Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-01-16:
Presidenten får unnskylde stemmen, men det er litt influensa ute og går. Nordisk samarbeid og Nordisk ministerråd er høyt prioritert av regjeringen, og jeg ønsker å spille en aktiv rolle. Dialogen med Nordisk råd er i denne sammenheng svært viktig. Jeg er enig med komiteen, som i sin innstilling skriver: «Det er avgjørende at dagsordenen settes av politikere og at samarbeidet i Nordisk råd og Nordisk ministerråd brukes aktivt for å fremme livskvalitet og forenkle folkes hverdag i Norden.» Det har flere av talerne før meg også påpekt i sine innlegg. Det var interessant og lærerikt for meg som ny samarbeidsminister å delta på Nordisk råds sesjon her i Oslo før jul. Det slo meg også da hva slags bredde som er i det nordiske samarbeidet. Det norske formannskapet i 2012 satte utfordringer for velferdsstaten i Norden for alvor på dagsordenen i Ministerrådet. Det svenske formannskapet fulgte opp i 2013, og hadde ungdomsarbeidsledighet som et hovedtema. Sverige introduserte også mineralressurser og gruvenæring i Ministerrådet. Island, som har formannskapet i år, har også fokus på velferdsstaten og dens utfordringer i kjølvannet av den økonomiske krisen. I 2013 ble det gjennomført flere endringer i Ministerrådets virksomhet. Den kanskje viktigste var et budsjettkutt for inneværende år på 5 pst., og under svensk formannskap i fjor ble man enig om fordelingen av kuttet: 3,5 pst. på fagministerrådene og resten på samarbeidsministrenes budsjett. Vi har sett at de forskjellige sektorene har tatt ansvar og prioritert innenfor tildelte rammer. Prioriteringsbudsjettet ble innført fra 2013. Målet er at denne ordningen skal gi økt fleksibilitet og skape rom for flere politisk initierte prosjekter i Ministerrådet. Prioriteringsbudsjettet ble vedtatt under norsk formannskap i 2012, og det svenske formannskapet var det første som fikk ta i bruk dette nye verktøyet. Med prioriteringsbudsjettet får formannskapslandet en større andel midler til egeninitierte prosjekter. Dette kan skape større engasjement om det nordiske samarbeidet. Jeg og mine nordiske kolleger er opptatt av at sakene som behandles i Ministerrådet, skal være relevante og aktuelle, men det er også viktig å være effektiv. Derfor har Dagfinn Høybråten som ny generalsekretær fått et moderniseringsoppdrag av samarbeidsministrene. Han er nå godt i gang med å gå igjennom virksomheten med sikte på å forbedre og effektivisere regjeringssamarbeidet. Han ser på beslutningsprosesser, kontakten med de nordiske institusjonene, prosjektvirksomheten og budsjettprosessen. Rapporteringen fra dette arbeidet skal skje på samarbeidsministrenes møte i juni. Det ser jeg fram til. Grensehinder har vært nevnt tidligere her, og det er ett av kjerneområdene i det nordiske samarbeidet. Løsningen på grensehinder er viktig ikke bare for å sikre nordiske borgeres rettigheter, men også for å gi gode rammebetingelser for næringslivet. Norge støtter aktivt opp om og prioriterer arbeidet med grensehinder. En egen handlingsplan ble lagt fram under sesjonen i Oslo i høst. Organiseringen av grensehinderarbeidet er nå endret for å møte de nye kravene vi stilles overfor. Grensehinderforumet, som ble opprettet i 2007, gjorde en god jobb i å bekjempe hindre og øke fri bevegelse i Norden, og Bjarne Mørk Eidem, som har vært den norske representanten, har gjort en god innsats både for å fange opp og forsøke å finne løsninger på ulike grensehindre, og ikke minst å sette grensehinder på den politiske dagsorden. Men i år er altså Grensehinderforumet og dets funksjon erstattet av et grensehinderråd. Grensehinderrådet blir som kjent ledet av formannskapslandet og har ett medlem fra hvert land. Samarbeidet med Nordisk råd utbygges, og kontakten med representantene i rådet og de nasjonale myndighetene skal styrkes. Samarbeidsministrene får også en utvidet rolle, og kontakten med sektorene utvikles. Norges representant i Grensehinderrådet er Svein Ludvigsen. Grensehinderrådet skal ha sitt første kick-off-seminar i København i februar. Internasjonal virksomhet fortsetter å være viktig i nordisk samarbeid, og i fjor ble retningslinjene for samarbeidet både med Nordvest-Russland og de baltiske statene fornyet. Med de nye retningslinjene understreker de nordiske lands regjeringer nødvendigheten av å videreutvikle det nordiske samarbeidet med Nordvest-Russland. Avslutningsvis la meg understreke at det er viktig å synliggjøre de tanker og ideer som de nordiske samarbeidsministrene har om videreutvikling av det nordiske samarbeidet. Det har vært en prosess knyttet til et såkalt visjonspapir, og det er etter det jeg har grunn til å tro, mulig at vi nå i februar, etter det neste møte mellom samarbeidsministrene, skal kunne sammenfatte den prosessen som har vært, til et såkalt visjonspapir, eller en visjonserklæring, som skal være tydelig på hvordan vi skal prioritere, og hvordan vi skal jobbe videre med det nordiske samarbeidet.