trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Som jeg har sagt i mange av mine tidligere svar her i dag, er jeg helt enig i at det å skape ringvirkninger på land, at man ser hva aktiviteten i havet bringer med seg også i form av arbeidsplasser, og at det skjer ting lokalt, er kjempeviktig for næringens legitimitet. Det vil også være viktig i fremtiden. Igjen: Jeg forstår skuffelsen. Men Johan Castberg-utbyggingen vil gi betydelige ringvirkninger i nord, i både utbyggingsfasen og driftsfasen. Castberg-feltet skal driftes fra Harstad og Hammerfest og vil gi lønnsomme arbeidsplasser og nye muligheter for lokale og regionale bedrifter. Selskapene i Johan Castberg-feltet har dessverre ikke lyktes med å finne et fornuftig opplegg for omlasting av råolje på Veidnes som ikke ville medføre et tap i milliardklassen for samfunnet. Da er vi tilbake til det som andre representanter har vært litt inne på i sine innlegg her også, at det å finne en løsning når det ikke er lønnsomt og selskapene ikke klarer å løfte det på den måten, er vanskelig. Det er selskapene på Johan Castberg-feltet som er nødt til å beslutte hvordan oljen skal transporteres fra feltet.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Som jeg har svart tidligere, gir Johan Castberg-utbyggingen også nye muligheter i Nordkapp kommune. Selskapene planlegger opptrapping av kapasiteten for beredskapstrening og maritim trening for aktiviteten i Barentshavet. De har til hensikt å benytte fasiliteter i Honningsvåg og er i dialog med mulige lokale samarbeidspartnere om det. Denne bruken vil gi økt aktivitet og sysselsetting i regionen og vil styrke et viktig miljø for sikkerhet og beredskap i Finnmark, som også kan komme andre næringer til gode. Jeg må også gjenta noe annet jeg har sagt tidligere: Jeg tror at noe av nøkkelen for å få til slike løsninger er at man finner mer, at man har en forutsigbar olje- og gasspolitikk som legger til rette for at det kan letes, som legger til rette for at det er lønnsomt å gjøre investeringer i Norge, og som gjør at man også kan løfte prosjekter som skaper lokale ringvirkninger. Jeg skulle ønske at man hadde funnet en løsning på dette, men selskapene klarte ikke å finne en fornuftig løsning til en pris som gjorde at det var mulig å forsvare.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg er veldig glad for at vi nå har muligheten til å debattere hva flytende vindkraft kan bety for Norge. Vi har et godt utgangspunkt, og regjeringen legger til rette med nødvendig regelverk og åpning av områder. Dette vil utgjøre et godt grunnlag for aktørene som skal videreutvikle denne næringen. Vi ser en rask teknologiutvikling og lavere kostnader for havvindteknologier. Derfor har Olje- og energidepartementet foreslått åpning av to områder for havvind, i tillegg til at vi ba om innspill til et tredje område. Vi skal få på plass spilleregler med en riktig balanse mellom å legge til rette for en utnyttelse av denne klimavennlige energien til beste for industri og skipsfart, samtidig som vi skal sikre hensynet til andre næringer, som f.eks. fiskeri. Jeg ser med velvilje på forslagsstillerens intensjoner. Det er viktig at norske bedrifter fortsetter å engasjere seg i dette markedet, og det er positivt at vi får større utbygginger i norske havområder. Norske bedrifter eksporterer for milliardbeløp allerede til denne bransjen og vinner kontrakter i andre land. Samtidig er Equinor verdensledende innen utvikling av flytende vindkraft. Nylig godkjente jeg planene for Hywind Tampen, verdens største flytende vindkraftanlegg, som vil gi et viktig bidrag til å ta denne teknologien videre mot kommersiell lønnsomhet. Det viser at regjeringen er opptatt av de muligheter flytende havvind kan bety industrielt for landet og for produksjon av klimavennlig elektrisitet. Utbyggingen representerer investeringer for nesten 5 mrd. kr. Gjennom Enova har regjeringen gitt 2,3 mrd. kr i støtte til prosjektet. Dette prosjektet er kanskje et lite steg i den globale grønne omstillingen, men det er et veldig stort steg for norsk havvindindustri. Regjeringen rår også over ytterligere virkemidler, som støtte til forskning og utvikling og støtte til eksport. Det siste er svært relevant i et marked som i stor grad vil være i utlandet. Selv om det nå er spesielle tider, vil jeg holde fast ved at kraftproduksjon i stor grad må foregå uten subsidier. Det gjelder også flytende havvind. Hywind Tampen gir oss muligheter til å modne denne teknologien betydelig og bringe den nærmere kommersiell lønnsomhet. Norge har et kraftmarked som fungerer godt, og jeg mener det ikke er hensiktsmessig å tallfeste mål for utviklingen av enkeltteknologier. Vindkraft til havs byr på spennende muligheter for Norge. Vi skal fortsette å legge godt til rette for denne utviklingen og sikre at vårt næringsliv tar del i det som kan bli et norsk havvindeventyr. Og så må jeg få påpeke helt til slutt at det er noe merkelig å høre partier som er utrolig imot utenlandskabler og kraftutveksling med andre land av hensyn til strømpris og norsk industri, samtidig ta til orde for at vi skal bygge ut mye mer kraft i våre havområder. Jeg må stille meg spørsmålet: Hvor har de tenkt at vi skal bruke den kraften? Eventuelt: Hvordan skal vi få den til et marked, hvis de ikke er for den kabelen som skal få den dit?
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Veldig mange andre land er i en situasjon der de har et stort behov for å øke sin fornybare kraftproduksjon for å kunne fase ut fossil energibruk. Norge, derimot, har et kraftoverskudd; vi har ikke umiddelbart behov for ny fornybar kraft for å få til alt det vi har lyst til å få til – om det er ny industri eller å sørge for at strømprisen ikke blir for høy osv. Vi har mye kraft tilgjengelig i dette landet. Hvis man skal sette et måltall, vil jeg anta at det er fordi man trenger å komme et sted, fordi man har behov for den kraften. Som sagt har vi ikke det i Norge i dag. Men at vi skal bidra til å muliggjøre dette som en industri, er jeg veldig for. Jeg tror Hywind Tampen er et kjempeskritt i den retningen. Når vi også etter hvert åpner flere områder for å kunne bygge ut havvind, vil det vise om det er kommersiell interesse for å gjøre det i Norge. Men vi må altså ha en klar tanke om hva vi vil med den kraften, hvor vi eventuelt skal sende den, om vi skal bruke den her, og hva slags effekter det vil få for vårt eget kraftsystem om vi f.eks. skal føre kraft fra storstilt havvindutbygging inn til land i Norge.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Til den første delen av spørsmålet: Det er et kontinuerlig arbeid å sikre at den kraften man har behov for rundt omkring i landet, er tilgjengelig. Det handler om god nettutbygging, at vi har et effektivt strømnett, at vi får forsterket nettet der vi trenger det, sånn at man kan koble seg på hvis man har behov, f.eks. fordi man skal realisere ny industri. Så det er veldig viktig, og da er det det man må fokusere på. Så er det sånn at i Norge i dag er det å bygge ut mer vannkraft, det å bygge ut mer vindkraft på land – selv om det er en veldig betent debatt om dagen – mye billigere. Det er mye billigere kraft enn kraften fra f.eks. havvind hvis målet er å få tilgjengelig kraft. Så vi må ha mange tanker i hodet på én gang. Hywind Tampen er et prosjekt som nettopp skal forsyne en offshoreinstallasjon med fornybar kraft, derfor er det et demonstrasjonsprosjekt som også går under det regimet. Jeg er ikke negativ til at vi kan ha flere prosjekt som forsyner sokkelen med kraft for at vi skal kunne elektrifisere mer, men jeg tror vi må begynne med at vi nå eventuelt åpner disse områdene for at man kan søke om konsesjon for å bygge der, og så får vi se hvor vi havner til slutt.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Nå har vi nettopp godkjent utbyggingsplanene for Hywind Tampen. Det prosjektet må realiseres. Det er mange måter å elektrifisere sokkelen på, bl.a. også kabel fra land. Jeg tror selskapene også vil være opptatt av kostnader for at vi skal kunne realisere de ambisiøse klimamålene vi har. Jeg tror at disse initiativene også må komme fra bransjen selv. Jeg mener at den rekkefølgen vi må gjøre dette i nå, er å bygge Hywind Tampen, vi må åpne områder, og så må vi fortsette skrittvis også innenfor den næringen, som vi med stort hell har gjort i andre næringer.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Vi skal selvsagt følge opp de vedtakene som Stortinget har gjort, og også vurdere dette med finansieringsmodeller for havvind. Men jeg synes det fortsatt er noe som svikter i logikken rundt dette forslaget fra Rødt, for da jeg hørte på representanten og hans innlegg i stad, påpekte han at nei, vi skal ikke nødvendigvis bygge det i Norge, vi må bygge det andre steder. Det er det full anledning for norsk industri til å gjøre i dag, og det gjør de også. Vi har virkemidler som understøtter nettopp det fra myndighetenes side, for at de skal kunne ta del i de markedene, og det skjer allerede. Det er også én ting som jeg tror representanten kanskje glemmer, når det gjelder å bygge opp et hjemmemarked for dette og en industri i Norge som kan serve utlandet med teknologi. Hvis vi tenker på olje- og gassnæringen, var ikke Norge verdensledende på å eksportere teknologi til olje og gass før vi begynte å gjøre det selv. Det er gjennom oppbyggingen av vår industri her i Norge at vi også har kunnet eksportere teknologi innenfor olje og gass. Så hjemmemarkedet er viktig, hvis det er det store målet, og det mener jeg mangler i representantens forslag.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Ja, jeg prøver etter beste evne å forstå, men jeg mener fortsatt at det er noe som ikke helt henger sammen når det gjelder logikken i dette. Nå sier representanten at jo, vi trenger det i Norge. Ok, det tolker jeg som at man også ønsker å bygge ut offshore havvind i Norge. Da mener jeg at representanten også er nødt til å svare på om han mener at den kraften skal transporteres til land i Norge, gå inn i vårt kraftsystem her, altså mye dyrere kraft enn den andre kraften vi har, som igjen vil føre til press på strømpris f.eks., press på hele kraftsystemet, som jeg oppfatter representanten å være imot i f.eks. den neste debatten vi skal ha. Det har vært et viktig argument mot f.eks. NorthConnect. Det er en mulighet, eller så må man ha en kabel fra disse områdene på vår sokkel til andre land som trenger kraften. Ønsker representanten i så fall det? Det hadde vært fint med et svar på det. Jeg tror man må bestemme seg lite grann for hva som skal være formålet med dette, med mindre man da har en plan om å bygge offshore havvind på norsk sokkel, men som man så skal produsere uten å være koblet på noen ting. Det er den ytterste konsekvensen av det representanten foreslår, slik jeg oppfatter det.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg er helt enig med representanten i at vi trenger flere bein å stå på i Norge. Jeg er også helt enig i at det er fantastiske muligheter som ligger innenfor offshore havvind. Jeg mener også at regjeringen legger til rette for det, nettopp gjennom de tingene jeg var inne på i mitt innlegg tidligere. Men jeg mener fortsatt at det må være et formål med det man gjør, og det opplever jeg fortsatt at representanten ikke svarer på. Nå åpner man for at man kan eksportere mer kraft, man kan ta noe inn til land, kanskje ikke, og så sier man at man kan eksportere understell og plattformer. Men da er man tilbake til det jeg snakket om i stad: Hvorfor har Norge blitt verdensledende på dette innenfor olje og gass? Det ble vi etter at vi begynte å utvikle vår egen sokkel. Det var der vi begynte. Det er derfor vi er så gode på dette i dag. Det er derfor vi har verdensledende teknologi, fordi det er en kompetanse som er bygd opp her, fordi vi har hatt noe å levere til. Det er ingen ting som hindrer industrien i dag fra å kunne være med og bygge offshore havvind i andre land, men for å bli skikkelig gode må vi også ha det her. Da må vi også være villig til å akseptere det som kommer i andre enden, nettopp en kraftproduksjon, og det opplever jeg ikke at representanten er.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Nå som vi endelig er kommet frem til denne saken, må jeg benytte anledningen til å gratulere representanten Borch med dagen. NorthConnect, et selskap eid av tre av våre offentlige regionale kraftselskaper i tillegg til Vattenfall, det statseide svenske kraftselskapet, søkte i 2017 og 2018 om nødvendige tillatelser til en strømkabel mellom Norge og Storbritannia. Departementet har, som del av konsesjonsbehandlingen, bedt Norges vassdrags- og energidirektorat om å gi en samlet vurdering av søknadene. I departementets behandling av saken har det blitt tydelig at det norske og nordiske kraftsystemet gjennomgår store endringer, og at endringene skjer raskt. Det bygges nå ut mye uregulerbar vindkraft i Norge, Norden og Europa, mens regulerbar fossil kraftproduksjon og kjernekraft legges ned. I år og neste år skal også de to nye kablene til Tyskland og Storbritannia settes i drift. Disse endringene vil samlet sett gi store virkninger på det norske kraftsystemet, som vil påvirke kraftpriser, kraftflyt, disponeringen av de norske kraftressursene over ulike tider av året og systemdriften. I denne situasjonen er det vanskelig å vurdere om fordelene ved enda en kabel til utlandet – NorthConnect – vil veie opp for ulempene. Dette er grunnen til at jeg i slutten av mars informerte NorthConnect om at det ikke er tilstrekkelig grunnlag med de kravene energiloven stiller, for å fatte vedtak i konsesjonssaken nå. Først må vi høste erfaringer med virkningen av de to kablene som er under bygging. Kraftutveksling med landene rundt oss er både bra og nødvendig. Det har historisk vært viktig for å sikre Norge strøm til en bedre pris de årene det har vært tørt og magasinene våre ikke har vært fylt opp tilstrekkelig. Det bidrar også til verdiskaping i Norge og inntekter gjennom kraftsalg til utlandet. Det har vi erfart med den utvekslingen som har funnet sted i årevis. Derfor er NorthConnect et interessant prosjekt. Jeg er tilfreds med at ingen av representantforslagene får støtte fra flertallet i komiteen her i dag, men at komiteen i stedet ber regjeringen snarest fremme forslag om endringer i energiloven, slik at staten, ved Statnett, igjen får monopol på utenlandskablene. I det ligger det en erkjennelse av at slike kabler til utlandet er viktig for verdiskaping og velferd også i fremtiden.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Som jeg sa, i tråd med Stortingets føringer fra behandlingen av tredje energimarkedspakke og eventuelle vedtak i denne salen her i dag vil regjeringen fremme en lovendringssak om eierskap til utenlandsforbindelser. Et utkast til høringsnotat om lovendringen har vi snart klart, og deretter vil det sendes ut på høring på ordinært vis. Lovendringen vil selvfølgelig være i tråd med føringene fra Stortinget. Den eksakte ordlyden i dette lovforslaget kan jeg ikke gå nærmere inn på nå, men det er ikke så langt unna.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Det er jo ikke noen tvil om at mitt parti i utgangspunktet også har vært positive til at private – eller i dette tilfellet egentlig kommuner, i stor grad – kan drive frem slike prosjekter, men som også mange har påpekt her i dag fra mitt eget parti, står vi på avtaler vi inngår. Dette har vært en del av den avtalen, og det er vi innstilt på å følge opp, slik som vi har sagt hele veien, men jeg synes fortsatt at det er helt ok at kommuner har lyst til å fremme slike prosjekter. Jeg mener dette er verdiskaping som kommer hele samfunnet til gode, ikke minst de kommunene som står bak. Men vi skal følge opp avtalen som vi har inngått.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Det er ingen tvil om at strømpriser også er av betydning. Når man vurderer slike prosjekter, skal man ha et helhetlig blikk på hvordan de påvirker strømpris, industri og det norske samfunnet for øvrig. Det vil være viktig i enhver konsesjonsprosess. Som jeg sa i innlegget mitt, er kraftsystemet nå i stor endring. Det skjer massiv utbygging av uregulerbar kraft i landene som vi er knyttet til. Det er for tidlig nå å si hvordan de to kablene som snart settes i drift, vil påvirke. Så hvordan dette vil se ut noen år fram i tid, er vanskelig å spå, men vi må etter energiloven også gjøre de helhetlige vurderingene, og dem vi har gjort så langt, viser at vi ikke har nok kunnskap til endelig å kunne si om fordelene oppveier ulempene. Og det er et viktig krav i energiloven.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Regjeringen har ikke på noe tidspunkt, ei heller før jeg ble statsråd, sagt at vi skal gi dette prosjektet konsesjon. Det har vært en pågående konsesjonsprosess. Man konkluderer jo ikke før man er ferdig med en sånn prosess. Da jeg ble statsråd, overtok jeg den prosessen og gikk grundig inn i saken. Nettopp der skal man da vurdere både fordeler og ulemper og gå grundig inn i de anbefalingene som er gitt fra både NVE og andre høringsinstanser. Det er noe ulike svar fra de forskjellige som har avgitt høring. Representanten spør om redusert lønnsomhet, og det vil det selvfølgelig være ganske vanskelig å si noe helt eksakt om før de to kablene som er under bygging, er satt i drift. Dette er en del av det som inngår i å høste erfaringer med dem, noe som også er grunnen til at vi sier at vi på det nåværende tidspunkt ikke kan gi den konsesjonen. Når vi er klare til å høste de erfaringene, vil vi gjøre det, og så vil man da eventuelt gi konsesjon eller avslå konsesjon når man kommer dit.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Først og fremst må de jo settes i drift, og så må man se hvordan de påvirker kraftsystemet i ulike værår. Det vil gå noe tid, men eksakt hvor mye tid det kommer til å gå, er jeg ikke beredt på å svare på her og nå. Når man sier man skal høste erfaringer, skal man jo gjøre nettopp det. Det må være en grundig prosess på også det; det er den ansvarlige måten å behandle en konsesjonssøknad på. Det vil ligge til grunn, og vi vil måtte gjøre de vurderingene når vi er klare til å gjøre dem, basert på at vi har nok tid til faktisk å høste en erfaring.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Dersom man nå endrer energiloven, som vi kommer til å fremme forslag om, vil det bety at fremtidige kabler må eies av Statnett og ikke av andre. Men NorthConnect-prosjektet er nå satt i bero i påvente av at vi må høste erfaringer før vi kan fatte en endelig beslutning. Når man skal fatte den endelige beslutningen, vil det selvfølgelig være nødvendig å avklare eierskapet til kabelen i forbindelse med den prosessen. Men selve lovendringen vil ikke få tilbakevirkende kraft for det prosjektet. Det blir ikke sånn at det automatisk kan avslås fordi loven er endret, for man gir ikke lovendringer tilbakevirkende kraft. Dette er fortsatt en pågående konsesjonssak. Spørsmålet knyttet til eierskap har vi inngått en avtale om i Stortinget, så det vil måtte behandles i det prosjektet når vi en dag kommer dit at vi skal fatte den endelige beslutningen.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Det er ingen tvil om – slik representanten sier – at EUs klimapolitikk er ambisiøs, og den er i ferd med å bli enda mer ambisiøs. Og ikke minst i den situasjonen vi står i nå, med covid-19-pandemien, fokuseres det også i EU på at den omstillingen som vil komme ut av det vi ser nå, må være grønn og gå i bærekraftig retning. Det er et budskap jeg støtter. Jeg mener det er svært avgjørende at Norge er en del av det som skal skje i Europa, at vi understøtter den utviklingen, og at vi også har ambisiøse og forpliktende klimamål som vi skal følge. Det er det som kommer til å ha betydning for hvordan dette kommer til å se ut i fremtiden. Et grunnleggende prinsipp i vår klimapolitikk er nettopp at man er nødt til å jobbe på etterspørselssiden for at man skal få den globale effekten hvor vi når klimamålene. Vi må gå vekk fra å bruke fossil energi, vi må gå over til å bruke mer fornybar energi. Norge gjør mange grep nasjonalt, og Europa er i ferd med å gjøre sine egne. Ikke minst er norsk elbilpolitikk et veldig godt eksempel på hva teknologiutviklingen, understøttet av myndigheter, faktisk kan bidra til. Så har jeg lyst til å kommentere det som blir sagt om å finne, bygge ut og lete mer etter olje og gass. Det er helt sant at produksjonen på norsk sokkel kommer til nærmest å halveres frem mot 2050, men det er viktig å ha med i det bildet at det vil skje til tross for at vi da må lete, finne mer og bygge ut, og allikevel – om vi gjør det – vil produksjonen ha sin naturlige nedgang. Det er fordi dette ikke er en fornybar ressurs, det er en fossil ressurs, og den går tom til slutt. Men derfor mener jeg det er rom for at vi fortsetter, så lenge det er lønnsomt, å lete, bygge ut og produsere fra norsk sokkel, i all den tid Europa fortsatt har et behov for gass og verden fortsatt har et behov for olje.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg tror jeg vil starte med å si takk til representanten Haltbrekken for å starte en viktig og nyttig diskusjon. Dette er en debatt vi absolutt har behov for å ha. Jeg er ikke uenig i ganske mange av de momentene som Haltbrekken trekker opp, men jeg tror vi også må erkjenne at den energiomstillingen som Europa står foran, kommer til å ta tid. Det er riktig at det i noen kretser diskuteres å fase ut gass, men først skal man fase ut kull, så skal man fase ut kjernekraft, og så skal man bygge ut masse fornybar energi, og man trenger en partner til den fornybare energien for at det også skal være noe man tør å satse på. Man må sikre en forsyningssikkerhet i bunnen, sikre seg at strømmen er der når man trenger den, uansett om man skal gjennom en omstilling. Men det er også mange positive trekk i Europa. Jeg merker meg at f.eks. hele diskusjonen rundt karbonfangst og -lagring er en helt annen i Europa nå enn det den var for noen år siden. Det er mye interesse knyttet til det vi jobber med i Norge på dette, det er en mye mer positiv innstilling til den typen teknologi, det er flere industriaktører som diskuterer det – mange har også tatt kontakt inn mot Norge og ikke minst Equinor for å høre hvordan de jobber – og dette er helt avgjørende. Vi kommer ikke til å lykkes med klimamålene våre, og Europa kommer heller ikke til å lykkes med sine mål, hvis man ikke tar karbonfangst og -lagring i bruk i ganske stor skala. Så dette er absolutt en viktig debatt. Men jeg har også med meg at de gangene jeg snakker med mine kollegaer i Europa, er de fortsatt opptatt av at Norge skal være en forutsigbar og stabil leverandør av gass. Det er en viktig bærebjelke i mange av disse landenes kraftsystemer, og jeg mener at Norge fortsatt skal være det. I tillegg synes jeg det er verdt å nevne at man tenker jo over dette – det er jo ikke slik at man har hodet i sanden og ikke ser det som venter oss lenger frem, i fremtiden. Det samme gjelder bransjen selv her i Norge. Når de setter ambisiøse klimamål for seg og sitt arbeid og sier de skal være på netto null i 2050, er jo nettopp det også fordi de ser at det vil være et konkurransefortrinn og noe som vil være nødvendig i 2050, når vi skal ha kuttet massivt med utslipp. Så det skjer masse positiv utvikling. Vi er med på dette fra Norge, vi skal understøtte det som skjer i Europa og være en aktiv partner i den klimapolitikken, som vi heldigvis er. Jeg har i hvert fall veldig tro på at det er gjennom en sånn type samarbeid at vi har størst sjanse til å lykkes, og det kommer jeg til å jobbe for også som statsråd.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
La meg starte med å takke komiteen for eit godt arbeid med dette representantforslaget frå Sosialistisk Venstreparti som omhandlar ulike måtar å kutte utslepp frå olje- og gassindustrien på. La meg berre seie innleiingsvis at alle parti er opptekne av at vi skal bidra til at norsk olje- og gassproduksjon framleis skal vere den reinaste i verda, og at det finst mange måtar som er lønsame for både samfunn og selskap – og framleis kutte utslepp. Men den store diskusjonen som vert leia ut av dette forslaget, og som også delar komiteen i den innstillinga som ligg føre oss, er kva slags regulatoriske grep ein skal gjere for å påleggje vår industri – i kvotepliktig sektor – andre krav enn det som ligg til konkurrerande lands produksjonar. I tillegg til det går dette forslaget mykje lenger, f.eks. når ein frå Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet Dei Grøne si side føreslår ikkje å gje fleire tillatingar til å leite etter fossil energi på norsk sokkel. Det er eit stort retningsskifte ein eventuelt då ville ta, som vil setje titusenvis av arbeidsplassar i fare, og som vil ta vekk grunnlaget for det som gjer at Noreg er eit rikt land med høg velferd, nemleg at vi har klart å få ei fornuftig forvalting av naturressursane våre, skapt verdiar, skapt lønsame arbeidsplassar i industrien, og samtidig klart å utvikle ei teknologisk orientert næring som bidreg til at den produksjonen som skjer i Noreg, skjer med det lågaste fotavtrykket slik produksjonen er verda over. Det er mykje av dette diskusjonen også har handla om i behandlinga av saka, og som debatten i dag antakeleg også vil verte prega av, nemleg at Stortinget samlar seg om å gå mot den type forslag som openbert berre svekkjer det norske finansielle grunnlaget, grunnlaget for lønsame arbeidsplassar, og – ikkje minst – ikkje nødvendigvis bidreg til reduserte globale utslepp, men tvert imot til redusert produksjon innalands, medan – gjeve at etterspørselen skal dekkjast – produksjonen heller vil skje i land med høgare utslepp. Med det har eg nok ein gong lyst til å takke komiteen for samarbeidet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
Saka om NorthConnect har, som fleire allereie har vore inne på, ei lang historie. Ho er likevel førebiletleg enkel når vi fremjar dette forslaget, nemleg: Kva slags interesse skal vi vektleggje i ein situasjon der vi har både god kapasitet på utbygde utvekslingskablar og fleire under bygging, og der kabelen isolert sett bidreg til å auke straumprisen for norsk næringsliv og for norske forbrukarar? Det er utgangspunktet for at vi fremjar eit av dei tre forslaga som i sum utgjer grunnlaget for denne innstillinga. Basert på den situasjonen som vi har i den norske kraftmarknaden, er det ingen tvil om vi har hatt utbytte av utbygging av utvekslingskablar til andre land. Det har i sum bidrege til både ein stabil kraftmarknad og ein kraftmarknad som gjev rom for å eksportere ved overskot og importere ved behov for det. Det har gjeve ein flatare straumpris enn vi elles ville hatt, og det har gjeve moglegheit til å ha meir stabil kraftpris for norsk industri. Så spørsmålet er: Kvifor handtere NorthConnect annleis, med det som er utgangspunktet? Svaret på det er enkelt: Den kabelen bidreg ikkje til å styrkje energiforsyninga til Noreg og bidreg ikkje utover det vi allereie har av kablar til å redusere risiko i det norske kraftnettet av noka vesentleg betydning – men kabelen bidreg til auka kraftpris for private forbrukarar og for norsk næringsliv. Difor er det i utgangspunktet bra at regjeringa no har valt å utsetje endeleg konsesjonsbehandling av denne saka. Men vi skulle ønskje at Stortinget gjekk lenger og sa eintydig nei til bygging av NorthConnect, og vi trudde at det var mogleg også å få med seg Arbeidarpartiet på det. I den politiske debatten utanfor Stortinget har alt tyda på at Arbeidarpartiet var i stand til å lande på eit forslag som gav nei til å byggje NorthConnect, i staden for å dilte etter regjeringa på eit forslag som i praksis handlar om å utsetje det. Dagen i dag viser at det ikkje skjedde. Det synest vi er synd, for i dag kunne Stortinget ein gong for alle lagt rammene for å handtere søknaden frå NorthConnect gjennom å gje klare føringar for eit endeleg avslag – fordi det ikkje tener norske forbrukarar eller norsk næringsliv.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
Det er heilt korrekt, men eg var så redd presidenten skulle begynne å klubbe at eg slutta før tida! Eg tek opp dei forslaga Framstegspartiet er med på.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
Det var nesten tryggjande å høyre at statsråden ikkje er like begeistra for statsmonopolet som det kunne høyrast ut som i hovudinnlegget. Men når ein høyrer argumentasjonen frå Arbeidarpartiet, som i stort også handlar om den same argumentasjonen som mykje av den opposisjonen elles fører, nemleg at straumprisane er av betydning: I kva grad er det grunn til å tru at ei utbygging i regi av Statnett vil gje ein mindre vekst i straumprisane for norsk næringsliv og norske kundar enn ei privat utbygging som den omsøkte vil gje?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
Denne debatten har – kanskje oppsiktsvekkjande nok – vore oppklarande. Det var ikkje omsynet til industriarbeidarane eller straumprisane for folk flest som var det viktigaste for Arbeidarpartiet. Det var statsmonopolismen. Difor er det underleg å høyre at Arbeidarpartiet kritiserer Senterpartiet når dei for ein gongs skuld er einige med Framstegspartiet. Det er ikkje sikkert at kommunalt eigarskap er det farlegaste vi har her i verda. Det er eit ganske klassisk standpunkt for eit parti som trur at fornufta er nokolunde likt fordelt rundt om i landet. Det som er minst like kjekt å observere, er at statsråd Tina Bru fullstendig kler av resonnementet til Arbeidarpartiet når ho langt på veg bekreftar at det naturlegvis ikkje er slik at viss Statnett byggjer ut ein kabel, så er verknaden for straumkundane mindre enn viss kommunalt eigde selskap gjer det, og ganske presist avklarer at dagens vedtak i Stortinget på ingen måte hindrar regjeringa i å ha fullt handlingsrom til å gi konsesjon til NorthConnect. Alt det Arbeidarpartiet har fortalt der ute gjennom fleire månader, står seg ikkje når det vert testa mot korleis det vert forstått av dei som skal gjere dei endelege vedtaka. Det gjer at statsmonopolist Barth Eide er fullstendig avkledd: Til sjuande og sist handlar dette berre om at ein brukte denne saka til å sørgje for at kommunane ikkje kan hente denne verdiskapinga i framtida – det skal statsmonopolet fortsetje å gjere – heilt utan å tenkje på kva slags konsekvensar NorthConnect-utbygginga eventuelt skulle ha for industrien. Statsmonopolismen vart viktigare enn industripolitikken for Arbeidarpartiet endå ein gong.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Norge må som en del av det globale samfunnet bidra til en reduksjon i de totale klimagassutslippene. Olje- og gassnæringen på norsk sokkel er allerede underlagt strenge regler knyttet til utslipp og miljøkrav. Kvoteplikt og CO 2 -avgift er eksisterende virkemidler som har hatt en beviselig effekt, og vil fortsatt medvirke til å redusere utslippene av klimagasser fra norsk sokkel. Næringen har satt seg ambisiøse mål og vil redusere klimagassutslippene med 40 pst. i 2030 sammenlignet med 2005, og til nær null i 2050. Bransjen har uttalt at målene vil bli oppdatert i tråd med forsterkede norske og europeiske utslippsmål etter hvert som disse blir vedtatt. Arbeiderpartiet mener staten bør bruke offentlige anbudsprosesser til å få på plass flere grønne tiltak i olje- og gassindustrien, som elektrifisering av oljeplattformer på norsk sokkel og krav om tilsvarende utslippsreduksjon ved produksjon andre steder i verden. Samtidig mener Arbeiderpartiet staten må jobbe for å få på plass en premiering i markedet for beste praksis innen reduksjon av klimagassutslipp. På denne måten vil det skapes stimuli for utvikling av nye tilstøtende industrier, som havvind og hydrogen samt fangst, bruk, transport og lagring av karbon. Alt bidrar til reelle kutt i utslipp og gjør norsk petroleumsindustri renere sammenlignet med de fleste andre produsenter. Arbeiderpartiet mener Dokument 8-forslaget vi nå behandler, om en bindende forpliktelse for olje- og gassnæringen om at de skal kutte utslipp av klimagasser, vil være lite hensiktsmessig, da en samlet industri allerede har satt seg ambisiøse mål som de er i ferd med å gjennomføre, og som vil oppgraderes fortløpende. Omstillingen er i gang, og olje- og gassnæringen gjør en betydelig innsats for å bidra til reelle utslippskutt samtidig som de jobber med å tilpasse seg et globalt energimarked i rask endring. Norge var tidlig ute med å innføre en CO 2 -avgift, forby fakling og stille krav om elektrifisering. Alt dette har bidratt til at bransjen nå selv har ambisiøse planer for gjennomføring av kutt i egne klimagassutslipp. Fra statlig hold må vi sørge for at gjennomføring av disse planene skjer på en rask og effektiv måte ved å spille på lag med industrien, og det har ikke blitt mindre aktuelt med den pågående pandemien og koronakrisen. Arbeiderpartiet støtter derfor ikke forslaget.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Siden jeg fikk en mild påminnelse og har noen sekunder igjen, tar jeg både opp de forslagene vi er en del av, og gratulerer Sandra Borch med dagen!(Munterhet i salen.) (Munterhet i salen.)
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Det er riktig, som flere har vært inne på, at det var stor glede da man vedtok å bygge ut Johan Castberg-feltet. Den gleden var delvis knyttet til at man var lovet en ilandføring. Så har Equinor i ettertid gått bort fra egne løfter. Jeg tror de undervurderer det renommétapet og den økte motstanden som er en direkte konsekvens av det. Det skal jeg selvfølgelig ikke tillegge ministeren, men det jeg har lyst til å spørre om, er: Kan man, på noen som helst slags måte, påvirke, slik at man kan få omgjort det vedtaket? Næringen, nasjonen og verden er i en annen situasjon enn da de vedtakene ble fattet. Jeg skjønner at vi ikke løser denne saken gjennom et omfattende representantforslag: I punkt nr. 6 i representantforslaget er det foreslått ikke å bygge ut feltet, og i punkt nr. 8 foreslås det ilandføring fra det feltet som ikke ønskes utbygd. Men kan man bidra til å få den ønskede løsningen?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Vi hadde høring i denne saken, og på direkte spørsmål til Equinors ledelse om hvorvidt prosjektet sto og falt på ilandføring, var svaret at dette er lønnsomt uansett. Jeg mener at dette er et viktig og riktig prosjekt i en tid hvor næringen sliter. Jeg håper det blir realisert. Jeg er obs på de enorme nasjonale og regionale ringvirkningene, med Hammerfest-miljøet, som er kjempeviktig for oss, og med driftsorganisasjon i Harstad, men man har sviktet fullstendig når det gjelder de lokale ringvirkningene for Nordkapp kommune. Det skuffer meg og mange andre stort. Så selv om det fortsatt finnes goodwill overfor denne næringen, og det er ønske om økt aktivitet også i Barentshavet – vi har flere saker hvor vi kommer tilbake til dette, for å legge til rette for en næring og fortsatt utvikling og vekst – er jeg fortsatt skuffet over ilandføringsvedtaket. Spørsmålet mitt er fortsatt: Har man lagt det fullstendig dødt, eller er dette noe man fortsatt prøver å finne en annen løsning på enn den som er valgt til nå?
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Jeg skal ikke dra ut debatten unødig; dette er mer en stemmeforklaring. Det har vært mye snakk om bursdager og ønsker om gaver. Arbeiderpartiet er mer på linjen for å skape og dele. Men litt i den ånden ønsker jeg bare å si at Arbeiderpartiet støtter forslag nr. 9, altså det løse forslaget fra SV og Senterpartiet.
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-04-23:
Jeg vil også benytte anledningen til å gratulere representanten Borch med dagen. Og jeg vet at til bursdagen får hun en av sine favoritting: en debatt om NorthConnect – litt senere i dag! Så har jeg lyst til å takke saksordføreren for det gode arbeidet og for ypperlige saksordførermerknader, som vi kunne slutte oss til. Men det er enkelte ting som ikke slutter å forundre meg i den norske politiske debatten. En av dem er den slappe holdningen enkelte har til norske interesser, eller den uinteresserte holdningen man har til innsatsen fra norske selskaper. Det første som slo meg da jeg leste dette forslaget, var om forslagsstillerne har fått med seg det som skjedde i januar, da en samlet industri – med partene i arbeidslivet – presenterte sine tiltak, sitt veikart for å kutte utslipp på norsk sokkel. Det er altså en forpliktelse industrien har gitt seg selv. Jeg tror det er fornuftig, både fordi det kutter utslipp, for omstilling og også for omdømmet til norsk sokkel. Men det har ingenting å si for Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne – nei, det har ingenting å si! Spørsmålet melder seg: Hvis et tre faller i skogen, har det egentlig falt hvis Stortinget ikke har vedtatt det? Ingen tillit til de norske selskapene overhodet, men det er fordi det er selve industrien de vil til livs, koste hva det koste vil – koste hva det koste vil for Norge, og koste hva det koste vil for alle de menneskene som jobber tilknyttet denne industrien. Riktignok har de i en tidligere sak vi har behandlet i denne salen, innrømmet i merknader at verden fortsatt kommer til å trenge petroleumsproduksjon i lang tid fremover. De vil bare ikke at det er Norge som skal drive med det, så istedenfor å anerkjenne det som skjer på norsk sokkel fra selskapene der, skal man altså strupe dem, strupe deres mulighet til å drive videre og kutte sine utslipp. Det foreslås også at man ikke skal gi flere letetillatelser. Pre korona så vi en industri som har jobbet hardt for å bredde seg. Skal industrien klare å bredde seg som energisektor, må de også ha inntekter til å gjøre det. På grunn av kvoteplikt og CO 2 -avgift tar selskapene hensyn til klimagassutslipp i sine investerings- og driftsbeslutninger. Så ser jeg at man igjen løfter Johan Castberg-debatten. Da vil jeg minne om at det går ikke an både å foreslå at man skal stoppe Johan Castberg, og å foreslå en ilandføring. Jeg har foreløpig ikke sett noen forslag, konkret, som ville løst situasjonen med ilandføring på Johan Castberg. Det eneste jeg ser, er slagord i forslags form, og det holder ikke. Vi står på den avtalen som ble inngått da vi behandlet Johan Castberg-saken.
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-04-23:
For å utdype litt om Johan Castberg: Vi i regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, som da også var med i regjeringen, var sammen med Arbeiderpartiet helt enig i at man burde finne en løsning for Johan Castberg og ilandføring. Det var vi ganske tydelige på i merknadene. Samtidig skrev våre partier sammen i disse merknadene at da beslutningsgrunnlaget ikke var godt nok da vi behandlet PUD-en, måtte BSOI få lov til å jobbe videre med beslutningsgrunnlaget. Og vi skrev sammen i merknadene at man måtte søke å finne en lønnsom løsning. Så kan man i ettertid, etter at selskapet har tatt beslutningen, argumentere for – og det har vi også gjort fra regjeringspartienes side – at det kan hende selskapet i denne saken har forregnet seg, nettopp fordi dette også går på legitimiteten til hele industrien, nemlig at den er med på å skape arbeidsplasser i hele landet. Det har vi vært enig i. Men vi sa i merknadene og var enige om at man skulle søke å finne en lønnsom løsning, og det var det man ikke klarte å gjøre. Ingen av de forslagene som ligger her, løser den utfordringen vi var enige om da vi behandlet PUD-en. Det betyr at de forslagene som nå måtte bli fremmet for at dette skulle skje, er forslag som ingen andre partier enn Sosialistisk Venstreparti noen gang har vært inne på. Det ville f.eks. vært å kaste styret i Equinor. Det er det ingen som foreslår. En annen mulighet er å komme med en lovendring som ville hatt store konsekvenser for hele den maritime sektor og marine næringer. Det er det ingen som foreslår. Det er ingen som egentlig har kommet med en løsning på dette på bakgrunn av den enigheten vi hadde da vi behandlet PUD-en, om at man skulle søke å finne en lønnsom løsning. Jeg hører argumentasjonen til representanten Lars Haltbrekken, men poenget er ikke at vi andre har tungt for det. Poenget er at representanten følger logikken til Sosialistisk Venstreparti, som er at man alltid kan få i både pose og sekk, at man kan stemme imot noe og for noe samtidig. Det går ikke an. Hvis representanten virkelig hadde vært opptatt av arbeidsplasser i hele landet, måtte alternativet til Sosialistisk Venstreparti ha vært å foreslå noe som bidrar til verdiskaping over hele Norge. Men også der kommer Sosialistisk Venstreparti til kort, for de har ikke egentlig en næringspolitikk, har de vel?
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-04-23:
Det er mye opp og ned her i dag – jeg har ikke beveget meg så mye på flere uker. La meg først få lov til å takke for det gode samarbeidet i komiteen, som vi har om denne saken og egentlig alle andre saker vi behandler. Havvind har potensial til å bli et nytt fornybart industrieventyr for Norge, og derfor trenger vi gode rammevilkår og en forutsigbar politikk. Da kan vi få nye forretningsmuligheter for norsk industri og næringsliv, samtidig som vi på grunn av vår kompetanse fra petroleumsnæring, skipsfart, verftsindustri og fornybar energi har store muligheter til å bli ledende. Det skjer i dag en rask teknologiutvikling innenfor havvind. Kostnadene er på vei nedover. Regjeringen har foreslått åpning av to områder for vindkraftproduksjon til havs, og det er bedt om innspill til et tredje område. I tillegg arbeider regjeringen med å gjøre ferdig forskrift som regulerer konsesjonsprosessen. Det finnes i dag flere gode virkemidler som støtter opp om selskaper som ønsker å satse på havvind. Man kan i dag få direkte investeringer i prosjektet eller annen finansiell støtte, i tillegg til at man legger til rette for forsknings- og utviklingsaktivitet. Enova har allerede gitt tilsagn om 2,3 mrd. kr til prosjektet Hywind Tampen. Framover trenger vi en politikk som bidrar til økte private investeringer i havvind. En politikk som kun baserer seg på skattefinansierte utbygginger, slik forslagsstilleren og andre partier kanskje ubevisst ønsker, er ikke bærekraftig. Så registrerer jeg at det etterlyses en strategi. La meg da minne om at en strategi er lagt fram som tar for seg en rekke punkter: arealbruk, kostnader, innovasjonskjeden, støtteordninger, regelverk, energiløsninger for petroleumsvirksomhet og åpning av områder etter havenergiloven, inklusive unntak for forsyning til petroleumsvirksomhet. Så til noen av de andre forslagene som ligger i denne innstillingen. Det finnes allerede testområder til havs. Vi er positive til at det testes mer på sokkelen, og det må selvsagt skje i god dialog med de marine næringene. Olje- og energidepartementet har signert avtale om energisamarbeid mellom landene rundt Nordsjøen, der vindkraft til havs er samarbeidets hovedfokus. Vi har store ambisjoner for utviklingen av havvind på norsk sokkel, men det er ikke sikkert at konkrete mål på kronen eller gigawatten, som foreslås her om hvor vi skal være i 2030, er den beste veien å gå. Det foreslås 3 GW innen 2030. Til sammenligning er Hywind Tampen oppe i 8 MW. Det krever ingenting å formulere slike målsettinger. Det er veien dit som er komplisert, og ingen av disse forslagene bidrar egentlig til at vi skal nå slike mål. Vi har vist at vi er villige til å hjelpe selskap med utviklingen. Vi styrer på en strategi, og vi jobber for en politikk som gjør norsk sokkel attraktiv for havvindinvesteringer. Det er viktig for omstilling, for norsk leverandørindustri, og det viktigste vi kan gjøre, er å legge til rette for en lønnsom produksjon på sokkelen vår.
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-04-23:
Norge er en kraftnasjon. Med vår sterke fornybare energiproduksjon er kraftsektoren vår unik i verden. Vi har klart å kombinere verdens vakreste natur og ivaretakelsen av denne med at vi utnytter verdiene som ligger i naturen. Det tjener oss faktisk å stoppe opp og reflektere over hva våre forfedre har fått til – ting som vi nyter godt av i dag – og vi burde reflektere over hvordan vi kan følge deres eksempel når det gjelder hvor vi skal gå videre. Derfor går vi i merknadene i denne saken igjennom en del av det Norge har gjort når det gjelder kraftsektoren. Det er viktig historie. Kraftutveksling har tjent Norge godt. Det har bidratt til mer stabile strømpriser for norske forbrukere og for industrien, og det har bidratt til en sterk fornybarnæring i Norge. Norge har her unike muligheter. Vi sitter på ca. halvparten av Europas regulerbare energi. I 2018 sa Stortinget ja til at vi skulle ha et fornybarsamarbeid med Europa, og vi gjorde det både fordi vi ser at norsk kraft kan være med på å fase ut fossil energi, og fordi det tjener norske interesser. Debatten om NorthConnect har vart lenge, og den vekker sterkt engasjement. Det er bra i et demokrati. Noen påstander kan likevel ikke stå uimotsagt. Det er beregnet at NorthConnect vil bidra til utslippskutt, samtidig som dette er et klimatiltak man vil tjene penger på. Slik skiller det seg fra en del andre ting som foreslås i klimadebatten. Dette prosjektet er samfunnsøkonomisk lønnsomt og vil være verdifullt for mange kommuner. Det gjentas at NorthConnect vil bidra til høyere strømpris. Til det er det to ting å si: Med det kraftoverskuddet Norge og Sverige vil ha framover, vil NorthConnect bidra til en demping av et prisfall. Det andre er at det er mange ting som kan bidra til høyere strømpris. Jeg er f.eks. for mer industri i Norge. Det kan bidra til høyere strømpris, men da har vi virkemidler for å håndtere det, gjennom f.eks. redusert elavgift eller CO 2 -kompensasjon. Regjeringen har kunngjort at den ikke vil ta noen beslutning om konsesjon til NorthConnect, siden man ikke har kunnet høste erfaringer med de to kablene som nå er under bygging, i tråd med avtalen som ble gjort i forbindelse med behandlingen av tredje energimarkedspakke. Da kommer vi til sluttpoenget i denne omgang: Jeg har lyst til å takke Rødt og Senterpartiet for denne muligheten til nok en gang å vise at vi er en seriøs avtalepartner. Når vi inngår en avtale, står vi på den avtalen vi har inngått. Det er intet nytt under solen.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-04-23:
Jeg vil takke for gratulasjonene. Jeg gleder meg til debatten om NorthConnect etterpå. Dette er et representantforslag som omhandler et strengere regelverk for olje- og gassnæringen, reduksjon i klimagassutslipp, stans i utbyggingen og ilandføring. La meg først bare få si at norsk olje- og gassnæring på norsk sokkel allerede er underlagt et strengt regelverk – ja, et av verdens strengeste regelverk – og det er bred enighet om at det skal videreføres. Samtidig er det gledelig å se at næringen selv de siste årene har tatt initiativ til å sette ambisiøse mål i tråd med norske og internasjonale klimaforpliktelser. Heldigvis har vi et bredt flertall på Stortinget som har stått bak stortingsmeldingen knyttet til olje- og gassnæringen, som gjennom år har sikret forutsigbarhet i næringen, og som jeg tror vi i dag skal være veldig glad for. Senterpartiet mener det er viktig å videreføre hovedlinjene i norsk olje- og gasspolitikk. Når vi er inne på bursdagsgaver, skulle jeg ønske meg ilandføring på Johan Castberg i bursdagsgave. Vi var veldig mange som ble skuffet da det ikke ble ilandføring på Castberg. Det var knyttet sterke og tydelige forventninger til det, også fra næringen selv. Jeg må bare understreke betydningen av at næringen innretter sin aktivitet til lokal verdiskaping. I den situasjonen vi står i i dag med tanke på korona, ser vi at leverandørindustrien i Norge sliter kraftig. Allerede er det mange oppsigelser. En ilandføring på Johan Castberg hadde betydd mye også for leverandørindustrien. Jeg synes derfor det er synd og beklagelig at forslaget i dag om ilandføring ikke får flertall. Som sagt: Jeg ønsker meg en bursdagsgave i dag, og det er ilandføring på Veidnes i Finnmark. Jeg tar med det opp forslaget som Senterpartiet har sammen med SV.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-04-23:
Vi var, som jeg nevnte i mitt innlegg, veldig mange som ble skuffet da det ikke ble ilandføring på Veidnes i Finnmark i forbindelse med utbyggingen av Johan Castberg. Vi ser også nå at motstanden i Nord-Norge, og særlig i Finnmark, mot olje- og gassnæringen øker veldig. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil hun gjøre for å sikre verdiskaping og ringvirkninger i Nord-Norge knyttet til olje- og gassnæringen?