Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2007-02-01:
Jeg har lyst til å takke representanten André Oktay Dahl – selv om han ikke ville ha takk i dag, ønsker jeg likevel å gjøre det, fordi denne debatten er viktig, og det er prisverdig at flere politiske partier i denne salen engasjerer seg i viktige spørsmål som omhandler homofiles rettigheter. Vi har i dag, og det viste også representanten André Oktay Dahls innlegg veldig tydelig, en del store utfordringer som vi fortsatt er nødt til å ta tak i. Derfor er det helt nødvendig at vi i homokampen som fortsatt pågår, er nødt til å prøve å få til en tverrpolitisk front mot den diskrimineringen vi opplever fra ulike religiøse miljøer. Denne regjeringen har et overordnet ønske om å gjøre Norge mer inkluderende og mangfoldig. Alle, uavhengig av tro, etnisk bakgrunn og seksuell orientering, skal kunne delta i samfunnet vårt på alle arenaer på like vilkår og ut fra egne forutsetninger. For mange unge homofile og lesbiske, uavhengig av bakgrunn, vet vi at det er vanskelig å leve åpent. Det er etter hvert godt dokumentert at vi som samfunn ikke har lyktes godt nok i å bedre levekårene til homofile og lesbiske generelt. Heldigvis går utviklingen i riktig retning, men vi må erkjenne at for homofile og lesbiske med ikke-vestlig bakgrunn generelt, og homofile og lesbiske med muslimsk bakgrunn spesielt, gjenstår mange utfordringer. André Oktay Dahls interpellasjon tar utgangspunkt i homofile muslimer, og han nevner norskpakistanere som et eksempel på en gruppe der det er spesielt vanskelig å leve åpent som homofil. Jeg tror imidlertid at den problemstillingen han tar opp, ikke er enestående for muslimer, men at dette er en problemstilling som også angår andre etniske minoriteter, så vel som den angår etnisk norske med ulik religiøs tilknytning. Regjeringen gjør mye for å bedre levekårene for homofile og lesbiske generelt. Det er viktig at disse tiltakene har en innretning som gjør at de også treffer homofile og lesbiske med ikke-vestlig bakgrunn. Arbeidet med felles ekteskapslov er godt i gang. Det er ingen saklig grunn til at ekteskapslovgivningen skal gjøre forskjell på folk ut fra en seksuell orientering. En felles ekteskapslov vil sende et tydelig signal om at toleranse og respekt går på tvers av seksuell orientering, etnisk bakgrunn og tro. Vi har økt støtten både til Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring – LLH – og til magasinet Blikk. Både LLH og Blikk gjør en innsats som også angår homofile og lesbiske med minoritetskulturell bakgrunn. Barne- og likestillingsdepartementet vil arrangere en milepælskonferanse for å oppsummere status i arbeidet for homofile og lesbiskes rettigheter, i samarbeid med aktuelle organisasjoner. Også her vil tiltak rettet mot homofile og lesbiske med ikke-vestlig bakgrunn bli spesielt drøftet. Krafttaket for lesbiske og homofile summerer seg til i overkant av 12 mill. kr i år. Denne innsatsen skal også komme homofile og lesbiske innvandrere til gode. Vi er i ferd med å nedsette et lovutvalg som skal utrede en samlet lov mot diskriminering. Homofiles diskrimineringsvern er i dag begrenset til arbeidslivet og til boligsektoren. Formålet er å samle vernet mot diskriminering i én lov, for å oppnå en mer helhetlig lovgivning. Vern mot diskriminering på grunn av seksuell orientering inngår i utvalgets mandat. Det arbeides for tiden med endringer i staffeloven som vil medvirke til at kriminelle handlinger som har bakgrunn i andres seksuelle orientering, gir skjerpet straff. Dette er et resultat av stortingsmeldingen om homofile og lesbiskes levekår og livskvalitet, som regjeringen Stoltenberg I la fram. Politiet er i gang med å få på plass bedre registrering av såkalt hatkriminalitet der seksuell orientering har vært en motivasjon. Likestillings- og diskrimineringsombudet har engasjert seg i dette arbeidet. I tillegg til lovhåndheving skal ombudet forebygge diskriminering og arbeide for holdningsendringer. Ombudet er i en unik posisjon til å håndtere utfordringer i skjæringspunktet mellom ulike diskrimineringsgrunnlag. Ombudet arbeider langsiktig for å oppnå bedre kontakt med og større tillit blant homofile muslimer. I september 2006 gjennomførte ombudet et åpent fagforum med temaet «Homofile og hatkriminalitet – hva vet vi og hva gjør vi?». Ombudet vil sette dette temaet på agendaen for kommende møter med Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn. Jeg vil minne om at vi også har vår egen historie, der ikke minst Kirken og kristne organisasjoner har hatt et svært negativt syn på homofilt samliv. Endringene har først og fremst skjedd fordi vi har hatt åpne kristne homofile som har tort å engasjere seg i denne kampen. Jeg vil invitere Åpen Kirkegruppe til en dialog om arbeid mot diskriminering av homofile i trossamfunn. Her har vi mye kompetanse samlet. Jeg fikk en konkret utfordring av representanten André Oktay Dahl med hensyn til om vi vil ha en like tøff kamp mot religiøse ledere i våre trossamfunn som vi har hatt mot våre politiske partier som har vært motstandere av et homofilt samliv. Jeg kan svare et veldig klart ja på det. Det ikke å ha nulltoleranse for at homofile blir diskriminert på grunn av at man blir glad i et menneske av samme kjønn, må det bli slutt på i vårt samfunn. Norsk lov skal følges. Derfor er det viktig at vi går i en tett dialog med religiøse ledere, og forteller at det ikke er akseptabelt med en slik praksis og en slik behandling av ungdommen vår. Jeg vil selvfølge komme til å være like aggressiv – for å bruke et slikt uttrykk – i kampen overfor politiske partier, hvis det skulle være nødvendig igjen å gå på barrikadene for å snakke om at lesbiske og homofile i vårt samfunn skal ha en naturlig og likeverdig plass på alle områder. Jeg har lyst til å si at det i dette spørsmålet kanskje ikke nødvendigvis handler om hvor mange millioner kroner vi klarer å øke bevilgningene til homofiles organisasjoner med, men det handler om hvordan vi som samfunn lærer opp barna våre fra de er små, slik at de ikke vokser opp med en holdning om at homofili er synd. Derfor er det også viktig at dette kommer på dagsordenen i barnehagen, i skolen, i frivillige lag og i organisasjoner. Det er viktig at vi som politiske ledere, enten man heter Dagfinn Høybråten eller om man er imam, må ha nulltoleranse for å diskriminere. Jeg sier ikke at det er det Kristelig Folkeparti gjør, men det jeg sier, er at vi er nødt til å få på plass en fullstendig aksept som betinger at man får likeverdige vilkår i vårt samfunn. Så til en annen konkret utfordring som gjelder hva vi faktisk kan gjøre i den mer konkrete integreringspolitikken. Det er slik at Regjeringen nå jobber med introduksjonsloven, som nettopp gir innvandrere rett og/eller plikt til opplæring i norsk og samfunnskunnskap. Læreplanen for denne opplæringen fastsetter at bl.a. familiemønstre, kjønnsroller og samlivsformer skal tas opp. Jeg vil ta et initiativ slik at vi sikrer at også det norske synet på homofilt samliv tas opp i denne sammenheng. Familievernet bør etter hvert kunne spille en aktiv rolle i de konfliktene som oppstår når f.eks. homofile og lesbiske ungdommer står fram overfor sin egen familie. Jeg vil vurdere om et av kontorene i de store byene skal få ressurser til å utvikle særskilt kompetanse på dette feltet. Det vil kunne inkludere familier med ulik religiøs begrunnelse for ikke å akseptere homofilt og lesbisk samliv. Så vil jeg avslutningsvis bemerke at vi vil utvikle informasjonsmateriell om homofilt samliv, slik at vi når målgruppen, som er ungdommen, på en bedre måte enn vi har gjort inntil i dag. En av de utfordringene vi står overfor, er at denne gruppen ikke har noen åpne talspersoner. Å snakke på vegne av noen gir aldri så gode resultater som når de som opplever dette på kroppen selv, foreslår gode tiltak. Jeg har over tid forsøkt å komme i dialog med særlig unge homofile og lesbiske muslimer, og jeg håper vi i løpet av året skal få til et møte med en gruppe som kan gi oss råd om hvordan vi skal gå videre i dette arbeidet.