Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-11-26:
Verden er rammet av en finanskrise, og Norge har hatt forutsetning for og politisk vilje til å takle krisen på en god måte. Tiltakene som har blitt satt i verk, har skapt aktivitet, gitt folk arbeid og ført til at skoler har blitt vedlikeholdt, jernbaneplattformer bygd og rør til fjernvarme lagt. Selv om mye går bra i Norge, er det allikevel grunn til å være bekymret på vegne av deler av industrien. Som innbygger i et grensefylke, Hedmark, vet jeg hvor kort vei vi trenger å dra for å se en helt annen situasjon enn den vi har i Norge. Der er ledigheten skremmende høy i nordisk sammenheng. Finanskrisen er svært alvorlig og vil internasjonalt bidra til at mange personer mister husene sine og blir skjøvet ut i fattigdom. Finanskrisen har rammet mange, men de globale krisene vi ser i forhold til klima og mat, rammer ikke minst fattige folk enda hardere. Det skal jeg komme tilbake til. Jeg er opptatt av at folk skal ha frihet til å realisere sine drømmer, også når drømmene går på tvers av sentraliseringspress og kapitalkrefter. Senterpartiet aksepterer ikke en passiv politikk med hensyn til bosettingsmønster og næringsutvikling. Som dagpendler med familie på Hedmarken vet jeg alt om betydningen av å ha en infrastruktur som gjør ting mulig. Det skal ikke være noen bosettingstvang i Norge. Men når fire av ti mellom 18 og 44 år svarer at de kunne tenke seg å flytte ut av Oslo dersom de fikk muligheten til det, så oppfyller ikke vi som folkevalgte vår ombudsrolle dersom vi ikke fører en politikk som gir folk muligheter, som gir folk reelle valg hvis de ønsker å velge annerledes enn den store strømmen. Unge i dag tar høyere utdanning. Vi i Norge må gjøre de teknologiske mulighetene, utvikle nye og krympe avstandene gjennom aktiv bruk av teknologi og kompetanse. Norge er et mangfoldig land. Et så mangfoldig land som Norge er, med dype fjorder og høye fjell og små og store kommuner, hvor det er kaldt og varmt, krever et mangfold av løsninger og respekt for forskjellighet. Det som ser ut som gode løsninger fra sentrum, er ikke alltid det i periferien. Ja, hva som er sentrum og hva som er periferi, avgjøres i stor grad av hvor du står. Senterpartiet tar dette på alvor. Derfor er et levende folkestyre og desentralisering av eiendomsrett, makt, kapital og bosetting grunnleggende i Senterpartiets politikk. Det er sentrale sentrumsverdier som Senterpartiet står som den fremste forvalteren av. En regjering der Senterpartiet er med, vil derfor alltid ha en balanse mellom eksempelvis samferdselsutviklingen i by og i bygd. Vår målsetting er likeverdige konkurransevilkår, infrastruktur og potensial for næringsutvikling, og gode liv over hele landet. Vi i Senterpartiet har hjerte for hele landet, og det gjenspeiles i det statsbudsjettet vi nå behandler. I samferdselsbudsjettet på vel 27 milliarder kr er det et historisk høyt nivå på det som brukes til vei og bane både her og der. Med respekt å melde har ikke de høye, mørke samferdselspolitikerne i opposisjonspartiene noen gang vært i nærheten av å kunne vise til det samme når de har hatt innflytelse over politikken. Vi i Senterpartiet er i ferd med å sette vårt preg på norgeskartet, og det vil vi fortsette med. Vi binder landet sammen, og det lukter – det har luktet rundt omkring i Norge i sommer. Har man kjørt på norske veier i sommer, har det luktet asfalt, for på veiene er det gjennomført vedlikehold og nybygginger. Ting skjer, og folk har merket det. Med et rød-grønt flertall bevilger vi mer enn 14 milliarder kr til Statens vegvesen og godt over 8 milliarder kr til Jernbaneverket. Det har blitt bevilget så mye penger til jernbane at det kritiske er mangel på fagfolk, ikke mangel på penger. Selv om mye er bra, er Senterpartiet likevel oppmerksom på at det er uro ute i fylkeskommunene med tanke på om de i framtiden vil være økonomisk i stand til å skjøtte sitt nye ansvar for de øvrige riksveiene. Vi tar den problemstillingen på alvor, for de øvrige riksveiene og fylkesveiene er de små blodårene som binder landet vårt sammen, og det har vært mye forsømmelser. Vi har økt bevilgningene, og vi kommer til å sørge for en videre opprustning i årene som kommer. Kommunene er både navet og knutepunktet i landets mange lokalsamfunn. Norges geografiske mangfold gjør at skjematiske løsninger for kommunestruktur ikke kan gi gode løsninger. Tvang er ikke bare et angrep på lokaldemokratiet, det kan fort vise seg å bli dyrt, at man finner lite praktiske løsninger, og at man kveler lokal skaperkraft. Med et rød-grønt flertall har vi nå lagt et godt grunnlag. Kommunene får en realvekst i sine inntekter på 8 milliarder kr neste år, hvorav 4,2 milliarder kr er vekst i frie inntekter. Vi styrker bl.a. det forebyggende helsearbeidet i kommunene i forbindelse med samhandlingsreformen. Senterpartiets ambisjon er at samhandlingsreformen skal bli en stor desentraliseringsreform der en skal satse på forebygging og behandling ute der folk bor. Et desentralisert helsetilbud vil gi kompetansearbeidsplasser rundt omkring i hele landet, og det vil gi et bedre tilbud for deg og meg. Klimatoppmøtet i København er nært forestående. Norge er helt tydelig på at en løsning på klimakrisen aldri vil bli en god løsning om vi ikke samtidig sikrer verden nok mat og vann. Jordbruket lever med og av klimaet og er blant de sektorene som er mest sårbar for klimaendringer og temperaturøkninger. Vi snakker om en kraftig redusert matproduksjon i mange deler av verden. Halvparten av verdens befolkning vil oppleve mangel på vann, mange vil måtte flytte på seg. Verdens landbruk står overfor en stor utfordring de nærmeste tiårene, siden det trengs å bli produsert 70 pst. mer mat innen 2050. Bare i Norge vil vi ha 1 million flere munner å mette innen 2030. Forutsatt samme forbruk som i dag, krever dette ca. 20 pst. mer mat. Vi vet at vi allerede i dag importerer 50 pst. av maten vi spiser. Jeg kjenner Høyre som et parti som har et stort næringsengasjement, og derfor er det trist å se at Høyre er helt blinde for de utfordringene vi har når det gjelder en god matproduksjon og et levende landbruk. Når de velger å kutte over 2 milliarder kr til jordbruket, er Høyres svar på Norges bidrag til å sikre mat ganske stusslig. Som vanlig går Fremskrittspartiet enda lenger med et kutt på over 6 milliarder kr, eller over 50 pst. av avtalen. Hvordan ville Norge ha sett ut hvis Høyre og Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for sin politikk? Og hvordan kunne Norge gjennomført sitt bidrag til å produsere mat i en verden som sulter? Hvis vi tar det nære først: Primærnæringen sysselsetter om lag 60 000 personer. Matindustrien er med sine 50 000 arbeidsplasser en av Norges største industrigrener. Det er mer enn 1 400 bedrifter rundt omkring i landet som baserer sin virksomhet på mat. Det er disse bedriftene og de 110 000 arbeidsplassene Høyre og Fremskrittspartiet vender ryggen til når de tar pengene fra landbrukssektoren. Ufordringene i verden er mangfoldige, men noen utfordringer er helt grunnleggende. Det å ha nok mat til en stadig økende befolkning er det. Jeg er glad for at Regjeringen i tillegg til å ha en ansvarlig og god landbrukspolitikk varsler at den vil øke satsingen på landbruksbistand, for verden trenger mer mat, ikke mindre. Senterpartiet er godt fornøyd med helheten i dette budsjettet som er på over 900 milliarder kr. Det budsjettet vi vedtar i dag, bidrar til en utvikling i hele landet, både i sentrum og periferien. Det er et budsjett som viser at vi i Norge er villig til å bruke vår rikdom på å løse problemer også andre plasser i verden. Vekst er ikke å forbruke mer, men å forvalte bedre, og dette budsjettet legger et godt grunnlag for fortsatt utvikling.