Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-12-11:
Det er mye godt i det utdanningsbudsjettet som blir vedtatt i dag. Budsjettet innebærer bl.a. historiens største løft i studiefinansieringen, historiens største økning i forskningsbudsjettet, historiens største universitets- og høyskolebudsjett, første trinn i en pakke på 15 milliarder kr for opprustning av skolebygg, innføring av gratis leirskole, videreføring av en rekordhøy utbygging av studentboliger, satsing på IKT på rekordhøyt nivå, 1 milliard kr i videreføring til lønnsløftet til lærerne, 50 000 kr i gjennomsnitt på et og et halvt år, og seniorpolitiske tiltak for at flere lærere kan stå i jobb lenger. Budsjettet kunne imidlertid vært enda bedre. Dessverre vedtok regjeringspartiene og Fremskrittspartiet en ramme på utdanningsområdet som er 350 mill. kr mindre enn Arbeiderpartiets forslag, og da hjelper det ikke at regjeringspartiene nå beklager seg over enkelte kutt i budsjettet. Det er lang avstand fra det som ble sagt før valget, og det Høyre gjør i regjering. I valgkampen støttet Høyre målet om en gratis skole – nå fjerner de 100 mill. kr til gratis skolebøker. I valgkampen skulle Høyre satse mer på forskning – nå kutter de i næringsforskningen med 200 mill. kr. I valgkampen skulle Høyre bruke 1 milliard kr på å gi mer undervisning til elevene – nå lanseres ideen om å kutte et helt skoleår. Den gang skulle det satses mer på utdanning og forskning – resultatet ble et budsjett hvor de kutter ½ milliard kr i utdanning og forskning. Selvsagt er det riktig at mye kan og skal gjøres uten at det koster penger. Kvalitet skal være kjennetegnet ved alt vi gjør. Derfor satte arbeiderpartiregjeringen ned et utvalg som skal se på innholdet i det 13-årige løpet, derfor satte Arbeiderpartiet i gang arbeidet med en bedre lærerutdanning, og derfor fikk også Arbeiderpartiet vedtatt en kvalitetsreform i høyere utdanning. Det er gledelig at den nye utdanningsministeren har varslet at hun vil følge opp dette arbeidet. Hovedpoenget er likevel at Høyre må forstå at kvalitet koster. Kvalitetsreformen i høyere utdanning viser nettopp det. Skal vi ha nye fag og grader, må universiteter og høyskoler ha penger til omstilling. Skal det bli bedre kvalitet på undervisningen, må vi ha penger til seminarer og oppfølging av studentene. Skal vi la studentene fordype seg, må vi også gjøre det økonomisk mulig å studere på heltid. Etter mitt syn er kuttet i studiefinansieringen det verste løftebruddet fra den nye regjeringen. Regjeringspartienes talere prøver å tåkelegge dette ved å omgå sannheten. Lengst gikk statsråd Svarstad Haugland, som etter mitt syn var svært nær grensen for rett og slett å feilinformere Stortinget i sitt innlegg. Det er feil når det sies at løftet var at 40 pst. stipendandel skulle gjennomføres i løpet av perioden. Det skulle komme høsten 2002, og det kommer klart fram av innstillingen fra utdanningskomiteen i juni i år. Det er feil når de sier at et fullt stipend måtte gå ut over andre områder. Det er kuttet på 350 mill. kr i rammen i finansinnstillingen som har gjort det nødvendig. Det er feil når de sier at flertallets opplegg fører til at noen taper. Alle får mer, også de som blir forsinket. Det er også feil når de sier at månedlig utbetaling vil ramme utenlandsstudenter. Det er fullt mulig innenfor de budsjettrammene flertallet legger til grunn, å fortsette med utbetaling to ganger i året til utenlandsstudentene dersom Regjeringen ønsker det. Og det er også utrolig å høre kritikken mot en konverteringsmodell som skiller seg 5 prosentpoeng fra det Høyre og Kristelig Folkeparti selv gikk inn for i juni 2001. Sannheten er at den nye regjeringen har lagt fram et statsbudsjett som ingen støtter. Selv regjeringspartiene har – uten å være nødt til det, uten å gå inn i noen budsjettavtale – flyttet på 68 mill. kr i forhold til eget budsjett. Det er ikke moro å tape budsjettkampen i Regjeringen, eller å få et statsbudsjett å styre etter som man ikke har hatt noen innflytelse over. Slik sett fortjener statsråd Clemet vår sympati. Men Høyre, som har flertallet i Regjeringen, fortjener ikke sympati for å ha gjort utdanning til salderingsposten for skattelette etter en valgkamp hvor skole var hovedsaken. Statsråd Clemet sier at det ikke har vært noen budsjettkamp. Det må i så fall bety at hun har kuttet ½ milliard kr i utdanning og forskning helt uten motstand. Hvis det er riktig, er jeg redd utdannings- og forskningssektoren kan gå forholdsvis mørke tider i møte.