Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-10-03:
Jeg tenkte jeg ville ta utgangspunkt i trontalen slik den ble holdt her i salen, for i den sa kongen på vegne av regjeringa: «Regjeringen vil beholde et samfunn med små forskjeller og tillit mellom folk.» Det er en setning vi i Arbeiderpartiet er veldig enig i. Ikke minst i den aktuelle serien om Gerhardsen for tida kan vi se at det har vært mye av formålet med hele vårt virke – ikke bare før krigen, men ikke minst med gode resultater etter krigen. Det er derfor vi er så uenig i en del av de vedtak som blir fattet med utgangspunkt i regjeringas forslag. Det er en realitet at de rikeste i Norge har fått mye bedre økonomi på grunn av skattelette. Det er også en realitet – og det viste en sak vi hadde i vår her i Stortinget, via kontroll- og konstitusjonskomiteen – at statlige ledere har fått kraftig lønnsøkning, og at styreledere i statlige selskaper har fått kraftig økning i godtgjørelser – mange av dem 20–40 pst. Vi ser at lederlønningene i staten tar av. Resultatet er det vi nå ser: at forskjellene på hvem som har formue i dette landet, øker, og forskjellene i lønninger øker. Det gjør de fordi vanlige folk ikke får sånne fordeler. Tvert imot er det sånn at hvis en hver dag står opp, reiser på arbeid og er avhengig av bil for å komme seg dit, skal en betale mer i skatt – fordi fradrag for pendlere som ikke gjør annet galt enn å stille opp på arbeid hver dag, skal reduseres. Eller hva hvis man er uheldig og må slutte rundt 60-årsalderen og får sluttvederlag? Jo, det skal nå skattlegges. På samme måte er det når det gjelder lønn. Ta outsourcing, f.eks. av renholderne i Forsvaret: Det er å presse lønningene nedover samtidig som lederne får økte lønninger. Vi ser at sosial dumping presser lønnsnivået på vanlige fagarbeideryrker nedover. Vi kan også se på politiske vedtak som gjelder levealdersjustering, som regjeringa nå vil fjerne, at pensjonistene har fått underregulert pensjon i forhold til prisstigningen. Når det gjelder de som er avhengige av arbeidsavklaringspenger, har vi i dag hørt at det skal bli foreslått å kutte i nivået for de unge AAP-mottakerne. Eller hva med det å si nei til pensjon fra første krone – den eneste logiske konsekvensen av en pensjonsreform vi opprinnelig sto sammen om, men som nå avvises av regjeringa? Det sliter også på tilliten, som Sverre Myrli på en veldig god måte var inne på. Reformer blir det kalt, f.eks. ABE-reformen, som egentlig er et rent kutt. Politireformen er blant dem som blir rammet av det. Vi har snakket med politidistriktet nede hos oss, som fortalte akkurat hvor mange millioner kroner de hadde fått mer fra statsbudsjettene, og det nevnes ofte av regjeringspartiene. Men det regjeringspartiene ikke nevner, er at de har fått mer i kutt på grunn av den såkalte ABE-reformen. Så netto har de fått mindre penger, men det framstilles som en styrking. Det er ikke noe rart at folk føler seg lurt. Det er det heller ikke når en ikke står ved de rovviltforlikene som er gjort i Stortinget, eller når vi ser at det som blir omtalt som nærpolitireformen, i praksis fører til at politiet blir mye fjernere. Da er det slik at mange folk føler seg lurt, og de føler seg overkjørt. Det samme vil jeg si når det gjelder den diskusjonen om bompenger som var i valgkampen. En kan mene hva en vil om bompengelister, men jeg synes vi skal ha respekt for at noen føler at det kanskje kan begynne å bli litt dyrt å komme seg på jobben hver dag – og i hvert fall la dem få lov til å mene det uten å raljere over at de ikke er mer opptatt av verdensfreden enn de er. Så har vi på den andre siden de som latterliggjør det ungdommelige, sterke miljøengasjementet. Ja, med de konflikter som oppstår, med de økte forskjellene og med den store forskjellen som etter hvert vokser fram fra by til land og mellom distrikter, og som bl.a. valgresultatet er et eksempel på, vil jeg si at dessverre, i den tida jeg har fulgt med i norsk politikk, har jeg aldri opplevd mindre tillit befolkningen imellom enn det vi har nå, og det truer den norske modellen.