Svein Flåtten (Høyre), 2015-12-03:
La meg først få gi en kompliment til komiteens leder, som gjennom en arbeidsom høst både har styrt komiteen med fast hånd og deltatt i forhandlingene med en enda fastere hånd, for å si det slik, og som synes at det politiske innholdet og resultatet har vært viktigere enn datoer, innenfor visse vurderinger. Vårt land er i den mest utfordrende situasjonen vi har hatt på flere tiår: redusert vekst i økonomien med årsak i fallende oljepriser og ikke gjenvunne konjunkturer hos handelspartnerne. Vi har, særlig som følge av de fallende oljepriser, fått en økt ledighet i deler av norsk næringsliv og deler av Norge rent geografisk, men det er også gode lyspunkter. I enkelte fylker går faktisk ledigheten ned. I tillegg har vi et bakteppe med en betydelig flyktning- og migrasjonskrise i Europa, og også nå i vårt land. Den får betydelige konsekvenser, også økonomisk. Det bærer det såkalte tilleggsnummeret til budsjettet et klart bud om, hvor det ble nødvendig å finansiere ytterligere nær 10 mrd. kr på grunn av rask økning i asylsøkertilstrømmingen utover høsten. Budsjettet som blir vedtatt i dag, tar hensyn til at oljeaktiviteten ikke lenger vokser på samme måte, men budsjettet møter det med kraftfull aktivitet. Det er ikke mitt uttrykk, det er også komitélederens uttrykk, i hans innlegg, og der er jeg helt enig med ham. Denne store vekstmotoren i norsk verdiskaping vil være noe svekket, selv om investeringene fortsatt vil være der i årene fremover. Men dette fallet har vist at vi er sårbare, og det bør minne oss om at det vil måtte komme omstillinger i næringslivet, kanskje også for den enkelte, omstillinger som vil kunne smerte, og som vil minne oss om at vi kanskje burde være kommet lenger med omstillinger i de gode tidene som ligger bak oss. Nå må vi først og fremst sikre vårt fortsatte velferdsnivå gjennom å få flere i jobb. Bærebjelken i det samfunnet vi har bygget opp, i det velferdssamfunnet vi har, er sysselsettingsandelen i befolkningen. Den har vært fallende etter finanskrisen, og det er ikke bærekraftig på sikt. Vi får en varig endring i norsk næringsliv. Svaret på dette kan ikke være bare kortsiktige tiltak. Svaret kan heller ikke være bare sterk økning i offentlig sysselsetting. Svaret er å skape nye arbeidsplasser til erstatning for dem som forsvinner og føre en politikk som forsterker muligheten for omstilling i de eksisterende arbeidsplasser. Det er grunnen til at dette budsjettet er et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling. Det var det da det ble lagt frem i oktober, det er det fortsatt etter forliket. De sentrale tiltakene er å skape vekst i norsk økonomi, ikke minst langsiktige tiltak, i årene fremover, og da er det tre akser som er vesentlige for å skape disse nye arbeidsplassene. Det er for det første økt satsing på samferdsel. Det har vært og vil være et kjennetegn på denne regjeringen. Norsk næringsliv etterspør samferdselsløsninger – i distriktene og i sentrale strøk. Varer skal raskt frem over lange avstander, folk i mer tettbefolkede områder skal raskt frem i stadig utvidede bo- og arbeidsområder. Bevilgningen til samferdsel øker betydelig, og har gjort det i hele perioden, både til vei og jernbane – ikke minst bane, hvor mye av etterslepet er i ferd med å tas igjen. Men det handler ikke bare om å bevilge mer, slik vi gjør, det handler også om å organisere utbyggingen på en bedre måte, og det gjør vi også gjennom det nye utbyggingsselskapet for veg, som er en ny og mer effektiv aktør. Det handler fortsatt om noen ganger å få mer igjen for pengene. Kunnskap er den andre hovedaksen. Selv om vår konkurransekraft utad er forbedret gjennom en svekket kronekurs, blir vi aldri billigere enn våre konkurrenter, men vi kan bli smartere, vi kan bli flinkere. Derfor er den høye satsingen – den historiske satsingen på Norge som kunnskapsnasjon – i budsjettet viktig: Høy kvalitet fra barnehage til høyere utdanning og forskning, videre satsing på den gode læreren og hans/hennes videreutdanning, forskningsbudsjettet – det største noensinne både i antall kroner og som andel av BNP, ingen hvileskjær, og ikke minst en betydelig spissing av forskningsmidler inn mot den næringsrettede forskningen. Det kan skape mange nye fremtidsrettede arbeidsplasser. Den tredje aksen for å skape nye arbeidsplasser er å stimulere norsk kapital til investeringer i norsk næringsliv. Det har vi gjort, og det gjør vi ved betydelige skattelettelser, særlig på selskapssiden i dette budsjettet, samtidig som vi har lagt frem en skattereform som på lengre sikt vil bidra til å stimulere til å skape nye arbeidsplasser. Regjeringen har så langt – når vi tar med påløpt virkning i 2016 – redusert skattenivået for personer og selskaper med rundt 18 mrd. kr. Dette vil gi gode incentiver både til arbeid og til sparing, men aller mest til investering i norsk næringsliv. Og så er det et paradoks at når hele denne salen, stort sett, er enige om å senke selskapsskatten med de 2 pst. som er foreslått fra regjeringen, og kanskje ytterligere når skattereformen kommer, vil det bli slik at utlendinger kommer hit for å investere – og det vil være strålende – mens norske eiere, norske private eiere, vil ha det handicap at de fortsatt må betale formuesskatt, som vil være en hemsko for å få gjort disse investeringene. Vi har gjort disse satsingene med en balansert bruk av oljepenger, selv om jeg hører Arbeiderpartiet si noe annet i dag, og jeg kommer litt tilbake til det, hvis tiden tillater det. Men bruken ligger godt under handlingsregelen, og i de fleste økonomimiljøer har man ment at oljepengebruken har vært godt tilpasset. Og kronekursen har ikke endret seg særlig etter at budsjettet ble lagt frem; den har snarere svekket seg enn styrket seg. Det aller viktigste i debatten om oljepengebruken er at den brukes motsyklisk for å motvirke svekkede konjunkturer, men innstrammende i bedre tider – de ligger bak oss. De som holdt på da, får svare for det. Enda viktigere er det at man bruker pengene på den måten man skal, nemlig på det som var utgangspunktet for handlingsregelen: forskning, utvikling, samferdsel, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. Jeg anbefaler nasjonalbudsjettet, som viser ganske klart hvilken endring som har skjedd i den typen investeringer fra den forrige regjeringen. Så er det også i dette budsjettet en sterk prioritering av økt kvalitet og kapasitet i helsesektoren: høyere aktivitet, færre på venteliste, økt aktivitetsvekst. Budsjettet gir også en tilfredsstillende kommuneøkonomi, og veksten i de frie inntektene øker nok et år. Det sosiale sikkerhetsnettet styrkes, strategien mot barnefattigdom følges opp, kommunalt rusarbeid styrkes bl.a. med 400 mill. kr. Det er oppfølging for å hindre drop-out, det er styrking av barnevern-, familievern- og krisesentertilbud, og det er målrettede arbeidsmarkedstiltak og ordinære arbeidsmarkedstiltak i budsjettet. Men: For dem som faller utenfor, og for å minske forskjellene i samfunnet, er mange tiltak viktige, men det aller viktigste, og det som skaper de største forskjellene, de største ulikhetene, vil alltid være: Har man en jobb, eller har man ikke en jobb, og er det noen som er i stand til å investere i disse jobbene? Har man ikke jobb, så skaper det økonomiske forskjeller, men det skaper også sosiale forskjeller som kan komme til å vare. Dette budsjettet legger på en kraftig måte opp til at slike forskjeller skal reduseres ved at flere kommer i jobb. Det er helhetstenkningen som representanten Marthinsen etterlyser. Helhetstenkningen er at flere skal komme i jobb, flere skal greie seg selv. Det vil influere på alle samfunnsområder, og det er også den tenkningen som har vært fortsatt gjennom budsjettforhandlinger. Så vil jeg si til representanten Marthinsen fra Arbeiderpartiet: Hun er veldig opptatt av oljepengebruken, hun er opptatt av generasjonsregnskapet, men få økonomer er enig med henne, i de tidene vi nå er inne i. Men hvis man er så vidt manisk opptatt av dette, hvorfor da ikke være litt mer real i sine egne beregninger av hvordan oljepengebruken virker? Hvorfor da bli «skylda» – for å si det på vestfoldsk – 5 mrd. kr, som man ikke har noe dekning for, gjennom feilberegninger av hvordan man har beregnet skattesiden? Det er ingen tvil om – det mangler i hvert fall 4,75, eller noe sånt, i forhold til rentebegrensninger og finansskatt. La meg til slutt, selv om det går litt på overtid, takke nok en gang for at forhandlingene med Kristelig Folkeparti og Venstre har brakt inn nye, gode elementer, og jeg benytter anledningen til å takke begge partiene og særlig representantene Syversen og Breivik for at de har bidratt på en veldig konstruktiv og god måte, samtidig som de har ivaretatt de borgerlige …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)