Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Politikk er å ville. Det handler om å ha visjoner for det samfunnet en er satt til å tjene inspirert av de beste verdiene samfunnet bygger på. Men man må også evne å gjennomføre de gode løsningene. Jeg gratulerer statsministeren med seieren både i valget og i regjeringsforhandlingene. Kristelig Folkeparti vil møte Regjeringen med kritisk og konstruktiv opposisjon. Vi vil utfordre og angripe, men også samarbeide om konkrete saker der mulighetene ligger til rette for det. Flertallsregjeringens største fare er dens indre spenninger og dens betydelige selvtilfredshet. Den trenger ikke å lytte og samarbeide for å få ting vedtatt. Men lar den det være, kan den snuble i en flertallsarroganse som ingen er tjent med. Etter å ha lest regjeringspartienes grunnlag og lyttet til trontalen kan det virke som om man er såre fornøyd med å administrere AS Norge. Det er ikke Kristelig Folkeparti. Selv om de fleste har det veldig godt i Norge, er det mange som faller utenfor velferdssamfunnet. Og selv om mye er bra, er det presserende oppgaver som roper på handlekraft og mot fra Regjeringen og det nyvalgte Stortinget. Kampen mot fattigdom er en slik sak. Gjennom valgkampen ble det klart at Regjeringen er lenger fra sitt mål om å utrydde fattigdommen nå enn for fire år siden. De fattige fikk sin unnskyldning fra landets finansminister. Nå er det på tide at de får et skikkelig løft fra storting og regjering. Dessverre er det lite som tyder på det i trontale og regjeringsgrunnlag og så langt i statsministerens defensive svar her i dag. I Soria Moria II-erklæringen hadde Regjeringen mulighet til å komme med målrettede tiltak som inntektsgraderte priser i barnehage og SFO. Det valgte man ikke å gjøre. Regjeringen hadde også mulighet til å bestemme seg for at sosialhjelpssatsene skal opp på et akseptabelt nivå uansett hvor i landet man bor. Heller ikke det kom. Økt bruk av ideelle rusinstitusjoner for å få ned køene til rusomsorgen er også et ikke-tema i regjeringserklæringen. Det gis heller ingen signaler om at Regjeringen vil myke opp den knallharde markedstenkningen som har ført til at sårbare barn opplever at deres hjem går konkurs, og at de igjen får røttene sine rykket opp når de trenger barnevernets hjelp. Ideologisk blindhet fører til at folk dør i offentlige rusbehandlingskøer i stedet for å få hjelp hos ideelle aktører. Kristelig Folkeparti har lenge kjempet for å firedoble engangsstøtten for å jevne ut den urimelige forskjellen mellom mødre som har opptjente rettigheter i arbeidslivet, og de som ikke har det. Regjeringen melder i Soria Moria II-erklæringen at de vil vurdere en økning av engangstøtten. Det er et skritt i riktig retning, men svært så uforpliktende. Noen tiltak mot fattigdom er tatt med i Regjeringens plattform, og det er bra. Det gir vi honnør for. Men vi kan ikke støtte det generelt lave ambisjonsnivået man har lagt seg på i kampen mot fattigdom. I valgkampen ble det fokusert på at rød-grønt styre har ført til flere fattige, lengre køer i rusomsorgen, lengre køer i psykiatrien og flere barn som lever i fattigdom. Vi vil ha en nasjonal dugnad i kampen mot fattigdommen. Vi tar invitten fra Regjeringen om samarbeid i Stortinget om de store sakene på alvor. Spørsmålet er om Regjeringen tar invitten fra Kristelig Folkeparti på alvor om å starte med et nasjonalt løft mot fattigdom. Da nytter det ikke å si at vi får komme tilbake til det i de årlige budsjettene. Vi må sette det tungt på dagsordenen som en egen sak. En annen sak som krever en helt annen politisk vilje, mot og handlekraft enn det vi ser i dag, er klimakampen. Kristelig Folkeparti ønsker et Norge som går foran i det å legge om samfunnet i mer klimavennlig retning. Derfor vil vi ha en storsatsing på fornybar energi, bedre støtteordninger og mer forskning. De fire første årene med rødgrønt styre har på dette området vært fire tapte år. Nå må vi ut av dødvannet. Kristelig Folkeparti vil arbeide for et nytt og handlingsrettet klimaforlik denne perioden. Vi mener det er tid for konkrete tiltak for å hjelpe folk å handle miljøvennlig, f.eks. øke vrakpanten, innføre en miljøbilpremie til dem som kjøper en miljøvennlig bil, og ikke minst styrke belønningsordningen for kollektivtrafikk. Dette handler om å legge til rette for hverdagsvalg som er miljøvennlige. Vi vet mer enn nok til å verne de sårbare områdene utenfor Lofoten og Vesterålen mot oljeboring. Regjeringen har valgt å skyve spørsmålet foran seg. Det er etter vårt syn ikke nødvendig. Økt kapasitet og kvalitet innenfor eldreomsorgen er en stor og voksende nasjonal oppgave, som krever både politisk samling og politisk handling. Tar vi ikke grep nå, styrer vi rett inn mot en kapasitets- og kvalitetskrise i omsorgstilbudet. Kristelig Folkeparti er glad for at Regjeringen følger opp eldreavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti, og vil innføre en verdighetsgaranti for eldreomsorgen for å sikre eldre mennesker rett til en verdig omsorg. Selv om vi er glad for gjennomslag i disse sakene, er vi også urolig for at ambisjonsnivået er for lavt. Vi vet allerede nå at Regjeringens mål for rekruttering av omsorgsarbeidere og bygging av sykehjemsplasser fram mot 2015 er for lave til å møte det økende behovet. Vi trenger både en høyere utbyggingstakt og en konkret rekrutteringsplan for å få flere fagutdannede til eldreomsorgen. Da må likelønnsløftet løftes fra pratestadiet over til handlingsstadiet. Jeg har nevnt noen store samfunnsmessige utfordringer som har stått, og fortsatt vil stå, øverst på Kristelig Folkepartis agenda i denne perioden: fattigdom, miljø, oppvekstvilkårene for barna og de økende behovene i eldreomsorgen. I alle disse sakene er det, slik Kristelig Folkeparti ser det, en slående ubalanse mellom storheten i utfordringene og litenheten i politikken som føres. Likevel: Ingen steder er dette gapet mellom utfordring og politisk handlekraft større og mer ødeleggende enn når det gjelder kampen mot vold, overgrep og omsorgssvikt mot barn. Kristelig Folkeparti er kjent for å tale barnefamilienes sak, og er ofte beskyldt for ensidig å tale de vellykkede kjernefamilienes sak. Jeg har lyst til å si til Stortinget at vi har bestemt oss for at vi i denne perioden enda sterkere skal tale de sårbare barnas sak. Bare den siste uken har vi sett eksempler på hvordan det offentlige hjelpeapparat har feilet i å se og hjelpe disse barna, og hvilke tragiske følger det kan få. Hjerteskjærende statistikker forteller at hvert femte barn her i landet føler seg utrygge innenfor hjemmets fire vegger, at hundre tusen barn bor i hjem der vold er en del av hverdagen, og at enda flere kjenner utrygghet på grunn av at mor eller far ruser seg. Disse statistikkene står som en anklage mot oss alle i det politiske miljø. De stiller spørsmål ved våre ord om å prioritere barnas beste. Det er ikke mulig å forstå nøden bak disse tallene og samtidig konkludere med at vi gjør nok, at vi arbeider hardt nok eller at vår innsats er tilstrekkelig. Det kan ikke være tvil om at barnevernet trenger å tilføres økte ressurser – og det haster. Det må legges bedre til rette for fosterhjem. Og skal disse barna bli sett og beskyttet, kreves det også at de som jobber i skoler og barnehager, kan se faresignalene og kjenner til når og hvordan de skal melde fra, og at de har kompetanse til å gjenkjenne problemene. Vi må skape et barnevennlig samfunn. Da får vi et samfunn som er bra for alle. Vi har lagt bak oss et valg og har fått en ny sammensetning og nye styrkeforhold her i Stortinget. Vi har lest mange vurderinger. La meg lese noe Dagbladet skrev på lederplass: «Sentrum avgikk ved en stille død dagen etter stortingsvalget.» Dette stod på trykk noen dager etter valget i 2001. Det valget endte som kjent med at vi fikk en sentrumsbasert mindretallsregjering. Også i år har det gått sterke rykter om sentrums død. Jeg kan forsikre om at det på ny vil vise seg å være betydelig overdrevet, i alle fall om det står til Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkeparti er nå det ledende sentrumspartiet på Stortinget. Vi skal bruke den rollen til å peke på en tredje vei i politikken. Det er ingen dvask mellomposisjon. Sentrumsverdiene utgjør en selvstendig politisk plattform som vil bygge samfunnet nedenfra gjennom de nære fellesskapene som familien, frivilligheten, lokalsamfunnet og det lokale næringslivet, basert på verdier som respekt for menneskeverdet, solidaritet med de utsatte og ansvar for miljøet. Jeg er overbevist om at norsk politikk trenger et tydelig sentrum. Kristelig Folkeparti vil i denne perioden samarbeide med alle partier om konkrete, praktiske løsninger. Vi vil samarbeide med Regjeringen om de forlik Regjeringen måtte ønske å inngå med partier utenfor sitt eget flertall. Vi vil samarbeide med de andre opposisjonspartiene om det å være i opposisjon, for en flertallsregjering trenger en skikkelig real opposisjon. Men først og fremst vil vi være et sentrumsparti som tilfører politikken andre perspektiver enn det som kommer fram hvis man bare vurderer politikken ut fra polene høyre og venstre på den økonomisk-politiske skala. Ut fra dette ståsted i sentrum vil Kristelig Folkeparti bidra konstruktivt for å finne gode løsninger som treffer inn i hverdagen til de folkene som har valgt oss inn her. Jeg ønsker hele Stortinget en god periode.