Helge Orten (Høyre), 2017-05-23:
La meg først få takke komiteen for et godt samarbeid i behandlingen av denne proposisjonen. Jeg vil gå gjennom de viktigste elementene i lovendringsforslaget og knytte noen kommentarer til noen av forslagene. Arbeiderpartiet har fremmet et alternativt forslag til § 33, og jeg regner med at de selv redegjør for bakgrunnen for det. For øvrig viser jeg til innstillinga og merknadene fra komiteen. Praktiske erfaringer fra innføring av et helt nytt reguleringsregime for postsektoren vedtatt i ny postlov av 4. september 2015 har skapt behov for å klargjøre noen av bestemmelsene i loven. I postloven er det nå lagt til rette for konkurranse i hele postmarkedet. For å sikre at lovens intensjon blir oppfylt og sikre en rask, god og effektiv forvaltning av postsektoren foreslås det noen endringer. Det viser seg at det er en viss uenighet i markedet om hvordan postlovens § 33 om tilbyders tilgang til utleveringspostkasse skal forstås. Det er derfor foreslått en endring i § 33 og ny § 33a som innebærer at posttilbyderen med tillatelse fra Nasjonal kommunikasjonsmyndighet skal gis tilgang til både sonenøkler for inngangsdør og hovedlokk i postkasseanlegg. Dette vil muliggjøre en likeverdig konkurranse i postmarkedet. Det er også tatt inn definisjoner av sonenøkkel og sonenøkkelsystem i lovens § 4. Hensikten med disse endringene er å legge til rette for et felles system for sonenøkler, slik at godkjente posttilbydere kan få effektiv tilgang til postkasser på en sikker måte. Jeg registrerer at det stilles spørsmål ved om dette betyr et uforholdsmessig inngrep i gårdeiers eller beboers kontroll med hvem som har tilgang til oppgangene. Det mener jeg er godt ivaretatt gjennom at det kun er godkjente posttilbydere som kan få tilgang til sonenøkler og sonenøkkelsystem, og at det vil bli stilt strenge krav til både personvern og eiendomsrett. Kravene til dem som skal ha tilgang til sonenøkler, vil være strenge. Men istedenfor å operere med flere system kan det være hensiktsmessig å utvikle og gå i retning av et felles sonenøkkelsystem, og at kostnadene ved dette blir fordelt på en fornuftig måte som ivaretar lovens intensjon om effektiv konkurranse i postmarkedet. Der Posten Norge AS var eneste aktør i dette markedet, er det nå flere aktuelle tilbydere. Det er tilbydere som også kan tilby andre tjenester, og etter hvert også nye produkter. Over tid er det rimelig å anta at konkurranse i dette markedet vil bidra til nye og bedre tjenester for kundene. Loven legger videre opp til at leveringspliktig tilbyder vil få anvisningsrett for postkasse på fremmed grunn. Dette er en gjeninnføring av § 14 fra postloven av 1996 og anses viktig for å sikre en effektiv postomdeling. Videre er § 55 om ekspropriasjon vurdert som overflødig siden det er tilstrekkelig regulert i oreigningsloven. Det er tatt inn bestemmelser om klageordning, brukerklagenemnd for posttjenester og klage til myndighetene som omhandler oppsigelse, tilbakekall og straff. Videre er det tatt inn bestemmelser om et regnskapsmessig skille for å hindre konkurransevridende kryssubsidiering, og hjemmel til innkreving av gebyr og sektoravgifter. Det er også gjort en endring i bankpliktloven § 2 om kostnadsdekning, slik at Posten kan kreve godtgjøring for sitt tilbud av banktjenester i Postens landpostnett når Postens konsesjon oppheves. Jeg går ikke nærmere inn på disse endringene. Hovedformålet med lovendringen er å sikre en effektiv og rettferdig konkurranse i postmarkedet i tråd med formålet og intensjonen i postloven. Det mener jeg endringene i Prop. 122 L for 2016–2017 ivaretar på en god måte.