trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-07:
Jeg vil starte med et utsagn fra representanten Dag Terje Andersen fra Arbeiderpartiet, som sa at demokratiet har vært fraværende i denne prosessen. Nei, det har det slett ikke. Men demokratiet i Arbeiderpartiet har vært som en dårlig innstilt tv-antenne. Det har vært veldig vanskelig å tolke signalene. For i Troms er Arbeiderpartiets fylkesråd svært entusiastisk. Det samme kan sies om Arbeiderpartiets rolle i Hordaland og Sogn og Fjordane, og i Buskerud har Arbeiderpartiets fylkesordfører ikke valgt å se mot Telemark og Vestfold. I hvert fall er det fra fylkene at initiativene til denne inndelingen kommer. Det er ikke vi på Stortinget som nødvendigvis har tatt initiativ til å tegne dette kartet. Det har de i stor grad vært med på selv. Til representanten Trygve Slagsvold Vedum, som synes at det blir rotete i huset, og at dette er en inndeling ingen vil ha, og en reform heller ingen vil ha. Slagsvold Vedum bor i Hedmark. Der har vi over de siste 15 årene etablert Sykehuset Innlandet, Innlandet politidistrikt, Teater Innlandet, Fagskolen Innlandet, Innovasjon Norge Innlandet, Høgskolen i Innlandet og Regionale forskningsfond Innlandet. Sågar næringslivet har organisert seg i NHO Innlandet. Representanten Slagsvold Vedum kan jo si hvilke av disse inndelingene han selv ikke har vært med på. Det høres ut som om dette egentlig er ganske ryddig i Innlandet. Det er her det svikter litt når representanten Ivar Odnes fra Oppland sier at Innlandet ikke er klar for dette, og at lille Venstre bidrar med noe som Innlandet ikke vil ha. Men Innovasjon Norge Innlandet er organisert sånn, NHO Innlandet er organisert sånn, det regionale forskningsfondet er organisert på dette viset, og alle disse roper etter mer muskler, etter flere virkemidler for å utvikle konkurransekraft, utviklingskraft – og også demokrati, for den del – for å sikre inntekter og velferd for vår region. Når jeg sier at eksportinntektene fra Raufoss er 303 000 kr, er de for Elverum 187 000 kr, for Tynset riktignok 61 000 kroner. Ja, vi kan godt utjevne noe av det gjennom denne reformen, men det viktigste er at skatteinntektene fra eksportørene blir utjevnet og fordelt utover hele Innlandet. Alle nyter godt av det, men vi er nødt til å putte på, så vi sikrer at fortsatt innovasjons- og eksportkraft skapes i vår region, sånn at vi har velferd å leve av i framtida. Det er nettopp det som er det grønne skiftet – når oljeinntektene går ned, skal vi leve av noe annet. På Raufoss selger de bildeler til hele verden hver dag.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-07:
Jeg har tegnet meg litt ut og inn, i håp om at jeg kunne få avrunde debatten som saksordfører, og jeg øyner at vi nå er i ferd med å lande denne debatten. Det har vært en lang dag, med ti timers debatt om inndeling av det kommunale nivået i Norge. Jeg må bare få avlegge representanten Marit Knutsdatter Strand en liten visitt, i og med at hun ga meg noen bemerkninger knyttet til innlandet, og at vi ikke må forveksle samarbeid, forvaltning og politikk. Det er vel derfor Senterpartiet vil legge ned sykehusene i Oppland, beholde fylket, men bygge et nytt sykehus i Hedmark. Jeg får det ikke helt til å henge på greip at det er slik politikken skal drives. Så sa representanten Karin Andersen at vi er invitert til å se framover her i dag, men nei, vi er invitert av 29 representanter fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti til å se bakover. Ser vi framover, handler det om struktur. Vi har vedtatt to ganger i år at fra 2020 blir det en ny struktur. Det handler om oppgavereform, som vi nå over en tiårsperiode for andre gang prøver på, og vi er på vei til å vedta nye oppgaver, fordele offentlige oppgaver bedre over hele landet. Og så – som vi ikke har snakket så mye om – handler det om en finansieringsreform for både kommunene og fylkene. Nytt inntektssystem for fylkene skal vi debattere mer og også gjøre nye vedtak for de kommende årene. Dette er en reform som strekker seg over tid, og det vil den måtte gjøre. Så er jeg glad for å representere et parti som har en kontinuitet, og som har stilt inn antennen her. I Bondevik II-regjeringa var det landbruks- og matminister Lars Sponheim som fikk ansvaret for å peke ut innlandets vei framover, og da ble prosjektet Innlandet 2010 etablert. Det var sikkert derfor Karin Andersen og Trygve Slagsvold Vedum skrev fagre ord om framtida til innlandet. I hvert fall blir prosjektet Innlandet nå riktignok i 2020, men vi holder en stø kurs.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-07:
Etter elleve timer i salen følte jeg behovet for å trekke ut tida litt til fra talerstolen – nei da. Dette er tross alt et veldig viktig arbeid som er gjort, og som representanten Kjersti Toppe nevnte, var det Arianson-utvalgets arbeid som lå til grunn. Ut av det har saken om en undersøkelseskommisjon kommet, og dagens flertall – regjeringa og flertallspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti – har støttet opp om å ta oppgaven med å etablere den undersøkelseskommisjonen nå. Det er svært viktig. Ettersom jeg satt i helse- og omsorgskomiteen i forrige periode, fikk jeg høre mange trasige historier fra både pasienter og pårørende som hadde hatt utfordringer med pasientsikkerhet eller feil og mangler i systemet, og om hvor krevende det er å møte et system som virker å forsvare seg selv. Det er krevende med lojalitetsbånd i en sektor. Flere etterlyste også en type etterforskningskompetanse, som en, slik det fungerer i dag, føler ikke kommer til syne eller gjør inngrep tidlig nok. Derfor er den undersøkelseskommisjonen særlig viktig å få på plass. Det lovarbeidet som nå er gjort, er svært viktig. Undersøkelseskommisjonen er også viktig for psykisk helse, men et sterkere tilsyn generelt er svært viktig for pasientgruppene knyttet til psykisk helse og rus. Vi har hatt en rekke saker de siste par årene om utfordringer knyttet til ulik bruk av tvang i norsk helsevesen, og den ulikheten må vi til livs. Vi må fatte tvangsgrunnlag på et mer enhetlig vilkår, og den videre oppfølgingen av de pasientene må få bedre forløp. Det lovarbeidet som nå er gjort, er også viktig i lys av den debatten vi har hatt i hele dag, om hva som er lokaldemokratiets oppgaver. Tilsynsfunksjonene i kommunene er også en del av dette, og det er en for stor ulikhet i tilsynsutvalg eller pasientråd – og hva det nå enn heter rundt i kommunene i dag. Vi er nødt til å styrke arbeidet på lokalplanet med de funksjonene og organisere det annerledes. I sum legger alt dette til rette for at vi, med dette lovarbeidet, har muligheten til å gjøre de oppgavene bedre framover. Så gjenstår det å putte på penger og ressurser, for det er ikke tvil om at det også må til en betydelig kompetanseheving for å få til det vi ønsker.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Representanten Karin Andersen var inne på temaet «konvertitter», og det har jeg lyst å forfølge litt. Jeg registrerer at en av grunnene til at instruksjonsretten ønskes beholdt, er asylsøkere som har konvertert. Jeg er veldig glad for at vi kan dele et felles engasjement for konvertitter, men jeg stiller meg undrende til at en hevder at konvertittenes stilling blir dårligere om vi tar vekk instruksjonsmyndigheten. Mener statsråden at en ikke kan styrke konvertittenes rettigheter ved forskrift eller lov, og vil statsråden ta initiativ til å legge fram et slikt forslag for Stortinget? Jeg kan garantere støtte fra Kristelig Folkeparti hvis det blir lagt fram.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Det ble gjort en omfattende utredning på den tiden i kommunene i Norge, faktisk støttet av departementet. En så at det var spesielle vilkår. Leka var den eneste av disse øykommunene som da ble sammenslått, og det velger vi å høre på.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Jeg har allerede forklart det veldig godt, at i spesielle tilhøve ville Kristelig Folkeparti gå inn, og jeg har prøvd å initiere en grunn – om det aksepteres eller ikke. Jeg har lyst til å svare tilbake med Forsand/Sandnes, som må bli den samme problemstillingen for Arbeiderpartiet.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Det er blitt varslet, og Kristelig Folkeparti står inne for at det skal være en evaluering av det nye inntektssystemet. Vi vil komme sterkere tilbake til det, for det er flere måter å gjøre dette på. En trenger nødvendigvis ikke ta fra kommunene. Det kan bli en større pott. Det er flere måter å kunne se det på, og det er det svaret jeg kan gi i dag.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Da må jeg igjen gjenta at det skal være en evaluering av inntektssystemet, og det er uttrykkelig sagt at det er frivillighetslinjen som gjelder for inneværende periode. Det er det flertall for i Stortinget, så vi skal få rikelig tid til å komme tilbake til det.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Jeg vil bare registrere at jeg ser en logisk brist i argumentasjonsrekken fra Arbeiderpartiet når det gjelder Forsand og Sandnes.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Det er underlig å sitte og lytte her i dag, og jeg er litt i tvil om vi har en diskusjon om kommunestrukturen, eller om det er tvangsvedtakene vi har en diskusjon om. Det varierer litt fra innlegg til innlegg, synes jeg. Så har jeg lyst til å takke for en fantastisk stor tillit fra Senterpartiet og SV til at Kristelig Folkeparti skal ordne opp i omtrent alt det de er enige om på denne fronten fram igjennom. Det er en tillit vi tar ganske alvorlig, for når det gjelder frivillighetslinjen, og når det gjelder inntektssystemet, står vi virkelig inne for de merknadene vi har. Så kan en gjøre seg noen refleksjoner om det som sies om frivillighet kontra tvang. Kristelig Folkeparti har vært utrolig etterrettelig i det vi har sagt. Frivillighetslinjen – vi tapte der, men vi respekterte de vedtakene som ble gjort, og vi gikk ikke ut i valgkampen og sa at vi ville reversere. Det hadde vært utrolig lett for oss å gjøre, og en ser noen lettvinte gode stemmer som vi da kunne tatt med oss. Men det ville være en ren omkamp om kommunestrukturen. Det gjorde vi ikke. Vi sa faktisk også at vi ville se på de spesielle tilfellene, og da er det rart at vi skal få kritikk for å se på de spesielle tilfellene. Så dette er en litt underlig debatt. Til slutt har jeg lyst til å gjøre en refleksjon over om statsråd Sanner synes at Kristelig Folkeparti og særlig undertegnede er spesielt innpåslitne.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
I Kristelig Folkeparti er vi veldig for mirakelet, men jeg må dessverre skuffe representanten, for det skjer nok ikke i dette tilfellet.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Forutsetningen for spørsmålet er feil. Dette er ikke å støtte en dårlig samfunnsutvikling. Vi har helt klart sagt at det ikke er optimalt, men det er dette vi har fått til, under forutsetning av at vi vil ha oppgaver ut i regionene. Jeg legger også til grunn at ingen organisasjon er statisk. Jeg forbeholder meg også retten til å komme tilbake – sikkert i likhet med statsråden og andre – hvis det mot formodning skulle bære helt galt av sted. Men som sagt har vi inngått en avtale om dette, og vi står ved avtalen.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Begrunnelsen har jeg gitt på talerstolen og kan gjerne gjenta. Begrunnelsen er å rigge et system der vi skal få desentraliserte oppgaver. Det har vært snakk om mange oppgaver. Til nå har fylkeskommunene spilt inn oppgaver i fleng. Så har vi faktisk et nivå som er på utredningsstadiet – det er sagt på statlig nivå – det er enten under arbeid eller skal utredes. Det er derfor Kristelig Folkeparti så klart har sagt at en her må være villig til å være sterk hvis en skal få oppgaver ut, og det er en forutsetning for at reformen skal lykkes.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
For å begynne med det siste: Det partnervalget som ble gjort under den rød-grønne regjeringen da denne reformen havarerte sist gang, var jo ikke så vellykket, det heller. Kanskje det er bra for Kristelig Folkeparti å prøve en ny partner, rett og slett. Når det gjelder de oppgavene som ble nevnt, har Kristelig Folkeparti vært med på å kjempe dem på plass på det regionale nivået, så jeg ser ikke helt den argumentasjonen.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Jeg tar imot det innspillet med interesse og vil se på det videre. Det ble sagt i et tidligere innlegg her at det kanskje har skjedd et mirakel, og det mirakelet jeg håper skjer i dag, er faktisk at jeg, som er over fruktbar alder, fremdeles kan være med og gjøre noe som er fruktbart i denne sammenheng.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Her er det mye depresjon, her er det mange mørke tanker, og her er det svært lite framtidshåp. Det er i beste fall å se på hvilken status vi har i dag, og være tilbakeskuende. Jeg og Kristelig Folkeparti ønsker å se framover. Det er blitt snakket om at Høyre og Fremskrittspartiet ikke vil ha denne reformen. Det er helt sant, men de har inngått en avtale med Venstre og Kristelig Folkeparti om at vi sammen skal lage en god reform. Da velger jeg å ta dem på ordet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er veldig opptatt av at dette er dårlig, og at fylkeskommunene kan løse de oppgavene som er. Vi har i dag et regionalt nivå som holder på å råtne på rot, og det er fordi det ikke er tilstrekkelig med oppgaver. Jeg har ikke hørt en dynamisk tenkning, framoverlent, om hva man virkelig skal fylle dette med – nei, det er bare det at kartet blir så feil. Det er det vi har vært opptatt av i hele dag – at kartet er feil. Til og med seniorer fra flere partier svinger seg opp på de store oratoriske høyder her, med hundreårs historie, at dette skulle være noe av det verste som har skjedd. Selv for en som tror så hardt som Kristelig Folkeparti gjør, er det å trekke det litt for langt, rett og slett. Det er sagt at ansvaret ligger hos Kristelig Folkeparti – ja, helt klart. Ansvaret ligger hos Kristelig Folkeparti. Men ansvaret ligger også hos andre partier. Kristelig Folkeparti skal ta på seg det ansvaret Kristelig Folkeparti skal ha, men vi har ikke ansvaret alene. Her har fire samarbeidende partier tatt på seg ansvaret for å finne gode løsninger. Nei, inndelingen er ikke optimal. Det blir sagt at Kristelig Folkeparti var så hissig på å få i stand Viken at vi til og med måtte forhandle så vi fikk inn noen kristne friskoler. Jeg tror ikke det var noen fra Arbeiderpartiet i våre forhandlinger. De har i hvert fall ikke lyttet godt ved dørene, det er helt sikkert. Kristelig Folkeparti er veldig ettertraktet for tiden. Det er en fantastisk følelse. Vi er faktisk så ettertraktet at vi nesten ikke tør skrive oss inn i merknader, for da vil alle følge med der vi er. Kristelig Folkeparti har tenkt å være ettertraktet, og Kristelig Folkeparti har tenkt å være framoverlent i denne saken.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Når det gjelder signaler, har vi sett land der politikere har tatt til orde for å sende liberale signaler, enten det var Tyskland eller Sverige – eller Finland, som inntil 2015 nesten ikke hadde hatt asylsøkere, men som plutselig fikk over 30 000. Også Norge fikk veldig mange i 2015. Det jeg har referert til, er egentlig det som ble sagt til vårt politi på grensen, at de følte seg invitert til Norge fordi man skulle ta imot så og så mange asylsøkere. Når det gjelder 2018, er situasjonen den at vi skal ta imot 1 000 færre asylsøkere sammenlignet med årets kvote. I den grad det er et signal, er signalet at vi tar imot færre, og er slik sett et signal om innstramning heller enn liberalisering. Det var ikke hensikten med å videreføre instruksjonsmyndigheten overfor UNE. Det var rett og slett for å ha det i beredskap dersom vi opplever økning framover. Bildet er veldig uoversiktlig, og vi vet ikke hva vi kommer til å møte der framme.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Stortinget kan til enhver tid fatte de vedtak de ønsker. Det som skjedde i 2015, var det knyttet mye kritikk til, fordi det gikk veldig fort. Men det var et eksempel på at Stortinget – og også regjeringen – kan snu seg rundt og utrede nye lovparagrafer når man står i en slik situasjon. Uansett vil jeg si at det viktigste og beste er jo at man er forberedt, og at man på forhånd har de virkemidlene man trenger, når man først står i en situasjon. Det gjør at man kanskje kan effektuere ting raskere. Regjeringen har i denne proposisjonen også understreket at endringer overfor UNE fortrinnsvis bør skje gjennom lov og forskrift, men at det kan være situasjoner der instruksjonsmyndighet vil være å foretrekke.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Det viktigste vi har oppnådd, er å ha kontroll over tilstrømningen til Norge. Det har vi lyktes med, og det var det helt avgjørende at vi greide. Når det gjelder Storskog-situasjonen, gjorde man endringer med instruksene underveis, da man så at det var vanskelig å returnere til Russland. Vi har også returnert til Russland, og vi har returnert til en rekke andre land. Så til sammen er over 900 av dem som kom over Storskog, blitt returnert, enten til Russland eller til andre land. Når det gjelder instruksen som er brukt, mener jeg det har vært den rette måten å følge opp dette på.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Det er ca. 1 150 personer som har fått beskyttelse i Norge. En del har også forsvunnet. En del reiste nok tilbake til sitt opprinnelige hjemland frivillig. Vi så i reportasjer at personer som hadde søkt asyl i Norge, hadde reist fra leiligheter i andre land. De hadde jobb der, de hadde mulighet til å leve livet sitt der både trygt og godt, men valgte likevel å komme til Norge og søke asyl. Så det er nok forskjellige historier som ligger bak de tallene som vi her har. Jeg mener at det nå er viktig å tenke framover. Vi står i en situasjon der vi vet at Afrika skal vokse med nesten en halv milliard mennesker bare fram til 2030. Vi ser en situasjon i Midtøsten som er forholdsvis uoversiktlig, og hvor det skjer ting daglig som gjør at vi må følge med på dette. Vi ser at det er mange land i verden der det er uro. Dette gjør at vi må ha en beredskap for at ting kan skje framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Stortinget kan vedta det Stortinget vil, så lenge det er innenfor de gjeldende konvensjonene og spillereglene som Norge har sagt at vi skal følge. Når det gjelder konvertittene og hvorvidt det skal komme lovendringer eller forskriftsendringer for dem framover, må vi komme tilbake til det. Men den instruksen som ble gitt til UNE, ble gitt som følge av en avtale som regjeringen hadde med Kristelig Folkeparti og Venstre i forrige periode. Instruksene som er gitt, vil da ikke være bindende for UNE videre.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Jeg vil starte med bare å opplyse om at når det gjelder innvilgete tillatelser, gjaldt tallet jeg nevnte, de som var innvilget av UDI. I tillegg kommer det noen innvilgelser fra UNE, så det ligger på mellom 1 600 og 2 000. Det er komplisert å hente ut disse tallene, så det må vi i så fall få gjøre i etterkant. Jeg er opptatt av å få si at det er noe spesielt hvis asylpolitikken skal handle om undertegnede, hvis det er det som er det viktigste. Det må handle om landet vårt. Det må handle om at vi skal lykkes med integrering, og da har hvor mange som kommer, hvor mange som får tillatelse, ganske mye å si. Neste år skal vi ha over 20 000 personer inn i det norske arbeidsmarkedet. Det blir enormt krevende å få alle disse menneskene i jobb. Det bør handle om hvordan man skal sikre bærekraften i vår velferdsmodell for kommende generasjoner, hvordan Norge skal være i framtiden. Det må være det aller viktigste. Så til 24-årskravet. Jeg er uenig med representanten Andersen, for jeg mener at når en er 24 år, er det lettere å stå imot familien enn hvis en er 18. En er blitt mer voksen, mer selvstendig og har mulighet til å stå imot på en annen måte. Samtidig vil jeg si at det forslaget som Arbeiderpartiet legger på bordet her, rett og slett vil sette dette arbeidet i revers. Så lenge det ikke skal gjelde for norske statsborgere, vil det være en stor gruppe av disse unge som er i denne vanskelige situasjonen, som representanten Bøhler møter i Groruddalen. Mange av dem er norske statsborgere. Jeg vil også legge til at da den rød-grønne regjeringen fremmet proposisjonen som la fireårskravet til grunn, sa en eksplisitt at formålet med forslaget ikke var bekjempelse av tvangsekteskap. Jeg vil videre si at det kommer stadig vekk påstander fra representanten Andersen om at vi legger fram saker for Stortinget som ikke er i tråd med internasjonale konvensjoner. For oss er det helt avgjørende at det vi foreslår, er innenfor de konvensjonene som Norge har sluttet seg til. Så er det slik at handlingsrommet innenfor disse konvensjonene er større enn det vi benyttet tidligere. Det var noe av det som Stortinget var opptatt av, at vi skulle ta i bruk de mulighetene som lå der, til å stramme mer inn innenfor de konvensjonene som foreligger. Det har regjeringen respondert på til Stortinget. Stortinget har vedtatt justeringer. Jeg mener at i den tiden vi lever i nå, er denne framgangsmåten og de vedtakene som er gjort, helt nødvendige.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2017-12-07:
Jeg synes det er en ganske merkelig debatt. Her er det mange som har tatt ansvaret for at det ble vei i vellinga. Det som i hvert fall er bra, er at man greide å løse den situasjonen som var i 2015. Det er ganske spesielt å sitte og høre på at man snakker om at man satt med hendene i fanget og ikke gjorde noen ting. Det ble jobbet enormt mye for å løse disse utfordringene, og uansett hvem som hadde sittet med dem i fanget, tror jeg de ville opplevd akkurat det samme. Det å ha ankomster av så mange mennesker hver eneste dag som man hadde i løpet av den høsten, ville satt alle på prøve. Jeg har møtt en del av dem som jobber ute i systemet, og som bidro til å skaffe husly til dem som kom, bidro til å skaffe mat, bidro til å stå på grensen, politifolk som skulle håndtere situasjonen. Det jeg kan si, er at de gjorde en fenomenal innsats. De jobbet dag og natt for å håndtere situasjonen på vegne av oss alle. Jeg synes de fortjener en takk, for det jeg hører indirekte her, er en kritikk også av dem som sto på. Det var krevende. Jeg snakket med en UDI-representant oppe i nord. Det kom så mange mennesker at de måtte sende busser sørover og underveis finne ut hvor de skulle innkvartere dem. Slik var situasjonen. Jeg synes det er litt lettvint å stå og si sånne ting når jeg vet hvilken innsats som ble lagt ned, både der og blant ansatte i departementet, som jobbet dag og natt. Jeg synes de fortjener en anerkjennelse for det, ikke denne typen karakteristikk.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Vi er alle enige om at vi må bekjempe tvangsekteskap. Vi må spørre oss om hva som er de riktige virkemidlene. I miljøer der sosial kontroll er viktig, har jenter større frihet før puberteten enn etter. Faktisk kan jenter oppleve at det sosiale presset øker jo eldre de blir. Da er det viktig med et seksårskrav, heller enn en 24-årsgrense. Med dagens regelverk kan man oppleve å jobbe eller være i utdanning fram til man er 22 år. Så kan man bli tvangsgiftet og måtte oppholde seg i utlandet til en fyller 24 år. Det er vi imot. Departementet påpeker nå at en utvidelse til seks år ikke er egnet som tiltak for å bekjempe tvangsekteskap. Litt pussig er begrunnelsen fra departementet, at seksårskravet er mer administrativt krevende å sjekke ut. Den utsjekkingen foregår jo for det allerede gjeldende fireårskravet. Ved å delta i arbeidslivet vil man kunne forsørge seg selv og sin familie. Derfor er det å få flere i arbeid så viktig for Arbeiderpartiet. Men arbeidsforholdene må kontrolleres. Mange utsettes for sosial dumping og problemet øker. Vi forutsetter at Listhaug følger med på om asylsøkere utnyttes på arbeidsmarkedet. Det handler ikke bare om egen inntekt, men også om integrering. Gjennom jobb og utdanning lærer man seg lettere norsk og får et nettverk. Kan man godt norsk, er det lettere å ta aktivt del i egen hverdag, enten det handler om fritiden eller selve arbeidshverdagen. Har man egen inntekt og et nettverk utenfor familien, er det lettere å bryte ut om man utsettes for sosialt press. Det er jentene og guttene som utsettes for sosialt press og tvangsekteskap, vi er bekymret for. Derfor foreslår vi at vi heller har et seksårskrav. Det å utsettes for sosialt press knyttet til ekteskap eller annet har ingenting med alder å gjøre. Ja, alder kan nesten gjøre det verre. Er man 30 år og fortsatt ugift, kan det sosiale presset faktisk øke. Derfor mener Arbeiderpartiet at et seksårskrav er mer treffsikkert, både av hensyn til integrering og for å bekjempe tvangsekteskap, uansett hvor gammel man er når presset settes inn.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Som så ofte på utlendingsfeltet brukes det også i denne debatten store og sterke ord for å karakterisere meningsmotstandere. Samtidig er det bred enighet i Stortinget om hovedtrekkene på utlendingsfeltet. Man har noen uenigheter. Det som går igjen, er at det både i 2015 og i den påfølgende debatten etter den store asyltilstrømningen, men også i dag, er bred tilslutning til det som er hovedtrekkene på utlendingsfeltet. Det vitner om at den tradisjonen vi har i Norge for å finne fram til enighet, fortsatt lever, og at partiene er villig til å ta ansvar. Det som også er helt tydelig i denne debatten, er at Høyre har fullstendig abdisert på utlendingsfeltet og overlatt hele feltet til Fremskrittspartiet. Det er noe nytt, all den tid Høyre i mange år har vært opptatt av at man skal sikre forutsigbarhet innenfor utlendingsfeltet, men også et system som står seg internasjonalt, med tanke på våre forpliktelser. Det som også er åpenbart, er at regjeringen – under den store asylankomsten, som er behørig omtalt fra denne talerstolen – var totalt uforberedt på situasjonen. Som Karin Andersen helt riktig beskriver, ønsket opposisjonen tiltak, regjeringen la fram et statsbudsjett med kutt, og store deler av tilstrømningen kunne altså ha vært unngått om regjeringen hadde reagert i tide. Det gjorde den ikke, og der sto vi da vi var nødt til å inngå et asylforlik. Mange av de tiltakene som kom i det forliket, er tiltak som Fremskrittspartiet lenge har ønsket, og som de nå åpenbart har fått gjennomslag for at skal videreføres. Vi mener at når situasjonen er som den er i dag, skal man trekke tilbake instruksjonsmyndigheten overfor UNE. Det er fordi vi ikke ønsker mer politisk styring av et organ som skal være et domstollignende organ. Så kan man spørre seg: Hvem er det som vingler her? Når det gjelder seksårskravet, stemte Fremskrittspartiet og Høyre for det i forrige runde, men nå stemmer de imot. I tillegg beholder de fireårskravet i utlendingsloven og argumenterer åpenbart da for at det er treffsikkert, men når man argumenterer i debatten her for å utvide med to år, er det lite treffsikkert. Det vitner om at retorikken til Fremskrittspartiet ikke er særlig gjennomtenkt. Jeg vil i et senere innlegg komme tilbake til 24-årskravet, der jeg mener at Senterpartiet og SV bør stemme for Arbeiderpartiets forslag, nr. 2.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
Jeg synes debatten bekrefter det inntrykket som vi vet sitter igjen fra tiden med store asylankomster, nemlig at regjeringen var på hælene, kom for sent på banen, og at Stortinget så seg nødt til å inngå et stort forlik for å få hånd om situasjonen. Det som da berettiget en del endringer, var jo den kriseforståelsen som etter hvert også sank inn over Fremskrittspartiet og regjeringen, men der forutsetningen selvfølgelig var at det var midlertidige tiltak. Nå har vi anledning til å diskutere: Hva er det av dette som skal videreføres, og hva er det som skal trekkes tilbake? Det er det helt normalt at man gjør – og har uenigheter rundt det. Mer dramatisk er ikke akkurat det. Det andre som har befestet seg etter denne debatten, er at Høyre har overhodet ingen meninger på egne vegne på utlendingsfeltet. Hele feltet er overlatt til Fremskrittspartiet, og det får vi bare notere oss. Så sa jeg at jeg ville komme tilbake til spørsmålet knyttet til 24-årskravet. Dette kravet er jo i utgangspunktet et krav som har kommet som et innvandringsregulerende tiltak. Da det ble innført i Danmark, hadde det særlig to effekter. Det ene var at de som sto i fare for å bli tvangsgiftet, fortsatt ble det, men de ble eksportert til foreldrenes opprinnelsesland og måtte bo der i tvangsekteskap fram til 24-årskravet ble oppfylt – ingen effekt når det gjaldt tvangsekteskap, men en langt verre situasjon for dem det gjaldt. Den andre effekten det fikk, var at begrepet «kjærlighetsflyktninger» oppsto, nemlig par som giftet seg frivillig, men som ikke oppfylte 24-årskravet, bl.a., og som i stort antall flyttet til Sverige og bodde der fram til 24-årskravet ble oppfylt. Det dreier seg altså om et passivt alderskrav uten noe som helst som handler om arbeid mot tvangsekteskap, det er kun et innvandringsregulerende tiltak. Jeg synes man godt kan være ærlig om at det er derfor man ønsker 24-årsgrensen. Det var også derfor den rød-grønne regjeringen sa at dette ikke var dens modell. Vi gikk inn for et krav om arbeid eller utdanning i en viss periode. Det har etter hvert fått allmenn aksept, og derfor er fireårskravet foreslått videreført. Fremskrittspartiet argumenterer jo også heftig for at det bør videreføres, og at det kanskje er med på å bidra til at 24-årskravet har en viss legitimitet. Nå foreslår vi å utvide det med to år. Fremskrittspartiet er jo ofte med på innstramminger på utlendingsfeltet, men på dette området er Fremskrittspartiet langt mer liberale enn Arbeiderpartiet. Jeg er glad for at Karin Andersen nå signaliserer at SV stemmer for Arbeiderpartiets forslag om å oppheve 24-årsgrensen. Jeg oppfordrer også Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre til å være med på det. Jeg forstår at det sitter lenger inne å støtte seksårskravet, for det er en betydelig innstramming, og det er det trist at Fremskrittspartiet ikke ser.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-12-07:
«Fri som føggeln ska folket få leva, rydda seg livsrom, stria og streva, leva i lag, kjenne historia duva i minnet, kjenne framtida lever i sinnet dag etter dag.» Dette er første vers i prologen til «Eit spel om Kong Herlaug», som etter mange års pause igjen ble satt opp på Leka sist sommer. Kongen lot seg levende begrave, han gikk «i haug», fordi han ikke ville at namdalingene skulle underkaste seg Hårfagre. Den ytre likheten mellom Hårfagre og Sanner er kanskje ikke åpenbar. Men det er lange linjer i Lekainnbyggernes frihetskamp, og tvangssammenslåingen har vekket sterke følelser. Dette har ikke regjeringspartiene forstått. De har kjørt sitt eget løp. Det oppleves som et overtramp og er direkte ydmykende for folk som blir berørt. Det er mange, Arbeiderpartiet inkludert, som ønsker kommunesammenslåinger. Men folket skal selv få bestemme sin egen framtid. Og det er takket være elendig politisk håndverk at vi er der vi er i dag. Kommunene skulle slå seg sammen uten at det var nevneverdig med oppgaver som skulle følge med, og uten at økonomien var kjent. Det skapte, som kjent, ikke den helt store entusiasmen, og derfor måtte flertallet bruke tvang – det verst tenkelige utgangspunktet for en sammenslåing. Nå stemmer plutselig regjeringspartiene for forslaget fra Kristelig Folkeparti vedrørende Leka og Bindal. Det er en gledelig kuvending. Men de kan ikke dy seg for et takk for sist: Partiene skriver i innstillingen at regjeringen bør sørge for at Leka og Bindal betaler tilbake tilskudd som følger av sammenslåingen. Det dreier seg neppe om det helt store beløpet, men det er direkte smålig. Og hvordan skal dette gjennomføres? Meg bekjent er beløpet utbetalt til Nærøy kommune. Kommunene har dessuten brukt store ressurser for egen regning på denne prosessen. Dersom regjeringen krever tilbakebetaling av tilskudd kan kanskje også Leka kunne kreve at utgiftene de har hatt i prosessen, betales av regjeringen? Nå som regjeringspartiene stemmer for at Leka og Bindal opprettholdes som egne kommuner, er de også ansvarlig for å sørge for at disse kommunene kan gi likeverdige tjenester og ha likeverdige utviklingsmuligheter sammenlignet med andre kommuner. Arbeiderpartiet vil være opptatt av dette fremover. «Fri som føggeln ska folket på Leka få leva i fridom og fred. Kjenna det bryt imot båtbord og baug, kjenna eit slit som av margen saug, men aldri skal fridomen leggjast i haug!»
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Eg gjorde godt greie for kvifor Høgre ønskte at Leka og Bindal skulle vera ein del av ein større kommune, men no er det ikkje fleirtal for det. Om det alternativt hadde vore fleirtal for at desse kommunane skulle få ein sjanse til å gjera om vedtaket sitt og søkja om ei omgjering, ville det ha skapt stor usikkerheit for både innbyggjarar, interessentar og mange andre i heile regionen der oppe – òg for dei andre kommunane som var involverte i denne kommunesamanslåinga. Det er mykje betre for Stortinget, kommunane og alle interessentane at me gjer solide vedtak, slik at me ikkje skapar usikkerheit om korkje reforma eller dei vedtaka som vert gjorde her i salen. Viss me skulle opna opp for at ein kommune kunne søkja om omgjering slik han sjølv finn det for godt, ville det ha skapt svært mykje uro, for det er gjensidige vedtak i mange kommunar, og det er ikkje gjensidige vedtak. Difor er det viktig at me held fast ved dette.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Det er ca. 1,7 millionar innbyggjarar som vert tilslutta ein ny kommune. Det vedtaket me gjer i dag, omfattar ca. 2 000 innbyggjarar. Det er ei heilt marginal endring i forhold til dei åtvaringane me har kome med, og i forhold til det forslaget som ligg i bordet. Eg kan ikkje karakterisera det forslaget som ligg i bordet i dag, som noko anna enn eit gedigent mageplask. Her tek ein altså til orde for at 31 kommunar skal få gjera om vedtaket sitt, og så går me for ei løysing der 2 000 innbyggjarar får gjort om vedtaket sitt. Dette er ei solid reform. Me har staka ut kursen vidare, og kommunane er godt i gang med gode gjennomføringar. Dette er ei god løysing for samfunnet, når det er slik det er i dag.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Det var mange spørsmål på ein gong her. Eg vil begynna med det første. Me ønskjer at desse kommunane sjølvsagt skal få sleppa å betala tilbake dei pengane som dei faktisk har brukt på denne reforma til no. Dette er ei sak me har overlate til departementet å jobba med. Eg er heilt sikker på at desse kommunane – som har jobba og hatt kostnader med det, og som no får gjort om vedtaket sitt her i Stortinget – skal koma godt ut av dette utan at det får nokon særlege konsekvensar for annan verksemd i kommunen, men at me dekkjer dei kostnadene dei faktisk har hatt, og kanskje meir til. Når det gjeld spørsmålet om Nord-Trøndelag, meiner eg at det er det eg har fått med meg når det gjeld Innst. 386 S for 2016–2017 og Prop. 96 S for 2016–2017, som me behandla i juni 2017.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
No har eg ikkje proposisjonen og innstillinga som me behandla i sommar, framfor meg, men eg meiner å hugsa at i Sørum var det eit ønske om ein større kommune i regionen der, og at spliden eigentleg ikkje er stor når det gjeld kommunesamanslåing i det heile. Eg meiner òg at det er vedtak og innbyggjarundersøkingar om dette. Det gjeld òg i Fet. Der er det òg ei innbyggjarundersøking, som viser at 60 pst. av kommunen ønskjer denne utviklinga. Så eg meiner at dei vedtaka som er gjorde der, står seg svært godt, utan at dette er ei tvangssamanslåing når det gjeld Sørum.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Frivilliglinja låg til grunn, ho ligg til grunn, og ho har vore følgd veldig sterkt opp. Då eg brukte det ordet eg gjorde, var det for å illustrera at Fylkesmannens innsikt i utfordringane til kommunane og Fylkesmannens anbefalingar har vege mykje i prosessen her. Fylkesmennene er dei første til å kjenna utfordringane til mange kommunar, som følgjer opp forventningar frå regjeringa, Stortinget og andre statlege myndigheiter til kommunanes produksjon av tenester – òg når kommunane satsar breitt og på ein måte sviktar i djupna. Eg har sjølv vore ordførar og hatt ein kommune som har vore ambisiøs på vegner av innbyggjarane sine, men der me har fått irettesetjingar frå Fylkesmannen fordi me kanskje i enkelte fag ikkje har ytt det me skal i forhold til statens forventningar. Difor lyttar eg og Høgre til Fylkesmannens anbefalingar. Me vil at innbyggjarane skal ha dei tenestene som Stortinget og regjeringa fastset – og ikkje at ein tilfeldigvis ønskjer å bruka og satsa tilfeldig på svært mange andre område – noko som òg innbyggjarane er tente med.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Det er heilt rett: Dette er ei demokratireform – og SV stemmer imot, bl.a. i saker der me ønskjer å gje kommunane større makt og myndigheit, eventuelt i planprosessar. Men dette er òg ei stor velferdsreform. Det handlar om å ta vare på velferdstenestene og sikra innbyggjarane gode tenester, spesielt dei aller svakaste, både innanfor barnevern, rusomsorg o.a. Eg har vore ordførar i ein kommune med 6 500 innbyggjarar. Me sleit med å få gode tilsette til å ta på seg desse ansvarsfulle oppgåvene. Dei valde heller å jobba i dei større kommunane i nærleiken av oss. I mange kommunar er altså SV for tvangssamanslåing, nettopp fordi dei er opptekne av barnas beste, dei svakaste sitt beste. Men her på Stortinget er SV heilt imot bruk av tvang når det handlar om å gjera det beste for innbyggjarane og dei svakaste. Kvifor?
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Debatten i dag er eigentleg ikkje uventa. Me høyrer frustrasjonen hos opposisjonen for vedtaket i dag – korleis det går, og deira manglande vilje til å akseptera det. Opposisjonen gjekk til val på å reversera kommunereforma, og 11. september sa veljarane nei. I dag seier stortingsfleirtalet nei til reversering av opposisjonen sin iver etter å snu om på lovleg gjorde vedtak. Eg er glad for dagens vedtak – for at det kan skapa ro, og at kommunane no kan sjå framover og fokusera på å produsera gode og framtidsretta tenester i kommunane sine. 119 kommunar vert til 47 om ei stund. Reforma bevegar seg framover i lag med Kommune-Noreg, og det er mykje godt leiarskap lokalt. Regjeringspartia, Venstre og Kristeleg Folkeparti ser framover og vil samarbeida godt for at reforma skal fortsetja på ein god måte. Det er mange gode kommunar som ønskjer å arbeida vidare med kommunereforma. Eg har besøkt mange, og det er mange som tek kontakt. Arbeidarpartiet må jo vera fortvila – eg forstår dei på retorikken i dag – som tidlegare har gått til val på tvang og ikkje fått noko til med dette, og no ikkje får vera med og ta ansvar for kommunereforma og utviklinga. Om eg ikkje hugsar heilt feil, sa representanten Gahr Støre ein gong at han ikkje likte kommunereforma fordi ein hadde feil incitament, og at incitamenta til kommunane var dårlegare. Når Lauvås her i dag snakkar om at dette er gåvepengar, og at han og Arbeidarpartiet i dag er imot bruk av incentiv, stemmer ikkje det heilt med det som Gahr Støre tidlegare har gjeve uttrykk for. Eg håpar på at me kan få til ei god løysing som gjer at kommunereforma kjem vidare, og det er eg sikker på at me skal få til. Alt i alt er dagens vedtak som me går mot, stort sett ei stadfesting av at det vedtaket me gjorde 8. juni, var heilt rett, det er berre marginale endringar som vert vedtekne her i dag. Det er mange ute i Kommune-Noreg glade for, og me ser fram til at me kan jobba vidare med den viktige reforma, som betyr svært mykje for svært mange innbyggjarar. Svært mange stiller seg svært positiv til det.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Fylkesmannen fører tilsyn med kommunane og ser om dei leverer tenestene sine slik både storting, regjering og andre offentlege overordna etatar har fastsett. Når dei gjev sine anbefalingar til kommunane om at dei kan gjera dette på ein betre måte, eller om at dei skal slå seg saman med andre kommunar for å betra sine tenester, lyttar eg til det. Det handlar om å ta ansvar for dei aller svakaste i samfunnet, som ikkje får dei tenestene dei skal få av kommunane sine. Det er difor eg har brukt dette ordet som representanten Heidi Greni sakna ei forklaring på, «tilgodtbefinnande». Eg kunne kanskje brukt eit anna ord, men det handlar om at kommunane vel ikkje å følgja anbefalingane frå Fylkesmannen og heller vel å gjera noko anna. Det er mange her som seier at dette er å ikkje lytta til lokaldemokratiet, og at dette ikkje er godt. Det kjem litt an på kva saka eigentleg handlar om. Det er skiftande her, forstår eg. Fleirtalet i denne salen, Senterpartiet, Arbeidarpartiet og ei rekkje andre, stemte jo imot i førre periode når det gjaldt ei rekkje endringar, spesielt innanfor plan- og bygningsloven, som hadde gjeve kommunane betydeleg meir makt, og lokaldemokratiet kunne vorte høyrt i ein mykje betre samanheng. Denne regjeringa lyttar mykje meir til kommunane i klagesaker enn det den førre regjeringa gjorde. 80 pst. av klagene får medhald, mot 20 pst. tidlegare. Så dette er å lytta til lokaldemokratiet i praksis, og det kjem me sikkert til å fortsetja med òg. Elles vil eg takka for debatten. Eg synest ikkje me har løfta kommunereforma noko særleg, men ho kjem heller ikkje til å endra seg særleg mykje etter denne debatten og etter dei vedtaka me skal gjera i kveld. Likevel: takk!
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Den nye strukturen gjennom regionreforma vil leggja til rette for ei meir heilskapleg samfunnsutvikling, der fylkeskommunane får ei fornya kraft til å utvikla både distriktsområda og områda i og rundt dei store byane, f.eks. gjennom meir heilskaplege areal- og transportplanar. Sjølv om ikkje oppgåvene på ein måte er heilt tydelege, er det ein av bakgrunnane for desse reformene. Større og færre fylkeskommunar vil òg bidra til reduserte administrative driftsutgifter, og dette kan vera med og styrkja økonomien ved å bruka midlane til betre tenester til innbyggjarane. Mitt spørsmål: Kvifor vil ikkje Senterpartiet vera med på ei slik utvikling, nemleg å styrkja den økonomiske moglegheita til fylkeskommunane og laga ei heilskapleg og god samfunnsutvikling for innbyggjarane?
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Det er slik at ein vil nok kanskje spara nokre fylkesordførarar og nokre fylkesrådmenn, så noko pengar er det heilt sikkert å spara. Representanten seier at han saknar oppgåver. Nokre av oppgåvene er faktisk å laga meir heilskaplege areal- og transportplanar, slik at både næringsliv og andre aktørar tener på dette og sparar på dette, og utviklar samfunnet på ein betre måte – ikkje nødvendigvis berre fylkeskommunane sine tenester, men òg samfunnet sine tenester. Kvifor er ein så utruleg negativ til ei slik utvikling?
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Noko av utfordringa er at ein byggjer både stykkevis og delt innanfor samferdsel, og at den heilskaplege og gode planlegginga i og rundt byane er for dårleg. Det vert for dårleg samhandling mellom fylkeskommunar der grensene kryssar kvarandre i tettbygde strok, og det vert suboptimalisering mellom fylkeskommunane. Ei meir heilordna planlegging vil me oppnå ved å slå saman fylka svært mange plassar, men eg registrerer at Senterpartiet er imot ei slik heilskapleg samfunnsutvikling.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Dette må vera dagens aller, aller beste innlegg. Denne debatten har på mange måtar berre vore eit ekko frå debatten som var i juni, så Kristian Tonning Riise skal ha honnør for at han har kome med nye opplysningar i saka. Det må eg verkeleg seia at det ikkje er mange andre som har klart å gjera under heile den debatten me har hatt her i kveld. Det vert føreslått reverseringar utan at ein kjem med noko nytt i debatten, men det var utruleg frigjerande å høyra Kristian Tonning Riise med den historieforteljinga. Opposisjonen har brukt heile dagen på å dyrka nederlaget sitt utan å fortelja at dei har vore for dette på den måten dei har vore for tidlegare, og det er merkeleg at dei kan ha ei slik tilnærming i debatten her i dag. Så vert eg eigentleg veldig overraska når eg høyrer representanten Frida Melvær fortelja korleis det har vore i Sogn i Fjordane, men når eg høyrer Kristian Tonning Riises innlegg, vert eg ikkje overraska. Når stortingsrepresentantar frå Arbeidarpartiet og Senterpartiet går fram på den måten for å hindra fleirtal for viljen til innbyggjarane og politikarane i Sogn og Fjordane, vert eg vel eigentleg ganske skremd. Det vitnar vel om panikk i både Senterpartiet og Arbeidarpartiet for at regjeringa skal få fleirtal for politikken sin – som dei attpåtil eigentleg er einige i. Det er jo det Kristian Tonning Riise fortel oss her. Eg synest dette er ein underleg debatt. Eg skulle verkeleg ha ønskt at me hadde hatt fleire slike fylkesordførarar som me har i Sogn og Fjordane, frå Senterpartiet. Tenk deg, president, om me hadde hatt representantar på Stortinget for Senterpartiet med ein slik integritet som fylkesordføraren i Sogn og Fjordane har hatt! Då hadde Noreg sett annleis ut.
Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-07:
Høgre har gått inn for forslaget.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2017-12-07:
Jeg merker meg at «tvangskameratene» har en merknad i innstillingen hvor de ber departementet vurdere tilbakebetaling av midler som Bindal og Leka har fått etter at vedtaket om tvangssammenslåing med Nærøy og Vikna var fattet. Her skal det altså tydeligvis straffes så hardt som mulig. Som representanten vil være kjent med, forutsatte departementet stor fart i sammenslåingsprosessene, og mange opplever nok at Fylkesmannen tok behandlingen i Stortinget som en formsak og igangsatte gjennomføringen av vedtak før de ble fattet her i huset. Bindal og Leka har derfor blitt påført kostnader i den innledende fasen som skyldes krav om raske gjennomføringsprosesser. Mener Trellevik da at de ikke skal få motregnet disse kostnadene som følge av et igangsatt arbeid, når midlene som har blitt utbetalt, skal tilbakebetales? Jeg merker meg at Trellevik sa at Fylkesmannen hadde foreslått en slik sammenslåing av Bindal i Nordland med de tre kommunene i Trøndelag. Medfører det riktighet at representanten mener at det var det Fylkesmannen foreslo?