trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-25:
Takk for gratulasjonen. Jeg kjenner til den formuleringen som Opheim viser til. Det var faktisk min formulering som saksordfører i saken. Høyre er opptatt av ryddige forhold i arbeidslivet. Høyre er svært opptatt av at partene i arbeidslivet har et godt forhold. At man har nasjonale tariffavtaler, er faktisk et poeng. Høyre inviterte de rød-grønne partiene til å få en større sak der man ser fagforeningskontingenten i en større sammenheng, fordi noen ikke får dra nytte av den. Så har Høyre sagt at fordi den rød-grønne regjeringen har hatt en så sterk økning i fradraget – langt utover lønnsstigningen, langt utover annen prisstigning – må vi tilbake igjen til det nivået vi hadde under Bondevik-regjeringen. Det er et helt annet nivå. Samtidig er det bl.a. sånn at Høyre øker minstefradraget med 5 000 kr, og bare med det har Høyre kommet styrket ut også for de fagforeningsorganiserte.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-25:
Høyre har en ganske omfattende og god næringspolitikk. Som flere har vært inne på i dag, knyttes det bl.a. opp til ca. 10 mrd. kr på skatte- og avgiftsnivået, som bidrar til at bedrifter skal få det bedre. Så det er helt rett. Høyre har programfestet både at vi skal avskaffe fylkeskommunen, og at vi skal gjøre noe med fylkesmannsembetene. Det har gjort at vi faktisk har tatt vekk en del av de fylkeskommunale næringsmidlene og bl.a. overført, som også Gundersen påpekte, 400 mill. kr til kommunene. Vi har, som representanten Holmelid kanskje bør legge mer merke til når samferdselsministeren og finansministeren er her, satt av 200 mill. av dem til de fylkeskommunale riksveimidlene nettopp fordi vi skal få bygge vei. Når vi er på bedriftsbesøk, spør ikke næringslivslederne om mer fylkeskommunale midler rundt omkring. De spør gjerne om bedre veier, en bedre skatte- og avgiftspolitikk og i tillegg en annen struktur på offentlig forvaltning enn vi har i dag.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-25:
Jeg skjønner godt at Lundteigen er opptatt av formuesskatten, for det er faktisk velgerne hans også. Jeg tror at hadde Lundteigen fulgt opp de flotte ordene han sier om realkapital, så ville faktisk bøndene sluppet å betale formuesskatt av traktoren sin og av plogene sine. Og hvis i tillegg representanten Lundteigen kunne fått anledning til å si hva han mener om avskrivningssatsene, som Høyre foreslår å øke, og som bl.a. også kommer næringslivet til gode, redusert formuesskatt og arveavgift, hadde det vært bra. Når det gjelder andre måter å beskatte næringslivet på, er det fortsatt ligningsverdi på privateiendommer, det er fortsatt ligningsverdi på næringseiendommer, og det er kommunale eiendomsskatter. De aller fleste næringsdrivende som betaler formuesskatt, betaler skatt via sine bedrifter, som igjen har ansatte som betaler skatt av lønn – og det er arbeidsgiveravgift til staten. Så at en blir nullskatteyter fordi man fjerner formuesskatten, er grovt misvisende.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-25:
Hvis man fjerner formuesskatten, som er en skatt på norsk eierskap, som er skatt på overskudd, som er skatt på egenkapital i bedriftene, er det klart at hvis man har det som finanskapital i tillegg til vanlig realkapital, da har man det begge veier. Hvis man, som den rød-grønne regjeringen, ikke klarer å finne skillet mellom arbeidende kapital og vanlig finanskapital, er det klart at da blir det andre måter å skatte disse menneskene på. Da gjør man det ikke via skatteseddelen til privatpersonen, selvfølgelig, man gjør det via skatteseddelen i form av skatt på overskudd, skatt på utbytte og vanlige bedriftsbeskatningsmåter.
Arve Kambe (Høyre), 2010-11-25:
I min hjemby, Haugesund, har vi en dikter som heter Kolbein Falkeid, som starter et av diktene sine med «Jeg tror på mennesker som brenner». I finansdebatten i fjor var det en helt annen tone hos de rød-grønne. Da var det engasjerte stortingsrepresentanter som fortalte om sitt rød-grønne prosjekt. I år har det vel knapt vært en eneste rød-grønn representant som har nevnt noe om hva regjeringen ønsker å jobbe med de neste tre årene. Det er ganske symptomatisk, og jeg er ganske optimistisk når det gjelder det. Kristin Halvorsen sa rett etter at hun avleverte budsjettet i fjor, at regjeringen manglet sprut. Det ser ut som om regjeringen mangler prosjekt. Når også stortingsrepresentantene mangler den spruten og konsentrerer seg om Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, har vi i opposisjonen det rimelig greit. Terje Aasland, lederen i næringskomiteen, anbefalte stortingsrepresentantene, på en billedlig måte, av og til å kikke ut av vinduet. Jeg kikket ut av vinduet fra salen i dag, og så ned på den markeringen Fattignorge hadde på Eidsvolls plass. Samtidig som jeg så ned der, kom det et regjeringsmedlem ut – det var statsråd Audun Lysbakken. Han satte seg i sin statlig eide Mercedes Limousine med privatsjåfør og kjørte forbi i retning Karl Johan, forbi Fattignorges demonstrasjon. Det er kanskje ikke uten grunn at SV har sagt unnskyld til de fattige. Vi vet det har blitt flere fattige med denne regjeringen enn det var da de overtok. Jeg skal også avlevere Jette F. Christensen en liten kommentar om pappaperm. Jeg er så heldig at jeg nettopp har hatt seks ukers pappaperm, og har fire uker igjen. I likhet med de aller fleste i vår generasjon synes vi det er helt naturlig at både mamma og pappa skal ta ut den permisjonen. Forskjellen er at jeg ønsker at kona mi og jeg selv bestemmer det. Høyre har også sagt at vi skal ha en selvstendig opptjeningsrett for fedre. Og så er det altså sånn – for dem som leser avisen på nettet nattetid: Aftenposten meldte kl. 23.45, rett før midnatt i dag, at regjeringen i morgen vil fremme forslag om tredeling av pappapermen. Det betyr med andre ord at regjeringen synes det er greit at foreldrene velger en tredjedel, mens Høyre vil at foreldrene selv skal få bestemme. Jeg synes debatten om fedrekvoten har blitt redusert til en debatt om likestilling. Derfor er det verdt å minne om hvorfor man i det hele tatt har pappaperm og mammaperm, eller foreldrepermisjon. Det er av hensyn til barnet. Med fedrekvote og tredeling er det faktisk bare én virkelig tapende part i de tilfeller hvor politikernes gode intensjoner ikke lar seg gjennomføre, nemlig barnet.
Hanne Thürmer (Kristelig Folkeparti), 2010-11-25:
Bondevik II-regjeringen satset stort på å flytte statlige tilsyn ut av Oslo. Åtte tilsyn og nær tusen statlige arbeidsplasser ble flyttet ut i hele landet. Dessverre har ikke den rød-grønne regjeringen fulgt opp denne politikken. Under den rød-grønne regjeringen har Oslo-sentraliseringen skutt mer fart en noensinne, og det selv om Senterpartiet hele tiden har hatt hovedansvar for distriktspolitikken. Dette er skuffende. Viktigheten av å flytte tilsyn til regioner utenfor Oslo-området er stor i forhold til regional utvikling. Tall fra SSB i 2009 viser at Oslo, Akershus og Hordaland har fått over halvparten, 56 pst., av nye statlige arbeidsplasser de siste fire årene. I denne regjeringsperioden er det vedtatt å flytte ut, eller nyetablere, 450 statlige arbeidsplasser. Er representanten Lundteigen fornøyd med denne innsatsen når det gjelder utflytting av statlige arbeidsplasser?
Hanne Thürmer (Kristelig Folkeparti), 2010-11-25:
Jeg vil nevne to ressurskrevende innsatsområder: helseforetakene og folkehelse. Først helseforetakene: Spesialisthelsetjenesten ble reformert i 2002, bl.a. med innføring av regionale helseforetak og helseforetak. Den gang var jeg Helse Sørs første fagdirektør og trodde selvsagt på denne reformen. Nå er jeg overlege på et sykehus med sitt tredje nyskapte konsulentnavn som befolkningen ikke forstår, og jeg tror de regionale foretakene er dinosaurer som har utspilt sin rolle. Sykehusene er siden 2002 samlet til større og større helseforetak. I 2002, da vi begynte, var det over 20 helseforetak i Helse Sør og Helse Øst. Nå er det bare åtte større foretak igjen, pluss to mindre. Det største foretaket, Oslo universitetssykehus, er nå større enn Helse Nord og nesten like stort som Helse Vest. Det er dårlig bruk av helsekroner å opprettholde fire ulike regionale helseforetak med ansatte og kontorer for å håndtere et nå svært begrenset antall helseforetak. Nå bør helseforetakene, dvs. sykehusene, håndteres av ett nasjonalt nivå. Da vil man kunne drive spesialisthelsetjeneste med felles prioritering og behandling av samme tilstand likt. Jeg tror også at det nasjonale politiske nivået, Stortinget, vil ha sterkere politisk innflytelse på helsetjenestene. Kristelig Folkeparti ønsker å legge ned de regionale helseforetakene og samle sykehusene under én nasjonal sykehusledelse med én nasjonal sykehusplan. Så over til et annet viktig tema, og det er folkehelse. Helse i alt vi gjør, er en god tilnærming. Ansvar for folkehelse legges i de nye planene til hele kommunen, ikke bare til kommunens helsetjeneste. Jeg tror det er avgjørende at hovedtyngden av forebyggende innsats legges utenom legekontor og sykehus. De effektive tiltakene finnes i skjenkepolitikken, i samferdselspolitikken, i skoler uten drop out, i inkluderende bedrifter og i pris- og avgiftssystemer. De finnes i arbeid mot sosial ulikhet og for større deltakelse i samfunnet og i fattigdomsbekjempelse. Men folkehelseplanen regjeringen legger fram, har noen intensjoner som er i beste laget: Hele folket skal trene, spise gulrøtter, bli venner med naboen, leve i stabile, nære relasjoner, holde seg normalvektige og ikke finne på noen risikable fritidsaktiviteter. Man tror på en gammeldags legerolle, hvor fastlegene skal innkalle dem som er i risikosonen, og gi individuelle helseråd. Dessverre er den tiden over da pasienter hørte på hva legene sa, og gjorde som de fikk beskjed om. Det jeg lurer på, er hva man skal gjøre med alle dem som fortsetter å røyke, ikke vil trene og ikke møter opp til avtalte helsesjekker. Jeg tror man fortsatt må legge vekten på å bruke systemene og samfunnssektorer utenom helsevesenet for å begrense helseskader og forebygge sykdom.
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Representanten Syversen sa i et tidligere replikkordskifte at det var mye gjenkjennelig Høyre-politikk i representanten Sanners innlegg. Høyre vil jo som kjent samarbeide med alle opposisjonspartier. Det har kommet klart og tydelig fram. Kristelig Folkeparti er et opposisjonsparti til den rød-grønne regjeringen, og i mange enkeltsaker står opposisjonen sammen. Når det gjelder distrikts- og regionalpolitikken, har jeg likevel et behov for å vite hvor Kristelig Folkeparti står i forhold til andre opposisjonspartier. Høyre foreslår dramatiske kutt i regionale utviklingsfond, nærmere bestemt 1,5 mrd. kr, og har som mål på sikt å legge ned fylkeskommunen. Det samme har Fremskrittspartiet. Det er de en garantist for. Hvor sterkt står fylkeskommunen og distriktspolitikken i Kristelig Folkeparti – er Kristelig Folkeparti en garantist for fylkeskommunen, og er den verdt å kjempe for?
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Vi har gratulert representanten Syversen med dagen tidligere i dag, og jeg synes det er på sin plass også å gratulere representanten Kambe med dagen i dag. Hvis jeg sier skatteskjerpelse til representanten Kambe, tror jeg han får frysninger på ryggen. Skatteskjerpelse – det er den styggeste ting. Og skattelette, det har vi hørt fra alle Høyre-representanter, er særdeles viktig. Det er nemlig Høyres mantra: skattelette! Men det er ett område Høyre har skatteskjerpelse på. For noen dager siden behandlet vi et forslag her i salen som gjaldt fradragsretten for fagforeningskontingenten. Forslaget gikk ut på å legge forholdene til rette for at flere skulle få denne fradragsretten. I den debatten ble det lagt vekt på at det «er et verktøy for å ha en høy andel fagorganiserte». Da spør jeg representanten Kambe om hvorfor i all verden han foreslår at dette området skal få en skatteskjerpelse. Hvorfor er det bare de fagorganiserte som skal få en skatteskjerpelse?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-25:
Senterpartiet og Kristelig Folkeparti er jo to partier som tradisjonelt har tro på lokaldemokratiet. De er begge partier som jeg oppfatter står rakryggede opp mot kravet om statliggjøring og detaljstyring. I Kristelig Folkepartis program kan en lese at en vil grunnlovfeste lokaldemokratiet, og at en ønsker at staten i all hovedsak skal styre kommunene gjennom rammene. Når en så leser Kristelig Folkepartis alternative budsjett, vil en se at Kristelig Folkeparti har latt seg lokke i den fellen å drive med øremerking, og faktisk har hele 30 mrd. kr mer som er øremerket, enn det regjeringen har i sitt framlegg. Mitt spørsmål er: Har ikke Kristelig Folkeparti troen på lokaldemokratiet og lokale folkevalgtes evner til å prioritere pengene på en minst like god måte som vi gjør i denne sal?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-25:
Nå er jeg så heldig – eller hvilket ord jeg skal bruke, men i dag skal jeg være raus – at jeg bor i en kommune som er styrt av en ordfører fra Kristelig Folkeparti. Det skal kommunen være fram til neste valg. Representanten nevner barnehagene, men også på andre områder har en latt seg friste til å øremerke midler, f.eks. til samlivskurs. Da er mitt spørsmål: Hva er det som gjør at representanten Syversen er bedre i stand til å prioritere de private og mindre barnehagene, og er bedre i stand til å prioritere midler til samlivskurs, enn det ordføreren fra Kristelig Folkeparti, Arnfinn Vigrestad, i Time kommune er?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-25:
Kristelig Folkepartis alternative budsjett for 2011 har tittelen «Et varmere samfunn». Jeg må jo innrømme at det er et godt dokument de har lagt fram, og jeg tror ikke Norge ville ha vært vondt å bo i hvis en hadde fått gjennomført dette fullt og helt. Men jeg vil gå litt tilbake til det spørsmålet som representanten Kolberg var inne på, nemlig at vi har fått presentert Høyres og Fremskrittspartiets økonomiske politikk i dag. Da mener jeg det er relevant å få vite hvordan en betrakter det, hvilket dokument som ligger nærmest Kristelig Folkepartis politikk, om det er regjeringens budsjett eller summen av Høyres og Fremskrittspartiets budsjettforslag. For det handler om hvilke briller jeg skal ha på meg når jeg leser dokumentet «Et varmere samfunn», og vil ha svaret på hvordan dette dokumentet til slutt vil virke ute i samfunnet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2010-11-25:
I nasjonalbudsjettet på side 53 står det en nøktern, men viktig setning: «Statens netto kontantstrøm fra petroleumsvirksomheten anslås til 288 mrd. kroner i 2011.» Dette er en del av budsjettet som ikke har fått den oppmerksomheten som det fortjener. For det er ikke sånn at pengene strømmer opp fra en kilde under havbunnen. Det ligger både hardt arbeid og mye tankevirksomhet bak disse inntektene. Jeg er opptatt av å påpeke at utvinning av olje og gass er krevende operasjoner som innebærer en betydelig risiko både når det gjelder sikkerhet og miljø. Strenge regler, aktive myndighetsorgan og god sikkerhetskultur er nødvendig for å gjøre risikoen for storulykker i petroleumsvirksomheten minst mulig. I den senere tiden har det vært en debatt om håndtering av hendelsen på Gullfaks C. I media har Fremskrittspartiets representant Ketil Solvik-Olsen vært offensiv og hatt klare meninger om hvordan tilsynet burde ha håndtert saken. Det er bra at Solvik-Olsen er aktiv i media på vegne av sikkerheten. Jeg hilser også denne debatten velkommen. Det spesielle oppe i dette er at Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett tar til orde for å bygge ned Petroleumstilsynet ved å slå det sammen med Arbeidstilsynet. For meg blir dette like lite logisk som å slå sammen Misjonsselskapet med Norges Fotballforbund. Det blir verken bedre misjonering eller bedre fotball av den grunn. De to tilsynene har til dels svært forskjellige oppgaver. Fremskrittspartiet har heller ikke satt av midler til sammenslåingsprosessen i sitt budsjett. Jeg håper at representanten Solvik-Olsen eller lederen i arbeids- og sosialkomiteen, Eriksson, kan gjøre rede for hvorfor dette er et forslag som vil styrke sikkerheten offshore. Men jeg vil gi honnør til Fremskrittspartiet. De har tatt vekk forslaget sitt fra i fjor om å kutte de to tilsynene med 58 mill. kr. Senterpartiet tar arbeidet med sikkerheten offshore på alvor. Vi må stadig gjøre forbedringer og lære av hendelser som skjer. Men det er viktig at vi slår fast at vi skal ha et eget og aktivt tilsyn for petroleumsvirksomheten. Dette må være lokalisert i nærheten av hovedkontorene til de store oljeselskapene. Jeg skulle ønske at også Fremskrittspartiet var enig i det. Maksimalt fokus på sikkerheten er én av betingelsene for at vi også i framtiden skal kunne operere med setningen: «Statens netto kontantstrøm fra petroleumsvirksomheten(…) (…) Dette er en kjedelig setning, men den gjør budsjettprosessen betydelig enklere.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
I dag har me hørt masse om turtelduene i Høgre og Framstegspartiet som ønskjer å samarbeida, men i Dagbladet kunne me òg lesa at Høgre-leiaren gjerne ville ha med seg Venstre på dette store samarbeidet. Men i førre stortingsperiode garanterte dåverande partileiar Lars Sponheim at Venstre ikkje ville samarbeida om statsbudsjett med ei regjering der Framstegspartiet er med. Eg lurer veldig på om dette løftet framleis ligg fast for Venstre, eller opnar Venstre for eit samarbeid med Framstegspartiet?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
I sitt alternative budsjett legg Framstegspartiet opp til ein integreringspolitikk som både har redusert rettsvern og full stopp i dialogen mellom innvandrarar og myndigheiter. Så kuttar dei faktisk halvparten av barnevernets hjelp til einslege mindreårige asylsøkjarar. Ytingar til menneske på mottak vert reduserte, og undervisninga til asylsøkjarane og deira barn vert halvert. Då lurer eg på: Synest Framstegspartiet at integrering i seg sjølv er eit viktig tiltak? Og meiner dei at desse kutta bidreg til ei meir positiv integrering?
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg vil følge opp det representanten Tenden avsluttet med – de sakene som vi samarbeider om. Venstre foreslår omtrent samme ramme for økonomien som regjeringen, omtrent samme oljepengebruk også i 2011-budsjettet. Det tyder på at Venstre mener at regjeringen har valgt en god tilnærming for å møte den økonomiske utviklingen framover. Mitt spørsmål er simpelthen: Føler Venstre at de har mer til felles med Arbeiderpartiet og regjeringspartiene enn med Fremskrittspartiet i den økonomiske politikken?
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg er stort sett en nøktern og konsensusorientert mann, og det tror jeg Gunnar Gundersen også er. Jeg ser at Høyre har lagt sin retorikk inn mot sentrum og snakker mer om mennesker og mindre om milliarder, som de selv varslet at de skulle gjøre. Det er bra. Men er det ikke tid for erkjennelse av at hvis Fremskrittspartiet og Høyre kan gå sammen om å danne den blåeste regjering landet har hatt, blir det ganske dramatiske endringer, at det er problematisk at så mange millionærer kan bli nullskatteytere, og at det blir redusert vekst i kommuner og sykehus?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Et av de viktigste grepene den rød-grønne regjeringen har gjort, er å endre formuesskatten, fra å være en skatt for pensjonister med nedbetalt hus og noen kroner i banken til å være en skatt på reell rikdom. Med SV i regjering betaler 500 000 færre formuesskatt, og nesten én million mennesker har fått skattelette sammenlignet med da Venstre styrte landet. Det har vi finansiert. Vi har sørget for å tette smutthull i formuesskatten og for at ulike formuer verdsettes etter reell verdi. Venstre foreslår i sitt alternative statsbudsjett, som representanten Tenden flere ganger har påpekt at hun er veldig stolt av, å gjeninnføre aksjerabatten. Å gjeninnføre aksjerabatten er et ekstremt målrettet tiltak for å redusere formuesskatt for våre aller rikeste. Er representanten Tenden like stolt av dette? Og kan hun forklare hvorfor dette er et prioritert tiltak for Venstre? Og kan representanten Tenden gi et svar, som hun selv tror på, på hvordan målrettet skattelette til landets aller rikeste kommer vanlige folk til gode?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
I Norge er det trist og leit. I Norge er det trist og trasig, for de rikeste betaler skatt på formuene sine. Det er trasig fordi vi ikke borer etter olje i hver en fjærestein, og det er trist fordi vi gir næringsstøtte til fylkene som skaper utvikling og vekst utenfor Oslo vest. I Norge er det, ifølge representanten Kambe, trist og leit at vi har arbeidsgiveravgift og formuesskatt. Det var nok mye bedre da representanten Kambes parti styrte, da vanlige folk betalte mye, mye mer i formuesskatt, og arbeidsgiveravgiften ikke var differensiert. I Norge er det ikke minst trasig fordi regjeringspartiene leser opposisjonens budsjettforslag og tar dem på alvor. Hvilken frekkhet å behandle opposisjonen som om den mener det den skriver! I utlandet er det sikkert mye bedre. I utlandet har de jo også det dynamiske arbeidslivet som Høyre etterlyser, så dynamisk er det faktisk at ungdommer er nødt til å komme til Norge for å få jobb. De gode veiene vi har i Norge, etter tidenes satsing på samferdsel, er også triste og leie, for de er delvis bompengefinansiert, og det er en styggedom – bortsett fra i Bergen og ikke minst i Oslo, der Fremskrittspartiet styrer; da er bompenger greit. I Norge er det trasig at enslige forsørgere kan få overgangsstønad og utdanningsstønad. Derfor foreslår opposisjonen å kutte i dem. Hvis ikke kan det jo tenkes at fattige kvinner får litt mer og rike menn litt mindre. Men man må ikke snakke for høyt om slikt. Da kan det hende at befolkningen husker representanten Tetzschners planer om å kutte i sykelønnen. Derfor hører vi ikke så mye mer om sykelønn fra Oslo Høyre om dagen – om ikke annet er det en velfortjent pause fra hetsen mot landets syke og uføre, som i en årrekke har blitt framstilt som late og kalkulerende. Det er ikke minst trasig at Norge tar imot mennesker i nød, og at vi gir hjelp og bistand til land som trenger det. Norge blir nok litt mindre trasig om man slipper inn færre flyktninger, slik Fremskrittspartiet vil, og kutter all bistand til Latin-Amerika, slik Høyre vil, så vi får slutt på arbeidet med demokratiutvikling, menneskerettigheter, likestilling og urfolk. Hvilken uslåelig kombinasjon disse to partiene vil utgjøre i regjering! Jeg lever godt med at høyresiden synes at alt dette er trist og leit, og jeg lever godt med at opposisjonen bærer seg når den rød-grønne regjeringen stopper Clemets privatisering av skolen, øker bistanden, gjennomfører sterkere trygdeoppgjør, holder arbeidsløsheten lav, og når vi nå slår et slag for naturmangfoldet, forsvarer allemannsretten, beskytter fagorganiserte og arbeidsmiljøloven osv. For hver gang jeg tenker at nå får vi litt kjeft, eller jeg kjenner utålmodigheten stige, da hører jeg bannbullene fra Høyre og Fremskrittspartiet når det skinner igjennom hvor uutholdelig de synes det er at det er Sosialistisk Venstreparti som styrer landet, og ikke rikfolkenes våpendragere. Mye av det høyresiden synes er trist og trasig, er faktisk ting som betyr en litt bedre hverdag for veldig mange andre. Så får heller representanten Kambe synes det er trist og leit med en moderne likestillingspolitikk.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Dette er jo en gjenganger i den politiske debatten. Jeg ser at det er en del utfordringer knyttet til dette i dagens pensjonssystem. I det pensjonssystemet som trer i kraft fra 1. januar neste år, er pensjonene individualisert, og det er bra. Så det er ett av svarene. Det andre – som også har vært framme i et replikkordskifte tidligere i dag – er at vi gjennom den tilpasningen av pensjonistbeskatningen som vi nå gjør til Pensjonsreformen, faktisk retter opp en viktig skjevhet. Det betyr at enhver får rett til sitt individuelle skattefradrag, uavhengig av ektefellestatus eller sivilrettslig status. Så vi gjør noe – og faktisk gjør vi det også allerede i budsjettet for 2011, på skattesiden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det siste er jeg helt enig i. Det er en viktig jobb i forbindelse med alt budsjettarbeid å se på hvordan pengene blir brukt, at en får mest mulig vei, jernbane og velferd for de kronene som en bruker i statsbudsjettet. Det er en god måte å husholdere med økonomien på. Så mener jeg at kontantprinsippet er et bra prinsipp, for det er viktig at Stortinget til enhver tid har oversikt over statens utgifter og inntekter. Vi kan trekke fram en del eksempler fra andre land, der en gjennom mer kreativ budsjettering har prøvd å føre beløp – i hvert fall midlertidig – utenfor statsbudsjettet. Den konservative regjeringen i Storbritannia har f.eks. avskaffet OPS-systemet med den begrunnelse at de hadde mistet oversikten over hva som var de faktiske utgifter i statsbudsjettet. Men det er rom for forbedringer. En forbedring er at man har mulighet for å se investeringer over et lengre tidsrom, f.eks. ved å sette viktige samferdselsinvesteringer på egne budsjettposter. Slike ting skal vi drive med, men kontantprinsippet er et veldig godt prinsipp.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Den første delen av replikken var veldig interessant. Vi er i stor grad enige om hvordan vi skal innrette bruken av økonomiske midler, eller statsbudsjettet, etter handlingsregelen. Det er bra. Men, som jeg påpekte i innlegget mitt, der vil nok Høyre få betydelig større problemer med en mulig regjeringspartner. Jeg er glad for spørsmålet om de 60 milliardene, for det gir et misvisende bilde av det som faktisk er til rådighet i budsjettet. I de 60 milliardene ligger det en omlegging av inntektssystemet for kommunene, Forsvarets budsjettsystem, den automatiske utgiftsveksten i folketrygden og prisveksten. Korrigert for det er den reelle økningen i statsbudsjettets utgifter ca. 19 mrd. kr. Innenfor rammen av de 19 milliardene har vi prioritert en sterk vekst i kommunenes inntekter, en oppfølging av Nasjonal transportplan, en betydelig økt satsing på utdanning, og vi viderefører forskningsbudsjettet på et høyt nivå.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er riktig at den nominelle utgiftsveksten er 60 mrd. kr. Men justert for de tingene jeg nevnte, er den reelle utgiftsveksten 2,3 pst., tilsvarende om lag 19 mrd. kr, og der har regjeringen prioritert, som jeg sa som svar på den forrige replikken. Så kunne en sikkert ha ønsket seg mer til forskning, som en kunne ha ønsket seg mer på mange andre områder, men regjeringen holder oppe forskningsbudsjettet på et meget høyt nivå, og det er et viktig signal. I tillegg er dette et budsjett for å holde et lavt rentenivå i Norge. Det er et budsjett for å ha en lav kostnadsvekst i Norge i årene framover. Jeg tror faktisk at det kanskje er et bedre bidrag til konkurransekraften og arbeidsplasser i industrien enn mange av de skatteletteforslagene som Høyre og Fremskrittspartiet foreslår.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Nå er jo regjeringen i sluttfasen med å formulere ut det som skal bli en uførereform, så jeg kan ikke gå inn på enkeltdetaljene. Men jeg har lyst til å peke på fire punkter: For det første er det viktig at uførepensjon også blir tilpasset Pensjonsreformen. Det var et forhold som vi ikke berørte veldig mye i Pensjonskommisjonen, men vi var veldig klar over at det er en veldig tett sammenheng mellom uførepensjon og ordinær pensjon. Det er punkt én. Punkt to: Det må bli lettere å kombinere arbeid og trygd. Det er en viktig del av dette. Punkt tre: Det blir viktig å forebygge at folk blir uføre og redusere antallet som kommer inn i uføreordningen. Det fjerde punktet, som vil stå der som en slags overbygning, er at uansett hvordan vi konstruerer de offentlige velferdssystemer, må vi også ha for øye at det alltid, under ellers like forhold, skal lønne seg å jobbe.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg tror det er mye potensial i en grønnere skattlegging i årene som kommer, og det er også noe av begrunnelsen for at vi nå sier at vi skal gå gjennom bl.a. drivstoffavgiftene og bilavgiftene for å se på hvilke muligheter vi har i den sammenhengen. Da momsen ble innført på slutten av 1960-tallet, hadde ingen hørt om netthandel. Men det vi nå ser, er at netthandel blir mer og mer utbredt, og det er en utfordring som ikke bare Norge, men mange andre land står framfor – med andre ord, en stor del av den avgiftspliktige omsetningen foregår i andre kanaler enn i butikken på vanlig måte. Det er noe som Norge må ta høyde for, og det er noe som andre land ute i Europa må ta høyde for. Jeg har god tro på at det både i Norge og ellers i Europa er mulig å finne fram til gode systemer for det. Så registrerer jeg også en gladnyhet i avisen i dag, i hvert fall sett fra Finansdepartementets side, at Cappelen Damm nå er blitt enige med seg selv om å lansere e-boka i Norge.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er i hvert fall sånn at alle de ambisjonene Arbeiderpartiet har innen både arbeid og velferd, skal tas innenfor økonomisk ansvarlige rammer. Det har vi slått veldig klart fast, både i vårt partiprogram og i Soria Moria-erklæringen. Jeg kan forsikre at våre prioriteringer når det gjelder arbeid og velferd, vil stå fast også i budsjettårene etter 2011. Vi er veldig tydelige på at vi prioriterer de største oppgavene først – helse, omsorg, skole – foran skattekutt. Derimot er det uklart hva Fremskrittspartiet og Siv Jensen vil prioritere dersom de kommer til det punktet at de må gjøre det, for nå har vi jo hørt Høyre si her i salen at det ikke blir aktuelt å bryte handlingsregelen dersom Høyre og Fremskrittspartiet skulle samarbeide. Da spør jeg Siv Jensen: Er det skattekutt eller er det velferd som er viktigst for hennes parti?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
I mitt svar til representanten Jensen var jeg veldig tydelig på at Arbeiderpartiet vil prioritere arbeid og velferd framfor skattekutt. Jeg registrerer at Fremskrittspartiets partileder ikke vil svare på det samme spørsmålet. Da slutter jeg av det at det er skattelette som er det viktigste, både fordi det er den altoverskyggende prioriteringen i Fremskrittspartiets alternative budsjett, og også fordi det var det som ble prioritert da Fremskrittspartiet var Bondevik II-regjeringens støtteparti i perioden 2001–2005. Det var ikke veier eller eldre som vant budsjettkampen da, det var det skattelette som gjorde. Ja, vår regjering bruker private som et supplement når det er hensiktsmessig, men vi ønsker ikke en storstilt privatisering av velferdstjenesten og å gjøre det om til marked, slik som Fremskrittspartiet tar til orde for. Siv Jensen har til og med sagt at hun ønsker markedstenkning på alle nivå i samfunnet. Der ønsker vi en annen retning.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er mye vi kan si om private løsninger. Vi skal ta i bruk private løsninger når det er hensiktsmessig, og vi bruker private supplement i det norske helsevesenet, i barnehageutbyggingen og på mange andre områder. Når Høyre trekker fram private løsninger som det store svaret på alle de utfordringer vi ennå har i det norske velferdssamfunnet, ja så har jeg to kommentarer til det. Det ene er at hvis man skal gjøre som Høyre sier i sin retorikk og i sine program, så tar man inn private på bekostning av det offentlige, eller så må man ta inn private aktører og faktisk være villig til å betale det det koster å øke budsjettene for å betale for det private tilbudet. Det ser jeg svært lite spor av i Høyres alternative budsjett. Så er vi opptatt av at vi skal gi forutsigbare rammebetingelser for både de kommersielle og de ideelle aktørene, men vi kan ikke forandre spillereglene mens spillet pågår.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg synes det er ganske oppsiktsvekkende at lederen for det norske Høyre, som alltid har stått for mer markedstenkning, etterlyser mer politisk styring fra regjeringen. Ja, vår regjering ønsker at ideelle aktører skal være en viktig del av velferdsproduksjonen i Norge. Men når vi åpner for aktører utenfra det vi kan kalle velferdsmarkedet i denne sammenhengen, må det være noen spilleregler sånn at vi kan måle de ulike aktørene opp mot hverandre. Når jeg spiller Ludo med familien min, blir vi enige om spillereglene før vi setter i gang spillet. Så kan det godt hende at vi endrer spillereglene før neste omgang, men da gjør vi det før vi begynner på neste omgang. Det blir sure miner hvis vi forandrer spillereglene underveis. Det med ideell sektor har vært et stort tema her i salen i høst. Det er noe regjeringen ser på og går igjennom. Så får vi eventuelt komme tilbake til det, for ideell sektor er en viktig del av det vi gjør i Norge innenfor velferden.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Når vi deler ut tilbud og kontrakter, det være seg til frivillige eller til andre, må vi ha en eller annen måte å måle at tilbudet er godt nok på. Jeg har hatt møter med Frelsesarmeen og Kirkens Bymisjon her i Oslo, som har levert tjenester til Høyre- og Fremskrittsparti-styrte Oslo kommune, og de sier: Ja, vi vil gjerne bli målt på kvalitet, vi konkurrerer gjerne med hverandre, men det vi ikke tåler, er å bli utkonkurrert av kommersielle aktører som presser oss på de ansattes lønns- og arbeidsforhold. Så hvis det er slik at høyresidens partier, altså Høyre og Fremskrittspartiet, er veldig opptatt av dette, kan de begynne i sin egen kommune. Regjeringen har tatt grep, innenfor barnevern har vi innført nye regler, med en egen runde for ideelle aktører og så en runde for de andre. Og nå, som sagt, ser vi på mulighetene for å sikre bedre forutsigbarhet for de ideelle på andre områder. Men dette er teknisk veldig komplisert, så vi får ta den tiden vi er nødt til å bruke på det.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Også på tannhelseområdet må vi gjøre slik som vi har gjort på andre områder, å bygge stein på stein, og innenfor tannhelseområdet har vi de siste årene tidoblet innsatsen overfor rusmisbrukerne og dem som har dårligst inntekter, så flere får godt stell av sine tenner. Så får vi bygge det videre ut etter hvert, men på budsjettet for 2011 har våre viktigste prioriteringer vært eldre og sykehus.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg registrerer at Fremskrittspartiet ikke setter overvettes stor pris på at det blir stilt spørsmål ved deres politikk. Når det gjelder utregningene av de 88 mrd. kr, er det offentlig tilgjengelig. Det kan Siv Jensen finne på Finansdepartementets nettsider. Norge er nettopp kåret til verdens beste land å bo i. Jeg er sikker på at Siv Jensen er enig med meg i at det fortsatt finnes et forbedringspotensial – det høres i hvert fall sånn ut – men i Norge er det likevel sånn at de aller fleste har det bra, fordi vi politisk har villet det sånn. Vi har utviklet landet, bygd på felles finansiering av velferdsgodene. Vi har offentlige velferdstjenester som er tilgjengelige for alle, og ikke minst har vi et sterkt trepartssamarbeid i arbeidslivet som sikrer folk sterke arbeidstakerrettigheter, og som også har gitt oss en ansvarlig fagbevegelse som er med og tar grep når det er nødvendig. Hva slags samfunn er det Fremskrittspartiet ser for seg med 88 mrd. kr i skattekutt, krav om markedstenkning på alle nivå og stadige angrep på et organisert arbeidsliv?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg registrerer at Siv Jensen gjerne vil ha det norske velferdssamfunnet, men hun vil ikke være med å betale for det. Da vil jeg gjerne spørre: Hvor henter Siv Jensen inspirasjon til sin politiske tenkning? Kan representanten Jensen nevne ett land der man har privatisert velferdsordningene og gjennomført skattekutt i den størrelsesordenen som Fremskrittspartiet foreslår, og der innbyggerne har det bedre enn i Norge?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Til tross for Høyres nye retorikk viser de alternative statsbudsjettene fortsatt at en av de viktigste skillelinjene mellom høyresiden og venstresiden i norsk politikk går gjennom velferdspolitikken. Jeg skal ikke påstå at vi ikke har utfordringer i det norske helsevesenet, men det at vi har et offentlig helsevesen som er tilgjengelig for alle, har bidratt til små sosiale forskjeller i helse sammenlignet med de fleste andre land, at vi kan behandle stadig flere sykdommer, og at flere pasienter får behandling. I sitt alternative budsjett for 2011 foreslår Høyre å øke bruken av private aktører i helsesektoren. Det begrunnes med at det vil føre til kortere ventetid og være kostnadseffektivt. Det trodde man også i Danmark. Derfor økte den høyrestyrte regjeringen innsatsen på private aktører. Antall private sykehus har økt fra 43 til 221, og man har gitt skattefritak på private helseforsikringer. Ventetiden har ikke gått ned, og det har ikke blitt billigere. Når man ikke har lyktes i Danmark, hva er da begrunnelsen for at Høyre vil gjøre det samme i Norge, annet enn av ideologiske årsaker?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
For det første vil jeg minne om at det var Stoltenberg I-regjeringen som tok initiativet til helsereformen, og dessuten at det behandles 90 000 flere pasienter hvert år nå enn under Bondevik II-regjeringen. I Norge står tanken om sosial og geografisk utjevning veldig sterkt. Høyres iver etter å åpne et helsemarked for private aktører utfordrer begge disse to elementene. La oss vende tilbake til Danmark. Der har regjeringen, i likhet med Bondevik II-regjeringen, gitt skattefritak for private helseforsikringer som gir rett til behandling på private sykehus. 60 pst. av dansker med inntekt over en halv million danske kroner har slik forsikring, mens kun 12 pst. av dansker med inntekt under 300 000 kroner har slik forsikring. For det andre er det slik at en av de største utfordringene innenfor helse og omsorg er tilgang på kvalifisert personell i årene som kommer. Der sliter distriktene allerede, og en privatisering vil føre til større konkurranse. Hvordan mener Erna Solberg at en privatisering skal føre til bedre sosial og geografisk utjevning når bildet er slik som det er?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Det har en viss underholdningsverdi å høre på den parlamentariske lederen for Arbeiderpartiet. Jeg merker meg at det er veldig mye hun lurer på når det gjelder Fremskrittspartiets politikk. Da kan jeg jo for så vidt replisere at det er en del jeg også lurer på når det gjelder Arbeiderpartiets. La meg snu noen av hennes spørsmål rundt. Hun var veldig opptatt av at Fremskrittspartiet ikke kunne forklare hva våre budsjetter koster. Jo, det kan vi. Men kanskje Helga Pedersen i stedet kan fortelle meg hva Arbeiderpartiets løfter vil koste i de kommende årene, siden hun forventer svar på dette av Fremskrittspartiet. Og tilsvarende: Hun var opptatt av at vi skulle redegjøre ikke bare for vårt alternative budsjett for neste år, men også for konsekvensene året etter og året etter der igjen. Det kalles langtidsbudsjettering. Det har Fremskrittspartiet foreslått mange ganger, men Arbeiderpartiet har stemt imot. Hvis det likevel er slik at Helga Pedersen er blitt opptatt av det, kan hun da fortelle oss på det nåværende tidspunkt hva vi kan forvente oss av regjeringens budsjett i 2012?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Nå er det faktisk jeg som stiller spørsmålene, og jeg forventer at Helga Pedersen svarer på dem. Jeg oppfatter at dette var et svært lite innholdsrikt svar på spørsmål hun forventer at opposisjonspartiene skal svare på, til tross for at vi ikke sitter i regjering. Jeg skal vedstå meg hvert eneste komma i Fremskrittspartiets program, og jeg kan love at vi kommer til å gjøre alt vi kan for å gjennomføre alt. Men Helga Pedersen må være like tydelig selv som det hun forventer av sine motstandere. Så et annet spørsmål. Jeg hørte statsministeren si i spørretimen at han var for private. Jeg besøkte Ringvoll Klinikken i forgårs. De har pasienter som de ikke får lov til å behandle, som har et års ventetid ved et offentlig sykehus fordi staten nekter dem å bli behandlet ved en privat klinikk – til tross for at de har ledig kapasitet og kan iverksette operasjon i neste uke til halve prisen av det det regionale helseforetaket kan. Er det å være for private, eller er det å være for et offentlig monopol?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Jeg tror ikke Helga Pedersen hørte hva jeg sa. Jeg sa jo snarere tvert imot at jeg var veldig glad for at vi ved enda flere anledninger fikk snakke om Fremskrittspartiets politikk, også nå: Takk for replikken! Ja, jeg er enig: Norge er på mange måter et veldig godt land å bo i. Det politikk handler om, er jo å gjøre samfunnet enda bedre. Da handler det om at vi er uenige om hvilke virkemidler vi vil ta i bruk. Fremskrittspartiet er enig med Arbeiderpartiet i at mange av våre velferdsgoder skal være finansiert av fellesskapet gjennom skatteseddelen. Der vi skiller lag, er at Arbeiderpartiet kun vil at oppgavene skal utføres, eies og skapes av offentlige monopoler. Vi vil at også private skal få slippe til. Jeg registrerer at Helga Pedersen i replikkvekslingen i stad sa at man skal slippe private til som et supplement når det passer Arbeiderpartiet. Men det er altså ikke sånn at de står klare til Arbeiderpartiets disposisjon når det passer Arbeiderpartiet. Det er krevende å drive private bedrifter. De må også få stabile og forutsigbare rammebetingelser.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Jeg henter min inspirasjon hos det norske folk, i samtaler med mennesker, individer, bedrifter og organisasjoner nesten hver eneste dag. Der henter jeg min inspirasjon. Jeg henter min inspirasjon på Ringvoll Klinikken i Hobøl kommune i Østfold, som tross alle odds driver privat, som ønsker å hjelpe syke mennesker til å bli friske, men som opplever at den eneste måten de kan behandle pasienter på, er enten ved at de kommer med en privat helseforsikring eller en fet lommebok. Det er et klasseskille skapt av Arbeiderpartiet under Arbeiderpartiet, og et klasseskille jeg er uenig i. Jeg mener at alle, uavhengig av hvilken inntekt de har, skal ha den samme retten til å bli behandlet på Ringvoll Klinikken som de har på Aker sykehus, som vi snart ikke har lenger.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Fremskrittspartiet kutter ikke en eneste krone i uføretrygden. Det vi snarere tvert imot tror, er at mange av våre virkemidler, hvis vår politikk hadde vært gjennomført, hadde ført til at færre trengte å være uføre og heller kunne kommet i jobb. Sist jeg sjekket, var det svært mange mennesker med en uførhetsgrad som ønsket å komme i jobb, men som under et svært rigid system med SV i regjering ikke kommer i jobb. Det vil Fremskrittspartiet gjøre noe med. Så til formuesskatten. Fremskrittspartiet har mange ganger gått til valg på å fjerne den, og det kommer vi til å fortsette med. Hvorfor? Punkt én fordi det er en dobbeltbeskatning. Punkt to fordi vi ved å fjerne formuesskatten skaper flere arbeidsplasser, og det kommer vi til å trenge, også i fremtidens Norge. Jeg vil veldig gjerne at de som skaper verdier i Norge, skal skape flere, slik at vi kan få mer arbeidsgiverinntekt, mer moms og andre skatter og avgifter inn i statskassen som følge av det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Det er i hvert fall veldig stabilt når Fremskrittspartiet år etter år etter år står for den samme landbrukspolitikken, og den vedstår vi oss, enten Slagsvold Vedum liker den eller ikke. Så til eldreomsorgen: Vi har ikke snakket om å statliggjøre eldreomsorgen. Det vi har snakket om, er å statliggjøre finansieringen av den. Det er jo ikke slik at det skal sitte en byråkrat i et eller annet departement og vurdere hvem det er som trenger eldreomsorg eller ikke. Det aller mest naturlige er at legen din gjør den type vurdering. Det er legen din som må være den som vurderer din medisinske tilstand, og hvorvidt behovet for ytterligere omsorg inntreffer i ditt liv. I det øyeblikket det behovet inntreffer, mener vi at det skal være et automatisk system som sørger for at du får den hjelpen du trenger – uavhengig av om du bor i en rik eller i en fattig kommune. Den eneste måten å gjøre det på er altså å la pengene følge den enkelte eldre, etter behov, i stedet for å gjøre det som i dag, gjennom rammeoverføringer hvor man ikke har noen som helst forutsetning eller garanti for å vite om man får plass når man har behov for det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
I hvert fall at det er veldig mange som ønsker å gjøre seg til – skal vi si – sannhetsvitner på hva Fremskrittspartiets politikk vil føre til. Jeg registrerer at stadig flere diskuterer det. Det betyr jo at man i hvert fall i noen leirer begynner å bli mer og mer bekymret for at vi faktisk får anledning til å komme i regjeringsposisjon og gjennomføre politikken vår. I motsetning til våre politiske motstandere og andre i eliten i samfunnet tror jeg det er veldig mange mennesker i dette samfunnet som gleder seg stort over at sannsynligheten kommer nærmere og nærmere for at vi kan gjennomføre vår politikk. Jeg skjønner at det er mange i denne sal som ønsker å ha monopol på definisjonsmakten av hva som er en ansvarlig økonomisk politikk. Men jeg skjønner ikke hvorfor en ansvarlig økonomisk politikk går gjennom en handlingsregel. Den burde jo faktisk gå gjennom styrkeforholdet og balansen mellom offentlige utgifter og vår evne til å skape inntekter for samfunnet. Det er det balanseforholdet som avgjør om en økonomi er sunn over tid, eller om den ikke er det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
La meg først si at jeg synes det er veldig gledelig at Trine Skei Grande på vegne av Venstre er opptatt av å fremheve hvor mye Fremskrittspartiet og Venstre faktisk er enige om. Det kan love godt for de neste årene. Så til miljøavgifter: Fremskrittspartiet har mange ganger tatt til orde for en veldig klar og tydelig øremerking av miljøavgiftene, slik at de miljøavgiftene vi har, skal komme miljøet til gode. Sånn er det ikke innenfor dagens system, og det er vi mer enn villige til å diskutere med Venstre og med andre partier for den saks skyld – særlig i et energipolitisk perspektiv. Det er ingen tvil om at Norge har de aller beste forutsetninger for, også i årene som kommer, å bli en enda større produsent – forhåpentligvis også eksportør – av grønn, eller fornybar, energi. Vi har et uutnyttet potensial på vann, og vi har et uutnyttet potensial innenfor en rekke områder som ligger der klare til å bli igangsatt. Det håper jeg Fremskrittspartiet og Venstre kan enes om.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
La meg først si at jeg er veldig glad for at statsministeren valgte å bruke tid på å snakke om eldreomsorgen, for det er mange tusen mennesker med et pleie- og omsorgsbehov ute i dette landet som føler seg lurt, de føler seg sviktet, de føler seg forsmådd av regjeringen. Og jeg skjønner det, for de har hørt landets rikspolitikere sitte i valgkamp etter valgkamp og love at eldreomsorgen skal bli bedre. Problemet er at selv med de tiltakene statsministeren nå snakket om, har ikke de som har et pleiebehov i dag, noen garanti for at deres behov vil bli ivaretatt – selv med det statsministeren nå nettopp sa. Det handler om at det er kommunene som utfører jobben. Mitt spørsmål er: Er det ikke snart på tide å endre hele systemet, slik at pengene følger den eldre, i stedet for at de eldre blir kasteballer mellom kommunene og staten?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Jeg er helt enig i at det er mange ansatte i pleie og omsorg som gjør en fantastisk jobb, men det gjelder jo også dem som jobber i privat sektor, som ønsker å tilby et alternativ til mangelfulle kommunale løsninger og mangelfulle offentlige løsninger. De opplever jo verken å bli hørt eller sett av den rød-grønne regjeringen, for de får høre at de er mer opptatt av kapital enn av å drive varm omsorg. Jeg prøvde å utfordre Helga Pedersen tidligere i dag. Når en privat klinikk som Ringvoll Klinikken sitter med ledig kapasitet og kan ta inn pasienter til operasjoner i morgen, men ikke får anledning til det på grunn av det offentlige systemet, vil jeg gjerne utfordre statsministeren, for han sto på talerstolen her i Stortinget på onsdag og sa at han var veldig for private. Men disse private trenger stabile, forutsigbare rammebetingelser. I dag er det slik at det kun er pasienter som har helseforsikring, eller som har råd til å betale for det selv, som har muligheten til å bruke dette fantastiske tilbudet(presidenten klubber)(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)