trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Det er flere grunner til at vi i Arbeiderpartiet støtter forslaget fra forslagsstillerne om en nasjonal strategi for opprinnelsesmerking av matvarer. Et godt argument finner vi også i brev fra statsråd Sponheim til komiteen. Det står: «Dagens bestemmelser gis oss betydelig beskyttelse mot villedning, selv om de kan bli bedre. Bestemmelser om merking vil bli vurdert endret. Jeg mener det er viktig at vi tar hensyn til forbrukernes ønske om bedre opprinnelsesmerking av matvarer. Det gjøres best ved at Norge, helst i samarbeid med naboland og andre land med felles syn, arbeider i internasjonale fora for at slike regler kommer inn i felles internasjonale standarder.» Det er vi enig i. Men for at det skal kunne gå, må man fra Norges side ha en egen strategi for hvordan man skal få inn egne syn på en matmerking. Derfor er vi med på det forslaget som SV og Senterpartiet også står bak. Som representanten Momyr sa, er forslag til en ny matlov ute på høring, og i dette høringsdokumentet omtales også matmerking. Det er helt klart at i den omtalen i dokumentet står forbrukernes ønsker og rettigheter sentralt. Det har også vært forbrukerundersøkelser, bl.a. i de nordiske land, som viser at nettopp tydelig merking av matvarer, opprinnelseslandet for produktet osv., er viktig for forbrukerne. Man kan få inn et konglomerat av merking som igjen gjør det uforståelig for forbrukerne, og derfor er en strategi viktig i denne sammenheng. Derfor har altså vi fra Arbeiderpartiets side støttet det flertallsforslaget i innstillingen som ligger til votering.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Det er betryggende å høre fra vår landbruksminister at det jobbes bredt på dette feltet, og det er også mitt personlige inntrykk at det er slik det foregår. Et skikkelig opplegg her kan også bidra til å øke konkurransedyktigheten for norske landbruksprodukter. Men mitt spørsmål går ikke på det. Det gjelder den opprinnelsesmerkingen som ble innført i Norge 15. februar, i form av en forskrift på frukt og grønnsaker. Den krever ikke bare merking i forhold til opprinnelsesland, men for en del produkter, som epler, pærer, plommer, jordbær og kirsebær, skal det også opplyses om hvilken sort det er. Dette er i tråd med hva forbrukerne ønsker, som også flere har vært inne på her. Opprinnelsesmerking anses som positivt. Men etter at denne forskriften ble innført, har enkelte gjort sonderinger i butikkene, bl.a. journalister, og det viser seg at en del av de ansatte ikke kjenner til dette regelverket, og det følges ikke opp. Nå er det rimelig at det tar en viss tid å innarbeide en ny ordning, men alle her i salen synes jo det er veldig viktig at dette ikke blir noen papirforskrift. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Vil man nå følge opp dette kontinuerlig, slik at man ser at butikkene er seg sitt ansvar bevisst og forbrukerne får fullt kjennskap til opprinnelsen til frukt og grønnsaker i Norge?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Jeg tror det er mange av oss som har store forventninger til det nye mattilsynet. Mange land i Europa, også i EU, har fått nye mattilsyn de siste årene, og en av diskusjonene både i EU og i mange enkeltland, har gått på hvordan man skal sikre en størst mulig faglig uavhengighet i disse tilsynene. Hvordan skal vi sikre at ikke politiske interesser og næringsinteresser blir styrende, og at forbrukerne har tillit til de faglige råd som tilsynene skal gi? Den debatten har vi kanskje ikke i like stor grad hatt i Norge. Jeg vet at det er opp til Regjeringen selv å organisere sine tilsyn, men jeg vil likevel av nysgjerrighet få lov til å spørre statsråden: Er det riktig at Mattilsynet i Norge skal ligge under et næringsdepartement, eller bør det ligge under et uavhengig departement? Og hvilke tiltak har statsråden eventuelt tenkt å foreta for å sikre at det nye mattilsynet vil operere faglig uavhengig av næringsinteresser og andre politiske interesser?
Lars Sponheim (Venstre), 2003-03-27:
La meg først få si at jeg er enig i at det er bra at vi nå har fått et regelverk for opprinnelsesmerking innenlands i Norge – regioner og lokale distrikter kan utvikle særegenheter og få beskyttelse for bruk av den opprinnelsen. Det er jo mye av dette som har bygd opp fransk jordbruk, som vi kjenner som noe av det mest spennende verden har. Det er en veldig bra ordning som blir viktig også som en del av en næringsstrategi. Jeg deler den oppfatning – og, skal vi si den bekymring – at det regelverket vi iverksatte for kort tid siden når det gjelder merking av alt på grøntsektoren, frukt og bær, må bli tatt enda mer på alvor ute i butikkene. Nå tar det litt tid før folk lærer dette – jeg var senest på en konferanse i går hvor produsentene var opptatt av at butikkene skulle bli flinkere til å gjøre dette. Butikkene sier at de nå gjør hva de kan for å lære opp sitt personale og finne måter å gjøre dette på. Noen steder registrerer jeg at det er veldig bra, andre steder er det behov for å bli bedre. Vi skal fra myndighetenes side bli flinkere framover, ikke minst vil det skje når vi får det nye enhetlige mattilsynet til å følge opp disse merkebestemmelsene ute i butikkene. Jeg tror allikevel det generelt er en veldig vilje i butikkene til å etterleve disse reglene. Jeg tror faktisk det kan sies å være salgsfremmende å gi mer informasjon til kundene om hva produktene representerer, både opprinnelsesland, sorter osv. Vi ser det delvis allerede når det gjelder poteter. Vi er i ferd med å få utviklet et atskillig mer spennende potetmarked i Norge, når vi ser på hva som har skjedd det siste halve året, ved å bringe informasjon om sorter, bakgrunnen for sortene osv. og de ulike kvaliteter på sortene ut til forbrukerne. Så ja, vi skal følge opp fra myndighetenes side. Vi skal ha kontakt med butikk-kjedene og sørge for at de etterlever dette. Det går også an å gi en oppfordring til forbrukerne om å være utålmodige i sine egne butikker og gi beskjed til personalet om at man gjerne ønsker å få den lovbestemte informasjonen som de faktisk har krav på, ute i grøntdisken.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-03-27:
La meg få starte med å si at representanten Sørensen tar opp et sentralt spørsmål som det er viktig å være åpen på og diskutere også i Norge. Den diskusjonen har vi hatt. Starten på arbeidet med den modell vi har valgt for å organisere Mattilsynet i Norge, ble gjort av regjeringen Stoltenberg og er basert på at Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet har viktige operative oppgaver. Mattilsynet er administrativt og formelt underlagt Landbruksdepartementet, mens vitenskapskomiteen, som bestemmer grenseverdier, regelverk og viktige spørsmål, paragrafer og regelverk under den nye matloven som man i praksis skal etterleve, ligger under Helsedepartementet. Dette er nettopp for å ivareta de hensyn som representanten her er opptatt av. Jeg vil gjerne få benytte anledningen til å gi uttrykk for at et ensidig syn på Landbruksdepartementet som et næringsdepartement tror jeg ikke fanger realiteten helt. Det har f.eks. til alle tider – i hvert fall i svært lang tid – vært et departement som har hatt det administrative ansvaret for hele vårt offentlige veterinærvesen, og jammen har det med stor integritet måttet ta viktige beslutninger som ikke har gått i næringens interesse, når man må reise rundt og stenge fjøs fordi sykdom har gjort det nødvendig. Den faglige integriteten har man selvsagt også med seg inn i disse spørsmålene. Det tror jeg ikke bare borger for den formelle uavhengighet – vitenskapskomiteen vil ha binding til landbruksnæringen – men også den praktiske kjennskap til å kunne følge matproduksjonen fra jord og fjord, for Fiskeridepartementet, helt fram til vi kjøper maten, tror jeg er ganske avgjørende for at vi skal kunne få et godt mattilsyn som også har et praktisk syn på den meget kompliserte sammenhengen som er i hele denne matkjeden.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Bruk av DNA-test er et viktig virkemiddel for å oppklare straffesaker. Særlig gjelder dette saker som omhandler ulike former for vold, seksuallovbrudd og drap. For en tid tilbake fikk vi et konkret bevis på dette. En mann samtykket overfor Oslo-politiet i å ta DNA-test. Testen viste at han ikke hadde begått det lovbrudd som politiet da hadde siktet ham for, men fordi hans DNA-profil ble sjekket opp mot politiets DNA-register, fant man ham skyldig i en voldtekt begått lang tid i forkant. Under etterforskingen av voldtektsforbrytelsen hadde man funnet DNA-bevis, men aldri noen gjerningsmann som matchet denne. Eksemplet viser hvor viktig det er at politiet har mulighet til å innhente DNA-tester og kontrollere dem opp mot tidligere innhentede prøver. Straffeprosessloven § 157 gir en vid adgang til å ta DNA-prøver i straffesaker. Prøve kan tas av den som med skjellig grunn mistenkes for en handling som etter loven kan medføre frihetsstraff når dette antas å være av betydning for opplysningen av saken og ikke framstår som et uforholdsmessig inngrep. Ved skriftlig samtykke fra den mistenkte kan DNA-test gjennomføres uavhengig av om det foreligger skjellig grunn til mistanke. Justiskomiteen mener at dagens adgang til å ta DNA-test i straffesaker er forholdsvis vid. Politiet har adgang til å registrere DNA-profiler. I identitetsregisteret kan man registrere profiler til personer som er straffedømt for ulike seksuallovbrudd, voldsforbrytelser og allmennfarlige forbrytelser. Dette følger av straffeprosessloven § 160a og av påtaleinstruksen. En arbeidsgruppe nedsatt av Riksadvokaten har imidlertid foreslått å utvide adgangen til å registrere DNA-profiler. En samlet justiskomite stiller seg i utgangspunktet positiv til dette forslaget og imøteser Justisdepartementets snarlige vurdering av hvorvidt en slik utvidelse bør gjennomføres. Vi vil imidlertid avvente departementets anbefaling før vi tar endelig stilling til utvidelsen. Det er meget viktig at politiet registrerer DNA-profiler i den grad loven tillater det. Tilbakemeldinger kan tyde på at det ikke alltid er tilfellet i dag. Et bredt utbygd register av DNA-profiler vil kunne bidra til at flere lovbrytere straffedømmes. Det er viktig at justisministeren påser at politiet følger opp med DNA-registrering i de saker hvor slike prøver skal eller bør tas. Det er meget gledelig at Justisdepartementet har signalisert en gjennomgang av relevante regler i påtaleinstruksen med sikte på utvidet adgang til søk i DNA-registre. For at vi skal oppklare flest mulig straffesaker er det viktig at politiet uavhengig av den siktedes samtykke kan sjekke vedkommendes DNA-prøve opp mot alle DNA-prøver i sporregisteret og ikke bare det eller de DNA-spor i saken vedkommende etterforskes i forhold til. Et tydelig eksempel på det er saken jeg refererte til innledningsvis. Jeg ser med forventning fram til departementets tilbakemelding til Stortinget om hvilke konkrete endringer som gjøres i påtaleinstruksen for å sikre at politiet får god mulighet til å bruke DNA-registre på en hensiktsmessig måte for å oppklare straffesaker.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
I flere saker blir DNA-spor og -bevis stadig viktigere, både for å sjekke folk ut og eventuelt for å få sjekket folk inn i saker. Det vil være uheldig om en sitter på opplysninger som kan oppklare saker, men ikke får benyttet seg av denne muligheten fordi man ved forskjellige regler gjør dette vanskeligere enn nødvendig. Det er viktig for meg som forslagsstiller å påpeke at dette er et spørsmål om identifisering og ikke en kartlegging av arvemasser og offentliggjøring av dette. Det kan i det vesentligste likestilles med fingeravtrykk og den måten å identifisere på. Vi er glad for at både en samlet komite og Regjeringen er opptatt av disse spørsmålene. Derfor imøteser vi det arbeid Regjeringen foretar på området. Det er også på denne bakgrunn en samlet komite ønsker en tilbakemelding til Stortinget om Regjeringens konklusjoner i denne forbindelse.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-03-27:
Adgangen til å ta DNA-prøve i en straffesak er vid. Jeg har ikke mottatt signaler som tyder på at denne adgangen er for snever. Jeg registrerer at også justiskomiteen mener at adgangen til å ta DNA-test i straffesaker er tilstrekkelig vid. Det er også en forholdsvis vid adgang til å registrere DNA-profiler. En arbeidsgruppe som Riksadvokaten har satt ned for å vurdere etterforskningen i drapssaker med ukjent gjerningsmann, har likevel foreslått å utvide adgangen til å registrere DNA-profiler. Arbeidsgruppens rapport har vært på høring hos påtalemyndigheten. Jeg ønsker å avvente Riksadvokatens vurdering av spørsmålet før jeg tar stilling til om adgangen til å registrere DNA-profiler bør utvides. Jeg har merket meg at justiskomiteen avventer departementets vurdering før den tar endelig stilling, men at komiteen er positivt innstilt til en slik utvidelse. Det kan også være grunn til å se nærmere på reglene om søk i DNA-registeret. Særlig kan det synes som om påtaleinstruksen, § 11 a-4, setter for snevre rammer for søk i sporregisteret for å undersøke om en person med kjent identitet som er mistenkt for en straffbar handling, også har begått andre straffbare handlinger. Justisdepartementet vil vurdere disse reglene nærmere og eventuelt sørge for de nødvendige endringer i påtaleinstruksen. Jeg har merket meg at justiskomiteen imøteser at departementet gir en tilbakemelding til Stortinget om dette arbeidet, og det vil selvfølgelig skje.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-03-27:
I sluttrapporten fra «Prosjekt hurtigere straffesaksavvikling – Arbeidsgruppe 1» tilrår arbeidsgruppen at det utredes nærmere om flere former for lovbrudd kan avgjøres med forenklet forelegg, og om andre enn polititjenestemenn bør kunne utstede forelegget. Sanksjonsutvalget, som ledes av assisterende riksadvokat Hans-Petter Jahre, ble oppnevnt ved kgl. resolusjon 26. januar 2001 for å utrede alternativer til straff som reaksjon mot lovbrudd. Utvalget er særskilt bedt om å vurdere nærmere de spørsmålene om forenklet forelegg som arbeidsgruppen reiste, og i den forbindelse vurdere om det bør gis generelle regler i straffeprosessloven om forenklede forelegg. Sanksjonsutvalget ventes å avgi sin utredning denne våren. Utredningen vil deretter bli sendt på høring. På denne bakgrunn mener jeg at reglene om forenklet forelegg ikke bør endres før Sanksjonsutvalget har avgitt sin utredning og høringen av utredningen er gjennomført. Jeg har notert meg at justiskomiteen ikke har noe å bemerke til en slik framgangsmåte, og kan også konstatere – i en omskrivning – at bukk fra bunnen og bukk fra toppen møttes i samme stunden: at energi fra komiteen og energi fra Regjeringen og energi fra hele utredningsgruppen møttes i samme øyeblikk og har det omforente ønske å frita politiet fra arbeid som er unødvendig, la dem prioritere viktig arbeid og la livet bli enklere, og la det dermed også bli lettere å fange flere kriminelle!
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-03-27:
Midlertidig lov om begrenset innsyn i overvåkingspolitiets arkiver og registre, innsynsloven, trådte i kraft 1. januar 2000. Etter at innsynsloven var trådt i kraft, ble informasjon om innsynsordningen kunngjort i alle landets aviser. Dette skjedde 1. februar 2000. I tillegg ble 45 000 informasjonsfoldere om innsynsordningen distribuert til samtlige politidistrikter og kommunale biblioteker samt til flere norske ambassader og konsulater. Innsynsordningen ble også omtalt en rekke ganger, bl.a. i riksdekkende aviser, tv og radio. Siste frist for å søke om innsyn var 31. desember 2002. Informasjon om sluttdato for å søke om innsyn ble i tidsrommet 7.–8. november 2002 kunngjort i alle landets dagsaviser. Kunngjøringsteksten ble oversatt til samisk og fordelt i ca. 2 000 eksemplarer til samiske miljøer, lokale lensmannskontorer, politidistrikt og kommunale hovedbiblioteker i de tre nordligste fylkene. Det ble også opprettet en telefonkontakt for samiskspråklige i regi av Kommunal- og regionaldepartementet. Som kjent vedtok Stortinget i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2003 at innsynsloven ikke skal forlenges. Dette er jeg tilfreds med. Etter min mening har den norske stat gjennom innsynsordningen vist stor vilje og evne til å gjøre opp for gammel urett. Stortingets forutsetning var at innsynsloven skulle gjelde i en tidsbestemt periode på tre år. Innsynsperioden er ute, og man bør nå kunne sette sluttstrek. Vi har hatt en nesten enestående ordning med innsyn i registrerte opplysninger, og vi har et uavhengig utvalg med tilhørende sekretariat som vurderer søknadene om innsyn og erstatning. Jeg viser til og vil gjerne understreke at Stortinget gjennom EOS-utvalget fortsatt har en permanent kontrollordning for EOS-tjenestene uavhengig av Regjeringen og tjenestene selv. Utvalget skal bl.a. føre regelmessig tilsyn med tjenestene og undersøke klager fra enkeltpersoner og organisasjoner. At det nå har kommet inn over 12 000 søknader, viser at departementet nådde godt fram i sin informasjonssatsing. Jeg vil gjerne tilføye fra Stortingets talerstol at jeg har tidligere gitt uttrykk for at om det gjennom innsynssekretariatets sluttarbeid kommer fram opplysninger, bl.a. om de samiske miljøer, vil jeg etter at dette arbeidet er sluttført, initiere at historikere kan se på dette på samme måte som et regjeringsigangsatt historikerarbeid gjennomgikk norske overvåkningsregistre fra 1914–1997, altså historikerverket fra Berg og Eriksen. Det er en virksomhet som jeg tidligere har sagt at det kan være aktuelt å ta opp etter at Innsynsutvalget er ferdig, og se på forskjellige sider av den perioden som er dekket gjennom Lund-kommisjonens arbeid, og som også har resultert i at Stortinget laget ordningen med EOS-utvalget, som jeg oppfatter som en særdeles viktig ordning for rettssikkerhet, men også for kontroll med en viktig tjeneste og garanti for landets borgere.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-03-27:
Det er en enstemmig komite som stiller seg bak forslaget fra Fremskrittspartiet om å innføre forenklet forelegg som straffereaksjon på ordensforstyrrelser og andre forseelser med enkelt hendelsesforløp. Politiet har de siste årene vært gjennom omfattende omstillingsprosesser i forbindelse med Politireform 2000. Et av målene bak reformen er å gjøre flere politifolk tilgjengelig for å hjelpe publikum. Politiet skal bruke minst mulig tid på unødig papirarbeid, slik at de kan gjøre det som er deres oppgave, nemlig å forebygge og bekjempe kriminalitet. Forslaget begrunnes i at polititjenestemenn i dag bruker mye tid på å forberede de nødvendige dokumenter for å gjøre påtalemyndigheten i stand til å utferdige forelegg eller oversende saken til pådømmelse i retten. Dette gjelder typiske ordensforstyrrelser – eller slik forslagsstillerne skriver i forslaget sitt, «typiske ordensforstyrrelser med ukomplisert hendelsesforløp». Gjennom en ordning der forenklet forelegg kan utstedes på stedet, blir det mer effektiv patruljetid ute blant publikum og mindre administrasjon. Politiet unngår da å måtte reise inn til stasjonen for å skrive anmeldelse, og får heller mulighet til å reagere mot flere ordensforstyrrelser. For komiteen er det viktig å kunne vurdere tiltak som kan bidra til å øke den operative polititjenesten. Dette er et godt eksempel på hvordan vi kan få brukt Politiets ressurser mer effektivt. I løpet av mars vil et utvalg som jobber med å utrede alternativer til straff som reaksjon mot lovbrudd, avgi sin utredning. Utvalget skal finne fram til sakstyper som det kan være aktuelt å avgjøre med forenklet forelegg. Forslagene i saken vil dermed bli oppfylt ved at Regjeringen legger fram for Stortinget forslag om å innføre forenklet forelegg som strafferettslig avgjørelse for de lovovertredelsene som den etter sin utredning finner egnet for en slik avgjørelse.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Hvis noen i denne salen mot formodning skulle tro at dette betyr at Fremskrittspartiet er i ferd med å bli «soft» – for å bruke et sånt begrep – er ikke det hensikten. Hensikten er å bidra til en mer fornuftig bruk av de ressursene som politiet har. Som medlemmer av justiskomiteen får vi tilbakemeldinger om hvordan politiet føler at hverdagen er, og det som dessverre ser ut til å være gjennomgående, er at de føler at de ikke får gjort det de faktisk ønsker å gjøre. Vi håper og tror at dette forslaget kan være med og bidra til at ting gjøres enklere og mer fornuftig. Så må jeg få lov å gi honnør til sakens ordfører, som på en utmerket måte har samlet en ellers stridende komite til en løsning som jeg med spenning ser fram til resultatet av når Regjeringen skal følge dette opp.
Trond Helleland (Høyre), 2003-03-27:
Vi behandler i dag et Dokument nr. 8-forslag fra Senterpartiet om å utvide tiden for innsyn i egen mappe etter innsynsloven med ett år. Komiteen viser samstemt til at oppfølgingen av innsynsloven ble behandlet i Budsjett-innst. S. nr. 4 for 2002-2003, herunder også spørsmålet om en eventuell forlengelse av loven. Komiteen viser til de respektive partiers merknader i den forbindelse. Det er altså en omkamp vi nå har. Vi hadde debatt om dette i forbindelse med budsjettinnstillingen, og som i budsjettinnstillingen er komiteen delt. Et flertall, bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, går imot den foreslåtte forlengning og avviser forslaget. Det har ikke skjedd noe nytt som skulle tilsi en forlengning av fristen. I begrunnelsen for forslaget vises det til at da Stortinget behandlet Lund-kommisjonens rapport, ble Regjeringen bedt om å fremme forslag til lov om tidsbegrenset innsyn i overvåkingspolitiets registre og arkiver samt foreslå regler om erstatning. Denne innsynsloven ble vedtatt i 1999, og fristen for å be om innsyn utløp 31. desember 2002. Forslagsstillerne peker på at vi nå har erfart at det kom inn tusenvis av søknader umiddelbart før fristens utløp. Forslagsstillernes konklusjon er dermed at man må utvide fristen med ett år. Flertallets konklusjon er den stikk motsatte. Det kom inn over 12 000 søknader om å se mappa si, det vil ta minst to år å behandle alle søknadene. Departementet har drevet en bevisst og aktiv informasjonskampanje, hvor det ble kunngjort når fristen for innsyn gikk ut. Det faktum at mange søkte rett før fristens utløp, viser at denne kampanjen har virket. I tillegg ble det presisert at man skulle se romslig på søknader som kom inn noen dager etter fristen. Etter flertallets mening betyr dette at de som har hatt et ønske om å finne ut hva som eventuelt stod i en eventuell mappe, har hatt rikelig med tid til å bestemme seg for om de ville søke innsyn. På denne bakgrunn foreslår flertallet at forslaget fra Senterpartiet avvises.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Det er en omkamp på denne saken – der er jeg for så vidt enig med saksordføreren – ut fra at vi behandlet den i forbindelse med budsjettet. Arbeiderpartiet har ikke hatt noen grunn til å endre standpunkt siden da, og i så måte hilser jeg omkampen velkommen, først og fremst for å få anledning til å spørre hva som er årsaken til at man ikke vil innrømme ytterligere tid i forhold til dem som skulle ønske innsyn i sine mapper. Scenarioene kan være i hvert fall to: Vi står overfor en god del mennesker som fortsatt vil ha innsyn. Dette er en modningsprosess, mener vi. Vi har sett flere grupper, samene bl.a., som stadig kommer på banen i forhold til dette spørsmålet, og også andre. Men i den grad det ikke skulle være slik at det var mange, ville jo realiteten i loven ikke ha særlig konsekvens for myndighetene, all den tid man faktisk har et utvalg jobbende med mange søknader i år framover. Den stadige nektelsen av å innrømme en slik forlengelse av fristen skaper bare i seg sjøl et grunnlag for å spørre: Hva er det som gjør – og særlig når vi vet at Justisdepartementet er ledet av en Venstre-statsråd – at man i denne saken faktisk velger å gjøre det man i mange andre sammenhenger har beskyldt det parti jeg representerer, Arbeiderpartiet, for, nemlig – feilaktig – nærmest å dyrke en kultur for lukkethet og dyrke en kultur som går på overvåking. Hva er det som gjør at man nå ikke kan gå med på dette, når vi ser at det er et behov ute? Og skulle det ikke være et behov ute, ja så skulle det ikke være av særlig betydning likevel å gi denne rettigheten. Så i denne debatten syns jeg det er på tide at vi får vite hva årsaken til dette er. For det som er essensen i det hele, er at vi i Norge har vært gjennom en veldig god prosess i forhold til det som har vært etterløpet av Lund-kommisjonens arbeid, og det bør ikke strande på formalistiske begrunnelser i forhold til å kunne få en god avrunding av et rimelig kjedelig kapittel i norsk historie.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Da tar jeg opp forslaget som Arbeiderpartiet er medforslagsstiller til.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
SV støtter fullt og helt forslaget fra representantene Åslaug Haga og Endre Skjørestad om å gjeninnføre den midlertidige loven om rett til innsyn i overvåkingspolitiets arkiver fram til 31. desember 2003. SV foreslo sammen med Arbeiderpartiet i budsjettinnstillinga for inneværende år at denne loven burde forlenges. For SV betyr innsynsloven spesielt mye. Vi har mange medlemmer som har opplevd hvordan overvåkingspolitiet ulovlig har overvåket dem, vi har medlemmer som har fått reduserte muligheter og redusert livskvalitet fordi deres politiske engasjement for en bedre verden ble ansett som en trussel mot rikets sikkerhet. Mennesker i Norge opplevde at ektefeller ble bedt om å angi hverandre, at det ble umulig å få arbeid, at venner de stolte på, i virkeligheten stod på det såkalte hysj-politiets informantlister – og at årsaken til dette var et lovlig og legitimt politisk ståsted og engasjement. SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet ønsker at innsynsloven skal gjeninnføres fram til 31. desember i år, altså i ett år ekstra. Dette får vi ikke flertall for, noe vi beklager. Rett før fristens utløp 31. desember i fjor kom det inn tusenvis av søknader til Innsynsutvalget. Etter hvert som enkeltpersoner har fått oversikt over hva som ligger i mappene deres og dette er blitt kjent, har det vist seg at stadig flere har følt behov for å sjekke om de har mapper på seg, de også, og i så fall hva som er innholdet i disse mappene. Man kan ikke utelukke at opplysninger som kommer fram gjennom innsyn i mapper i tida framover, kan lede til at flere enkeltpersoner og nye grupper ønsker å sjekke sine mapper. Som forslagsstillerne peker på, er kvinnebevegelsen og den samiske befolkning eksempler på grupper som seint er blitt klar over at de kan ha blitt utsatt for overvåking. Vi kan heller ikke utelukke at noen ikke har vært klar over at fristen for å be om innsyn utløp 1. januar. Siden Innsynsutvalget vil være operativt i relativt lang tid framover, og det, som vi nå har påpekt, finnes mange gode grunner til at fristen bør forlenges med ett år, mener vi det er sterkt å beklage at det ikke blir flertall for forslaget fra representantene Haga og Skjørestad, et forslag som også har vært fremmet av SV og Arbeiderpartiet tidligere.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-03-27:
Senterpartiet meiner det er høgst relevant at Stortinget tek ei ny drøfting av om mellombels lov om rett til innsyn i overvakingspolitiet sine arkiv skal innførast att. Vi støtta det forslaget som Arbeidarpartiet og SV fremma i samband med budsjettinnstillinga, men vi meiner faktisk at behovet for ei forlenging av lova vart forsterka etter at budsjettinnstillinga var ferdigbehandla frå Stortinget si side. Erfaringane både før og i løpet av desember 2002 tilseier at mange av søknadene som Innsynsutvalet no skal gjennomgå, kom rett før fristen gjekk ut, og etter kvart som fleire òg vart gitt moglegheit til innsyn, vart altså behovet forsterka for andre med omsyn til å stilla spørsmål ved om dei òg hadde ei mappe. Det gjaldt f.eks. folk som hadde vore engasjerte i kvinnesaksspørsmål, og det gjaldt den samiske befolkninga som gruppe. Eg synest at vi skulle koma Sametinget sitt ynske på dette punktet i møte. Dersom det hadde vore slik at alle søknadene no var ferdigbehandla, kunne eg hatt større forståing for fleirtalets kontante avvising. Men når det no er slik at det er all grunn til å tru at Innsynsutvalet kjem til å ha arbeid i nærare to år, skulle det ikkje vera praktiske hindringar for å innføra denne mellombelse lova att. Tvert imot skulle det innebera ei forsikring på alle hald for at dei som her ville be om innsyn, vart gitt ei praktisk moglegheit til det. Vi synest Arbeidarpartiet og SV har sagt dette veldig greitt i innstillinga frå komiteen, der dei har peikt på at enkeltpersonar har moglegheit til å klaga til EOS-utvalet dersom dei føler seg ulovleg overvaka, men det er altså ikkje ei ordning som er like god som den som var i innsynslova. Vi stiller oss faktisk heilt uforståande til at ikkje stortingsfleirtalet skulle kunna ta omsyn til erfaringane frå slutten av 2002 og koma dette forslaget i møte.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Jeg stemte feil.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2003-06-05:
Jeg takker for en konstruktiv debatt. Jeg er enig med helseministeren i at vi føler at det var litt som å slå inn åpne dører – det var grunnen til at vi ikke støttet det forslaget. Til Senterpartiet kan jeg si at grunnen til at vi ikke støttet forslaget fra Senterpartiet, var at vi syntes at de hadde sterkere fokus på kommuneøkonomi enn på rusproblematikken. Til representanten Alvheim vil jeg si når det gjelder den enstemmige komitemerknaden med ønske om at prosjektet Miljøårsaker til type 1 diabetes skal fortsette: Det bygger på at det skal tas en DNA-test av alle nyfødte. Når en vet at en kan gjøre noe med eventuelle funn, er dette en god måte å forske på. Mange har vært inne på kvinnehelse, og i innstillingen beskrives flere tiltak til forbedringer av kvinners helse. Men innstilingen understreker samtidig at kvinner i Norge har gode forutsetninger for bra helse, og lever lenger enn de fleste andre kvinner i verden. Jeg håper kvinnehelseforskningen nå får et løft, at ikke all forskning baseres på menns premisser og at kjønnsperspektivet blir sentralt overalt i helsetjenesten. Vi vet også at relativt små endringer i kosthold og mosjonsvaner kan gi oss flere leveår med god helse. Det er viktig at vi lever opp til dette i praksis, og det er fristende til slutt å sitere en som hadde oppdaget dette alt i 1859, nemlig Søren Kierkegaard. Jeg siterer: «Tap for all del ikke lysten til å gå. Jeg går meg til det daglige velbefinnende hver dag, og går fra enhver sykdom. Jeg går meg til mine beste tanker, og kjenner ingen tanke så tung at man ikke kan gå fra den. Når man slik fortsetter å gå, så går det nok.» Så nå håper jeg at vi går mot et sunnere Norge.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2003-06-05:
I likhet med flere andre representanter er jeg i tvil om hva som er hensikten med dette Dokument nr. 8-forslaget. Er det en omkamp om sykehusreformen, eller er det en usikkerhet om hvorvidt helseministeren vil følge opp de premisser, strategier og vedtak som Stortinget har fattet? Kristelig Folkeparti var enig i det verdigrunnlaget som ble lagt til grunn for helseforetaksloven. Det er fremdeles viktig for oss at framtidige tjenester i større grad preges av felles grunnleggende verdier. Det er en grunnleggende verdi at tjenestene skal være preget av respekt for menneskeverd, omsorg og ansvar for den enkelte, uavhengig av sykdom og plager i alle faser av livet, og uavhengig av hvor en bor. Befolkningen skal oppleve at tjenestetilbudet er til for dem, og en skal ha sikkerhet for at kvaliteten er god. Kristelig Folkeparti var også med på den enstemmige komitemerknaden om at selv om totalbildet av spesialisthelsetjenesten er positivt, har den store forbedringspotensialer. Ett av eksemplene var at pasientene ventet lenger på behandling enn det som er medisinsk tilrådelig og ønskelig sett med pasientens øyne. Forrige uke fikk vi en pressemelding som viser at det er blitt kortere ventetider og færre ventende ved sykehusene. Det er en nedgang på 14 pst. for alle pasienter innenfor somatikk og psykiatri siden årsskiftet. Antall på ventelister som har ventet over ett år er redusert med 24 pst. Det viser at vi er på rett vei! Flere omstruktureringer er i gang med sikte på bedre kvalitet i tjenesten og bedre ressursutnyttelse. Foretakene er gitt i oppdrag å vurdere den videre strukturen for akuttmedisinske sentraler og fødetilbud. De politiske føringene er gitt av Stortinget, og krever en avveining mellom faglig kvalitet på den ene siden og lokal tilgjengelighet på den andre. Innstillingen i dag tar opp igjen de politiske føringene i akuttmeldingen, der en bl.a. sier at i tillegg til normtallene på 400–500 fødsler pr. år skal det også legges vekt på reiseavstand, reisetid og trygghet for framkommelighet. Prosessene har vært åpne, og det har ført til et stort engasjement flere steder. Det synes jeg er positivt. Noen helseforetak har allerede foretatt disse vurderingene. Det har vært viktig at foretakene har fått fullmakter, slik at de kan tenke helhet innenfor politiske rammer og i tråd med de nasjonale politiske føringer. Helseministeren har ansvar for den politiske sluttbehandlingen. Statsråden har signalisert at enkelte forslag i sum går for langt, i forhold til de politiske føringene som er lagt. Helseforetaksloven § 30 sikrer at vesentlige saker bringes opp til Helsedepartementet og i nødvendig utstrekning også framlegges for Stortinget. Kristelig Folkeparti er tilfreds med det nye plan- og meldingssystemet som skal inngå i St.prp. nr. 1, og som gir oss mulighet til å gi de politiske føringene for spesialisthelsetjenesten. Skal hele landet få likeverdige tjenester, er det helt avgjørende med en sterk nasjonal politisk styring av helsetjenesten.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2003-06-05:
Jeg ber om ordet til en stemmeforklaring!
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2003-06-05:
Siden helseministeren under debatten sa at departementet alt er i gang med å utarbeide en handlingsplan for økt fysisk aktivitet, anbefaler jeg regjeringspartiene å stemme for forslag nr. 5.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-05:
Nå sa ikke helseministeren så veldig mye om kvinnehelse i sitt innlegg, det er jo grenser for hva man kan rekke på 5 minutter. Men komiteen har nå sagt at den ønsker et kompetansesenter for muskel- og skjelettlidelser, fibromyalgi. Når vi har foreslått at Jeløy Kurbad skal bli et slikt kompetansesenter, er det fordi vi mener å vite at de der har høy kompetanse på området. Det nest beste er at komiteen iallfall sier at den er enig med oss i at vi trenger et slikt kompetansesenter. Kan helseministeren antyde noe om hva slags tempoplan man kan tenke seg i forhold til å vurdere et slikt kompetansesenter? Når det gjelder mammakirurgi, har vi ikke tatt opp merknaden vår i forslags form. Det er det god grunn til. Det ville ha vært trist om det forslaget ble nedstemt i Stortinget – for vi har ikke fått noe flertall for at mammakirurgi skal bli en subspesialitet.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-05:
Når helseministeren sier i sitt innlegg at jeg har vært gjennomgående preget av å være misfornøyd med forslag vi ikke fikk igjennom, må jeg si at jeg stiller meg helt uforstående til det. Da tror jeg ikke at helseministeren og jeg har vært i samme sal. Jeg har tvert imot gitt uttrykk for at jeg er svært fornøyd med mye av det vi har fått til på kvinnehelse, og uttrykte bl.a. at jeg synes at deler av denne meldinga er en stor seier for kvinner. Så hørte jeg hva ministeren svarte når det gjaldt Jeløy. Som jeg prøvde å si – replikkene er jo blitt veldig korte nå – mente vi å vite at Jeløy Kurbad har den kompetansen vi trenger for å få til det kompetansesenteret. Det er grunnen til at vi har foreslått Jeløy Kurbad konkret. Jeg synes også, for å gjenta det, at det er bra at det nå skal vurderes om det skal opprettes et slikt kompetansesenter, for vi tror det er helt nødvendig. Vi har ikke tatt opp noe forslag, det er kun i merknadsform det vi sier om mammakirurgi som en subspesialitet. Vi har ikke tatt det opp, for vi vil ikke ha det nedstemt – vi visste at det ville bli nedstemt. Men når flertallet i komiteen sier at de vil ha en sentralisering av brystkreftpasienter, vet vi at det selvfølgelig gir et volum. Det er imidlertid noe helt annet enn en subspesialitet, og jeg synes det er litt leit at mammakirurgi fortsatt skal være venstrehåndskirurgi.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-06-05:
Som jeg nevnte i mitt innlegg, er jeg ganske bekymret for den manglende interesse for vaksinasjoner i barnealderen som det nå er, og jeg er også kjent med at våre fagmyndigheter har den samme bekymringen. Det jeg kunne tenke meg å spørre helseministeren om nå, er: Har man i departementet eller i Folkehelseinstituttet noen oversikt over hvordan situasjonen er pr. dags dato? Er det en økende praksis at man lar være å vaksinere sine barn mot en rekke sykdommer som faktisk er utradert i Norge i dag, men som fort kan komme tilbake hvis disse såkalte kvasifagfolkene skal få større innflytelse i forhold til vaksinasjon?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-06-05:
Jeg ønsker å stresse litt mer dette med vaksinasjon. Jeg har forståelse for at helseministeren ikke sitter inne med all detaljkunnskap om hvordan den utviklingen er i øyeblikket, og om den går videre i negativ forstand sett fra vårt ståsted. Jeg vil også si at vaksinasjonsprogrammene de siste 50 årene kanskje har vært det viktigste enkeltvedtak for å begrense og også utrydde en del barnesykdommer og andre sykdommer som tbc og poliomyelitt. Det er ganske bekymringsfullt at enkelte såkalte profeter nå har fått gjennomslag for og fått innpass hos foreldregenerasjonen med at vaksinasjon av barn skal man ikke lenger foreta. Distriktslegen var jo i gamle dager et fyrtårn i dette med forebyggende helse, og han hadde også ansvar for helserådene og sørget for denne informasjonen som var nødvendig til foreldrene om de ulike vaksinasjonsprogrammene. Den ordningen er nå borte, og jeg vet konkret at flere kommuner har problemer med å få fastleger til å påta seg oppgaver innen samfunnsmedisinen, som skulle komme i stedet for distriktslegeordningen på dette feltet. Det er direkte farlig, tror jeg. Den trenden som er på gang, må vi derfor på alle mulige og umulige måter prøve å stanse, ellers så får vi et alvorlig tilbakeskritt. Vi ser det allerede når det gjelder tbc, for det er økende i befolkningen. Nå vet jeg ikke om det skyldes at man ikke har foretatt BCG-vaksinasjon og fulgt opp dette slik som vi pleide å gjøre i gamle dager, det har jeg ikke kunnskap om. Men dette må overvåkes ganske ettertrykkelig, og det forstod jeg også at både departementet og Folkehelseinstituttet gjør. Om statsråden skal ha ordet senere i debatten, vil jeg gjerne at han kommer litt nærmere inn på dette og hva som i dag gjøres for å opprettholde de vaksinasjonsprogrammene som har vært så effektive gjennom 50 år, minst, og som har vært en betydelig forebyggingsfaktor for alvorlig sykdom hos både barn og voksne. Når det gjelder forslag nr. 5, skulle det være unødvendig å stemme for det forslaget, for statsråden har nå redegjort for hvilket arbeid som er på gang i så måte. Men vi kommer til å stemme for forslaget fra vår side.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-06-05:
Flere av dem som i sin tid representerte motmeldingen til reformen, har også her i dag vært på talerstolen og snakket om det «demokratiske underskuddet». Jeg lurer på hvor de egentlig ferdes ute i samfunnet. Jeg har besøkt veldig mange sykehus etter at reformen kom på skinnene, og det er entydige uttalelser jeg får fra de ansatte, at de aldri tidligere har vært så godt informert om planer og utvikling innen sitt sykehus. Og så er man altså i stand til her fra denne talerstol å fastholde at dette skjer i lukkede rom, og at de ansatte heller ikke vet hva som foregår. Det blir til og med påstått fra denne talerstol at de ansatte har fått pålegg om å holde kjeft. Hvor har man dette fra? Det er jo direkte usannheter. Det er ganske drøyt. Jeg velger å kalle den reformen vi har, for en ansvarsreform. Først nå har Stortinget anledning til virkelig å gripe inn og gjøre noe hvis ikke helsepolitiske målsettinger blir fulgt opp av foretakene. Det hadde vi ikke tidligere. Da kunne vi stille spørsmål etter spørsmål til helseministeren om ulike forhold ute i landet, og svaret var alltid entydig: Dette er et fylkeskommunalt ansvar som helseministeren ikke kan blande seg borti i vesentlig grad. Nå vil helseministeren til enhver tid stå ansvarlig i denne sal for det vi måtte ta opp. Jeg kan forsikre dem som står bak dette forslaget, at jeg og mitt parti vil nøye følge med når foretaksmøtet har vært avholdt, hvorvidt de avgjørelser som der ligger, er i tråd med reformens lovtekst og reformens ånd og i tråd med de tilleggsmerknader som foreligger fra flertallets side.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-05:
Regjeringa sier i stortingsmeldinga at et overordnet mål for arbeidet med folkehelsa er å redusere helseforskjeller som har sin årsak i sosiale og økonomiske ulikheter. Dette er en viktig målsetting som SV sjølsagt deler. Vi ser ut til å være enige om diagnosen og om målet for behandlinga, men vi er nok uenige om resepten. Spørsmålet til helseministeren blir derfor: Tror helseministeren det vil være mulig å oppnå målet om reduserte helseforskjeller uten først, eller samtidig iallfall, å redusere de sosiale og økonomiske forskjellene i seg sjøl?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-05:
Jeg tok ordet for å si litt mer om psykisk helse, særlig knyttet til barn og unge og den økninga og de utfordringene vi ser der. SV er sterkt bekymret for denne økninga. Ventetida for behandling i spesialisthelsetjenesten er uakseptabelt lang, det vet jeg også helseministeren er enig med meg i, og den er betydelig lengre for barn og unge enn for voksne. Også i kommunene ser det ut til å være store mangler flere steder, både når det gjelder ressurser og kompetanse. Dette rammer barn og unge veldig hardt, for jo lengre tid som går før tiltak blir satt inn, jo vanskeligere blir behandlinga av disse lidelsene. SV har derfor i ulike sammenhenger foreslått tiltak for å forsøke å rette opp noe av dette. Blant annet har vi foreslått en behandlingsgaranti for barn og unge under 18 år, og vi har foreslått økninger til psykiatrien i våre alternative budsjetter. Vi har også vært spesielt opptatt av situasjonen i kommunene, for å sikre at barn og unge får sin rettmessige del av de psykiatrimidlene som kommunene får. I dag er det vel slik at 20 pst. av disse psykiatrimidlene skal gå til barn og unge. Ved behandlinga av tiltaksplanen mot fattigdom fikk SV – og det er vi glade for – et enstemmig storting med på å vurdere om denne 20 pst.-andelen bør heves. Iallfall er det viktig å sikre at minst 20 pst. går til tiltak som er spesielt rettet mot barn og unge. Stortingsflertallet gjentar nå denne vurderingen i folkehelsemeldinga, som vi behandler i dag. Det kunne vært greit å høre helseministerens vurdering av det som Stortinget her gir uttrykk for, og om en oppfølging av dette ønsket vil komme til Stortinget, enten gjennom budsjettet eller på andre måter.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-06-05:
Når det gjelder bruk av rusmidler, er det i meldingen vist til handlingsplanen mot rusmiddelproblemer, og at det der satses på økt forebygging, spesielt med ungdom som målgruppe. Senterpartiet la inn en merknad når det gjelder dette med helsevesenets ressurser, og at de i stor grad brukes til sykdom og skader som er relatert til rusmiddelbruk, og da i særlig grad alkohol. Så sier vi noe om at det er viktig å se sammenhengen mellom tilgjengelighet og sykdomsutvikling, og det må være slik at både prispolitikk og tilgjengelighetstilrettelegging vurderes som viktige virkemidler i vår alkoholpolitikk fortsatt. Jeg har merket meg at regjeringspartiene ikke kunne være med på denne merknaden, og jeg lurer på om det varsler en ny retning i alkoholpolitikken fra Regjeringen. Spesielt har vi bl.a. nevnt problemer med rusbrus i denne sammenhengen. Jeg ønsker at helseministeren redegjør for hvorfor man ikke lenger kan slutte seg til at prispolitikk og tilgjengelighet er viktige virkemidler.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-06-05:
Man rekker ikke mye på 5 minutter, og man rekker heller ikke mye på 3 minutter, men jeg skal i hvert fall ta noen tema som jeg ikke rakk i det første innlegget mitt. Fysisk aktivitet og dette med at elevene skal ha fysisk aktivitet én time pr. skoledag, er viktig. Det har vi fått bekreftet fra ulike sterke organisasjoner som kan mye om dette. Jeg synes også at et samarbeid med idrettslivet må være positivt og ikke negativt, slik undervisningsministeren delvis var inne på her om dagen. Jeg synes også det er synd at man ikke kunne enes om å få utarbeidet en handlingsplan for økt fysisk aktivitet, en handlingsplan som omfattet flere samfunnsområder, f.eks. samferdsel, arealplanlegging, skole og arbeidsliv. – Så langt om det. Så til dette med trygg mat, kosthold, ernæring og føre var-prinsippet: Vi har påpekt at man må være føre var når det gjelder bl.a. tilsetningsstoffer i mat og drikke. Vi sier også at det er viktig å sikre trygg mat og rent drikkevann til befolkningen, både kvalitativt og kvantitativt. Det er også viktig, som vi har en merknad om i innstillingen, men der vi bare har fått støtte fra SV, at man sikrer nok mat for befolkningen. Med de utviklingsperspektiv som vi ser i dag, med økt fare for smittespredning, økt fare for økokatastrofer og forurensning, er det viktig at vi har en matvareberedskap i dette landet slik at selvforsyningsgraden, som i utgangspunktet er lav, er best mulig, og at det er kort vei mellom produsent og konsument, noe som også bedrer folkehelsen gjennom mindre transport og mindre forurensning. Så til grønn omsorg og grønn resept: Grønn resept var en av de store nyhetene i forbindelse med framleggelsen av denne stortingsmeldingen. Jeg synes derfor det er rart at man ikke har tatt mer tak i hva grønn omsorg skal være. Jeg stusser også over at ingen har støttet Senterpartiet når det gjelder dette. Skal vi ha grønn resept, må vi også ha et apparat som kan gi grønn omsorg, både innenfor somatikk, psykiatri og på de helseområdene som vi regner som aktuelle med hensyn til forebygging og rehabilitering. Ikke minst i forhold til psykosomatiske lidelser vil grønn omsorg være svært aktuelt og interessant for framtiden. I forbindelse med psykiatrien er jeg enig med representanten Molvik i at det er viktig med ressurser. Så en liten visitt til Venstre, som sier at Senterpartiet ligger langt til venstre. Jeg er glad for at helseministeren også kom inn på lovverk, og hvordan vi kan komme inn med overordnede tiltak. Han sa at hvordan vi innretter samfunnet og samfunnsstrukturen, er veldig viktig for folkehelsen. Det er det vi sier i den merknaden. Jeg synes at de overordnede tiltak er viktige, sammen med ressursene. Da er det nok slik at Senterpartiet sosialpolitisk ligger til venstre for høyrepartiet Venstre.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-06-05:
Jeg skal ikke kommentere dette i replikken min, men jeg har lyst til å tak i noe som helseministeren sa i sitt innlegg, at utredningsarbeidet i helseforetakene nå er innenfor rammer som er trukket opp av Stortinget. Mener helseministeren at akuttmedisinske tiltak som er foreslått, bl.a. av Helse Finnmark om ambulansetjenesten, er i tråd med retningslinjene og akuttmeldingen når det gjelder f.eks. responstid, tilgjengelighet og nærhet? Mener helseministeren at det som Helse Førde nå har gjort når det gjelder fødetilbudet i Sogn og Fjordane, er i tråd med det som er trukket opp av Stortinget? Det var i hvert fall bra at helseministeren både har merket seg og refererte til den helhetlige vurderingen som skal ligge til grunn når det gjelder å vurdere om det skal være fødestue, fødeavdeling eller fødeklinikk?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-06-05:
I denne debatten har det vært gjort en del forsøk på å avlede oppmerksomheten bort fra hva dette egentlig dreier seg om, nemlig at Stortinget skal ta ansvar, ha mulighet til å ta dette ansvaret, når det gjelder større endringer i struktur, lokalisering og kapasitetsnivå. Det som står i forslaget fra mindretallet, er nettopp det. Men det står også at tiltak som berører pasienten i denne sammenhengen og forsemrer tilbudet, og som nå ser ut til å gå veldig raskt gjennom beslutningsprosessen, ikke skal skje før Stortinget får seg forelagt disse store endringene. Da er det nok å vise til hva som skjer i Helse Førde om dagen, hvor man foreslår å legge ned et lokalsykehus og å legge ned fødeavdelingen ved Lærdal. Det er disse tingene som en påpeker må forelegges Stortinget før det skjer endringer som har stor konsekvens for brukerne.