Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-03-28:
Denne saken, eller tilsvarende sak, har vært behandlet i Stortinget tidligere – Dokument nr. 8:85 for 1997-98, den 2. juni 1998 – og har sin bakgrunn i et forslag fra representanten Fridtjof Frank Gundersen om å bringe norsk alkohollovgivning i overensstemmelse med EØS-avtalens krav om likebehandling av vin og vinprodukter og øl med samme alkoholstyrke. Som bakgrunn for forslaget den gang framholdt forslagsstilleren at norsk lovgivning innebærer at vin eller vinprodukter med et alkoholinnhold på mellom 2,5 og 4,75 volumprosent bare kan selges gjennom det statlige detaljsalgsmonopolet, mens øl med samme alkoholinnhold kan selges utenfor statsmonopolet. I en rådgivende uttalelse av 3. desember 1997 konkluderte EFTA-domstolen med at dette skillet kan lede til en forskjellsbehandling i strid med EØS-avtalen. I Innst. S. nr. 201 for 1997-98 avviste imidlertid komiteens flertall, bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV, forslaget, mens Fremskrittspartiet og Høyre støttet det. Representanten Gundersen klaget deretter i brev av 29. mai 1998 til EFTAs overvåkningsorgan ESA over at norske myndigheter ikke var villig til å endre den nevnte alkohollovgivning, og viste til at ESA i en grunngitt uttalelse av 11. oktober 1999 konkluderte med at forskjellsbehandlingen er i strid med EØS-avtalens artikler 11 og 16. I et svar til ESA av 10. desember 1999 forsvarer regjeringen Bondevik norsk lovgivning og fastholder at den er i samsvar med EØS-avtalen. Flertallet i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV, viser til at EFTA-domstolens rådgivende uttalelser fra 1997 i realiteten dreide seg om hvorvidt forskjellsbehandlingen med hensyn til salgssted mellom vin av normal styrke og øl var i strid med EØS-avtalen. Flertallet mener at nevnte rådgivende uttalelse gjaldt forholdet mellom ordinære vinprodukter og øl, og at Bondevik-regjeringen av den grunn ikke hadde noen oppfordring til å begrunne en forskjellsbehandling mellom slike produkter. Flertallet peker på at en restriktiv norsk politikk på dette området må antas å bidra til et lavere forbruk, og at det gjelder særlig slike produkter som de i hovedsak mener henvender seg til ungdom. Flertallet mener videre at en argumentasjon etter disse linjer vil føre fram i forhold til EØS-avtalen og viser i denne sammenheng til at EØS-avtalen, slik den er tolket av EFTA-domstolen, gir adgang til forskjellsbehandling som er begrunnet i alkoholpolitiske hensyn. På denne bakgrunn avviser flertallet i komiteen forslaget fra representanten Gundersen. Komiteens mindretall, medlemmene fra Fremskrittspartiet og Høyre, har en annen oppfatning og viser til at ESA hevder at EØS-avtalens artikkel 16 om statlige handelsmonopoler også har anvendelse på vin. Mindretallet er uenig i regjeringen Bondeviks og flertallets fremstilling og støtter de vurderinger og konklusjoner som er fremkommet gjennom ESAs grunngitte uttalelse av 11. oktober 1999, og som konkluderer med at forskjellsbehandlingen er i strid med EØS-avtalens artikler 11 og 16. I brev til komiteen av 7. februar 2000 fra tidligere sosialminister Meltveit Kleppa heter det bl.a. at det eksisterer sterke alkoholpolitiske grunner for å behandle produktene i intervallene 2,5–4,75 volumprosent ulikt, og at disse begrunnelsene er tilstrekkelig til å rettferdiggjøre den norske ordningen i forhold til EØS-avtalen. Fremskrittspartiet og Høyre deler helt klart ikke denne oppfatningen. I samme brev fra tidligere sosialminister Meltveit Kleppa heter det videre: «Dersom utvalget av alkoholholdige drikker økes i dagligvareforretningene ved at vinprodukter slippes ut av Vinmonopolet, vil dette høyst sannsynlig øke både antallet forbrukere og det totale forbruket.» Fremskrittspartiet og Høyre mener imidlertid at dette gir uttrykk for en generell begrunnelse for å opprettholde Vinmonopolet, og at det var en slik begrunnelse EFTA-domstolen var kjent med, slik at det ikke kan påberopes som et nytt grunnlag for diskriminering. Uansett var denne begrunnelsen kjent for ESA før den grunngitte uttalelsen ble avgitt 11. oktober 1999. Høyre støtter forslaget fra representanten Gundersen og kan ikke se at de begrunnelser som flertallet har kommet med, er annet enn begrunnelser for den generelle vinmonopolordningen, og at det dermed er grunn til å likebehandle øl og vin også når det gjelder de aller svakeste vinene. Fremskrittspartiet og Høyre mener det er uklokt om Norge, med de begrunnelser som er gitt, ikke retter seg etter EFTA-domstolens anbefalinger og ESAs grunngitte uttalelse om at forskjellsbehandlingen er i strid med EØS-avtalens artikler 11 og 16. På denne bakgrunn vil jeg på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre fremme følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag til en lovendring slik at den norske alkoholloven tilfredsstiller EØS-avtalens krav om likebehandling av vin og vinprodukter og øl med samme alkoholstyrke.» På vegne av Fremskrittspartiet og Høyre tar jeg herved opp mindretallsforslaget som er inntatt i innstillingen.