Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-03:
Komiteen har hatt til behandling representantforslag 8:48 S fra Høyre, om bedring av rammevilkårene for frivillig sektor. I forslaget bes Regjeringen legge fram en helhetlig vurdering av vilkårene for frivillig sektor. Forslagsstillerne peker bl.a. på tiltak som sikrer sektorens frie råderett over egne inntekter, og da særlig virkemidler knyttet til skatte- og avgiftssystemet. I denne type saker kommer de ideologiske skillelinjene mellom opposisjon og posisjon tydelig fram. Det går et skille mellom de partiene som på den ene side vil gi rammebetingelser som frigjør sektoren fra statlig kontroll, og på den andre side de partiene som ønsker å styre sektoren gjennom statlige tilskudd. Da er det ikke overraskende at det rød-grønne flertallet vil avvise forslaget. Jeg forutsetter at flertallet selv vil begrunne dette nærmere. Mindretallet støtter forslaget som fremmes, og jeg tar da opp mindretallsforslaget i innstillingen. Flertallet viser til frivillighetsmeldingen når de avviser dette forslaget. Men frivillighetsmeldingen handlet i all hovedsak om mål og strategier knyttet til statlige tilskuddsordninger. Vi trenger nå en helhetlig gjennomgang av virkemidler som er relevante for frivillig sektor, ikke minst knyttet til skatte- og avgiftssystemet. Flertallet ønsker åpenbart ikke å diskutere dette. I innstillingen skriver flertallet, svært illustrerende, at «offentlige bidrag til ideelle formål som hovedregel bør gis etter en helhetlig avveining mellom ulike formål». Tydeligere kan det ikke sies at de rød-grønne vil at staten skal ha kontrollen. Staten skal bestemme hvem som skal få tilskudd. Eller som det heter i brevet fra statsråden: «Det er ønskelig med offentlig styring og kontroll med hvilke tiltak(…) som skal tilgodesees(…) (…) (…) Ja, da er det kanskje ikke så rart at momsfritaket aldri kommer på plass under denne regjeringen. Da er det kanskje ikke så rart at kompensasjonsordningen er mangelfull. Da er det kanskje ikke så rart at gavefradraget står på stedet hvil. Og da er det kanskje ikke så rart at vi har et frivillighetsregister som fungerer dårlig. Nei, det er heller ikke rart at stadig flere lag og foreninger klager over offentlig styring og kontroll. Det blir trangere under denne regjeringen. Organisasjoner opplever byråkratisk motstand. Nå har Norge heldigvis et sterkt sivilsamfunn. Det burde vi være takknemlig for. Siden dette er Stortingets første sak etter 1. mai, kan det være grunn til å minne om at dette er faktisk en sfære mellom marked og stat, en arena for fellesskap. Det fellesskapet Kristelig Folkeparti snakker om, er mer enn bare stat. For den rød-grønne regjeringen er stat og fellesskap ett og det samme. Under dagens regjering skvises sivilsamfunnet mellom marked og stat. Jeg er bekymret for denne utviklingen. Jeg er også naturligvis skuffet over at Senterpartiet er med på det rød-grønne kjøret på dette området. De rød-grønne viser stadig til hvor mye de har bevilget til frivillig sektor. Vel, for det første vil det alltid være slik at enhver regjering bevilger mer enn det den forrige gjorde til ulike formål, så lenge vi har en økonomisk vekst. For det andre griper ikke Regjeringen tak i den virkelige utfordringen: hvordan støtten fordeles, og av hvem. Det er ingen tvil om at skatte- og avgiftslettelser vil bety mye for sektoren. På toppen av det hele forsøker flertallet i komiteen seg med noe som må kunne kalles noen skikkelige innersvinger. Når det f.eks. hevder at Bondevik II-regjeringen nullet ut Frifond-bevilgningen, er det direkte feil. Sannheten er at Frifond ble redusert med 4 mill. kr på statsbudsjettet for 2005, mens Frifond samtidig ble tilført 135 nye millioner utenfor statsbudsjettet på grunn av omlegging av tippenøkkelen. I 2005 fikk derfor de frivillige organisasjonene en formidabel økning. Fra 2005 ble bevilgningene til Frifond samlet under KKDs budsjett. Når flertallet bruker grasrotandelen som eksempel på sin satsing, må jeg minne om at det ikke er en ordning som tilfører sektoren mer midler, det er en øremerking av tippeoverskuddet. Det er også grunn til å minne om at mange av de frivillige organisasjonene som bidrar i velferdssamfunnet, melder tilbake om en statlig anbudspraksis som er med på å kvele disse viktige bidragene til velferden vår. Et virkelig velferdssamfunn er ikke en velferdsstat alene. Det er velferd gjennom bidrag fra oss alle sammen i et fellesskap, gjennom stat, gjennom private og ikke minst gjennom frivillige, ideelle organisasjoner. At avstanden mellom Kristelig Folkeparti og de rød-grønne er svært stor i denne typen saker, visste vi. Innstillingen viser at det stadig er tilfellet.