Erna Solberg (Høyre), 2013-06-21:
Jeg vil få takke presidenten for god ledelse av Stortingets behandlinger i denne fireårsperioden, for hyggelige treff og for et godt samarbeid i løpet av denne perioden. Jeg har i og for seg lyst til å se denne perioden litt i et fireårsperspektiv. Den startet med ettervirkningene av en krise som vi var usikre på hvor lenge ville vare og hvor raskt vi eventuelt skulle komme ut av. Fortsatt er den krisen helt til stede i europeiske land. Vi har lenge vært, og er fortsatt, i en unik økonomisk posisjon i Europa. Kraftige nedskjæringer og arbeidsledighet har preget veldig mange av landene lenger sør i Europa. Vi har hatt vekst og fremgang, men vi har hatt det i en tidsepoke som er spesiell for Norge. Vi har hatt høy oljepris, vi har hatt høy oljeaktivitet i hele denne perioden. Det som på mange måter burde vært prosjektet vårt, var å sikre balansen i generasjonsregnskapet for fremtiden ved å sørge for at vi i denne generasjonen politikere ga en arv til fremtidige politikere og innbyggere i dette landet – en mer robust og mindre oljeavhengig økonomi. Det har vi ikke klart i denne fireårsperioden. Vi har klart oss bra gjennom krisen, men vi har ikke klart det langsiktige perspektivet. Derfor er Norge særlig sårbar hvis krisen fortsetter. Mange piler peker i dag feil vei. Det er ikke sikkert dette kommer til å bli oppfylt: Men akkurat der vi står i dag, ser vi stigende arbeidsledighet, en klart fallende sysselsettingsgrad, vi ser at antallet unge uføre stiger og andelen funksjonshemmede i arbeidslivet går ned. Det leder til spørsmålet: Har vi brukt de siste fire årene godt til å forberede oss på mulige fremtidige nedganger? Svaret er altså: Vi er mer oljeavhengig. Vi har i løpet av disse fire årene etablert en økonomi som står stadig tydeligere og tyngre på ett ben, og det er oljeprisen. Veksten i bruttonasjonalproduktet i Norge de senere årene har i hovedsak avspeilet oljeprisutviklingen. Jeg er derfor litt opptatt av at vi passer på – at vi ikke blir så tilbakelente fordi vi er i en sånn spesiell situasjon med landets økonomi, at vi lar være å se på hva som er grunnmuren ellers. Så merker jeg at i denne debatten høres det ut som om grunnmuren i norsk økonomi er handlingsregelen. Jeg er varm tilhenger av handlingsregelen. Jeg mener det er fornuft satt i system. Hvis vi skal bruke mer oljepenger, må vi ha en ramme for hvor mye oljepenger vi har. Men det er ikke det som er viktigst i den økonomiske politikken. Det som er viktigst i den økonomiske politikken, er at vi sørger for høy produktivitet, at vi sørger for investeringsvilje, at vi sørger for at nye ideer får vokse og møter kapital som vil bidra til investeringer, og at nye ideer blir til arbeidsplasser som er trygge for fremtiden i vårt samfunn. Det er det som er det grunnleggende viktigste i den økonomiske politikken – stabile rammer som gjør dette mulig, men også at incentivene for å få til veksten nedenfra, faktisk skjer. Men dessverre er jo ikke tegnene så tydelige på det. Vi har noen tunge næringer som bærer mye innovasjon og nyskaping, men på andre områder ser vi at gode ideer ikke møter kapitalmarkeder som er villige til å investere i dem. Arbeiderpartiet har brukt mange debatter på å skryte av Verdensbankens undersøkelse «Doing Business». Det er jo en bra undersøkelse på regulatoriske rammeverk i hovedsak rundt næringsvirksomhet i ulike land. Men den har et interessant punkt. Et av de punktene som vi i årets undersøkelse faller på, er kapitaltilgang. Der har vi altså plass nr. 70. Det burde egentlig vært et større tema for oss å diskutere. Hvis det er noe jeg møter når jeg nå er ute og reiser rundt, er det at alle dem med nye ideer opplever at kapitaltilgangen og muligheten for å få finansiert nye prosjekter blir mindre og mindre. De opplever også selvfølgelig at vi har et skattesystem som er negativt med hensyn til private norske eiere, og som dermed bidrar til enda mindre kapitaltilgang for nye ideer som ønsker å vokse seg frem. Vi har mange store og viktige potensielle vekstnæringer. Høyre har i disse fire årene hatt stort fokus på tiltak som skal bidra til innovasjon, nyskaping og mer produktivitet. Vi har satset tungt på forskning og utvikling i våre budsjetter, og vi har satset tungt på næringsrettet forskning og utvikling, fordi vi mener at det er veien til å løfte norsk økonomi på varig basis. Det må ikke være sånn at de gode ideene ved våre universiteter først og fremst blir til arbeidsplasser i andre land. Vi må faktisk få dem til å bli til fremtidige arbeidsplasser i Norge.