Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-02-15:
Innstillingen knyttet til St.meld. nr. 46, Nasjonal transportplan, som vi i dag behandler, representerer på mange måter noe nytt i norsk samferdsel. Det nye består i at en nå behandler de ulike sektorene i en og samme melding. Omleggingen er et viktig signal om at det er nødvendig å se hele samferdselssektoren under ett, og så utfra denne helheten bestemme ressursbruken. En slik systemendring som Nasjonal transportplan representerer, må en nødvendigvis høste erfaringer med før en eventuelt finner den endelige formen på et slikt dokument. Innstillingen som ligger på bordet om Nasjonal transportplan, er svært omfattende, men jeg skal ærlig innrømme at den kanskje ikke er så lesbar som ønskelig kunne være. Det er flere grunner til det. Noe av årsaken er å finne i hvordan St.meld. nr. 46 er bygd opp. Det blir lett uoversiktlig når samme tema behandles flere steder, men under ulike overskrifter og med ulik tekst. Det forvirrer enda mer når en snakker om stamveger og jernbanestrekninger under ulike kapitler for så å skrive om de samme prosjektene under ulike korridorer. Det forvirrer også når en detaljert omtaler en referansestrategi for så senere å gå i detalj om en såkalt anbefalt strategi. I meldingen bruker en også i stor grad stedsnavn under prosjektbeskrivelsen. Når så kartmaterialet som følger meldingen, er meget grovt, blir det nødvendig med meget gode kunnskaper i norgesgeografi for å følge med i denne meldingen. Alt dette gjør at arbeidet med innstillingen har vært vanskeligere enn nødvendig, og kanskje bærer også innstillingen preg av det. Medlemmene i samferdselskomiteen har muligens den store og hele oversikten, men for andre, som ikke har vært igjennom prosessen i komiteen knyttet til innstillingen, blir dette ikke lett tilgjengelig. Komiteen har derfor i innstillingen gitt visse signaler om hvordan meldingen kunne gjøres mer oversiktlig og leservennlig. Komiteen peker bl.a. på at en burde nytte en samlet oversikt over prosjekter innen de ulike sektorene, slik at en slipper å lese side opp og side ned og notere prosjekter for å få til en oversikt for seg selv. Det er unødvendig tungvint. Det får være nok så langt om selve strukturen. Jeg regner med at de andre partiene gjennom innlegg vil gjøre kjent sine prioriteringer, og vil derfor nå konsentrere meg om Høyres merknader i innstillingen til Nasjonal transportplan. Det er umulig i ett enkelt innlegg å dekke alt som Høyre tar opp i den innstillingen, bl.a. fordi det er en lang rekke andre innstillinger som foreligger ved siden av denne saken. Andre representanter fra Høyre vil derfor ta for seg deler av innstillingen knyttet til Nasjonal transportplan, og atter andre vil omtale de andre sakene som er til behandling. Høyre har i innstillingen understreket at målet med samferdselspolitikken ikke er prosjekter for prosjektenes skyld. Høyres mål med samferdselspolitikken er å bedre rammevilkårene bl.a. for det verdiskapende næringsliv rundt om i landet vårt, fordi trygge og sikre arbeidsplasser nettopp er avhengig av at vi har bedrifter som går godt og gir verdiskaping – og på den måten trygger arbeidsplasser og bosetting. I et land som vårt, med til dels meget vanskelig topografi, lange avstander og et tøft klima, blir framkommelighet i seg selv en stor utfordring. Det er derfor nødvendig med en betydelig ressursinnsats for å oppnå den forutsigbarheten knyttet til framkommelighet som et moderne samfunn krever. Høyre mener at en i løpet av 1990-årene ikke har prioritert samferdsel høyt nok. Derved har en svekket den økonomiske verdiskaping som bærebjelke for bo- og sysselsetting i landet vårt. Etter Høyres mening må hovedoppgavene innen samferdselssektoren være å legge de transportpolitiske forutsetningene slik til rette at det eksisterende næringsliv fortsatt finner det mulig å drive sin virksomhet i og fra Norge. I en globalisert verden er det en stor utfordring i seg selv, bl.a. fordi Norge i en internasjonal sammenligning knyttet til lokaliseringsfaktorer kommer relativt dårlig ut. Dette kan føres tilbake til flere forhold, men lave investeringer i samferdsel og infrastruktur i forhold til brutto nasjonalprodukt og svært høye avgifter på transport har sterkt medvirket til denne negative utviklingen. Det er derfor nødvendig både å øke investeringene i norsk samferdsel og å redusere avgiftene til et nivå som gjør norsk transport og norsk næringsliv konkurransedyktig. Høyre foreslår derfor i innstillingen til Nasjonal transportplan å øke innsatsen til investeringer og drift i samferdselssektoren med 3,8 milliarder kr utover Regjeringens forslag. Dette gjelder første del av planperioden. Disse midlene fordeler seg med 2,8 milliarder kr til riksveginvesteringer, 240 mill. kr til jernbane, 480 mill. kr til kollektivtransport og 300 mill. kr til kystforvaltning. Det er ikke mulig her fra talerstolen i detalj å beskrive hvordan Høyre ønsker disse midlene brukt på prosjektnivå. I så måte må jeg vise til innstillingen. Men jeg vil understreke at Høyre klart og tydelig har gitt til kjenne at trafikksikkerhet skal ha førsteprioritet når det gjelder både drifts-, vedlikeholds- og investeringsmidlene som er avsatt. I tillegg til å øke den økonomiske planrammen mener Høyre det er tvingende nødvendig å få mer ut av de ressursene som stilles til disposisjon for samferdselssektoren. Høyre mener et viktig virkemiddel i så henseende er konsekvent bruk av konkurranseutsetting og anbud innen sektoren. Høyre fremmer derfor forslag om at det som hovedprinsipp skal være konkurranseutsetting av all virksomhet i samferdselssektoren. Det får vi dessverre ikke flertall for. Men det gleder oss stort i Høyre at Venstre og Kristelig Folkeparti i sine merknader også understreker behovet for konkurranseutsetting for å frigjøre ressurser til økt innsats i samferdselssektoren. Disse partiene mener det er mulig å oppnå en effektiviseringsgevinst på opp mot 300 mill. kr pr. år ved et slikt håndgrep. Høyre er virkelig glad for at de to partiene nå så klart signaliserer en retning som Høyre lenge har tatt til orde for. Det betyr at det er et meget stort mindretall bestående av Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre som står bak disse signalene om økt konkurranseutsetting. La oss håpe at det ved neste korsvei er et flertall. Da ville vi få en strukturendring innen samferdsel som vil kunne få stor betydning for sektoren. Det gleder også Høyre at det nå blir flere OPS-prosjekter – Offentlig Privat Samarbeid – innen samferdsel. Regjeringen foreslo to. Det er nå økt til tre. Det kan virke som en liten økning i forhold til Regjeringens forslag. Men leser en innstillingen, vil en finne at mange partier signaliserer at de i større grad kan tenke seg å benytte privat-offentlig samarbeid i framtiden. Det er vi i Høyre meget glad for. Det var som kjent Høyre, sammen med Fremskrittspartiet, som i sin tid foreslo OPS-prosjekter som en løsning. Jeg tror alle som ser behovet for økt innsats i samferdselssektoren, bør glede seg over det som nå skjer på dette området. Dette fører meg over til punktet om alternativ bruk av fergetilskudd. Det er gledelig at et stort flertall ønsker å få framlagt en dyptgående analyse av hvordan en kan bruke investeringene i samferdselssektoren for å oppnå tverrsektorielle virkninger. Dette er etter Høyres mening en meget riktig måte å tenke på, fordi det er virkningen av et samferdselsprosjekt som er viktig, som jeg sa innledningsvis, ikke prosjektet i seg selv. Kan en stimulere til større nytte av investeringene, er dette selvsagt noe Høyre vil støtte fullt og helt. Selv om det i innstillingen er mye å glede seg over, er det selvsagt også det motsatte. Flertallet – ulikt sammensatt – taler varmt, lenge og inderlig for vegprising, økte bompengetakster og restriksjoner. Kristelig Folkeparti, SV, Venstre og Arbeiderpartiet vil ha vegprising. De tre førstnevnte partier vil også kreve inn bompenger for å bygge jernbanestrekninger. De samme partiene åpner også for innføring av bompenger uten lokal tilslutning. Det siste er etter min mening i strid med hva Stortinget tidligere har lagt til grunn for bompengeprosjekter. Høyre kan selvsagt ikke støtte et slikt angrep på beslutningsprosessene i kommuner og fylker. Jeg skjønner godt at Senterpartiet har meldt seg ut av den merknaden som står der. Mye av begrunnelsen for vegprising og tvang ved bompenger og ytterligere restriksjoner er å finne i signaler om at nå ønsker man virkelig å satse på økt kollektivtransport. Du verden! Det er da forunderlig at de samme partiene som snakker så inderlig, så lenge og så varmt om kollektivtransport i sine rammeforslag, ikke med fem flate øre øker innsatsen på dette området. De samme partiene sier at de ønsker å gjøre det – men så var det dette med å gjennomføre det, da! Det er underlig når de samme partiene er med i en flertallsmerknad som går ut på at man ønsker en systemomlegging knyttet til kvalitetskontrakter innen kollektivtransport. At vi skal få bedre kvalitetskontrakter, få mer kollektivtransport i dette landet – som vi alle sammen ønsker – uten samtidig å bruke en krone mer, tror jeg har ganske lav troverdighet. Vi i Høyre tror ikke det er mulig å bedre kollektivtilbudet i Norge uten at vi samtidig viser vilje til å bruke noe mer ressurser på dette. Høyre legger derfor i sine rammeforslag inn økte bevilgninger til kollektivtrafikk. Jeg vil understreke at det er ikke noe vi har funnet på i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan. Høyre signaliserte behovet for videreføring da vi i budsjettet for 2001 støttet forslaget om å øke bevilgningene til kollektivtrafikk. Det skuffer oss i Høyre at flere partier som taler om kollektivtransport, ikke makter noe mer enn å be om nok en utredning om kollektivtransporten. Et hederlig unntak her er SV og Venstre, som i likhet med Høyre følger opp løftene fra behandlingen av budsjettet for 2001. Det er som tidligere sagt en lang rekke saker som skal behandles i tillegg til Nasjonal transportplan. I de enkelte innstillingene vil det framgå hva Høyre mener om disse sakene. I tillegg vil andre representanter fra Høyre gå nærmere inn i disse sakene. Det er fremmet et lang rekke forslag i tilknytning til Nasjonal transportplan. Voteringene vil vi komme tilbake til. Men jeg ber likevel om at avstemningen blir lagt opp slik at dersom Høyre og Venstres forslag, nr. 19, om å gjøre Ålesund havn og Karmsund havn til nasjonalhavner faller, gis Høyre anledning til å stemme for forslag nr. 9, fra Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, om å gi Ålesund havn en slik status. Jeg tar med dette opp de forslag som Høyre alene eller sammen med andre fremmer i de sakene som er oppe til behandling.