trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-05:
Denne gangen skal jeg prøve å svare på rett spørsmål, som jeg forstår at jeg ikke gjorde sist. Det er slik at vi har framlagt en eierskapsmelding hvor vi er veldig tydelig på at staten er og fortsatt kommer til å bli en stor eier i norsk næringsliv. Det er få land som har større statlig eierskap enn det Norge har. Det vi har gjort, er å stille spørsmålet: Hvor skal staten eie, og hvor skal den ikke eie? For en del selskaper er det ikke noen annen begrunnelse enn at staten har et rent forretningsmessig eierskap. Det er ikke god nok grunn til at staten skal være eier når vi er så dominerende som det vi er, og derfor har vi sagt at vi ber om fullmakt til å selge disse selskapene. Men det som er spesielt, er at de selskapene vi nå har privatisert, er basert på fullmakter innhentet av den rød-grønne regjeringen. Entra og Cermaq var fullmakter innhentet av den rød-grønne regjeringen. Det siste den rød-grønne regjeringen gjorde, var å selge EWOS til to «private equity»-selskaper rett før den gikk av. Så den plutselige ideologiske uenigheten knyttet til disse selskapene stiller jeg meg rett og slett spørrende til. Staten skal legge til rette for gode rammebetingelser for hele næringslivet, og vi skal fortsatt eie en god del selskaper, men da skal vi gjøre det fordi det er gode grunner til det.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-05:
Vi er i en heldig situasjon. Vi selger selvsagt ikke virksomheter – eller privatiserer dem – fordi vi trenger penger. Vi er i en veldig heldig situasjon. Men jeg må bare gjenta: De fullmaktene vi har håndtert, har vi håndtert på bakgrunn av fullmakter innhentet av den rød-grønne regjeringen – som altså nå, etter et år, har et helt annet ideologisk forhold til dette. Det er veldig spesielt. Jeg kan bekrefte at staten er og kommer til å bli en stor eier i norsk næringsliv, men det ville være bra for næringslivet om vi fikk et større mangfold. Entra-noteringen medførte over 6 000 småsparere som aksjonærer. To tredjedeler av de ansatte kjøpte eierandeler i selskapet de jobber i. Det tror jeg er bra for næringslivet.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-05:
Nå har jeg akkurat redegjort for at det vi har gjort i eierskapsmeldingen, er å gå gjennom hvilke selskaper det er gode grunner for at staten eier og hvilke selskaper det ikke er gode grunner for at vi eier, utover det rent forretningsmessige. Vi eier selskaper som gjør det bra, og vi eier selskaper som ikke gjør det så bra, fordi det er viktig. Flytoget – og la meg bare si at Stortinget skal få alle muligheter til å diskutere både Flytoget og alle andre selskaper – opererer på en linje som er konkurranseutsatt. Like lite som staten trenger å eie et busselskap, et taxiselskap eller et rederi, trenger vi å eie Flytoget.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-05:
Vi har jo i eierskapsmeldingen akkurat redegjort for hvilke selskaper det er gode grunner for at staten eier, og for hvor det ikke foreligger slike grunner, og det skal Stortinget få lov til å diskutere. Det som er litt spesielt, er at når den rød-grønne regjeringen – med Senterpartiet i regjering – selger f.eks. EWOS, som noe av det siste den gjør, er det ikke ideologi. Når denne regjeringen går igjennom og begrunner det statlige eierskapet, er det ideologi. Det er en veldig pussig argumentasjon. Jeg beskyldes gjerne for å ha ideologi. Jeg driver med politikk. Det er jobben vår å gjøre politiske vurderinger.
Monica Mæland (Høyre), 2014-11-05:
Det er en ærlig sak å ombestemme seg og mene at det man gjorde i regjering var dumt. Det er ikke så sjelden det skjer når man kommer i opposisjon. Det er nå likevel sånn at jeg mener at det er gode grunner for at staten ikke behøver å være eier i ett av veldig mange oppdrettsselskaper. Cermaq er et spennende selskap, og jeg er helt sikker på at Mitsubishi kommer til å være en god forvalter av det selskapet. Så må det ikke forundre noen, spesielt ikke dem som er for formuesskatt, at det er utenlandske eiere som kjøper seg opp i en del selskaper. Marine Harvests eier betaler ikke formuesskatt. SalMars eier gjør det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-05:
Jeg foretrekker utenriksministeren, selv om dette går over i hverandre. Forhandlingsmandatet til EU i forbindelse med frihandelsforhandlingene ble jo offentliggjort og frigitt nå i oktober og ligger ute for alle. Mine spørsmål til utenriksministeren er: Er han fornøyd med den åpenheten som er omkring prosessen fra EUs og fra USAs side? Har vi og ministeren tilstrekkelig tilgang på informasjon? Og kan han si litt mer om hvordan man jobber konkret inn mot EU for å ivareta Norges interesser?
Terje Breivik (Venstre), 2014-11-05:
Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Tradisjonelt har Noreg vore eit av dei landa i den rike delen av verda som har scora høgast når det gjeld innovasjon og gründerskap. Nye tal viser likevel ei urovekkjande utvikling. Me tapar terreng på ulike internasjonale gründer- og innovatørstatistikkar. Med tanke på at Noreg er heilt avhengig av å ha innovasjonsevne i verdsklassa for å sikra verdiskapinga, og at gründerverksemder og innovatørar bidreg tungt i så måte, er trenden ottefull. Heldigvis er det etter måten enkelt å betra stoda. Noko av det viktigaste me kan gjera politisk, er å bruka ulike incitament for å motverka den kapitaltørka som gründerar og innovatørar opplever i den delen av forretningsutviklingsprosessen ein kallar dødens dal. Investering i ein gründer må verta vel så attraktivt som investering i eigedom. Regjeringa føreslår i statsbudsjettforslaget 110 mill. kr meir til Innovasjon Norge si etablerarstipendordning. Det er kjempebra, men det løyser ikkje dette problemet. Ei så enkel og billig løysing som ei eiga såkornfondordning for TTO-ane og inkubatorane vil derimot vera svært treffsikker. Men trass i at dette vart forhandla inn i årets budsjettavtale, som verbalforslag, har regjeringa valt å avvisa dette i budsjettforslaget sitt, med grunngjevinga «uhensiktsmessig». For både Venstre og alle aktørane som etterspør eit slikt tiltak, vil det vera svært interessant å høyra kva regjeringa og næringsministeren underbyggjer ein slik påstand med.
Terje Breivik (Venstre), 2014-11-05:
Eg takkar ministeren for svaret, og eg er veldig fornøgd med at dei prioriterer tradisjonelle såkornfond, og utan å forskottera statsbudsjettforhandlingane røper eg vel ingen stor løyndom når eg gjev til kjenne at Venstre nok kjem til å ha ei eiga såkornfondordning for TTO-ane og inkubatorane på skriveblokka i år òg. I tillegg kan eg informera næringsministeren om at me kjem til å setja av midlar til eit tredje tradisjonelt såkornfond, som eg oppfattar at ministeren er svært positiv til. Næringsministeren veit då sjølvsagt at om Venstre får gjennomslag for det ved forhandlingsbordet, vil det bergensbaserte Sarsia Seed-fondet liggja svært godt an. Og det er liten tvil om at kremmar- og verdiskapingsbyen i vest verkeleg kan nyttiggjera seg risikokapital i storleiksorden 500 mill. kr. Eg reknar med at næringsministeren er samd med miljøvernministeren, og at Venstre kan bidra til at eit godt budsjett vert betre også på hennar område, og at ho kan stadfesta at eit tredje såkornfond er både fornuftig og nødvendig.
Pål Farstad (Venstre), 2014-11-05:
Jeg har ved flere anledninger i løpet av det siste året snakket til statsråden om behovet for en mer offensiv reiselivspolitikk, også fra denne talerstolen. Det har jeg gjort fordi Norge har et større potensial som reisemål enn det vi klarer å ta ut. En satsing på norsk reiseliv er en satsing på gründerskap, nyskaping, nyetableringer og økt verdiskaping i Distrikts-Norge, der mange av reiselivsbedriftene ligger. Ut fra tidligere svar har jeg inntrykk av at statsråden i stor grad har delt dette synet. Samtidig har regjeringen svart med et kraftig kutt i Innovasjon Norges reiselivssatsing, et kutt som vil ramme den internasjonale markedsføringen av Norge hardt. Til dette har Venstre igjen svart at kuttet må reverseres, at de 40 mill. kr må inn igjen. Mitt spørsmål er hvordan statsråden vil styrke reiselivet og nyskaping i reiselivet med regjeringens kuttforslag.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Representanten Flåtten var aktiv i debatten om såkornfond i 2012 og sa bl.a. at ein frå Høgres side meinte ein burde førebu seg betre på framtida. Han etterlyste bl.a. nye såkornfond – og innretninga av desse. Så forstår eg av svaret frå næringsministeren at det ikkje var rom for nye såkornfond i årets budsjett. Då har eg gode råd om kva ein kan reversera. Det eine er milliardkuttet, pengar som har gått til dei rikaste i landet, og det andre er faktisk å stansa det ideologiske salet av statlege bedrifter, bedrifter som faktisk gir 15 mrd. kr i utbyte. Spørsmålet mitt er: Kvifor meiner Høgre at såkornfond ikkje lenger er eit framtidsretta tiltak, og kva er endra sidan 2012?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-05:
Et annet forslag i budsjettet som er negativt for små næringsdrivende og gründere, er forslaget om å øke grensen for momsregistrering fra 50 000 kr til 150 000 kr. Under høringen i Stortinget har NHO, Lastebileierforbundet, Bedriftsforbundet, bondeorganisasjonene og andre rettet sterk kritikk mot forslaget, som rammer 25 000 bedrifter i Norge. I dagens utgave av Nationen kan man lese at Gjermund Hagesæter til tross for dette sier: «Mitt inntrykk er at dei fleste er glade for forslaget.» Og han legger til som begrunnelse: «… det blir enklare for staten.» Da vil jeg benytte sjansen til å spørre næringsministeren, som kjenner næringslivet godt: Hvilke bedrifter er det dette er godt nytt for? Er det egentlig godt nytt for bedriftene at staten tjener 125 mill. kr på et forslag som de samme bedriftene må betale. Spørsmålet er: Hvem er det regjeringspartiene har inntrykk av er glade for forslaget?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-11-05:
Jeg tror det er like uheldig å ha et ideologisk forhold til statlig eierskap som det er å ha en ideologisk tilnærming til nedsalg i statlige bedrifter. Dette er definitivt et rom der en bør bruke den pragmatiske tilnærmingen. Det som er konsekvensen av et kraftig nedsalg nå, er jo at en vil tilføre ytterligere midler til Statens pensjonsfond utland, og at Norge vil få et større eierskap på verdens børser. Vi vet at i tredje kvartal hadde Telenor et brutto driftsresultat på 10,3 mrd. kr. Oljefondet hadde i samme periode 0,1 pst. avkastning. Mitt spørsmål er: Kan det telle som en særskilt begrunnelse, òg for denne regjeringen, å sikre nasjonalt eierskap til viktige norske bedrifter, og kan det telle som en særskilt begrunnelse at det faktisk kan vise seg å være en god investering å være en tung eier i viktige norske bedrifter som Telenor?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-05:
Det er mange enestående foreldre her i landet, og det er kanskje en av de tøffeste jobbene man har. Overgangsordningen har virket, det er forsket på den. Jeg lurer på om statsråden og regjeringen har lest den forskningen som Fafo har gjort, som viser ikke bare at enslige forsørgere kommer i arbeid når de får lov til å kvalifisere seg i ro og fred med en inntekt, men det står til og med her at relativt sett går «flere ikke-vestlige innvandrere enn norske over i jobb etter stønadsperioden». Dette er også en ordning som fungerer utmerket, der kravet til aktivitet ble forsterket da SV satt i regjering. Da må jeg spørre statsråden: Er han kjent med denne forskningen, som sier at ordningen virker godt og får folk i arbeid, og at den til og med virker bedre for ikke-vestlige innvandrere? Hvorfor fjerne et godt tiltak som får flere i arbeid og sikrer barn mot varig fattigdom?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Regjeringen har det første året vært svært opptatt av å selge statlig eide selskaper, og det er vel egentlig ingen overraskelse for noen. Det har alltid vært en fanesak for både Høyre og Fremskrittspartiet med økt privatisering og utsalg av statlig eide selskaper. Men det er overraskende at regjeringen går så offensivt til verks, med så dårlig argumentasjon. Dette viser at salgene først og fremst er ideologisk motivert, ikke minst med tanke på argumentasjonen rundt maktspredning. Hvor mye makt skal spres, og hvor skal makten sendes? Mye tyder på at flere av selskapene som er til salgs, vil havne på utenlandske hender. Det regjeringen faktisk gjør, er å selge selskaper som går godt i Norge, til utenlandske selskaper eller papirfond for så å bruke pengene til å investere i utenlandske selskaper. Hvorfor skal ikke staten kunne satse på å investere i selskaper også her i landet? Også i stortingsmeldingen som statsråden kommer med når det gjelder dette, er det tydelig at det ikke er et snev av oppkjøpsinteresse å spore. Den ene fullmakten for oppkjøp som forelå, som var knyttet til Hydro, har man til og med sagt nei til. Mitt spørsmål går derfor til næringsministeren. Kan næringsministeren svare på hvordan regjeringens planlagte utsalg vil påvirke økt verdiskaping og trygge arbeidsplasser her til lands?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg ønsker å gjenta at man selger norske statlig eide bedrifter som går godt, og som gir store milliardinntekter til fellesskapet årlig. Det er ingen motsetning mellom statlig eierskap og et profesjonelt eierskap, for statsråden budsjetterer nå med et utbytte på 15 mrd. kr neste år fra de statlig eide selskapene, under Næringsdepartementets poster. Dette er årlige inntekter som forsvinner om statsråden selger ut selskaper. Disse årlige inntektene bidrar faktisk til vekst i landet gjennom aktiv næringspolitikk, de finansierer sykehjemsplasser, skoler osv., men framover tyder pilene på at oljeinntektene vil bli redusert. Statsråden har takket nei til 80 mrd. kr i skatteinntekter, så hvordan vil statsråden dekke inn disse titalls milliardene kroner i tap av inntekter framover, med hensyn til økt verdiskaping?Representanten sa 80 mrd. kr i inntekter på skatt og disse titalls milliardene, men mente 8 mill. kr i skattelette.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Spørsmålet mitt er: «Vanylven kommune jublet over å bli innplassert i arbeidsgiveravgift sone 3 tidligere i år, noe som betyr avgiftslettelser. I statsbudsjettet foreslår imidlertid regjeringen å inndra denne avgiftsfordelen gjennom reduserte statlige overføringer. Dette gjelder totalt 31 kommuner, herunder de 3 kommunene som ble innplassert i sone 3 nå i 2014. Det foreslås imidlertid ikke tilsvarende kutt for de 32 kommunene som allerede er i sone 3. Kan statsråden gi en forklaring på dette?»
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Det er riktig at dette er et viktig distriktsprofiltiltak, og etter god dialog mellom statsråden og en del kommuner som er opptatt av dette, er meldingen nå fra kommunene at de føler seg lurt. De hevder at de ikke på noe tidspunkt har fått signaler om at de ville få noe akutt utover det som er helt naturlig når det gjelder denne endringen. Heller ikke i møte med Kommunal- og moderniseringsdepartementet har de fått noe hint om det. Alle signaler har vært at en reduksjon av arbeidsgiveravgiften ville styrke kommunenes økonomi. For Vanylven kommune er det et trekk på 12,7 mill. kr, for Vestnes 13,2 mill. kr og for Nesset 5,4 mill. kr. Hvis de da skulle gå i null, er det i hvert fall vanskelig for dem å se dette. Kan statsråden forstå at kommunene har denne oppfatningen ut fra den prosessen og den kommunikasjonen man har hatt, og vil statsråden gjøre noe for de nye kommunene med hensyn til den innretningen som nå foreligger?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg hører hva statsråden sier, men han har ikke svart på spørsmålet. Jeg er opptatt av å vite om statsråden har tenkt å ta inn over seg at det har vært kommunisert dårlig ut til disse kommunene, at de faktisk ble straffet dobbelt, for det er veldig mange som trodde at dette skulle gå helt annerledes i budsjettprosessen enn hva det har gjort. Spørsmålet er fortsatt: Kan statsråden forstå kommunene som blir rammet av en slags dobbel avgiftsgevinst her nå, eller er det sånn at statsråden bare vil kjøre dette sånn som det er framlagt?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg hører hva næringsministeren sier, men jeg vil heller oppfordre henne til å lytte litt mer til Petter Stordalen, som i Dagbladet den 17. oktober tok til orde for at vi må se forbi politiske og ideologiske prinsipper og ikke selge for enhver pris, men heller se hva som er fornuftig. I den samme artikkelen siterte han Göran Persson, som klokelig har sagt at vi ikke skal selge fjellet, skogen eller vannet. Stordalen mener også bl.a. at det er uklokt å selge Flytoget. Det er jeg enig i. Flytoget er et selskap som har utviklet seg svært positivt under statlig eierskap, og det går godt. Det har nær 100 pst. kundetilfredshet. Det representerer også en viktig del av infrastrukturen rundt hovedstaden. Kan næringsministeren forklare hvordan det vil bedre statens inntekter, selskapets drift og gagne kundene spesielt hvis selskapet selges?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-05:
Eg meiner det var ein stor tabbe av regjeringa å gå inn for eit sal, først av EWOS – tillate at Cermaq selde EWOS ut – og deretter av Cermaq, som er verdsleiande på oppdrett. Med det har regjeringa seld seg fullstendig ut av norsk oppdrettsnæring. Oppdrettsnæringa kjem antakeleg til å bli eit av dei aller viktigaste næringsområda for Noreg i framtida – større enn olja. Difor er det heilt på sin plass å samanlikne dette med situasjonen vi stod overfor på 1970-talet – om ein skulle selje seg ut av Statoil – eller med Finland, om dei skulle ha selt seg ut av Nokia før det tok av der. Men det er gjort. Spørsmålet er om ein ny tabbe er på veg. Cermaq-salet gav inntekter på rundt 9 mrd. kr. Kvar går dei pengane? Går dei berre rett inn i Oljefondet, rett til utlandet, dei òg, eller vil regjeringa bruke dei pengane til å gi tilbake, investere i kystsamfunna, og rett og slett bidra til å skape ei berekraftig vekstframtid for oppdrettsnæringa også i framtida?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-05:
Beklager, president! «For å sikre høy kvalitet på skolens undervisning er det avgjørende at innholdet i fagene bygger på kunnskapsbaserte, faglige vurderinger. Hvilke slike faglige vurderinger eller faglige råd ligger til grunn for regjeringens beslutning om å endre opplæringslova, slik at kristendommen gis økt vekt i(K) RLE-faget?» (K)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-05:
Eg konstaterer at ministeren vedkjenner at dette her faktisk ikkje er ei fagleg vurdering, det er ei rein politisk vurdering som ligg bak at ein no aukar delen undervising i kristendom i det som tidlegare var RLE-faget. Det betyr at det går ut over andre delar av faget, ein må redusere introduseringar til andre religionar, til viktige spørsmål som etikk, samliv, seksualitet, osv. Så mitt neste spørsmål til ministeren er: Når ein no har sett eit krav om at om lag halvparten av undervisinga skal skje innanfor kristendom, kva andre delar av faget er det då ministeren meiner at ein skal redusere?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-05:
Det er jo rett og slett detaljstyring dette er. Ein seier at ein må undervise i kristendom i om lag halvparten av tida. Elles er faget styrt av kompetansemål. Så har det vore opp til lærarane korleis ein skal styre mot desse kompetansemåla. Men det som kjem nytt no, politisk styrt etter avtale med Kristeleg Folkeparti, er at ein krev at om lag halvparten av tida skal brukast på kristendom. Det er jo merksnodig at ein kallar det kristendom, og så religion, som om kristendom ikkje er ein religion – og det er ein del andre morsomheiter omkring det faget. Mitt siste spørsmål i denne omgangen – dette kjem nok til å bli ein diskusjon framover – er: På kva måte vil ministeren kontrollere at ein opprettheld om lag halvparten av tida til undervisning i kristendom?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Sikkerhetspolitikken er global. Lokale endringer og ustabilitet kan få regionale konsekvenser, som igjen kan utvikle seg til globale utfordringer. Dette er vi vitne til i dag. Norges sikkerhet påvirkes av forhold langt vekk fra vårt eget nærområde, av aktører som ikke begrenses av landegrenser. Trusselen fra terrororganisasjoner er global og genererer situasjoner som ikke begrenses geografisk eller ideologisk. Terrorismens allianser går på tvers av ideologi og religionsspørsmål, og en felles fiende er det som veldig ofte fremmer samarbeidet. Vi kan ikke tillate at ISIL eller andre terrorgrupper får etablere seg varig, med en sterk organisasjon, med de konsekvensene det kan få for lokalbefolkningen og vår egen sikkerhet på et senere tidspunkt. Vår egen sikkerhet og trygghet er avhengig av en stabil utvikling i Afghanistan, i Syria og i Irak. Fremskrittspartiet er skremt over den framgangen ISIL har hatt og de ressursene de råder over. Aldri tidligere har vi sett en så skremmende terrororganisasjon med så høye ambisjoner, og som faktisk ser ut til å ha evne til å gjennomføre det de har satt seg som mål. ISILs territoriale ambisjoner så vi da de tidlig i 2013 tok kontroll over deler av Anbar-provinsen. ISIL kontrollerer eller har innflytelse over store områder med viktige og verdifulle ressurser, deriblant olje, som selges på det illegale markedet. I tillegg blir ISIL regnet for å være verdens rikeste terrororganisasjon, nettopp fordi den kontrollerer både oljeressurser og raffinerier. Derfor er det viktig at det jobbes internasjonalt med å stanse også omsetningen for å ta dem også når det gjelder det økonomiske fundamentet. Det er svært vesentlig. Det internasjonale samfunnet må også iverksette ytterligere tiltak for å stanse overføringen av midler fra givere til ISIL og gjennomføre strenge straffetiltak mot dem som støtter denne organisasjonen økonomisk. Angrepet på Mosul i juni viste hvor sterk ISIL er også militært og hvor farlige de er for irakisk sikkerhet. ISIL er i dag sterk i områder som Fallujah, Ramadi, Haditha og Alghanim, og gjennom sin innsats den senere tiden har de styrket sin posisjon i visse områder. Etter at ISIL i sommer rykket inn i Irak fra Syria, har vi vært vitne til uhyrlige og bestialske handlinger som rammer uskyldige mennesker. Vi har både via rapporter og via media sett at tusenvis av mennesker har blitt drept. Man kan ikke som nasjon – selv om vi befinner oss langt unna – sitte og se på den utviklingen vi har sett i regionen. ISIL, som terrororganisasjon, må begrenses på en rekke områder. Jeg har vært inne på det økonomiske. Vi må videre se på det som har med det humanitære arbeidet å gjøre, som må videreføres for å kunne hjelpe til i nærområdet. I tillegg har vi også selv et ansvar for å forhindre rekruttering til denne organisasjonen. Det er viktig at vi også fra Norges side iverksetter strenge tiltak overfor personer som reiser ut og deltar i disse operasjonene, samtidig som vi må sørge for å bidra til at personer ikke reiser fra bl.a. Norge for å delta i denne organisasjonens områder. Fremskrittspartiet støtter opp om regjeringens politikk på dette feltet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Representanten Hansson er opptatt av indikatorer. Da er det i og for seg fristende å konkludere med at alle indikatorer peker på at regjeringen har lagt frem et godt budsjett for miljøet når Miljøpartiet De Grønnes fremste kritikk er hvor i budsjettdokumentet de ulike omtalene er plassert. Indikatorene for bærekraftig utvikling ble sist oppdatert av Statistisk sentralbyrå 11. juni i år. De har siden ligget på byråets hjemmesider, fritt tilgjengelig for både representanten Hansson og alle andre. I regjeringens politiske plattform understreker vi at regjeringen vil bygge sin politikk på målet om en mest mulig effektiv bruk av fellesskapets ressurser. Dette hensynet har stått sentralt i arbeidet med statsbudsjettet for 2015. God bruk av samfunnets ressurser legger til rette for at også kommende generasjoner kan få ivaretatt sine behov, herunder føre-var-prinsippet. Brundtland-kommisjonen definerte i 1987 bærekraftig utvikling som en utvikling som imøtekommer dagens behov uten å ødelegge mulighetene for at kommende generasjoner skal få tilfredsstilt sine behov. Målet om bærekraftig utvikling kan reformuleres som et krav om at hver generasjon må etterlate en samlet formue, inklusiv miljø- og naturkapital, som er så stor at kommende generasjoner kan unngå nedgang i levestandarden. Tilnærmingen retter bl.a. oppmerksomheten mot at våre samlede ressurser må brukes best mulig. På lang sikt er det vekstevnen i fastlandsøkonomien som er sentral for vår inntektsutvikling. Høy produksjon og inntekt sikres over tid best gjennom en effektiv og bærekraftig utnyttelse av alle ressurser, også miljø- og naturressurser. En god inntektsutvikling vil også gjøre det lettere å ivareta hensynet til bærekraftig utvikling. Effektiv ressursbruk og bærekraftig utvikling er et ansvar for hele regjeringen, og det ansvaret tas alvorlig. Denne erkjennelsen er bakgrunnen for at hensynet til god offentlig ressursbruk er gitt mer omfattende omtale i Nasjonalbudsjettet for 2015. I avsnitt 5.5 drøftes viktigheten av å ivareta forvaltning av naturressurser og miljø. Samtidig er mange av de temaene som tidligere var omtalt i kapitlet om bærekraft, nå dekket i andre kapitler. Inntektsfordelingen er omtalt i kapittel 2, bærekraftige statsfinanser i kapittel 3.2. Klimapolitikken, herunder behovet for internasjonalt samarbeid, og utslipp til luft er omtalt i kapittel 3.7 og bruken av menneskelige ressurser i kapittel 5.4. Omleggingen av Nasjonalbudsjettet for 2015 er i tråd med utviklingen internasjonalt om å legge vekt på grønn vekst, hvordan naturkapitalen kan opprettholdes samtidig som det legges til rette for økonomisk vekst.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg forsto kritikken i det spørsmålet. Jeg svarte på hovedspørsmålet: Vi har ikke unnlatt å rapportere, vi har rapportert på en annen måte i år enn i fjor, i tråd med anbefalinger internasjonalt om en bredere rapportering. Spørsmålet om hvem som har ansvar, svarte jeg i grunnen på også, nemlig at hele regjeringen har ansvar for det, og det kommer til syne både gjennom budsjettdokumentene og gjennom den rapporten som Rasmus Hansson nå nettopp refererte til.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-05:
Den differensierte arbeidsgiveravgiften er et av våre viktigste distriktspolitiske tiltak. Ordningen virker målrettet ved å favorisere bruk av arbeidskraft fremfor andre innsatsfaktorer, og ved å favorisere bruk av arbeidskraft i distriktene fremfor i sentrale strøk. Differensiert arbeidsgiveravgift har stor betydning for rammebetingelsene for næringslivet i Distrikts-Norge. Ordningen er ikke ment å være et distriktspolitisk virkemiddel for kommunal sysselsetting. Provenynøytralitet har vært et prinsipp ved omleggingene i både 2004 og 2007. Kommuner som fikk økt sats i 2004, fikk kompensasjon gjennom økt rammetilskudd. Kommuner som fikk redusert sats i 2007, fikk en tilsvarende reduksjon i rammetilskuddet. Næringslivet i de sektorene i de 31 kommunene som nå får redusert sats, vil nyte godt av dette. Som følge av at dagens ordning med differensiert arbeidsgiveravgift har blitt revidert, får disse 31 kommunene en samlet avgiftslettelse på anslagsvis 267 mill. kr i 2015. Denne avgiftslettelsen kommer av at kommunen som arbeidsgiver nå betaler lavere arbeidsgiveravgift. Disse 31 kommunene har fått trekk i rammetilskuddet tilsvarende provenyeffekten av avgiftslettelsen for at omleggingen skal være nøytral for kommunene, slik praksis også har vært i tidligere år. Den enkelte kommune skal som arbeidsgiver med andre ord gå i null. Det er kun kommuner som nå kommer inn i ordningen – dvs. som får endret avgiftssone – som får trekk. Kommuner som ikke har fått endret avgiftssone, har selvsagt ikke fått noe trekk.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-05:
Hvis regjeringen skulle fulgt de signalene som nå kommer fra representanten Botten, ville det vært å legge om praksis fra den praksisen som den forrige, rød-grønne, regjeringen førte. Vi følger den samme praksis som det som var tilfellet i 2007. Det betyr at for den kommunale sysselsettingen, hvis kommunen får en lavere avgiftssats og dermed får en lettelse, blir det trukket i rammetilskuddet. Det ble gjort i 2007, og det gjøres selvsagt nå. Hele poenget med den differensierte arbeidsgiversatsen er å legge forholdene til rette for det private næringsliv i Distrikts-Norge. Det er ikke et tiltak for å øke den kommunale sysselsettingen. Vi følger den samme praksis som har vært tidligere.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-05:
Man kan alltid ha en diskusjon om kommunikasjon, men det ville være oppsiktsvekkende hvis regjeringen hadde valgt en annen praksis enn den som ble nedfelt i 2007. Vi gjorde det også klart i kommuneproposisjonen at det ville bli trekk i rammetilskuddet tilsvarende den lettelsen som lå på den kommunale sysselsettingen. Jeg hører også at det ligger et spørsmål her om dobbelt trekk. Det er heller ikke riktig. Det som er realiteten, er at en del kommuner fikk skjønnsmidler på grunn av økningen i arbeidsgiversatsen i 2004. Det var skjønnsmidler som kom gjennom fylkesmannen. Den forrige regjeringen varslet i 2013 at fylkesmennene bør ta hensyn til fordelingen i forbindelse med skjønnet. Det betyr at man der la om praksis i perioden fra 2007 til 2012, og vi har nå sagt at fylkesmannen fordeler skjønnsmidlene ut fra sin objektive vurdering. Men vi følger den praksisen som har vært ført tidligere. Det er godt for næringslivet i Møre og Romsdal, de som har fått lavere sats, men dette er ikke et tiltak for økt kommunal sysselsetting.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren – et spørsmål som for øvrig har ligget her noen uker. Jeg vil for protokollens skyld si det. «I Aftenposten 26. september kunne vi lese at bare halvparten av en bevilgning på 79,2 mill. kroner til styrking av den somaliske statsforvaltningen er gått til å lønne somaliske statsansatte, mens resten er gått til å dekke honorarer til private norske konsulentselskaper. Mener utenriksministeren at dette er en hensiktsmessig anvendelse av norske bistandsmidler?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. La meg først understreke at det ikke er noen uenighet om at SFF er viktig for å styrke somaliske myndigheters evne til å utføre oppgaver som tilligger en statsmakt, og som bidrar til økt legitimitet i befolkningen. Jeg tror faktisk at det er veldig viktig å støtte opp om og bygge offentlig sektor i Somalia, for det er en vesentlig måte å få staten til å fungere på. Det jeg har reagert veldig sterkt på, er at halvparten av bevilgningen har gått til norske private konsulenter, og for så vidt også til utenlandske private konsulenter, og jeg mener at det er en bruk av bistandsmidler som er unødvendig og kanskje uakseptabel. Jeg registrerer nå at den andelen synker, og det er gledelig, men jeg vil spørre utenriksministeren om han vil gå inn i dette og se på hvorvidt man bør redusere bruken av denne typen konsulenter i sin helhet.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg tror det er veldig klokt av utenriksministeren å ha overlatt deler av dette prosjektet til Verdensbankens flergiverfond. Jeg tror kanskje at multilaterale organisasjoner kan gjøre dette på en veldig god måte. Det kan være klok politikk. «Good Government»-prosjektet representerer for øvrig en vesentlig og nødvendig del av bistanden for å utvikle «fragile states» til robuste nasjonalstater. Det vil jeg understreke at jeg fullt ut er enig i. Å la Verdensbanken bistå her er et svært godt alternativ, tror jeg, til et pengesluk som private konsulenter representerer, så til det har utenriksministeren min fulle støtte.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg har altså tillatt meg å stille et spørsmål til. Det ble stilt til onsdagen før sesjonen i Nordisk råd – bare for å forklare hvorfor det ligger her nå. «I Stoltenberg-rapporten ble det foreslått at «i land og områder der de nordiske landene ikke har ambassader eller generalkonsulater, kan landene drive felles stasjoner». Forslaget fikk bred tilslutning, og et tettere samarbeid ble bekreftet i nordisk utenriksministermøte i mars 2013. Hva er status i ambassadesamarbeidet, og vil utenriksministeren ta initiativ til å få fortgang i arbeidet?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Det er riktig at saken ble tatt opp i Stockholm i forrige uke, der lederen for Stoltenberg-rapporten, Thorvald Stoltenberg, for øvrig var gjestetaler torsdag morgen. Jeg vil legge til at et styrket samarbeid mellom de enkelte nordiske lands utenrikstjenester faktisk er viktig av flere grunner. Det er naturligvis viktig for å utnytte våre ressurser, men det er også for å synliggjøre Norden i andre deler av verden. Stadig flere land ser mot Norden, ser mot den nordiske modellen, og Norden er nesten blitt et varemerke. I Nordisk råd er det faktisk slik at man er veldig opptatt av å få til en videreutvikling når det gjelder dette med å samarbeide rundt utenrikspolitiske spørsmål. Samlokalisering er jo en viktig start, kanskje på et mer aktivt ambassadesamarbeid. Jeg har også merket meg Yangon og Berlin, og det er vel kanskje planer i New York, men jeg vet ikke om utenriksministeren vil si noe om hvordan han oppfatter at samlokalisering også bidrar til større samarbeid på andre utenriksområder.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg vil bare følge opp med et kort spørsmål: Her er det samarbeid på ulike områder, og det er også samarbeid mellom de nordiske ambassadene når det gjelder naturkatastrofer, krisesituasjoner o.l. Er det mulig å tenke seg økt nordisk samarbeid også ute i felten når det gjelder bistand og utviklingsprosjekter?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «I Dagsnytt 18 den 7. oktober 2014 sa Fremskrittspartiets nestleder og medlem av utenriks- og forsvarskomiteen, Per Sandberg, følgende på spørsmål om å utstyre kurderne i Syria som kjemper mot IS med våpen: «Men jeg har vært åpen på det, at hvis kurdiske mannskaper mangler ammunisjon og våpen, så bør i hvert fall ikke Norge være dem som er negative i forhold til å bistå dem for å styrke de kurdiske mannskapene.» Hva er utenriksministerens syn på at ett av regjeringspartienes nestleder åpner for å sende våpen til kurderne i Syria?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg takker for svaret. Det er bred enighet – det viste debatten etter statsministerens redegjørelse – om de tiltak som Norge skal gjøre når det gjelder kampen mot IS i Irak, både på humanitær side og med militære rådgivere. Jeg er glad for at utenriksministeren bekrefter at regjeringen fortsatt står på den linjen som har ligget der siden 1959 når det gjelder våpeneksport inn i områder. Men det innebærer jo at representanten Sandberg – det er altså ikke en hvilken som helst representant, det er nestlederen i et av regjeringspartiene – med sin uttalelse om at han åpner for å sende våpen, da ikke uttaler seg i tråd med regjeringens politikk. Er det riktig forstått?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg forstår at i dette tilfellet så må utenriksministeren, som vanligvis uttaler seg ganske tydelig og utvetydig, tolkes. Det representanten Sandberg uttalte seg om, var ikke kurderne i Irak, det var kurderne i Syria, hvor man også da i tillegg til å bryte prinsippet om at vi ikke eksporterer våpen inn i konfliktområder, er på kanten av hvor vi kan bidra, også om vi skulle gjøre det på regjeringens plattform. Jeg tolker utenriksministeren slik at vi ikke kan legge til grunn at representanten Per Sandberg uttaler seg på vegne av regjeringen når han uttaler seg på den måten han her gjorde i debatten.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren: «I sommer uttalte Fremskrittspartiets nestleder Per Sandberg til NRK: «Det som er farlig med at Norge oppfører seg sånn internasjonalt er at vi velger part, uten å se konsekvensene av det. Ta for eksempel vårt bidrag og engasjement i Afghanistan.» Er det regjeringas holdning at Norge ikke bør ta aktivt stilling til Taliban i Afghanistan eller til IS i Irak, eller er utenriksministeren uenig i påstanden fra talspersonen for regjeringspartiene og vil videreføre en norsk linje som tar aktivt stilling i internasjonal politikk?»
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Dette har vært en begivenhetsrik dag. Vi har fått vite om en mulig terrortrussel mot landet vårt, og i tillegg har statsministeren vært her i Stortinget og redegjort for regjeringens ønske om å sende ressurser til kampen mot ISIL. Det har regjeringen fått med seg et bredt flertall i Stortinget på. Derfor er mitt spørsmål om regjeringen mener at vi skal ta hensyn til mulige terrortrusler i utøvelsen av vår utenrikspolitikk, eller om Per Sandberg er alene om denne analysen.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg føler ikke at utenriksministeren helt kommenterer spørsmålet mitt om denne analysen av egen terrortrussel og om regjeringen gjør seg noen analyser av terrortrusselen mot landet vårt når en sender bidrag andre steder i verden, eller om det er kun Per Sandberg som gjør disse analysene.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-05:
Det Norske Teatret og Nationaltheatret er to helt sentrale og viktige teatre innen norsk scenekunst. Vi trenger begge teatrene, og vi skal bidra til å sikre at de har best mulig driftsbetingelser. Tilskudd fastsettes på bakgrunn av politiske prioriteringer og planer på området, den generelle budsjettsituasjonen, inngåtte avtaler, søknaden som kom fra den enkelte og eventuelle supplerende opplysninger. Ved den enkelte budsjettbehandling vurderer vi de aktuelle relevante forholdene som gjelder for den enkelte institusjon. Vi har ikke som noe siktemål at det skal være noen utjevning – det er ikke det som er siktemålet. Likebehandling i denne sammenhengen betyr ikke nødvendigvis likt tilskudd til alle. Enhver sammenlikning må dessuten ta høyde for at et tilskuddsnivå har historiske og praktiske forklaringer knyttet til ulike sider ved institusjonen selv. Det Norske Teatret søkte for 2015 om midler til ett nytt tiltak. Tiltaket var en fireårig opptrappingsplan beregnet til totalt 21,7 mill. kr, der målet var å bygge opp en landsomfattende turnévirksomhet i samarbeid med regionteatrene. Det er et mål for denne regjeringen å styrke regionene, men jeg vil heller bidra til å styrke regionteatre over hele landet, noe jeg også gjør i budsjettet for 2015, ved å foreslå styrking av tilskuddene til Brageteatret, Carte Blanche, Kilden, Rogaland Teater og Teater Innlandet. Nationaltheatret har på sin side i flere år søkt om midler til å styrke sin internasjonale virksomhet. Teatret har gjennom bl.a. Ibsenfestivalen etablert en betydelig internasjonal plattform og arbeider kontinuerlig for å engasjere næringsliv og stiftelser i teatrets internasjonale aktivitet. På bakgrunn av en samlet vurdering valgte jeg å prioritere en styrking av den internasjonale virksomheten ved Nationaltheatret i budsjettåret 2015. Jeg registrerer at de rød-grønnes budsjettpraksis de åtte årene de satt med makten, ikke avviker fra min budsjettpraksis. I 2011 valgte de f.eks. å øke tilskuddet til Nationaltheatret med 6,8 mill. kr, mens tilskuddet til Det Norske Teatret ble økt med 5 mill. kr. I 2012 økte tilskuddet til Det Norske Teatret med 7 mill. kr, mens Nationaltheatrets tilskudd økte med 5 mill. kr. Jeg kunne dratt fram flere eksempler, men dette viser at enhver budsjettsøknad må vurderes for seg. Dette premisset er helt sentralt for meg, og etter det jeg kan se, var det også sentralt for den rød-grønne regjeringen. Når det gjelder evalueringene av de store musikk- og scenekunstinstitusjonene våre, er disse et viktig verktøy for oss med tanke på å vurdere kunstnerisk kvalitet og god ressursutnyttelse i institusjonene. Vi ønsker selvsagt også at evalueringene skal bidra til en positiv utvikling for institusjonene. Evalueringene har ikke som mål å belønne flinke institusjoner eller straffe mindre flinke. Det ville neppe tjent formålet, og det ville i tillegg også skapt en veldig vanskelig situasjon for framtidige evalueringer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-05:
Som jeg sa, foreslås tilskuddet til Nationaltheatret økt med 7 mill. kr i 2015 til i alt 188 mill. kr, og det er lagt inn et forslag om en økning på 2 mill. kr for å styrke den internasjonale satsingen. Det var en del av søknaden. Vi har vurdert de ulike søknadene individuelt ut fra de enkelte fakta og den informasjonen som har blitt framlagt. Basert på det har vi funnet ut at det er viktig å framheve den internasjonale satsingen på Nationaltheatret, og det er grunnlaget for forslaget om at de får økt støtte.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-11-05:
Nei, det er det absolutt ikke. Jeg kan berolige representanten Haukeland Liadal med at Riksteatret faktisk har en vesentlig del av sin årsportefølje på nynorsk. Jeg føler meg rimelig trygg på at den praksisen som har vært før, også kommer til å bli ført i årene som kommer.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Det har i lang tid vært et ønske om å flytte det midlertidige transittmottaket på Refstad i Oslo, bl.a. fordi beliggenheten gjør at det lett blir utsatt for kontakt med narkotikamiljøene i byen, og at det derved skapes utrygghet for beboere og nærmiljø. I begynnelsen av september 2013 informerte Justis- og beredskapsdepartementet om at det var tatt beslutning om flytting innen tre år, men i år har departementet uttalt at de ikke har flytteplaner. Når tar statsråden sikte på at det midlertidige transittmottaket skal flyttes?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg takker for svaret. Jeg vil gjerne understreke at det handler ikke bare om problemer inne i og rundt mottaket. Mye av argumentasjonen for å flytte det handler også om at mange av asylsøkerne som kommer til dette mottaket – hvor alle utenom barn kommer – risikerer å bli rekruttert til narkotikamiljøer som opererer ved Akerselva og i Grønlandsområdet, og vi ser at hundrevis av dem som tas der for narkotikasalg, er asylsøkere eller asylsøkere som får avslag. Det handler om hele situasjonen når de kommer til Oslo – hva de utsettes for av påvirkning kontra om mottaket hadde ligget et annet sted. Det lå et godt stykke ute i Bærum tidligere, med 30 minutters kjørevei, før det ble flyttet til Refstad, slik at argumentet om kjørevei må veies opp mot om det er et egnet sted med tanke på framtiden til asylsøkerne i Norge. Jeg vil spørre om dette med at det er midlertidig, som det har hett hele veien nå: Betyr statsrådens svar at det ikke lenger er midlertidig plassering på Refstad?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg mener at den beliggenheten ikke er egnet for verken den ene eller den andre typen mottak, men at kanskje særlig de som er nyankomne her, er særlig sårbare for den typen påvirkninger. Det er noen av dem som får avslag, eller som skjønner at de får avslag raskt, som har større risiko for å forsvinne inn i mengden i Oslo med ulovlig opphold i forbindelse med avslaget når mottaket ligger her, enn om det isteden hadde ligget et stykke utenfor byen. Jeg mener at hensynet til bomiljøet, til asylsøkernes framtid i Norge – hvilke påvirkninger de får – burde veie tyngre enn PUs og UDIs kjørevei, og at de hensynene jeg nevner, burde veie tyngre. Alle politiske partier i Oslo, så vidt jeg vet – og særlig Fremskrittspartiet i Oslo – har kjørt veldig hardt på at dette mottaket ikke burde ligge i Oslo, og særlig ikke på Oslos østkant, hvor vi har mange slike institusjoner fra før. Jeg vil gjerne spørre statsråden: Teller ikke partiene i Oslos syn for statsråden?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
La meg først få takke for spørsmålet. Som spørreren er kjent med, har asylsøkere en lovfestet rett til et innkvarteringstilbud fra den enkelte er registrert som asylsøker, og det er statens oppgave å sikre dette. I den innledende fasen av en asylsak skal søkerne bl.a. registreres og intervjues, det er derfor behov for geografisk nærhet til Politiets utlendingsenhet og Utlendingsdirektoratet. For å løse disse oppgavene har UDI en ankomsttransitt som er lokalisert på Refstad. UDI har i høst vurdert mottaket på Refstads egnethet som transittmottak, etter forespørsel fra Justis- og beredskapsdepartementet. Direktoratet har bl.a. sett på utfordringer knyttet til den sentrumsnære beliggenheten, ettersom det har vært problemer med at uvedkommende har tatt seg inn på mottaket, samt kriminalitet i og rundt mottaket. En rekke tiltak er blitt iverksatt mot disse uønskede hendelsene. Det har blitt satt opp gjerde, innført bemanning i resepsjonen, det er adgangskontroll, og politiet har hatt flere målrettede aksjoner på mottaket. I etterkant har det vært færre problemer. UDI og politiet vil fortsette et aktivt samarbeid for å sikre at ankomsttransitten ikke bidrar negativt til nærmiljøet. Etter en vurdering av ulike forhold knyttet til Refstad anbefaler UDI at mottaket fortsatt brukes som ankomsttransitt. Kapasitetshensyn og ikke minst nærheten til UDI og Politiets utlendingsenhet er sentrale elementer i den vurderingen. Jeg er opptatt av at etatene skal jobbe aktivt for å motvirke kriminalitet i og rundt mottaket, og forventer at dette også skjer i fremtiden. UDI har ansvaret for driften av asylmottak og skal løpende vurdere hvordan systemet kan innrettes best mulig. Dette inkluderer momenter knyttet til kriminalitetsforebygging og plassering av mottak. På det nåværende tidspunkt er det altså ingen planer om å flytte ankomsttransitten fra lokalene på Refstad.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Gjennomsnittlig botid for en asylsøker på Refstad er mellom fire og ti dager, det er den vanlige oppholdstiden. Så er jeg, som spørreren, veldig opptatt av at en skal bidra til at det ikke fører til at personer som er på asylmottak, blir rekruttert inn i kriminelle miljøer, naturligvis. Det er nylig inngått en ny avtale om driften av transittmottaket som har en varighet på fire år, med mulighet for fornyelse i to år. Det betyr at det første perspektivet vi nå har, er at det skal ligge der i hvert fall i de fire kommende årene. Så tror jeg en også må ta inn over seg at hvis en ikke skulle bruke Refstad som transittmottak, er det sannsynlig at UDI likevel ville brukt det som asylmottak. Da er det et spørsmål om ikke de utfordringene som spørreren tar opp i sitt spørsmål, ville vært enda større enn slik situasjonen er nå. Utfordringen er altså at vi trenger dette sentrumsnært, rett og slett for å ha en effektiv asylbehandling.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Regjeringen er opptatt av at vi skal ha en effektiv asylkjede. Da er det viktig at vi legger til rette for at en skal ha en effektiv saksbehandling av asylsøknader som kommer inn. Det å ha kort avstand mellom UDI, PU og transittmottaket er av avgjørende betydning for å være så effektiv som en skal være. Det er alltid slik at vi tar hensyn til ulike innspill som kommer i en prosess. Her er det imidlertid slik at det er UDI som er ansvarlig for å sikre at vi skal ha dette tilbudet på plass. De har vurdert lokasjonen og de utfordringene og mulighetene som ligger der, og har klart konkludert med at den beliggenheten er å foretrekke fremfor andre alternativer, særlig hvis en tar det som utgangspunkt at en skal ha nærhet til de saksbehandlende enhetene. Så vil det alltid være synspunkter på hvor et transittmottak skal ligge, enten det ligger i Oslo, i Bærum eller andre steder. Det er forhold som alltid blir tatt med i en prosess, men som representanten selv er inne på, må disse forholdene veies opp mot hverandre, og det er også gjort i denne sammenhengen.