Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-30:
Gjennom St. meld. nr. 25 for 1996-97 ble psykisk helse satt på dagsordenen. Innholdet kjenner vi – svikt i alle ledd. Både regjering og storting fulgte opp med en forpliktende plan for styrking og omstrukturering av tilbudet til mennesker med psykiske lidelser, Opptrappingsplan for psykisk helse. Med jevne mellomrom blir vi i den offentlige debatt minnet om våre forpliktelser overfor brukere og pårørende som er avhengig av det offentlige tilbudet på dette området, og at Stortingets vedtak i 1998 følges opp. Også i denne salen har vi diskutert de utfordringer som er knyttet til bedre psykisk helsevern, senest ved to anledninger i forrige uke. Denne fokuseringen er positiv. Og la det være klart: Psykisk helse er prioritert og skal være prioritert av både regjering, storting, kommuner og helseforetak. I den offentlige debatt har de mangler som fremdeles finnes, en tendens til å overskygge alt det positive som er bygd opp og utviklet i denne tiden etter at opptrappingsplanen ble satt i verk. Jeg må med respekt å melde si at det bar også interpellantens innlegg preg av. Den offentlige debatt og medienes søkelys på enkelttilfellene må ikke gjøre at helheten forsvinner. La meg innledningsvis minne om at status for opptrappingsplanen etter halvgått løp viser at mye er oppnådd. Dette har jeg redegjort for, nøye og grundig, i St. prp. nr. 1 for inneværende år. Flere søker hjelp, og flere får hjelp. Det er et signal om at økt satsing gir resultater, og at innsats nytter. De nyeste tallene fra SAMDATA viser at behandlingskapasiteten har fortsatt å øke de to siste årene. Det ble f.eks. behandlet 50 pst. flere barn og unge i 2002 enn i 1998, og utviklingen ser ut til å ha fortsatt i 2003. I samme tidsrom steg antall polikliniske tiltak for barn og unge med hele 85 pst. Det er positivt å se at innenfor psykisk helsevern for både voksne og barn er ventetiden redusert. Men antallet nyhenviste øker. Dette viser at flere tør be om hjelp og har tro på at det nytter å be om hjelp. Dette gjør at ventetiden fortsatt er for lang, men utviklingen går i riktig retning. I Regjeringens strategiplan for barn og unges psykiske helse er det markert som et mål å få redusert ventetiden til en vurderingssamtale for barn og unge innen spesialisthelsetjenesten til ti dager. Kapasiteten i tilbudet har samlet sett økt sterkt. Det er imidlertid store variasjoner mellom kommuner, tjenester og helseforetak. Fortsatt rapporteres det om store kapasitetsproblemer. Selv om flere pasienter behandles, rapporteres det om høyt press på akuttavdelingene i psykisk helsevern for voksne og økende køer ved poliklinikkene for barn og unge. Vi ser imidlertid god samhandling mellom akuttavdelinger og distriktspsykiatriske sentre. Der det fungerer, minsker dette trykket. Opptrappingsplanen for psykisk helse handler imidlertid ikke bare om økt kapasitet, men også om arbeidsformer og organisering som skal endres og omstilles. Målet er en tjeneste på brukernes premisser, hvor helhet, kontinuitet og nærhet er sentrale elementer. La meg derfor minne om at Stortinget har sluttet seg til både en oppbygging og en betydelig omstrukturering av tjenestetilbudet, noe som anses som avgjørende for å lykkes med opptrappingsplanen. Vi bør alle ha et felles ansvar for at det i den offentlige debatt i slike saker ikke blir en ensidig fokusering på det som bygges ned som ledd i en omstillingsprosess. I redelighetens navn må ikke tilfeldige forslag i en budsjettprosess framstilles som endelige og ansvarlige beslutninger. Samtidig må det unngås at det gjennomføres nedbygginger før nye tiltak er på plass. Dette er et særskilt og presist styringskrav i styringsdokumentene til de regionale helseforetakene for 2004. Vi ser en klar dreining mot mer ambulant og poliklinisk virksomhet. Det er derfor nødvendig å foreta en revurdering av om de tidligere måltall på døgn- og dagplasser, poliklinisk og ambulerende virksomhet nå er i tråd med en ønsket fagutvikling. Dette vil jeg komme tilbake til i forslaget til statsbudsjett for 2005. De måltall Stortinget vedtar, må reflektere den faglige utviklingen. Jeg viser til St. prp. nr. 1 for 2002-2003, hvor det uttrykkes at det fortsatt er stor enighet om at tilbud i størst mulig utstrekning skal gis der man bor, og at institusjonsopphold fører til passive tilstander og umyndiggjøring, som ikke fremmer egen mestring og selvstendighet. Pasienttellinger har vist at en svært stor andel av pasientene i døgnavdelinger burde hatt tilbud på lavere omsorgsnivå. I proposisjonene for både 2003 og 2004 er det presisert at de regionale helseforetakene må vurdere antall døgnplasser opp mot alternativ ressursbruk dersom dette gir et bedre tilbud til pasientene. Mer ambulant og poliklinisk virksomhet fra spesialisthelsetjenesten vil i utgangspunktet også bidra til en bedre understøtting av kommunenes ansvar, slik at hjelpen i større grad kan ytes i et hjemmemiljø. Premissene er klare: Det skal bygges ut et desentralisert tilbud til mennesker med psykiske lidelser. Spørsmålet er hvordan dette følges opp i helseforetak og kommuner. Etter at NRKs Puls 9. februar framstilte påstander om kutt i psykiatribudsjettene, bad jeg de regionale helseforetakene om en rapport om hvordan styringskravene er fulgt opp. Tilbakemeldingene fra foretakene er klare, aktivitetsnivået fra 2003 videreføres i 2004, og friske opptrappingsmidler i 2004 går med til å realisere ny aktivitet. At dette faktisk skjer, vil bli dokumentert og fulgt opp i rapporteringssammenheng gjennom året. Psykisk helsevern skal være skjermet fra de innsparingskrav helseforetakene generelt er stilt overfor. Tilbakemeldingen viser også at foretakene ikke kjenner seg igjen i det helhetsinntrykket som ble skapt gjennom Puls-programmet. I Helse Øst blir det påstått at av åtte psykiatrienheter har kun Sykehuset Innlandet totalt sett mer penger å drive for i år sammenlignet med i fjor. Helse Øst har dokumentert overfor Helsedepartementet at det har skjedd en realvekst i regionen på 38 mill. kr i 2004, og i tillegg videreføres ressursbruken fra 2003. Om Helse Vest påstås det at 13 mill. kr går til å dekke underskudd fra 2003. Helse Vest opplyser imidlertid at det er gitt midler til tiltak som er startet opp i 2003, og som vil gi full aktivitetsøkning i 2004. Tilsvarende påstander om de øvrige regionene er også tatt opp i forbindelse med tiltak som er under omstilling i tråd med de føringer som er gitt av Stortinget. Helsedepartementet har en tett oppfølging av opptrappingsplanens kjerneelementer, herunder også psykisk helsevern for barn og unge i Oslo-området, som representanten Ballo viser til i sin interpellasjon. Slik departementet er informert om saken, har denne tjenesten et ledighold av høyst ulike og naturlige årsaker på til sammen 46 stillinger. Flere av disse stillingene er ikke-kliniske. Det medfører ikke endringer i kvalitet eller kvantitet i forhold til de vedtatte pasienttilbudene, ifølge Helse Øst. Ettersom opptrappingsplanen forutsetter en sterkere fokusering på lokalbasert psykisk helsearbeid, er det viktig å utvikle og styrke nye arbeidsmåter. Helhetsbildet kan derfor bli svært uriktig når media fokuserer på telling av døgnplasser, uten å skjele til de tiltak som samlet sett bygges opp under den enkelte pasient. Hva skjer i kommunene? De første forskningsrapportene fra evalueringen av opptrappingsplanen viser at det er store forskjeller i kommunene. De fleste kommuner er gode støttespillere for prosessen. Etter mitt syn er en hovedutfordring å få løftet de mange kommuner der tilbudet ligger etter. I rundskriv til landets kommuner har jeg nylig pekt på at øremerkede tilskudd skal komme i tillegg til eksisterende midler, og ikke erstatte kommunal egenfinansiering av tiltak og stillinger. Også i kommunene skal psykisk helse skjermes for nedskjæringer, slik at det blir en reell opptrapping. Forutsetningen om at minimum 20 pst. av innsatsen skal rettes mot barn og unge, videreføres og følges opp. I tilknytning til statsbudsjettet for 2004 fikk Regjeringen Stortingets tilslutning til å utvide planperioden med to år, fram til 2008. Dette er begrunnet dels med at arbeidet med å omstrukturere tjenestene og omstille kulturer og holdninger forutsetter flere virkemidler og lengre tid enn forutsatt, og dels med at det er nødvendig med en forsterket innsats i kommunene. I sosialkomiteens innstilling til budsjettet støttet komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, utvidelsen av tidsaspektet, men mente at Regjeringen må komme tilbake med behov og nærmere framdrift i statsbudsjettet for neste år. Det vil gi Stortinget grunnlag for en helhetlig drøfting av hvordan Opptrappingsplanen for psykisk helse skal følges opp. Jeg vil benytte denne anledningen til å peke på enkelte utfordringer. Personer med alvorlige og langvarige lidelser skal fortsatt prioriteres. I tillegg ønsker vi å gi økt prioritet til personer med de hyppigst forekommende lidelsene. Dette er et viktig forebyggende tiltak for å redusere tilfanget av personer med psykisk sykdom og for å forebygge videre utvikling av alvorlig sykdom. Vi må se denne satsingen i forhold til at nesten hver tredje person på uføretrygd er trygdet på grunn av en psykisk lidelse. Vi må gjøre det som er mulig, for å snu en slik utvikling. Den første nasjonale kartleggingen av kommunale pleie- og omsorgstjenester viser at mennesker med psykiske lidelser kommer dårlig ut på alle områder. Jeg deler vurderingen til Statens helsetilsyn om at det ligger en særlig utfordring for kommunene til å se dem som ikke blir sett, og høre de gruppene som i mindre grad enn andre formidler sine behov, fordi det kan dreie seg om vanskelige og følsomme forhold, og fordi de ikke er i stand til å ivareta sine egne interesser og behov og vurdere konsekvensene av egne valg. Jeg svarte i Stortingets spontanspørretime i forrige uke på spørsmål om tilsynsrapporten fra Statens helsetilsyn, hvor det ble avdekket omfattende svikt i tilbudet til personer med alvorlige psykiske lidelser. Den tar jeg på det største alvor. Jeg har overfor de regionale helseforetakene krevd at man gjennomgår tilsynsrapporten og følger opp alle relevante punkter. Også fra annet hold er opptrappingsplanen blitt karakterisert og kritisert for å ha sviktet de aller sykeste og dem som er mest hjelptrengende, likeledes at dreiningen vekk fra de aller sykeste over mot de friskere forsterkes. Jeg ønsker derfor å finne ut om det er behov for ekstra grep for denne gruppen. Jeg har bedt Sosial- og helsedirektoratet kalle sammen brukergrupper og fagpersoner for å drøfte spørsmålet og komme fram til eventuelle forsterkede tiltak. De vil i sin tur bli framlagt for Stortinget.