Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-12-05:
La meg først få lov til å si at jeg er helt enig med representanten Trettebergstuen i at unnasluntrere skal snus i døren, og at man skal gi dem aktivitet. Men så er det engang sånn at man i loven har stor fleksibilitet – i dag er det jo sånn at kommunene selv bestemmer om de vil iverksette aktivitetsplikt for sosialhjelpsmottakere eller ikke. Det er ikke nedfelt noen lovbestemmelse som sier at det skal være sånn over hele fjøla for alle sammen, det er opp til kommunene selv å bestemme det. Fremskrittspartiet har tidligere fremmet et forslag som ble behandlet i vår, der vi sa at vi ønsker å få aktivitetskrav nedfelt i loven. Det er fordi at i de kommunene som har forsøkt det og hatt gode forsøk med det, viser det seg å fungere veldig godt. Mye av Fremskrittspartiets poeng – som jeg også sa i et av eksemplene i budsjettdebatten tidligere i dag, om Soraya, som har gått ett år uten å ha blitt hjulpet videre mot aktivitet, mot å komme inn i arbeidslivet – er at vi ønsker en mye mer fleksibel og tettere oppfølging som forhindrer at folk som ønsker seg ut i arbeidslivet, blir gående i ett år på sosialhjelp. Da må man også ha mye sterkere tiltak i hele kjeden i form av både flere tiltaksplasser og tettere oppfølging på en rekke andre områder. Man må kanskje også se videre på kvalifiseringsprogrammet. Jeg har registrert at da det kom i 2007, sa Bjarne Håkon Hanssen at dette var regjeringens viktigste tiltak for å bekjempe fattigdom. Man sa videre at det skulle bli slutt på at folk skulle leve av sosialhjelp – det var det tidligere statsråd Bjarne Håkon Hanssen sa. Men vi registrerer at tallene viser at det fortsatt er like mange – tallene på sosialhjelpsmottakere har ikke gått ned etter at kvalifiseringsprogrammet kom, de er fortsatt akkurat de samme, slår Fafo-rapporten fast. Da mener Fremskrittspartiet at tettere, mer forpliktende oppfølging og bedre innretting mot arbeidsmarkedstiltakene er veien å gå, heller enn at man skal gå passiv på sosialhjelp. Det vil være til skade for den enkelte, og det vil være til skade for samfunnet, om ikke arbeidskraften blir kvalifisert fortest mulig og kommer ut i arbeidslivet. Jeg håper at statsråden kan ta med seg denne saken videre og legge den ved protokollen, og at man i regjeringen er opptatt av å ta den frem fra skuffen og se videre på den. Jeg håper i hvert fall på to ting når det gjelder sosialhjelp: Jeg skulle ønske at man fra regjeringens side hadde fulgt opp det Fremskrittspartiet fremmet i representantforslaget i vår, bl.a. oppfølging av det som også Brochmann-utvalget peker på – både sette et øvre tak på hva man kan få i sosialhjelp samlet sett, og innføre normerte, like satser over hele landet. Det er et stort problem at satsene varierer i stor grad, og at enkelte kommuner ikke engang har kostnadsregulert satsene sine på over ti år. Det synes jeg er et alvorlig problem, og det rammer de aller, aller svakeste fordi det er nettopp de som lever av disse livsoppholdsytelsene. Jeg synes også det er viktig at man får en debatt om hvorvidt det er formålstjenlig at man har sosialhjelpen i kommunene. Bør man kanskje overføre den til den statlige delen av Nav-kontorene og la staten få lov til å overta den i sin helhet? Jeg tror det kunne ha sikret en bedre oppfølging overfor den enkelte og en bedre og smidigere behandling, der man hadde sett hele tiltakskjeden samlet, og at det hadde vært en og samme aktør som hadde vært ansvarlig for det. Jeg tror dette kunne ha vært en mye bedre måte for dem som går på sosialhjelp. Fremskrittspartiet er veldig for å stille aktivitetskrav, fordi det handler om å hjelpe folk raskere videre i livet – inn mot utdanning, inn mot arbeid. Jeg synes det er synd at man lar det være et skjønnsspørsmål som man overlater til den enkelte kommune å avgjøre – på samme måte som en også har flyttet kvalifiseringsstønaden over i rammetilskuddet til kommunene, noe vi ser har betydd at de som trenger mest oppfølging, har blitt nedprioritert. Den sittende regjering bør ha lært nok av resultatene fra hvordan det har fungert og bør begynne å tenke nytt – bør begynne å tenke i en ny retning som sikrer disse menneskene bedre oppfølging.