trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Morten Lund (Senterpartiet), 2000-12-06:
Først ros til landbruksministeren for kjapp reaksjon når det gjelder opprinnelsesmerking av kjøtt. Det tror jeg forbrukerne kommer til å sette pris på – muligheten til å velge og velge bort ut fra kvalitet. Og når avisene hver dag bringer budskap om at trygg mat forlanges, koste hva det koste vil, tror jeg også at forbrukerne i en slik situasjon vil ha stor forståelse for andre tiltak som gjør at vi kan beholde den gode dyrehelsen som vi har. Jeg håper de undersøkelsene som nå blir gjort på storfe, kan bekrefte at vi har så god dyrehelse at vi etter hvert kan trappe ned den kostbare testingen av kjøttet og ha et lavere testingsnivå i Norge enn andre steder. Det tror jeg vi har grunnlag for. Men like viktig for folks helse er det at industriproduktet er like sunt. Og så får vi matsminkedirektivet oversendt fra Regjeringen midt i en tid da avisene er fulle av folks engstelse for helsen sin og hva de kan bli påført. Det direktivet fører med seg – og vi må gå ut fra at de grensene som myndighetene fastsetter, blir gjeldende – det er økt allergi og astma, særlig blant barn, og økt kreftfare. EUs vitenskapskomite har sagt om kreftfaren på grunn av nitrosaminer at de er «kreftfremkallende i en grad som gjør at det ikke fins noen helbredssikker minstegrense». Mitt spørsmål til landbruksministeren er da knyttet til dette med risikobasert tilsyn: Er det foretatt noen beregninger av risikoen for å dø av kreft på grunn av nitrat i maten i forhold til risikoen for å dø av Creutzfeldt-Jakobs sykdom på grunn av smitte via storfekjøtt?
Morten Lund (Senterpartiet), 2000-12-06:
Jeg har en stemmeforklaring på vegne av sentrumspartiene, men aller først et par kommentarer – for det første til det at vi har et forsprang når det gjelder dyrehelse i forhold til andre land, og som vi alle sammen er glad for. Hovedårsaken til det er at vi, i motsetning til andre land, ikke har handlet med dyr før Arbeiderpartiet og Høyre for noen år siden sa at det skal vi begynne med. Min usikkerhet rundt om vi virkelig har det forspranget, er knyttet til de dyrene som vi har fått inn på denne tiden. Jeg håper det er en ekstra oppmerksomhet om helsetilstanden i de besetningene som har fått inn de dyrene. Representanten Gunnar Breimo sa at landbrukspolitikken til Høyre er «milevis» fra den som Arbeiderpartiet har. Det har også jeg ment. Men det var altså Arbeiderpartiet selv som valgte Høyre som samarbeidspartner, og som sa at det er greit for oss at politikken blir dreid i Høyres retning istedenfor mot sentrum. Det var et hardt slag for norsk landbruk - og det var det også for Arbeiderpartiets troverdighet når det gjelder landbrukspolitikk, i forhold til sentrum. Det er et faktum som vi bare må leve med. Så til de forslagene som er lagt fram. Karin Andersen har lagt fram flere forslag. Jeg vil håpe at de blir oversendt Regjeringen uten realitetsvotering, slik at vi slipper å stemme dem ned, for en rekke av de tingene som står her, er tidligere sagt av Stortinget, tidligere sagt av en komite, uten at jeg synes det er nødvendig at vi gjør vedtak om det. Så er det representanten Gabrielsens forslag om Telenor-aksjer. Det vil vi stemme imot. For min egen del vil jeg si at jeg er opptatt av at vi skal få mer privat sparekapital på aksjemarkedet, og jeg er veldig skuffet over at det ved salg av Telenor-aksjene ikke var likebehandling, at det ikke ble gitt like opplysninger på samme tid, og korrekte opplysninger til de små aksjonærene som til de store. Det burde ha gått an å få til det. Det må være et minstekrav hvis en først ønsker å oppmuntre til kjøp, og i hvert fall hvis en kaller det for en folkeaksje, at det ikke blir gitt opplysninger om en annen pris til de private enn til de store institusjonene. Ellers er det, som en har vært inne på før, nå spørsmål om hvorvidt det faktisk har vært gitt feil opplysninger også til mange av de andre. Det håper jeg blir undersøkt av børsen, at en kommer til bunns i det, for det bør ikke Telenor som selskap være bekjent av.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Komiteens leder innledet med å gjenta en del av det mellompartiene samarbeidet med Arbeiderpartiet om, og som munnet ut i et budsjettforlik. Jeg skal komme litt nærmere inn på det som ikke omtales, og som er godbiter også for Senterpartiet. Det faktiske forhold er at bare 40 pst. av små og mellomstore bedrifter overlever mer enn fem år, og mange av de bedriftene er distriktsbedrifter. Og en kan stille seg spørsmålet om hvor næringsvennlig Senterpartiet er, når de går inn for å øke skatten på aksjeutbytte og gir reduserte avskrivningsmuligheter. Dette rammer sterkest nettopp de bedriftene som har lavest overskudd, og som ligger i distriktene. Mange senterpartivelgere i denne nisjen føler at Senterpartiet ikke tenker på dem. En føler at det er mange tradisjonelle virkemidler Senterpartiet ønsker å benytte seg av, og de vil ikke komme ned på jorda og se at vi nå lever i et internasjonalt samfunn. Hvordan rimer de nye skatter og avgifter som ligger innbakt i budsjettforliket, med Senterpartiets distriktsprofil og uttalte vilje til å skape verdier og sikre bosetting i distriktene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Det må jo være en seier for representanten Opseth at det nå er lagt et grunnlag i samarbeid med mellompartiene for å få til et investeringsselskap. Noe lignende ble forsøkt i 1997 i forbindelse med budsjettet den gangen, men da sa mellompartiene nei. En kunne være fristet til å spørre hva som har endret seg i Norge, som gjør at man i dag er positiv, men var negativ den gangen. Men slik jeg ser det i budsjettforliket, så har man bidratt til å øke skatter og avgifter, og jeg skal nevne noen. Man har fått en utbyttebeskatning på 11 pst., investeringsavgift på næringsbygg, man har fått en generell økning av momsen, man har redusert avskrivningsmulighetene for virksomheter, og alt dette bidrar til å øke skatte- og avgiftstrykket. Så det man i realiteten gjør, er at man øker skatter og avgifter, og så må offentlige myndigheter tre til med nye virkemidler for å bøte på de skadene de selv er med på å skape. Næringslivet selv vil ikke ha denne konstruksjonen. NHOs Finn Bergesen sier at man ønsker å harmonisere de næringspolitiske virksomhetene med dem i Europa, og til og med Norsk Bedriftsforbund sier rett ut at vi ikke trenger flere byråkrater som skal skalte og valte med oss i et slikt nytt investeringsfond. Så mitt spørsmål til representanten Opseth blir: Hvorfor lytter man ikke til det næringslivet og næringslivets organisasjoner selv ønsker?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Det var mange og sentrale spørsmål som representanten Breimo stilte meg, og det vil være umulig å gå i detalj på alle disse spørsmålene. Men la meg ta det generelle først: Den politikken som de øvrige partier, kanskje delvis med unntak av Høyre, har stått for etter krigen, har ført til den største folkeforflytningen fra distriktene til sentrale strøk. Fra 1977 til 1996 kostet bare distriktspolitikken, som var knyttet til landbruket – som jo har en distriktsprofil – 500 milliarder kr, når vi inkluderer skjermingsstøtten. I den samme perioden, med de enorme overføringene, har vi hatt en så stor folkeforflytning. Så det vi alle må konstatere, er at den politikken som de andre partiene har ført, og som de fortsatt ønsker å føre, har vært mislykket. Det er derfor Fremskrittspartiet ønsker å endre på dette. Jeg så et oppslag i Nationen den 4. desember: «Norsk kvalitet for milliarder», står det i overskriften, og «Norsk næringsmiddelindustri snuser på enorme eksportmarkeder etter at kugalskapen har skremt Europa». Nå er det vel på tide også at de selvstendig næringsdrivende i matvareproduksjonsbransjen begynner å se mulighetene. Nå som det er kugalskap og folk er skremt av det, har vi muligheter med våre rene produkter til å selge ute. Det er jo ikke mer som skal til enn at 1 pst. av Europas kjøpedyktige befolkning er villig til å betale norske priser, så vil vi kunne selge ute alt vi kan produsere. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å legge opp denne løypa slik at landbruket kan være konkurransedyktig i framtiden, ikke fortsette med de gamle melodiene.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Det er riktig, som representanten Karin Andersen sier, at vi stiller oss bak den merknaden som hun refererer til i innstillingen. Miljøpolitikk er et stort tema også. Men la meg ta et eksempel på hva som skjer i dag: Vi har de såkalte miljøavgifter, som veldig ofte er fiskale avgifter, altså går inn i den store kverna. Først kreves disse avgiftene inn, og en del av dem går til jordbruksoverføringer. Og jordbruket i dag er faktisk en stor, hvis ikke den største, forurenser av vann og vassdrag. Altså, først krever man inn miljøavgifter som er fiskale, og så deler man dem ut for at aktørene skal få lov til å forurense. Det er et eksempel på hvor galt dette kan være. Og selv om vi ønsker en mer markedsbasert landbrukspolitikk, ønsker vi selvfølgelig rammekrav om miljø, sikkerhet, arbeidsmiljø osv.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Det er riktig som representanten Karlstrøm sier, at det er blitt fokusert stadig mer på problematikken rundt smittepress. Det er faktisk EU som her går foran på en del områder og innfører kontrollordninger og forbud, som den norske landbruksministeren nå følger opp. Og det synes jeg er riktig. Fremskrittspartiet har i budsjettinnstillingene aldri gått imot økte bevilgninger til kontrollapparatet, enten det gjelder disse spørsmål eller andre interne spørsmål i Norge. Jeg tror ikke noe parti har en endelig resept på hvordan et kontrollapparat skal utformes. Her må vi lære av andre land. Vi må også gå i bresjen på enkelte områder i Norge, men det står ikke i motstrid til at vi med våre rene produkter i dag kan eksportere, og bruke det i internasjonal markedsføring for å få solgt våre produkter.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Representanten Gabrielsen var i sitt hovedinnlegg inne på det uheldige i budsjettforliket som innebar økte skatter og avgifter for enkeltpersoner, bedrifter og organisasjoner, og det er selvfølgelig Fremskrittspartiet hjertens enig i. Men så vidt jeg har sett av budsjettinnstillingen, er også Høyre med på å øke enkelte avgifter, og det bryter jo litt med det bildet Høyre ønsker å tegne av seg selv som et skatte- og avgiftsletteparti. Her gjelder det totalisatoravgiften. Da vi behandlet landbruksmeldingen i vår, var det en enstemmig komite som sa at det var viktig at Norsk Rikstoto skulle være konkurransedyktig, fordi det stimulerte hestesporten, avlsarbeidet og støtten til hestesentrene. Men likevel, så vidt jeg kan se av innstillingen, så støtter Høyre den avgiftsøkningen som Regjeringen har lagt opp til, og mange i Høyre er jo da forbauset. Er ikke Høyre et skatteletteparti på dette området? Hvordan henger dette sammen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Jeg ønsker på vegne av Fremskrittspartiet å ta opp med statsråden spørsmålet om internasjonal markedsføring av Norge som turistland. Jeg vet at statsråden har vært konfrontert med det spørsmålet en rekke ganger, for Regjeringen har i løpet av de siste seks månedene redusert bevilgningene to ganger. Utviklingen er bekymringsfull fordi norsk turisme innen brede segmenter er i stagnasjon eller taper markedsandeler. Her er det store muligheter, for vi har ledige ressurser i Norge. Det vi mangler, er kundene. Reiselivsnæringen er viktig for distriktene, den skaper mange kvinnearbeidsplasser, og den er fremtidsrettet. Fremskrittspartiet går lengst av alle partiene i å bevilge midler til reiselivsnæringen, fordi vi ikke ser den som et selektivt virkemiddel, men generelt, fordi den virker for mange bransjer og bedrifter over hele landet. Vi har på vårt utenlandsbudsjett satt av 200 mill. kr til internasjonal markedsføring, f.eks. gjennom TV-kampanjer. Undersøkelser viser jo at Norge er veldig lite kjent som turistland, og det trengs en innsats her. Jeg vil spørre statsråden: Hva er begrunnelsen for at Regjeringen ikke har ønsket å prioritere dette området?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Jeg leste et innlegg av Frode Pleym fra Greenpeace her om dagen med headingen «Fiskejuks + lovlig kvote = svart hav». Vi vet jo hva som har skjedd i mange havområder utenfor norsk jurisdiksjonsområde der man ikke har klart å regulere dette fornuftig og ha systemer som styrer seg selv. Nå har statsråden tatt dette med tiltak mot fiskejuks alvorlig. Han sendte ut en pressemelding om tiltak som kunne bli aktuelle å gjennomføre, og har også nå varslet at det kommer proposisjoner som vil ta opp disse tingene til våren. Vi har et stort problem som jeg føler det ikke gjøres noe med. Jeg føler også at det vil være vanskelig gjennom reguleringer og tiltak å få gode løsninger. Fiskeridirektør Peter Gullestad sa til mediene her om dagen: «Overkapasiteten i fiske-flåten er på nærmere femti prosent.» Dette er et grunnleggende problem. Vi har en langstrakt kyst, og vi vil aldri kunne få effektive kontrolltiltak hvis vi ikke får systemer som styrer seg selv, altså at man gjør noe med overkapasiteten som virkelig betyr noe her. Er statsråden enig i at det er vanskelig å kunne forvente gode resultater, noe som virkelig betyr noe, før man får gjort noe med denne overkapasiteten?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-12-06:
Statsråden sa at halv matmoms ville være et viktig virkemiddel for å redusere grensehandelslekkasjen. Ja, mon det, vi får håpe det går på den måten. Men i kugalskapens tidsalder handler Kari og Ola nordmann mer enn noen gang i Sverige, så det virker jo som de har tiltro til det svenske kontrollapparatet, svensk kjøtt og delvis også importert kjøtt til Sverige. Jeg vil sitere Dagbladet i dag, som har en heading der det står: «Flaut å handle svensk». Der er det en som sier: «Det er jo flaut at vi må til Sverige for å gjøre Norge billigere.» Det er jeg helt enig med vedkommende i. Men nå skal vi da få halv matmoms. Først skal momsen gå opp 1 pst., til 24 pst., den 1. januar, for så å gå ned på mat 1. juli neste år. Men Regjeringens forslag til lavere spritavgifter ble det jo ikke noe av, det var vel 17,5 pst. som var foreslått. Veldig mange som har kunnskaper om dette, og som er relativt nøytrale, mener at vi kommer ut med status quo. Så jeg føler at hvis vi skal kunne gjøre noe reelt for å redusere grensehandelslekkasjen, må vi også ha en del andre virkemidler enn bare å vente til vi får halvert matmoms. Man vet heller ikke hvor mye som vil komme forbrukerne til gode. I 1996 halverte svenskene matmomsen, og relativt mye kom forbrukerne til gode. Men det er en reell forskjell, for svenskene åpnet samtidig for større intern konkurranse, noe som gjorde at forbrukerne kom bedre ut. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hva mer har departementet i tankene for å kunne gjøre noe reelt? Nå hører jeg at man også fra landbrukshold vurderer å stoppe grensehandelen ved å stoppe import av kjøtt fra Sverige. Hva er statsrådens synspunkter på det?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2000-12-06:
Komitelederen snakket om forbedringer. Men faktum er at det er forbedringer i forhold til arbeiderpartiregjeringens forslag, mens det nærmest uten unntak er forverringer i de rammevilkår norsk næringsliv er satt til å arbeide under i kommende periode, i forhold til de rammebetingelser som det samme næringsliv har hatt å leve under i inneværende år. Det er det som er faktum ved det budsjettforslaget som Arbeiderpartiet og sentrum har blitt enige om. Jeg registrerte at komitelederen galant unngikk å snakke om konkurranseutsatte arbeidsplasser. Og da tenker jeg ikke minst på forhandlingsposisjon i forhold til de kommende WTO-forhandlinger. Jeg registrerer at Senter-partiets folk i organisasjonen Nei til EU flagger høyt behovet for å melde oss ut og annullere den EØS-avtalen Norge har. Og da er mine spørsmål til komitelederen: Ser komitelederen hva slags konsekvenser dette vil få for norske distriktsbaserte arbeidsplasser som nærmest uten unntak er konkurranseutsatt, dersom man sier opp eksisterende EØS-avtale? Lytter ikke Senterpartiets fremste representanter til eksempelvis folk fra fiskerinæringen, som er svært bekymret for markedssituasjonen i forbindelse med den pågående og kommende Sentral- og Øst-Europa-utvidelse av EU? Jeg tror det vil være nyttig og et visst behov for at Senterpartiet kan vise til hva slags næringer som er distriktsbasert, som vil tjene stort på at Norge sier opp EØS-avtalen? Det er for meg mer enn nok om komitelederen nevner tre–fire eksempler på næringer som vil tjene stort på å si opp EØS-avtalen.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2000-12-06:
Budsjettforslaget bærer veldig preg av at regjeringspartiet tar kraftig med den ene hånden og så ønsker å sukre pillen ved å gi tilbake noe med den andre hånden. Dette er for så vidt ikke noe uvanlig sett fra Opseths utgangspunkt. Han fremstår jo med atskillig større ærlighet og oppriktighet enn jeg har sett at representanter fra mellompartiene presterer når vi diskuterer følgene av statsbudsjettet, for Opseth erkjenner at budsjettforslaget medfører tilstramninger for norsk næringsliv i forhold til skatte- og avgiftsøkninger. Dersom vi går tilbake til forholdene rundt samferdselssektoren, må man på mange vis nærmest beundre Opseths bortimot magiske egenskaper til å få til løsninger. Vi har sett hvordan han har vært arkitekt og fadder for IT Fornebu. For et par uker siden så vi hvordan Statkorn Holding fikk tilført statlige økonomiske muskler, som er helt ekstremt, for å gå inn og foreta i hovedsak nasjonale, men også internasjonale oppkjøp, og han er nå i gang med et nytt investeringsselskap. Han har egenskaper til å få med seg alliansepartnere – denne gang i hovedsak Kristelig Folkeparti. Jeg har ikke hørt noen andre enn representanter fra Investorforum og hr. Vigtel, som er en kjent representant derfra, som har syntes dette var en god idé. Det som ligger i retningslinjene for dette investeringsfondet, er så upresist formulert at jeg derfor må spørre: Hvis vi går tilbake i historien, ville eksempelvis Freia, Dyno, Hydro Seafood eller Aker Maritime kunne ha vært selskap som et slikt investeringsfond kunne ha gått inn og kjøpt aksjer i?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2000-12-06:
Under finansdebatten gjorde Kristelig Folkepartis leder Valgerd Svarstad Haugland det til et av sine hovedpoenger å påstå at Høyre står for usosiale holdninger når det gjelder spørsmålet om sykelønn og sykelønnsutbetalinger. Hun gikk så langt som å gi uttrykk for at det var vanskelig å forholde seg til partiet Høyre med dets standpunkt i disse spørsmålene. Lilletun snakket mye om situasjonen for norske alpinanlegg og var for så vidt innom dyreparken i Kristiansand. Men han sa ingenting om det særnorske gigantproblemet som går på de kolossale sykelønnsutbetalinger som nå vil passere mer enn 50 milliarder kr pr. år for den norske stat og for det norske næringsliv. Økningen på statens hånd alene vil fra i år til neste år utgjøre 5 milliarder kr i merutbetaling. Den totale problematikken rundt sykefravær, som har hatt en særnorsk økning de siste par år, representerer i dag mer enn 200 000 årsverk. Faktum er at Høyre i disse spørsmålene står for én karensdag pluss halv lønn de to neste dagene, og deretter utbetaling av 90 pst. lønn. Kristelig Folkeparti har i sitt stortingsvalgprogram to fulle karensdager, deretter 90 pst. av full lønn. Dette er mer eller mindre identisk med Høyres forslag, med unntak for de mange som har et sykefravær på to dager. Disse blir mer brutalt rammet etter Kristelig Folkepartis forslag. Mitt spørsmål til Lilletun er: Deler han sin partileders holdning til Høyre i hennes utsagn om Høyres politikk på dette området? Eller er det slik at Kristelig Folkeparti har lagt til side sitt stortingsvalgprogram for dette viktige spørsmålet for den norske stat og for det norske næringsliv?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Forskningsinnsats er av uvurderlig betydning for næringslivet framover. En enstemmig komite sier at det er langt igjen før en har nådd det målet en har satt seg om forskningsinnsats. – Og det er det. Skal en komme på det nivået, mangler det fortsatt ca. 4 milliarder kr for å nå målet vi har satt oss fram til 2005. Dette har Stortinget gjentatte ganger sagt at man faktisk skal gjennomføre, og jeg kunne tenke meg å spørre Senterpartiet og komitelederen om på hvilken måte næringskomiteen har tatt noen grep for å sørge for at man når dette målet om forskningsinnsats som er helt avgjørende for at vi skal ha et næringsliv som både er konkurransedyktig, miljøvennlig og bærekraftig i framtida. I tillegg til det kunne jeg tenke meg å spørre representanten Lund om noe av det han var inne på i sitt svar i stad, nemlig om behovet for å styrke arbeidet vårt og innsatsen vår for ren mat. SV har fremmet et forslag i dag, der vi ber om at man styrker myndighetenes kontrollvirksomhet og kontrollfunksjon når det gjelder tiltak mot dyresykdommer, matvaresikkerhet og dyrevern. Og det betyr en erkjennelse av – i lys av det som skjer nå både i EU og i Norge – at man må ha både strengere bestemmelser og også et større kontrollapparat for å kunne håndtere disse bestemmelsene og sørge for at de bestemmelsene vi har, faktisk blir fulgt. For det er jo ikke så mye hjelp i å ha strenge lover hvis man vet at man aldri blir kikket i kortene, aldri blir kontrollert og aldri blir tatt for å gjøre noe feil. Det betyr at vi er nødt til å styrke innsatsen vår på disse områdene og ikke fortsette å tro at vi er best i verden også når det gjelder matvaresikkerhet og trygghet på det området.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
For SV er miljøpolitikken viktig, og den er faktisk så grunnleggende at vi bøyer oss for både naturens og miljøets tålegrense når det viser seg at menneskets virksomhet går over den og det truer ressursgrunnlaget og levegrunnlaget vårt. Fremskrittspartiet er vel de som har vært lengst unna denne politikken. De må vel nærmest regnes som analfabeter på dette området og er overhodet ikke interessert i å høre på forskerne engang når de dokumenterer ganske tydelig at her er vi i hvert fall nødt til å være føre var. Jeg har lest denne innstillingen ganske nøye, og til min forundring er det i punkt 2.2 en enstemmig komite som slutter seg til at «all menneskelig aktivitet må underordnes naturens og miljøets tålegrense». Jeg satte nesten kryss i taket, for jeg lurte på: Kan dette være sant? Men når en blar litt bakover, skjønner jeg at det er det ikke. Dette er en talemåte fra flere av partiene, og bl.a. i særlig grad fra Fremskrittspartiet. For når representanten Hedstrøm holder sitt innlegg, snakker han ikke om å tilpasse norsk næringsliv til natur og økologi og til naturens tålegrense, han snakker om å tilpasse det til avkastningskravene til den mest grådige internasjonale kapitalen som finnes. Hvordan kan dette henge sammen? I tillegg til det avslutter han sitt svar på den forrige replikken med å mane til at norsk landbruk nå skal ut på eksportmarkedet, fordi vi er så reine og så miljøvennlige og så økologiske og flotte, slik de europeiske forbrukerne vil ha det. Jeg vil be om at representanten Hedstrøm dokumenterer på hvilken måte Fremskrittspartiets politikk på landbruksområdet ville framelske økologisk produksjon, rein mat og trygg mat. Tvert imot er Fremskrittspartiets landbrukspolitikk basert på de samme prinsippene som industrilandbruket i Europa.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Lilletun brukte mye av sitt innlegg til å snakke om hvor viktig forskning er, og at vi ikke har nådd målene som det har vært enstemmighet om når det gjelder forskningsinnsats. Jeg stilte et spørsmål om det samme til Senterpartiets Morten Lund, og fikk beskjed om at det ikke var så lett å nå fram i forhandlinger. Men jeg har litt problemer med å skjønne hvorfor man ikke kan nå fram i forhandlinger mellom partier som faktisk er enige. Alle er enige. Også de som ikke var med på dette forliket, har vært enige. Det får meg til å tro at dette området kanskje ikke har den første prioriteten likevel, og det er veldig alvorlig. Det er alvorlig for Norge at vi henger slik etter i forskningsinnsats, for det er den som skal utvikle de produktene og det næringslivet vi skal leve av i framtida. Derfor kunne jeg godt tenke meg å høre en litt bedre forklaring enn det vi har fått til nå, på hvorfor man ikke fikk til dette. Så har det vært snakket veldig lite om fisk i dag, og det forundrer meg litt, fordi fiskeriene er jo av de virkelig store, betydningsfulle og framtidsrettede næringsvegene vi har i landet. Det er kanskje spesielt at det er en dame fra Hedmark som skal legge så stor vekt på det, men slik er det. Kristelig Folkeparti ønsker å ha en høy miljøprofil og har sluttet seg til innstillingen på viktige områder når det gjelder fisk og kvoteuttak. Men da må jeg spørre representanten Lilletun om han ikke er klar over at de kvotene som har vært tatt ut til nå, faktisk har vært større enn forskernes anbefalinger, og at det i tillegg til det har blitt bedrevet svart fiske. Og så må jeg spørre om Kristelig Folkeparti er rede til å stemme for SVs forslag i dag om at man skal fastsette framtidige fiskekvoter basert på forskernes tilrådinger, punktum – at det ikke lenger skal være noen tvil om det, for dette kan ikke fortsette lenger. Dette er altfor viktig til at det skal ødelegges av overfiske.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Statsråden sa i sitt innlegg at det var viktig å forstå endringene og den nye økonomien, og forholde seg aktivt til det. Sett i lys av det, er det vel litt underlig at man har kjørt videre på den samme tempoplanen når det gjelder børsintroduksjonen av Telenor, for meg bekjent har ikke Stortinget bedt om at dette skulle skje akkurat nå. Nå sier statsråden at de har fått entydige råd fra sine rådgivere i denne saken. Men er det slik at Regjeringa sjøl overhodet ikke har vurdert at man kanskje burde ha valgt et tidspunkt som var mer egnet, for ikke å tape så mye i verdi som man nå har gjort? Det er riktig at vi ikke vet hvordan dette går på sikt, men i utgangspunktet har man altså valgt det som ser ut til å være det verst mulige tidspunktet. Så til et annet område som er viktig for næringslivet i distriktene, og det er den differensierte arbeidsgiveravgiften. Den er nå bare midlertidig godkjent fram til og med 2003, og da skal hele ordningen opp til ny notifikasjon. Dette har denne regjeringa og den forrige regjeringa motsatt seg å komme til Stortinget å fortelle om konsekvensene av, eller å forberede. Hvordan skal vi forholde oss til dette? Blir vi i stand til å finne et annet regelverk, et annet system, som kan opprettholde støttenivået og en geografisk differensiering? Senest i går var Stortinget ikke villig til å gå med på det – Senterpartiet og SV fremmet et forslag, vi trakk det, og vi kommer tilbake til det. Men er det virkelig slik som kommunalministeren skrev i et brev til kommunalkomiteen, at dette har ikke Regjeringa sett på ennå? Jeg synes det er ganske skremmende. Hele poenget her er jo at vi vil være helt avhengige av at Regjeringa kan argumentere godt for nødvendigheten av slike ordninger, hvis vi i det hele tatt skal få lov til å beholde noen av dem framover.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Nå har både EU og statsråden slått på blålyset og varslet store endringer i smittevernpolitikken og fôrpolitikken på grunn av kugalskap – BSE. Alle tiltakene kommer beklageligvis litt sent. Hvis det er slik at vi fremdeles skal satse på å være bedre enn EU, som statsråden sier, må vel det bety at vi noen ganger skal gå litt foran, at vi noen ganger må tørre å gjøre det vi faktisk sjøl mener er riktig, at man altså først må finne ut hva som er riktig og galt, og så får man etterpå se på hvilke tilpasninger innenfor det som er riktig, som vi skal gå med på. Noe av hele psykologien rundt svenskehandelen er jo også at hvis man ikke kan vise helt tydelig at norsk mat faktisk er bedre, men dyrere, så reiser folk til Sverige og handler. Hovedstrategien her må være at vi virkelig med hånden på hjertet kan dokumentere at den er bedre. Det er rein mat, og det er trygg mat. Da er ikke «Godt Norsk» godt nok. SV har fremmet forslag om å øke kapasiteten når det gjelder kontrollvirksomhet i forhold til dyresykdommer, matvaresikkerhet og dyrevern. Og jeg vil spørre statsråden om han ikke er enig med SV i at konsekvensen av de tiltakene som kommer nå, vil være at man faktisk trenger å bedre og styrke også kontrollapparatet. Så til slutt til økologisk landbruk, som skal være en spydspiss i markedsstrategiene. I årets jordbruksoppgjør ble altså 0,6 pst. av rammen brukt til dette formålet. Skal man nå et mål om 10 pst. i 2010, må man sette opp farten vesentlig. Én bit av det som det vil være viktig å få et annet grep på, blir markedsordninger, for nå lar man altså de som skal produsere tradisjonell norsk mat, også stå for markedsføringen av økologisk mat – og det går dårlig.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-06:
Jeg vil be SVs gruppe om å stemme mot alle mindretallsforslag som er inntatt i innstillingen, og for flertallsrammene. Når det gjelder egne forslag, er jeg blitt oppfordret til å gjøre dem om til oversendelsesforslag. Det akter jeg ikke å gjøre. Derimot akter jeg å trekke forslagene nr. 17, 18 og 19. Dem vil Stortinget få møte igjen som Dokument nr. 8-forslag. De andre forslagene er direkte sitat fra det som står i innstillingen, og det er bemerkelsesverdig at Stortinget da ikke kan slutte seg til dem.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Det er krevjande å utarbeide og få vedteke eit budsjett i ei tid då norsk næringsliv går for full maskin, vi har full sysselsetjing og stort overskot på statsbudsjettet. Men for norsk næringsliv er det heilt avgjerande at Regjeringa og Stortinget maktar å gjennomføre denne jobben innanfor ansvarlege rammer. Det er ingen av oss som har gløymt utviklinga på 1980-talet, med aukande prisar, aukande arbeidsløyse og store vans-kar for norsk næringsliv, ein situasjon ingen av oss ønskjer at vi skal kome tilbake til. Det er andre året på rad at sentrumspartia og Arbeidarpartiet har funne fram til eit forlik i budsjettarbeidet. I og for seg er ikkje dette så rart, for skjeringspunktet i norsk politikk går jo mellom Arbeidarpartiet og sentrumspartia. Men så er det slik at sentrumspartia i denne debatten allereie og i tidlegare debattar har framheva at dei har fått til svære endringar i det framlagde budsjettet. Og isolert sett kan dei gjerne ha høve til å hevde dette. Men dei store endringane er jo komne på bakgrunn av at ein skatt er bytt med ein annan skatt, ei avgift er bytt med ei anna avgift. Og på dei områda vi drøftar i dag, er endringane samla sett i underkant av halvannan prosent. Profilen på det totale statsbudsjettet og på dei budsjettkapitla næringskomiteen handsamar, ligg fast. Eg trur det er grunn til å understreke i denne debatten at Regjeringa har fått gjennomslag for profilen sin på dei ulike budsjetta så langt dei er ferdighandsama her i Stortinget, og slik det ligg i finansinnstillinga. Dessutan er det grunn til å understreke at det er brei semje i næringskomiteen om prioriteringane innanfor desse områda. Eg vil spesielt framheve at fleirtalet no har lagt grunnlaget for eit investeringsselskap med ein kapitalbase på 5 milliardar kr. Det er ikkje nokon særleg tvil om at det er behov for innovativ kapital, og det er behov for langsiktig kapital, og difor er det som no skjer med opprettinga av eit investeringsselskap i den storleiken det her er snakk om, svært gledeleg. Så er det ein jobb å gjere, og det er å få private til å gå inn med sin del av denne kapitalen, dvs. 2 550 mill. kr. Men dersom norsk næringsliv ønskjer at vi skal kome vidare på dette området, reknar eg med at dei private stiller opp. Det er slik at dersom vi ikkje greier å få ein overgang i høve til det oljefondet i dag steller med, stort sett investere ute og i selskap som til ein viss grad konkurrerer med våre eigne bedrifter, så trur eg at kapitalsida i norsk næringsliv vil få det vanskelegare i tida som kjem. Difor ønskjer eg Regjeringa, og næringsministeren spesielt, til lukke med det arbeidet som no skal gjerast før saka kjem fram til Stortinget til ny handsaming. Eg skal ikkje seie noko om kva for modell ein skal velje, men eg vil berre seie at eit selskap med nokre satellittar innanfor spesielt viktige område for norsk næringsliv vonar eg det blir sett nærmare på.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Eg skal ikkje fråskrive meg ansvaret for at vi aukar ein del skattar og avgifter, også for norsk næringsliv. Men etter vårt syn er det langt å føretrekkje i forhold til at vi barberer bort viktige område på statsbudsjettet som er med og støttar opp om nyskapningar i norsk næringsliv. Norsk næringsliv går for full maskin, og eg synest då det er rimeleg at det yter til fellesskapen, medverkar til ei meir rettferdig fordeling, til å satse på skule, utdanning osv. Men vi må òg lytte til næringslivet når det gjeld investeringsselskapet. Vi kjenner godt til at NHO har sagt at dei er imot dette, men snakkar ein med enkeltrepresentantar for norsk næringsliv, relativt framståande representantar for norsk næringsliv, kan ein få eit heilt anna bilete. Eg er nokså overtydd om at når representanten Hedstrøm og Framstegspartiet får gått litt i seg sjølve, lagt litt av støyen bak seg, kanskje dei også kjem til at det er ein fornuftig bruk av offentlege midlar å hjelpe fram norsk næringsliv på denne måten som no fleirtalet i Stortinget vedtek. Og då vil eg ønskje representanten Hedstrøm og Framstegspartiet velkommen etter.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Eg skal ikkje ta frå representanten Lilletun eller sentrumspartia gleda av at dei har greidd å flytte på milliardar, men eg står fast ved at ei avgift er bytt med ei anna, og at ein skatt er bytt med ein annan, og at profilen på statsbudsjettet sånn sett ligg fast. Det er jo sånn det går føre seg når ein skal ha samarbeid mellom fleire parti, og då må alle vere innstilte på å finne løysingar. Det viktigaste for norsk næringsliv er at ein har kome fram til ei felles løysing, og at ein, som eg sa i hovudinnlegget mitt, har greidd det innanfor ansvarlege rammer. Så til investeringsselskapet. Eg prøvde til slutt i innlegget mitt å skissere ei form for organisering, der eg sa at ein kanskje kunne ha eit selskap med satellittar innanfor viktige område for oss i framtida, anten det no er marin sektor, IKT eller helse. Som vi har vore inne på i innstillinga, trur eg det kan vere ein fornuftig modell, og då blir det på ein måte fleire selskap, men under ein hatt. Eg er ikkje sikker på om det er den endelege og rette modellen som Regjeringa vil gå inn for, men eg har skissert den, og eg trur den er godt i samsvar med innstillinga, slik den ligg føre. Og då skulle vi vere på felles grunn framleis.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Eg vil gjerne få lov til å slå fast med ein gong at skal ein få til ting i denne salen, må det vere fleire om å stå bak dei ulike vedtaka. Slik som Stortinget er samansett, er det ikkje mogleg for éin person og eitt parti å få til stort. Det må skje i samarbeid med andre. Det er det som har skjedd i dette budsjettet og i andre saker. Også når det gjeld investeringsselskapet, er det slik. Så spør representanten Kristiansen om ein, dersom eit slikt investeringsselskap hadde vore på skjenene, kunne ha redda nokre av dei selskapa som no er selde ut av landet. Det skal ein vere varsam med å seie noko sikkert om, men eg er jo klar over at 5 milliardar kr i den samanhengen truleg ville ha blitt for lite for eventuelt å stille opp i konkurransen om oppkjøp av desse selskapa. Men det er no slik at Roma ikkje vart bygd på eitt år, og dersom ein kan greie å utvikle eit selskap som også kan ta vare på den slags interesser, ville det ikkje vere meg imot. Det kan vel i visse samanhengar også, slik det no ligg føre i innstillinga, vere ei hjelp i den samanhengen.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Representanten Opseth polemiserte ein del mot det inntrykket som sentrumspartia m.a. har vore med og skapt – at dei har flytta på så og så mange milliardar kroner. I og for seg er vel ikkje det den mest fruktbare debatten i verda, men realiteten ligg no der i tala. Det som eg hadde lyst til å følgje opp med i forhold til representanten Opseth, er: Er ikkje representanten Opseth samd i at når det gjeld eit næringsliv som konkurrerer internasjonalt, må ein òg sjå det i forhold til skattar og avgifter i ein internasjonal samanheng, og at denne ommøbleringa difor faktisk var nødvendig? Så seier fleirtalet i komiteen: «Fleirtalet er samde om at det er trong for risikokapital i det nyskapande næringslivet ut over det såkornfonda og andre offentlege verkemiddel ein har i dag bidreg med.» På den bagrunnen er det eit fleirtal, beståande av Arbeidarpartiet, Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet, som går for ein modell i forhold til det. Men saka skal tilbake til Stortinget. Eg kjem tilbake til det ein del i innlegget mitt. Representanten Opseth tala om dette som «selskapet» i eintalsform, men eg går ut frå at representanten Opseth er samd i det vi i fellesskap har skrive, at ein skal utgreie forskjellige modellar og forskjellige problemstillingar, og at det difor kan vere nødvendig å bruke fleirtalsforma i denne samanhengen. Det var desse to tinga.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Representanten Knudsen påpeika heilt rett at det er samsvar mellom ein del av dei premissane han legg i forhold til desse sjøpattedyra, og det som står i sentrum sin merknad. Isolert sett er det klart at dette er ressursar som bør fangast innanfor dei rammene som forskinga set for bestandsvurdering, foredlast og kunne utnyttast på ein best mogleg måte. Men det er òg nødvendig å sjå dette i ein internasjonal samanheng. Dersom det å oppheve dette forbodet vil skape mottiltak i forhold til den store næringa som fiskeri og havbruk er, og den enorme eksporten næringa har, vil prisen verte svært høg. Difor vil ikkje vi utan å kjenne dei forhandlingskorta som Regjeringa sit med, og dei forhandlingspremissane som er lagde, stemme for det forslaget som Framstegspartiet har fremja, sjølv om det isolert sett har ein god intensjon.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Eg trur eg ikkje vil bruke noko særleg tid på å skildre kuldenivået på Høgre sin politikk. Men eg tek på fullt alvor det som representanten Kristiansen tok fram, at det auka sjukefråveret er eit problem både for dei det gjeld og for samfunnet. Det fråtek oss handlingsfridom. Attgjevinga av Kristeleg Folkeparti sitt program er sjølvsagt heilt rett. Det som likevel er skjedd i mellomtida, er at vi har sett ned eit breitt samansett utval for å prøve å kome fram til ein konsensus. No er det rett nok lenge sidan Høgre har vore i nærleiken av regjeringskontora, men eg vil likevel tru at om dei tenkjer seg om, har dei ei viss forståing for at dersom ein har sett i gang ein prosess der partane er tungt inne, gjer ein ikkje store grep mens den prosessen går føre seg, før ein skal følgje opp det som den prosessen har resultert i. Kristeleg Folkeparti er for sin del klar til å følgje opp Sandman-utvalet sine spennande og konstruktive forslag, der båe partar – både arbeidsgjevarane og arbeidstakarane – må gje, der vi fyrst og fremst stoppar veksten og etter kvart dermed òg vil få ein nedgang. Det er nødvendig at ein ein del gonger faktisk tek politiske standpunkt som går inn i ei røynd i forhold til kva som det er mogleg å få til, og ikkje ut frå at ting ikkje endrar seg, slik som i dette tilfellet. Eg skulle ynskje at Høgre hadde valt same innfallsvinkel. Då kunne det verte eit trykk til å få gjennomført Sandman-utvalet sine gode forslag.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
For å ta det siste fyrst: No la eg i mitt innlegg faktisk ganske mykje vekt på kva fiskeria og marin sektor eigentleg betydde. Når det gjeld dette med korleis ein skal fastsetje kvotar, er det ideelt sett greitt å stemme for forslaget frå SV og representanten Karin Andersen. Men kva kan konsekvensen av det vere? Dersom ein ikkje klarer å kome til eit forlik med Russland om desse kvotane, og vi einsidig fastset denne kvoten, vil konsekvensane truleg vere at det vert fanga eit atskilleg høgare kvantum enn det som faktisk er den fastsette kvoten. Her er det igjen dette med realpolitikk kontra eit prinsipp, som eg er samd med representanten Andersen i. Difor tviler eg på at vi kan stemme for forslaget, men vil gjerne at vi skal gjere mest mogleg for at vi i forhandlingar kan kome lengst råd er imot dette. Så viser det seg at det som kanskje er den største trusselen, ikkje er at vi ikkje har klart å treffe rett kvantum, men det jukset som ligg her. Det må takast med i denne samanhengen. Så til det med forsking. Ja, no trur ikkje eg noko forlik nokon gong har styrkt universitet, høgskular og forsking samla så mykje som denne gongen. Samstundes meiner eg at den semja som har vore i Stortinget når det gjeld forsking og utvikling, aldri har kome tilstrekkeleg til uttrykk i konkrete budsjettvedtak. Der meiner eg at vi skal ha ein viss audmjukskap nokon kvar. Men eg var meir optimistisk etter at vi hadde behandla forskingsmeldinga, enn etter at Regjeringa kom med sitt resultat både i revidert i fjor og no i budsjettet. Samstundes har heller ikkje vi klart å bringe det langt nok. Det må vi gjere endå betre neste gong.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Når representanten Gabrielsen omtalar dette med eit investeringsselskap – og det same har skjedd tidlegare i dag, då representanten Ivar Kristiansen omtala det – vert det omtala som eit statleg selskap. Det er altså slik at det er 51 pst. av kapitalen i dette selskapet som skal vere privat. Er det etter representanten Gabrielsen sitt syn ein korrekt måte å skildre ting på å seie at det som har 49 pst. statleg eigarskap, er statleg? Eg vil tru at eit fleirtal private vil seie at ein i alle fall bør bruke begge nemningane. Vidare vil eg minne representanten Gabrielsen om at Høgre har rimeleg positive haldningar når det gjeld kommersialisering tilknytt forsking. Les han innstillinga her, vil han sjå at dette er på ein måte eit grep for å syte for at forskingsresultat faktisk i større grad kan bli kommersialiserte. Som vi veit, har Torger Reve, rektor ved BI, sagt at vi er verdsmeistrar på prototypar, men klarer ikkje å kommersialisere dei. Her gjer ein altså eit forsøk. No var det òg etterlyst folk som støttar dette. Torger Reve, som faktisk er rektor på ein av landet sine største utdanningsinstitusjonar innan økonomi, har sagt at dette er ein god idé, ikkje minst ut frå den modellen som no ligg føre, og som ein skal kome tilbake med til Stortinget. Så eit heilt enkelt spørsmål til slutt: Er det slik at representanten Gabrielsen like gjerne hadde sett at Regjeringa sitt opphavlege forslag hadde vorte vedteke, som det som no ligg i forliket? Eg kan nok gje han ein del dokumentasjon på at det ikkje er veldig mange i næringslivet som meiner det, men det høyrdest ut som om representanten Gabrielsen meiner det.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Eg merka meg at representanten Hedstrøm no òg er komen fram til at det er galskap å handle i Sverige, og det forstår eg godt at han er komen fram til. Men til realitetane. Det som eg på vegner av Kristeleg Folkeparti kan gje sterk tilslutning til av det statsråden sa, er at det trengst ein dugnad i høve til matvareprisar og grensehandel. Eg ynskjer ei nærmare utgreiing om kva tiltak statsråden tenkjer å setje i gang i forhold til varehandelen. Så langt har vi sett at det å gjere Noreg billigare stort sett har vore å få auka sin eigen formue for dei som eig desse kjedene. Der har statsråden full støtte frå Kristeleg Folkeparti til å setje inn effektive tiltak, men eg har ikkje høyrt anna enn generelle vendingar om det så langt. Så oppfatta eg statsråden slik at han aksepterte ei tredeling av dei kostnadene som no kjem med tiltak som må setjast i gang på grunn av situasjonen i Europa når det gjeld kugalskap. Var det rett oppfatta? Det er i innstillinga eit avsnitt om ny veterinær vaktordning. Det er òg akkurat kome eit brev frå Veterinærforeininga. Eg ynskjer ei stadfesting frå statsråden av at han vil følgje opp det som komiteen har sagt, at ei ny vaktordning skal setjast i gang ut frå dei premissane som komiteen la i handsaminga av denne saka, og sameleis som fleirtalet seier, at det ikkje skal setjast i gang før ein har ein avtale på plass. Det er det viktig at statsråden her og no følgjer opp.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Fremskrittspartiet vil over natten rasere alle offentlige tilskuddsordninger bortsett fra noen få. SND skal bort, landbruket skal få et kutt på 4,1 milliarder kr hvis jeg har summert rett. Og dette skjer da i forbindelse med behandlingen av ett års budsjett. Det skal altså gjennomføres i løpet av 2001 hvis Fremskrittspartiet får det som de vil. I tillegg betyr deres økonomiske politikk en rasering av kommuneøkonomien. Alt skal overlates til kreftenes frie spill. Nå er det slik at næringslivet selv ønsker et offentlig engasjement, ikke minst gjelder det å legge til rette for infrastruktur m.m. Da er kommunene helt essensielle. Så sier Hedstrøm at distriktspolitiske ambisjoner må tilpasses forholdene sør for Svinesund, hvis jeg oppfattet det rett. Det er ganske oppsiktsvekkende, og jeg har lyst til å spørre Hedstrøm om han virkelig har tenkt igjennom de totale konsekvensene av Fremskrittspartiets politikk. Fremskrittspartiet er jo med på gode formuleringer når det gjelder landbrukspolitikken: Man vil opprettholde bosettingen og ta vare på jordbruket over hele landet, man ønsker levende kulturlandskap osv. Så snakker han om at man skal selvfølgelig ha overgangsordninger for dem som rammes. Men hvor i budsjettet finnes overgangsordningene for dem som må ut av jordbruket? Jeg har ikke maktet å finne dem. Mitt spørsmål til slutt blir da: Når skal Fremskrittspartiet slutte å kaste blår i øynene på folk når det gjelder distriktspolitikken bl.a.? For det kan ikke være tvil om at deres politikk vil bety et havari når det gjelder all distriktspolitikk.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Høyre støttet subsidiært jordbruksavtalen i år. Et halvt år senere kutter de i neste års budsjett med over 1,5 milliarder kr over natten. I likhet med Fremskrittspartiet er Høyre enig i alle gode formuleringer om målsettingen for norsk jordbruk – det skal medvirke til å sikre bosettingsmønstre, livskraftig jordbruk over hele landet, livskraftige bygder, vakre kulturlandskap osv. Jeg har spesielt merket meg at Høyre på en måte vil dele inntektsgrunnlaget for bøndene. Staten skal betale for kollektive goder, såkalte «fellesgoder», som f.eks. vedlikehold av kulturlandskap. Så skal selve matproduksjonen dekkes gjennom markedet. Jeg har lyst til å spørre Gabrielsen: Hvordan ser han for seg at dette systemet skal gjennomføres i praksis? Vil Høyre ha offentlig ansatte gartnere som holder jorden i hevd der matproduksjonen ikke gir nok inntjening? Hvor mye er Høyre villig til å bruke over statsbudsjettet til de såkalte «fellesgodene»? Personlig er jeg redd for at Høyre her vil få statsbudsjettets mest brukte salderingspost. Etter mitt syn fins det bare én realistisk løsning. Det er at staten medvirker slik at man gjør matproduksjonen så lønnsom og jordbruket så attraktivt at vi får «fellesgodene» som et resultat av det.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2000-12-06:
Et av hovedargumentene fra landbruket og miljøbevegelsen internasjonalt mot frihandel har jo nettopp vært hensynet til det biologiske, fordi man gjennom frihandel og økt transport øker risikoen for utvikling av sykdom. Man øker smittepresset, og man øker faren for kugalskap og dets like. Vi har en situasjon i dag hvor ingen med sikkerhet kan si at det ikke finnes kugalskap i Norge. Det er den faktiske, reelle situasjonen. Dette er en skremmende utvikling. Fremskrittspartiet vil satse på eksport av norske landbruksvarer til europeiske land, men da må jo også Fremskrittspartiet være sikker på at norsk landbruk fortsatt vil være fri for kugalskap. Mitt spørsmål til Hedstrøm er derfor: Hva slags tiltak vil Fremskrittspartiet fremme for å sikre norsk landbruk og norske forbrukere mot kugalskap?