Stefan Heggelund (Høyre), 2017-12-13:
Det begynte med at man så tegn på geologiske tidsaldre. På begynnelsen av 1800-tallet kom nye teorier og med dem spørsmålet om hvorvidt klimaet virkelig hadde vært så annerledes i en forgangen tid – hadde det vært en istid der isbreer dekket det meste av Europa og Nord-Amerika? I dag vet vi mye mer om geologiske tidsaldre, men også om klimaendringer. Vi vet at temperaturforandringene skjer fortere enn noensinne, og at det er på grunn av menneskelig aktivitet. Det er klart at det er noe som tar tid å ta inn over seg. For plutselig får folk beskjed om at helt vanlige ting de gjør, ting vi alle gjør i disse korte livene våre på planeten, som å transportere oss til jobb og skole og varme opp hjemmene våre når det blir kaldt, at vi lager mat til familien vår, at vi kaster søppel, at vi reiser på ferie – alle disse vanlige tingene kan true klimaet. Antageligvis på grunn av dette – fordi folk opplever det som en trussel mot vår velstand, mot vår måte å leve på – er det noen som benekter alt sammen, noen som tenker at kostnadene ved endring er for store. Men de tar feil. Endringer må gjøres, og det er fordi passivitet er vår største trussel. For klimaendringene kan snu opp ned på alt. Vi ser allerede hvordan værforandringene ødelegger livsgrunnlaget til fattige mennesker i u-land, og vi vet at hvis det får fortsette, kan samfunnet slik vi kjenner det, bli ugjenkjennelig. For en tid siden var det en debatt i avisene om hva som er kampsaken for den unge generasjonen, og jeg tenker at det må jo være dette: at vi stopper klimaendringene, at vi i det minste skal klare å nå 2-gradersmålet. Vi har klart veldig vanskelige ting før. Vi har utryddet sykdommer. Vi har skapt teknologi som definerer livene våre på en måte som var helt utenkelig for våre forfedre. Og i Norge har vi et felles byggverk i velferdsstaten – et byggverk noen fremdeles ikke tror er mulig, men som står dag etter dag, på grunn av våre ideer og vår arbeidsinnsats. Klimaet må være en del av vårt felles byggverk, ikke bare i Norge, men globalt, så familier verden over kan fortsette å leve sine liv, fortsette å transportere seg til jobb og skole, fortsette å varme husene sine når det blir kaldt, uten at vi ødelegger hverandres livsgrunnlag. Dette er kjernen i det vi kjemper for, kjernen for den politikken som føres. Det handler om kunnskap, fordi klimapolitikk helt kompromissløst må baseres på kunnskap. Derfor forsker vi mer på nye teknologier, nye løsninger, innenfor transport, landbruk, avfall og bygg – sektorer som må bidra med betydelige utslippskutt hvis vi skal nå våre klimamål. I Nasjonal transportplan skal vi gjennomføre et betydelig løft i kollektivtrafikken, og for sykkel og gange i de største byene. Rekordbevilgningene det borgerlige flertallet har til Enova, opprettholdes, og det er viktig for å bidra til innfasing av lavutslippsløsninger i industrien. Vi har også opprettet et nytt investeringsselskap, som skal kunne tilby risikovillig kapital for å bidra til at alt det vi forsker på når det gjelder klimaløsninger, også kan implementeres. Men i det viktige klimaarbeidet må vi ikke glemme det klassiske naturvernet. Klassisk naturvern er en verdi i seg selv. Det handler om at vi og generasjonene som kommer etter oss, skal kunne ha glede av å nyte Norges storslåtte natur. Men det handler også om klima. For biologisk mangfold er viktig. Det gjør naturen bedre rustet til å takle de værforandringene som vi vet kommer. Skog og myr binder CO 2 , derfor er skogvernsatsingen mer enn doblet. 295 skogområder er vernet siden 2013. I forbindelse med budsjettforliket har vi det sterkeste skogvernbudsjettet dette landet noen gang har hatt. Vi verner myr, og vi har det største budsjettet noensinne for klima- og skogsatsingen internasjonalt. Poenget er at det borgerlige flertallet fører en klimapolitikk som virker. Utslippene er på vei ned. Og i en debatt som kan virke fjern og abstrakt, skylder vi folk å kvitte oss med symbolpolitikken og innføre de tiltakene som fungerer. Det er et slikt budsjett vi diskuterer i dag – et budsjett som tar vår generasjons viktigste kamp på alvor.