Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1999-12-20:
Jeg er glad for kommentarene om at man ser på denne redegjørelsen som et ledd i Regjeringens ønske om åpenhet, og vi skal følge opp det. Jeg har også følelsen av at det kan være grunnlag for slike redegjørelser for å oppklare noen misforståelser. Representantene Fridtjof Frank Gundersen og Siri Frost Sterri refererte til landbruk, at det var viktig at Norge ikke ble stående alene, og at vi ikke skulle være en snublesten. Jeg kan forsikre Stortinget om at Norge verken står alene eller er noen snublesten. Vi spilte en aktiv rolle i denne sammenheng, og jeg kan ikke se at det er noe grunnlag for å si at vi skilte oss ut fra EU f.eks. i denne sammenheng. Vi ivaretok våre interesser, men vi ivaretok dem på en slik måte at det ble oppfattet, slik jeg forstår det, som konstruktivt. I den sammenheng har jeg også lyst til å nevne at man fra WTOs side har bedt vår ambassadør i Genève, ambassadør Kåre Bryn, om å spille en aktiv og ledende rolle i det videre oppfølgingsarbeidet. Og jeg går ut fra at det også for Høyre er et tegn på at vi har tillit i det internasjonale samfunnet, når man bruker oss nettopp som en brobygger i WTO i Genève etter en så vanskelig konferanse som den vi nå nettopp hadde. Jeg tror også at man snakker litt enkelt om utviklingslandene her. Jeg satt ved siden av handelsministeren fra Bangladesh, som jeg kan forsikre om nesten var på gråten da sammenbruddet var et faktum, og ikke på noen måte så på seg selv som noen seierherre i det som da hadde skjedd. Han spurte bl.a.: Hva skal jeg komme tilbake med nå, hva skal jeg si til mine folk, hva er det jeg har vært med på, hva er det som har skjedd? Utgangspunktet var nettopp at de hadde store forventninger om at dette skulle bli en utviklingslandenes forhandlingsrunde, og det som nå skjedde, gjorde at de satt tilbake med ingenting. I den sammenheng vil jeg også si at vi fra norsk side på ingen måte ble oppfattet som vanskelige eller kontroversielle overfor utviklingslandene. Som man har vært inne på her tidligere, gikk vi inn for at vi under visse betingelser kunne støtte EUs forslag om nulltoll, og vi kunne også endog ut fra de samme betingelsene gå noe lenger og se på generaldirektørens forslag, som jo bl.a. de fattigste landene selv var opptatt av. Når det gjelder arbeidsstandarder, vil jeg nok mene at det ble svært dårlig håndtert, og at det kanskje dreide seg om amerikansk innenrikspolitikk mer enn noe annet. Under det mest avgjørende møtet tok vi fra norsk side et initiativ nettopp til å få til en dialog mellom de industrialiserte landene og utviklingslandene for å forhindre at det her ble et totalt sammenbrudd. Dette er noe av det vi ønsker å følge opp i form av en internasjonal dialog, som vi ønsker å starte opp gjennom et seminar, hvor vi ikke bare vil ha land til stede, men samtidig også arbeidsgiver- og arbeidstakersiden. Det er ingen tvil om at det videre arbeidet i WTO er viktig for oss alle sammen, og jeg tror ikke minst at det er viktig for de små landene. Som andre har vært inne på her, vil de store landene antakeligvis kunne få sitt eget regime og få gjennomslag for det. Derfor er det naturlig at Norge følger opp det vi har gjort så langt videre i Genève gjennom aktivt å sørge for at vi så snart som mulig kommer i gang igjen med en bred forhandlingsrunde. Men det er visse arbeider som må gjøres forut for det, bl.a. må man få en avklaring når det gjelder arbeidsformen, slik at ikke store grupper blir ekskludert fra dette arbeidet, og også må vi sikre oss en større åpenhet både innad i organisasjonen og overfor offentligheten.