Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-26:
Statsråden skal ha ros for en redegjørelse der hun har tatt opp viktige spørsmål og viktige utfordringer på mediefeltet, et felt som er vanskelig, men som vi som kulturpolitikere må gå tungt inn i, for dette handler om samfunnsbygging i sin ytterste konsekvens. Media er en viktig maktfaktor, og det er en viktig oppgave for oss å følge med hvordan media bruker maktposisjonen sin. Men det er også en oppgave for media sjøl å gå inn med kritisk, granskende journalistikk i forhold til hvordan makta brukes. På det økonomiske område, f.eks., innhentes kommentarer fra en begrenset gruppe, og ofte fungerer media som et mikrofonstativ for de personene som representerer interesser som sjøl er aktører i finansmarkedet, som endatil kan ha interesse av å snakke opp renta i en situasjon der kravet om mer penger til offentlig sektor står på dagsordenen. En kritisk journalistikk innebærer å sette kritisk søkelys på vedtatte sannheter om økonomisk politikk og hvilke interesser synsegruppa representerer. «Globaliseringen og kommersialiseringen av deler av mediene vil antakelig fortsette», sier statsråden. Ja, det er antakelig sant. Men utviklinga er ikke en naturlov, utviklinga er menneskeskapt. Politikere har gitt fra seg virkemidler til markedet. Den teknologiske utviklinga krever andre virkemidler for politisk styring enn de vi hadde i går, det innrømmer jeg. Men vi må tørre å sette politisk styring på dagsordenen og se hva vi da kommer opp med av virkemidler. Den teknologiske utviklinga representerer både trusler og muligheter for ytringsfriheten og for det kulturelle mangfoldet. Sterke kommersielle krefter står klar til å erobre makta over både produksjon, distribusjon og distribusjonsnettet. Fusjonen mellom American Online og Time Warner er et eksempel på hva vi kan vente oss. Det kulturelle mangfoldet og ytringsfriheten får trange kår dersom de store mediegigantene skal få rå aleine. Men teknologien representerer muligheter både for mangfold og for informasjonskanaler, og andre kanaler enn de som norsk presse bruker. Det gir grasrotbevegelse og enkeltpersoner muligheten til å innhente alternativ informasjon og organisere seg. Det er en seier for demokratiet. Store deler av norske media er bedrifter som sjøl skal tjene penger, med eiere som puster redaksjonen i nakken med krav om større overskudd, flere lesere, flere seere for nesten enhver pris. Dette er bakteppet for overtramp og det stadig større kravet om å være til stede ved dramatiske hendelser og grafse i enkeltmenneskers liv. På en del av denne skalaen finner vi reality-TV, som er på innmarsj andre steder – det å være til stede der det skjer, og helst være en del av hendelsene. Opptrinnet i «Sentrum» som vi lot oss hisse opp over, var på mange måter en del av denne tenkninga. Heldigvis reagerer aktører i media sjøl. Norsk Journalistlag har gitt ut en rapport med knallhard kritikk av det som skjedde i kjølvannet av drapet på en tolvåring i Hedrum, da bygda ble oversvømmet av journalister og helikoptre som hang over hustakene for å få tak i de hoteste scoop-fotografiene av sørgende pårørende. Denne utviklinga gjør at pressa sjøl må diskutere «Vær varsom»-plakaten. Men jeg mener at utviklinga viser behovet for at vi igjen må reise debatten om medieombud. SV har som kjent tidligere foreslått at vi skal ha en som yter mediebistand, og jeg håper at vi en gang kan få gjennomslag for det. Samtidig som media er bedrifter, er de også organ for det frie ord og formidling av det kulturelle mangfoldet, en av grunnpilarene i det demokratiske systemet. Dagspresseutvalget har kommet med sine forslag. Ett av dem er økning av pressestøtta for å redde avismangfoldet. SV mener at tegnet på at aviser går den sikre død i møte dersom Stortinget ikke gjør noe umiddelbart, viser at vi må få opp pressestøtta på 1997-nivå neste år. Noe må vi også ta i revidert. Jeg er glad for at statsråden så tydelig signaliserer at de som skal få konsesjon for reklamefinansiert allmennfjernsyn, også må ha noen forpliktelser. For bare ett år siden hadde vi oppe et forslag som nettopp gikk ut på at det skulle ilegges avgifter på konsesjon. Men vi mener at konsesjonsavgiftsmidler må kanaliseres både til fjernsynsproduksjon og til film og ikke minst til skikkelige og gode tilbud til barn og unge, som andre også har vært inne på. – Jeg ser tida er omme. Jeg hadde lyst til å si noe om hvor denne fjernsynskanalen bør ligge, men det skal jeg eventuelt komme tilbake til i replikkordskiftet. Jeg tar opp det forslaget som er lagt ut på representantenes bord.