Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-03-16:
Dette er en diskusjon som har pågått lenge, at vi har ulike priser for nettleie i landet. Jeg vil anlegge et litt større perspektiv i denne debatten, for vi skal ha en debatt senere i dag, og vi skal også ha en debatt neste uke om Norges tilknytning til EUs energimarkedspakke. Hvis vi går noen tiår tilbake, har Norge sammen med de andre nordiske landene gjort en enormt god jobb med å skape en infrastruktur for å fordele ressurser som fellesskapet har behov for. Vi ligger kanskje 20–25 år foran noen annen region i Europa og i verden, for den del. Vi står nå foran utfordringer knyttet til framtidas energiløsninger. Det ene er at vi skal nå målsettinger som vi har knyttet oss til i Parisavtalen. Det andre er at teknologien raser framover, slik at vi får mulighet til å ta i bruk andre typer energikilder som har vært mindre utviklet – sol og vind, bl.a. Det gjør at vi bør fortsette det gode samarbeidet vi har hatt med de nordiske landene for å utvikle infrastruktur, skape smarte strømnett, bidra til den grønne økonomien, men også sørge for å forske mer, sånn at vi kan holde på den ledertrøya. De fornybare energikildene får en større rolle – ikke så veldig mye større i Norge, fordi vi allerede har så stor andel fornybar energi – men det kommer til å rase inn over oss, i stor grad solkraft. Andre land og andre økonomier kommer til å bruke mye penger de neste tiårene på å utvikle sol- og vindkraft. India er et eksempel på et land som satser massivt på fornybar energi, bl.a. solkraft. Spørsmål vi må stille oss i Norden, er: Har vi råd til ikke å fortsette samarbeidet, og hvordan skal vi ellers greie å henge med på den utviklingen? Det er viktig å ta inn over seg at vi har utviklet et godt samarbeid. Det er også en årsak til at vi har et forholdsvis lavt kostnadsnivå i Norge når det gjelder å distribuere strøm gjennom nettet, og til at vi også har en lav kraftpris. Vi bør altså ikke hvile på laurbærene, og det er her debatten om struktur kommer inn, for den er vi nødt til å ta i fortsettelsen. Hvordan arronderer vi nettselskapene i Norge? Vi har fire prisområder i Norge, men vi har fortsatt over 100 nettselskaper. Og det er en viktig debatt hvor mange vi skal fordele kostnadene på. Vi ser ut fra NVEs gjennomganger at det er en tydelig sammenheng mellom størrelse og kostnad. Det tror jeg også at forbrukerne er opptatt av, at vi ikke skal bruke for mange politiske virkemidler for å subsidiere dem som vil holde på små nettselskaper. Det må de selskapene for all del kunne gjøre, men det innebærer at det har en kostnad. Vi kan ikke bruke for mye subsidier på å kompensere for det. Men i et land som Norge er det geografiske ulikheter som vi også skal hensynta. Det er viktig at vi bruker fellesskapets penger effektivt, at vi er med på å utvikle den grønne omstillingen, og også den grønne økonomien. Forbrukerne er jo der – vi går rundt med smarttelefoner og app-er etter hvert, vi skal lade biler og andre elektriske duppedingser i hverdagen. Skal framtida bli helt elektrisk, er vi helt avhengige av at den økonomien også fungerer. Og her har Norge en stor mulighet. Vi har forholdt oss til «energy only», altså at markedet er en viktig aktør. Vi skal utnytte alle energikilder. Det har vært mange utredninger av mange regjeringer over mange år, uten at man har funnet én ledende modell for å utjevne tariffer. Derfor har vi forholdt oss til at årlige budsjettbidrag er den beste modellen. Venstre har i mange forhandlinger bidratt til at vi har hatt utjamning av nettariffer årlig. Det er en modell som vi vil fortsette å prioritere.