Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-05-28:
Forut for Innst. S. nr. 210 ligger det et betydelig forarbeid i komiteen, og ikke minst fra Frøiland-utvalget. Mandatet er omfattende, men hovedutfordringen er å utrede Stortingets kontrollfunksjon, herunder hva slags kontroll Stortinget skal ivareta, og hva formålet er med den kontrollen som utøves. Hva er så formålet med den kontrollen som utøves – skal kontrollen ha som formål å holde regjeringsmedlemmene ansvarlige for feil, eller er målet med kontrollen å forbedre forvaltningen? Videre er spørsmålet om regjeringens opplysningsplikt overfor Stortinget grundig drøftet, herunder ansvarsfordeling mellom regjeringen og Stortingets kontroll- og konstitusjonskomites arbeidsform, Riksrevisjonens stilling og ikke minst spørsmål knyttet til dagens bestemmelse om riksrett – med andre ord et meget omfattende arbeid ble iverksatt av Frøiland-utvalget. I et kort innlegg kan ikke alle spørsmål besvares. Dette gjør at jeg bare vil rette oppmerksomheten mot innsynsretten og riksrettspørsmålet. La det være helt klart: Alle partirepresentanter og øvrige utvalgsmedlemmer i Frøiland-utvalget, og nå i kontroll- og konstitusjonskomiteen, mener at det fra Stortingets side skal være fullt innsyn overfor regjering og andre organer. Det som Kristelig Folkeparti sammen med Høyre setter spørsmålstegn ved, er i hvilken utstrekning Grunnloven § 75 f gir Stortinget rett til innsyn i regjeringens og forvaltningens interne dokumenter. Vi mener at det foreligger klar parlamentarisk og konstitusjonell praksis for at Stortinget ikke kan kreve utlevert notater og andre dokumenter utarbeidet til bruk i forbindelse med regjeringens interne drøftinger. Parlamentarisk praksis viser også klart at Stortinget har vist tilbakeholdenhet når det gjelder å be om innsyn i forvaltningens interne saksdokumenter. Vi mener det er grunnlag for å stille seg kritisk til tanken om å avklare dette spørsmålet gjennom en endring i Stortingets forretningsorden. Ut fra dette må det pekes på at en eventuell ny formulering i Stortingets forretningsorden ikke avklarer hvordan Grunnloven skal forstås. Vi mener det er Stortingets arbeid som reguleres i forretningsordenen, og den kan som sådan ikke være konstitusjonelt bindende for regjeringen eller som tolkning av Grunnloven. Det er også grunn til å forundres over at flertallet nå via Stortingets forretningsorden signaliserer at det skal kunne kreves innsyn i interne dokumenter fra regjeringen og forvaltningen uten at det formuleres klare begrensninger. Det kan også åpnes for innsyn i dokumenter fra tidligere regjeringer. Dagens praksis er at innsyn i interne dokumenter fra en tidligere regjering avgjøres av den tidligere statsminister. Jeg legger til grunn at det ikke er tenkt å endre på denne praksisen. Jeg vil videre anta at dersom interne håndnotater til bruk ved regjeringens indre drøftinger skal frigis, vil arbeidsformen innad i en regjering endres med hensyn til prosedyrer, f.eks. mer muntlige former, og dermed svekke de enkelte sakers bakgrunnsdokumentasjon. Så kort noen ord om spørsmål knyttet til riksrett. Jeg er uenig med flertallet, som konkluderer med at riksrett slik den er utformet i dag, bør avvikles og erstattes med en annen domstol. Kristelig Folkeparti og Høyre ser i dag ikke behov for å konkludere med at dagens ordning med riksrett bør avvikles eller endres. Under utvalgsarbeidet gav jeg klart uttrykk for det syn at det er urimelig at denne type spørsmål skal føres for de ordinære påtalemyndigheter, noe som kan føre til at en hyppigere får reist tiltale mot regjeringsmedlemmer – tiltaler som kan være mer eller mindre velbegrunnet, i verste fall et ledd i et politisk spill. Jeg er derfor glad for at et klart flertall nå ønsker at spørsmål knyttet til riksrett bør utredes videre – dette fordi spørsmål knyttet til riksrett må ha en solid forankring i en eventuell grunnlovsendring. Trusselen om riksrett må ikke devalueres til å bli en del av Stortingets daglige debatt, men forbeholdes de saker hvor det kan antas å foreligge grov utroskap.