Jan Petersen (Høyre), 2001-05-15:
Det som vel er realiteten etter dette replikkordskiftet, som etter utallige andre debatter om samme tema, er at Arbeiderpartiet som alternativ står klart. For øvrig er det en del uavklarte spørsmål. Det betyr rett og slett at velgerne har i sin hånd å løse dette spørsmålet og gi de nødvendige avklaringer. Det er jeg meget tilfreds med. Det som derfor må og bør stå i sentrum nå, er hva partiene vil. Og hvis vi skal se på hva selve utfordringen består i, tror jeg vi kan si det slik at det er å utløse de store mulighetene som Norge har. Potensialet for gevinst og potensialet for tap er begge ganske store. I en verden med åpne grenser og med en knallhard og rask teknologisk forandring skal det tas raske og klare grep for å greie å mestre denne situasjonen. Jeg tror det var Jan Syse som i sin tid sa det slik: Det hjelper ikke om du er på rett vei hvis du bare sitter der. Det er derfor altså ganske avgjørende at man er villig til å ta de rette grepene i tide. Det gjelder ikke bare å erkjenne hva man skal gjøre. Nå skjønner jeg det slik at Regjeringens selvbilde går på at man er i gang med veldig mange reformer. I møte med Kommuneforbundet kan jeg godt skjønne at Regjeringen føler det er slik, men i møte med virkeligheten og de tingene som skal løses, ligger Regjeringen ganske langt på etterskudd på en rekke områder. Tenk bare på hvor lang tid det tok å få en skikkelig energireform fra Regjeringen. Tenk på de ganske vage grepene som nå gjøres for å skaffe oss mer arbeidskraft, som jo er selve hovedutfordringen i norsk økonomi. Tenk på det faktum at vi allerede har hatt to svære utredninger om pensjoner, og så går Regjeringen jammen i gang med å utrede én gang til istedenfor å ta beslutninger. Tenk på det som nå sies i innstillingen om behovet for å bevare norsk konkurranseutsatt næringsliv, og samtidig knaller man til med de største skatte- og avgiftsøkningene i manns minne, og har ingen grep for det. Attpåtil greier man å rose seg av at man har lagt frem en reform når det gjelder Forsvaret, som også er nødvendiggjort av mange års sulteforing, ikke minst skapt av Arbeiderpartiet. Derfor er de reformene Regjeringen legger på bordet, sene og for små i forhold til de store utfordringer Norge står overfor. Av de grep som må gjøres, er for det første å få til en helt annen og bestemt satsing på skole, utdannelse og forskning. Det er riktig at mye er bra i norsk skole, men at mye er bra er en målsetting som ikke er god nok. Vi må sørge for å ha et av verdens beste utdanningssystemer å tilby våre barn. Men det betyr at vi er nødt til å gjøre mye mer når det gjelder å sørge for en skikkelig lærerutdannelse, det å rekruttere lærere. Vi er nødt til å sørge for mer frihet og en større utfordring til skolene og mer dybde i utdanningen av lærere. Det svaret Arbeiderpartiet gir, ja, det dreier seg om varm mat, skolefritidsordning og en kamp mot byrådet i Oslo. Det er for dårlig. Til og med på de områdene som Regjeringen gjør til sine, f.eks. når det gjelder barnehageutbygging, ligger man 275 mill. kr under Høyres budsjettforslag. Det viser at det er mye retorikk og lite realitet. Statsministeren avklarte i et av sine replikksvar at han nå har lagt seg på en linje hvor han forsvarer høyskattelinjen til Regjeringen. Det er i hvert fall et klart svar. Men det bygger på den illusjonen at Norge kan være et skattepolitisk annerledesland, og det kan ikke bære, det har Arbeiderpartiet erkjent tidligere. Og det er mye å ta tak i – det dreier seg om toppskatten, hvor statsministeren er litt enig med Høyre, og det dreier seg ikke minst om de store avgiftene, det være seg elavgift, rushtidsavgift, flyseteavgift og hva man nå måtte finne. Det er nødvendig å gå videre med moderniseringen. Heller ikke her tør Arbeiderpartiet å gå videre. Tenk om man hadde tort å nedlegge fylkeskommunen og bestemt seg for å legge eierskapet til sykehusene til staten! Og hva gjøres for å sørge for at vi har plass til et vitalt konkurranseutsatt næringsliv? Det er kanskje et av de mest brennende spørsmål, ikke fordi det ikke er nødvendig med omstillinger i norsk næringsliv, men fordi vi må ha et vitalt næringsliv. Det dreier seg om denne nasjonens evne til å skape nytt og til å tilpasse seg en verden i rask forandring. Det er jo det som kommer til å avgjøre vår velferd.