Iselin Nybø (Venstre), 2016-06-09:
Jeg har lyst å kommentere to av de tingene som denne saken inneholder, og det er dette med fritt skolevalg over fylkesgrensene og dette med størrelsen på skolene. Vi i dette huset jobber nå med en regionreform. Det er tidlig ennå, men det er flere partier som ser for seg at vi skal få større regioner, og dermed også større inntaksområder enn det vi snakker om her. De aller fleste elever i dag går jo på videregående skole i sitt eget fylke. Det er det som vil være normen for de aller fleste, og hvis vi lykkes med regionreformen og får større regioner, vil det fortsatt være regelen. Men det er noen som ønsker noe annet. Det er noen som ønsker å gå på en skole som de ikke sogner til gjennom fylkesgrensen, og da er vårt utgangspunkt at en administrativ inndeling ikke bør være en begrensning av hva elevene ønsker å få oppfylt av skoleønskene sine. Så vårt utgangspunkt er at elevene må selv få lov til å velge hvilken skole de ønsker å gå på, og så må vi som politikere legge til rette for det. Fylkeskommunen må håndtere at folk tar valg som er utenfor deres inntaksområde, og det tror jeg er helt overkommelig. Det er overkommelig for fylkeskommunene eller de nye regionene at noen elever ønsker å gå på skole i en annen region, og det er overkommelig at det er noen elever fra andre fylker eller regioner som ønsker å komme til dem. Dette tror jeg vi skal klare helt fint. Jeg vil også understreke at flertallet, Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, peker på at når det er enkeltelever med særlige pedagogiske og/eller sosiale behov, skal de prioriteres, og de skal ikke konkurrere på basis av karakterer, for det kan tenkes at det er noen enkelttilfeller der ute som har noen spesielle behov, og det må vi selvfølgelig ta høyde for. Vi kan ikke lage en politikk som ikke skal kunne gi frihet for alle, men allikevel kan ta vare på de enkeltindividene som er der. Det klarer vi helt fint. Noen kommentarer til det med skolestørrelse: Jeg har vært lokalpolitiker i to kommuner: én kommune med 10 000 innbyggere og én kommune med 120 000 innbyggere. Jeg har vært med på å opprette skoler, og jeg har vært med på å legge ned skoler. Min opplevelse er at debatten er den samme, og den handler om mange forskjellige ting. Skolestørrelsen er selvfølgelig en del av det. Hvor store skoler vil vi egentlig ha? Eller: Hvor små skoler kan vi ha før det ikke er faglig forsvarlig? Det er også andre ting som spiller inn. En helt naturlig ting er geografi. Vi er opptatt av å legge skoler der hvor folk bor. Vi er opptatt av å lage skolegrenser som gjør at folk sogner til den skolen som er naturlig for dem, slik at de får gå på skole sammen med vennene sine, de i gaten, de som de leker med. Slike ting spiller en stor rolle når man diskuterer skolestrukturen i en kommune. Så er det spørsmålet om vi skal ha 1.–10.-klasseskoler eller barneskoler og ungdomsskoler. Det er en kjempeviktig debatt i mange kommuner når man diskuterer kommunestrukturen. Og min opplevelse er at både jeg, som lokalpolitiker, og mine kolleger, som lokalpolitikere, tar de diskusjonene på det største alvor. Man er veldig opptatt av å høre på dem som det angår: foreldrene, elevene, lærerne og befolkningen som sådan. Jeg tror at dette er en beslutning som lokalpolitikere også i framtiden vil ta på det største alvor. Skolestørrelse er i dag, og kommer fortsatt til å være, et av de viktige momentene når man diskuterer hva slags skoler vi skal ha, hvor mange vi skal, og hvor vi skal legge dem. For meg handler det om tillit til lokalpolitikerne vi har. Det handler om tillit til å se på de lokale forholdene som er, og de ulikhetene vi har i landet vårt. Når noen kommuner har noen få tusen innbyggere, mens andre har mange tusen innbyggere, må vi ha rom for at det finnes forskjellige løsninger. Jeg mener helt oppriktig at vi har gode skoler som er små, og mindre gode skoler som er små, og vi har gode skoler som er store, og mindre gode skoler som er store. Vi må jobbe med kvaliteten i skolene våre helt uavhengig av størrelsen, men når det kommer til hvilke skoler og hvor store de skal være, synes jeg det er noe vi skal overlate til dem som sitter nærmest.