Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-12-11:
Temaet for denne interpellasjonen er kapasitetsproblemene ved sykehusene i hovedstadsområdet i dag og i de kommende årene. Selvsagt er det på mange måter positivt med den store befolkningsveksten, men det krever også at vi bygger opp helsetjenester og sykehuskapasitet i forhold til det. I helseforetakene Ahus og Oslo universitetssykeshus’ opptaksområder øker befolkningen nå med rundt 20 000–25 000 til sammen i året, og slik ser det ut til å ville fortsette – pluss-minus på samme nivå – i adskillige år framover. For å illustrere dette tilsvarer denne veksten et nytt lokalsykehus på størrelse med dem vi ser rundt i landet hvert femte til sjette år. Denne veksten og dette presset gir seg også utslag i nåsituasjonen for sykehusene. Mens normal beleggsprosent for å få god flyt i et sykehus – uten korridorpasienter, med god drift, vedlikehold, god beredskap osv. – ligger på 85–90 pst. belegg, hadde Ahus i fjor, ifølge Samdata, et belegg på 104 pst. Det må understrekes at jeg kjenner mange pasienter som når de først har kommet inn på et ordentlig rom på Ahus, fått seg en ordentlig seng, skryter av god behandling på sykehuset. Men det er noe helt annet for dem som har opplevd å være der som korridorpasienter og fått den erfaringen. Det sier også mye om Ahus’ situasjon at sengefaktoren for Ahus’ opptaksområde er på 1,9 – dvs. 1,9 seng per 1 000 innbyggere – mens den faktoren i landet i gjennomsnitt ligger på 2,3. Ved Oslo universitetssykehus ligger den på 2,1. Oslo universitetssykehus har om lag samme vekst i sitt opptaksområde som Ahus, men fordi bare 24 pst. av all aktivitet ved Oslo universitetssykehus gjelder egne pasienter fra eget foretaksområde, og fordi lokalsykehusfunksjoner er sammenvevd med andre funksjoner, er det vanskeligere å se deres kapasitetsproblemer direkte bare i forhold til egen befolkning. Uansett merkes til daglig presset og veksten også ved Oslo universitetssykehus i form av overbelegg, i form av uholdbare ventelister, i form av at man må bruke mye dyr innleie av ekstra ressurser for å løse oppgavene der og da. Jeg kjenner f.eks. til at ved en av de ortopediske postene ved Oslo universitetssykehus i fire måneder i år har det vært over 120 pst. belegg – i november 115 pst., hittil i desember 109 pst. Det betyr mange korridorpasienter også på forskjellige poster ved Oslo universitetssykehus. Problemet for både Ahus, Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst er at det tilsynelatende ikke er noen konkret plan for å løse kapasitetsproblemene i nær framtid og i årene som kommer. Hva er det vi forventer? At det skal bygges et nytt lokalsykehus i hovedstadsområdet hvert femte til sjette år? Ikke nødvendigvis. Men vi kan heller ikke bare krysse fingrene og håpe at noen finner en vidundermedisin. Den kalles ofte effektivisering, og Riksrevisjonen var i en rapport nylig inne på at det er mer å hente. De nevnte bl.a. liggetid. I landet ligger den i gjennomsnitt på 4,2 døgn per pasientopphold. Ahus hadde i fjor fått den ned til 3,9 per pasientopphold, og i år har jeg fått beskjed om at Ahus nå ligger på 3,5 døgn per pasientopphold. Det vil si at de har jobbet mye med det, og de kan sikkert gjøre enda mer, men samtidig med befolkningsutviklingen og befolkningsveksten ser vi at vi får stadig flere eldre pasienter med sammensatte lidelser og flere diagnoser, som må innom flere avdelinger, og som det er særs vanskelig å sende ut av sykehuset i løpet av en dag eller to. Ofte fører det bare til reinnleggelser og til at det blir for mange svingdørspasienter. Ved Ahus ser vi at 11,3 pst. av pasientene, ifølge Samdata, må tilbake på sykehuset i løpet av 30 dager. Oslo universitetssykehus har noe lengre liggetid, men der ligger andelen som kommer tilbake i løpet av 30 dager, nede på 7 pst. Det er mange forhold her som virker sammen. Størst forventninger når det gjelder å lette presset på sykehusene, har vi nok til Samhandlingsreformen, men den virker på sikt, og da bør den føre til at flere kan få hjelp på et tidligere stadium. Ved Aker sykehus i Oslo bygger nå Oslo universitetssykehus og kommunen opp en post med 54 senger, der pasienter som det kan være riktig å ha til observasjon noen dager, kan være, istedenfor at de må rett inn i en altfor dyr sykehusseng, sett i forhold til behovet. Det bygges også opp rehabiliteringstiltak på Aker. Det bygges opp frisklivssentraler eller lokalmedisinske sentre rundt om i bydelene i Oslo som kan bidra på sikt til å lette presset, uten at vi vet hvordan det vil se ut, og kan basere oss bare på det. Selv om vi gjennomfører effektivisering og samhandling, tror jeg det er et faktum, med den kraftige befolkningsveksten vi ser, og med det presset disse sykehusene allerede har på seg, at det også må økt kapasitet til for å møte veksten. Problemet er, som sagt, at det er vanskelig å se hva Ahus og Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst har av planer for å bygge ny kapasitet. Ahus har nå tatt i bruk sykehushotellets senger mer som vanlige sykehussenger, og gjenåpnet noen senger i Ski, men det er, så vidt jeg vet, ikke andre konkrete planer per i dag om nybygging. Det som har skjedd, er at det ble nedsatt en arbeidsgruppe i Helse Sør-Øst i sommer som skal se på bl.a. endringer i funksjonsdeling og i opptaksområder. De tar sikte på å legge fram noen premissavklaringer i mai 2014 – det tar altså sin tid. Det at man overfører noen av pasientene – hvis man vurderer det – fra Ahus, på grunn av den kraftige veksten, til andre foretaksområder, kan være fornuftig. Men da er det viktig å se på rammetilskuddet deres, som er avhengig av antall innbyggere i opptaksområdet, og at man finner måter å kompensere dem for den overføringen på inntil den store, årlige veksten tar den igjen. Ved Oslo universitetssykehus dreier planleggingen framover seg mye om noe som heter Campus Oslo, som er en visjon om at Oslo universitetssykehus skal bygges sammen til én enhet i Gaustad-området ved Rikshospitalet, og at virksomheten til OUS ved Ullevål sykehus og Aker skal avvikles. Visjonen vil anslagsvis koste 35–40 mrd. kr, det vil si ca. fire Ahus, og det vil ta 30 år eller mer å realisere den, ifølge skissene. Spørsmålet er om denne nye visjonen – om en så dyr campus, med omstridte avviklinger av Ullevål sykehus og Aker – vil få oppslutning i Helse Sør-Øst, regjeringen og Stortinget. Det står mange store, lovede sykehusprosjekter i kø i Helse Sør-Øst og ellers i landet. Faren er at man fokuserer så mye på en stor og kostbar langsiktig, og kanskje interessant, visjon at det sperrer for nødvendige grep og investeringer for å løse dagens og morgendagens problemer. Det gjelder særlig det grepet som først daværende helseminister Gahr Støre og senere – slik jeg oppfattet det – nåværende helseminister Høie har sagt at de er åpne for, nemlig å bruke mer av Aker igjen for å møte disse kapasitetsproblemene. Ja, Høie gikk – slik jeg oppfattet det – ett skritt til den 25. november på TV 2, da han sa at hvis det er mest hensiktsmessig, vil han at man skal bruke mer av Aker sykehus i den situasjonen man har ved både Oslo universitetssykehus og Ahus. Det er ganske åpenbart at dette vil være den billigste og raskeste måten å føre inn ny kapasitet på som kan avlaste både Oslo universitetssykehus og Ahus. En rapport om bygningsmassen til Aker sykehus for et par år siden, viste at nær 60 pst. var i god stand og godt vedlikeholdt, mens den tilsvarende andelen for Ullevål sykehus var under 20 pst. Det skal altså små investeringer til for å ta i bruk lokalsykehuset på Aker igjen. Det er helt andre kostnader ved å bygge nytt. På Aker vil 12 gode operasjonsstuer snart stå ledige igjen, når storbylegevakten, som har vært der midlertidig på grunn av tekniske problemer i Storgata, flytter tilbake. Med noen investeringer i den gamle, men gode medisinske høyblokken og akuttmottaket vil Aker ganske raskt kunne stille med 200 lokalsykehussenger, uten at man trenger alle slags lokalsykehusfunksjoner – som finnes på andre sykehus i nærheten – på plass for å kunne gjøre det. Dette er etter min mening det eneste realistiske grepet som kan tas nå, og som vil monne, for å avlaste noen av kapasitetsproblemene på kort og mellomlang sikt ved Ahus og Oslo universitetssykehus. Samtidig er det god nok plass på Aker til at de gode samhandlingstiltakene som er bygd opp der, kan beholdes og utvikles videre. Vi ser nå også hvor viktig det har vært at vi har jobbet for at Aker ikke skulle selges, men brukes som samhandlingsarena og til deler av Oslo universitetssykehus’ virksomhet, slik at man kan fase inn igjen mer av Aker sykehus når det er behov. Som det framgår av det jeg har sagt, dreier denne interpellasjonen seg om sak og ikke om kritikk av en helseminister som har sittet i kort tid. Jeg vil snarere ta denne diskusjonen på en positiv måte, slik at vi på Stortinget også kan bidra og få mer informasjon om hva helseministeren tenker om dette framover. Det er bra med langsiktige visjoner og klokkertro på at det alltid kan effektiviseres mer, men dette må kombineres med positive løsninger på kapasitetsproblemene nå og i årene som kommer.