Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-05-24:
Jeg vil takke utenriksministeren for hans redegjørelse. Mange av våre venner i Europa er inne i en veldig krevende tid. Hvordan krisen løses, vil ha betydning for om folk har jobb i årene som kommer, om man klarer å få ned den voldsomme ungdomsledigheten vi ser, om familieforsørgere skal ha skikkelig lønns- og arbeidsvilkår, så familien klarer seg og skatteevnen i Europa opprettholdes, om det offentlige framover skal være robust nok til å gi gode tjenester, slik at støtten til velferdssamfunnet fortsatt er der, og om framtidens pensjonister i Europa kan gå alderdommen trygt i møte. Det er dramatiske tider hos våre europeiske venner. Euro Pluss-pakten kan bli hard for mange vanlige lønnsmottakere. Pakten er et skritt nærmere en fullstendig integrert union. Den største drivkraften er Tyskland, som ser ut til å presse igjennom et system som passer best landets eksportdrevne økonomi. Det blir ikke mye nasjonalstat igjen når pensjons-, lønns- og skattepolitikk skal samordnes. EU har innsett at det ikke er mulig å ha en økonomisk union uten at unionen også er politisk. De trenger verktøy, de trenger politiske styringsgrep for å møte den krisen de er inne i. En deregulert finanssektor skapte krisen. Nå må vanlige folk betale for den. Lønningene er kraftig redusert i mange land, verst i Øst-Europa. Som USA er Europa nå i ferd med å få en andel av folk som er på arbeid fra morgen til kveld, men allikevel ikke har nok penger til å skape et verdig økonomisk liv for sin familie. Vi får en arbeidende fattigdom i Europa, og vi får større forskjeller mellom folk. I et fordelingsperspektiv kan innføringen av euro vise seg å være en ulykke. I Senterpartiet har vi alltid ment at både EU og EØS-avtalen bidrar til økte forskjeller, og at EØS-avtalen fører til mer markedsstyring og rettsliggjøring og mindre folkestyre. EUs tredje postdirektiv er et forsøk på å innføre markedsstyring på et område i Norge som har fungert godt, og som folk er fornøyd med. Vi har en god og solid postombæring i det langstrakte landet vårt. Vi har seks dager og lik porto. Overskuddet vi har av postombæring i Oslo, bidrar til at en har god postombæring også på steder der det ikke er så lønnsomt i dag. Det ville ikke vært noen politisk vilje i Stortinget til å gjøre om på dette systemet hvis ikke forslaget hadde kommet fra EU-systemet. Det som har vært så bra i vinter, er at vi har fått en ny modenhet i norsk EU- og EØS-debatt. Vi har tort å begynne å diskutere innholdet i forslagene, ikke bare avsenderen. Vi har kommet opp fra skyttergravene som var der i 1993, og dette er en del av den store kampen – alt er en del av den store kampen. Nå tør vi å spørre: Hva er norske interesser? Er vi for, eller er vi imot? Vi så det først her i Stortinget med datalagringsdirektivet, der det var en aktiv og levende debatt, og der sterke talsmenn som Michael Tetzschner, Nikolai Astrup og Torbjørn Røe Isaksen, som er aktive ja-representanter, var blant dem som framførte tydeligst nei-argumenter for at vi ikke burde innlemme datalagringsdirektivet i norsk rett. Det var en stor seier for mange av oss at vi endelig begynte å få den typen debatt. Uken etter var det en debatt som vi også har fått synliggjort her i dag, der Svein Roald Hansen tydeligvis var på den tapende parts side, mens andre i Arbeiderpartiet var på den vinnende parts side og sa at de ønsket å bruke reservasjonsretten. Og man diskuterte innholdet. Så kan man være enig eller uenig i om man ønsker en liberalisering av postmarkedet i Norge, men i hvert fall i to av de store ja-partiene i Norge har de endelig hatt frihet og frimodighet til å tørre å diskutere norske posisjoner uavhengig av avsenderen. Det jeg synes har vært mest underlig i debatten etter postdirektivet, og som jeg også har sett her i dag, er at noen av de mest ihuga ja-folkene er de som frykter EU mest. Jan Tore Sanner har fått seg til å si at man setter hele EØS-avtalen i spill ved å bruke reservasjonsretten. Representanten Eriksen Søreide har i dag også gitt inntrykk av at EU er en irrasjonell aktør som kommer til å sette i gang virkelig dramatiske mottiltak fordi vi bruker en framforhandlet rett. Det er litt underlig at vi som er nei-folk, har mer tro på EU som en rasjonell aktør enn ja-siden, og at spesielt Høyre har valgt å bruke så mye tid på å spre skremselspropaganda. EØS-avtalen hadde aldri fått flertall i Stortinget hadde man ikke fått på plass en reservasjonsrett. Det var en premiss for å få tre fjerdedels flertall for å innføre EØS-avtalen i norsk rett. Det ble løftet fram av daværende statsminister Gro Harlem Brundtland at det skulle være en rett man kunne bruke. Nå har regjeringen valgt å bruke den, sette i gang en prosess. Det er historisk, og jeg er glad for at vi endelig har en debatt i Norge der vi setter norske interesser først.