trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg deler langt på vei representanten Thommessens synspunkter. Det er likevel et problem, særlig fordi EU-direktivet sier om kringkasting at det ikke må være forskjellsbehandling mellom dem som allerede er i drift, og nye utfordrere. Det er jo for så vidt også rimelig. Nye aktører må ha en sjanse til å komme til, og det må være en reell konkurranse mellom dem og de eksisterende. Men det finnes selvsagt mange flere lyttere som ønsker å beholde det man kjenner, enn det finnes lyttere som stiller som heiagjeng for nye aktører som aldri har fått sjansen til å sende. Likevel tror jeg kanskje vi må erkjenne at kriteriene denne gangen har vært utformet litt for firkantet. Det er litt for lite rom for skjønn og sunn fornuft. Det bør vi lære av til neste gang vi skal utlyse konsesjoner på radioområdet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Dette er et dilemma ved det systemet vi har, men det finnes ikke – i hvert ikke som vi har oppdaget – noe bedre system. Vi må ha en søknadsbasert tildeling. Men det er klart at det er riktig det som representanten Woldseth sier; man vet ikke hvor godt de ulike aktørene faktisk vil oppfylle de vilkårene som legges inn i søknadene. Dette er det Medietilsynets oppgave å etterprøve. Det er ikke vi som politikere som skal passe på hva radiostasjonene sender. Der må det være en stor grad av frihet, men vi har et medietilsyn som skal passe på at vilkårene i konsesjonen og de søknadsløftene som ble gitt, faktisk overholdes. Jeg er kjent med at når det gjelder Radio Norge, har Medietilsynet saker under behandling for å se om de løftene som lå til grunn da de i sin tid vant over P4, faktisk blir ivaretatt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Min erfaring er at veldig mye av budsjettene på kulturfeltet er bundet opp og tildeles av helt andre aktører enn Kulturdepartementet. Det er stort sett Kulturrådet, Fond for lyd og bilde og mange andre aktører som bestemmer hvordan pengene skal brukes. Men det er helt riktig som representanten sier, at ymseposten er økt ganske mye, fordi vi ser at den har vært altfor liten i forhold til den fleksibiliteten som trengs gjennom et år. Det er helt riktig at den har økt veldig mye i forhold til de kulturbudsjettene man var vant med under den forrige regjering, men siden 2005 har kulturbudsjettet økt med nesten 2 milliarder kr. Når ymseposten har økt med 20 mill. kr, er det altså 1 pst. av den økningen vi har hatt siden regjeringsskiftet. I flere av årene under Bondevik-regjeringen var det faktisk realnedgang i kulturbudsjettet, og da sier det selv at slike poster som ymseposten blir ganske barbert. Økningen i 2009 er faktisk i reelle tall dobbelt så stor som hele økningen i de fire budsjettene som Bondevik la fram. Det forteller noe om dimensjonene på Kulturløftet til Regjeringen. Grunnen til at vi trenger en stor fleksibilitet er at vi gjennomfører mange store reformer. I løpet av ett år la vi fram ti stortingsmeldinger. Det er like mange som tidligere statsråd Svarstad Haugland la fram på fire år. Det er mange store reformer som gjennomføres, bl.a. Løken-utvalget, som ser på strukturene i kulturfeltet. Da trengs det også noen penger i beredskap for de tingene som kommer underveis. Vi kan ikke når budsjettet lages forutse alle de kostnadene som vi får ved gjennomføringen av alle disse reformene, og da trengs en ymsepost.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Kulturbudsjettet for 2009 øker med nesten 750 mill.kr. Det er dobbelt så mye som realveksten i Bondeviks fire budsjett. 20 mill.kr av dette er satt av til ymseposten. Det sier seg selv at grunnen til at pengene står på ymseposten, er at de skal dekke uforutsette utgifter. Hadde det vært forutsette utgifter, kunne vi ha plassert dem der det var behov for dem. Det er jo ikke noen forskjell fra å behandle dette her i salen. Den rød-grønne regjeringen har flertall, og kulturlivet er akkurat like glad for pengene om de vedtas av det rød-grønne flertallet i Stortinget, eller om de kommer fra en ymsepost på kulturbudsjettet. Grunnen til at de må stå på ymseposten, er at vi gjennomfører store reformer. Vi gjør så mange forbedringstiltak på kulturfeltet at vi trenger noen penger i beredskap for å ta uforutsette kostnader. At kulturfeltet er glad for Kulturløftet, for økningen og den store endringen som kom etter regjeringsskiftet, er et faktum. Men det har lite med ymseposten å gjøre.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det representanten Woldseth sier, er feil. Jeg tror hun skal ha vanskeligheter med å kunne dokumentere en eneste festival som har fått penger gjennom et besøk av meg eller andre rød-grønne representanter. Festivalstøtten i Norge tildeles av et eget utvalg under Kulturrådet. De eneste som får penger direkte fra statsbudsjettet, er knutepunktinstitusjonene. Det er riktig at vi gjennom Kulturløftet har gitt rock og blues en økt status ved å tildele Notodden Blues Festival og Øyafestivalen knutepunktstatus. Men det er noe annet enn å reise rundt og rundhåndet dele ut penger, som representanten Woldseth sier. Men det er riktig at Regjeringen deler rundhåndet ut til kulturlivet – 2 milliarder kr mer siden regjeringsskiftet. Det betyr mer penger til kor og korps, til frivillighet, til teaterlag – til mange aktiviteter rundt omkring i hele landet. Det store spørsmålet er jo ikke hvorfor vi gjør dette, men hvorfor ikke andre har gjort det lenge før, og hvorfor Bondevik-regjeringen faktisk knapt satset på kultur, med Fremskrittspartiets støtte.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Som sagt er kulturbudsjettet økt med 2 milliarder kr siden vi overtok. 20 mill. av dette – altså ymseposten – er 1 pst. Det betyr at 99 pst. ikke er på ymseposten. Det skulle si noe om forholdet mellom hva som faktisk blir bestemt her, og hva som finnes av fleksible muligheter til å ta uforutsette kostnader. Mitt inntrykk er at kulturlivet er svært fornøyd med Kulturløftet. Det er feil det representanten sier, at det er mindre åpenhet. Tvert imot foreslo vi i budsjettet for 2008 at denne sal og ikke Regjeringen skulle bestemme hovedfordelingen til Kulturrådet, altså hvor mye som skal gå til litteratur, musikk, dans, osv. Det gikk faktisk partiet Høyre imot. De mente at det fortsatt skulle bestemmes av Kongen i statsråd, istedenfor i en åpen debatt i Stortinget. Hvis representanten nå har endret synspunkt, er det veldig velkommen. Det tror jeg er en fornuftig endring i så fall.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-12:
Det er riktig som statsråden påpeker, at det er nødvendig å ha gode og objektive kriterier for radiokonsesjonene. Nå ser vi at i den runden vi har vært igjennom nå, har det blitt en del bølger. Det må selvfølgelig ikke bli slik, som statsråden også påpekte, at det ikke skal være mulig å komme til for nye. Men: Vi som politikere har nok hatt et veldig sterkt blikk for innhold, og i mange av de meldingene og sakene som har vært i Stortinget, har vi hatt en veldig ensidig fokusering på innhold. Den runden vi har vært gjennom nå, kan nok peke i retning av at man kanskje også burde hatt en litt sterkere oppfatning av hvordan driften skulle skje – altså soliditeten i virksomheten. Jeg har, når vi nå har den erfaringen vi har, lyst til å reise spørsmålet til statsråden: Er det grunn til å gå tilbake og se på tildelingskriteriene – ikke gjøre dette til en ren skjønnhetskonkurranse, men legge større vekt på drift og langsiktighet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-12:
Kulturstatsråden kan bli stående. En av gledene ved å være i en flertallsregjering må være at man har utsikt til å få loset sitt budsjett igjennom. For kulturstatsråden tror jeg det vil være en utsøkt glede denne gangen, fordi han der har sikret seg en disposisjonspost på hele 30 mill. kr – et meget betydelig beløp, i hvert fall i forhold til de dimensjonene vi jobber med innenfor kulturbudsjettet. Det er dobbelt så mye som i fjor, og ganske mange ganger så mye som f.eks. tidligere statsråd Valgerd Svarstad Haugland hadde. Det er klart at det må være mulig å ha en disposisjonspost for å kunne håndtere kriser, og jeg synes det er rimelig at statsråden skal ha en viss handlingsevne til å håndtere løpende saker. Men med forrige valgkamp i friskt minne må jeg si at det er nærliggende å gjøre seg noen refleksjoner om hvorvidt dette handler om å styrke sitt eget valgkampbudsjett og også styrke sin egen rolle som ren velgjører i kulturlivet – det første med åpenbare betenkeligheter i forhold til grensen mellom det vi driver med som politikere, og det vi driver med som statsrådsjobb, og det andre, synes jeg, med ganske store betenkeligheter i forhold til den avstand det bør være mellom stat og kulturliv, og den avstand det bør være mellom statsråd og kulturlivets aktører. Med 30 mill. kr i ermet ser jeg for meg en triumfferd i august – land og strand rundt – på linje med den vi så sist, hvor man altså kan riste ut av ermet mer eller mindre velbegrunnede prosjekter. Vi så vel sist at ikke alle akkurat lot til å ha den mest kvalitetssikrede saksbehandlingsgang. Er det dette vi kan vente denne gangen også?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-11-12:
Jeg skjønner at det ikke bare er i næringslivet man tenker i retning av å skulle ha bonus for gode resultater. Jeg skjønner at også kulturministeren synes han fortjener mer handlingsrom til egen glede, også fordi kulturbudsjettene er økt. Det er en logikk som er litt vanskelig å følge. Man har store tillegg til budsjettet – det har det ganske riktig vært – men man har gjennom det faste budsjettet hatt rom for å løse flere kriser, noe som kunne tenkes å ligge i ymseposten. Jeg merker meg også at kulturministeren med flid unngikk å svare på hvorvidt han tenker å bruke dette i en periode som ligger nær valget. Jeg synes det er et ganske sentralt spørsmål i denne sammenhengen – om saksbehandlingen av budsjettet og det som det i en valgkamp kan komme budsjettlekkasjer fra, er kvalitetssikret. Det har vi ikke inntrykk av når det gjelder pengedryss i august.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg har merket meg svarene fra statsråden på både det ene og det andre spørsmålet fra representanten Knudsen. Vi husker vel alle bråket for noen år siden da daværende Kanal 24 fikk en konsesjon som P4 hadde hatt i mange år. Det skjedde etter at Kanal 24 leverte en svært velskrevet konsesjonssøknad. Er statsråden fornøyd med den måten Kanal 24, nå Radio Norge, som er mer eller mindre en musikkanal, har etterlevd konsesjonen sin på? Og: Mener statsråden at denne saken gir et godt grunnlag for å frata godt innarbeidede virksomheter konsesjon og gi den til dem som er flinke til å skrive søknader, men som åpenbart lover mer enn det de kan holde?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg registrerer at statsråd Giske med sin vanlige retorikk ikke svarer på spørsmålet fra representanten Olemic Thommessen. Jeg registrerer også at statsråden i Bergens Tidende i dag forsvarer sitt forslag om mer enn å doble disposisjonskontoen sin med at det er satt i gang mange prosjekter i departementet. Men dette hadde statsråden fint kunnet bake inn i budsjettet på vanlig måte og ikke satt på sin disposisjonskonto. Altfor mange ganger de siste tre årene har representanter for komiteen kommet etter statsråden på festivaler og andre arrangementer der statsråden i forkant rundhåndet har delt ut fra sin disposisjonskonto, som har økt fra 5 mill. kr i forrige periode til 37 mill. kr for 2009. Kan statsråden virkelig forsvare denne bruken av skattebetalernes penger til privat valgkamp? Synes ikke statsråden det er umoralsk og uforsvarlig når en rekke frivillige lag og organisasjoner over hele landet sliter med å få endene til å møtes?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvaret selger/kvitter seg med en masse kjøretøy samt hengere også i inneværende år. Grunnen til dette skal visstnok være mangel på garasjer. Kan statsråden bekrefte dette, eller deler hun spørrerens syn at hvis vi har utstyr vi trenger for å ivareta Forsvarets oppgaver, så skaffer vi også plass til dette utstyret?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Ifølge det en offiser uttalte på Forsvarsnett, var det på grunn av mangel på garasjering. Det forstår jeg sånn at Forsvaret enten ikke har garasjer nok eller at man ikke har råd til å bruke de garasjene man har. Jeg har gjennom min tid i forsvarskomiteen – det begynner å bli noen år nå – vært på mange besøk i militærleirer i Norge, og det jeg har sett, er at utstyr står ved siden av en tom garasje. Det forteller meg at det er noe som er galt i Forsvaret. Man skylder på en økonomi som gjør at den enkelte leir, den enkelte avdeling ikke har råd til å leie sin egen garasjeplass, og utstyret står ute og blir ødelagt. Men det som stod på Forsvarsnett, var at det var på grunn av mangel på garasjering. Blant annet skulle det selges 250 Bandvagn 206. Det er kjøretøy som Forsvaret har i dag, og som Forsvaret skal bruke i mange år framover. Det var anleggsmaskiner som jeg kjenner godt til, som brukes i dag, og man har samme type anleggsmaskiner andre steder i Norge og i utlandet. Det var bl.a. 100 sekshjulinger som Forsvaret har i dag, som man bruker i driften, og som man forhåpentligvis skal bruke videre. Og det var 380 hengere, en type hengere som Forsvaret har i dag, som man bruker i dag, og som man skal bruke i framtiden. Da virker det for meg noe merkelig at man skylder på mangel på garasjering. Statsråden sa nå at man skal bygge flere garasjer. Men man kan vel bruke de garasjene man har også, når utstyret står ute.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-12:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg ikke er helt fornøyd med. Jeg vet ikke om jeg forstod statsråden riktig. Men hvis det er slik at det ikke finnes garasjer som er store nok eller passer til de sekshjulingene, som er lavere enn denne talerstolen, skjønner jeg ingenting. Også hengerne er forholdsvis lave, og en del av det andre utstyret er også lavt og ikke spesielt bredt. Det er mulig jeg misforstod svaret som jeg fikk, men jeg skjønner ikke at det ikke finnes garasjeplasser som er tilpasset utstyret. Det var det tidligere, da jeg var offiser, og det er det helt sikkert nå. Videre kan jeg spørre: Foregår det nok overføring fra én forsvarsgren til en annen og fra Forsvaret til f.eks. Sivilforsvaret eller til andre brukere av utstyr som Forsvaret kan kvitte seg med – og jeg understreker: kan kvitte seg med? Jeg vet bl.a. at Heimevernet ikke fikk det utstyret man var lovet i 2007. Kanskje Heimevernet eller andre organisasjoner kan overta noe av dette.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
De kjøretøyer og tilhengere som representanten sikter til, er overskuddsmateriell som Forsvaret ikke lenger har behov for i den framtidige strukturen. Materiellet avhendes fortløpende som en del av omstillingen av Forsvaret, og ikke som følge av mangel på garasjeplasser. Avhending av overskuddsmateriell vil redusere Forsvarets driftskostnader og øke avhendingsinntektene, samtidig som avhendingen bidrar til omfordeling av ressurser til høyere prioritert virksomhet. Etter hvert som overflødig materiell utrangeres og avhendes, frigjøres eiendom, bygg og anlegg som enten kan avhendes eller benyttes til å lagre materiell som skal videreføres i den fremtidige strukturen. Stortinget har gjennom behandlingen av gjeldende langtidsplan for Forsvaret, St.prp. nr. 42 for 2003–2004, sluttet seg til målsettingen om å redusere forsvarssektorens arealbruk til maksimalt 3,5 mill. m2 innen utgangen av 2008. Utrangering og avhending av overskuddsmateriell er et helt nødvendig virkemiddel for å kunne redusere arealbruken. Avhending er også viktig for å oppfylle de inntektsmålsettinger som Stortinget har vedtatt gjennom de årlige statsbudsjetter. Forsvarets behov for garasjer og lagre er et forhold som vi har høyt fokus på. Behovene identifiseres konkret gjennom den langsiktige strukturplanleggingen. Dette har bl.a. medført at det i sektoren er kartlagt et stort behov for nye garasjer og lagre. Det er derfor allerede planlagt en rekke slike prosjekter de nærmeste årene. Det er svært viktig at vi avhender materiell som vi ikke lenger har bruk for i den forsvarsstrukturen som Stortinget har vedtatt. Dette bidrar både til en rasjonell og kostnadseffektiv drift samtidig som det gir økte inntekter til Forsvaret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det materiellet vi har nå, og som vi også skal ha for framtiden, går ikke nødvendigvis inn i de garasjene som man har hatt tidligere. Da kommer man av og til i den situasjon at man må avhende garasjer fordi de ikke lenger passer til det materiellet man har, og som man har planlagt for i den framtidige strukturen. Men det er ikke slik at vi vil avhende materiell som vi har bruk for, på grunn av mangel på garasjeplass. Da vil heller de prosjektene bli lagt inn i planene for nye garasjer som Forsvaret trenger. Det materiellet som avhendes, er materiell som Forsvaret ikke lenger har bruk for. Når det gjelder f.eks. en del hengere, er dette hengere som skriver seg helt tilbake til 1950-tallet, og som ikke nødvendigvis kan brukes i dag.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg fastholder at Forsvaret ikke avhender utstyr som Forsvaret har bruk for. Det er heller ikke slik at det å avhende utstyr skal være begrunnet i at man ikke har garasjer. Her er det et spørsmål om hvordan man skal tilpasse det utstyret og den mengden av utstyr man har, til den fremtidige strukturen. Jeg vil igjen komme med eksempelet med en del hengere som jeg vet det er planlagt å skrote. Det er ca. 500 amerikanske hengere som er helt fra 1950-tallet, og som er i særdeles dårlig stand. Vi har en del hundre Mercedes 240 som kommer til å bli avhendet fordi de er i særdeles dårlig stand, og fordi Forsvaret pr. i dag ikke har bruk for dem. Annet materiell blir solgt hvis det ikke passer inn i strukturen, ikke på bakgrunn av at man ikke har garasjer.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-12:
Det er riktig at reguleringsplanen for Nes fort i Lødingen kommune er send over til Miljøverndepartementet til avgjerd, fordi det har kome innvendingar frå Områdestyret for Reindriftsforvaltninga i Troms. Det er foreslått å regulere det tidlegare forsvarsområdet til m.a. 500 fritidsbustader, hotell og anna turistutvikling. Det er planar om å plassere ca. 300 fritidsbustader på oppfylte øyar vest i planområdet. Dei noverande bygningane har ein tenkt å nytte til reislivsformål. Områdestyret for Reindriftsforvaltninga i Troms grunngir klagen med at planane ikkje tek omsyn til dei grunnleggjande rettane og interessene som reindrifta har i området. Saka har vore grundig vurdert i departementet og er òg oversend Landbruks- og matdepartementet for vurdering. Miljøverndepartementet skal så foreta ei heilskapleg vurdering, der ulike interesser og omsyn vert vegne mot kvarandre. Behandlinga av saka er no i sluttfasen.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-12:
Eg håpar at representanten Ivar Kristiansen frå partiet Høgre er grunnleggjande einig med både meg og Miljøverndepartementet i at i ein rettsstat som Noreg, i det demokratiet som vi er veldig stolte av, er det slik at når ein har ein klageadgang, ein innvendingsrett, og nyttar seg av han, så skal han sjølvsagt behandlast etter alle kunstens reglar, uansett kva ein personleg måtte meine, eller kva omsyn som ligg bak det formålet som innvendinga gjeld. Alle innvendingar til departementet skal behandlast etter alle kunstens reglar. Og det vert gjort i Miljøverndepartementet, samtidig som dei der sjølvsagt er fullt ut orienterte om den vanskelege situasjonen som Lødingen kommune er i. Men, som eg sa: Ein må òg ta omsyn til den heilt reelle innvendinga som er komen, reell fordi ein har ein rett til å kome med innvendingar. Saka vert behandla, og, som eg refererte til, Miljøverndepartementet er no i avslutninga av klagebehandlinga. Det betyr at det kjem ei avgjerd om ikkje lenge.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-12:
Når Miljøverndepartementet melder at dei er i avslutninga av å behandle saka, betyr det at eit vedtak ligg føre om ikkje lenge. Det ligg i sakas natur. Så er det å seie at når ein får ein klage, må ein nettopp gå inn og sjå på heile saka og dei vurderingane som er gjorde, både av kommunen og av Fylkesmannen, som representanten viser til, men òg, som sagt, gå inn i det som er grunnlaget for klagen. Over det ligg sjølvsagt den situasjonen som Lødingen kommune er i, som Miljøverndepartementet er fullt ut orientert om, og som vi alle kan skjønne er forferdeleg vanskeleg. Når ein mister ein så stor og viktig arbeidsplass som det Forsvaret har vore i mange år, skjønnar alle behovet for å kunne snu seg rundt. Ein har prosjekt som er spanande, men det kan altså ikkje ta frå Områdestyret ein heilt legitim rett i rettsstaten Noreg til å levere inn ein klage. Då skal klagen behandlast grundig og etter alle kunstens reglar. Men Miljøverndepartementet er som sagt i avslutninga av saka, og eit vedtak vil liggje føre så snart siste resten er gjord.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-12:
Ved behandlingen av konsesjonssøknader knyttet til landbrukseiendommer skal det bl.a. legges særlig vekt på om avtalt pris tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. En samfunnsmessig forsvarlig pris på landbrukseiendom skal forstås som en pris som bidrar til å realisere målene i landbrukspolitikken. Målene med priskontrollen er å svekke rekrutteringen av aktive yrkesutøvere til næringen og å legge til rette for eierskap til landbrukseiendommer som gir grunnlag for en god og langsiktig ressursforvaltning. Videre skal det legges til rette for inntektsmuligheter og sosiale forhold som skaper stabile heltids- og deltidsarbeidsplasser i landbruket. Priskontrollen har også en side til rammevilkår og økonomiske overføringer til jordbruket. Økte priser fører til økte kapitalkostnader i jordbruket. Prisen på landbrukseiendom skal i konsesjonssammenheng avspeile verdien av eiendommen til landbruksdrift og som bosted. Jeg mener at en fornuftig praktisering av priskontrollen er en viktig del av den landbrukspolitikken som stortingsflertallet står for, og at den er en fordel for næringen. Jeg forstår hva min partikollega Borten Moe tenker på når han skriver at priskontrollen kan være «et grovt overgrep mot enkeltmenneskets eiendomsrett». Noen bønder som selger sin eiendom, føler nok at de ikke får nok penger igjen for arealer, bygninger og mange års innsats. Det er lett å glemme neste eiers situasjon når man selv trekker seg ut. Men det er bl.a. for å trygge drifts- og inntektsmulighetene for neste eier vi ikke kan ha en fullt ut markedsregulert prisutvikling på landbrukseiendommer slik det er på andre typer faste eiendommer. Jeg ser på priskontrollen som et virkemiddel for å holde prisene på landbrukseiendommer på et rimelig nivå, tilpasset både næringens lønnsomhet og en aktiv landbrukspolitikk der markedspriser og bevilgningene over statsbudsjettet fastsettes i forhandlinger med næringen. Det er etter min vurdering ikke forsvarlig å kombinere en sterk og aktiv landbrukspolitikk der samfunnet tar ansvar for inntektsmuligheter og rammevilkår, med en fri prissetting av eiendommer basert på en markedsliberalistisk tenkning. Priser på landbrukseiendommer må derfor vurderes i et langsiktig perspektiv, og ikke ut fra den enkelte generasjons forventninger.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-12:
Det er ikke skadelig at kjøper og selger blir enige om en pris på en gård. Det er det vanlige, og det er det som må skje. Det som er utgangspunktet for prisreguleringen, er at en mener det er riktig at det er en samfunnsmessig forsvarlig pris på en landbrukseiendom, som gir mulighet for overtakende aktør til å overta eiendommen på en måte som gjør at en kan drive forsvarlig i framtiden. Det er også slik at i en næring som er avhengig av overføringer, har priser på eiendom et kostnadsmessig aspekt, og en må også ta med denne problemstillingen i den sammenheng. Da er det forsvarlig å ha et regulert system og ikke en fri prisfastsettelse på landbrukseiendommer.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-12:
Det er vel kjent at Høyre hevder at liberalisering av reglene om boplikt vil føre til mer bosetting på bygda. Den siste uken har de, som også representanten Hansen understreker, for så vidt gjelder boplikt på boligeiendommer – jeg understreker boligeiendommer – fått støtte for sitt syn i en helt fersk forskningsrapport fra Norsk senter for bygdeforskning. Jeg vil sette spørsmålstegn ved de resultatene fra Norsk senter for bygdeforskning, og jeg har lyst til å understreke noen punkter i den forbindelse. For det første snakker vi ikke om regler som skal føre til bosettingsvekst i en kommune, men om regler som skal hindre bruksendring fra boliger til fritidseiendommer. Det er altså det at helårsboliger ønskes brukt til fritidsbolig, en ønsker å stoppe gjennom det regelverket som er vurdert. Dette er i liten grad vurdert i undersøkelsen når det gjelder de kommunene som rapporten bygger på. Jeg tror problemet er mye større i de kystkommunene som rapporten omfatter, enn i de kommunene i innlandet som rapporten sammenligner med.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
«Den såkalte hovedstadprosessen i Helse Sør-Øst vil bety store endringer i sykehusstrukturen i Oslo. Det er snakk om at innbyggerne i bydeler i Oslo Sør skal skifte lokalsykehus, at Groruddalens samlede befolkning får Universitetssykehuset i Akershus som lokalsykehus samt omfattende samling av spesialiteter – med andre ord betydelige endringer som vil få innvirkning på sykehustilbudet til Oslos befolkning. Vil endringene avgjøres fullt ut administrativt, eller vil de også bli gjenstand for en politisk vurdering?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Jeg takker for svaret, som jo var mye «prosess». Vi nærmer oss nå avslutningen på denne prosessen, og jeg skjønner at statsråden holder døren åpen for at han som ansvarlig statsråd til syvende og sist kommer inn i bildet. Når jeg spør om dette, er det også fordi det innenfor politiske rekker i denne byen, som kanskje har mer kjennskap til denne prosessen enn andre, er stilt store spørsmål ved den. Jan Bøhler, som er leder av Oslo Arbeiderparti og nestleder i helsekomiteen, sier følgende til Nordstrands Blad: «Oslo Arbeiderparti ønsker at Oslo skal være en enhetlig helseregion. Vi ønsker bedre samarbeid innen kommunen, og dette forslaget synes å gå i motsatt retning(…) Jeg kan ikke sitte passivt å se på at Helse-Norge forandres i en, etter min mening, negativ retning.» (…) Mitt spørsmål til statsråden er om det hittil er noe i den prosessen, slik han ser det, som gir grunn til en slik fortolkning som representanten Bøhler gir uttrykk for?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-12:
Med over 200 høringsuttalelser skal det vel mye til at alle går i samme retning. Samtidig var statsråden nå inne på noe av kjernespørsmålet, nemlig at hovedstadsprosessen er en del av en større reform innenfor en region som nå dekker 2,6 millioner innbyggere. Saken er jo at selv om det gagner regionen som sådan, kan det kanskje føles som om man svikter lokalt – f.eks. vil kanskje mange i Oslo føle det slik når det endelige resultatet kommer på bordet. Men jeg skjønner altså at for statsråden er det helseregionens samlede resultat fra denne prosessen som er det primære, det som har øverste prioritet, og så må eventuelt de ulike helseforetak og -regioner innenfor denne store regionen komme i annen rekke.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Nå gjenstår det jo å se vedtaket. Det har vært en veldig omfattende og bred høringsprosess. Jeg har det veldig klare inntrykk at Helse Sør-Øst er innstilt på å gå grundig gjennom de høringsuttalelsene som har kommet, med sikte på å justere forslaget dersom man mener det er riktig – med basis i innspill. Så er det jo sånn at disse innspillene spriker noe, så det ligger ikke noen entydig anbefaling i høringsuttalelsene. Så er det viktig for meg å understreke at hovedstadsprosessen handler om at det skal bli gode og likeverdige helsetjenester til innbyggerne i Oslo, men det skal også komme de andre delene av Helse Sør-Øst – og faktisk også landet – til gode. Det er dette helhetsperspektivet Helse Sør-Øst må ha med seg når de nå skal fatte endelig vedtak, og det føler jeg meg sikker på at de vil ha.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Det som kommer i første rekke, er pasienten. Så er resten organisering. Men det er ikke aktuelt å si at her har pasienten i Oslo noen interesser, men av hensyn til organiseringen må pasienten i Oslos interesser vike. Det er uaktuelt. Det vil overhodet ikke være aktuelt for meg å akseptere at Helse Sør-Øst kommer ut med et endelig opplegg som fører til at pasienter i Oslo får et dårligere tilbud. Så det vil være den overordnede innfallsvinkel for min vurdering og departementets vurdering av prosessene i Helse Sør-Øst. Så er det etter min mening ikke slik at god pasientbehandling nødvendigvis behøver å bety at alle bydeler i Oslo må være innenfor samme helseforetaket. Jeg mener det kan være fullt ut mulig å forsvare at pasienter i Oslo får et godt helsetilbud selv om deler av pasientene får sitt tilbud av et annet helseforetak innen Sentrum.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Med Regjeringens forslag vil spesialisthelsetjenesten til neste år få et totalbudsjett på om lag 100 milliarder kr. Sektoren skal innenfor denne rammen gi befolkningen gode helsetjenester. Det ligger imidlertid også innenfor sektoransvaret å ivareta et samfunnsansvar på mange andre områder, deriblant kulturminnevern. Det er uklart om kulturminnevernet vil medføre merkostnader – eventuelt hvilke – for sykehusene. Vi ser at en rekke sykehus har ivaretatt bygninger og eiendommer på en forbilledlig måte i forhold til et kulturminneperspektiv, uten at dette har blitt oppfattet som en merkostnad. En må selvfølgelig innse at det i noen sammenhenger vil kunne få betydning for økonomien knyttet til forvaltning og drift av enkelte bygninger og eiendommer, men en har fra myndighetenes side forutsatt at dette skal løses innenfor sektorens totalramme. Det vil med andre ord ikke bli avsatt særskilte midler til oppfølging av denne planen eller de forventede vernevedtakene. Det er viktig at helsesektoren bidrar til et vern av et utvalg kulturminner og kulturmiljøer som dokumenterer sektorens historie og utvikling. Konsekvensene av et formelt vern er at helseforetakene i spørsmål om utvikling av vernede bygninger og eiendommer må opprette en dialog med kulturminnevernmyndighetene. I denne dialogen vil kulturminnevernmyndighetene kunne gi veiledning og råd i forhold til hvordan en kan ivareta både vernehensyn og behovet for utvikling av eventuelle vernede bygg. Hvis disse to hensynene synes å være uforenlige, må vernemyndighetene vurdere muligheten for å gi en eventuell dispensasjon, eller om vernevedtaket skal frafalles. I slike saker om dispensasjon osv. vil vernemyndighetene holde vernehensynet opp mot en vurdering av samfunnshensyn. Dette betyr at en i konkrete saker kan komme til at hensynet til vern veier mer enn det konkrete samfunnshensynet som ligger i saken, og at spesialisthelsetjenesten da må finne andre måter å ivareta sitt utviklingsbehov på.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg opplever det slik at det er veldig vanskelig å svare generelt på det spørsmålet. Hvis vi prøver å tenke oss en konkret situasjon, kan det da være et aktuelt sykehus som har behov for å gjøre nyinvesteringer for å ivareta gode pasienttilbud – og så har man et bygg som er verneverdig. Da vil man få en vurdering av hva det koster å gjøre de investeringene, men allikevel ivareta vernemyndighetenes krav, og se på om det vil bli dyrere enn den investeringen man egentlig har ønsket å gjennomføre. Så må man vurdere det når man kjenner det svaret. Hvis det blir veldig dyrt å gjøre dette, må man jo vurdere om man kan gjøre det på annen måte, f.eks. gjennom et nybygg. Og da tror jeg vi bare fortløpende og ganske pragmatisk må vurdere situasjonen som de enkelte helseforetakene kommer opp i. Hvis det er noen helseforetak som kommer i en umulig situasjon fordi de har vernede bygninger, kan ikke jeg prinsipielt avslå å snakke med dem, for vi skal jo allikevel ivareta befolkningens behov for helsetjenester.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-11-12:
Jeg tror representanten Halleraker her er inne på noe som er veldig viktig, nemlig at verneprosesser må skje i prosesser. Det må være en god dialog mellom helseforetakene og kulturminnevernmyndighetene, slik at man får kartlagt både behovet for vern og hva slags begrensninger vernet gir, eventuelt hva slags merkostnader vernet gir, og slik at verneprosessene ikke blir isolert fra helseforetakenes behov for å yte gode helsetjenester. Som jeg også sa i mitt hovedsvar, er vi veldig opptatt av å få til en god dialog med kulturminnevernmyndighetene og av at det i denne dialogen ikke bare kan gis veiledning, men også at saken kan bli bredt opplyst, sånn at ingen fatter vedtak i et vakuum. For øvrig – hvis presidenten tillater: Jeg har vært på besøk i vernede bygninger som har blitt fantastisk flotte, og som er ivaretatt på en billigere måte enn alternativet, nybygg, ville blitt. Det er veldig artig å se.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-11-12:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Jeg har tidligere stilt spørsmål til helseministeren om konsekvensen av forslaget til landsvernplan for den statlige delen av helsesektoren, uten å få fyllestgjørende svar. Kan statsråden klargjøre og forsikre om at en naturlig utbygging av en helseinstitusjon ikke blir forhindret, ev. blir kompensert ved praktisering av denne planen i framtiden?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-11-12:
Jeg takker for svaret. I mitt opprinnelige skriftlige spørsmål til statsråden spurte jeg om helse- og omsorgsministeren kunne forsikre om at et vernvedtak ikke ble til hinder for eller argument mot den videre naturlige utbyggingen av en institusjon. Svaret jeg fikk, gikk stort sett på at konsekvensene ble at man i framtiden måtte forholde seg til kulturminnemyndighetene med hensyn til utvikling av institusjonen. Svaret var noe mer utfyllende i dag, og det takker jeg for. Men forslaget som foreligger, og svaret fra statsråden, har ført til betydelig uro og frustrasjon både internt i den enkelte institusjon og i lokalsamfunn som er engstelige for at deres sykehus nedprioriteres på grunn av vernehensyn. Jeg spør derfor statsråden om han vil legge opp til at eventuelle vernevedtak blir kompensert med økonomisk støtte til f.eks. alternative bygninger, dersom vernet hindrer en naturlig utvikling av en institusjon.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-11-12:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg vil gjerne konkretisere spørsmålet mitt med et eksempel. Stord sykehus i Helse Vest har 60 000 mennesker i sitt nærområde og er en del av Helse Fonna med nær 180 000 mennesker i sitt nedslagsfelt. Stord sykehus ble ferdigstilt på 1960/1970-tallet og knapt nedskrevet. Så kommer altså problemstillingen om kulturminnevern – en diskusjon i seg selv om vi er kommet så langt at vi så å si bygger for å verne. Jeg skal la det ligge. Men det må jo være lov å spørre hvor mange tidstypiske bygninger det er behov for å verne. Dessuten: Hvis så galt skulle skje at man får et vernevedtak, må det være en soleklar betingelse at dette ikke trer i kraft før alle interesserte blir involvert og man kan legge en plan for utviklingen. En slik prosess kan jo ta tid – opp til fem år kanskje. Så mitt spørsmål til statsråden blir om han vil medvirke til at det, i tilfelle vern av bygninger, blir lagt opp til en prosess i forkant som kan sikre ivaretakelse av alle hensyn, og unngå forhastede og krampaktige vedtak og planer.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-11-12:
Det som skjer i Europa, påverkar Noreg i stor grad. Vi har blitt stadig meir integrerte i den europeiske energimarknaden, og internasjonale rammevilkår har blitt viktige for Noreg. Eg synest det er gledeleg at EU har høge mål innanfor fornybar energi, og vi ynskjer framleis eit nært samarbeid. Noreg er eit land med store energiressursar. Det gjeld både vasskraft og vindkraft. Vi skil oss frå andre land ved at norsk elektrisitetsproduksjon nesten utelukkande består av vasskraft. Innanfor EU blir det no arbeidd for å utvikla ein felles europeisk kraftmarknad. Noreg støttar denne utviklinga. Blant anna er den nye kabelen til Nederland eit viktig bidrag i denne utviklinga. Vi skal heller ikkje gløyma at norsk eksport av gass bidreg positivt til at Europa kan byta ut kol i elektrisitetsproduksjonen. Eit kraftverk som brukar gass, vil sleppa ut betydeleg mindre CO2 enn eit som brukar kol. Dette er eit klimatiltak som er viktig på kort sikt, før ein får bygt ut tilstrekkeleg med fornybar energi. Vidare har Regjeringa sett i gang ei betydelig satsing for å utvikla teknologi for å fjerna mesteparten av CO2-utsleppa frå kol- og gasskraftverk. Dette kan bidra til å gjera det billegare å ta denne typen teknologi i bruk på europeiske kraftverk. Noreg har høge ambisjonar innanfor ny fornybar energi og meir effektiv bruk av energien. Vi har sett oss eit mål om at årsproduksjonen av fornybar energi, samt energieffektivisering, skal aukast med 30 TWh frå 2001 til 2016. Enova er Regjeringa sitt verktøy i satsinga på ny, miljøvennleg energi og energieffektivisering. Enova skal få mest mogleg resultat av pengane, har enkle mål og har fått eit stabilt og godt budsjett. I år disponerer Enova nærmare 2 milliardar kr. Dette er over fem gonger så mykje som Enova disponerte i 2002. Vi legg opp til ei vidare langsiktig styrking av satsinga på fornybar energi gjennom Enova. Enovas arbeid har gjeve gode resultat. For perioden 2001 til 2007 har Enova bidrege med støtte til å spara eller produsera ny miljøvennleg energi på til saman 10,1 TWh. Regjeringa arbeider òg med tilrettelegging av vindkraft til havs. Dette er eit nytt område innan energipolitikken og krev ei heilskapleg tilnærming gjennom bl.a. utvikling av lovverk og forsking og utvikling av teknologi. Noreg har altså høge ambisjonar i klimapolitikken, og vi har høge ambisjonar når det gjeld fornybar energi. Når det gjeld fornybardirektivet, vil eg understreka at behandlinga av det følgjer normale prosedyrar. Det inneber bl.a. at direktivet må bli vedteke i EU før Noreg eventuelt kan innlemma det i sin politikk. Det er òg viktig å understreka at Noreg er i ein annan situasjon enn andre europeiske land når det gjeld fornybar energi. For det fyrste har vi allereie ein mykje høgare del fornybar energi enn alle EU-landa, om lag 60 pst. Vasskrafta vår er hovudgrunnen til det. For det andre er Noregs situasjon annleis når det gjeld forsyningstryggleik på energiområdet. Forsyningstryggleik er det lagt stor vekt på i fornybardirektivet. Alt dette er forhold som det bør takast omsyn til i Regjeringa sitt arbeid med fornybardirektivet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-11-12:
Lat meg fyrst gje ros til representanten Ketil Solvik-Olsen for det engasjementet han har, og den innsikt som han viser på eit område som faktisk òg er viktig for Regjeringa. Det meiner eg kjem fram òg i svaret. Regjeringa vurderer no om fornybardirektivet er EØS-relevant, og om det skal takast inn i norsk rett. Det er ei stor sak. Det er ei sak som har både juridiske og politiske sider. Det er heilt klart at Noreg har høge ambisjonar i klimapolitikken, og òg høge ambisjonar når det gjeld fornybar energi, og vi er difor glade for EU sin offensive politikk på desse områda. Samtidig er det slik at Noreg er i ein annan situasjon enn andre europeiske land når det gjeld fornybar energi. Det betyr at vi har ansvar for aktivt å følgja opp norske interesser i denne saka.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-11-12:
Lat meg fyrst seia litt om sjølve prosessen. Det er jo slik at utkastet til fornybardirektivet no er til behandling i Europaparlamentet. Siktemålet er eit endeleg vedtak i EU, i rådet, våren 2009. Regjeringa arbeider aktivt både for å følgja opp våre eigne ambisjonar i Noreg og for å vareta norske interesser i denne saka. No skjønar eg det slik at Framstegspartiet vil godta dette direktivet usett, før det er ferdigbehandla. Det er ei haldning som Regjeringa ikkje kan ha. Fornybardirektivet er ikkje ferdigbehandla. Vi kan heller ikkje no veta kva konsekvensane blir dersom direktivet blir gjennomført i dette landet. Men vi held fast ved dei ambisjonane vi har på vegner av Noreg.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-05-30:
Jeg har den glede på vegne av representantene Per Egil Evensen, Jan Henrik Fredriksen og meg selv å fremme forslag om innføring av en årlig sykehusproposisjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-05-30:
Komiteen har understreket planene om et veksthus/nybygg for levende materiale ved Naturhistorisk museum på Tøyene, også for å sikre tilgang til et vitensenter for publikum, for unge mennesker. Det er også kjent at det er mulig å få til betydelige private donasjoner. Når jeg tar opp denne saken spesielt, er det fordi vi feirer 200-årsjubileum for Det Kongelige Fredriks Universitet, Universitetet i Oslo, i 2011. En universitetsmarkering vil kunne være en viktig anledning til å gjøre det vi ellers pleier å gjøre i Norge, nemlig ta et løft. Vi liker i mange sammenhenger å ta løft. I forbindelse med unionsmarkeringen tok vi et løft, slik at hovedstaden bl.a. ble gjort vakrere. Det er ved slike anledninger vi i Norge ofte ser litt bortenfor det meste og tar et løft. Er statsråden helt fremmed for tanken om å ta et løft for å markere universitetsjubileet i 2011?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-05-30:
Samarbeid mellom vitensentrene og universitetsmuseene er et tema som denne meldingen tar opp. Statsråden har selv ved ulike anledninger, ikke minst senest ved åpningen av Vitenfabrikken i Sandnes, uttrykt viktigheten av å få etablert vitensentre her i landet. I stortingsmeldingen står det at departementet legger opp til at vitensentrene skal samarbeide med universitetsmuseene, og at dette vil være en forutsetning for tildeling av statlige midler. Fremskrittspartiet og Høyre mener at et slikt samarbeid må skje ut fra felles interesser. Kan statsråden avkrefte at det vil komme et pålegg om samarbeid? Hvis hun ikke kan avkrefte det, stiller jeg spørsmålet: Ser ikke statsråden at et slikt pålegg i noen tilfeller kan være til hinder for å videreføre den utstrakte real- og teknologiformidlingen som allerede i dag skjer ved mange av våre vitensentre?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-05-30:
Stortingsmeldinger kan også brukes til å signalisere konkret finansiell opptrapping. Forskningsmeldingen var jo et eksempel på det. Der signaliserte man hvor stor andel av BNP som skulle gå til forskning innen 2010, og man skisserte en plan for den opptrappingen. Mitt spørsmål er derfor hvorfor Regjeringa - når det ikke lå i denne stortingsmeldingen i utgangspunktet - ikke kan støtte opposisjonens forslag om å fremme en konkret finansiell opptrappingsplan nettopp for å gjøre de tiltakene som meldingen skisserer, reelle for universitetsmuseene. Det er ingen tvil om, som statsråden selv også har vært inne på, at det er store utfordringer knyttet til bygninger, magasiner og lagringsmessige forhold.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-30:
Statsråden kan avkrefte at dette blir et pålegg. Det vi ønsker, er et samarbeid. Vi vil gjerne stimulere til det. Men det stilles ingen absolutte krav om samarbeid i forhold til finansiering. Det som er viktig her, er å stimulere til samarbeid. Vi kommer til å ta opp dette i vår styringsdialog med universitetsmuseene. Når det gjelder vitensentrene, vil vi søke å få til et godt samarbeid med det som kan være veldig spennende samarbeidspartnere, ikke minst for barn og ungdom.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-30:
Vi kommer i framtiden til å satse mye på å få bedre forhold for universitetsmuseene, både i forbindelse med de bygningsmessige og de lagringsmessige utfordringene. Det vi imidlertid gjør først, er å framskaffe nødvendige opplysninger. Det vi har bedt alle museene, med universitetene som medspillere, om å gjøre, er få fram skikkelige planer om behovene, slik at vi kan se dette i en sammenheng. Det pleier sjelden å være penger i en stortingsmelding. En stortingsmelding er et viktig grunnlag for senere bevilgninger og eventuelle opptrappinger. Jeg vil selvsagt komme tilbake til dette i budsjettsammenheng. Men vi trenger det gode grunnlaget først. Det har vi nå bedt om å få, og vi er i ferd med å få det godt på plass.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-30:
Jeg vil minne representanten Dørum om at vi faktisk tar et ganske stort løft for bygningene på Karl Johan, og Aulaen, i forbindelse med universitetsjubileet i 2011. Når det gjelder Tøyen og veksthuset, har det, som representanten også nevnte, vært snakk om private gaver. Jeg vil selvfølgelig være veldig åpen for det, og vil gjerne være med på å bidra til at dette blir konkrete planer. Utover det kan jeg selvfølgelig ikke si noe som vil få budsjettmessige konsekvenser for oss. Men jeg vil gjøre mitt beste for å få til en god utvikling - særlig hvis det kommer private gaver til akkurat dette formålet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-30:
Jeg er veldig for at man både initierer og inviterer private givere til denne type formål, både universitetsformål og forskningsformål. Det er mange steder i landet der det er behov innenfor vårt område. Vi er helt nødt til å foreta viktige prioriteringer av hva staten skal være med på når det gjelder ganske prekære situasjoner, f.eks. i Bergen, som med rette har etterlyst mer oppmerksomhet om sine bygningsutfordringer. Jeg vil selvfølgelig, som jeg sa til representanten Dørum, ta på alvor de innspill som kommer, og de muligheter som byr seg, med tanke på eventuelle private gaver til akkurat dette på Tøyen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-30:
Jeg kan berolige representanten Skei Grande med at mitt ansvar - det ansvaret jeg føler for bl.a. Kulturhistorisk museum under Universitetet i Oslo - er stort, og jeg er veldig klar over den prosessen som har pågått. Vi har nå i disse dager faktisk fått en meget god og grundig utredning fra Universitetet i Oslo om behovet. Det er nemlig viktig først å få kartlagt det på en skikkelig måte med hensyn til alle ting som skal gjøres etter hvert med bygg og beliggenhet. Behovet er nå godt og grundig utredet, og Bjørvika og området rundt er fremdeles med som et viktig alternativ når det gjelder beliggenhet, det kan jeg også forsikre om. Jeg kommer til å sørge for at Kulturhistorisk museum i Oslo blir tatt godt vare på i prosessen videre, og jeg er veldig glad for at vi har fått en grundig og god behovsutredning fra Universitetet i Oslo om denne saken.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-30:
Jeg har lyst til å bore lite grann videre i det som representanten Dørum sa. Er det noe vi er enige om, er det at et museum skal leve. Hva er vel mer levende enn et veksthus? Det har kommet inn lovnad om 60 mill. kr fra private donorer til dette formålet, som vil bli ytterligere forsterket ved gaveforsterkningsordningen. Totalt er vi oppe i 105 mill. kr foreløpig. Men det er et press i markedet. Jubileet er i 2011, så vi har ikke mye tid hvis vi vil vise at dette er viktig. I tillegg kommer jo det statsråden kan bidra med i budsjettet for 2009. Hun kan si: Dette vil vi! Men hvis det ikke er midler på 2009-budsjettet, hvis stortingsflertallet kanskje ikke har vilje til å prioritere dette til jubileet, kan det være at statsråden også deler vår uro for at noen av de private donorene trekker seg?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-05-30:
I de siste dagene har det blitt klart at det initiativet Venstre har tatt i Oslo til å rokere noen museer, også har ført til at kulturministeren har sagt at Nasjonalmuseet skal flyttes til Vestbanen. Det som har tatt nattesøvnen fra meg etter at det ble klart, er redselen for at det betyr at kulturministeren mener at Kulturhistorisk museum skal være der det er. I morges, da jeg forberedte meg til denne debatten, gikk jeg igjennom mitt eget arkiv og fant alle de utredningene jeg har - bare i mitt arkiv - om drømmene, visjonene og planene for et nytt kulturhistorisk museum i Bjørvika eller på Sørenga. Mitt spørsmål er om statsråden nå kan gi meg nattesøvnen tilbake ved å forsikre meg om at kulturministerens fiffige rokering av Nasjonalmuseet ikke kommer til å rokke ved universitetsmuseenes planer om å få et nytt kulturhistorisk museum.