trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Atle Roseth (Kristelig Folkeparti), 2002-06-18:
Under kap. 2.2 har Arbeidarpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet kome til følgjande konklusjon: «Det er i større grad kompetanseoppbygging, innovasjon og spredning av teknologiske nyvinninger som gjør at land med høyere innslag av offentlig sektor ikke har hatt lavere økonomisk vekst enn land med større privat innslag.» Min merknad til Akselsen må då vere: Her er ikkje noko bevis for at det å ha ein sterk offentleg eigarskap gir ein betre gevinst. Så vi kunne for så vidt kome til den motsette konklusjonen, at det kanskje ville vere fornuftig å ta i bruk meir privat eigarskap. Punkt nr. 2: Når ser Arbeidarpartiet for seg ei gunstigare tid for å begynne å tenkje på å styrkje den private eigarskapen, altså at staten kanskje sel seg ut? Og punkt nr. 3: Er det ikkje ein fare for at staten kan bli for dominerande som eigar i næringslivet, slik som situasjonen er i Noreg i dag?
Svein Atle Roseth (Kristelig Folkeparti), 2002-06-18:
Eg vil gje representanten Ryan ros for historieskildringa og kan for så vidt stille meg bak den. Frå Kristeleg Folkeparti sin ståstad er vi nok kanskje noko meir optimistiske med omsyn til framtida – aksjeselskap i Statkraft eller ikkje. Vi trur vi kan leve godt med den utgreiinga. Når det så gjeld det SV har gjort i denne samanhengen, vil eg tillate meg så seint på kveld og langt ut i sesjonen å rose dei for praktisk god tilnærming i arbeidet på dette feltet. Så har eg for så vidt ei utfordring til SV om å vere litt rause tilbake når det gjeld forslag nr. 8, som går ut på å sende denne meldinga tilbake til Regjeringa. For eit parti som har oppnådd så vidt mykje i denne saka, burde det vere ei dårleg øving, og eg vil difor be SV om å vurdere å fråfalle det forslaget.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
De siste årene har Stortinget bevilget store beløp til Statkraft slik at de har hatt mulighet til å foreta diverse oppkjøp. Vi har sett at Statkraft har vært meget offensivt på banen i en rekke deler av landet der man ønsker å kjøpe opp fylkeskommunale, kommunale og private e-verk. I meldingen ser vi at regjeringspartiene signaliserer klart at man ønsker å omdanne Statkraft til AS på sikt, og man ønsker også, som det står, å inngå «strategiske allianser». Jeg tror mange av de kommunene og fylkeskommunene som har solgt deler av eller hele e-verk, trodde at når man solgte til Statkraft, så var man sikker på at dette ble i offentlig eie også i framtida. Man følte seg trygg på at å selge til Statkraft var å selge til staten, og dermed ville man sikre seg at dette ble det norske folks eiendom, om ikke kommunalt, så i hvert fall statlig. Mitt spørsmål til Kristiansen blir derfor følgende: Er ikke Høyre redd for at hvis man lager aksjeselskap av Statkraft og begynner å inngå strategiske allianser, så vil det norske eierskapet vannes ut etter hvert, og at man etter hvert kan oppleve at det blir utlendinger som overtar norske vannkrafteiendommer? Og syns ikke Høyre det er problematisk overfor de kommunene som i god tro har solgt til Statkraft, at man kan oppleve at det blir utenlandske eiere som faktisk skal styre over naturressursene deres i framtida?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
Representanten Momyr spør om SV er villig til å bidra til at næringslivet kan få gode rammevilkår. På det spørsmålet er svaret et ubetinget ja. Det er klart at næringslivet skal ha gode rammevilkår. Så er spørsmålet: Hvilke typer rammevilkår er de beste for næringslivet? Der er nok oppfatningene noe forskjellige i Høyre og SV, etter det jeg har erfart fra tidligere behandlinger. Men jeg vil understreke at det er ikke bare rammevilkår direkte rettet mot bedriftene som er viktige for å få bedrifter i Distrikts-Norge til å overleve. Det er en rekke andre faktorer – som infrastruktur, kommuneøkonomi, det å opprettholde butikken osv. – som også er avgjørende for at bedrifter skal kunne bestå, for det er en sammenheng mellom alt sammen. Men vi er villige til å diskutere ordninger med alle partier i Stortinget for at norsk næringsliv skal ha mulighet til å konkurrere og ha mulighet til å opprettholde arbeidsplasser både i byer og på landsbygda.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
Da jeg kom på Stortinget for ni måneder siden, hadde jeg et mål i tillegg til at jeg skulle styre landet sammen med resten av de 165 representantene. Det var å få tatt et løft for norsk distriktspolitikk, slik SV har lovet sine velgere. Når vi da får mulighet til å få tatt et løft for norsk distriktspolitikk, er det det som er det viktige. De partiene som er villige til å danne et flertall sammen med oss slik at vi kan få tatt det løftet, ønsker vi å ha et konstruktivt og godt samarbeid med. I denne saken har regjeringspartiene og SV flertall. Når tilbudet går ut på at vi kan bruke 1 milliard kr på satsing mot de mest næringssvake områdene, syns vi det er et forslag som vi er meget glade for at vi får gjennomført. Representanten Hedstrøm spør om hvordan de detaljerte innretningene blir på dette. Til det må jeg svare at vi nå i løpet av sommeren skal jobbe med denne saken sammen med regjeringspartiene. Det har vært såpass kort tid, og ting har gått såpass fort, at vi har ikke alle detaljer på plass. Men SV har sammen med regjeringspartiene blitt invitert til å utforme en større detaljeringsgrad på forslaget, slik at vi treffer de målgruppene som vi ønsker å treffe.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
Når SV ønsker å sende denne meldinga tilbake, er det fordi vi er grunnleggende uenig i det kraftige nedsalget som Regjeringa legger opp til. Vi er helt uenige med Regjeringa i den grunnleggende politikken der staten skal kvitte seg med betydelig eierskap i Norge. Det er årsaken til at SV ønsker å sende meldingen tilbake. Derfor kan jeg dessverre ikke imøtekomme den oppfordringen.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
Et av hovedargumentene til Regjeringa for at man vil selge seg ned i statlige bedrifter, er at man ser på staten som en for dårlig eier. Nå er situasjonen den at etter denne stortingsbehandlinga vil staten fortsatt være en betydelig eier. Også med Regjeringas forslag ville staten ha vært en noe mindre betydelig eier, men fortsatt en eier. Mitt spørsmål til statsråd Gabrielsen blir følgende: Hvem er det som har ansvaret, og hvem er det som tar ansvaret for at staten blir en glimrende eier? Føler statsråd Gabrielsen det ansvaret sjøl, at han har en oppgave i å sørge for at staten blir en glimrende eier, slik at man faktisk kan være i samme klasse som de beste private eierne?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-18:
En kort stemmeforklaring så det ikke blir noen misforståelse under voteringa. Forslag nr. 5 stemmer SV for. Vi regner med at det faller, så subsidiært stemmer vi for forslag nr. 3, punkt 1. Forslag nr. 3, punkt 2 stemmer vi imot.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-18:
Representanten Kristiansen brukte ikke så mye av taletiden sin på å snakke om Høyres egen politikk, men dvelte i grunnen mer ved andre partis politikk. Han nevnte bl.a. behovet for forutsigbarhet og profesjonalitet når det gjelder statlig eierskap. Man kan selvfølgelig stille seg spørsmål om hvor profesjonelt og forutsigbart det er å ta 84 pst. utbytte av Statkraft i et revidert nasjonalbudsjett, når man allerede har fastsatt en utbytteprofil som skal være 50 pst. av årsresultatet pr. år. Det er ikke sikkert at bedriften oppfatter det som så veldig profesjonelt, men la nå det ligge. Han påpekte også mangelen på fasthet og konsekvens i forhold til tidligere standpunkt hos enkelte partier. La meg få lov til å dvele litt ved det, for Senterpartiet står bak et forslag i denne innstillingen som omhandler skattebetingelsene for private, aktive eiere. Vi er opptatt av at de private, aktive eierne bør få bedre betingelser, også i forhold til de institusjonelle investorene. Mange av dem er jo i dag i en situasjon der de plages av akkurat den samme konkurranseulempen som annen fastlandsindustri føler på, både akutte problemer i forhold til eksport og problemer i forhold til den sterke kronekursen. I en slik sammenheng kunne det jo som et første skritt, være naturlig å fjerne formuesskatten på næringsaktiva. Det er et forslag Høyre tidligere har stemt for, men som de merkelig nok ikke har sluttet seg til i denne innstillingen. Vi vet i dag at det ikke er flertall i Stortinget for å fjerne hele formuesskatten, som Høyre vil, men det har altså tidligere i denne sal vært et flertall for å fjerne den delen av formuesskatten som omhandler næringsaktiva. Spørsmålet er – hvis man forlanger litt fasthet og konsekvens hos andre – om det er fasthet og konsekvens nok hos Høyre til å bli med på et forslag som de tidligere har stemt for, om å fjerne formuesskatten for næringsaktiva?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-18:
Det er så mye igjen som jeg skulle ha sagt, men jeg vil til slutt ta opp forslag nr. 10, fra Senterpartiet. Jeg vil også varsle at Senterpartiet kommer til å stemme for forslag nr. 1. For øvrig vil jeg anbefale Senterpartiets medlemmer å stemme for innstillingen – alle romertall.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-18:
Ettersom Venstre jo er en del av regjeringskoalisjonen, må jeg få lov til å utfordre Venstre på litt presisjon i forhold til det de faktisk går inn for. For det første: Når representanten Vihovde utfordrer Arbeiderpartiet til å støtte forslaget om regionale fond, så står Senterpartiet og Arbeiderpartiet bak forslaget – Senterpartiet og Arbeiderpartiet står bak alt som står om regionale fond i innstillingen. Det blir det et bredt flertall for her i dag. Jeg ser ikke noen motsetning mellom det å utrede behovet for regionale fond og det å utrede behovet for et strukturfond. Det som står i innstillingen, er ikke at man skal opprette et strukturfond. Det står at man skal utrede behovet for og organiseringen av et slikt strukturfond. Jeg vil gjerne støtte gründerne i distriktene gjennom regionale fond, men jeg vil også gjerne ha muligheten til å støtte de større lokomotivene i norsk industri. Og jeg spør meg sjøl: Kunne et strukturfond f.eks. ha vært en mulighet for å hindre at Dyno ble solgt ut av Norge, og at Hydro Seafood ble solgt ut av Norge? Det er også en mulighet som kunne ligge i et slikt strukturfond, men nå frarøves vi altså muligheten til å utrede behovet for et slikt mulig fond. For øvrig vil jeg på nytt be om det samme som representanten Akselsen bad om, nemlig begrunnelsen – mer presist – for hvorfor man fratar oss denne mulige kunnskapen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-18:
Det statsråden står overfor i dag, er et stort nederlag i forhold til den første store stortingsmeldingen han har fremmet overfor Stortinget. I den sammenheng er det sikkert klokt at han ser ut til å ha dempet den litt mer ideologiserte retorikken til fordel for en litt mer realistisk retorikk. Det tror jeg er klokt i forhold til de konklusjonene som ligger i innstillingen. Jeg ble litt overrasket over at han beskylder andre partier for ikke å tenke langsiktig. Regjeringen kan ikke først invitere Stortinget til å ha en mening om de ulike statlige selskapene og så mene at det ikke er langsiktig hvis de konkluderer annerledes enn Regjeringen, som f.eks. når det gjaldt Telenor, som ble trukket fram her i dag. Jeg skjønner at statsråden har tenkt å komme tilbake til Stortinget med en sak om Statkraft. Jeg vil også spørre: På hvilken måte og når har statsråden tenkt å komme tilbake til Stortinget med en egen sak om ulike modeller for organisering av statens eierskap? Et flertall sier i dag nei til å samle det i ett departement. Jeg vil også spørre statsråden om når han kommer tilbake til Stortinget med en plan for å styrke det private eierskapet, som jo vil være en forutsetning for at en del partier som sikkert vil være mer positive enn det Senterpartiet er når det gjelder nedsalg, i det hele tatt skal se på nedsalg. Når det gjelder Statkraft, vil jeg spørre: Er det slik, hvis jeg har oppfattet statsråden rett, at man er villig til å betale mellom 1 og 2 milliarder kr i kompensasjon for industrikraftkontraktene bare for å få gjort om bokstavene SF til AS i Statkraft? Det er det som industrikraftkontraktene faktisk koster. Hva skal man i tillegg gjøre med de 1 TWh, altså to Alta-kraftverk, som hjemfaller fra i dag og fram til 2010? Hvem skal de hjemfalle til hvis Statkraft blir AS? De kan iallfall ikke hjemfalle til Statkraft.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-06-18:
Helt kort: Senterpartiets medlemmer vil, dersom forslag nr. 5 faller, stemme subsidiært for forslag nr. 3, punkt 1. Dessuten støtter Senterpartiet subsidiært forslag nr. 1, og stemmer for øvrig for alle romertall i innstillingen.
Michael Momyr (Høyre), 2002-06-18:
I likhet med SV ønsker Høyre også en sterk stat, men vi ønsker en begrenset stat, og vi ønsker å begrense statens eierskap. I sin mest salvelsesfylte del av innlegget var representanten Ryan innom hva vi skulle ha gjort hvis vi hadde hatt hungersnød. Det bringer tankene mine inn på litteraturen og «Og bakom synger skogene», der Dag Bjørndal kom på den tanke at han burde gjøre dem som var husmenn, til selveiere. Det gjorde han ut fra et resonnement om at de burde være eiere i middel og tanke, som han sa. Det understreker nettopp det som er Høyres syn, at det er viktig at den som eier, også har et forvalteransvar. Det er en prinsipiell overbevisning som jeg har, at privat eierskap også fører med seg et forvalteransvar som er viktig. Representanten Ryan og jeg er enige om at et distriktsfond på 1 milliard kr er fornuftig. Det er midler som kan brukes på en klok måte. Slik representanten Ryan uttrykker det, vil det være med på å kunne gi grunnlag for vekst og utvikling i distriktene. Men det jeg har lyst til å utfordre representanten Ryan på, er om han er like villig til å være med når Høyre fremmer forslag som går på å bedre rammevilkårene, og som går på å ha en stram finanspolitikk som gjør at konkurranseutsatte næringer i distriktene faktisk klarer å konkurrere i et tøft marked. Ønsker representanten Ryan også å være med på å legge like mye vekt på den delen, som på det som har med fondet å gjøre?
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-06-18:
Kristeleg Folkeparti har lange tradisjonar for å samarbeida med andre parti og koma fram til kompromissar i vesentlege saker. På den måten har me kanskje også fått eit nokså positivt rykte om at vi er konstruktive. Eg meiner me har hatt den same tilnærminga til det sakskomplekset som er oppe her i kveld. Og for partiet sin del må eg seia at me meiner at me kan stå inne for dei forslaga som er fremma i denne stortingsmeldinga. Det er rett, som representanten Fossli seier, at det er visse endringar i forhold til det me tidlegare har gått inn for. Det er forskjellige argument for det, men me har hatt ein seriøs gjennomgang av statlege selskap og ei relativt grundig analyse, og vurdering, av det enkelte selskapet og kvifor ein eventuelt skal satsa på ei statleg vidaremedverking. Ut frå denne prosessen har Kristeleg Folkeparti funne å kunna gå inn på dei konklusjonane som representanten Fossli nemnde. Samtidig er me nå i ein posisjon der Noreg er så rikt at me kan vera med og aktivt leggja til rette for at privat eigarskap i større grad kan få prega norsk næringsliv og overta den plassen som staten har hatt. Eg trur faktisk at me nærmar oss ein situasjon der det er trygt å ta ein del nye steg og utfordra eige miljø og den norske befolkninga generelt, med all sin rikdom, til i fond og på annan måte å vera med og byggja industrien for framtida på ein betre måte og meir oppfyllande enn det staten kan i mange selskap.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-06-18:
Kristeleg Folkeparti er eit distriktsvenleg parti, så på vegner av partiet må eg seia at me er udelt tilfredse med denne avtalen, og me trur at han vil vera med på å gje ein ny giv i distriktssatsinga. Eg trur òg at representanten Hedstrøm er kjend med at det er ein del representantar for parti i denne salen som har brukt mykje av det siste halve året til å understreka at Kristeleg Folkeparti ikkje har levd opp til sin tidlegare tradisjon på dette feltet. Me meiner det ikkje er ein rett måte å framstilla oss på, men me føler dette er eit godt bevis på det motsette, at Kristeleg Folkeparti har ei spesifikk interesse for å styrkja distrikta i deira viktige kamp for å bli styrkte og kunna overleva i framtida. Det er vesentleg for heile landet. Ein annan grunn til at me med lett hjarte ser på dette forslaget som me nå har fått fleirtal for i merknader med SV, er at me til dels var tvilande til det strukturfondet som me såg konturane av, som eit stort mindretal nå ber om blir utgreidd. For å få utgreidd eit fond er det svært lett å be om påfylling av kapital. Når me ser at det har kome inn skriv til komiteen der ein nemner ein storleik på 50–100 milliardar kr, er det klart at me blir litt usikre. Me føler at det ikkje er rett å stilla så stor statleg billig kapital til disposisjon for eit privat investormiljø som vil kunna ha stor nytte av eit slikt fond. Me føler at dette er ei vesentleg meir målretta og nødvendig satsing for å styrkja eit utsett næringsliv i Noreg.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-06-18:
: Grunnen til at eg bad om replikk, var det omgrepet som representanten frå Kystpartiet brukte i samband med eit visst privat innslag i statlege selskap. Det blir brukt uttrykk som «tyveri». Eg føler at det er ein uting og ein dårleg praksis at det frå Stortingets talarstol blir brukt slike lada omgrep, som ikkje har rot i verkelegheita. Det at det er fleirtal her gjer politiske vedtak som gjev private folk høve til å kjøpa opp eigendelar i tidlegare statlege selskap, er langt, langt frå tjuveri. Eg tek avstand frå at ein brukar slike uttrykk når private får sleppa til på bedrifter som tidlegare var statlege, og at me får inn meir private folk som vil føla forvaltaransvar og eit ansvar for å driva bedrifta lønsamt. Eg vil òg visa til, som representanten for Kystpartiet ikkje såg ut til å ta omsyn til, at me lever i ei globalisert verd. Me har tidlegare i debatten fått tal som viser at norske interesser kjøper seg sterkare opp i utanlandske bedrifter enn det som er tilfellet når det gjeld utanlandske investorar i Noreg. Vil det vera ei uønskt utvikling for norske interesser? Eg trur ikkje det. Eg trur ei slik internasjonalisering av norsk næringsliv vil vera svært positivt for Noreg og eit vilkår for framtidig vekst. Derfor vil eg ikkje vera med og setja eit negativt stempel på ei slik utvikling. Eg vil heller sjå positivt på at Noreg er med som ein viktig internasjonal aktør òg på det private feltet for å utvikla vårt eige næringsliv, men òg i full solidaritet med andre land. Om det er u-land eller andre land, så skal Noreg vera ein viktig aktør som ein av verdas rike nasjonar.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2002-06-18:
Representanten Ivar Kristiansen beskyldte Fremskrittspartiet for å ha skiftet klær. Det er det jammen andre i denne salen som har gjort også! Da jeg hørte Kristelig Folkepartis representant nå, fikk jeg en følelse av at de enten har arvet eller lånt klærne til Høyre. Jeg har lyst til å minne representanten fra Kristelig Folkeparti om noen saker som for ikke lenge siden ble behandlet i Stortinget. I debatten om Kommunalbanken 1. juni 1999 sa Arbeiderpartiets Dag Terje Andersen følgende: «Arbeiderpartiet står sammen med sentrumspartiene bak flertallets innstilling og har understreket det proposisjonen gir uttrykk for, nemlig at vi i tillegg til at KLP får anledning til å kjøpe 20 pst. av aksjene, ser det som et mål at kommunene overtar aksjene etter hvert som staten kan selge dem ut. Vi understreker ønske om at statlig og kommunal sektor sammen skal eie selskapet, bl.a. ved at vi presiserer at retten til å overta aksjer også skal gjelde etter eierskiftet.» Når det gjelder Nammo AS, foreslo Høyre i Innst. S. nr. 154 for 1999-2000 følgende: «Stortinget ber Regjeringen redusere statens eierskap i Nammo AS til 34 pst., etter overtagelsen av Raufoss ASAs aksjer.» Det stemte Kristelig Folkeparti imot. Nå stemmer de for forslaget om nedsalg i begge selskaper – pluss mange andre. Jeg undret meg da jeg hørte innlegget til Olaf Gjedrem, der han sa at det bare var tre selskaper vi var uenige om. Jeg kan nevne noen hvor det er uenighet mellom venstresiden og regjeringspartiene: SND Invest, Telenor, Stor-Oslo Lokaltrafikk, Raufoss, Kommunalbanken, Kongsberggruppen, Hydro, Nammo og Extra.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-06-18:
Når det gjelder dette med tyveri, vil jeg begrunne det med at dette er verdier som er bygd opp av innbyggerne. Når man slipper til utenlandsk kapital som får råderett over disse ressursene – de evigvarende ressursene som vi har innenfor vannkraft – og lokale energiverk blir solgt ut av landet, så vil jeg karakterisere det som et tyveri av verdier som folket har bygd opp. Det er mulig det er sterkt uttrykt, men på sikt tror jeg vi vil se at det vil oppleves som et tyveri for de som er avhengig av disse satsingene rundt omkring i distriktene. Når det gjelder dette med at vi lever i en globalisert verden, så tror jeg det er viktig at vi stopper opp litt og ser hvor utviklingen går hen. Vi bruker betydelige beløp utenlands og investerer i utenlandsk industri og aksjer, både via Oljefondet og via andre selskaper. Det hadde vært mye mer fornuftig å bruke disse ressursene innenlands for å øke verdiskapningen i landet. Dette er jo en sak om disse fornybare ressursene, fiskeri osv. Dette er evigvarende ressurser som er fornybare, som vi ikke kan reversere med disse handlingene her. Derfor står vi på det standpunktet som vi står på, at vi skal beholde mest mulig av verdiskapningen i landet fremover for våre kommende slekter.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-18:
Jeg skal ikke prøve meg på den olympiske øvelse som går på å beskrive nederlag og seire i Stortinget – til det har jeg hørt altfor mye dumt sagt av forgjengere. Men det som er helt riktig, er at stortingskomiteen denne gang har valgt å fremme veldig mange forslag i forbindelse med behandlingen av en melding som går veldig konkret på det som har med fullmakt å gjøre. Det jeg hadde tenkt å legge opp til, var for så vidt det den regjeringen som Akselsen selv var en del av, la frem i St.prp. nr. 1 i fjor, nemlig at vi i forbindelse med de årlige budsjettene skulle ta de konkrete fullmaktene og si ja eller nei til dem. Den tanken har jeg for så vidt fremdeles. Når det gjelder det med å betale 1 milliard kr for å unngå å få utredet dette fondet, er det sånn at dette fondet må antas ikke å ha kommet på beina hvis ikke det var for Norsk Investorforums engasjement og relativt konkrete tanke om dette, og de har vel kanskje utredet det tilstrekkelig i forhold til forslagsstilleren. Det var et punkt i tillegg. Det var en instruksjon til Regjeringen om milliardpåfyll på Argentum. Og der kan man virkelig si at man tar beslutningene i løse lufta. De første investeringene vil antakeligvis bli foretatt til høsten. Det er ikke mulig å greie å investere de pengene de allerede har fått, innen en lang tids horisont. Jeg har hatt møte med selskapet, og det er relativt entydig. Når det gjelder Statkraft, er vårt forslag og vår antydning å komme til Stortinget med en sak om å gjøre Statkraft om til et AS i den hensikt at Statkraft skal ha akkurat de samme fordeler og ulemper som alle andre aktører i den bransjen. Jeg er fullstendig klar over at det er spesielle kontrakter Statkraft har som det må korrigeres i forhold til. Når det gjelder utbyttepolitikken i heleide statlige selskaper, ser jeg fullt ut at den utbyttepolitikken som har vært ført, ikke har vært ideell i forhold til å bygge opp egenkapital verken nå eller tidligere.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-18:
Når man skal karakterisere noe som gjennomtenkt og ikke-gjennomtenkt, må en ha en referanseramme og se på hva en skal sammenligne med. Når en sammenligner med enkelte av de tingene Hedstrøm har ført i pennen i innstillingen til meldingen, synes jeg ikke dette virker direkte dårlig gjennomtenkt. Det å bli karakterisert som «lynets hastighet», var for så vidt smigrende, men vi begynte denne gjennomgangen av alle virkemidlene i november. Vi har hatt utallige møter om dette med næringslivet, og vi har fått inn 60 innspill fra ulike næringsorganisasjoner, slik at jeg har en rimelig god oversikt over hva som er situasjonen der ute, og hva som er ønsket. Når det gjelder denne avtalen som regjeringspartiene har inngått med SV om 1 milliard kr til et fond som særlig skal se på tiltak i næringssvake områder i distriktene, karakteriserer jeg ikke det som selektive næringstiltak, som Hedstrøm sa. Dette er kapital, et fond, og det er vel snakk om egenkapital i bedrifter som må anses som lønnsomme. Jeg tror definitivt at det i distriktene i Norge vil være behov for egenkapital også til lønnsomme prosjekter. Gjennom den prosessen vi har hatt hva gjelder virkemiddelgjennomgang, er det helt åpenbart at vi har behov for noen generelle virkemidler knyttet til egenkapital som er landsdekkende, definitivt. Men det er også slik at det er interessante prosjekter ute i distriktene hvor man med relativt små midler i egenkapital kan være med og stable ting på beina. Så jeg vurderer den avtalen som er inngått, som å være meget nyttig til å realisere lønnsomme prosjekter i distriktene. Det har i forhandlingene vært understreket, så vidt jeg har skjønt, ikke minst fra representanten Ryan fra SV, at man snakker om lønnsomme prosjekter i Distrikts-Norge.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-18:
Nå har jeg vel ikke noe tro på at jeg, uansett hva jeg gjorde og ikke gjorde, skulle få betegnelsen at jeg hadde utført glimrende eierskap. Til det kjenner jeg Stortinget for godt. «Passere» vil vel kanskje kunne gå hvis det var særdeles godt det som var gjort. Det står ingen steder i meldingen at Regjeringen antyder at staten er en for dårlig eier. Det er ikke det det handler om. De antydningene vi har om nedre grense, innebærer at staten fremdeles vil være den definitivt mest dominerende eier på Oslo Børs også i framtiden, selv om man skulle gå ned til de postene vi snakker om. Et eksempel på hva jeg mener med godt eierskap i bedrifter som er til vurdering: I Raufoss ASA, som heldigvis et flertall bestående av Fremskrittspartiet og regjeringspartiene vil se på, eier staten 50 pst. Der var jeg for en uke siden. Jeg hadde møte med de ansatte. Jeg hadde møte med styret, og jeg hadde møte med ledelsen. Det er helt åpenbart at når det gjelder en bedrift i et marked som f.eks. produserer bildeler for bilindustrien, er det ikke sikkert at morgendagens struktur hva gjelder de selskapene som har innpass i de få bilselskapene som blir tilbake, er et eller annet enslig, lite selskap på Raufoss. Spørsmålet er om vi gjør en god jobb ved å tviholde på den eierandelen, eller gjør vi en god jobb ved å si til selskapet: prøv å få tak i en eier, en global aktør på bildeler som vil kunne tilføre denne bedriften kompetanse, markedsadgang, nettverk og alt i denne forbindelse. Staten som eier har etter mitt skjønn ingen ting å tilføre den bedriften utover det faktum at vi har en eierandel som er verdt, hva vet jeg, et antall titalls millioner kroner. I et slikt tilfelle mener jeg at vi utøver godt eierskap når vi gir selskapet i oppdrag å se på muligheten til å få noen til alternativt å overta den eierposisjonen. I motsatt fall tror jeg vi gjør en generaltabbe. Godt eierskap er ikke å blande seg inn i detaljer, men i de store linjer.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-18:
I spørsmålet om når man vil kunne komme tilbake til Stortinget med en plan for hvordan eierskapet skal håndteres, har jo, så vidt jeg kan se, flertallet i komiteen kanskje ikke akkurat valgt en måte å angripe det på hvor man kan bli beskyldt for å komme med noe som lyn fra klar himmel. Det skal, så vidt jeg husker, ifølge forslag nr. 11 som ligger på pulten, nedsettes et utvalg som skal utrede dette. Jeg antar at Arnstad har lang erfaring og vet hvor lang tid slike utvalg vanligvis bruker. Et såkalt hurtigarbeidende utvalg bruker vel vanligvis ikke mer enn halvannet til to år, men vi har jo utvalg som har holdt på lenger enn det. Jeg vil håpe de vil kunne greie dette på et par år. Så får jo Regjeringen i etterkant gjøre det som står i V, nemlig å komme tilbake med det til Stortinget på en egnet måte. Men jeg tror ikke man skal begynne å se i hyllene i morgen etter den utredningen. Når det gjelder Statkraft og alle de detaljene som inngår i å omgjøre det til eventuelt et AS, vet Arnstad like godt som meg at jeg ikke på noen måte kan svare på hva som ligger i det. Det ligger i sakens natur. På bakgrunn av det som representanten Arnstad var inne på, og som for så vidt Akselsen også spurte om, om statsråden har tenkt å etterleve de vedtak som kommer fra Stortinget, vil jeg svare at om det er til glede eller sorg, vet jeg ikke, men det kommer jeg til å gjøre.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-06-18:
Det er positivt det Hedstrøm sier, både når det gjelder invitten til å diskutere et eventuelt nedsalg og også enkeltselskaper, og at man skal komme tilbake til det. Det står i innstillingen at man «mener at det på det nåværende tidspunkt ikke bør gis noen fullmakt til nedsalg av statlige eierandeler». På neste side foreslår man nettopp en slik fullmakt. Så jeg er litt i tvil om hva det helt eksakt betyr, men det blir vel kanskje anledning til å få greie på i et treminutters innlegg hva det eksakt betyr at det ikke bør gis fullmakt. Regjeringen har ikke bedt om noen fullmakter i denne meldingen. På bakgrunn av det som står i innstillingen, vil vi selvfølgelig vurdere om vi skal fremme en slik sak i forbindelse med statsbudsjettet. Når det gjelder den veldige engstelsen, som jeg vil kalle det, for at det i norske selskap skal være en viss prosentandel utenlandsk eierskap, må jeg si at jeg føler at den frykten er ubegrunnet. Jeg har vært statsråd i seks–syv–åtte måneder, og hver gang jeg har besøkt et annet land, uansett hvor det måtte være, har det hele tiden vært interesse for å tiltrekke seg utenlandsk kapital og utenlandsk kompetanse, og for at norske bedrifter skal investere i andre land. Da er det altså slik at det p.t. er like store norske investeringer i utlandet som det er utenlandske investeringer i Norge. Jeg tror det er helt avgjørende for norsk næringslivs fremtid at vi opprettholder åpenheten og opprettholder balansen, slik at man ikke blir ensidig i noen retning. Etter mitt skjønn er det ingen som forestiller seg at man fra Regjeringens side skulle ønske at utenlandsk eierskap overtok fullstendig, selv om det ikke er helt riktig at norske næringslivsledere er enig med Hedstrøm når det gjelder dette punktet.
Carsten Dybevig (Høyre), 2002-06-18:
Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet arbeider for å opprette et strukturfond på mellom 50 og 100 milliarder kr. De sier her i salen i dag at de ønsker å utrede den saken. Det er vel ikke slik at man ønsker å utrede bare for å utrede. Man ønsker vel å utrede fordi man ønsker å gjøre noe med saken, bruke de 50–100 milliarder kr til å skyte inn i norsk næringsliv. Det er formålet til både Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Så uansett hva man sier, er det formålet. Det er ikke uventet at den norske aktive forvaltningen som lever av å investere penger, ønsker å kunne bruke statens penger til investeringer i næringslivet og mener selvfølgelig at det er en god løsning for landet. Men allikevel synes jeg forslaget ikke er så veldig godt. Staten har som oppgave å sørge for rammebetingelser som gir høyest mulig vekst for hele landet og selvfølgelig også en tøff konkurranse mellom bedriftene. De målene kan ikke lett kombineres, og de kommer ofte i konflikt med statens eierrolle. Derfor bør ikke staten eie bedriftene som kan drives lønnsomt av private. I Norge er en altfor mektig stat faktisk stadig et mye større problem enn at utlendinger eier bedrifter i Norge. Så er det slik at Fremskrittspartiet de siste dagene har vært med på å bevilge kolossale summer, i hvert fall i forslag. I går var det barnehageforliket, hvor det var en diskontert verdi på den beslutningen på 75–150 milliarder kr, avhengig av hvilken diskonteringsfaktor man bruker. Senere kommer altså strukturfondet og Folketrygdfondet, som man snakker om å fondere med flere hundre milliarder kroner. Når man snakker om strukturfondet, er det norsk næringsliv som etterspør disse pengene. Man kan jo stille seg spørsmålet om næringslivet selv har mangel på tillit til norsk næringsliv, fordi man ønsker staten som en mektig investor i det norske næringslivet. Er det også mangel på tillit til norske næringslivsledere og norsk lederskap som gjør at staten må være en garantist for fremtidige investeringer? Mener vi at staten har vært en suksessfull investor så langt i de prosjektene den har vært med i? Der staten ofte er med, blir kravet til avkastning lavere, og ofte når resultatene blir negative, blir kravet til subsidiering stadig større. Det vi trenger i Norge, er gründerkapital. Det skal vokse ut av initiativ, kreativitet og arbeid i de tusen små og mellomstore bedriftene, ikke gjennom massivt statlig bruk av penger til norsk næringsliv. Det gavner ikke næringslivet på lang sikt, og det gavner ikke Norge og nasjonen på sikt. Det er rammebetingelsene, lavere skatter og avgifter osv. som hjelper norsk næringsliv.
Heidi Larssen (Høyre), 2002-06-04:
Ranveig Frøiland sa at de ikke hadde fått noen argumenter fra finansministeren for å omdanne Verdipapirsentralen til et aksjeselskap og åpne for at aksjeselskapsmodellen blir det normale i denne sammenhengen. Da tror jeg ikke de har lest godt nok, og heller ikke lest godt nok de papirene som foreligger fra departementet. Vi vet jo at verdipapirmarkedet står overfor viktige utfordringer, ikke minst som følge av kapitalflyten og teknologiske utfordringer, og det er helt klart at aksjeselskapsmodellen er mye mer effektiv i å legge til rette for løsninger som kan ta inn i seg disse utfordringene man står overfor. Det var akkurat det samme man sa i forbindelse med børsloven. Flertallet, som Arbeiderpartiet var med i, så vidt jeg kan lese av innstillingen, mente også at Verdipapirsentralen burde omgjøres til et aksjeselskap den gangen. Når det så gjelder åpenhet, mener vi nok at vi bør ha samme regler for innsyn i verdipapirregistrene som de som gjelder i utlandet, og at vi ikke har andre regler i Norge enn man har andre steder. Det er for at vi skal ha de samme konkurransebetingelsene her som andre har. Men, som sagt, vi har også bedt departementet vurdere nærmere noen spørsmål knyttet til innsyn, bl.a. i obligasjoner, hvor det kan være grunner til å ha en noe større åpenhet enn det vi har i dag.
Heidi Larssen (Høyre), 2002-06-04:
Det er riktig, som representanten Siv Jensen sa, at Høyre sammen med Fremskrittspartiet i forbindelse med børsloven gikk inn for at hele provenyet fra salg av børsen skulle gå inn i et finansmarkedsfond. Det ble det ikke flertall for. Flertallet ønsket at 90 mill. kr skulle kunne brukes i dette finansmarkedsfondet. Vi tar til orientering at det faktisk var et flertall som ville noe annet enn vi ville da. Derfor synes vi det er helt greit det Justisdepartementet nå sier, at den bokførte verdien av selskapet, altså rundt 100 mill. kr, går inn i dette fondet sammen med de 90 mill. kr fra børsfondet. Resten av salgssummen går da inn i statskassen. Hvis vi ser på merknadene, finner vi at det er det som det er flertall for i denne saken, og det synes vi er et helt rimelig kompromiss også nå.
Heidi Larssen (Høyre), 2002-06-04:
Representanten Djupedal sier at man går mange skritt tilbake. Det er jo ikke riktig. Jeg må få lov til å presisere at det foreslås strengere regler enn dagens regelverk for hvem som kan opptre som forvalter, forvalters opplysningsplikt og hvilke sanksjoner som skal benyttes overfor dem. Jeg vil også understreke, som jeg også gjorde i mitt innlegg, at forvaltere har den samme opplysningsplikten overfor myndighetene som registeret har. Så en kan si at noe verre er det ikke, det er kanskje litt mer tungvint. Det jeg synes er litt spesielt med Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti, er at man tillater forvalterregistreringer av utenlandske investorer, men ikke av norske. Man forskjellsbehandler dem, og det synes jeg kanskje er litt spesielt. For det kan, som jeg sa, også være gode, praktiske grunner til at man overlater – også for norske investorer – forhold knyttet til investeringer til en forvalter fordi man ofte investerer i flere og flere land, og at det kan være greit og praktisk, faktisk, å ha noen til å ordne opp for seg. Vi i samarbeidspartiene har også sagt at vi ber departementet vurdere om denne likestillingen av norske og utenlandske investorer bør føre til et forbud mot all forvalterregistrering hvis det også er trenden det går i internasjonalt. Så hvis det internasjonale markedet går mot et forbud mot forvalterregistrering, synes jeg det er rimelig at vi følger opp det her. Men jeg synes kanskje det mest merkelige i denne saken er at man gjør forskjell på norske og utenlandske investorer i Norge.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2002-06-04:
Når det gjeld monopolet, går Arbeidarpartiet inn for å oppheva det, det sa saksordføraren greitt. Så var saksordføraren veldig overraska over at Arbeidarpartiet ikkje var med på å villa gjera Verdipapirsentralen til eit AS. Vi har verkeleg diskutert det nøye igjennom, og vi stilte faktisk spørsmål til finansministeren om å få argument for å gjera det eller framleis halda på ein stiftelse. Og då skriv finansministeren i eit brev til komiteen: «Departementet har ikke informasjoner som tyder på at VPS er «lite effektivt, ikke ivaretar sikkerheten eller på andre måter ikke er velfungerende» i forhold til sin nåværende virksomhet og organisasjon.» Og det er klart at når vi ikkje får eitt argument frå finansministeren for korfor Verdipapirsentralen må gjerast til eit AS, meiner vi faktisk at med ein stiftelse kan overskotet verta kanalisert tilbake igjen til brukarane i form av lågare prisar, og det går ikkje an i eit aksjeselskap. Så det er ingen argumentasjon i proposisjonen som tilseier at her bør ein laga eit AS, dette kan ein vareta på den måten som ein gjer med ein stiftelse i dag. Så har eg lyst til å stilla saksordføraren eit anna spørsmål, og det går på openheit i eit demokratisk samfunn, kven i samfunnet som eig kva verdipapir. Eg må seia at eg skjønar ikkje at ikkje regjeringsfraksjonen kunne vera med på forslaget om å be Regjeringa sjå på reglar i forhold til dette med openheit for offentleg innsyn i verdipapirregistera. Eg trur ikkje vegen fram er å halda det lukka, eg trur vegen vidare er openheit, og då må vi finna reglar for det. Og det skuffar meg at ikkje regjeringsfraksjonen er med på det.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2002-06-04:
Eg gjentek, så godt eg kan, at i forhold til omorganiseringa til eit AS ser vi ikkje nokon tungtvegande argument for at ikkje Verdipapirsentralen kan vera ein stiftelse, slik som i dag, med omsyn til å gjera det som er nødvendig for dei å gjera. Vi har ikkje noko ideologisk forhold til eit AS. Ein kan gjera det innafor stiftelsesforma, slik det er i dag, og når finansministeren faktisk òg seier at dette fungerer veldig fint, har vi ingen grunn til å omdanna, og då kan overskotet altså kanaliserast tilbake til brukarane. Når det gjeld det andre forholdet som representanten Jensen tek opp, seier vi at vi synest at det hadde vore rimeleg at dette gjekk inn i statskassa, men vi har ikkje noko forslag om det. Vi aksepterer det som fleirtalet gjer der, og kjem til å gå inn for det i lag med fleirtalet, for dei vurderingane som Justisdepartementet har gjort, sluttar vi oss til.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2002-06-04:
Saksordføraren gjorde greie for denne saka på ein så god måte at det dekkjer alle meiningane som Arbeidarpartiet måtte ha, og eg har difor ikkje behov for å seia så mykje. Men eg synest det er viktig å gjenta at sparebankane no har fått høve til å omdanna seg til AS, og eg trur ikkje det vil måtta gå ut over strukturen på ein slik måte som mange har sagt at det vil gjera, at det vil vera negativt for dei små sparebankane. Men det er klart at det er heilt nødvendig å sjå på grunnfondsbeviset i denne samanhengen. Det som er lagt inn i merknaden her frå heile komiteen om at ein ber Regjeringa sjå på reglane for utbyttefordeling i grunnfondsbevisføresegna, er svært viktig. Det har eg forstått at Regjeringa er innstilt på å gjera, og det er i grunnen berre det eg vil streka under. Når vi frå Arbeidarpartiet i ein eigen merknad seier at dei tiltaka som no vert sette i verk, vil vera tilstrekkelege, meiner vi faktisk inklusiv det som eg nett sa, å sjå på reglane for utbyttefordeling i grunnfondsbevisføresegna. Desse tinga må sjåast i samanheng. Eg meiner at det som no er lagt fram i proposisjonen som oppfølging av den kredittmeldinga vi handsama i februar då vi i prinsippet sa ja til forslaget, og dei merknadene som komiteen har lagt inn for å gjera det forslaget som kom frå Regjeringa, ytterlegare betre, vil ta vare på ein slik struktur i sparebankane som heile finansmarknaden vil vera tent med i framtida. Heilt til slutt vil eg ta opp forslaget frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-06-04:
Da Stortinget før valget behandlet børsloven, en tilsvarende sak som denne, hvor man skulle omdanne Oslo Børs til aksjeselskap, var dommen fra lovavdelingen en helt annen enn den er nå knyttet til hvordan man skulle håndtere salgsvederlaget, og i hvilken grad staten kunne konfiskere vederlaget. Da var Høyre enig med Fremskrittspartiet i at det var urimelig at staten krevde inn disse midlene enten de hadde adgang til det eller ikke. I denne saken har lovavdelingen kommet til en annen konklusjon, nemlig at man ikke kan trekke inn hele vederlaget, og så argumenteres det meget grundig med hvordan man kan utmåle det man kaller «erstatning», altså hvor mye penger man kan fordele til et fond, og hvor mye penger staten da eventuelt kan ende opp med. Jeg syns at det minner betydelig om prinsippløshet fra Høyres side når de i løpet av et drøyt år kan ha endret oppfatning så dramatisk i et spørsmål som jeg anser for å være prinsipielt. Gjennom hele lovavdelingens betenkning driver man altså og leter etter argumenter for hvordan man kan hente penger inn i statskassen. Da blir mitt spørsmål til Heidi Larssen om det er slik at også hun mener at dette er midler som statskassen har behov for, eller om det kanskje kunne hende at disse midlene gjennom å bli brukt til å styrke finansmarkedsfondet i større grad ville bidra til en raskere utvikling av det man ønsker å oppnå gjennom etableringen av dette fondet, og den kompetansespredningen som faktisk ligger i intensjonene bak fondet. Jeg syns dette vitner om prinsippløshet, og jeg kunne godt tenke meg å høre Heidi Larssens forklaring på hvordan Høyre i løpet av ett år har endret syn så totalt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-06-04:
I forrige replikkordskifte var representanten Frøiland veldig opptatt av å skape inntrykk av at Arbeiderpartiet var opptatt av brukerfinansieringen, at den skulle holdes lavest mulig, og det var begrunnelsen for at Arbeiderpartiet ikke ville gå over til et allmennaksjeselskap, men ville beholde stiftelsesformen. Men for å trekke denne oppfatningen om brukerne litt lenger: Hvordan har det seg da at Arbeiderpartiet synes det er helt rimelig at salgsprovenyet knyttet til omdanningen, og derved salget, skal tilfalle statskassen, når man vet at dette salgsprovenyet er bygd opp basert på en virksomhet som i sin helhet har vært brukerfinansiert? Synes Ranveig Frøiland at det er rimelig at midler som er brukerfinansiert, bare helt uten grunn skal trekkes inn i statskassen, og hvordan harmonerer det med det hun selv sa for ikke veldig lenge siden om Arbeiderpartiets tilsynelatende opptatthet av forbrukerne?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-06-04:
Ikke første ledd.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
Hvis det er mulig å si at det har kommet noe positivt ut av 11. september, er det bl.a. det at det i stigende grad verden over nå er et ønske om større grad av innsyn i hemmelige konti og i forvaltning av penger. Dette har gjort at veldig mange land nå revurderer sin lovgivning knyttet til både muligheten til forvalterregistrering og også muligheten til å ha hemmelige konti i skatteparadiser osv. Skatteparadiser ligger langt utenfor denne saken, så det skal jeg ikke komme inn på. Men det som forbauser meg veldig, er at her velger Regjeringen og stortingsflertallet å gå i helt motsatt retning av det man burde ha gjort. Man tillater her forvalterregistrering, som i praksis betyr at en investor kan være skjult for offentligheten, men også for det selskapet man velger å investere penger i – så langt med unntak av aksjer, men ellers skal alle mulige andre tenkelige verdipapirer kunne være hemmelige. Den internasjonale trenden er faktisk motsatt, og som det – forbilledlig – står i et brev fra finansminister Per-Kristian Foss til Arbeiderpartiets stortingsgruppe 6. mai – og nå er vi på det som heter «Financial Action Task Force», som er en arbeidsgruppe for å komme økonomisk kriminalitet til livs: «Ett av temaene under den pågående revisjonen av anbefalingene er økt gjennomsiktighet i verdipapirregistreringen og identifiseringen av reelle eiere av verdipapirer.» Grunnen til dette er åpenbar: Det er fordi at det å være skjult eier i seg selv kan bety at enten er det økonomisk kriminalitet bak, eller så er det selvfølgelig usikkerhet rundt dette. Det som da er min utfordring til sakens ordfører, er: Den eneste begrunnelsen som står for hvorfor dette skal være sånn, så langt jeg klarer å oppfatte det, er at man mener at det sentrale argumentet for forvalterregistrering er at dette er vanlig internasjonalt. Det betyr at man har ingen nasjonale, substansielle politiske argumenter for hvorfor dette hemmeligholdes og skal videreføres. Samtidig som Per-Kristian Foss og den norske regjering altså sitter og diskuterer åpenhet rundt forvalterregistrering internasjonalt, går man her mange, mange skritt tilbake, skritt som man advarer mot fra Økokrim og fra Kredittilsynet – fra alle kompetente norske miljøer advarer man mot dette.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
Unnskyld, president.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
Det var interessant at statsråden mente at dette ikke var et «ideologisk» spørsmål, men et «hensiktsmessighetsspørsmål». Hvis det var riktig, ville det vel bety at mange av de aktørene som er nødt til å forholde seg til verdipapirregisteret, skulle være enige i at det var hensiktsmessig at dette ble organisert på denne måten, rett og slett fordi alle de ulike aktørene – det være seg alt fra Statistisk sentralbyrå, Økokrim og Kredittilsynet til Justisdepartementet, eller hvem det nå måtte være – mente at dette var en hensiktsmessig måte å organisere dette på. Det påfallende er jo at de gjør ikke det. Det er jo det som er det påfallende. Det er ingen av disse aktørene som mener – og det er de som forholder seg til dette registeret, eller for den saks skyld Presseforbundet – at dette er en hensiktsmessig måte å organisere registeret på. Tvert imot advarer alle, uten unntak, som er opptatt av dette, mot denne måten å organisere registeret på. Man ser at det rett og slett blir mindre åpenhet, at det kan være kryssende hensyn med denne form for eierskap når dette privatiseres, og at man dermed kan reise tvil om dette registeret er nøytralt. Vi får virkelig håpe at dette blir et nøytralt register, for all del. Mitt ønske er ikke at det ikke skal være det. Men bare det at det kan reises som en problemstilling, er i seg selv uheldig for verdipapirregistrering. Hensikten med dette, som Justisdepartementet er veldig klar på i sin høringsuttalelse, som også er nevnt i innstillingen, er rett og slett bare å dokumentere forskjellige aktørers rettigheter til formuesgoder. Det er dette registerets hovedhensikt – og at alle dermed skal ha det samme forhold til dette, den samme nøytralitet. Jeg blir forbauset når man sier at dette er hensiktsmessig. Ja vel, da må man vise til hvilke aktører som mener det, bortsett fra dem som er i dette markedet som aktører, som eier verdipapir, for de kan ha mange skjulte agendaer som gjør at de synes dette er hensiktsmessig. Det å kjøpe seg inn i dette kan rett og slett være en pengeplassering. Jeg må utfordre statsråden på dette: Hvordan kan dette være en hensiktsmessighetsbetraktning når det ikke er noen andre enn Regjeringen som mener det?