Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Vi har nå fått stemt ned utsettelsesforslaget vi har fremmet, og da er det riktig for meg bare å gi det signalet at vi kommer til å stemme mot innstillingen slik den foreligger. Siden vi ikke har hatt forsvarlig tid til å behandle denne saken, skal jeg redegjøre litt nærmere for hvorfor vi mener at den burde ha vært utsatt. Den er altså behandlet i presidentskapet – og i presidentskapet er det to partier som ikke er representert. Den er ført rimelig fort opp på kartet, og da er det også begrenset mulighet for de partiene som ikke er representert i presidentskapet, til å gå inn i saken. Så må man også, som jeg sa i forbindelse med utsettelsesforslaget, bruke den tiden man mener er nødvendig i en sak for å få den godt behandlet. I vår gruppe har vi ikke hatt tid til – slik jeg argumenterte – å ha en forsvarlig behandling. Det kunne kanskje på mange måter ha vært naturlig å ha en høring, og også innhente andre innspill enn fra Lovavdelingen i Justisdepartementet. Det finnes mange gode og kompetente juridiske miljøer for å vurdere flere sider av denne saken. Det har man altså ikke fått muligheten til. For ett år siden fikk regjeringen i oppdrag å komme med denne saken. Man brukte ett år. Og da kan man jo stille spørsmålet: Hvorfor bruker man ett år? Er det fordi saken er vanskelig, eller er det fordi man har – kanskje man kan bruke uttrykket – «somlet» i regjeringen? Hvis saken er vanskelig, er det jo all grunn for Stortinget til å bruke lengre tid på å behandle saken. Hvis det andre er tilfellet, at man har brukt ett år fordi man har somlet i regjeringen, synes jeg det er all grunn til å stille spørsmål ved den måten regjeringen har behandlet denne saken på. I neste sak ser man også at en samlet opposisjon retter kritikk mot regjeringen for at man har kommet for sent med saken til Stortinget, den ble altså behandlet fort i presidentskapet. Det som er naturlig når man behandler en sak, er at man går inn og ut av sine merknader, og hvis man hadde lest merknadene i denne saken, ville man sett at vi står på våre særmerknader, og Kristelig Folkeparti står på sine merknader. Mange av de merknadene er i realiteten felles. Men det var det altså ikke noen mulighet for å få til da vi behandlet den i presidentskapet. Stortinget er jo ikke uvant med å behandle saker som berører Grunnloven. Det har man gjort en rekke ganger, og det har man gjort med blandet suksess, for å si det forsiktig. Tre ganger dette året har man kommet i konflikt med Grunnloven. Det burde føre til at man tenker seg nøye om når advarslene fra Lovavdelingen i Justisdepartementet tross alt er så klare som de er. Jeg tror ikke Stortinget er tjent med å komme i konflikt med Grunnloven, for å si det sånn, en fjerde gang. Det tror jeg ikke Stortinget er tjent med, og man burde ha brukt mye mer tid for å få utredet det spørsmålet. Dette er bakgrunnen for at vi har fremmet dette forslaget. Det ble nedstemt, og da kommer vi også selvfølgelig til å stemme mot innstillingen. Til slutt vil jeg bare si at når man til våren kommer med en lov til Stortinget om ny pensjonsordning for stortingsrepresentanter, forventer jeg faktisk at den kommer såpass tidlig at Stortinget får anledning til å ha en forsvarlig behandling av saken.