Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2003-04-29:
Jeg skal gjenta det jeg sa tidligere, at dette er en omfattende sak – kanskje langt mer omfattende enn det oppmerksomheten tilsier når vi behandler denne mobilmeldingen. Et spørsmål om UMTS-nett er ikke alene et spørsmål om mobilnett, selv om det i utgangspunktet representerer et sådant tilbud. Det som er det viktige, er at dette feltet utvikler seg med så stor hastighet at da saken ble utsatt i fjor, var det ingen som hadde en helt klar oppfatning av hvilken situasjon vi ville ha når vi fikk den til ny behandling i år. Men det jeg tror hele komiteen i dag vil si, er at utsettelsen viste seg å være riktig fordi vi ble konfrontert med helt andre teknologiske problemstillinger og mulige teknologiske løsninger innenfor dette området enn det vi hadde forutsatt for relativt kort tid siden. UMTS-nett er mobilnett, men det er likevel en del av vår politikk om elektronisk kommunikasjon. Som en del av den elektroniske kommunikasjonen står vi overfor en sak hvor vi skal foreta et veivalg, som er et valg av strategi og hvorledes vi skal møte de utfordringer som den elektroniske kommunikasjonen vil representere i framtiden. Vi står overfor en kunnskap om at den såkalte konvergensen mellom kommunikasjonsnettene, som tele-, IT- og mediesektoren representerer, blir et viktig område for utviklingen av landet Norge. En strategi for den elektroniske kommunikasjon er derfor en strategi for den framtidige distriktspolitikk og for den framtidige næringspolitikk. Det er på det grunnlaget at vi har vært opptatt av at her må vi sikre oss et bredest mulig flertall, for det er her vi må sørge for at bransjen opplever en trygghet ved at de politiske beslutningene har en troverdighet og en langsiktighet som er uavhengig av tilfeldige valgresultater. Når vi får en innstilling med flertall og mindretall som er såpass delt, skaper det en usikkerhet omkring hva den egentlige framtid vil innebære. Det er ingen heldig situasjon når det for Norge er bestemt – og helt naturlig bestemt – at den elektroniske sektor er et satsingsområde for utviklingen av næringsliv og for å sikre den distriktspolitikken vi har ført. Bransjen er en relativt ung bransje. Det er også et ansvar vi skal ta innover oss. Jeg vil gjerne si at denne bransjen preges ikke av en bred bransjeenighet. Det har også skapt et problem for oss i høringer som vi har hatt, hvor signalene har gått i ulike retninger. Til tider har representanter for bransjen vært mer opptatt av å si noe om de andre i bransjen. Det eneste stedet hvor de på en måte har skapt seg en felles plattform, er de gangene de har hatt muligheten til å peke på oss som politikere og si at det er noe galt med oss. Og de som har gått lengst i den siste sporten, har til tider også delt ut karakterer for hvor utilstrekkelige vi er innenfor området telekommunikasjon. Til bransjen vil jeg derfor si: Ta vare på det ansvaret dere har, og sørg for at dere kommer i et godt samarbeid framover for å sikre – når vedtakene er fattet i Stortinget i dag – at vi får en utvikling som gir gode resultater for landet Norge, og som gir oss et bedre grunnlag for den konkurransen internasjonalt som vi vil bli stilt overfor. Det er ulike forutsetninger for hva som skal skje i de ulike geografiske områdene i landet. Har så Arbeiderpartiet ikke brydd seg med dette, som det blir sagt fra saksordføreren? Da gjentar jeg det som er flertallets forslag: «Stortinget ber Regjeringen utarbeide et system som pålegger UMTS-konsesjonærene å samarbeide ved utbygging av UMTS-nett i de områdene av landet som er ulønnsomme.» Konkret betyr det å ta i bruk det potensialet vi har. Innenfor bransjen snakker man om hybrider, bl.a., fordi ulike nett finnes, men det er samarbeid mellom nettene som har vært problemet. Så den «yderste, nøgne ø» har i større grad enn det vi har diskutert, en mulighet til tilkobling hvis man legger til rette for et slikt samarbeid. Men da må det også uttrykkes som en politisk vilje for å stimulere bransjen til å være med på å ta de nødvendige initiativene. Derfor har Arbeiderpartiet gitt svar på dette spørsmålet. Så kan man stille nye spørsmål. Er det klart nok det som blir sagt? Det skal ikke jeg karakterisere på annen måte enn ved å si at de som syns det er uklart, da kan komme og fortelle oss hvordan vi skal gjøre det klarere. Vi er åpne for det, men vi må ikke gjøre det til en slags gymnasial debatt og bare peke på den som er uklar, og si at du er uklar, istedenfor å ta et initiativ til å gjøre uklarheter klarere. Hvis man gjør det, bidrar det også til å forsterke forutsigbarheten i de vedtakene som skal fattes. Vi har fra flertallets side tatt viktige standpunkt når det gjelder tildeling av de to ledige UMTS-konsesjonene. For det første er vi enig i at de skal utlyses etter auksjonsprinsippet. Men vi er ikke enig i at man skal sette en minstepris. Det betyr ikke at flertallet mener at det skal gå for en billigst mulig penge. Det betyr bare å erkjenne at tildeling av konsesjon i 2003 skjer i en annen virkelighet enn tildelingen forrige gang. Tilgjengeligheten til kapital er annerledes i dag enn den var ved forrige tildeling, så det er vanskelig å definere den eksakte prisen. Men det er viktig for flertallet at man får de seriøse aktører som finnes, på banen for å stimulere til det vi alle i komiteen er enige om, en konkurranse som er til fordel for forbrukerne. Vi har i utgangspunktet sagt at vi ønsket en eller annen form for en kvalifisering. Her er det oppstått en usikkerhet, fordi det er spørsmål om kvalifisering vil ta en tid som gjør at vi ikke får tingene på plass tidlig nok. Og vi vil altså ha det på plass tidligst mulig. Men jeg tror det er i alles interesse at vi får de seriøse aktørene på plass, og at vi slipper å oppleve at en eller annen gang i den nærmeste framtid skal ytterligere konsesjonærer gi opp det ansvaret de har påtatt seg ved å delta i utbyggingen av et UMTS-nett fordi de ikke har tilgjengeligheten til den kapital som dette vil måtte representere. Og for å kvittere ut den ulikhet som blir i denne tildeling i forhold til forrige tildeling, ser ikke flertallet noen grunn til at Telenor og NetCom skal betale for at departementet tilbyr disse en utsettelse av utbygging av nett i forhold til den opprinnelige konsesjon. Det står ingenting i den opprinnelige konsesjon om at et slikt tilbud skal utløse et betalingsansvar for disse to konsesjonærene. Dermed mener vi at vi har lagt til rette for at vi skaper en likeverdighet som gir muligheter for konsesjonærene – de som kom i første omgang, og de nye som måtte komme – til å kunne få et felles grunnlag, et likeverdig grunnlag, til et samarbeid. Vi har alle, med unntak av Senterpartiet, vært enige om å åpne for nasjonal roaming. Dette er et virkemiddel som flertallet oppfatter dit hen at det vil stimulere samarbeidet i nettene. Dette er netteierne som går sammen og skaper muligheter for å legge til rette for en nasjonal dekning også der. Departementet legger selv opp til det. Men flertallet går lenger enn departementet legger opp til. Vi er tydeligere på at det skal innføres et pålegg om nasjonal roaming, og om det ikke etableres en enighet i betingelsene når aktørene går sammen om en slik roaming i nett, skal Post- og teletilsynet tildeles rollen med å ta avgjørelsene i dette. Det er et område som det har vært pekt på, og som har en viss betydning for den framtidige konkurransen, og det er knyttet til aksessnettet. Om det skal jeg bare kort si at det er den siste delen av nettet til forbruker hvor det har vært en ujevn konkurranse, og aktørene i dag beskriver virkeligheten slik at det nettopp er i aksessnettet, altså den siste kilometeren, som det ofte sies, som blir den dyreste i transporten. Vi har der lagt vekt på at aksessnettet kan utvikles på en slik måte at man tar i bruk de nett som eksisterer utenfor stamnettene, og etablerer en konkurranse og en tilgjengelighet som sikrer kommunene rundt omkring en mulighet til å koble seg opp til stamnett til priser som ikke gjør at en oppkobling til nett blir en konkurranse i forhold til f.eks. andre deler av kommunal aktivitet. Så til de to andre sakene som jeg har ordføreransvar for. Når det gjelder spørsmålet om Teletopia, er det vår oppfatning at dette må ses i en bredere sammenheng. Det er stor forståelse for selve problemstillingen, men saken må ses i en bredere sammenheng, og forslaget foreslås derfor vedlagt protokollen. Når det gjelder spørsmålet om det digitale bakkenettet, ber flertallet om å få en bedre oversikt over de ulike nettene, ikke for at det videre arbeidet, som bl.a. skjer i forbindelse med lov om elektronisk kommunikasjon, skal forsinkes, men for at vi skal få en oversikt over disse nettene med sikte på det som jeg har sagt i forbindelse med den første saken, at vi får et optimalt samarbeid mellom de ulike nettene, og at vi blir i stand til å ta de riktige avgjørelsene. Hvis vi gjør feil valg, dreier det seg på den ene siden om milliarder av kroner i kostnader, og i verste fall at vi hemmer den nasjonale utviklingen av de nettene og den tilgjengelighet som vi har ønsket i ulike sammenhenger. Med dette tar jeg opp forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, som er referert i Innst. S. nr. 191.