Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 1998-11-27:
La meg først si at jeg er glad for den brede støtten Regjeringen har fått til sitt generelle OSSE-engasjement, og ikke minst til det arbeidet som vi nå påtar oss med formannskapet i OSSE for neste år. Jeg har også merket meg den vekten man har lagt på sikkerheten til det personellet som vi fra norsk side vil stille til disposisjon i denne misjonen som skal overvåke fredsprosessen i Kosovo. Det er riktig som det har vært sagt her, at vi legger den største vekt på personellets sikkerhet. Representanten Siri Frost Sterri etterlyste en nærmere drøftelse av dette. Det skal jeg gjerne komme tilbake til. Men vi skal også her huske på at en del av de sikkerhetstiltakene som treffes, heller ikke egner seg for omtale i denne salen. Men OSSE har selv et stort arbeid for å sikre sitt personell, i tillegg til det viktige arbeidet som vi har sammen med NATO. Jeg vil selv, som nevnt tidligere i dag, besøke området tidlig på nyåret, og noe av det viktigste da vil være å se på forholdene for personellet. Det har også vært understreket at vi skal ivareta OSSEs rolle og kanskje ikke gape for høyt. Jeg har merket meg det og er enig i den holdningen som er fremkommet i debatten så langt. Når det gjelder spørsmålet om vi greier å styre OSSE, er det nok riktig som representanten Erik Solheim sier, at OSSE i stor grad styres gjennom kriser, og at vi ikke vet hva vi står foran, bortsett fra at vi nå vet at vi står foran store oppgaver i Kosovo. Men samtidig som det er viktig å være klar til å påta seg nye oppgaver og ha fleksibilitet til å håndtere kriser, tror jeg det er viktig at vi også ser på det som ligger innenfor OSSEs mandat, som f.eks. det preventive diplomatiet. Og jeg har lyst til å si noen ord om det, ikke minst i lys av situasjonen i Sentral-Asia. Jeg tror OSSE her kanskje kan spille en rolle innenfor rammen av det preventive diplomati, og at dette derfor er noe som vi bør satse på både bilateralt og ikke minst gjennom det arbeidet vi skal gjøre under formannskapet. Fra norsk side har vi i dag humanitær bistand til tre av landene i Sentral-Asia, nemlig Kirgisistan, Tadsjikistan og Kasakhstan. Tiltakene rettes i første rekke mot utsatte grupper for å dekke primærbehov som behovet for mat, klær, husly og helse. Vi legger også stor vekt på støtte til demokratiske prosesser og menneskerettighetsprogrammer. I det krigsherjede Tadsjikistan søker vi å bidra til den nasjonale forsoningsprosessen og til å lette arbeidet med reintegrering av flyktninger og internt fordrevne. Vår humanitære bistand skjer i nært samarbeid med flere internasjonale organisasjoner. OSSE vil snart være til stede med kontorer i alle de fem sentralasiatiske republikkene. Fremme av menneskerettighetene og rettsstatsprinsippene er en av OSSEs hovedoppgaver i Sentral-Asia. OSSEs kontor for demokratiske institusjoner og menneskerettigheter har innledet et nært samarbeid med landene for å bistå dem på disse feltene. Flere har også vært inne på det som vi har satt opp som hovedprioriteringer, og nevnt spesielt vår andre hovedprioritering, nemlig vektleggingen av den menneskelige dimensjon i OSSE-sammenheng. Jeg tror det er viktig, som jeg også har fått forståelsen av at man her i salen har vektlagt. Det har vært nevnt betydningen av å bruke de frivillige organisasjoner. Det er noe vi allerede gjør og vil fortsette å gjøre, nettopp fordi vi har sett nytten av det nasjonalt i Norge, men også, som bl.a. representanten Solheim var inne på, i andre internasjonale sammenhenger. Representanten Hove nevnte spesielt den kulturelle og religiøse dialogen, og jeg tror det er et viktig område. Kulturelt samarbeid, herunder ulike kulturelle kontakter og utveksling landene imellom, er et viktig arbeid og har vært drøftet innenfor OSSE i en årrekke. Fri utveksling av ideer og kontakter har vært en grunnleggende forutsetning for fremveksten av demokratiske styreformer og et mangfoldig og rikt kulturliv. Innenfor OSSE har det spesielt vært Høykommissæren for nasjonale minoriteter som har understreket at en av hovedårsakene til mange av de etniske konflikter i dagens Europa er de nasjonale myndigheters manglende evne og vilje til å anerkjenne og fremme kulturelle og språklige rettigheter til nasjonale minoriteter. Det er på sin plass å minne om at samtlige av OSSEs 54 medlemsland har forpliktet seg til å beskytte den etniske, kulturelle, språklige og religiøse identiteten til personer som tilhører nasjonale minoriteter. Som et ledd i det konfliktforebyggende arbeidet vil det i tiden som kommer, være viktig å søke å fremme graden av tverrkulturell forståelse og samkvem mellom ulike kulturer, både innen enkelte land og på tvers av landegrensene. Vi vil også legge vekt på den religiøse dialogen, dvs. dialog mellom representanter for ulike religiøse grupper og kirkesamfunn, for å forebygge nye konflikter eller for å bidra til forsoning og fred i etterkant av alvorlige konflikter. En viktig del av OSSEs demokratiseringsaktivitet i Bosnia og Hercegovina har vært å stimulere til økt dialog mellom religiøse ledere. Ulike prosjekter har vært gjennomført, også ved hjelp av norsk støtte, for på denne måten å gi et konkret bidrag til reetablering av et flerkulturelt, flerreligiøst og fleretnisk Bosnia og Hercegovina. I forbindelse med den årlige gjennomgangen av medlemslandenes gjennomføring av påtatte forpliktelser innenfor den såkalte menneskelige dimensjon, dvs. når det gjelder spørsmål i tilknytning til menneskerettigheter, demokratibygging og rettsstatsprinsippene, tok man fra norsk side initiativ til en økt vektlegging av arbeidet på dette området gjennom reaktivisering av OSSEs rådgivende ekspertpanel for religionsfrihet. Det var stor oppslutning om det norske initiativet. Det er i denne fasen av arbeidet viktig at ekspertpanelet, i nært samarbeid med OSSEs underliggende institusjoner, utarbeider konkrete forslag til hvordan det kan bidra i gjennomføringen av slike OSSE-prosjekter. Fra norsk side vil vi ta fatt i dette spørsmålet under vår formannskapsperiode. Representanten Blankenborg understreket og drøftet betydningen av sikkerhetspakten. Det er uten tvil en av de viktige oppgavene som OSSE står overfor, også når det gjelder å identifisere sin rolle fremover. Hensikten med forhandlingene i OSSE om sikkerhetspakten er nettopp å styrke vår samlede evne til preventivt diplomati, krise- og konfliktavverging og vår evne til å gjenoppbygge demokratiske samfunn etter konflikter. OSSE er etter min mening den euro-atlantiske organisasjonen som er best egnet til å utgjøre rammen om dette arbeidet. Men andre internasjonale organisasjoner spiller viktige roller nettopp i samarbeid med OSSE, og jeg er glad for den vektleggingen som det også i denne debatten har vært på det nære samarbeidet som vi må ha mellom OSSE og andre organisasjoner i Europa. Forhandlingene om sikkerhetspakten vedrører derfor to forhold. Det forhandles om hvordan vi kan forbedre OSSE og de redskaper som står til OSSEs rådighet. Det forhandles også om hvordan OSSE kan etablere en plattform for gjensidig støttende samarbeid med andre sikkerhetsrelaterte organisasjoner. Det internasjonale samvirket i Kosovo og i Bosnia og Hercegovina er gode eksempler på nødvendigheten av å få i stand et slikt samarbeid. Jeg prioriterer disse forhandlingene høyt, og vil be den norske forhandlingsledelsen ta sikte på å nå konkrete resultater til OSSEs toppmøte i 1999. Forhandlingstempoet er selvsagt avhengig av hva OSSEs 54 medlemsland blir enige om. Vi skal imidlertid gjøre vårt for at toppmøtet kan vedta sikkerhetspakten. Jeg kan for øvrig informere Stortinget om at man i dag har fått aksept – dvs. det er ingen som har protestert – på forslaget om at OSSEs toppmøte skal legges til Istanbul. Den såkalte taushetsprosedyren, dvs. anledningen til å protestere, gikk ut i går, og det betyr at slik det nå ser ut, vil OSSEs toppmøte i 1999 legges til Istanbul.