Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-23:
Justiskomiteen har gjort et grundig arbeid med de forslagene departementet har kommet med på et felt som rommer særdeles vanskelige spørsmål, nemlig hvordan små og store barn på best mulig måte kan møtes av samfunnet når de er ute og sklir over lovens grenser. Vi har hatt en nyttig høring i høst, og jeg vil starte med å takke dem som har bidratt med sin kunnskap i denne prosessen. Komiteen støtter forslaget om å endre straffeprosessloven slik at politiet nå skal få plikt til å etterforske saker selv om den mistenkte er under 15 år, nærmere bestemt der barnet er mellom 12 og 15 år gammelt. Vi vil samtidig påpeke at vi forutsetter at barnas rettssikkerhet blir ivaretatt på forsvarlig vis. Flertallet, bestående av SV, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, går likevel et skritt lenger og ber departementet vurdere om barnet bør ha rett til bistandsadvokat under etterforskningen. Justiskomiteen mener en etterforskningsplikt er riktig av flere grunner. For det første vil det sende et tydelig signal til barn og unge som har brutt loven, om at voksne mennesker bryr seg om hva de gjør, og at det vil bli tatt alvorlig. Dette er positivt både for samfunnet og for dem det gjelder. For det andre mener vi at en etterforskningsplikt vil ha effekt på dem som måtte bruke barn bevisst til å utføre kriminelle handlinger for seg. Sjansen for at dette oppdages, vil nå øke, og det er bra. Sist, men ikke minst er tiltaket viktig fordi informasjonen politiet framskaffer, vil kunne være til stor nytte for barnevernet i deres vurdering av hva som videre bør skje med barnet. Selv om det ikke står i vår innstilling, regner jeg med at komiteen også kan slutte seg til en vurdering av at plikten også vil kunne gi oss mer kunnskap generelt om omstendighetene rundt barn som begår en ellers straffbar handling, noe som i seg selv er verdifullt. Justiskomiteen støtter videre et forslag fra departementet om at straffeprosessloven endres slik at etterforskningen som utføres av politiet, skal kunne tjene som saksbehandlingsgrunnlag for andre etater, og at en sak med gjerningsperson under 15 år formelt skal kunne avsluttes ved at saken oversendes barnevernet. Samtidig er det vår oppfatning at politiet i større grad enn i dag bør benytte seg av adgangen til å sende bekymringsmelding til barnevernet. Justiskomiteen mener det er ytterst viktig at unge lovbrytere får en rask reaksjon. Vi støtter derfor at det settes en seks ukers frist for å treffe påtalevedtak i slike saker, dvs. der lovbryter var under 18 år på gjerningstidspunktet, og at fristen skal begynne å løpe fra det tidspunkt noen er å anse som mistenkt i saken. Komiteen støtter også de foreslåtte presiseringene og endringene av taushetspliktreglene, men mener det er helt nødvendig at det utarbeides felles rundskriv til offentlige etater om gjeldende regelverk. Komiteen er også enig i departementets forslag om å innføre møteplikt hos politiet for barn og unge under 18 år som det er grunn til å tro har begått en straffbar handling, og deres foresatte. Hensikten med plikten skal være å effektivisere bruken og virkningen av en forebyggende samtale, ikke å pålegge noen å forklare seg. Dette skal også framgå av loven. Komiteen mener samtidig at det må utarbeides informasjonsmateriell som vil kunne legge til rette for bruken av bekymringssamtaler i alle landets politidistrikt ved politiets første møte med unge lovbrytere under 18 år, og mener videre at fellesbesøk av Barnvernsvakta og politiet bør prøves ut og senere evalueres og eventuelt utvikles for mer utstrakt bruk. Oppfølgingssamtalen bør dessuten brukes i større utstrekning enn i dag, og vi mener den bør utvikles som et strukturert verktøy etter mønster av bekymringssamtalen. Komiteen er imidlertid delt i synet på hva som bør skje dersom noen nekter å møte hos politiet, slik møteplikten forutsetter. Jeg vil her kun redegjøre for mindretallets syn. Mindretallet, bestående av SV og Arbeiderpartiet, er enig med den arbeidsgruppa som har vurdert forslagene for departementet, i at en hjemmel til å tvangshente vil kunne gjøre mer skade enn gagn. Formålet med møteplikten skal være å motivere barn og foreldre til å hindre en videre kriminell utvikling for barnet, samt å kartlegge den unges livssituasjon og eventuelle behov for hjelp. Dette er et veldig positivt formål, som vi frykter kan bli skadelidende når trusselen om tvang blir et viktig element i dette. Vi mener det er mer hensiktsmessig å innføre møteplikten først, for deretter å evaluere tiltaket og eventuelt komme tilbake til spørsmålet om behovet for flere virkemidler. Vi tror at politiet i de aller fleste tilfeller vil komme langt med god informasjon, både skriftlig og muntlig og på relevante språk, ved tett oppfølging, eventuelt hjemmebesøk, og alminnelig sunn fornuft. Vi vil i den forbindelse sterkt understreke at ingen barn må settes i den situasjon at de må fungere som tolk for sine foresatte ved slike møter med politiet. Jeg forstår egentlig ikke at ikke komiteen enstemmig kunne slå fast dette. Kanskje noen fra flertallet kunne ta opp hansken og redegjøre for hvorfor man ikke ønsker å slå fast at barn ikke skal være tolk for sine foresatte? Det kan være mange grunner til at en familie ikke møter opp hos politiet, f.eks. frykt, manglende språk eller kulturforståelse, skepsis som kan imøteses ved hjelp av god informasjon fra politiets side, e.l. Vi er fullt klar over at noen rett og slett ikke vil, men spørsmålet må da bli hva man ønsker å oppnå med tvangshenting. Vil de aktuelle personene bli mer samarbeidsvillige? Eller vil tvangsbruken bare virke mot sin hensikt og i verste fall kunne føre til at skepsisen og vrangviljen smitter over på forholdet til andre offentlige instanser? Vi mener det er verdt å lytte til de innvendingene som også kom fram under høringene, og har valgt å støtte et forslag som bl.a. ble fremmet av Redd Barna, og som innebærer at det bør vurderes om slike saker automatisk bør havne hos barnevernet som en bekymringssak. Det neste forslaget justiskomiteen har vurdert og delt seg i forhold til, er spørsmålet om det bør gis en lovhjemmel for å kunne nedlegge et begrenset oppholdsforbud overfor barn under 15 år. Flertallet, alle unntatt SV, er ubetinget positive til dette. I SV er vi derimot såpass usikre på hensiktsmessigheten at vi ønsker dette som en forsøksordning. Bakgrunnen for denne usikkerheten er både at politiet i dag har gode muligheter til å gripe inn overfor barn som driver rundt for seg selv på steder og til tider som antas å være skadelige for dem, samt at vi ikke er overbeviste om at nedlagte oppholdsforbud faktisk vil bli håndhevet effektivt. Vi mener det mest skadelige vi kan gjøre overfor barn og unge i fri flyt, er å vedta lover og hjemler vi ikke håndhever, altså at vi i praksis viser dem at de kan gjøre som de vil. Eksempler på dette er dersom barnet bare kan forflytte seg til et annet og like skadelig sted, eller dersom politiet ikke har kapasitet og ressurser til å prioritere håndhevingen av tiltaket. På den annen side kan det hende vi tar feil, at innvendingene ikke holder mål. Men vi mener det er gode grunner til å være usikre, spesielt fordi såpass mange av høringsinstansene hadde betenkeligheter, og vi har derfor landet på at dette bør innføres som en forsøksordning med en påfølgende evaluering. Komiteen støtter den foreslåtte presiseringen i straffeloven hvor det slås fast at konfliktrådsmekling kan idømmes som særvilkår for betingede dommer i saker der både gjerningsperson og fornærmede samtykker. Komiteen mener at konfliktrådene bør brukes aktivt, og vi mener også at Regjeringa må legge til rette for økt bruk av skolemekling, tverrfaglige oppfølgingsteam hvor også psykiatrien inngår, SLT, samt ungdomskontrakter. Komiteen har fått sterke innspill fra Redd Barna og Fellesorganisasjonen for barnevernspedagoger, sosionomer og vernepleiere, FO, og som en følge av dette ber vi departementet fremme forslag om at det i saker hvor det er grunn til å tro at enslige mindreårige asylsøkere har begått kriminelle handlinger, umiddelbart skal sendes bekymringsmelding til barnevernstjenesten, som skal vurdere behovet for ytterligere bistand. Jeg må likevel si at vi fra SVs side skulle ønske at komiteen også kunne ha sluttet seg til et forslag som SV og Fremskrittspartiet har hatt oppe tidligere, som ville innebære at mottak for enslige mindreårige asylsøkere ville fått status som barnevernsinstitusjoner, noe vi tror både ville virke forebyggende og ivareta disse barnas behov for voksenkontakt og trygghet. Hvordan disse barna behandles i dag, er etter SVs syn en stor skam. Komiteen ber departementet om en tilbakemelding på om politiets ressurser er tilstrekkelige for å oppfylle intensjonene i proposisjonen, og vi ber også om en grundig vurdering av om de forslagene vi nå vedtar, nødvendiggjør økt ressurstilførsel til politiet i forbindelse med budsjettet for 2004, en vurdering vi mener er helt påkrevd dersom vi skal være sikre på at vedtakene faktisk blir satt ut i livet. For Arbeiderpartiets og SVs del skulle vi ønske at flertallet hadde vært med på å si det samme om barnevernet, som mange steder er særdeles hardt presset, både økonomisk og menneskelig, men vi får sette vår lit til barne- og familiekomiteen i den sammenheng. Våre to partier, altså SV og Arbeiderpartiet, står også sammen om flere forslag, bl.a. at de vedtakene vi nå gjør, må følges opp av evalueringer, og at også berørte barn må høres i forbindelse med dette. Vi foreslår også at Regjeringa må vurdere hvilke tiltak og ressurstilførsler som trengs for å imøtese spesielle behov hos barn og unge med ADHD eller ADD – en naturlig forlengelse av, mener vi, det enstemmige forslaget fra komiteen som innebærer at Regjeringa må foreta en gjennomgang av hva slags kunnskap som fins om ADHD- og ADD-problematikk hos de ulike faggruppene som arbeider med barn og unge, for hvis vi først skal ta tak i dette feltet, bør vi gjøre det skikkelig og ikke prøve å stikke oss unna pengebruk, for dette dreier seg om å spare mye penger på sikt. Jeg trodde ikke at jeg skulle hatt noe taletid igjen, men jeg har bare lyst til å si noen ord helt på slutten. I SV syns vi det har kommet mange bra forslag fra Regjeringa, men vi kan ikke se dette uavhengig av det generelle budsjettet. Og det generelle budsjettet er ikke bra for barn og unge. Vi ser nå tendenser til det rundt i kommunene. Vi ser hvordan det kuttes i barne- og ungdomstiltak, og dette kommer til å slå ut hos oss også. Vi må være skikkelig på vakt, så jeg håper at Regjeringa skjerper seg i neste runde. På vegne av SV tar jeg opp forslagene fra Arbeiderpartiet og SV og forslaget fra SV.