trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Mye av utgangspunktet for klimaforlik, og et forsterket klimaforlik, som denne regjeringen legger til grunn for klimapolitikken, er nettopp å ta i bruk et bredt sett av virkemidler for å bidra til at utslippene går ned. Det tror jeg ikke det er stor uenighet om, og jeg må si at denne regjeringen har sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti bidratt til mange gode vedtak som får utslippene ned, ikke minst gjennom at man tar i bruk et bredt sett av virkemidler for å få det til. Det er jeg fornøyd med, fordi det trekker politikken i riktig retning, og dermed også resultatene i riktig retning.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Jeg synes ikke det går an å svare konkret på det spørsmålet, fordi jeg mener at det er veldig mange faktorer som påvirker de valg vi tar i klima- og miljøpolitikken, samtidig som vi skal ta fornuftige og balanserte hensyn til at vi også skal ha næringsutvikling, arbeidsplasser og inntekter til samfunnet, som kan bidra til å opprettholde de velferdsordningene som jeg tror det er bred enighet om at vi skal ha. Det er viktig for meg, og derfor jobber vi med et langt sett av virkemidler for å ta i bruk positive stimuli for å bidra til at utslippene går ned, men vi må erkjenne at dette må skje over tid. Vi ser av den utviklingen som skjer, ikke minst rundt fornybar energiproduksjon, at det skjer utrolig mye spennende, men veien bort fra fossil produksjon er foreløpig ganske lang, og da er fordelen at vi klarer å ta i bruk gode teknologiske løsninger som bidrar til å redusere utslippene fra sokkelen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Mange av de utfordringene som norsk olje- og gassrelatert næringsliv nå blir stilt overfor, skyldes mange sammensatte faktorer. Ikke minst ser vi en internasjonal tendens til at prisen på mange råvarer faller. Det representerer selvsagt også en utfordring for Norge, som er råvareprodusent. Når en så stor andel av våre sysselsatte er bundet opp i og rundt olje- og gassrelatert næringsliv, gjør det oss sårbare. Vi må erkjenne at vi kommer til å ha en betydelig olje- og gassnæring i Norge i mange tiår fremover samtidig som vi nå aktivt omstiller norsk økonomi for å rette investeringer i større grad mot andre deler av norsk næringsliv, slik at vi over tid får flere ben å stå på. Det mener jeg er fornuftig og helt nødvendig å gjøre, særlig i en situasjon hvor det i hvert fall er lite som tyder på at oljeprisen vil ta seg opp til gamle høyder.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Jeg kan i hvert fall forklare hva leterefusjonsordningen er. Det er for det første ikke en subsidie. Det er ikke norsk energipolitikk å subsidiere fossil energi. All bedriftsbeskatning i Norge, både på land og på sokkelen, er basert på at det er netto overskudd som skattlegges. Relaterte kostnader kan derfor trekkes fra før skatten beregnes. Det å nekte fradrag for leteutgifter ville være som å nekte en kjøpmann fradrag for kostnadene ved varekjøp. Hele hensikten med leterefusjonsordningen er ikke at den skal være en subsidie, men et tiltak for å likestille aktører og øke mangfoldet og konkurransen på sokkelen. Ordningen har også bidratt til at vi har fått flere selskaper på sokkelen, og sånn sett også mer konkurranse og en mer mangfoldig leteaktivitet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Igjen kommer denne osen av mistenksomhet fra representanten Wickholm fra Arbeiderpartiet. Det er jeg rett og slett grunnleggende uenig i. Jeg er for at skattebetalernes penger skal forvaltes effektivt, jeg er for at vi skal få mest mulig igjen for hver eneste krone. Men jeg er også for at vi skal ha gode konkurransedyktige rammebetingelser for privat norsk næringsliv, fordi de bidrar til å finansiere velferdssamfunnet vårt. Vi kan altså ikke på den ene siden uttrykke en generell mistenksomhet til private, for de er bærebjelken for å finansiere det offentlige velferdssamfunnet, og så dekke oss bak at det egentlig handler om at vi må ha bedre regelverk. Vi jobber for bedre regelverk, men det skal gjelde alle, enten det er private helse- og omsorgsleverandører eller om de opererer i helt andre deler av norsk næringsliv. Vi skal ha like regler, vi skal ha gode regler, og vi skal ha åpenhet og innsyn. Det jobber denne regjeringen for, og jeg vil bare be om når det gjelder den mistenksomheten som Wickholm gir uttrykk for, at man bør slutte med det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Jeg er tilhenger av åpenhet. Jeg er tilhenger av at vi skal forvalte skattebetalernes penger godt, og at målet må være å få mer igjen for hver krone av skattebetalernes penger vi bruker, og at vi ikke alltid skal måle resultatene ut fra hvor stor bevilgningsøkning vi gir til ulike formål. Jeg er også enig i at vi hadde vært tjent med å slippe å ha disse diskusjonene, men det er jo en grunn til at de kommer opp. De kommer opp med jevne mellomrom og særlig i forbindelse med valgkamper, hvor det hele tiden blir rettet en spesifikk mistenksomhet mot private aktører som opererer innenfor særlige segmenter. Det gjelder helse, omsorg og utdanning i særdeleshet. Jeg skjønner ikke at aktører som ønsker å etablere alternative tjenester til disse sektorene, med rette skal beskyldes for å ha uhederlige intensjoner eller motivasjoner for det de gjør. Jeg mener tvert imot at også for dem skal det være et likt sett med regelverk, basert på åpenhet og transparens.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Takk for et veldig godt spørsmål. Det skal jeg jammen meg se om det finnes beregninger på. Vi har i hvert fall beregninger fra de erfaringer vi har gjort med sektorer som vi har åpnet opp for mer konkurranse, som tidligere var monopolisert. Effektene av sektorer vi har åpnet opp for konkurranse, flere aktører og mangfold, har utelukkende vært til fordel for forbrukerne. Prisene har gått ned. Tilbudet har gått opp og blitt kraftig forbedret. Teknologien er på full fart inn i mange av disse tjenestene og gir oss velferdsforbedringer. Jeg tror representanten Skei Grande og jeg er helt enige om at vi er nødt til å unngå den type mistenkelighet som jeg synes ligger til grunn for forslaget som behandles i denne salen, og jeg er veldig glad for at det ikke får flertall.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, mener jeg vi skal gjøre det samme for denne sektoren som for alle andre næringer når vi skal lage virkemidler for å unngå uønsket skattetilpasning. Det er en overordnet problemstilling jeg tar på alvor, og som jeg har brukt ganske mye tid på både hjemme og ute, for jeg mener det er viktig at vi får bedre regelverk på dette området. Jeg tror jeg skal minne representanten Serigstad Valen på en suksesshistorie som SV har smykket seg mye med, nemlig barnehagereformen. Den hadde aldri i verden blitt virkelighet uten private aktører – det hadde ikke vært mulig for Kristin Halvorsen og SV å levere resultater på full barnehagedekning uten de private aktørenes engasjement i den sektoren. Det synes jeg at representanten Serigstad Valen og SV skulle være litt mer opptatt av å snakke positivt om, fremfor nå å ha gått over på den helt motsatte siden av streken og ose av generell mistenksomhet mot den samme sektoren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-04-28:
Jeg svarte i grunnen på Serigstad Valens spørsmål før han stilte det, nemlig i mitt hovedinnlegg. Jeg var veldig klar og tydelig på at det vi må gjøre, er å sørge for å ha skatteregler som er like for hele næringslivet, uansett hva slags aktiviteter man er involvert i. Jeg mener det er en grunnleggende forutsetning at vi har likt regelverk, også fordi det er forenklende, fordi det gjelder for alle, og fordi det reduserer byråkratiet. Og det er jeg også for.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Vil finansministeren avvise muligheten for at 1,5-gradersmålet kan påvirke utformingen av norsk petroleumspolitikk?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Jeg er enig i nesten alt finansministeren sa, men det var ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om finansministeren vil avvise enhver mulighet for at 1,5-gradersmålet kan påvirke utformingen av norsk petroleumspolitikk. Grunnen til at jeg spør om det, er at 1,5-gradersmålet i praksis halverer verdens karbonbudsjett, og da er det både riktig og bra at utslippene fra norsk sokkel har vært lavere enn fra mange andre oljeproduserende land, men det aller meste av utslipp av petroleum er jo ikke fra produksjonen, men fra forbruket. Man må i sin helhet vekk fra fossile energibærere innen en gitt tidsperiode for å kunne nå 1,5-gradersmålet. Så da spør jeg igjen: Er det utenkelig for finansministeren at 1,5-gradersmålet kan få betydning for utformingen av norsk petroleumspolitikk?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Jeg er også veldig for klimaforlik. Jeg synes det er bra, og jeg gir ros ofte til Venstre og Kristelig Folkepartis innsats for å gjøre regjeringens klimapolitikk bedre. Men det er fortsatt ikke det jeg spurte om, og det må det ærlig talt være mulig å svare på. «Third time’s the charm», som det sies på engelsk, så jeg spør for tredje gang: Er det utenkelig for finansministeren at 1,5-gradersmålet kan få betydning for utformingen av norsk petroleumspolitikk?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Finansministerens analogi helt til slutt medfører ikke helt riktighet, for en vanlig kjøpmann får jo ikke flere fradrag for samme utgift. Det er noe av sakens kjerne her, at både rentefradragsordningen og særskatteregimet for petroleum fører til større fradrag enn det som ville vært tilfellet ellers i skattesystemet, og det har finansministeren selv oppgitt i sitt brev til finanskomiteen. Jeg har lyst til å komme tilbake til det spørsmålet jeg stilte finansministeren, og det er fordi jeg synes det er en eim av fornektelse her i stortingssalen. Min påstand er at hvis Norge ikke hadde vært et av verdens ledende petroleumsproduserende land, hadde innleggene fra de ulike partiene i salen vært ganske så annerledes. Da hadde man vært mer opptatt av for det første å internalisere kostnadene ved bruk av petroleum i avgiftsregimet for petroleum, men man hadde også erkjent at når verden har blitt enig om en juridisk bindende avtale med det mål for øye å redusere de menneskeskapte temperaturøkningene til 1,5 grader, vil det så klart ha betydning for produksjonen av fossile energibærere i verden. Det sier seg egentlig selv. Mellom to tredjedeler og tre fjerdedeler av alle kjente fossile reserver i verden må ligge urørt for at vi skal ha en teoretisk mulighet til å nå 2-gradersmålet. Når man da strammer inn målsettingen ytterligere til 1,5 grader, synes jeg flere av partiene her i salen skyver foran seg erkjennelsen av hva det egentlig innebærer. Det innebærer ikke bare at vi må kutte enda mer i vårt planlagte forbruk av fossile energibærere, det innebærer også at man i enden av kuttperioden er nødt til å ta i bruk løsninger som ennå ikke eksisterer, som skal trekke oppakkumulerte klimagasser ut av atmosfæren. Det krever med andre ord et ganske mye større ambisjonsnivå enn ikke engang å være i stand til å svare på om det finnes en mulighet for at 1,5-gradersmålet kan komme til å påvirke utformingen av norsk petroleumspolitikk. Det er det finansministeren sier – på tre forsøk – at hun ikke kan svare på. Og så oppgir hun at fordi det er så mange ulike faktorer som påvirker både arbeidet med å redusere klimagassutslippene og som påvirker norsk petroleumspolitikk, blir det vanskelig å svare på. Vel, hvis det er mange ukjente og ulike faktorer som påvirker norsk petroleumspolitikk, burde det enkleste svaret i verden være: Ja, det kan faktisk hende at verdens mål om å redusere de menneskeskapte klimaendringene til 1,5 grader kan komme til å påvirke utformingen av norsk petroleumspolitikk. I ettertid vil nok denne debatten bli sett på med stor interesse, for jeg tipper at de aller fleste representantene som er til stede, fra Høyre, fra Senterpartiet, fra Kristelig Folkeparti, fra Arbeiderpartiet og til og med fra Fremskrittspartiet, egentlig innerst inne er enig. De vet det er sånn, det er bare vanskelig å si det.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Man skal lytte nøye når Fremskrittspartiet doserer om mistenksomhet. Det er en øvelse de er mestere i. Det vi kan trekke ut av debatten her, er at det er greit å mistenkeliggjøre samer, alenemødre, muslimer og afrikanere, men mistenkeliggjør man private velferdstilbydere som gjentatte ganger har trukket mer penger ut av fellesskapet enn det de har lov til – nei, der går grensen for finansministeren og Fremskrittspartiet. Og det er jo greit å ha med seg. Utvekslingen i stad mellom representanten Skei Grande og finansministeren skulle tyde på at dette er en debatt for eller mot private tilbydere av velferd. Men da sier jeg for fjerde gang: Spørsmålet her er hva man skal gjøre for å hindre at skattebetalernes penger går til noe annet enn velferd. Så jeg vil spørre finansministeren om hvilke tiltak hun kommer til å gjennomføre som følge av dagens vedtak i Stortinget for å hindre uønsket skattetilpasning i privat velferd og for å hindre at skattebetalernes penger trekkes ut av fellesskapet og brukes på noe annet.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Jeg må innrømme at dette er et oppsiktsvekkende lavt retorisk nivå fra en statsråd i salen. Det gjelder både den forrige saken vi behandlet, og saken vi behandler nå, der finansministeren insisterer på å holde innlegg etter innlegg om noe annet enn det Stortinget skal behandle. Det er sikkert noe finansministeren sammen med sine kolleger har lært på kurs i debatteknikk i Fremskrittspartiet, men det fører ikke debatten her i salen videre. Så for femte gang sier jeg nå: Denne debatten dreier seg ikke om hvorvidt man er for eller mot private tilbydere av velferd, men hvordan man skal sikre at pengene skattebetalerne gir for velferd, går til faktisk produksjon av velferd. Barnehagereformen er et veldig godt eksempel, nettopp fordi man benyttet seg av mange private aktører, som tidligere var disse kvinnelige gründerne Skei Grande snakket om, og som senere ble svære kommersielle selskap som er eid fra skatteparadis. Så er det jo en grunn til å ta en ekstra runde, nettopp fordi det er snakk om omsorgen for noen av de svakeste menneskene i samfunnet vårt, og ikke en pølsebu. Så jeg spør igjen, president, …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Hvilke konkrete tiltak har finansministeren tenkt å legge …
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Jeg må si at jeg stusser litt over debatten. På den ene siden har både finansministeren og mange representanter fra ulike partier sagt at man er bekymret for omfanget av skatteunndragelse, skatteplanlegging og hvordan penger som skal gå til velferd, kan ende opp andre steder. Men så, etter hvert, har det kommet en jevn strøm av innlegg der man avviser ethvert problem. Det er jo litt rart. Representanten Tetzschner gikk lengst. Han sa at problemet er ikke-eksisterende. Det er et mildt sagt eksotisk utsagn midt i Panama Papers-skandalen og den pågående saken rundt Westerdals. Er det noe de siste ukene har vist oss, er det at problemet i høyeste grad er eksisterende. Man kan jo ikke bli overrasket over når man åpner offentlig velferd for ikke bare ideelle aktører, som ingen her i salen har noe som helst imot, men også for kommersielle aktører som har som formål å levere overskudd til sine eiere, at noen useriøse aktører også blir med. Denne veldige uviljen til bare å si at det kan være et problem, så det trenger vi mer kunnskap om, overrasker meg. I de fleste andre saker der vi vet at det er et problem i samfunnet vårt, men vi har manglende kunnskap om problemstillingen til å kunne gjøre noe med det, er jo en favorittøvelse både fra regjeringens side og fra Stortingets å sette i gang en utredning. La oss da finne ut hvordan pengestrømmen er. La oss finne ut om det er sånn at penger som skulle gått til eldreomsorg, til barnevern, til psykisk helsetilbud eller til tiltak i attføringsbedrifter som har fått anbud i Nav, kan hende ikke har gått til det de skulle, men har gått til å hente ut profitt istedenfor. Selv de mest ihuga tilhengere av markedsliberalistiske løsninger må jo være tilhengere av et så gjennomsiktig og velfungerende marked som mulig og av så mye informasjon om hvordan markedet fungerer som mulig. Mens her er det tvert imot sånn at idet man reiser problemstillingen, i en tid da vi vet at milliarder av kroner forsvinner ut av Norge og til skatteparadis, i en periode da vi vet at private tilbydere av skoletjenester har omorganisert selskapene sine for å skaffe seg overskudd – selv da er det full forsvarsmodus med en gang man peker på muligheten for at det kan være et problem. Det synes jeg er synd. Jeg synes forslaget som Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet fremmer i dag, er veldig mye bedre enn innleggene fra de samme partienes representanter. Det kan hende at oppsikten etter Panama Papers-skandalen allerede har begynt å legge seg. Vi kommer til å støtte forslaget fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre subsidiært fordi det gir oss muligheten til å ha denne debatten mange ganger i Stortinget framover, der finansministeren etter hvert kanskje til og med svarer på hvilke konkrete tiltak hun har tenkt å gjennomføre for å sikre at skattebetalernes penger går til velferd og ikke havner i utlandet i skatteparadiser.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-04-28:
Representanten Tetzschner vet jo egentlig godt at det finnes flere former for profitt enn utbytte. Noen av dem er lovlige, andre er i gråsonen, og noen er ulovlige. Mange av disse formene for profitt listes endog opp i forslaget det skal stemmes over i dag. Det trengs heller ikke særlig mye krefter for å sette seg inn i den aktuelle debatten som foregår om nettopp overskuddsflytting, internfakturering, tynnkapitalisering osv., og hva slags trussel det utgjør mot både velferden vår på sikt og skattegrunnlaget vårt på sikt. Disse sakene henger faktisk sammen. Når representanten Tetzschner istedenfor å holde seg til saken begynner å skremme med fordums despotiske regimer i øst, vet man at debatten er vunnet. Hvis det er sånn med enhver form for planøkonomi, som Tetzschner kaller det, eller reguleringer av muligheten for å ta ut profitt, som resten av salen vil kalle det – hvorfor har ikke representanten Tetzschner da foreslått å muliggjøre utbytte og profitt også innenfor skolesektoren? Det forslaget imøteser jeg med glede.
Terje Breivik (Venstre), 2016-04-28:
Det var nesten litt synd å ta ein replikk frå representanten Serigstad Valen, men litt i same gate: Gjeve at verda vil lukkast med å nå 1,5-gradersmålet, vil dagens energiforbruk truleg måtte snuast tilnærmingsvis på hovudet samanlikna med i dag, altså 80 pst. fornybar energi i 2050, 2060 og 20 pst. fossil. Sjølv i eit slikt scenario vil verda ha etterspurt 20–25 gonger meir fossil energi enn det Noreg produserer i dag. Eg oppfattar at finansministeren bekymrar seg for norsk petroleumsindustri. Korleis vil finansministeren sikra at norsk petroleumsindustri skal kunna konkurrera i ein situasjon der verda eigentleg flaumar over av fossil energi, med mindre ho er med på å leggja til rette for at me kan konkurrera på det mest mogleg klimavenlege?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-28:
Leterefusjonsordningen ble opprettet som et virkemiddel for å stimulere til økt leteaktivitet fordi produksjonen var nedadgående. Ifølge Norsk Klimastiftelse er over 22 mrd. kr allerede blitt utbetalt til utenlandske selskaper som aldri har kommet i skatteposisjon. Dette er altså en ordning som har et formål og en kostnad, og statsråden insisterer på å kalle det næringsstøtte, og så kaller Det internasjonale pengefondet det – uten dikkedarer – for en subsidie, med samme formål. Spørsmålet er: Kan statsråden forklare hva som er forskjellen på næringsstøtte og subsidie?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-28:
Det er en helt grei sak at en finansminister fra Fremskrittspartiet ikke vil ta en debatt om virkemidler for å redusere oljevirksomheten i Norge. Det rimer selvfølgelig fullstendig med veldig klare uttalelser fra Fremskrittspartiets landsmøte, hvor målsettingen var entydig: Hver eneste dråpe med olje skal opp! Finansministerens måte å uttrykke det på her i dag har vært at det kommer til å ta veldig lang tid før oljealderen har gått over. Men for de andre partiene, som ikke har som eksplisitt mål å utvinne hver eneste dråpe med olje, etter at man har underskrevet en internasjonal avtale som har som eneste formål å fjerne fossil energivirksomhet fra verden, må det jo være viktig å ta debatten om det aller viktigste virkemiddelet i en næring, nemlig skattevirkemiddelet, på alvor. Jeg synes Terje Breivik fra Venstre uttrykte dette godt, og jeg oppfordrer til at den debatten som vi har hatt her, og forslaget som i dag blir nedstemt, ikke blir avsluttet, for hvis vi i det hele tatt skal ta klimautviklingen alvorlig i Norge, er det nødvendig å ha en realistisk debatt om sammenhengen mellom skatteregimet og avgiftsregimet og utviklingen av oljenæringen. Det vi har fått i dag, er en gjentagelse av det som har vært en situasjon i norsk klimadebatt veldig lenge, at den handler om alt annet enn det aller viktigste, nemlig oljevirksomheten. At dette behandles av et flertall i salen som to helt forskjellige ting, kan ikke fortsette. Jeg konstaterer at flertallet fortsatt ikke vil ta denne debatten på alvor, men jeg ser fram til at en debatt om skatteregimet og sammenhengen mellom det, olje og den avtalen vi har undertegnet i Paris, faktisk blir tatt på alvor i denne salen snart.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-28:
Jeg stemte feil.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-04-28:
Ja.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-04-28:
Vi er jo i denne sal opptatt av å bevilge penger, og i hvert fall én komité er veldig opptatt av å se hvordan pengene blir brukt. Det gjelder både i offentlig regi og bør også gjelde der vi bevilger penger som andre benytter på fellesskapets vegne, og sikre at det som er formålet med bevilgningene, også blir fulgt opp i praksis. Etter Kristelig Folkepartis mening er det det denne saken først og fremst handler om. La meg bare slutte meg til dem som sier at dette ikke er en sak hvor man først og fremst skal gi uttrykk for sine prinsipielle vurderinger av hvem som er den beste tjenestetilbyder av det offentlige eller det private – eller, som vi i Kristelig Folkeparti gjerne vil mene, at det er de ideelle som er å foretrekke – men det er å sikre at vi vet at de pengene vi bevilger, også blir brukt i tråd med formålet. Derfor, med den tilpasningen som ble gjort i forbindelse med behandlingen av dette forslaget, og som nå har munnet ut i det som er flertallsinnstillingen fra komiteen, er dette rett og slett å få en kartlegging og ut fra det også kanskje å se på noen av rutinene vi har i det offentlige nettopp for å sikre at de pengene vi bevilger, blir brukt i tråd med forutsetningene. Og det er ikke uvesentlig, synes jeg, å peke på en pågående sak om en skole som åpenbart ikke har brukt midlene i tråd med regelverket, og en kan spørre seg om regelverket har vært slik at man for sent har oppdaget dette. Det vet jeg også at regjeringen er opptatt av, så jeg er spent på hvordan Kunnskapsdepartementet vil følge opp den konkrete saken, og om det får noen konsekvenser i det generelle regelverket. Vi stemmer da for den innstillingen som foreligger. Den blir vel antagelig snudd i salen, men som det er sagt fra andre, vil vi subsidiært stemme for forslaget fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre. Siden jeg skal prøve å være effektiv, vil jeg bare melde – siden jeg ikke hadde ordet av ulike grunner i forrige sak – at vi kommer til å stemme for forslagene nr. 3 og 4 i forrige sak. Det ble varslet i komiteen at vi ville vurdere det fram til debatten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-28:
Det er jo nærmest som et korstog mot de privates innsats i velferdsproduksjonen i Norge. Ut fra hva jeg har lest av historie, er norsk fengselsvesen det eneste vi har av på en måte felles velferdsproduksjon som ikke har blitt til av private. Sykehusene våre, barnehagene våre, krisesentrene våre – alt begynte med de private. Jeg lurer på når vi hører hvor forferdelige de er – kjører pengene til Jersey og ligner veldig lite på de kvinnelige gründerne som har startet mange av barnehagene, som har sikret at vi har fått til likestilling i dette landet, f.eks.: Finnes det noen beregninger, finansminister, av hvor mye vi vinner på den deltakelsen og den innovasjonen som ligger i nettopp de private aktørene kontra det bildet som her skapes, om at de er de verste unnasluntrerne i norsk skattesystem?
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-28:
Det var egentlig representanten Knutsen som fikk meg til å ta ordet, for det får meg virkelig til å undre når man begynner å snakke om «konsernifisering», at det har blitt store konsern. Ja, hvorfor har det blitt store konsern på områder der vi vet at det er små gründere og entreprenørskap og frivillige organisasjoner som har vært basen? Jo, f.eks., for oss som har fulgt barnehagebransjen lenge: Her er det mange små entreprenører, mange kvinnelige gründere som har holdt på, men under regimet av private barnehager de siste åtte årene og under den forrige regjeringa, så ble jo alle tvunget inn i store konsern fordi man ikke fikk driftskontrakter, ikke fikk klare avtaler med kommunen. Og er man da en enslig, singel, gründer, kvinne som har brukt opp alle pengene sine på et barnehagebygg for å ha en best mulig barnehage for ungene, så hadde en jo ikke en sjanse – en måtte selge barnehagen til de store konsernene. Så denne jakten på å ta de store drittsekkene, som garantert finnes – det er ikke sikkert «drittsekk» er et parlamentarisk uttrykk, jeg trekker det tilbake. Det finnes folk som utnytter dette systemet, men politikken vi lager i denne salen, er med på å bestemme om det er de som vinner, eller om det er smågründerne som vinner. Og når vi snakker om dette feltet som om det er de store – som er de som utnytter systemet – som er malen, så lager vi et regelverk som tar de små. Det driftssystemet som ble laget for private barnehager under den forrige regjeringa, tok knekken på så mange gründere, og det førte til at de store konsernene vokste fram. Det er «konsernifiseringa» til representanten Knutsen. Jeg mener at vi skal lage et system som legger til rette for entreprenører, legger til rette for folk som tenker nytt, legger til rette for folk som tør å satse – også på dette området. Men da kan ikke vi forholde oss til dem slik at det bare er de store, som vi egentlig vil til livs, som overlever, for de har advokater nok, de er store nok, de har et maskineri som er stort nok. Jeg vil kjempe for de små. Det er de små som virkelig er med på å utvikle velferdsstaten vår og velferdstilbudene våre på en god måte. Og da kan ikke vi drive en politikk her som om alle single damer som driver en eller annen småbedrift, har kontorene sine på Guernsey, for det har de ikke. Virkeligheten der ute er helt annerledes, og da må vi heller ha et system som tar de store, som trengs å tas. Og så må vi sannelig slutte å snakke om de små som om de var de største, som må tas for å presse på for økonomiske overføringer.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-28:
Jeg vil takke for svaret, og jeg vil takke for spesielt to ting, nemlig at det skal lages en strategi – antageligvis i løpet av året – i Utenriksdepartementet, og at det er en direktør som har ansvaret for dette feltet. Så nå tenkte jeg at jeg kunne følge opp med litt mer konkrete spørsmål. Denne posten var som sagt foreslått kuttet av regjeringa, men ble påplusset av Stortinget. Da kan det være interessant å høre med utenriksministeren hvilke føringer han har lagt for de midlene som er bevilget i år, og hvilken tankegang som ligger bak bruken av den potten i statsbudsjettet. For det andre sies det at Forskningsrådet drømmer om igjen å kunne ha et eget program på det utenrikspolitiske feltet. Jeg forventer ikke at statsråden skal si ja eller nei til det spørsmålet her i dag, men han kan jo si noe om hva han tenker om å ha noen flere programmer organisert innenfor Forskningsrådet på hele det utenrikspolitiske feltet. Jeg håper mange av de aspektene som vi tok med her, blir tatt med når man skal jobbe fram en strategi, for det er viktig å ha langsiktighet når man skal klare å bygge fagmiljø i Norge, for vi har ofte skjøre og små miljøer, og da er det viktig både å jobbe sammen med internasjonale miljøer og å jobbe langsiktig med hvordan man bygger fagmiljø som har høy kvalitet, også på det utenrikspolitiske feltet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-28:
Det har skjedd før i mitt politiske liv at jeg har opplevd at når man skal diskutere forskning på Stortinget, er det bare Venstre og Høyre som tar ordet. Jeg syns det er litt leit. Og jeg tror ikke at representanten Halleraker har rett når han sier at det skyldes en glimrende interpellasjon fra meg og gode svar fra utenriksministeren. Jeg tror det er litt symptomatisk, for forskninga på dette feltet har ikke nok status. Det er ikke en stor nok del av det utenrikspolitiske feltet, det blir sjelden brukt forskning i utenrikspolitiske debatter, det er sjelden jeg har opplevd at man setter tonen i en utenrikspolitisk debatt her basert på forskning. Jeg opplever altfor sjelden at forskere utfordrer norsk utenrikspolitikk, utfordrer debatten i det åpne rom, og vi opplever altfor sjelden at forskere er med og setter standarden for hvilke temaer vi skal løfte opp. Det er for meg litt skremmende, for jeg vil gjerne ha en offentlig utenrikspolitisk debatt som er forskningsbasert. Jeg vil gjerne ha forskere som kommer med ulike meninger og utfordrer våre utenrikspolitiske standpunkt. Jeg vil gjerne ha forskere som utfordrer oss på noe vi i denne salen bruker en stor del av utgiftene til, nemlig bistand, som nesten ikke blir debattert, med tanke på størrelsen på summene vi bruker på det. Jeg vil gjerne ha forskere som utfordrer oss, men som også evaluerer den politikken vi driver med. Så jeg syns det er litt leit at det bare er Venstre og Høyre som tar ordet på et så viktig felt. Det er så mye penger i denne salen, og det er et så viktig område for et land som Norge. Jeg håper at når utenriksministeren er ferdig med sin strategi, får vi debattert den på et eller annet vis. Han proklamerte ikke akkurat en stortingsmelding om det, han proklamerte en intern strategi, men da får det være vår utfordring å klare å få til en offentlig debatt om den når det gjelder hvordan vi skal klare å bruke og styrke de forskningsmiljøene vi har i Norge, for å styrke det utenrikspolitiske ordskiftet på en bedre måte, sørge for at vi har kvalitet på de vurderingene vi gjør, og sørge for at det er forskningsbasert informasjon bak de dokumentene som behandles i denne salen. For meg var dette et lite varsko og en liten alarmmelding om det manglende engasjementet, og jeg håper at de forskerne der ute som bruker livet sitt på dette, ikke mister motet av at det bare er to partier som tar ordet, for den jobben de gjør, er kjempeviktig, og jeg kommer i hvert fall til å forfølge dette framover.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2016-04-28:
Samfunnet står overfor krevende samfunnsutfordringer de neste tiårene knyttet til et økende antall eldre, nye brukergrupper og knapphet på helse- og sosialpersonell. Dette ble allerede slått fast i St.meld. nr. 25 for 2005–2006 og gjentatt i mandatet for den offentlige utredningen om innovasjon i omsorg i 2011. Da Hagen-utvalget la fram sin rapport, sa daværende næringsminister Trond Giske: «Vi må få en omsorgssektor som ser eksportmuligheter – av fagkunnskap, teknologi, institusjons- og boligbygg – og et næringsliv som er opptatt av omsorg.» Jeg kunne ikke vært mer enig. Derfor er det underlig å se den holdningen som private innen omsorgssektoren møter fra venstresiden i norsk politikk. I Oslo skyver Arbeiderpartiet av ideologiske grunner private ut av omsorgssektoren, dette til tross for at de i nesten to tiår har levert tjenester som scorer på topp hos brukere og pårørende, har lavt sykefravær og høy trivsel blant ansatte. I tillegg har de redusert kostnadene, slik at Oslo kommune har hatt mer penger å bruke på andre tjenester til innbyggerne. Da handler det om for eller imot. For la oss ikke legge skjul på hva det opprinnelige forslaget egentlig er, nemlig en grunnleggende mistenkeliggjøring av all privat tjenesteyting i offentlig sektor. Hvordan i all verden skal man få et næringsliv som er opptatt av omsorg, som innoverer og utvikler tjenester vi trenger, når dette er holdningene de møter? Skal vi få et næringsliv som er opptatt av omsorg, enten det er bedrifter som utvikler velferdsteknologi, sosiale entreprenører eller andre tjenesteleverandører til offentlig sektor, forutsetter jeg at disse driver seriøst. Dersom de ikke gjør det, skal det slås like hardt ned på som for hvilken som helst annen bedrift som bryter arbeidsmiljøloven, bedriver sosial dumping eller unndrar skatt. Om vi trenger nye retningslinjer eller må stramme inn lover, skal vi selvsagt gjøre det, og jeg forventer at regjeringen har dette som del av sitt kontinuerlige arbeid for et seriøst arbeidsliv i Norge. Jeg er 100 pst. enig med forslagsstillerne i at vi skal være kritiske til bruken av skattebetalernes penger, slik at disse maksimeres til å skape gode velferdstjenester for alle som trenger det. Jeg skulle bare ønske at venstresiden var like kritisk til bruken av skattebetalernes penger i alle andre sammenhenger også. Det er helt legitimt at selskaper, også innenfor omsorgssektoren, som leverer så gode tjenester at brukere, ansatte og bestillere er fornøyd, kan ta ut fortjeneste. Da kan vi få flere som er villige til å investere penger i en sektor der vi trenger mangfold og nytenkning, og flere, ikke færre, engasjerte leverandører. Et sunt samspill mellom offentlig, privat og ideell sektor løfter alle tre. Fornøyde brukere og ansatte som trives, er målet. Mangfold og konkurranse er middelet. Ikke la ideologi stå i veien for de gode løsningene.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2016-04-28:
Jeg må innrømme at jeg leser salen kanskje lite grann annerledes enn representanten Snorre Serigstad Valen. Jeg merker meg en stor vilje til åpenhet, til å oppdatere regelverk og bekjempe skatteunndragelse, noe som jeg mener at finansministeren redegjorde ganske grundig for i sitt innlegg. Så er jeg enig med representanten Tetzschner når han påpeker at det er profittmotivet som står først i Dokument 8-forslaget, nemlig at man skal utrede omfanget av profitt fra offentlig finansierte velferdstjenester og foreslå tiltak for å sørge for at de offentlige midlene i sin helhet går til dette formålet, altså at man ikke kan ta ut profitt fra f.eks. velferdstjenester. Jeg er en av dem som mener at for å få mer mangfold og for å få flere tjenestetilbydere er det helt legitimt å ta ut fortjeneste dersom man driver en lovlig virksomhet som er ønsket i Norge. Og så er det lite som tyder på at offentlige helse- og omsorgsinstitusjoner er mye bedre enn private. Mange offentlige institusjoner har begått titusener av brudd på arbeidsmiljøloven uten at de får mye oppmerksomhet av den grunn eller at det får konsekvenser. Det er også verdt å merke seg at selskaper som er hel- eller deleid av staten, ikke ser ut til å håndtere risiko knyttet til korrupsjon eller uetisk adferd bedre enn det private gjør. Alle viktige selskaper som er heleid eller delvis eid av staten, er nå involvert i forhold som er ulovlig, uetisk og/eller skadelig for omdømmet. Så i stedet for å gå i ideologisk vranglås burde kanskje kommuner som Oslo kommune spørre hvorfor de private selskapene har langt lavere sykefravær og fornøyde ansatte. Hele poenget med større mangfold av tjenesteleverandører er nettopp at de skal kunne lære av hverandre. At private selskaper eller konserner, som flere her har kalt dem, som leverer velferd i andre land, også bidrar i Norge, fører til at erfaringer de gjør innen innovasjon, prosjekter, kvalitet og ledelse i andre land, kanskje enklere og bedre kan overføres til driften her hjemme. Derfor er jeg heller ikke veldig redd for konsernifisering, som noen har kalt det. Men i Norge kan det også synes som om det ikke er resultater, men antall kroner brukt over offentlige budsjetter som teller. For eksempel når prisdifferansen for en elev i den offentlige grunnskolen er 151 000 kr mellom den skolen som bruker mest penger per elev, og den som bruker minst, så er det ikke slik at den som bruker mest, er tre ganger bedre enn den som bruker minst. Det burde være resultatet som teller, ikke penger brukt. Når det er sagt, er det ikke innsparinger som er det fremste argumentet for at ideelle og private skal gjøre en del av tjenestemangfoldet, men kvalitet. Til representanten Wickholms konstruerte problem om at et stort selskap som driver barnehage, skulle gå konkurs: Løsningen på det er at hvis det er en Høyre-styrt kommune, står det lokaler tilgjengelig til andre selskaper som vil drive virksomheten videre, eller så tar kommunen over. Dette er ikke et problem for Høyre, men muligens et problem for dem som ikke kan forretning.
Michael Tetzschner (Høyre), 2016-04-28:
Man skal lytte med skjerpet oppmerksomhet når venstresiden, eller sosialister, som vel også noen kaller seg der, begynner å snakke med bekymring om skattebetalernes penger. Man kan jo se hvor skatteinntektene til staten kommer fra. De kommer fra vellykket økonomisk drift, ikke bare innenfor dette lille feltet vi snakker om her, nemlig velferdsproduksjon, men de kommer fra privateide bedrifter, privat sektor, hvor folk satser egne penger, tar en risiko, og så får de en belønning hvis de leverer varer til en konkurransedyktig pris og med en akseptabel og konkurransedyktig kvalitet. Det betyr også at vi har besvart spørsmålet fra Truls Wickholm om risikoen ved enkelte barnehager som eies privat. Hva skjer? Jo, selvfølgelig, som alle andre selvstendige organisasjoner utenom staten så arbeider de under det trykk som ligger i at de må være dyktige, og de må være på jakt mot sløsing, identifisere svakheter i verdikjeden. De får også åpenbart mye større resultater når det gjelder å belønne tilstedeværelse, de har lavere sykefravær, og de har også en lønnspolitikk som gjør at de ikke underbyr tilsvarende stillinger i det offentlige. Det problemet som forslagsstillerne prøver å adressere med dette forslaget, er ikke-eksisterende, sett fra et skattebetalersynspunkt, men det kan bli et stort problem for staten hvis en stenger ute entreprenører fra et stort samfunnsområde og ikke får ut innovasjon, ikke får nye måter å drive på, ikke tar i bruk teknologiske landevinninger og hele den innovasjonskraften som ligger i at folk kanskje kan komme ut av det med et lite overskudd hvis de driver godt og effektivt. Og det skulle fremfor alt medlemmer av denne sal være de første til å være takknemlige for, for uten overskudd i privat sektor, hadde ikke en eneste representant i denne sal hatt lønn, for vi baserer altså våre lønnsinntekter på overskuddet fra privat sektor, enten det er den såkalte velferdssektoren eller det vanlige produksjonsliv. Profitt-terminologien til SV er jo ikke egnet til å overraske, men jeg må si at det at Arbeiderpartiet, som tross alt på sitt beste har noen representanter som ikke står helt fjernt fra produksjonslivet, skulle kaste seg på denne bølgen med sine illevarslende innlegg fra Tove Karoline Knutsen og representanten Wickholm, lover ikke godt for det fremtidige programarbeidet i det partiet.
Michael Tetzschner (Høyre), 2016-04-28:
Vi har jo oppnådd noe i dag, da, hvis vi har utbredt forundring hos de rød-grønne – det var gjennomgangstemaet både i Serigstad Valens innlegg og Berg-Hansens innlegg at man er forundret. Men realiteten er nettopp dette at de som driver med økonomisk formål, gjør det ut fra ønsket om, og når alt er gjort opp, å sitte igjen med avanse og overskudd. Sånn sett er velferdstjenester ytt av private et velkomment supplement. Så er det jo opp til staten å se om de kan produsere plasser og tilbud som er like bra. I Oslo, som har vært fremme som et eksempel her, er det slik at de private gjennomgående har bedre resultater, brukerundersøkelsene viser høyere brukertilfredshet, man har lavere sykefravær, hvilket ikke akkurat indikerer noen rovdrift på de ansatte – og slik kan man ta parameter for parameter. Men det er opp til den enkelte kommune og staten å inngå på avtalebaserte vilkår de konkrete kontrakter man vil inngå, så derfor trenger vi ikke bruke tid i Stortinget, som lovgivende forsamling, på å regulere dette. Til representanten Serigstad Valen må jeg si at nå må SV bestemme seg om det er overskudd eller skatteunndragelse de diskuterer. Hvis man ser på deres Dokument 8-forslag, er det begrepene «overskudd» eller «profitt» de liker å bruke som uttrykk. Det står ikke noe der om skatteunndragelse. Bare for å si det: Vi er imot skatteunndragelse, men det er altså et annet frontavsnitt. Det bekjempes som annen kriminalitet ut fra de institusjonene og gjennom de institusjonene som er designet for den slags. Jeg må igjen si at det er ikke overskudd som skal være gjenstand for problembeskrivelse her. Overskudd er ikke, slik SV ser det, et resultat av lovbrudd per definisjon eller rovdrift på de ansatte eller utvanning av kvalitet. Man kan se på de land rundt seg som har prøvd å avskaffe overskudd fra sin økonomi, og det er de samfunnssystemene og de økonomiske systemene som vi merker ettervirkningene av i en del av Europa som har basert seg på planøkonomi, og hvor man i og for seg har løst skatteunndragelsesproblemet ved nettopp at man har bedrifter som ikke gir overskudd. Det er en ganske drastisk måte å bekjempe skatteunndragelse på, vil jeg si.
Arve Kambe (Høyre), 2016-04-28:
Jeg bestemte meg for å ta ordet da jeg hørte representanten Truls Wickholms innlegg. Som medlem av finanskomiteen bør man ha en viss elementær kunnskap om sammensetning av aksjeselskaper. Det blir påstått at det er utrygt i norsk barnehagebransje. Det sås tvil om hvorvidt en eier som også er engasjert i oljebransjen, i et helt annet selskap, skal ha en påvirkning på hvordan et selskap innen barnehage drives. Det er nesten ikke til å tro at det kommer fra et medlem av Stortingets finanskomité. Tove Karoline Knutsen snakket litt om kunnskapsbasert tilnærming. I de ni årene før jeg ble stortingsrepresentant, jobbet jeg som markedssjef i Trygge Barnehager, Norges største etablerer, eier og driver av barnehager. Det startet med at foreldre ikke fikk barnehageplass og så startet en egen barnehage. Året etter ble de kontaktet av noen andre som lurte på om de kunne gi dem noen råd, og etter hvert ballet det på seg. Dette er gründere, som skaper arbeidsplasser i Norge. Så gikk det videre til foreldre i andelslag i samtlige norske fylker og i de fleste mellomstore og store norske kommuner. Jeg husker en fantastisk historie fra Mosjøen, der jeg møtte to damer som ville starte sin egen private barnehage. Jeg reiste opp, fant en tomt til dem, etablerte kontrakt og sendte søknad til kommunen på vegne av disse damene. Vi skulle stå som entreprenør. Vet dere hva Arbeiderpartiet i Mosjøen sa? De ville ikke godkjenne søknaden fordi den kom fra to damer som ikke hadde solid egenkapital i ryggen. De sa at skal dere drive barnehage, skal Trygge Barnehager stå som eier. Det var en helt utrolig opplevelse å se at det var Arbeiderpartiet som kjørte på for konsernet, mens konsernet ville ha lokalt eierskap i Mosjøen. Den barnehagen er veldrevet den dag i dag. Det er et fantastisk engasjement i private barnehager. De aller fleste barnehagene som jeg kjenner til – og jeg kjenner til relativt mange – har tariffavtaler. Da jeg etablerte disse barnehagene og så på søknadene for å få jobbe i dem, er det ingen stor overdrivelse å si at over halvpartene av søknadene for å jobbe i disse private barnehagene kom fra folk som allerede hadde jobb i de kommunale barnehagene. Det er også et viktig poeng, i tillegg til at man har høyt engasjement. Foreldrene velger. Jeg tror grunnen til at mange foreldreeide små barnehager i dag gir opp, er at det har blitt komplisert, det nærmer seg full barnehagedekning og kommunene driver i sterk konkurranse med dem. Dermed er det tryggere å få hjelp av et konsern framfor å bli utkonkurrert av kommunen, når det de faktisk ønsker, er å drive sin egen barnehage.
Arve Kambe (Høyre), 2016-04-28:
På vegne av statsråden kan jeg si at Rigmor Aasrud har rett; så lenge det er i kombinasjon med jobb og en redusert progresjon, kan man få det. Når jeg tok ordet, så var det egentlig fordi det har vært et rush av henvendelser i denne saken, både før regjeringen la fram saken – og som egentlig var grunnlaget for at regjeringen kom med denne saken – og ikke minst underveis, og det skaper en del forventninger. I de siste månedene er det veldig mange som har fått avslag som med dagens vedtak i Stortinget ville fått godkjent dagpenger i kombinasjon med utdanning. Jeg ber statsråden, i sin dialog med Nav framover, også å være med på å formidle at alle de som de siste ukene og månedene har fått avslag på dagpenger i kombinasjon med utdanning, nå kan sende søknad på nytt og få søknaden vurdert på nytt. Og én ting til: Jeg har sittet på kopier av mange brev fra Nav til mange av disse som har fått avslag. De har selvfølgelig klaget, og noe av det mest oppsiktsvekkende i svarbrevet fra Nav på klagen – det er nesten ikke til å tro – er at de oppgir at det kan ta inntil, hold dere fast, 30 uker før den klagen kan behandles! I praksis er da eksamen ferdig for lengst for mange av dem. Så vet jeg også at realiteten er at mange av klagene blir ferdigbehandlet langt innenfor 30 uker. Men det har også noe å gjøre med språk i forvaltningen: Hvem som helst som får avslag på dagpenger, som i praksis er grunnlaget for livet til den familien de neste månedene, kan ikke vente i over et halvt år på å få vite om de får det eller ikke. Så jeg ber statsråden, i dialog med Nav, sørge for at den saksbehandlingen faktisk står i forhold til det tempoet saken og disse enkeltmenneskene har behov for.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Flere av talerne har henvist til de private barnehagene i denne debatten, og flere har også etterlyst en mer kunnskapsbasert debatt. Jeg anbefaler alle sammen å lese den rapporten som Kunnskapsdepartementet prisverdig har tatt initiativ til. Man har bedt Telemarksforskning om over år å følge hvordan utviklingen er når det gjelder kostnader og utbytte i de private barnehagene, og den viser noen ganske interessante trekk. Personalkostnadene i de ikke-kommunale barnehagene har gått ned, mens overskuddet i de ikke-kommunale barnehagene har gått opp. Aldri har det vært en så stor enkeltøkning som fra 2013 til 2014, og det skyldes at tilskuddet til de private barnehagene har økt fra 96 pst. til 100 pst. i forhold til de kommunale. Det kan jo oppfattes som ganske riktig, men da må man se på hva slags tjeneste som blir levert. Nesodden kommune har akkurat nå fått beskjed fra departementet om at en barnehage der som har åpent mange færre uker i året enn de kommunale og mange færre timer i uka enn de kommunale, skal ha det samme tilskuddet som de kommunale barnehagene, som da har et kostnadsnivå som skal dekke langt flere timer i året. Så når vi diskuterer om de private barnehagene, de private institusjonene, er et viktig supplement og et viktig virkemiddel i den offentlige velferdspolitikken, må vi i alle fall sørge for at det er regler som gjør at vi kompenserer dem riktig. Og det synes jeg rapporten fra Telemarksforskning viser. Rapporten fra Telemarksforskning viser interessante tall, og jeg forventer at statsråden nå kommer til å følge opp dette, sånn at vi ikke overkompenserer dem som leverer andre typer tjenester. Sånn må det også være. Barnehagemeldingen som ligger her i Stortinget nå, bør strammes opp på dette området. På den måten kan vi sikre at enda flere unger får et barnehagetilbud, og det trenger vi når over 10 000 unger står i kø for å få barnehageplass.