Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-12-08:
Rammeområde 4 har en nettoramme på vel 15 milliarder kr. Det meste av dette ligger under programområde 03 Internasjonal bistand, med vel 12 milliarder kr. 2,4 milliarder kr. går til utenriksforvaltningen på programområde 02. Det er derfor ikke all verdens handlefrihet innen den vedtatte rammen til å foreta eventuelle omdisponeringer og omprioriteringer i dette programområdet. Men noen endringer er likevel gjennomført, og det skal jeg komme tilbake til. I bunnen for budsjettopplegget ligger for det første Regjeringens budsjettforslag slik det fremgår av St.prp. nr.1 Tillegg nr.6. Den vedtatte budsjettrammen bygger så på den fremforhandlede budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Deretter har sentrumspartiene og Arbeiderpartiet i utenrikskomiteen blitt enige om enkelte justeringer innenfor den vedtatte rammen. Høyre og SV legger frem sine egne alternative budsjettforslag innen den vedtatte rammen. Også Fremskrittspartiet har sitt eget budsjettalternativ. Men siden deres forslag avviker fra den vedtatte totalrammen, vil det ikke bli votert særskilt over dette forslaget. Når det gjelder Regjeringens budsjettforslag, er Kristelig Folkeparti og sentrumspartiene glad for at Regjeringen stadfester målet om å avsette 1 pst. av BNI til internasjonal, ODA-godkjent bistand. Med et stadig voksende BNI og en budsjettramme som må ta nødvendig hensyn både til økonomisk stabilitet og til høyt prioriterte oppgaver i det innenlandske forbruket, må det ligge en bevisst vilje til prioritering bak for å nå et slikt mål. Jeg synes derfor utviklingsministeren har gjort en god jobb for å få på plass de vel 1,5 milliarder kr som var nødvendig for i hvert fall å holde nivået på bistanden oppe på samme budsjetterte nivå som i 1999 og 2000. Det fortjener statsråden og Regjeringen ros og anerkjennelse for. At nivået på bistanden i 1999 kom opp i 0,91 pst. til slutt og vil synke under 0,8 pst. på årets regnskap, er en annen sak. Men skal vi nå målsettingen om 1 pst. av BNI, slik Regjeringen har forpliktet seg på, må opptrappingen snart begynne. Det må være neste utfordring. Og jeg ønsker statsråden lykke til med det arbeidet som nok allerede er påbegynt som forberedelse til Regjeringens budsjettkonferanse over nyttår. Det vil være flertall i Stortinget for en slik opptrapping dersom Regjeringen legger grunnlaget for det. Kristelig Folkeparti og de øvrige sentrumspartiene har hatt en felles prioritering under budsjettarbeidet med vektlegging på internasjonal solidaritet, fred og sikkerhet, demokrati og menneskerettigheter som de grunnleggende verdier vi ønsket skulle prege utenriksbudsjettet. Vi mener budsjettavtalen med Arbeiderpartiet har sikret en slik prioritering. Samtidig må vi følge opp gjennom forpliktende avtaler og internasjonalt samarbeid for å sikre en mer rettferdig verdenshandel og en bedre beskyttelse av det globale miljøet. Dette definerer vi som hovedoppgavene for norsk utenrikspolitikk. Sentrumspartiene fikk i budsjettforliket gjennomslag for at Regjeringen nå skal utrede etableringen av et utviklingsfond. Dette fondet vil kunne spille en viktig rolle som et nytt instrument i gjennomføringen av opptrappingsplanen for bistanden, samtidig som dette også representerer en mer solidarisk forvaltning av de store petroleumsinntektene vi nå får til disposisjon. Jeg er glad for at utviklingsministeren, i et intervju med avisa Vårt Land den 29. november, er åpen for å etablere et slikt utviklingsfond. Hun peker i intervjuet på noe meget viktig, nemlig at den vedvarende høye oljeprisen medfører betydelige endringer av handelsbetingelsene. Mens mange u-land rammes av den høye oljeprisen, profitterer Norge som oljeeksportør sterkt på det høye prisnivået. Statsråden sier til Vårt Land: «Vi ønsker derfor å se på om vi kan være med på tiltak som kompenserer for noen av de negative virkningene for de fattigste landene.» Dette er svært positivt. Jeg håper en utredning om de tekniske og praktiske spørsmålene knyttet til et slikt fond kan utredes snarest, slik at statsråden kan presentere et opplegg i sin bistandspolitiske redegjørelse i mai. Da vil det være mulig å fatte de nødvendige vedtak før sommeren og etablere fondet i forslaget til statsbudsjett for 2002. Jeg ser gjerne at statsråden kommenterer en slik mulig fremdriftsplan. Innenfor den vedtatte budsjettrammen har sentrumspartiene og Arbeiderpartiet forhandlet seg fram til noen endringer på Utenriksdepartementets budsjett. Kap. 154 post 71 Tilskudd via frivillige organisasjoner, er økt med 25 mill. kr, med tilsvarende reduksjon av kap. 157 post 72. Og kap. 150, som gjelder regionbevilgning for samarbeidsland i Afrika, er økt med 20 mill. kr med tilsvarende reduksjon av kap. 161 FN-organisasjoner. Beløpene er forholdsvis begrensede, men viktige likevel. Vi mener det er en styrke at Norge bevisst satser på et samspill av flere kanaler for bistand, slik som multilaterale organisasjoner, stat-til-stat-samarbeid via NORAD, mellomfolkelig samarbeid via frivillige organisasjoner og samarbeid mellom bedrifter og faglige institusjoner i nord og sør. Vi ønsker å understreke at de forskjellige bistandskanalene har ulike fortrinn som bevisst må utnyttes innenfor en helhetlig sørpolitikk. Her er vi faktisk usikre på Regjeringens egne prioriteringer. Det kommer stadig mange positive formuleringer fra Regjeringen om de frivillige organisasjonenes betydning og rolle i bistandsarbeidet. Men vi mener samtidig å kunne se en økende tendens til å prioritere multilaterale organisasjoner, særlig FN-systemet, på bekostning av de frivillige organisasjonene, og ser gjerne at utenriksministeren og utviklingsministeren kommenterer dette forholdet. Atlas-alliansen samordner bistanden til funksjonshemmede i utviklingslandene. Bak Atlas-alliansen står flere av de funksjonshemmedes organisasjoner som har fått et økende problem med å finansiere den fastsatte egenandelen på 20 pst. Hele komiteen har forståelse for at det er behov for å vurdere egenandelen for Atlas-alliansen på nytt. Et flertall, alle unntatt SV, mener dette bør drøftes nærmere av Stortinget på et seinere tidspunkt, men ber samtidig departementet finne en midlertidig ordning for 2001 som kan sikre Atlas-alliansens videre drift. SV vil foreslå at det allerede nå blir vedtatt en halvering av egenandelen til 10 pst. Jeg kan da konstatere at Atlas-alliansen uansett har fått gjennomslag for sitt syn og ønske når det gjelder år 2001, men at bestemmelsen for den permanente ordningen må utstå til Stortinget får anledning til å drøfte dette nærmere. Dette er en konklusjon som jeg for min del er glad for, og som nok også Atlas-alliansen vil kunne leve med. Til slutt noe om Europa-forskningen. En samlet komite peker her på betydningen av at forskningsmiljøer med ulik profil og innfallsvinkler, både tradisjonell og langsiktig forskning og utrednings- og informasjonsvirksomhet, får plass innenfor budsjettrammene. Det er på denne bakgrunn man må se komiteens enstemmige tilslutning til at Europaprogrammet får videreført sin støtte på 5 mill. kr også for neste år. Det er i dag kommet en felles reaksjon fra tunge og forskjellige forskningsmiljøer på denne øremerkingen av Europa-forskningsmidler til én instans, nemlig Europaprogrammet. Denne reaksjonen finner jeg for min del forståelig, men jeg tror den eneste naturlige løsningen på dette dilemma er å øke posten for forskning på Europa-spørsmål. Det vil også, slik jeg ser det, være den eneste naturlige løsningen ut fra Norges sterke ønske om å følge tett utviklingen i Europa. Det har også vært debatt omkring overføringen av ordninger under NORAD til NORFUND. I denne debatten har det vært fremholdt en bekymring for at de små prosjekter skulle komme i en klemme, ettersom NORFUND normalt ikke har en låneportefølje under en halv million kr. Dette har komiteen hatt egne høringer om. Vi finner det derfor tilfredsstillende, ut fra de forsikringer og den avklaringen som også statsråden har gitt i eget brev, å kunne slutte oss til Regjeringens forslag. Med den innramming som også flertallet har gitt, nemlig at fattigdomsorientering ikke skal svekkes, og at det ikke skal være en økt bruk av bunden bistand, har vi tillit til at denne ordningen vil fungere. Jeg vil bare på egne og Kristelig Folkepartis vegne understreke at når det gjelder fattigdomsorienteringen, må den gjelde de aller fattigste landene og ikke mellominntektslandene.