Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Reglene om skattemessig bosted angir til hvilken kommune personlig skattytere skal betale skatten sin. Det er viktig at en har regler om dette, for de er vesentlige for fordeling av skatteinntekter mellom kommuner og for forutsigbarhet for kommunene om det grunnlaget som kommunene skal drive driften sin på. Så lenge det skal betales skatt til kommuner og fylker, er det også nødvendig å ha regler som avgjør hvilken kommune eller hvilket fylke skatteinntektene skal tildeles. Jeg tror det er det grunnleggende i denne saken. En anses som bosatt i den kommunen der vedkommende har hjemmet sitt. Opphold utenfor dette hjemmet, f.eks. på grunn av arbeid, medfører normalt ikke at bostedet endres. Men en skattyter kan likevel anses å ha et skattemessig bosted på det nye oppholdsstedet dersom forholdene tilsier at en har fått sitt hjem der. Personer som bor sammen med ektefelle eller barn, anses å ha sitt hjem der ektefelle eller barn er bosatt. Reglene om skattemessig bosted for ektefeller er således basert på det utgangspunktet at ektefeller bor sammen på samme bopel. Jeg mener dette er en naturlig regel, og det er nok mange som er enig med meg i det. Det slår også til for de fleste ektepar, da dette er i samsvar med deres ønske om å ha et felles hjem. Men så er det, som andre har vært inne på i debatten, mulig for ektefeller å ha ulik skattemessig bopel. Det kan være flere grunner til det, f.eks. – som noen har vært inne på – at en har en boplikt som må oppfylles eller andre forhold som er viktige i den sammenhengen. I reglene om skattemessig bosted er det ingen dispensasjonsmuligheter, og avgjørelsen baseres på en vurdering av de faktiske forhold etter kriterier som er objektive og etterprøvbare, som det heter. For de aller fleste skaper ikke disse reglene noen problemer, for det er samsvar mellom den løsningen reglene er basert på, og som de fleste oppfatter som naturlig for sin egen del. De fleste vil nok oppfatte dagens regler om skattemessig bosted som rimelige. Som representantene bak forslaget selv påpeker, er det normalt ikke noen skattemessige fordeler for ektefeller ikke å ha skattemessig felles bosted, men det er enkelte andre regelverk som tillegger f.eks. valg av bosted rettsvirkninger. Misnøye med regler om skattemessig bosted kan også ha sin bakgrunn i utslag som at valg av bosted gir rettigheter etter slike regler. Det kan ha betydning for pendlerfradrag, rett til sykehjemsplass, eller, som jeg allerede har nevnt, oppfyllelse av boplikt på eiendom. Jeg har merket meg at det i komiteen er en betydelig tilslutning til de prinsippene som jeg nå har vært inne på, og det går på at reglene om skattemessig bosted bør være basert på objektivt prøvbare kriterier. Jeg ser derfor, i likhet med flertallet i komiteen, at det ikke er behov for å endre regelverket slik at skattemessig bosted for ektefeller skal kunne velges etter andre kriterier enn dem som nå gjelder. Men samtidig er jeg også opptatt av at det regelverket som er der, og som åpner for muligheten til å kunne ha forskjellig skattemessig bosted, praktiseres på en måte som anses som rimelig og oppfattes som rimelig av dem som blir berørt av de åpninger som regelverket gir.