå bør de gjøre det.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
Olav Akselsen holdt et avklarende innlegg. Han sa at de bedriftene vi snakker om, er hjørnesteinsbedrifter. – Ja, jeg er enig i det. De er verdensledende på både miljø og produktivitet. – Ja, jeg er enig i det. Flytting er ikke ønskelig. – Nei, det er ikke ønskelig. Men så kom han med noe midt innlegget: Prisen er avgjørende. – Ja, det kan jeg forstå. Det blir kraftige hopp i priser når man går fra myndighetsbestemte kontrakter over til markedet. – Ja, det er riktig. Det er et ugunstig tidspunkt, derfor må vi tilby til fornuftig pris. Det får meg til å tenke på hva representanten Klungland sa. Han sa at det skulle ikke være noen spesielle ting, det skulle være til markedspris, men innenfor et industrikraftsystem. Hva fører det til? Jeg kan altså ikke se det. – Men så tok Akselsen seg godt inn, heldigvis. Han sa at det viktigste er å få nok kraft. Vi må altså sørge for at vi nå får mer balanse i kraftmarkedet, og det vil i sin tur kunne føre til bedre priser. Dermed ble det en kontrast til det vi hadde hørt før. Representanten for SV sier så: I dag gjør vi et vedtak som sikrer bedriftene nok kraft til gode priser. Ja, da hadde det ikke vært nødvendig å lage noen utredning, hvis man visste det. Det vet man altså ikke. Det er hele problemet, synes jeg, at vi nå gir inntrykk av, i en del innlegg, at vi har sikret rimelige priser til industrien, og at de venter spent på tilbudene. Spørsmålet er når og hvordan de kommer. Jeg er redd for at det tar tid. Tore Nordtun var også inne på dette at vi må ha rimeligere priser. Jeg har forståelse for SV og Senterpartiet, som sier at de ikke liker EØS. Det er en annen skål. Det som er Arbeiderpartiets holdning, er at vi har EØS, og den skal vi holde på. De vil helst ha medlemskap, riktignok, men vi skal holde på EØS. Da er det ikke mulig å komme med lavere priser, det er ikke mulig å subsidiere denne kraften til industrien i overskuelig fremtid, så lenge vi er en del av denne avtalen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Eg er heilt einig i at den viktigaste føresetnaden for at denne næringa skal fortsetja å driva sin aktivitet frå Noreg, er at me sikrar nok kraft, og at det blir balanse i energien vår igjen. Problemet i dag er at dei som ønskjer å kjøpa kraft i den nordiske marknaden, ikkje finn seljarar. Det er umogleg å få langsiktige kontraktar, rett og slett fordi utsiktene for spotmarknaden er så gode, fordi det er underskott. Ein kan få inntrykk av at dette underskottet berre skuldast at politikarane har sett ein stoppar for ein del konkrete forslag, men etter mitt syn er dette ei breiare sak enn som så. Energilova har no fungert i 15 år. Ho har veldig mange positive sider, men etter mitt syn har ho svikta på det viktigaste, nemleg å bidra til at det er nok kraft i marknaden. For meg er det heilt uforståeleg at ein i alle fall ikkje kunne vera med på å be om å få energilova evaluert, med sikte på å få inn nye insentiv, slik at ein kunne få fram ny kraft.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Det var interessant å få innlegget mitt analysert av representanten Onarheim. Om eg forstod Onarheim rett, var me einige om det meste fram til handlinga, men då vil altså Onarheim hoppa av. Han vil ikkje ha noka handling utover at dette skal bli overlate til marknaden. Men eg meiner at om ein ser for seg ei politisk problemstilling, er det vår jobb som politikarar å prøva å finna løysingar på den problemstillinga. Det er der eg føler hovudforskjellen mellom dei to alternative innstillingane er i dag – somme er einige i ei verkelegheitsbeskriving, men trekkjer seg så tilbake og seier at dette kan dei ikkje gjera noko med, medan andre prøver å ha ei aktiv haldning og seier at her er ikkje alle dører låste, dei vil ruska litt meir i desse dørene og sjå om det finst ei moglegheit bak dei. Det er det som er hovudforskjellen mellom dei to innstillingane som ligg her i dag. No er eg medlem av ein annan komite. I den komiteen hadde me ein parallell situasjon i fjor. Då behandla me skipsfarten, og eit av dei tiltaka som me i Arbeidarpartiet var opptekne av, var at ein skulle ha gode finansieringsordningar for dei som byggjer skip, slik at ein kunna velja å byggja ved norske verft i staden for ved andre verft. Då var det akkurat den same haldninga frå regjeringspartia: Dette ville dei ikkje vera med på. Heldigvis snudde regjeringspartia. Det er veldig lett å snu når eit fleirtal på Stortinget allereie har vedteke at ein skal ha dei same ordningane som f.eks. i Finland. Men det er dei same haldningane som gjennomsyrer alt: Dette overlèt me berre til marknaden. Så blei det vist til min periode i Olje- og energidepartementet. Det eg gjorde den gongen, var berre ei justering av eit stortingsvedtak. Det var ikkje å oppheva kontraktar, men det var å forlengja og laga eit nytt system. Det var det eg var med og justerte. Om den saka viser noko, viser ho at det framleis var mogleg å ha kontraktar innanfor EØS-systemet. Dessverre var det veldig få som takka ja til desse kontraktane, men ein kan ikkje bruka den behandlinga som eit eksempel på at alle dører var låste. Det viktigaste er etter mitt syn å få til ein energibalanse igjen i Noreg. Eg veit at me har gjort fleire vedtak som går ut på å gje konsesjonar. Desse konsesjonane er ikkje blitt brukte. Då meiner eg at det er vår jobb som politikarar – me som er opptekne av å finna energibalansen – å stilla spørsmålet: Korleis kan me stimulera til at dette skjer? Eg meiner at det må vera noko i energilova som i større grad enn i dag kan bidra til å få bygd ut ny kraft. Den gongen eg sat i regjering, fanst det faktisk ein marknad, det var balanse, og det var nokre som ville selja kraft. I dag er det ikkje det, og då meiner eg at me må justera politikken og sørgja for at marknaden igjen kjem i balanse, slik at bedriftene også har moglegheit til å driva vidare i dette landet.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Situasjonen er den at Noreg for kvart år som går, er i ein meir uheldig situasjon i forhold til energibalansen. Gapet mellom forbruk og produksjon aukar år for år. Før me fekk energilova, var situasjonen omvendt. Då auka produksjonskapasiteten meir enn forbruket. Eg seier ikkje med det at det er energilova sin feil at denne situasjonen har endra seg, men eg konstaterer at situasjonen er heilt annleis etter at energilova blei innført, enn han var før energilova kom. Då synest eg det er naturleg å gå gjennom lovverket for å sjå om det finst noko som gjer at ein kan få stimulert til utbygging av ny kraft i Noreg. Nokre seier at det er politikarane som har sett sperrer for det, men eg har sjølv vore med på å gje 12 TWh til gasskraftverk, men det er ikkje blitt bygd. Når det er eit politisk ønske om å oppnå eit mål, meiner eg det er vår fordømte plikt som politikarar å prøva å sjå om det er noko med rammevilkåra som kan endrast, slik at ein når det målet. Det er det denne saka går ut på.
Jørund Leknes (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Det er gledelig, men også noe forunderlig at Fremskrittspartiet nå støtter forslaget om en utredning av et eget industrikraftregime – forunderlig bl.a. fordi de ved behandlingen av forsyningssikkerhetsmeldingen var imot en utredning av dette. Nå har vi et klart rød-grønt alternativ som stiller til valg til høsten, som er helt klart på at man ønsker seg et industrikraftregime. Da merker jeg meg at representanten Vaksdal ikke mener at fraværet av langsiktige industrikraftkontrakter er et hovedproblem. Hvis man ønsker seg inn i regjering med partiet Høyre, som er klart imot dette, hvordan skal man da klare eventuelt å forsvare dette? Vil langsiktige kraftkontrakter til industrien ofres på samarbeidets alter, bare man får bygd seg noen gasskraftverk? Det kan det virke som om representanten Vaksdal ønsker.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Jeg er svært fornøyd med at det rød-grønne regjeringsalternativet i dag står samlet om en politikk for å sikre industrien vår muligheter til langsiktig og forutsigbare kraftavtaler. Det lover godt for framtiden. Det er heller ikke meg imot at EU gjøres til den store, stygge ulven – dere vet alle hvordan jeg ser på det. Men i denne saken er jeg redd for at ulven brukes til å skygge for en helt annen hensikt. Arbeiderpartiet har lagt fram sju konkrete forslag i dag som legger opp til en politikk for å sikre 22 000 industriarbeidsplasser i viktige hjørnesteinsbedrifter landet rundt. Det er flott at SV går sammen med Arbeiderpartiet og foreslår gode industritiltak. Jeg er derfor veldig opptatt av om vi i dag ser et positivt grunnlag for den nye, offensive rød-grønne industripolitikken fra SV. SV har vel ikke bare miljøkrav i verktøykassa si?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Jeg synes det er svært interessant å høre – og faktisk også å lese i innstillingen – at et av de viktigste virkemidlene for kraftindustrien fra Regjeringens side, er lav rente. Slik jeg ser det, er det faktisk det eneste verktøyet den sittende regjering har. De påstår at det er det mest stabile virkemiddel denne industrien kan ha. Jeg lærte noe de årene jeg satt i finanskomiten, og det var: 1. Lav rente varer ikke evig.2. Lav rente skyldes i stor grad svingninger i konjunkturene utenfor vårt herredømme – altså ikke i Regjeringens herredømme. Føler statsråden seg sikker på og komfortabel med at norske industriarbeidsplasser må klare seg med usikkerheten som følger av lav rente som skyldes internasjonale konjunkturer, og i liten grad med det Regjeringen gjør? Er dette de stabile rammevilkårene som kraftindustrien har fått fra denne regjeringen?
Ingmar Ljones (Kristelig Folkeparti), 2005-05-31:
SV set foten ned, seier representanten Langeland. I innstillinga på side 7 ser vi ikkje mykje til det. Vi finn derimot eit ganske spesielt avsnitt der Sosialistisk Venstreparti går inn for auka kraftproduksjon. Merk det! Eit verkemiddel kan vera å gjera nokre av dei største vasskraftmagasina om til fleirårsmagasin. SV har tidlegare gått inn for å ha større vassressursar i magasina og hindra kraftselskapa i å tappa ned til nedre reguleringsnivå. Det kan vera ei god forsikring, men det vil gi redusert vasskraftproduksjon og høgare straumprisar i staden for auka kraftproduksjon, som SV no altså går inn for i sin nye politikk. Kan representanten Langeland forklara korleis SV vil få meir vasskraftproduksjon ut av vesentleg mindre vassmengder? Tenkjer SV seg at demningane skal byggjast høgare, eller er det slik at reknestykket til SV og Langeland ikkje heng i hop i den nye alliansen med Framstegspartiet, Arbeidarpartiet og Senterpartiet?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2005-05-31:
Svaret på det spørsmålet er i og for seg ikke så veldig vanskelig. Jeg ville nok følt meg litt beklemt ved å stå på talerstolen her hvis denne regjeringen ikke hadde vist vilje til å prøve. Men det er jo ikke det som er realiteten. Denne regjeringen har gått igjennom akkurat de samme prosessene som to regjeringer har gjort før, og kommet til akkurat den samme konklusjonen. På det tidspunktet ble det argumentert slik fra Arbeiderpartiet her i salen: Vi kan ikke utfordre ESA-systemet på en slik måte at vi skaper usikkerhet for norsk industri. Nei, det vil heller ikke vi. Derfor var Arbeiderpartiets svar under Stoltenberg-regjeringen riktig, og det var klokt. Det er akkurat det samme svaret som Arbeiderpartiet gav den gang, som vi gir i dag.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2005-05-31:
Jeg registrerer at Hallgeir H. Langeland baserer seg på sin store tillit til miljøorganisasjonene. I den anledningen må jeg bare få lov til å benytte en kort replikk til å si at jeg fortsatt er overrasket over at SV har snudd i forhold til vannkraftutbygging, jf. forslaget om magasinfylling, som kun har én konsekvens, og det er at man skal gjøre dammene større. Men det får SV gjøre opp regnskap for senere. Når det gjelder spørsmålet om hva Regjeringen har levert, har Regjeringen levert konkurransedyktighet til norsk industri. Derfor går industrien så det suser. Den har levert lav rente og høy kronekurs. Den har levert de rammebetingelser som norsk industri har bedt om lenge, og fått. Hva har vi levert i forhold til kraftregimet? Vi har levert til Stortinget et materiale som er grundig, slik at vi kan fatte en beslutning basert på utredninger av høy faglig kvalitet – som denne regjeringen har gjort, som Stoltenberg-regjeringen gjorde, og som Bondevik I-regjeringen gjorde. Vi har trukket de samme konklusjonene. Dette er bare omkamper og utredninger som ikke vil føre til noe, med unntak av å skape usikkerhet i norsk industri.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2005-05-31:
En bil som er i bevegelse, trenger bremseklosser, men den trenger bremseklosser som er dimensjonert etter bilens størrelse og vekt. I denne sammenheng er bremseklossene motstykket til Arbeiderpartiets Rolf Terje Klunglands råkjør og uhemmede argumentasjon for å bygge kraftverk som er forurensende. Det er ikke vi med på. Vi har lagt til rette for mye ny kraft, ny fornybar energi. Vannkraft, som representanten Klunglands parti ikke tok initiativ til på hele 1990-tallet, har vi framskaffet. Men vi gjør det i harmoni med en fornuftig hensyntaken til miljøutfordringene. Derfor er den biten av det å være bremsekloss i og for seg en ærestittel. Jeg skulle ønske at Rolf Terje Klungland kunne være tilsvarende dimensjonert bremsekloss, men da på høyre side av bilen.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2005-05-31:
Jeg er ikke så helt overbevist om at han blir den siste. Men noen sluttkommentarer fra min side, iallfall. Det har vært en merkelig debatt på mange måter. Olav Akselsen sa: «Hvor der er vilje, er der en vei!» Da stiller jeg spørsmål: Hvorfor gikk ikke Olav Akselsen den veien da han var statsråd? Han gav uttrykk for at dette ikke er noen EØS-sak. Hvorfor begrunnet han da sine vurderinger nettopp i EØS-avtalen da han selv var statsråd? Det ble sagt at vi hadde skapt dette om til en valgkampsak, eller at vi anklaget opposisjonen for å drive valgkamp. Jeg mener det var Leknes som sa at dette var valgkamp, at opposisjonen skulle bruke dette i valgkampen. Vi har vel sett antydninger til at det er nettopp det som har skjedd. Jeg synes at veldig mange av opposisjonens argumenter i dag bærer bud om at man går den samme veien som den damen som skulle til byen, men som aldri egentlig kom seg ut av gårdsplassen, fordi hun måtte løpe flere ganger tilbake for å sjekke om platen på komfyren var slått av. Det er nettopp det samme som skjer nå. Istedenfor å våge å stå oppreist i møtet med industrien velger man å skyve denne saken framfor seg i en slags utredning for fjerde gang. Fra regjeringspartienes side har vi tillit til at de utredninger en regjering legger fram, er et tilstrekkelig godt beslutningsgrunnlag for Stortinget. Vi hadde akkurat den samme tillit til Olav Akselsen da han var statsråd og fant de samme begrunnelsene som vår egen statsråd gjør i dag. Vi hadde tillit til at det var foretatt et grundig arbeid i departementet og fra statsrådens hånd. Men det er underlig å registrere på hvilken måte Arbeiderpartiet i denne debatten fillerister sin egen statsråd på den tiden, for det er det som er realiteten når man angriper Regjeringen for viljeløshet og manglende bruk av redskap. Det er akkurat den samme viljen og akkurat den samme redskapen vi bruker som daværende statsråd brukte. La meg avslutningsvis igjen få lov til å si at jeg registrerer med interesse at SV gjør noen grep i sine forslag i forhold til magasinfylling – vi har vært inne på det flere ganger før – som er ganske oppsiktsvekkende. Det er kun to utganger på et slikt forslag. Det ene er at man tar mindre vann fra magasinene – det blir ikke mer strøm av det, det er jo å få fram det som er hensikten med mye av den debatten vi har i dag – eller man fyller mer vann i magasinene. Det betyr altså at SV må fylle opp magasinene og bygge ut magasinene, med de naturinngrep som det medfører. Det er grunn til å stille spørsmålet: Vet Natur og Ungdom om det?
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Når det gjelder Kristelig Folkeparti, liker de i hvert fall å si at de er miljøpartiet, familiepartiet og distriktspartiet. Når vi vet at disse bedriftene ligger i distriktene, når vi vet at det er mange i en familie som er avhengig av disse bedriftene, og når vi vet at disse bedriftene har en miljøteknologi som det ikke finnes maken til, synes ikke Kristelig Folkeparti at det er flaut å sitte i en regjering som ikke prøver å se på de mulighetene som finnes i denne saken, for å bidra til en bedre miljøpolitikk, familiepolitikk og distriktspolitikk ved å støtte forslagene til en bedre industripolitikk, også i forhold til distriktene? Det går da an å prøve. Det ønsker jeg å høre om representanten fra Kristelig Folkeparti kan si litt om.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-05-31:
Det er mulig at dette har vært en rar debatt. Jeg synes det er ganske enestående når Bror Yngve Rahm skyver ansvaret over på den tidligere regjeringen og ikke vil vedkjenne seg det ansvaret som Regjeringen sitter med. Jeg trodde at Regjeringen var seg sitt ansvar bevisst. Så kan man ha forskjellige oppfatninger om hvordan man skal gå opp veien. Jeg synes regjeringspartiene og Regjeringen viser en utrolig arrogant holdning overfor stortingsflertallet. Regjeringspartiene har fått en marsjordre før. Det er mulig at de må ha enda en ny marsjordre som er enda sterkere. Jeg synes man har vist arroganse også når det gjelder prosessindustrien og de menneskene som bor ute i distriktene. Er man klar over at det i dag er mange bedrifter – også med henvisning til min egen hjemkommune, Rana, hvor kanskje både en og to er direkte sysselsatt i disse bedriftene – som er avhengige av denne prosessindustrien? Jeg skal gå litt tilbake i tid. Den 9. juni 1988 falt et omstillingsvedtak her i Stortinget, om at man skulle omstille hele Rana-industrien. Men da hadde arbeiderpartiregjeringens Finn Kristensen verktøyene. De la man i verktøykassen, og så brukte man disse verktøyene, og siden har den industrien gått kjempebra. Jeg må si jeg er litt overgitt over denne debatten. Jeg må spørre: Hvis man kommer så langt at man går til avvikling av den industrien – husk at det er utenlandske eiere her – hva skal disse menneskene i Distrikts-Norge gjøre? Det håper jeg regjeringspartiene og statsråden, eventuelt, kunne gi et svar på her i kveld. Det er ikke bare å se ut av vinduet og peke på Karl Johan og si: Hva skal man gjøre? Det betyr fraflytting fra distriktene, og det er distriktspolitikk på sitt beste fra denne regjeringen.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-05-31:
Som svar på det representanten Klungland sa, vil jeg si at det er vår plikt på best og flest mulige måter å prøve å gjøre vilkårene gode slik at bedrifter kan bestå. I dette tilfellet snakker vi om sentrale hjørnesteinsbedrifter som er spredt utover det ganske land. Det er 22 000 arbeidsplasser som er direkte berørt, i tillegg kommer sjølsagt store positive ringvirkninger av å ha disse bedriftene rundt omkring. Det vil også være vanskelig å finne alternative arbeidsplasser, og det er viktig med forutsigbarhet og langsiktige avtaler. Det er derfor vi er med på dette, og vi mener at det på alle måter er viktig, som det ble sagt tidligere i dag, å snu alle steiner for å få en best mulig avtale for industrien.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-05-31:
Jeg syns det er hyggelig når representanten Onarheim sier at vi er enige på en del områder. Det trur jeg er riktig, og jeg trur også det egentlig er politisk enighet om at det er viktig å ha industri rundt om i det ganske land. Det er derfor vi er opptatt av at vi må se på konkurransevilkårene og sørge for å gi våre norske bedrifter best mulig forhold. Så til langsiktige kontrakter og forutsigbarhet: Det er sikkert ikke alle som har vært like flinke til å være kjappe på dette, men da syns jeg at det er vår oppgave å sørge for at de som jobber i disse bedriftene, skal få best mulige forhold. Derfor må også vi legge til rette for det ved å se på kraftindustriregimet på nytt. Det er svært viktig. Vi må jo være klar over at det tross alt er et ganske stort flertall i denne salen, pluss at det er fagforeninger, prosessindustrien osv. som mener at dette er viktig. Så jeg trur vi er på den sikre sida her.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2005-05-31:
Hvis jeg oppfattet statsråden rett, sa hun i stad at det var hundre prosent umulig med industrikraftavtaler i forhold til EØS-avtalen. Jeg har faktisk hørt at Spania har fikset dette – det får henge litt i lufta. Så til det jeg har tenkt å spørre om. Widvey uttalte til Europower 15. mai i år at det viktigste tiltaket for kraftkrevende industri er gode rammebetingelser gjennom lav rente og konkurransedyktig kronekurs. Hun vil også sørge for økt kraftproduksjon. Men så sier hun videre: «I en slik sammenheng er spørsmålet om et eget industrikraftmarked en avsporing». Det står i sterk kontrast til det f.eks. Industriutvalget nylig har uttalt: «Hvis ikke kraftprisene kan opprettholdes på et nivå der bedriftene fortsatt er konkurransedyktige, globalt sett, vil grunnlaget for investeringer og vekst i denne delen av industrien svekkes.» Mitt spørsmål blir da: Mener ikke olje- og industriministeren at også kraftprisen er en viktig rammebetingelse for industrien?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-05-31:
Energiforbruket i Norge har økt jevnlig de siste ti årene, uten at det har vært en tilsvarende økning i strømproduksjonen. Mange vil hevde at det inntraff en handlingslammelse i norsk politikk på 1990-tallet. Det gjorde det. EØS-avtalen er en katastrofe for Norge. Kystpartiet er imot EØS-avtalen og er glad for at et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet vil utfordre denne avtalen. Det var på tide! Problemvinteren 2002–2003 var hard, både for mange bedrifter og ikke minst for mange eldre. Næringslivet fikk betydelig økte utgifter og fikk svekket sin konkurranseevne betraktelig. Industri ble nedlagt eller vedtatt nedlagt. Arbeidere mistet jobben, industribygder ble truet med avfolkning. Den kraftforedlende industrien i Norge sysselsetter i dag om lag 22 000 mennesker. Bedriftene innen denne industrien er viktige hjørnesteinsbedrifter i mange lokalsamfunn. Kystpartiet mener det er viktig å legge til rette for at disse bedriftene fortsatt er konkurransedyktige. Vi vil også understreke at norsk kraftforedlende industri er blant de ledende i verden på produktivitetsforbedringer, kompetanse og ny teknologi som gir miljøforbedringer. Det må være et mål å sørge for rammevilkår slik at bedriftene kan bidra til store eksportverdier, vekst, nyskaping og næringsutvikling i regioner og lokalsamfunn rundt om i landet. Kystpartiet er enig med komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, som vil gi gode og rimelige kraftavtaler for dem som må fornye industrikraftkontraktene sine. Vi viser til at det i perioden fra 2005 til 2007 utløper industrikraftkontrakter for ca. 10 TWh i kraftforedlende industri, inkludert kraftkontraktene til industrien i Mo i Rana som alt er utgått. I 2011 vil industrikraftkontrakter for om lag 19 TWh være utløpt. Dette kan medføre betydelig økte utgifter for industrien, med påfølgende svekket konkurranseevne. Kystpartiet mener Regjeringen ikke har utredet mulighetene som ligger innenfor de gjeldende internasjonale rammebetingelser, som f.eks. EØS-regelverket, eller muligheter som ligger ved siden av EØS-avtalens virkeområde. Flertallet viser til at Regjeringen likevel skriver: «Når det gjelder kontrakter der bedriftene får redusert kraftpris mot å påta seg forpliktelser knyttet til forsyningssikkerhet, kan et slikt opplegg i prinsippet tenkes utformet på flere måter.» Flertallet viser til at ifølge EØS-avtalens artikkel 61 nr. 1 er statsstøtte forbudt, men med visse unntak. Ordninger som ikke kan defineres som ulovlig statsstøtte, faller ikke inn under EØS-avtalens anvendelsesområde. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet mener at ved å etablere ordninger som ikke er ulovlig statsstøtte, eller benytte unntakene til statsstøttereglene, finnes det et stort juridisk og politisk handlingsrom for å gi den kraftkrevende industrien kontrakter som gjør at vi fortsatt kan bevare norske industriarbeidsplasser. Et slikt forslag vil Kystpartiet støtte.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det ingenting som har endret seg siden de to tidligere regjeringene har gått igjennom disse sakene og har vært med på å konstatere både prinsippet om at man forventer at de myndighetsbestemte kontraktene avvikles, og at man har hatt en tidsplan for når de fases ut. Det er ikke noe nytt som har skjedd i forhold til det, bortsett fra at det er en ny regjering som har kommet inn siden den gang. Jeg føler meg rimelig sikker på, med den informasjon som departementet vårt har hentet inn fra ulike steder rundt omkring i Europa i forhold til ordninger som finnes, at det ikke er mulig at dette kan være i tråd med det regelverket som finnes. Jeg føler meg 100 pst. sikker på at et industrikraftmarked ikke er forenlig med EØS-regelverket. Men for å være 200 pst. sikker har jeg bedt en ekspertgruppe på fire uavhengige eksperter om å utrede dette og framlegge sin rapport den 10. juni. Det vil da vise om vi tar totalt feil, om de tre siste regjeringer har vært helt på blåbærtur, eller det vil vise seg at det er det som gjelder.