trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
Jeg kunne bare kort ha fremmet de forslag som ligger i innstillingen, men jeg vil komme med noen få kommentarer. Jeg vil i hvert fall få lov å presisere at Fremskrittspartiet fortsatt har en annen løsning på styringen av utlendingsfeltet enn det flertallet og de andre partiene har, men det forutsetter selvfølgelig at en også får bukt med den fortsatt store tilstrømningen av asylsøkere til landet. Jeg registrerer med glede at tallet på asylsøkere er betydelig redusert, og vi vil forhåpentlig fortsatt se en nedgang i 2005. Da vil jeg også tro at vi igjen får nye runder med endringer når det gjelder styringen på utlendingsfeltet. Den strukturen og det som er etablert som en institusjon i dag for å styre utlendingsfeltet, er jo bygd opp med basis i at vi skal være en av Europas største mottakere av asylsøkere basert på folketall. Jeg formoder også at det kanskje var noe av grunnen til at de store endringene kom i 2001, og Høyre og Fremskrittspartiet var de partiene som stod imot de vesentlige endringene som da kom. Hvis en går tilbake til 1997, da Bondevik I trådte inn i regjeringslokalene, vil en se at det var fra det tidspunktet det skjedde en voldsom endring i norsk innvandringspolitikk. Da gikk tallet på asylsøkere voldsomt opp. Så vidt jeg erindrer, var det på det tidspunktet ca. 2 500 asylsøkere, helt til vi nådde en topp tidlig i 2002 på nærmere 18 000 asylsøkere. Det er klart at når en ikke har et apparat som møter det, må det endringer til. Da forventer jeg også at når Regjeringen nå, ved å bruke Fremskrittspartiets medisin, får redusert antallet asylsøkere til Norge, innser den at institusjonen, styringen på utlendingsfeltet, må endres i så måte. Det kan ikke være slik at vi skal ha et apparat som skal være oppe og gå fordi «ting kan skje fort», som representanten Øye fra Arbeiderpartiet sa i sitt innlegg. Vi må ha en bedre forutsigbarhet på hele feltet. Ellers må jeg bare si at vi støtter de vesentligste endringene som er foreslått i saken, foruten sammensetningen av stornemnd. Vi har et eget forslag der, hvor vi sier at den sammensetningen som er foreslått, kan bli feil fordi vi ikke oppnår det vi ønsker oss, nemlig en lik behandling. Jeg tror den sammensetningen som er foreslått, faktisk vil være med på å liberalisere norsk innvandringspolitikk. Det er ikke Fremskrittspartiet interessert i, og det er, slik jeg har forstått det, heller ikke Arbeiderpartiet eller Regjeringen interessert i. Det er de vesentlige områdene der vi står alene i forhold til innstillingen. Jeg vil bare fremme de forslag som Fremskrittspartiet står bak i innstillingen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
Først bare en klargjøring i forhold til vår stemmegivning. Vi har vurdert det slik at vi kommer til å støtte forslag nr. 1 i innstillingen. Så har jeg bare noen korte kommentarer til representanten Holmås. Han fornekter seg ikke. Representanten Holmås prøver på et eller annet vis å angripe Fremskrittspartiet fordi vi har lavere måltall i forhold til å ta imot asylsøkere. Det er jo faktisk det SV også selv gjør, og det er også det Regjeringen gjør, og det er det budsjettet opererer med. Så vidt jeg husker, er måltallet på asylsøkere i år 8 500. Men forskjellen er at SV, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Regjeringen har gitt fullmakter til å la det strømme inn asylsøkere utover det som måtte være måltallet. Det er en ærlig sak for SV at de er totalt likegyldige med hvorvidt det kommer 8 000, 16 000, 24 000 eller 32 000, for de mener det burde være den menneskelige, riktige måten å operere på. Det er jo en ærlig sak. Men jeg synes ærlig talt at SV burde reflektere litt over den politikken, hvis det er slik at de er opptatt av asylinstituttet, som umiddelbart ville blitt pulverisert av et slikt system. Så vil jeg bare helt til slutt få lov til å kommentere det representanten Holmås sa, jeg tror det var til representanten Kari Lise Holmberg, om at han ville ha seg frabedt den type retorikk fra andre stortingsrepresentanter. Ja, jeg vet ikke hvordan jeg skal kommentere det, men jeg tror representanten Holmås bør være den aller siste til å kommentere andres måter å kommunisere, debattere eller drive retorikk på. For der er han kanskje i verdensklasse med å utvikle en retorikk som er enestående i forhold til å sette andre i forlegenhet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
La meg først få lov til å si at statsråden utviser en utrolig frekkhet når hun innleder sitt innlegg med å peke på introduksjonsloven og loven om norskundervisning for voksne innvandrere, noe som Stortinget faktisk har pålagt Regjeringen å gjøre, og skryter av det som om det er noe Regjeringen har funnet på. Første gangen Fremskrittspartiet foreslo både introduksjonslov og tvungen norskopplæring, ble vi nærmest beskyldt for å være rasister. Men nå er det altså et enstemmig storting som står bak det, og det er Fremskrittspartiet stolt av. Vi synes fortsatt det er like trist at mange blir ekskludert fra arbeidslivet. Statsråden påstod at jeg i mitt innlegg sa at Fremskrittspartiet ikke hadde sett at det foregikk diskriminering og rasisme. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på å dokumentere hvor jeg sa det i mitt innlegg – for det var nærmest det statsråden beskyldte meg for å si. Min kommentar gikk til representanten Kari Lise Holmberg, som sa at man kunne dokumentere en bred og alvorlig diskriminering og rasisme i Norge.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
På slutten av debatten fikk jeg lyst til å kommentere representanten Karin Andersen i forhold til dette med positiv diskriminering og sex. Man må ikke si det, for det kan jo være noen som finner på noen kreative ideer i den retningen også for å få til noen positive diskriminerende tiltak i forhold til å dekke noen udekte behov, for å si det slik. Fremskrittspartiet er for positiv forskjellsbehandling for dem som behøver det. Men det flertallet gjør i slike saker som dette, er å stakkarsliggjøre hele samfunnet. Vi må ha positiv særbehandling for enkelte grupper – ja, noe vi også står sammen med hele komiteen om i innstillingen når det gjelder funksjonshemmede. Det er klart at der må det tilrettelegges på en helt annen måte. Representanten Andersen hadde aldri fått lov til å gå inn i en boksering. – Så der er det beskyttelse. Det er det vi prøver å si ved at vi går imot denne loven. Det finnes et lovverk som kan brukes. At vi skal innføre en meningsløs lov fordi andre lover ikke tas i bruk, er helt meningsløst. Fremskrittspartiet er også for negativ forskjellsbehandling, hvis det går an å si det, i form at vi hele tiden har fokusert på å stille krav til mennesker for å skape integrering og inkludering, som statsråden var opptatt av. Man skaper ikke inkludering og integrering med særbehandling som egne institusjoner, egne svømmetimer, egne pensjonsordninger og egne støtteordninger til grupper fordi de har en spesiell etnisk opprinnelse. Da stakkarsliggjør vi dem i utgangspunktet. Da blir det som en viss professor fra Sverige mente, at vi danner samfunn i samfunnet, eller, som han sa: Vi danner enklaver i samfunnet. Det er det motsatte av integrering og inkludering. Så vil jeg til slutt prøve en gang til: Jeg har fortsatt forhåpninger om at statsråden vil fange opp det jeg sier, men i dag virker det veldig vanskelig. Fremskrittspartiet er imot loven med bakgrunn i at det finnes et eksisterende lovverk. Jeg kan ikke tro at statsråden vil beskylde riksadvokat, statsadvokat og justisdepartement for ikke å innse at det finnes diskriminering og rasisme. Riksadvokaten, statsadvokatene og Justisdepartementet – med skiftende konstellasjoner – er jo enig med Fremskrittspartiet. Det betyr ikke at disse institusjonene tar avstand fra at det eventuelt måtte finnes diskriminering.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-04-19:
Mykje er endra på utlendingsfeltet dei siste fem åra. Det betyr sjølvsagt at endringane må evaluerast og tilpassast dei politiske mål som storting og regjering har. Eg trur ikkje at dette er siste gongen Stortinget regulerer forholdet mellom UDI, UNE og Regjeringa, og for så vidt oss folkevalde. Før vi oppretta UNE, var presset mot statsråd og regjering urimeleg omfattande i enkeltsaker. Det verka som om statsråden til slutt måtte behandla omtrent alle enkeltsaker. Det var ikkje berekraftig, og det var eit system eg forstår berre Framstegspartiet vil tilbake til. Men det betyr ikkje at vi synest at det systemet vi har i dag, er ideelt på alle område. Det er faktisk vanskeleg å finna fram til eit ideelt system på eit slikt område. Statsråd og regjering kan ikkje lenger gripa inn i enkeltsaker. Eg vil likevel poengtera at vi som folkevalde stortingspolitikarar ikkje er fråtekne rolla som ombod for kvar einaste som er busett i Noreg. Vi må kunna gå inn og sjå på om lovens intensjon er vareteken i enkeltsaker, og tala borgaranes sak på alle nivå, også dette, ikkje minst fordi utlendingslova sjølv opnar for utstrakt bruk av skjønn. Eg brukte – eg kan godt innrømma det – store delar av påsken til å sikra at to småjenter utan mat, pengar og straum i Murmansk fekk komma til mor si etter 18 lange månader. Det var i tråd med både bokstav og intensjon i lova. Men det hjelpte å ta saka opp, ho fekk ei lykkeleg løysing. Det er også på den måten, og det må vi ikkje sjå bort frå, at vi kan få innsikt i kva som trengst av lovendringar for å gjera systemet meir treffsikkert. I dette tilfellet er lovendringar ikkje nødvendig, det er i tråd med lova. Denne saka utvidar statsrådens instruksjonsmyndigheit. Kristeleg Folkeparti meiner at det er heilt nødvendig for å sikra at praksis i utlendingsforvaltninga er meir i samsvar med politiske mål og prioriteringar. Dette borgar for betre politisk styring med utlendingslova og er ikkje ein dum måte å gjera det på. På dette området passar det dårleg med eit statisk og rigid system. Instruksjon er raskare enn lov og forskrifter, men det erstattar naturlegvis ikkje lov og forskrifter. Det har aldri vore meininga. Dette er eit tilleggsinstrument. Forslaget om stornemnd er også med på å styrkja ei politisk styring, der både regjering og humanitære organisasjonar er representerte, i tillegg til UNE. Denne nemnda skal behandla saker som er av prinsipiell karakter eller av særleg stor betydning. Eg trur vi treng stornemnda, og eg trur at ho kan vera eit positivt tillegg. Dei endringane som her er foreslåtte innanfor utlendingsfeltet, og som heldigvis stort sett får fleirtal, vil styrkja rettstryggleiken og folkevald styring på området. Men vi har ikkje løyst alle problema. I mål er vi neppe. Her vil vi få stadig nye utfordringar.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-04-19:
Eg føler eit visst behov for å komma med ein kommentar til Magnhild Meltveit Kleppa. Ho har, så vidt eg veit, brukt mykje tid på einskildsaker. Mange gonger i løpet av tolv år har ho òg involvert meg i einskildsaker av humanitær karakter. Så kjære kollega, kan eg vel seia: Slike saker kan neppe regulerast bort i ei verd der nød og forfølging er framtredande. Så gode system får vi neppe. Eg føler behov for å seia dette, for det er noko naivt i å tru at vi ikkje skal ha einskildsaker, ved å ha forskrifter og lover på alle område. Min innsats i påskehelga gjekk først og fremst på tidsbruk og opplysningar som ikkje var komne fram, og eg hadde det privilegiet å få hjelpa som ombod i Noreg. Det er eg stolt av, og det er eg glad for. Forskrifter som SV og Senterpartiet vil ha, ville neppe ha endra denne saka iallfall. Skjønn vil og må vera til stades i all framtid i slike saker.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-04-19:
Rasisme og antisemittisme og diskriminering har lagt djupe skuggar over vår historie. Fridom og menneskeverd er verdiar som vi ynskjer at det norske samfunnet skal vera prega av også i framtida. Det er ikkje sjølvsagt. Fråvær av rasisme eller antisemittisme er ikkje det som er mest utbreidd som verdi, kultur eller til og med lovverk i verda. Noreg og Vesten er jo ikkje hovudproblemområde. Likevel er dette vesle bidraget, ein lov som vi i dag behandlar, og som vi kallar diskrimineringsloven, viktig. Formålet med loven er å styrkja det rettslege vernet mot diskriminering på grunn av etnisitet, nasjonalt opphav, avstamming, hudfarge, språk, religion og livssyn. Retten til å vera og tenkja annleis skal ein verna om, respekten for andre likeså. Det er eit sjølvsagt krav til majoriteten. Men også minoriteten må respektera andre sine rettar, jf boka som er omtala i VG i dag. Det er ikkje nødvendigvis diskriminering å vera ueinig og ytra seg om det ein meiner. Men det må gjerast med respekt for dei som meiner annleis. Kristeleg Folkeparti er oppteke av at lovverket må vera klart med omsyn til diskrimineringsgrunnlag. Vi er faktisk ueinige i at ein generell diskrimineringslov vil tena formålet. Vi meiner det er viktig å sørgja for at rettstryggleik, ytringsfridom og trusfridom ikkje vert svekt av lovar som nettopp skal verna minoritetar. Dei er jo mest avhengige av at desse fridomsprinsippa er uavkorta. Denne loven er ikkje fullstendig. Funksjonshemma er f.eks. ikkje inkluderte i denne loven. Men det kjem også eit sterkare lovvern for denne gruppa etter at Syse-utvalet, som har til vurdering funksjonshemma sin situasjon, legg fram si innstilling no i april. Eg trur ikkje det er mange i Noreg som ikkje er einige i at handlingar og ytringar ikkje skal verka krenkjande, skremmande, fiendtlege, nedverdigande eller audmjukande. Slike haldningar og handlingar er jo også på kollisjonskurs med gamle normer, som vi har lært som bod med forklaring. Likevel opplever mange slik trakassering på arbeidsplass, skole eller i all offentlegheit, nemleg i media. Vi har ein lang veg å gå, og eg trur aldri vi når heilt fram. Paradis på jord er ei hildring. Men lovar som set grenser, er nødvendige i eit samfunn der dei gode normene for mellommenneskelege forhold ikkje heilt fungerer. Denne loven eit steg på vegen. Så ein liten visitt til saksordføraren. Fridom og demokrati og toleranse inneber faktisk at staten ikkje kan tilrana seg totalt hegemoni, heller ikkje ved fleirtalsvedtak. Blant anna Kyrkja og organisasjonar må ha rett til å tenkja og meina annleis enn fleirtalet. Å tvinga fleirtalsmeiningar på alle er intolerant og farleg. Vi må i eit demokrati faktisk få behalda frie rom dit staten sin arm ikkje når. Eg vil seia til min kjære medrepresentant at å dela tru faktisk, og sjølvsagt, inneber å leva i pakt med trua og idégrunnlaget. Skal ein formidla dette idégrunnlaget vidare, er det også totalt øydeleggjande dersom ein handlar annleis enn ein talar. Då tapar ein truverde. Derfor er eg glad for at SV sine forsøk på no å endra § 54D vert avviste.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2005-04-19:
Nei, det er feil.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-04-19:
Eg vil visa til saksordførar Karin Andersen sitt innlegg. Ho gjorde nøye greie for hovudpunkta i lova og kor konfliktlinene går i komiteen. Ho gav uttrykk for eit syn som eg deler når det gjeld Regjeringa si tilnærming til implementering, at Holgersen-utvalet si tilråding ikkje blir følgd opp. Ho gjorde greie for grunngivinga for aktivitetsplikt og andre viktige tema. Difor vil eg i det vidare berre kommentera ganske kort tre punkt. For det fyrste: Det kulturelle og religiøse mangfaldet i befolkninga er komme for å bli. Då må tilnærminga vera anerkjenning og respekt, altså det motsette av diskriminering. Det legg heile komiteen til grunn. Då er det eigentleg litt oppsiktsvekkjande at vi kan halda så ulike innlegg som vi har gjort i denne saka. Men då er det òg slik at dei av oss som verkeleg meiner det, må erkjenna at her er det viktig å få eit lovverk på plass, og så er det svært viktig med handheving av ein praksis som følgjer opp dette lovverket. Så er det fremma eit forslag i dag i denne saka. Ein spesiell situasjon har gjort det nødvendig her med ei tilføying, meiner Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet. Eg vil i tillegg gi til syne at vi har ei lov om arbeidsmiljøet til behandling i komiteen, og eg trur òg det er nødvendig å følgja opp det som i dag blir føreslått, i samband med Ot.prp. nr. 49. Så til slutt vil eg be statsråden merka seg det utolmodet som er uttrykt på side 3 frå ein samla komite, og som gjeld behovet for eit forsterka lovverk mot diskriminering av funksjonshemma.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-04-19:
Lovforslaget er ei oppdatering, ei teknisk justering og nødvendige forenklingar av regelverket. Det inneber at heller ikkje Senterpartiet i dag føreslår materielle endringar i studiestøtta til elevar eller studentar. Eg vil visa til merknadene der Senterpartiet omtalar kostnadene for elevar i vidaregåande skule. Vi meiner alle elevar må få støtte til læremiddel gjennom eit eige læremiddelstipend. Eg vil òg visa til vår omtale av kostnadsnormene og at elevar og studentar har fått ein reell nedgang i kjøpekrafta på bakgrunn av at kostnadsnorma ikkje er justert i forhold til prisstigninga. Når det gjeld studierenta, meiner Senterpartiet at ingen skal tilbakebetala meir til Lånekassa enn det dei har lånt. Studielånet skal berre inflasjonsjusterast frå det tidspunktet studia er avslutta. Alle desse tema vil Senterpartiet komma tilbake til i budsjettsamanheng. Vi vart svært overraska då vi registrerte at ordninga med ettergiving av lån for låntakarar som arbeider i bestemte geografiske område, var teken ut av lovteksten. Vi meiner at denne ordninga er eit så viktig distriktspolitisk verkemiddel, som sikrar at utvalde delar av landet kan ha høgt utdanna arbeidskraft, at ho skal lovfestast og såleis vera føreseieleg. Vi er difor svært fornøgde med at regjeringspartia gjennom komitebehandlinga har lytta, og at ein samla komite no føreslår at dette skal takast inn igjen i lova: «Gjelden kan ettergis, helt eller delvis, etter rammer fastsatt av Stortinget, når låntaker er bosatt i og utøver et yrke i Finnmark eller andre bestemte deler av landet.» For to år sidan sa ein samla komite at ordninga med eit eige styre for Lånekassa bør vidareførast. Senterpartiet meiner at reglane om styret framleis bør førast vidare i lova, og vi føreslår dette i lag med Arbeidarpartiet og SV. Eg må understreka det, for eg merka meg at komiteleiaren to gonger omtalte dette som eit forslag frå Arbeidarpartiet og SV. Der er altså òg Senterpartiet med. Vi meiner dette styret er ein god reiskap for å sikra ein høgst nødvendig dialog med elev- og studentorganisasjonane i forvaltninga av utdanningsstøtta.
Erna Solberg (Høyre), 2005-04-19:
Jeg har ikke påstått at SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet går inn for at det nye ombudet ikke skal ha en pådriverrolle. Det vil man også se av referatet at jeg ikke har sagt. Men jeg har sagt at Regjeringens alternativ til å bruke aktivitetsplikt er en veiledningsfunksjon for arbeidslivet innenfor det pådriverarbeidet som altså skal drives av ombudet i fremtiden. Den veiledningsfunksjonen om hva som er godt arbeid når det gjelder mangfold, hva som er godt arbeid for å hindre diskriminering, har vi sett som et positivt virkemiddel istedenfor å bruke pliktvirkemiddelet, såkalt aktivitetsplikt. Det er mulig at aktivitetsplikt har alle de positive sidene som Karin Andersen påpeker her. Jeg må bare si at jeg ikke tror på det. Jeg tror at den reelle aktiviteten man gjør, gjør man ut fra et engasjement som kommer av at man tror på og føler eierskap til det. Man gjør det ikke på grunn av at det har kommet en lovparagraf som sier at man skal rapportere hva man har gjort, og at man skal synliggjøre hva man gjør, f.eks. gjennom en årsrapport, som er måten man parallellfører det til likestillingsloven på, spesielt tatt hensyn til at mangfoldet i en del bedrifter er noe mindre enn på likestillingsområdet.
Erna Solberg (Høyre), 2005-04-19:
Det er altså ikke slik at Stortinget har pålagt Regjeringen verken introduksjonslov eller rett og plikt til norskopplæring. Det er helt riktig at obligatorisk norskopplæring er noe Fremskrittspartiet har foreslått i mange år. Jeg har lyst til å minne om at Stortinget har vedtatt omtrent akkurat det samme forslaget som det Jan Petersen fikk mye pepper for å lansere i en tale på landsmøtet i Høyre i 1996. Det er omtrent akkurat det samme et nesten enstemmig storting har vedtatt i ettertid. Jeg mener at forståelsen kommer til mange etter hvert som behovet kommer. Jeg tror ikke på den oppramsingen. Det som var mitt poeng da jeg sa det, var at dette må ses i sammenheng. Vi har gjort lovarbeidene ferdig på mange områder, og nå er vi nødt til å snu oss rundt og se på hva vi kan gjøre for å få til inkluderingen, mangfoldet og aksepten lokalt for å få til bedre samarbeid og bedre aksept for at vi har en stor minoritetsbefolkning. Jeg har tidligere i mitt politiske liv blitt klubbet for å bruke ordet «frekkhet», fordi det ikke var et parlamentarisk uttrykk. Jeg skjønner at her er det en utvikling når det gjelder hva man aksepterer, også fra Presidentskapet. Jeg vil bare gjøre oppmerksom på at min opplevelse av hele innlegget til Per Sandberg var at han mente at det ikke var behov for denne loven. Jeg mener det er behov for den, fordi det er en utstrakt bruk av fordommer som må konfronteres også lovmessig.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-19:
Først: Det er helt feilaktig når statsråden påstår at vi som går inn for aktivitetsplikt, ikke ønsker et håndhevingsapparat med pådriverrolle, slik som hun sa. Men vi mener at aktivitetsplikten er nødvendig. Statsråden sa nettopp til slutt at det er aktivitet som er nødvendig, det at man faktisk endrer måten man fungerer på, f.eks. måten man rekrutterer folk inn i en bedrift på. Hvis man spør folk om de diskriminerer, vil jo alle si nei. De fleste vil være i god tro til og med, og tro at de ikke gjør det. Men veldig mange gjør det, fordi strukturene er slik. Aktivitetsplikt vil ikke nødvendigvis medføre rapporteringsplikt, men det vil medføre at folk blir nødt til å tenke gjennom hvordan de faktisk jobber, for å oppfylle loven. Og i det øyeblikk en sak blir reist, vil jo det at man ikke har oppfylt aktivitetsplikten, kunne være medvirkende til å vise at man ikke har gjort det man skal. Så poenget her er nettopp å skape aktivitet, en positiv aktivitet, få flere til å forandre sin handlingsmåte til ikke å diskriminere. Det behøver ikke å koste noe. Jeg må også igjen få minne om at det å ikke bli diskriminert er en menneskerett. Å ha noen pålegg er nødvendigvis ikke i den kategorien og bør kategoriseres på et annet nivå.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-19:
Jeg vil først si at når Fremskrittspartiet ennå ikke har oppfattet at omvendt bevisbyrde er et prinsipp som er brukt i annet lovverk, forbauser det meg egentlig ikke, for de viser jo ingen interesse for saken. Den måten å håndtere saker på er faktisk den eneste som er brukbar hvis den som er rammet av diskriminering, skal ha noen mulighet til å vinne fram med sin sak. Så til dette med å behandle alle likt, som Fremskrittspartiet sier. En av de første gangene jeg var på talerstolen, var i en debatt mellom Torbjørn Andersen og meg om dette. Jeg sa at å behandle alle likt er som å sette en proffbokser og meg inn i samme boksering. Vi kan trene like mye, vi kan ha like god trener, pengegevinsten vi får når vi vinner, er like stor, reglene er helt like. Men hvem tror du vinner? Det er jo slik det er i samfunnet. Samfunnet fungerer faktisk ikke slik at vi er likestilt. Derfor må noen ha positiv særbehandling. Det er et prinsipp for å bli likestilt. Så vil jeg bare si til statsråden at da jeg i mitt innlegg henviste til EUs rasedirektivs minimumsstandard i forhold til indirekte diskriminering, viste jeg til at menneskerettighetsekspert Ronald Craig under høringen i komiteen sa at dette nå ikke var i tråd med det, og at EU nå opererer med en lavterskeldefinisjon, og at innføringen av en høyterskeldefinisjon i denne loven bryter med utviklingen i EU. – Det var det jeg sa, det har jeg svart på hvitt her. Så til slutt om den retten som trossamfunn nå har til å diskriminere homofile ved ansettelse, som Anita Apelthun Sæle var inne på, og der hun sa at statens lange arm er over alt. Ja, statens lange arm skal beskytte enkeltmennesker mot diskriminering, den! Det er et kjempeviktig prinsipp, det er en menneskerett, mens Kristelig Folkeparti mener at prestens lange arm skal gå helt under dyna til folk for å finne ut hva de holder på med der. Det mener vi ikke har noe med jobben å gjøre. Hva man gjør i privatlivet sitt, hvem man er glad i, og hvem man har sex med, har ingen arbeidsgiver noe med. Arbeidsgiver kan kreve lojalitet til formålet med jobben, til jobbens innhold og at man står på det, men det faktisk å gå inn og sjekke hva slags seksualpartner man har, mener vi prinsipielt man ikke har noe med. Vi ønsker å gi mennesker med en annen seksuell orientering beskyttelse mot å bli diskriminert på det usaklige grunnlaget.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
La med først få si at jeg mener at Stortinget med dette vedtar en unødvendig lov som både er lite hensiktsmessig, og som etter mitt skjønn vil virke mot sin hensikt på flere måter. Her vedtar man altså en helt ny lov, selv om stort sett alt i denne nye loven allerede fra før av er dekket opp i andre gjeldende lover, som arbeidsmiljøloven, straffeloven, borettslagsloven, husleieloven, boligbyggelagsloven, eierseksjonsloven. Diskrimineringsloven representerer således en dublering av allerede eksisterende lovverk, og da burde man kanskje i det minste forenkle alle de andre lovene som inneholder de samme bestemmelsene. Men nei, alt skal beholdes. Så kan man jo spørre seg hvor hensiktsmessig det er å ha flere lover som hver for seg dekker stort sett akkurat de samme saksfelt. Fremskrittspartiet tar selvsagt sterkt avstand fra all rasisme. Men vi ser så mange betenkeligheter med denne loven at vi er nødt til å gå imot hele loven. For det andre kan man bemerke at lovforslaget går vesentlige lenger enn våre internasjonale forpliktelser tilsier. Hvorfor i all verden er det nødvendig? Dessuten er loven svært uklar på en rekke viktige punkter, og – spør du meg – helt uakseptabel på flere områder. Diskrimineringsloven snur det meste på hodet når den fremmer spesifikke lovforbud mot diskriminering, dette fordi det faktisk er langt bedre å ha et lovverk som ikke forskjellsbehandler, men heller klargjør tydeligere den enkelte borgers rettigheter og plikter, uansett etnisk tilhørlighet, nasjonal opprinnelse, avstamning, hudfarge, språk, religion eller livssyn. Vi kan f.eks. ta § 9 om positiv særbehandling. Jeg må si at det er en heller forvirrende og kompliserende sak, og paragrafen er faktisk etter mitt syn i seg selv diskriminerende. Det samme kan man si om § 11, om delt eller omvendt bevisbyrde, som bryter med alle vanlige rettsregler. Det betyr altså at om noen blir beskyldt for diskriminering, anses man som skyldig i å ha diskriminert inntil man selv har klart å motbevise eller tilbakevise slike påstander! Denne paragrafen er en regulær trussel mot rettssikkerheten og må før eller siden ut av norsk lovgivning, og den bryter med det meste av vanlige norske rettsregler. Lovforslaget er, som sagt, et uegnet virkemiddel for å oppnå noe positivt i forhold til de diskrimineringsgrunnlag som er omtalt. Det vil heller etter mitt syn bidra negativt i forhold til sameksistens og integrering mellom nordmenn og innvandrere i det norske samfunn.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2005-04-19:
Arbeiderpartiet er opptatt av at vi har en utdanningsstøtte og et regelverk som legger til rette for prinsippet om lik rett til utdanning – uavhengig av geografiske forhold, alder, kjønn, økonomiske eller sosiale forhold. Utdanningsstøtten skal være til å leve av under studiene, og ikke minst til å leve med etter studiene. Arbeiderpartiet har i behandlingen av lovforslaget fra Regjeringen ikke tatt opp eller vurdert spørsmål av materiell karakter. Det betyr ikke at vi ikke mener at det er behov for en generell styrking av studiefinansieringen. Vi registrerer at noen partier har benyttet innstillingen til å fremme forslag om endringer av materiell karakter, men Arbeiderpartiet er av den oppfatning at slike spørsmål hører hjemme i budsjettbehandlingene. Lovforslaget er først og fremst en forenkling og en presisering av regelverket, og det har Arbeiderpartiet forholdt seg til i behandlingen av denne saken. Et velfungerende regelverk for studiestøtte, en god lånekasse og ikke minst gode støtteordninger er viktig for studentene. Det er samtidig avgjørende for å sikre gjennomføringen av Kvalitetsreformen. Arbeiderpartiet mener at disse forholdene bør legges til rette slik at flest mulig kan og får lyst til å ta høyere utdanning. Regjeringens lovforslag tar som sagt for seg spørsmål av mer teknisk karakter, og inneholder i så måte ikke de store kontroversielle sakene. Komiteens innstilling bærer også preg av det. Det er likevel grunn til å takke både saksordfører Ine Marie Eriksen og komiteen for en god behandling. Uenigheten mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet er på dette området i større grad knyttet til studiestøtten og studentvelferden generelt. Jeg skal ikke bruke tid i dag på å debattere dette her. Jeg er uansett sikker på at vi får rikelig anledning i tiden som kommer, til å diskutere dette fram til valget. Jeg tar opp forslaget som Arbeiderpartiet er medforslagsstiller til i innstillingen.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-19:
Hvis det er noe tvil om hvorvidt Karita Bekkemellem Orheim har tatt opp forslag nr. 1, som er et fellesforslag fra Arbeiderpartiet og SV, er det herved tatt opp, slik at det ikke er noen tvil om at det forslaget skal voteres over. Som flere har understreket tidligere, er dette en lovjustering av stort sett teknisk karakter. Det er få materielle endringer. Jeg er likevel glad for at en enstemmig komite nå innstiller på å foreta en justering av formålsparagrafen, der vi presiserer enda tydeligere formålet med studiestøtteordningen. Jeg er glad for at vi har fått støtte for det. Dessuten viser jeg til det som er sagt om internasjonalisering, utveksling av elever i grunnskolen og i videregående skole. Det er jo et eget forslag som en enstemmig komite står bak. Jeg viser også til den merknaden som et flertall, Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Fremskrittspartiet, står bak, der vi ber Regjeringen i den forbindelse se på ordningen for norske elever i videregående skole som tar ett år i utlandet, og se på den perioden de får stipend for. Det er viktig å stimulere norske elever til å ta et år i utlandet, i land som har et språk som ikke alltid er lett for dem, eller som har et skolesystem som er litt forskjellig fra det norske. De trenger ofte ett år ekstra for å fullføre den norske videregående skole. Da er det viktig å sikre at de får stipend for hele perioden fram til en norsk eksamen. Vi ber Regjeringen også se på den ordningen og følge opp. Jeg gjør oppmerksom på at det er et flertall som står bak denne merknaden. Dessuten foreslår vi sammen med Fremskrittspartiet å se på kostnadsnormen. Vi foretok en forholdsvis sterk økning i kostnadsnormen i 2002. Den er ikke prisjustert. Realverdien av kostnadsnormen er vel nesten tilbake på nivået før den forholdsvis store justeringen vi foretok i 2002. Det er nå behov for å foreta en oppjustering, iallfall en prisjustering. Vi ber Regjeringen i forbindelse med budsjettet 2006 komme tilbake med en slik endring. Så ønsker Arbeiderpartiet og SV å opprettholde ordningen med et eget styre. Det er faktisk litt viktig at studenter og andre har den medbestemmelse og den innflytelse som de har ved å være representert i et eget styre for Lånekassen. Derfor foreslår vi at det skal opprettholdes. Vi tror at det er viktig at vi har et eget styre som har et spesielt ansvar for Lånekassen. Dessuten er det også en viktig symbolsak å sikre brukerne medbestemmelse og innflytelse når det gjelder Lånekassens ordninger og systemer.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-19:
Kristelig Folkeparti slutter seg til saksordførerens innlegg. Hensikten med denne lovrevisjonen er å forenkle og presisere regelverket for utdanningsstøtte. Vårt håp er at brukerne av Statens lånekasse for utdanning skal få bedre service som følge av lovendringen. Kristelig Folkeparti har ikke hatt ambisjoner om å gjøre materielle endringer i loven i denne omgang. Vi vil heller komme tilbake til det i de årlige budsjettene. Som kjent vil endringer ofte ha økonomiske konsekvenser, og de må ses i budsjettsammenheng. Jeg ser fram til flere slike debatter i årene framover, i likhet med representanten Bekkemellem Orheim. La meg også si meg fornøyd med at det er enighet om lovens formålsparagraf. Statens lånekasse for utdanning er viktig for å realisere prinsippet om lik rett til utdanning for alle i vårt land. Det gjenspeiler også formålsparagrafen. I framtiden er det viktig at dette prinsippet også realiseres for grupper som av ulike grunner trenger spesielt tilrettelagt utdanningsløp for å ta høyere utdanning. Igjen er det viktig å bruke alle de virkemidlene vi har innenfor rammeverket, innenfor Statens lånekasse for utdanning, men også andre velferdsordninger som finnes. Jeg vil også få si at selv om vi ikke lovfester styret i Lånekassen, vil styret for Statens lånekasse for utdanning fortsatt bli videreført. Det er hjemlet i stortingsvedtak, så vi har muligheter til å gjøre det. Jeg må si, på bakgrunn av det innlegget som representanten Reikvam hadde, at vi viderefører styret i Lånekassen. Til slutt: Kristelig Folkeparti vil støtte innstillingen og stemme imot mindretallsforslaget.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-04-19:
Takk for ordet, jeg hadde knapt tegnet meg. Jeg skal ikke bruke lang tid. Jeg er naturligvis fornøyd med komiteens innstilling i denne saken, og vil bekrefte at jeg har merket meg der hvor det skjer endringer i lovteksten, og de forslag til vedtak som har vært omtalt her også i tidligere innlegg. Når det gjelder formålet, var det jo departementets synspunkt at vi ikke var mer spesifikke fordi loven da kunne fremstå som begrensende. Men nå har jeg merket meg at saksordføreren her har sagt at den listen som nå har kommet inn i formålet, ikke er å betrakte som uttømmende. Det er en viktig presisering, og således er dette helt uproblematisk. Det samme vil jeg si om § 10 og ettergivelse, der man også har vært mer spesifikk når det gjelder de geografiske referansene. Det er også helt uproblematisk, slik jeg ser det. Så har jeg merket meg flertallsmerknaden når det gjelder elever i videregående skole og muligheter for opphold i utlandet. Jeg kommer gjerne tilbake til det spørsmålet. Det er selvfølgelig et spørsmål som vil kunne ha økonomiske konsekvenser, men da vil vi også redegjøre for det. Så har jeg også merket meg mindretallsmerknader av ulikt slag. Jeg merket meg den mindretallsmerknaden som er en henvisning til en tidligere flertallsmerknad, om studieavgifter ved BI. Jeg vil jo også si at det er enkelte andre mindretallsmerknader hvor det kanskje ikke er den største reelle uenigheten, men hvor man kanskje også kommer tilbake til spørsmål. Et slikt er f.eks. noe Fremskrittspartiet har vært opptatt av, hvem som skal forestå godkjenning av utenlandsk utdanning. Det er det vel greit å ha en relativt pragmatisk holdning til. Så er jeg enig med dem som har sagt at det blir andre anledninger til å komme tilbake til materielle endringer. Det er naturligvis i forbindelse med de årlige budsjetter, men jeg vil også legge til at vi er i ferd med å gjennomføre en ny levekostnadsundersøkelse for studenter i høyere utdanning, som også vil gi et bedre grunnlag for å bedømme studentenes økonomiske situasjon etter at de materielle endringene som har skjedd for en tid tilbake, er foretatt, og Kvalitetsreformen er gjennomført.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
På vegne av May-Helen Molvær Grimstad, Hans Olav Syversen og meg selv vil jeg sette fram et forslag om skjerpet lovgivning mot pornografi.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Kulturmeldinga frå den førre regjeringa viste offensiv innsats på kulturområdet. Under Samarbeidsregjeringa var det også ein betydeleg auke innafor kulturfeltet. Det blei brukt meir midlar, meir pengar, til kultur. Så har den nye regjeringa komme med ein ytterlegare auke. Det er flott at det blir enda meir pengar til kultur, men det ein også må sjå på, er inndekninga for desse tinga. Det er også slik at den nye regjeringa har kutta på ei rekkje område, som vil vere negativt. Når det t.d. gjeld dette med gåver til frivillige lag og organisasjonar, hadde vi lagt opp til ein auke, men den nye regjeringa har ikkje gått inn for ein auke. Vi veit at det ville ha gitt milliardbeløp til frivillige lag og organisasjonar, gjennom at folk hadde fått skattefrådrag for sine gåver. Også når det gjeld dei andre tinga som den nye regjeringa har kutta på, i forhold til dei kyrkjelege formåla, synest vi det er uheldig. Men eg ser fram til ein framleis god og offensiv kulturdebatt.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Eg deler representanten Sande sitt engasjement i forhold til barn og unge og dette med ungdomsklubbar. Kristeleg Folkeparti har vore med på å auke satsinga når det gjeld storbymidlar – i forhold til ungdom i dei største byane. Det har vore fokusert på ulike tiltak, men det ein her siktar til, er jo korleis kommunane styrer sine midlar, og kva dei prioriterer innanfor rammene av sitt opplegg. Det er viktig å ha ein romsleg kommuneøkonomi, men det er også viktig å føre ein næringspolitikk som gjer at ein får eit næringsliv som skapar arbeidsplassar og gir skatteinntekter til kommunen. Eg synest Senterpartiet legg for einsidig vekt på at vi berre skal fordele. Vi må også skape, og den beste måten vi kan få gode oppvekstvilkår i kommunen på, er å ha eit næringsliv som går, og at vi har ein skatte- og avgiftspolitikk som legg til rette for det. Gjennom å skape arbeidsplassar skapar ein også skatteinntekter som er med og aukar velferda og kulturtilbodet i kommunen.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Det er stor einigheit om mange av dei tinga som er i budsjettinnstillinga. Der eg trur at ein i større grad kan få ein ideologisk diskusjon, er når det gjeld dei pengane som er løyvde til kultur, som er kulturkomiteen sitt ansvarsområde, og dei pengane som er løyvde til kyrkje og utdanning, som ein annen komite har som sitt ansvarsområde. Det som er litt oppsiktsvekkjande, er at når kyrkje- og kulturministeren aukar løyvingane innanfor kultur, kuttar ein så kraftig på kyrkjelege formål. Det verker som om det er enklare å få pengar dersom ein planlegg eit rallybilløp enn om ein skal ha eit bygg til kyrkjelege formål. Her er det på ein måte lagt opp til diskusjonar, og vi vil følgje nøye med på korleis den nye regjeringa ønskjer å prioritere desse formåla framover. Når det gjeld pressestøtta, deler eg representanten Gjul sitt engasjement. Det er viktig med ei mangfaldig og oppegåande presse.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Rally-VM kan vere spennande. Men det som vi ser av budsjettet, er at pengane bokstaveleg talt trillar ut. Så det eg lurer på, er kor mykje pengar den nye regjeringa eigentleg er innstilt på å bruke på rally-VM. Det har kome ein proposisjon om ønskt løyving for inneverande år og likeins ei kraftig løyving neste år. Dei pengane trillar dei lett ut, mens til andre gode formål sit pengane lenger inne. Når ein ser på kva måte dei har fått inndekning, ser ein at dei kuttar på kyrkjelege formål. Det er ikkje slik at kulturbudsjettet har hatt magre år. For inneverande år, 2005, var det ein auke på kulturbudsjettet på 9 pst. Veldig mykje har gått til bygg, no er det viktig at vi får auka løyvingar til direkte aktivitet. Så det å prøve å framstille det som om kulturen har hatt magre år, er ikkje riktig. Dersom ein kunne ha halde fram med å ha eit aukande tempo, slik som vår regjering begynte på, trur eg at vi framleis kunne sjå lyse tider i møte. Det som eg tenkte på, er skattefrådraget for gåver til frivillige lag og organisasjonar. Sidan pengane sit laust i den nye regjeringa, kvifor har ein ikkje då støtta auken når det gjeld det?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
I samband med behandlinga av stortingsmeldinga om kultur og næring fekk vi støtte for følgjande forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge fram en helhetlig sektorovergripende handlingsplan der det nærings- og innovasjonspolitiske verkemiddelapparatet brukes aktivt for å sikre en bedre utnyttelse av det potensialet som ligger i skjæringsfeltet mellom kultur og næring.» Det kan f.eks. vere skatteincentiv. Mitt spørsmål til statsråden er: Korleis ønskjer statsråden å følgje opp det vedtaket som blei fatta? Mange innan kulturfeltet, ikkje minst innan film, som eg veit at statsråden er oppteken av, vil kunne få gode moglegheiter til å skaffe meir privat kapital om det f.eks. var skatteincentiv for det. Om statsråden kunne gje eit svar på det spørsmålet, ville det vere fint.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Eg takkar representanten Gjul for spørsmålet. I Kristeleg Folkeparti er vi opptekne av at vi skal få full barnehagedekning, og at alle som ønskjer barnehageplass, skal få det. Men det som var så merkeleg med næringsministerens utspel, var at det hørtest ikkje ut som om vi i Noreg hadde råd til at at dei foreldra som ønskjer å vere heime med barna, skal vere det. Vi ønskjer ikkje ei einsretting av politikken i den grad at vi berre skal stimulere til eitt val, at alle skal vere ute i yrkesaktivitet heile tida. Men vi legg til rette for ein valfridom der foreldra sjølve kan ta dette valet. Vi må òg sjå på den verdien det har at nokon ønskjer å vere heime – det må også bli verdsett. Eg ønskjer at alle som ønskjer å vere yrkesaktive, skal vere det. Derfor har det vore viktig for oss å få full barnehagedekning. Vi er på rett veg, men vi er ikkje heilt i mål. Men eg trur dessverre det tek endå lengre tid å få full barnehagedekning når Regjeringa prioriterer ytterlegare senking av maksprisen, framfor å prioritere først å få full barnehagedekning.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Det er eit viktig spørsmål representanten May Hansen her tek opp, om dei mindreårige flyktningane. I dag er det slik at kommunane har eit ansvar for dei barna som er i kommunen. Det har vore drøfta ulike tiltak og kva ein kan gjere for å sikre desse barna best. Det er riktig som vi peiker på, at ein viser til det ansvaret som kommunane har i dag, og at for alle barn som er i Noreg i dag, gjeld FNs barnekonvensjon. Barnevernslova gjeld for alle barn som oppheld seg i Noreg, òg einslege mindreårige asylsøkjarar. Derfor er det viktig at dette arbeidet blir følgt nøye. Vi har tru på at kommunane vil følgje opp dette ansvaret. Om det viser seg at det ikkje skjer, får vi følgje utviklinga innanfor dette området nøye.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Kristeleg Folkeparti er oppteke av situasjonen og oppvekstvilkåra for barn og unge. Derfor har det vore viktig for oss å prioritere ein offensiv barne- og familiepolitikk. Oppvekstvilkåra i storbyane, som har vore nemnt tidlegare, er viktige. Kommuneøkonomien er òg viktig i forhold til det velferdstilbodet kommunen skal gi til barn og unge. Den førre regjeringa, Samarbeidsregjeringa, la opp til ei auka løyving til kommunane. Vi veit at det var eit ønske om å få endå meir midlar til dette, og vi var i ferd med å trappe opp. Samtidig var vi opptekne av at vi skulle ha ein god og offensiv næringspolitikk som skapte skatteinntekter til kommunane, og som kunne vere med og gi betre velferdstilbod. Her er det utfordringar som ligg framfor oss. Eg føler at Kristeleg Folkeparti har vore offensivt når det gjeld dette, og håper at den nye regjeringa vil følgje opp ein del av det viktige arbeidet vi har begynt på.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Logikken i valfridommen burde ikkje vere å redusere valfridommen ved å redusere kontantstøtta. Det er jo det Regjeringa gjer. Representanten Gjul sa at det har vore stagnasjon på likestillingsområdet, men det kan eg ikkje vere einig i. Eg vil anbefale representanten Gjul å sjå i budsjettproposisjonen som Bondevik II-regjeringa la fram. Det var faktisk den regjeringa, med Laila Dåvøy som likestillingsminister, som la fram for Stortinget forslag til reglar om 40 pst. representasjon av begge kjønn i private allmennaksjeselskap. Lova blei vedteken hausten 2003, men skulle ikkje tre i kraft dersom 40 pst. representasjon ikkje blei oppnådd innan 1. juli 2005 utan lovgiving. På ei rekkje område har ein styrkt likestillingsarbeidet, og eg deler engasjementet til Gjul om at det er viktig å ha ein god og offensiv likestillingspolitikk. Men å prøve å framstille det som om det var stagnasjon på dette området under den førre regjeringa, blir eit feilskot.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Vi i Kristeleg Folkeparti har vore opptekne av samlivskurs. Vi har fått ei god utbygging av kurs for alle førstegangsforeldre, og vi hadde eit håp om at slike kurs skulle bli landsdekkjande frå neste år. SV er med på ein merknad i budsjettinnstillinga om dei gode intensjonane med dette foreldrekurset. Mange helsestasjonar er komne i gang. No er det mange kommunar som er bekymra, for dette skulle bli landsdekkjande frå neste år, men Regjeringa har ikkje auka løyvinga som må til for å gjere dette tilbodet landsdekkjande. Kva har SV tenkt å gjere for å medverke til at dette gode tilbodet i realiteten kan bli landsdekkjande? Vil ein følgje opp med pengar seinare, vil ein kome tilbake til dette i revidert, eller kva tenkjer representanten May Hansen? I budsjettinnstillinga er, som sagt, alle regjeringspartia med på merknaden og støttar opp om intensjonen om landsdekkjande tilbod.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Senterpartiet har sagt at dei vil prioritere barn og unge, og så har dei har redusert kontantstøtta. Det står i Soria Moria-erklæringa at det skal vere ei avgrensa kontantstøtte. Kristeleg Folkeparti blei jo veldig glad då det kom signal frå forhandlingane om at kontantstøtta var redda. Eg fekk kjensla av at no skal ho ikkje endrast før vi har fått full barnehagedekning. Men når fleire parti snakkar om at det er prinsippet, så betyr jo prinsipp veldig lite dersom det ikkje blir fylt med innhald. Betyr det at det i neste års budsjett kan kome framlegg om ei kontantstøtte på 1 000 kr – når ein er oppteken av barn og unge? Kontantstøtta betyr kanskje mest for dei som har minst. Når det gjeld å skape ro og stabilitet, og når ein snakkar om å justere satsane, er det ikkje normalt å justere ned satsane i ei ordning som har blitt innarbeidd, og som folk forventar å ha som tilskott. Dei bør heller eventuelt bli justerte opp. Så mitt spørsmål til representanten Erling Sande er: Korleis skal Senterpartiet skape sikkerheit for alle småbarnsforeldre? Kva har dei å halde seg til i åra framover? Kva kan dei rekne med av kontantstøtte?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2005-12-13:
Barne- og likestillingsministeren er sett til å forvalte kontantstøtta, som har vore debattert i dag. Eg ser at det er litt ulike interesser i Regjeringa når det gjeld denne saka. Ein snakkar om at det er viktig å prioritere andre økonomiske tiltak enn kontantstøtta. Ein har funne rikeleg med økonomiske tilskott til ulike formål, men har måtta kutte 273 mill. kr i kontantstøtta. Det hjelper lite – som eg har sagt tidlegare – at ein greier å redde eit prinsipp, dersom ein ikkje samtidig greier å sende nokre signal til småbarnsforeldre om kor mykje ein har tenkt å redusere kontantstøtta med. Vil statsråden garantere at kontantstøtta i forslaget til neste års budsjett vil bli halden ved lag på minst det same nivået fram til ein får full barnehagedekning?