trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2008-04-02:
Jeg er enig med statsråden i at vi skal skille mellom idrett og politikk. Samtidig er det ingen tvil om at OL i Beijing brukes politisk av kinesiske myndigheter - som en form for aksept i det internasjonale samfunnet av den kinesiske utviklingen de siste årene. Man setter da indirekte et godkjentstempel hvis man ikke tar opp også gjennom idrettsorganisasjoner de demokrati- og menneskerettighetsutfordringer som vi nå ser faktisk er økende i Kina. Jeg lurer på om statsråden har tenkt å ha noen dialog med norsk idrettsbevegelse om dette, for ett av spørsmålene som kommer opp nå, er om det under hele OL vil være fri adgang for journalister til hele Kina slik kinesiske myndigheter definerer Kina, dvs. at det i denne perioden vil være fri adgang til Tibet for journalister. Vil statsråden ta dette opp?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Det har vært et betydelig press mot Kina i mange år, ikke minst etter at de fikk OL. Norge har f.eks. en egen menneskerettighetsdialog med Kina. Amnesty rapporterer i dag at menneskerettighetssituasjonen i forkant av OL ser ut til å være verre enn den har vært på lenge. Statsråden har selv sagt, ifølge pressen, at han vil ta opp brudd på menneskerettighetene i Kina når han reiser til OL i Beijing. Det er prisverdig. Men tror statsråden at det vil hjelpe denne gang - når denne årelange dialogen ikke har gitt de ønskede resultater? Og ser statsråden for seg at det kan være andre, mer effektive måter å presse kinesiske myndigheter på?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Jeg vil også få stille et spørsmål til miljø- og utviklingsministeren. I påsken kom det frem at 150 mill. bistandskroner til Tanzania mest sannsynlig er forsvunnet. Dette er såkalt budsjettstøtte. Norsk kontroll, slik jeg har forstått det, går ut på at mottakerlandet selv har ansvaret for kontrollen. Det er for så vidt en interessant variant når det gjelder kontroll med norske skattepenger, men la det ligge nå. Ifølge ABC Nyheter den 27. mars innrømmer miljø- og utviklingsministeren at man i Norge har vært naiv. Ja, statsråden har rett i at noen har vært naive. Men det har ikke manglet på advarsler, og denne skandalen burde, etter vårt syn, ikke komme overraskende. Danmark har bestemt seg for å kutte i sin bistand til Tanzania som følge av manglende politisk vilje til å bekjempe korrupsjon. En representant for den norske ambassaden i Tanzania uttaler at Norge heller ønsker dialog enn både gulrot og pisk. Dialog er bra, men til hvilken pris? Og når statsråden nå innrømmer naivitet, vil jeg spørre om Norge vil velge å være kanskje litt mindre naiv og følge Danmarks eksempel og kutte bistanden til Tanzania. Eller mener statsråden at man fortsatt kan løse dette med mer dialog?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Jeg takker for svaret. Når forholdene etter sigende nå kanskje har blitt bedre, kan man jo spørre: Hva med all den bistanden som er gitt gjennom mange år? Jeg velger allikevel å bruke oppfølgingsspørsmålet til å løfte dette litt opp til et mer overordnet nivå: Det er en stor giverglede blant det norske folk. Det viser alle meningsmålinger. Det er bred støtte. Men jeg mener at mottakerne av norsk bistand begynner å bli frustrerte. Da tenker jeg på befolkningen. I en Fafo-undersøkelse nylig kom det frem at 63 pst. av den palestinske befolkning mener at den bistanden som deres myndigheter mottar, fremmer korrupsjon, og at den gjør lite for å bekjempe fattigdom. Den bistanden som forsvinner i Afrika, enten det er i Tanzania eller andre steder, på grunn av korrupsjon eller svindel, gjør heller ingen nytte, og dette er alvorlige problemstillinger. Er ikke statsråden bekymret for den ødeleggende effekt - jeg vil gå så langt - som norsk og internasjonal bistand har på mange samfunn?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Statsråden følte seg forvisset om at Norges IOC-medlem var noenlunde realitetsorientert om forholdene i Kina. Jeg er ikke helt sikker på det. I en debatt i forrige uke sa Gerhard Heiberg at omtrent alle i Kina har tilgang på Internett, og han virket totalt uvitende om den sensur som bedrives av kinesiske myndigheter også i så måte. Når Heiberg nå blir konfrontert med Amnestys rapport, sier han at det vil han ikke uttale seg om. Han sier at han nå skal til Kina, og at han da kan få et annet perspektiv på det som skjer i landet. Ingen er vel i tvil om at kinesiske myndigheter vil sørge for at Heiberg får et annet perspektiv. Jeg er faktisk ganske bekymret for den holdning Norges IOC-medlem her viser. Jeg vil rett og slett spørre om statsråden vil bidra til at vårt medlem faktisk er realitetsorientert om situasjonen i Kina før han reiser dit.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-02:
For meg som liberaler er det veldig vanskelig å relativisere menneskerettigheter, som at noen er mer verdt enn andre, sjøl om det er folk her i salen som mener at det skal man gjøre. Jeg deler ikke statsrådens vurdering av at det er en veldig positivt utvikling i Kina, sjøl om noen har fått økt levestandarden sin. Ifølge NTB heter det i den rapporten som Amnesty har gitt ut i dag: «Det blir stadig klarere at mange av overgrepene som nå skjer, ikke finner sted til tross for at det skal holdes OL, men som følge av OL.» Statsråden har nå flere ganger sagt at man skal bruke denne anledningen. Jeg er enig med statsråden i at man ikke skal pålegge idrettsutøvere å ha noen mening, men man må kunne pålegge idretten som politisk organ å ha en mening. Går det noen grense for statsråden når det gjelder overgrep, før han gir idretten et annet råd enn det han tydeligvis har gitt i dag?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-02:
Jeg vil gjerne stille det spørsmålet som Gunnar Kvassheim ikke fikk fullført. I forrige spørretime opplevde vi at statsråden stod her og forsvarte at man brukte norsk eierskap og norske bedrifter med stort statlig eierskap til å gå inn og sikre gjenåpning av Sellafield. I dag ser vi statsråden begeistret stå og forklare oss hvorfor man må ha et gratis kvotesystem, som vi ser at gasskraftverkene våre bruker. Jeg skjønner da at statsråden sier at det ikke er noen vits i å bruke tid på å granske den enkelte deltakers hjerte og nyrer i forhold til de involverte for å finne motivasjon. Jeg lurer på: Hva er egentlig statsrådens motivasjon? Når kommer den gamle SV-eren egentlig fram, når vi ser at man stadig vekk må stå og forsvare grep som umulig kan være i tråd med den gamle SV-politikken, og som man umulig kan stå og kjempe for, slik vi ser statsråden gjør i spørretime etter spørretime?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Eg har eit spørsmål til kulturministeren. Endeleg ser vi resultata av at speleautomatane er fjerna. Undersøkingar viser ein sterk nedgang i talet på speleavhengige som ber om hjelp. Fjerninga av speleautomatane får æra. Etter at automatane blei fjerna, har 90 pst. av dei som tilbyr behandling til speleavhengige, opplevd nedgang i talet på personar som har teke kontakt. Mange familiar pustar letta ut og betaler gjelda si. Men om statsråden følgjer sin plan, skal snart Norsk Tipping plassere ut nye speleautomatar, og mange fryktar at behovet for hjelp vil auke. Enkeltmenneske har fått liva sine øydelagde fordi dei har blitt speleavhengige. Barn har opplevd at far eller mor har spelt opp pengane som skulle ha gått til klede og mat. Kristeleg Folkeparti har lenge kjempa for dei speleavhengige. Inntekter til frivillige lag og organisasjonar må sikrast på ein annan måte enn ved speleautomatar. Dagbladet skreiv på leiarplass 25. februar i år: «At sosialdemokrater og ideelle organisasjoner fortsetter å sko seg på de spilleavhengige er for oss en gåte. Giske hadde mulighet til å gjøre det eneste riktige: Å forby gevinstautomatene for å stoppe de sosiale ulykkene bandittene skaper.» Nye automatar er ikkje noko folkekrav, tvert imot. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden fortsetje å gi dei speleavhengige spelefri og stanse utplassering av nye automatar, for dermed å gi ei permanent friheit frå automatar, i staden for å eksperimentere og tru at dei nye automatane ikkje fører til så mange speleavhengige som dei gamle? Vil ein la vere å eksperimentere med dette?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Eg takkar statsråden for svaret, men det er med respekt å melde feil at Kristeleg Folkeparti i regjering sist ikkje gjorde noko for å kjempe mot spelproblematikken. Kristeleg Folkeparti var med på å ta offensive grep. Vi begynte eit arbeid for å avgrense speleavhengigheita. Vi kom ikkje heilt i mål. Samtidig såg vi at speleavhengigheita auka dramatisk, og vi har på ein måte teke den kunnskapen vi har fått, inn over oss. Vi har også justert kursen her på Stortinget og har fremma fleire forslag, bl.a. om forbod mot automatar. Det sa statsråden nei til. Då fremma vi eit forslag om at i alle fall måtte kommunane få lov til å bestemme sjølve. Òg det sa statsråden nei til. Når det gjeld dei tiltaka som blei sette i gang, både setelforbod og andre tiltak, var Kristeleg Folkeparti i opposisjon med på å pushe på statsråden for å få endringar i automatmarknaden raskast mogleg, ut frå den dramatiske auken det var i speleavhengigheit. Men uansett om statsråden vil lytte til dei speleavhengiges erfaringar, vil dei ha nye automatar ut. Kva vil det føre til?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Først vil eg ønskje den nye barne- og likestillingsministeren, Anniken Huitfeldt, velkommen til Stortinget, og seie at eg ser fram til eit godt og konstruktivt samarbeid. Så til spørsmålet: «Riksrevisjonen har foretatt en virksomhetsanalyse av Bufetat. Resultatet viser manglende styring og kontroll. Riksrevisjonen ber Barne- og likestillingsdepartementet og Bufetat sikre at barn og unge får et tilbud som er tilpasset deres behov. Mange ansatte på institusjoner melder om bekymring knyttet til prispress og kortsiktighet, og manglende fokus på kvalitet og barnas behov. Vil statsråden foreta en gransking av barnevernet for å sikre at barn og unge får et tilbud av god kvalitet som er tilpasset deres behov?»
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Eg takkar statsråden for svaret. Når eg besøkjer forskjellige personar som jobbar innanfor barnevernet - det kan vere kommunetilsette, folk i fagteam knytte til Bufetat o.a. - får eg høyre veldig klare meiningar om at når det gjeld dei mest utsette barna og det å sikre dei eit best mogleg tilbod, går pris framfor kvalitet. Mange er frustrerte fordi dei ser at økonomien er pressa. Ifølgje rapporten frå Riksrevisjonen har departementet sagt at budsjettramma for 2008 er tilstrekkeleg for å løyse oppgåvene som dei er pålagde. Men eg set store spørsmålsteikn ved det, for når ein reiser rundt i landet, får ein høyre at det er for lite ressursar, at dei blir pressa så mykje på pris når det gjeld å gi eit kvalitativt godt tilbod til desse barna, at dei tilsette er frustrerte, at dei har fått beskjed om at private aktørar skal ut, og at berre dei offentlege skal prioriterast.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Det som då er svært viktig, er at ein ikkje byggjer ned institusjonstilbodet før ein har fått nok fosterforeldre. I dag er det barn som står i kø og ventar på fosterforeldre. Så er det viktig å sikre rekrutteringa. I komiteen har vi no liggjande til behandling eit forslag om å sikre fosterforeldre faglege rettar. Det gjeld både tenestepensjon, og det gjeld sjukepengar, som mange ikkje får, og dei hamnar derfor i ein vanskeleg situasjon. Vil statsråden medverke til at ikkje berre dei statlege, forsterka fosterheimane - eg veit at departementet er i gang med eit arbeid for å sikre dei faglege rettar - men alle fosterforeldre får faglege rettar, og at ein lèt vere å byggje ned fleire institusjonar før ein har eit godt nok tilbod til alle barn?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Hvor kommer automatpengene fra? Den 3. mars skriver Nationen på lederplass: «At en regjering som sier den vil bekjempe fattigdom og trappe opp innsatsen i psykiatrien, samtidig gjeninnfører spilleautomater med tilhørende spillegalskap, er det glade vanvidd. Det er mennesker fra de laveste økonomiske lag som er mest utsatt for denne formen for avhengighet. Derfor er begrepet fattigmannskatt om pengene som staten håver inn på spill, helt dekkende.» Mitt spørsmål til statsråden er: Er statsråden enig i at penger fra spilleautomatene er en fattigmannsskatt, og vil statsråden sørge for at frivilligheten styrkes på andre måter enn på bekostning av de aller svakeste i samfunnet vårt?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Det blir meldt om uakseptable arbeidsforhold for polske byggearbeidere. Oppsigelser uten grunn, lønn under tariff, altfor lange arbeidsdager og uforsvarlige boforhold virker ikke uvanlig. Arbeidsinnvandringen er rekordhøy, og behovet framover er fortsatt stort. Føler statsråden at eksisterende ressurser og tiltak mot sosial dumping er tilpasset den sterke økningen i arbeidsinnvandring, og hva vil statsråden gjøre for at slike grove tilfeller av sosial dumping kan unngås i framtiden?»
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg synes det er positivt at Arbeidstilsynet virker, og jeg synes det er positivt å høre om holdningsendringen på det området. Kristelig Folkeparti støtter det systematiske og strategiske arbeidet som gjøres for å redusere sosial dumping, fra innsynsrett og påseplikt til ID-kort, som var nevnt. Jeg synes det er veldig uverdig at arbeidstakere som vi trenger, blir behandlet på en sånn måte som vi har sett dårlige eksempler på i det siste, og jeg synes det er ekstra ille at de dårligste eksemplene kommer fra byggeplasser der stat og statlige selskap står som oppdragsgivere. De har påseplikt, det er nevnt. Men hva kan stat og kommune gjøre for å forebygge sosial dumping på en bedre måte? Burde ikke nettopp stat og kommune være gode eksempler for andre oppdragsgivere?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har lyst til å gå over på noe annet. Jeg var på besøk i flere bedrifter i mitt hjemfylke, og jeg må si at her var lønns- og boforhold i skjønneste orden. Det var veldig hyggelig å se. Bedriftene var veldig opptatt av at de utenlandske arbeidstakerne skulle bli inkludert i lokalsamfunnet på en veldig god måte, og hadde derfor satt i gang norskkurs og betalt for det. Men det ble dessverre for dyrt for dem i lengden. Så mitt spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren er om han kan tenke seg å støtte et spleiselag der stat, kommune og bedrifter deler på utgiftene til språkkurs. Vi vet jo hvor viktig språk er for dialog og det å kunne snakke sammen, enten det er på arbeidsplassen eller i fritiden.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Det finnes en annen virkelighet enn den som statsråden henviser til. Nå, i 2008, er det ni måneder siden man fikk forbud mot automater. Nå merker også alle korps, kor og idrettslag Norge rundt bortfall av automatinntekter. Enkelte idrettslag jeg har snakket med i Bergen og omland, mister over 1 mill. kr i inntekt i året. Det skal utrolig store hauger av vafler og mange loppemarkeder til for å komme opp i denne inntekten. Det sier seg selv at man må redusere driften. Dette går altså ut over barn og unge, det går ut over mennesker med psykisk utviklingshemning som får et tilbud av idrettslagene. Kan statsråden forsikre de hundretusenvis innenfor korps, kor og idrettslag at de vil kunne opprettholde driften i 2008 på samme nivå som i 2007? Og hva vil skje i 2009? Når kommer inntektene til grasrota fra automatene til Norsk Tipping?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-02:
Jeg har et spørsmål til statsråd Solheim. Jens Stoltenberg ønsket så sterkt å bygge gasskraftverk uten rensing på Kårstø at han felte en regjering for å få det til. Begrunnelsen var at en desperat trengte den kraft som skulle produseres ved dette gasskraftverket. Nå vet vi at gasskraftverket i lange perioder ikke er i stand til å produsere til den pris markedet er villig til å betale. I denne situasjonen har Regjeringen gitt gratiskvoter langt utover det som det er behov for ved dette gasskraftverket, ved det som nå ser ut til å bli normal drift. Vi har altså et gasskraftverk som har full dekning med gratiskvoter, pluss kvoter tildelt av staten som de kan selge i markedet for inntil 150 mill. kr i året. Venstre er for å bruke kvotesystemet. Men vi er òg for å bruke sunn fornuft. Det er ikke det som er brukt når en gir så store og romslige ordninger for Statkraft og StatoilHydro, mens en i kvotesystemet har lagt opp til at ny virksomhet ikke skal få gratiskvoter. Det opplegget Regjeringen har gått inn på, setter kvotesystemet i vanry, det bidrar til å undergrave klimapolitikken. Derfor er mitt spørsmål til statsråden: I lys av den erfaring en nå høster, er han enig i at det er urimelig å tildele gasskraftverket på Kårstø gratiskvoter i et slikt omfang? Og er han i lys av de erfaringer som nå er gjort, villig til å revurdere denne delen av kvotesystemet?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-02:
Forrige gang statsråd Solheim var i spørretimen, hadde han et varmt forsvar for at norske selskaper deltok aktivt på Sellafield for å legge til rette for gjenåpning av Thorp-anlegget. I dag har han et varmt forsvar for et system som tildeler gasskraftverket på Kårstø gratiskvoter langt utover det de har bruk for, slik at de kan selge og tjene store penger på dette. Jeg lurer litt på hva som skal til for å lokke fram de gamle instinktene og de gamle synspunktene hos Solheim og hans parti SV - men det får vi ta ved en annen anledning. Det som er mitt hovedspørsmål her, er: Ser en ikke at en legger opp til å tildele kvoter i et omfang som går ut over det dette anlegget ved normal drift trenger - slik at en faktisk gjør disse gratiskvotene til god butikk? Jeg kan ikke forstå at statsråden kan se at det er i samsvar med forurenser-betaler-prinsippet, spesielt ikke i en situasjon hvor ny virksomhet ikke får gratiskvoter. Mitt spørsmål er hvorfor en ønsker å fravike forurenser-betaler-prinsippet på dette viktige området.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-02:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I snart 20 år har det vært arbeidet for ny jernbanetunnel i Drangsdalen i Lund kommune. Det er tale om en rasutsatt strekning på Sørlandsbanen hvor togtrafikken nå må gå med sterkt nedsatt fart. Forholdene hemmer transporten av folk og gods, og rasfaren utgjør også en sikkerhetsrisiko. Hvilke forutsetninger må på plass for at jernbanetunnel i Drangsdalen skal kunne bli prioritert i Nasjonal transportplan?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-02:
Jeg takker for svaret. Det er positivt at det jobbes med varslingstiltak og sikkerhetstiltak, men i et langsiktig perspektiv er det kun en tunnel som åpner for framtidsrettet trafikk på dette området, som er en god løsning. Mitt spørsmål til statsråden vil være: Dersom Rogaland fylkeskommune i sitt arbeid med NTP prioriterer dette prosjektet på topp når det gjelder jernbane, hvilke forutsetninger når det gjelder de nasjonale rammene, må da på plass for at dette kan bli prioritert, gitt den forutsetning som statsråden har knyttet til storbytrafikk, og den prioritet som er gitt til det?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-04-02:
Det er en nokså spesiell situasjon på Sørlandsbanen at toget går i 30 km/t over en lengre strekning. Det er en ekstraordinær situasjon som har vedvart lenge, og som burde ha vært løst. Føler statsråden at hun kjenner denne problematikken godt nok til å vurdere den opp mot andre investeringsbehov, og kan statsråden si litt mer om dette med prioriteringen av jernbaneutbedring knyttet til storbyene? Er det slik at det vil innebære at man i NTP-perioden ikke ser for seg andre store investeringsprosjekt enn dem som er knyttet til storbyområdene? Det framstår som en litt merkelig situasjon når representanter for mange partier, også for regjeringspartiene, skaper inntrykk av man er beredt til å investere hundretalls millioner når det gjelder høyhastighetsjernbane, mens et prosjekt som dette kan risikere å måtte stå over nok en periode uten å bli prioritert.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Siden representanten startet med en polemikk mot min sjef - som det alltid er en glede å ta i forsvar - må jeg bare få lov til å si at hvis det var slik at Jens Stoltenberg felte en regjering for å få lov til å bygge gasskraftverk, var Venstre villig til å fortsette utbyggingen av Kårstø for å få lov til å sitte i regjering. De eneste partiene som har vært klart og konsekvent mot Kårstø hele veien, er SV og - så vidt jeg vet - Senterpartiet. Men la nå den polemikken ligge, la oss se framover. Det grunnleggende med kvotesystemet er at det skal være en tilskyndelse til å redusere forurensingen. Jeg tror ikke vi i den tilskyndelsen kan drive på med å granske hjerter og nyrer og motiver hos dem som reduserer. Hvis man skulle få et kvotesystem som var slik at det var en tilskyndelse til å drive for å få penger, ville vi få det stikk motsatte av hva vi ønsker. Det er en fornuftig logikk i at det er en klar tilskyndelse til å la være å slippe ut forurensing, og den ligger i kvotesystemet. Det er grunnen til at man får den virkningen på Kårstø som representanten trekker fram. La meg i tillegg si at Regjeringen sist fredag sendte vårt opplegg for kvotesystemet over til ESA. Vi vil nå gå i dialog med ESA om dette kvotesystemet, inkludert kvotereserven, og vil da gjennom den dialogen få klarlagt om dette er et system som ESA vil akseptere som praktikabelt. Kårstø har ikke fått tildelt noen kvoter ennå, men det kan selvsagt ligge i forlengelsen av de systemene som er bygd opp, at de vil få det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Vi i Norge har tildelt færre gratiskvoter enn EU. Det kan være noe av det som kan gjøre det vanskelig å få godkjent vårt opplegg i forhold til ESA. Men uansett om en bedrift har fått en gratiskvote eller en betalt kvote, må det ligge en tilskyndelse til å redusere forurensingen, det er det som ligger i det nåværende systemet. Siden representanten spør etter sosialisten i meg, er jeg glad for å la vedkommende få komme fritt ut. Jeg tror vi trenger kvotesystemet, jeg tror vi trenger de markedsbaserte løsningene. Men vi trenger også vesentlig mer regulering i miljøpolitikken. Det er f.eks. regulering av norsk oljeindustri som har brakt fram en så miljøvennlig oljeindustri som vi har. Jeg reiste til California og trodde at vi i Europa trodde på regulering og de der på marked, og kom tilbake med den klare idé fra USA at uten at man tydelig og sterkt regulerer industrien, får man ikke fram de nye teknologiske løsningene. Markedet er godt til å gjøre det som er billigst først. Det skal vi også gjøre, men det er regulering som driver fram den nye solenergien, vindkraften, bioenergien og alt det andre vi trenger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
La det være aldeles klart: Jeg er ikke tilhenger av å dele ut gratiskvoter. Jeg ønsker at vi skal ha så få gratiskvoter som overhodet mulig. Derfor har Norge vesentlig færre gratiskvoter enn EU har. Jeg har gjentatte ganger svart på spørsmål fra Fremskrittspartiet her i spørretimen om det faktum at Norge er en sterk pådriver for at vi i 2012 overhodet ikke skal ha gratiskvoter, alt skal være betalte kvoter. Men jeg er tilhenger av kvotesystemet. Det fine med kvotesystemet er at man får gjort de billige, raske CO2-oppryddingene først. Det er viktig. Det er også grunnen til at vi trenger et globalt kvotesystem som inkluderer USA og andre, ikke bare et europeisk kvotesystem. I tillegg til det må vi ha flere reguleringer, fordi kvotesystemet vil drive pengene mot de billigste og raskeste løsningene, mens reguleringene vil sikre de høyteknologiske løsningene. Det er reguleringer av verdens mest avanserte markeder - Norge, Japan, California og Tyskland - som vil drive fram den nye teknologien. Så vi må ha både et markedsbasert system og et reguleringssystem.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Når det gjelder det siste veldig konkrete spørsmålet: Vi har sendt over til ESA vårt syn, som vi mener er i tråd med prinsippene som EU legger til grunn, og som bør godkjennes av ESA. Vi er i en muntlig dialog med ESA og vil avvente deres respons. På basis av den responsen vil vi se på om det eventuelt skulle være nødvendig med justeringer av et system som vi i utgangspunktet mener er godt, og et system som i utgangspunktet er mer miljøvennlig med færre gratiskvoter enn hva EU har. Når det gjelder denne lille finten om SVs skepsis til kvotesystemet tidlig på 1990-tallet, tror jeg bare vi skal innrømme denne barndomssynden. Heldigvis ble den rettet opp innen vi kom i ungdommen. Fremskrittspartiets problem er at de ennå ikke i sin alderdom, som et modent parti, har rettet opp sine synder på dette området.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Nå føler jeg at jeg har svart på det spørsmålet flere ganger, så la meg heller rette fokuset mot det som er det vesentligste spørsmålet ved Kårstø, og som har tilknytning til spørsmålet om det ikke har skjedd noe vesentlig under denne regjeringen. Det har skjedd noe helt fundamentalt under denne regjeringen, nemlig at spørsmålet om CO2-fangst og -lagring har kommet opp. Og dét er jo det grunnleggende svaret. Kårstø ble vedtatt tidligere, Bondevik-regjeringen videreførte prosjektet. SV har vært imot det hele tiden, men det står der, som Snøhvit står der - vi var mot det også. Alle skjønner at det ikke bare er å reise bort og vri om nøkkelen og stenge disse prosjektene. Da må vi se hva vi gjør med dem, og det grunnleggende svaret på det er CO2-fangst og -lagring. Derfor gjør vi det på Mongstad, og derfor har vi brakt dette inn på Kårstø. Vi får nå to norske miljøer, StatoilHydro og Aker, som forsker på det - og disse må gå inn i den større europeiske sammenhengen sammen med EU, må gå inn sammen med USA. Men det grunnleggende svaret på de problemene vi har både på Kårstø og Mongstad og andre prosjekter som vi har vært skeptiske til, er å fange CO2, lagre det og putte det under sjøbunnen. Da bidrar vi også til menneskehetens felles svar på dette problemet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Nei, jeg klarer ikke å se at tidsplanen vanskeliggjør det. Det er en rekke teknologiske spørsmål knyttet til CO2-fangst og -lagring som vi må gå løs på og løse. Det vi som miljømyndighet først og fremst må ta tak i, er det globale regelverket som trengs. Det er fortsatt mange land i verden som ikke aksepterer CO2-fangst og -lagring, fordi de føler seg utrygge med systemet. Norge er det eneste landet hvor vi har gjort dette. Det fungerer, og derfor er det stor internasjonal interesse for det. Vi trenger globale retningslinjer for sikkerheten ved CO2-fangst og -lagring. Vi kan starte med nasjonale regler, EU kan lage regler, men vi trenger i bunn og grunn globale retningslinjer for det. Og så til det andre fundamentale spørsmålet: Prisen på denne teknologien må ned. Det gir ikke mening økonomisk å rense Mongstad og Kårstø gjennom CO2-fangst og -lagring som sådan, så dyrt som det er nå. Men hvis vi ved å subsidiere dette kan bidra til at dette går fra å være en mulig nisjeteknologi for verdens rikeste til en vanlig kommersiell teknologi for hele verden, er det antakelig det viktigste norske bidraget overhodet for å redusere klimautslipp.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Konklusjonen med hensyn til hvorvidt vi skal kutte eller omforme bistanden til Tanzania på basis av dette, er at vi vil gjøre en grundigere vurdering av denne saken og andre saker. Statsministeren og jeg skal også til Tanzania om to-tre uker, og vi vil da få anledning til å diskutere dette med president Kikwete og andre aktører. Når det er sagt, så var hovedgrunnen til at jeg da jeg ble utviklingsminister, gikk inn og satte antikorrupsjonsarbeidet helt annerledes på dagsordenen enn det har pleid å være, nettopp at jeg anser dette for å være et mye større utviklingsproblem enn man til nå har erkjent. Derfor var Norge i går vertskap for en internasjonal konferanse om såkalt ulovlig kapitalflyt internasjonalt, som f.eks. er penger som går ut av utviklingsland og inn i de mange finanssentrene, skatteparadisene, hvor disse pengene er helt utenfor enhver kontroll. For mange utviklingslands vedkommende vet vi at mer penger går ut i form av korrupsjon og ulovlig kapitalflyt enn det som kommer inn i form av bistand. Derfor må vi bruke bistanden til bedre å sette antikorrupsjonsarbeidet på dagsordenen og hjelpe land til å gjøre det, ved støtte til riksrevisjoner, økokrim o.l. Så kan det høres absurd ut, men det som på en måte er positivt i den situasjonen som nå kommer opp, er jo til sjuende og sist at det er et tegn på at noe virker. Det er ingen grunn til å tro at korrupsjonen i Tanzania er større enn hva den var. Men for første gang i Afrika - tror jeg - har en statsminister i et land blitt avsatt for åpen tv-skjerm - alle landets innbyggere kunne se det - og sentralbanksjefen har måttet gå på grunn av store nasjonale korrupsjonsskandaler. Den norske bistandssaken er liten i denne sammenheng. Men det stiller en rekke spørsmål til vårt system og vårt apparat om hvordan vi skal gjøre det bedre. Jeg kan eventuelt komme tilbake til det i svar på et oppfølgingsspørsmål.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Jeg tror vi må erkjenne at det i land med store korrupsjonsproblemer ikke er noen korrupsjonsfrie soner. Der er det stor korrupsjonsfare for frivillige organisasjoner, for statlig bistand, for business på nær sagt alle områder. Det å ha vakthold mot korrupsjon er helt sentralt. Nå er det jo nærmest en én-til-én-sammenheng mellom verdens rike land og verdens ukorrupte land. Det er ikke helt én-til-én, men alle de landene i verden som skårer høyest når det gjelder korrupsjon, er også verdens fattigste. Jeg tror at her er det årsaker begge veier. De er fattige fordi de har et betydelig korrupsjonsproblem. Men det som selvsagt er mye viktigere, er: De har et betydelig korrupsjonsproblem på grunn av fattigdommen. De spørsmålene som vi må stille til vårt eget system, er f.eks.: Hvordan er det mulig at et internasjonalt anerkjent revisjonsfirma, et av verdens tre-fire største, år etter år kunne sette godkjenningsstempel på et prosjekt som Norge finansierte i Tanzania, hvor det i ettertid viste seg å være så store irregulære forhold? Bør vi gå inn med andre selskaper? Sier det noe om det selskapet? Sier det noe om systemene? Hvordan kan vi få pengene tilbake?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Ja, vi vil stille tydeligere krav ved bistand, og vi må gå mer inn og se på om revisjonssystemene vi har brukt, har vært gode nok, og om kontrollsystemene er gode nok. Utgangspunktet i enhver slik sak er at hvis mulig skal penger tilbakebetales hvis de er misbrukt. Men, med respekt å melde, at Norge bare prater på dette området, er det nærmeste det går an å komme tøv i Stortinget. For tre uker siden møtte jeg Verdensbankens direktør, Bob Zoelick, i Reykjavik. Temaet var hva vi sammen - Verdensbanken og Norge - kan gjøre for å sette de store internasjonale kapitalstrømmene som er ulovlige, på dagsordenen. I går hadde vi et internasjonalt møte i forkant av de såkalte Doha-forhandlingene, om finansiering av bistand - igjen for å sette korrupsjon, skatteparadis og ulovlig kapitalflyt på dagsordenen. I vår dialog med Tanzania er dette helt tydelig, og det er en helt klar oppfatning hos alle i bistandsmiljøet i Dar-es-Salaam at Norge er den tydelige, sterke og tøffe pådriver for klare reaksjoner på enhver form for misbruk.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Jo, den viser nettopp det. Det var også min innledende kommentar at det er et betydelig korrupsjonsproblem i Tanzania. Det er ingen grunn til å tro at det er økende, men det at dette kommer opp, er tegn på at en god del ting virker. Samtidig er jeg livredd for å bagatellisere problemene med korrupsjon. De er gigantiske i verden, og det er kanskje det hovedspørsmålet vi er nødt til å gi den norske befolkningen et konstant svar på. Utrolig mange mennesker kommer til meg - jeg er sikker på også til Dagfinn Høybråten - og sier: Flott at vi bidrar internasjonalt, flott at vi gjør en innsats i Afrika. Men: Hvordan kan jeg være trygg på at mine penger ikke går i lomma på korrupte diktatorer? Det svaret skal gis konstant, og de spørsmålene vi da må stille oss, f.eks. i denne Tanzania-saken, er spørsmålet om revisjonen. Var den god nok? Var de riktige oppgavene gitt til revisjonsfirmaet? Eller så revisjonsfirmaet dette som en sak de ikke trengte å ta seriøst? Vi må se på våre rutiner. Ambassaden har gjort en formidabel jobb å rydde opp og få dette på bordet. Likevel: Hvordan kunne det pågå år etter år uten at vi grep nok inn?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Jeg vil gjerne gi Stortinget en slik redegjørelse. Jeg skal se på om vi kan klare å få det til i revidert, eller på en annen måte. En rekke av dette er gjort offentlig kjent. Vi har laget en sentral kontrollenhet i Utenriksdepartementet for korrupsjonsbekjempelse som ikke eksisterte før. Vi har laget et varslingssystem for utenrikstjenesten og andre, knyttet til G-Partner, en uavhengige instans. Vi har tatt en rekke grep for å få bedre kontroll med dette og en forsterket korrupsjonsbekjempelse. Men la meg litt i forlengelsen av hva Dagfinn Høybråten sa, også minne om hva som er realitetene. Statsbudsjettet i Tanzania er på 40 milliarder norske kroner - i et land med 40 mill. innbyggere. I Norge er statsbudsjettet på 800 milliarder kr - i et land med 4 mill. innbyggere. Sammenlikner vi dette, betyr det at Norge har to hundre ganger så stort statsbudsjett pr. innbygger som hva Tanzania har. Vi må ikke glemme den bakgrunnen heller når vi går løs på korrupsjonsbekjempelsen og å hjelpe Tanzania med den.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Det er to elementer i vår antikorrupsjonspolitikk. Det ene er et absolutt fokus på å gjøre hva vi kan i våre egne systemer for å redusere korrupsjonsfaren i alle ting vi gir, enten det er frivillige organisasjoner eller staten. Det andre og mye større spørsmålet som representanten reiser, er selvfølgelig: Hva gjør vi for å hjelpe land med å bekjempe korrupsjon? Da tror jeg det mest grunnleggende enkeltsvaret er bygging av sterke institusjoner: Det er bygging av en riksrevisjon som er reelt uavhengig og ikke i praksis styrt av presidenten - nå snakker jeg ikke om Tanzania, men generelt. Det er bygging av et økokrim eller lignende institusjoner; mange slike fungerer nå veldig effektivt i Afrika, og det bringer inn svære beløp. Det er bygging av et sivilt samfunn, av organisasjoner à la Transparency International eller andre. Det er å få land til å forplikte seg til de såkalte EITI-prinsippene om åpenhet. Og det er å gi assistanse til å bygge medier som setter et søkelys på korrupsjon. Det er bygging av disse institusjonene som over tid vil virke. De har virket her, de er garantier mot korrupsjonsreduksjon i vår del av verden, og de vil også over tid virke i afrikanske land.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Det var i siste liten at jeg fant de utmerkede papirene jeg har fått av mitt gode embetsverk i Miljøverndepartementet. Rapporten fra Justervesenet peker på ulike årsaker til svinnproblemer ved drivstoffomsetningen. Det antas at feil i målingene kan være en av flere grunner til at det er rapportert avvik mellom mengde drivstoff som mottas, og mengde drivstoff som selges. Det vises også til at reduksjon av egenvekt, forårsaket av temperaturendringer, og tyveri, f.eks. i form av ufullstendig tømming av tankbil, kan være mulige årsaker. Man vet altså simpelthen ikke den eksakte årsaken. Det kan være en, flere eller en kombinasjon av disse ulike faktorene. Det kan heller ikke utelukkes at noe av drivstoffet kommer ut i naturen gjennom fordamping ved lagring og salg og ved lekkasje ved lagring. Fordamping av bensin medfører utslipp av flyktige organiske forbindelser, VOC, som bidrar til dannelse av bakkenært ozon. Noen av stoffene i bensindamp, som benzen og aromater, er kreftframkallende. Av disse er benzen det farligste. Norge har i tråd med gjeldende EU-lovgivning stilt krav til avdamping ved distribusjon av bensin fra raffineriene til utsalgsstedene samt stilt krav til benzeninnholdet i bensin. Som en del av arbeidet med opprydding i forurenset grunn vil Statens forurensningstilsyn, SFT, i løpet av 2008 starte et kartleggingsarbeid for å beregne utslipp fra tankene og ned i grunnen, både for eksisterende og nedlagte bensinstasjoner. Arbeidet forventes ferdigstilt i løpet av 2009-2010. Hvilke tiltak vi skal sette i verk, må vurderes på bakgrunn av denne kartleggingen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Jeg må bare si at jeg er glad for at representanten Hoksrud har stilt dette spørsmålet, for jeg var ikke oppmerksom på dette problemet før spørsmålet ble stilt her. Som det framkommer, er det, potensielt i alle fall, veldig svære bensinmengder og dermed også kroneverdier som går til spille. Det er vanskeligere å vite hvilke tiltak man skal sette inn, når man ikke vet årsaken. Det vil jo være fundamentalt forskjellig med tyveri og med fordamping, f.eks. Men vi skal ta dette som en tilskyndelse til å gå dypere inn i materien og se mer på det, og dermed også vurdere hvilke tiltak som kan settes i verk. Når det gjelder de skattemessige og avgiftsmessige problemstillingene, er det klart at det er vanskelig. Sett ut fra en bensinforhandlers interesser kunne det være fordeler knyttet til å få dette direkte på seg, men det vil også bety større problemer både for den enkelte og for staten, i form av økt byråkrati og mer papirvelde, enn når det er noen få instanser som det drives inn fra.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
Vi skal definitivt ta med oss representanten Hoksruds syn på det videre. Når det gjelder selve grunnproblemet, vil det også være interessant - som en amatør betrakter det - å se på hva andre land har gjort på dette området, for det er veldig vanskelig å tro at denne forsvinningen er et særnorsk problem. Det vil være interessant å se om det finnes studier i andre land om det samme problemet. De kan i så fall sikkert gi indikasjoner på hva som er årsaken til problemet i Norge også.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
La meg først si at jeg har den største respekt for at representanten Gundersen er klar og tydelig. Han er på dette området en ildsjel som står fast på sine synspunkter, og en drivkraft for å få dette diskutert i Stortinget. Samtidig må jeg igjen vektlegge at det er bred enighet i Stortinget om de grunnleggende trekkene ved rovdyrpolitikken, inkludert spørrerens eget parti, og jeg må nesten få lov til å legge det også til grunn. Vi har kommet med en rekke tiltak. Det viste seg at noe av det spørreren er inne på, er det også problemer knyttet til - vi hadde en diskusjon om gjerder tidligere. Regjeringen har altså lagt fram en serie tiltak med det formål å redusere konfliktnivået. Det er å bygge gjerder. Det er å gi tillatelse til felling når man har nådd bestandsmålet. Det er, som jeg sa i forrige innlegg, selvfølgelig å holde en lav terskel for felling hvis det skulle være farlige situasjoner for mennesker. Det er økt informasjon. Det er i det hele tatt å gjøre det lettere å leve med den usikkerheten som er knyttet til dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-02:
La meg først uttrykkelig slå fast at det å skyte ulver ulovlig selvsagt er miljøkriminalitet og som sådan en sak for politi, påtalemyndighet og rettsvesen som ikke jeg vil legge meg bort i. Men representanten har selvsagt rett i det grunnleggende, og det er at det må skapes en tillit til at systemene virker, som gjør at folk i bygdesamfunn føler seg trygge og komfortable. Det er også målsettingen. Men vi må akseptere at det på dette området kommer til å være konflikter i årene framover. Det finnes ikke en enkelt løsning på dette som vil tilfredsstille alle, nettopp fordi vi skal forene to formål som ikke nødvendigvis er identiske. Vi skal bygge opp reelle bestander av de fire store rovdyrene, som vi er internasjonalt forpliktet til, og som det er et bredt flertall i Norge for at vi skal. Men, selvsagt, rovdyrene lever noen steder, og menneskene som bor på de stedene, kan føle utrygghet, og den utryggheten skal vi ta på det største alvor. Derfor er jeg glad for å få spørsmål om dette ofte. Vi skal se på hvert eneste mulige tiltak for å redusere den lokale utryggheten.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Det er litt interessant å oppleve statsråden i denne saken. For elleve år siden var SV det eneste partiet som var imot klimakvotehandel som en del av Kyoto-systemet. Her står statsråden og forsvarer dette grundig. I 1997 var statsråden ute i Dagsavisen, eller Arbeiderbladet som det het da, og sa at han ville lenke seg fast til gasskraftverket på Kårstø hvis det ble realisert. Heldigvis har statsråden vist god dømmekraft og ikke gjort som han lovte, i motsetning til sin statssekretær, som flere ganger har vist sivil ulydighet. Hele klimakvoteloven, som dette handler om, ble hastet gjennom Stortinget i fjor. Det var liten tid til høring hos industrien og liten tid til behandling i Stortinget. Åpenbart har det kommet mange hull i loven. Det er uheldig at gasskraftverk får tildelt kvoter som de kan selge når de legger ned, mens annen ny industri ikke får tildelt kvoter i det hele tatt. Dette er en konkurransevridning som ødelegger for norske arbeidsplasser og norsk næringsliv. Vil statsråden ta en gjennomgang av klimakvoteloven og sikre at ny industri i Norge får konkurransevilkår på linje med EU?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
«Tildeling av forhåndsdefinerte områder, TFO, er viktig for å utnytte små felt i mer modne områder. Den bidrar til god kapasitetsutnyttelse av eksisterende infrastruktur, og er spesielt viktig for små og nye selskaper på norsk sokkel. Regjeringen har vanligvis utlyst TFO helt i begynnelsen av året, noe som har gitt oljeindustrien en forutsigbarhet de er svært avhengig av. Nå er dette forsinket, noe som gir næringen tidspress i deres arbeid med søknadsprosessen. Når vil OED komme med utlysning av TFO 2008?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Jeg synes først det er veldig positivt å høre statsrådens støtte til TFO som sådan. Det er jo kjent at regjeringspartiet SV har gått hardt ut mot TFO, og de mener det er en udemokratisk prosess. Jeg registrerer at det for en gangs skyld sitter en SV-er i salen under spørretimen og følger med nettopp på dette. Så det er nok flere som er interessert i å høre hva statsråden sier. Det som samtidig er interessant her, er om den debatten som foregår - en ser at det er en sprik i Regjeringen om TFO er positivt eller ikke - gjør at en her skaper en usikkerhet for oljeindustrien. Når en nå får en utsettelse av utlysningen på et par måneder i forhold til det som har vært normalt, skaper det et unødvendig press på måten oljeselskapene agerer på, når en fortsatt har den samme tidsfristen for å søke. Ser statsråden at oljeselskapene da gjerne kan ha dårligere tid, og dermed ikke får like gode søknader sendt inn til Regjeringen? Vil statsråden i så fall ta hensyn til det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
TFO har blitt gjort mange ganger, som statsråden selv sier. Slik sett skulle en tro at prosedyrene her var relativt greie, og at kunnskapsinnhentingen var gjort for lenge siden på de fleste områdene. Derfor står denne forsinkelsen i et litt underlig lys. Jeg antar at det ikke er så enorme områder som blir åpnet for første gang, og da virker det jo som om det er interne stridigheter, der SV setter seg på bakbeina av uforståelige grunner, som faktisk er årsaken her. En annen ting som det er greit å få bekreftet om prosessen videre, er: Statsråden har snakket om åpenhet i departementet. Det synes jeg er positivt. Men hun har også snakket om muligheten for å sende saker ut på høring, slik at stadig flere skal få uttale seg. Hvordan vil dette prinsippet om høring som statsråden har uttalt seg om tidligere i andre saker, eventuelt ramme eller påvirke TFO-runden etter at selskapene har søkt, og før de eventuelt får tildelt de utlyste lisensene?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Det er godt at noen av oss fortsatt er unge, så får vi se hvor veien går framover. Statsråden viser stort engasjement i denne saken. Men det var statsrådens egen sjef som godkjente gasskraftverket på Kårstø uten renseanlegg. Hvis statsråden ikke husker det, gikk både Venstre og Kristelig Folkeparti ut av regjering fordi vi ikke ønsket å uthule forurensningsloven. SV har nå sittet tre år i regjeringskontorene, og det har ikke fått noen positiv miljøeffekt for Kårstø. Det har heller blitt en forverring, ved at Regjeringen nå deler ut gratiskvoter. Dette er et ansvar som statsråden ikke kan fraskrive seg. Mitt spørsmål blir: Hvorfor subsidierer statsråden utslipp fra Kårstø og andre gasskraftverk med gratiskvoter, når han i dagens spørretime innrømmer at han prinsipielt er motstander av gratiskvoter?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-04-02:
Jeg er enig med statsråden i at det helt sentrale nettopp er CO2 -fangst og -lagring. Hvis vi skal nå våre mål i forhold til klimautfordringene og bekjempe global oppvarming, trenger vi nettopp teknologi innen CO2-fangst og -lagring. Det er derfor synd at Regjeringen plasserer så mye prestisje i selve tidsplanen og gjennomføringsfasen, spesielt på Kårstø. Det viktigste med norsk CO2 -fangst og -lagring er jo ikke hva vi gjør på Kårstø, men muligheten for å eksportere teknologien ut av Norge, og dermed også kostnadseffektivt, til land som ikke har vår rikdom. Så spørsmålet mitt til statsråden er: Ser ikke statsråden at Regjeringens egen tidsplan vanskeliggjør utviklingen av norsk teknologi som vil gjøre CO2-fangst og -lagring kostnadseffektivt, og dermed at det kan tas i bruk også i utlandet?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-04-02:
Skandalen med misbruk av norske bistandsmidler i Tanzania føyer seg inn i en lang rekke av bistandsskandaler som er blitt avslørt de senere år. Da vi sist høst fikk høre om tsunamimillioner på avveie og hundre millioner brukt på aidsmedisin uten virkning, fikk vi høre en statsråd som skulle skjerpe både rutiner og kontrollfunksjoner. Nå hører vi det samme igjen, og det blir antakelig ikke gjort noe annet enn å prate denne gangen heller. Fra Fremskrittspartiets side har vi advart mot denne ukritiske bruken av bistandsmidler gjennom en årrekke - dessverre uten å bli hørt. Ifølge bladet Bistandsaktuelt forsvarer nå den norske ambassaden den generelle budsjettstøtten og hevder sågar at Tanzania er tilstrekkelig stabilt til at man ikke trenger krav som eksempelvis graderte mekanismer. Er utviklingsministeren enig med ambassaden, eller vil han nå ta de grep som de fleste ser er nødvendige, og stille betydelig strengere krav til bistandsmottakerne?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-02:
Jeg skal nærme meg sakens kjerne! Med de enorme fattigdoms- og miljøproblemene vi står overfor i verdens fattige land, har vi rett og slett ikke råd til at penger skusles bort. Norges holdning må derfor være klinkende klar: Misbruk av bistandsmidler er uakseptabelt, og kontrollen må være god nok. Jeg har stor respekt for statsråd Solheims kunnskaper om historie, men hans historiebeskrivelse når det gjelder kampen mot korrupsjon i norsk bistand, er mangelfull - for å si det forsiktig. Tiltak for å utvikle godt styresett, tiltak mot korrupsjon, styrket evaluering og detaljert revisjon har vært satt inn som forsterkede tiltak også under Solheims forgjenger. Det vi ser her, er jo at evaluering og revisjon har klart å avdekke misbruk av midler, og forskeren som har gjennomgått Norads håndtering av saken, konkluderer med at ambassaden har tatt problemene som er oppdaget alvorlig, og kommet med en rekke gode, konkrete forslag for å unngå tilsvarende problemer i framtiden, i det nye programmet. Jeg vil spørre statsråden om han ikke er enig i at denne saken faktisk viser at vi har en god kontroll, men at den sikkert også kan forbedres.