Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-02:
Det norske forsvaret skal ifølge flertallet på Stortinget bruke over 30 milliarder kr neste år. Det er mange penger, og vi må da forvente at Forsvaret har som hovedinnretning å sikre oss mot de reelle truslene mot nasjonens sikkerhet. SV har tillatt seg å stille spørsmål ved om det virkelig er i Afghanistan og Irak vi best trygger vår sikkerhet. Vi er enig i at vår sikkerhet avhenger av en rekke internasjonale forhold, og at vi kan ha egeninteresse av å delta i internasjonale operasjoner med FN-mandat, men det er ikke likegyldig hvor vi deltar. Vi må også stille oss det spørsmålet om det er de militære virkemidlene som er best egnet i forhold til å hindre at konflikter og ulike forhold i andre land får konsekvenser for vår sikkerhet. Den militære utenlandsfokuseringen har blitt forsterket i betydelig grad gjennom den omstillingsprosessen flertallet på Stortinget vedtok i forbindelse med behandlingen av langtidsproposisjonen i vår. Vedtakene i vår er en klar tilpasning til den prosessen som har foregått i NATO de senere årene, der først «out of area»-konseptet ble vedtatt og så operasjonaliseringen gjennom PCC-forpliktelsene fra Praha-møtet, opprettelsen av NATO Response Force og den nye kommandostrukturen. Dette er forhold som i sterk grad trekker Norge inn mot internasjonale militære operasjoner på kort varsel, langt fra Norge. Flertallsmerknadene i innstillingen viser klart at flertallet, alle med unntak av SV, vil legge til rette for et mer NATO-tilpasset forsvar, eller rettere sagt et forsvar som er mer innrettet for å tilby nisjekapasiteter for NATO-operasjoner, et forsvar for profesjonelle soldater med mer høyteknologisk utstyr enn noen gang før og et forsvar som vanskelig kan gjennomføres med den tradisjonelle verneplikt. Alt dette er et farvel til nasjonalforsvaret, i hovedsak begrunnet i at trusselbildet er såpass uforutsigbart at en må ruste seg for alle eventualiteter, særlig terrorisme. SV har lenge ment at terrorismebekjempelse ikke er et militært anliggende, men et anliggende som må løses på andre måter, for det første gjennom å bidra til at terrorisme ikke vokser fram ved at folk på kloden har håpløse levekår. De enorme forskjellene må bekjempes, ikke fremmes. Terrorisme er også i stor grad et etterretningsproblem. Det gjelder å finne terroristene og dermed avverge terroraksjoner. Dette synliggjør at det er andre virkemidler enn militær maktbruk som er mest virksomme for å bekjempe terrorisme, f.eks. de politimessige, de økonomiske, de diplomatiske og alle de andre ikke-militære virkemidlene. Ikke bare er de militære virkemidlene lite treffsikre, men vi ser nå særlig etter krigen i Irak at vi har fått en framvekst av terrorisme. Som et lite land er Norge avhengig av velfungerende internasjonalt samarbeid og klart definerte internasjonale spilleregler. Norge har interesse av å styrke folkeretten og motvirke at f.eks. det folkerettslige forbudet mot maktbruk blir undergravd. Deltakelse i fredsprosesser, omfattende frivillige bidrag til FN-systemet og betydelig norsk bistandsinnsats har etablert Norge som en slags «humanitær stormakt», med betydning utover hva vår størrelse i folketall skulle tilsi. Rollen som en viktig humanitær aktør vil etter SVs oppfatning først og fremst bidra til å gi økt sikkerhet, selv om deltakelse i fredsprosesser også kan gjøre at Norge blir sårbart for angrep fra krefter som ikke har interesse av fred. Vår sikkerhet kan etter SVs mening best trygges gjennom en helhetlig tilnærming til utenriks-, forsvars- og sikkerhetspolitikk. Et sterkt humanitært og fredspolitisk engasjement bør spille en nøkkelrolle i norsk utenrikspolitikk. Dette forutsetter at Norge opptrer selvstendig i forhold til stormaktsinteresser, med konsekvent forsvar for menneskerettigheter og demokrati. Vi må forvalte våre ressurser på en måte som gir tillit. Norge må ikke foreta investeringer som støtter opp om diktaturer eller uetiske former for handel og produksjon, noe vi i dag ikke har en tilstrekkelig god sikkerhet for at vi ikke gjør. I dag har Norge inntatt en rolle preget av lojalitet til allierte, en nasjon som påtar seg internasjonale verv mer enn å reflektere over hvilken innsats som best gir oss økt sikkerhet. Deltakelsen i Enduring Freedom i Afghanistan og Irak nå er eksempler på dette, og det resonnementet en del framfører om at dette vil gi oss fordeler når vi selv en gang kommer i knipe, er etter min mening et tynt argument. Jeg er ganske sikker på at de som vil komme oss til unnsetning dersom vi skulle trenge det, er de land som har egeninteresse av det, nemlig de landene i vår nærhet som har felles sikkerhetspolitiske utfordringer med oss. SV vil altså ha en mer helhetlig tilnærming til forsvar og sikkerhet, og mener at Norge må legge økt vekt på at også konfliktforebygging, arbeid for å fremme menneskerettigheter, rettferdig fordeling, humanitær bistand og styrking av folkeretten bidrar til å trygge freden og styrke vår sikkerhet. Etter SVs mening må Forsvaret i langt større grad enn i dag konsentrere seg om andre oppgaver enn offensive internasjonale militære operasjoner, og dette danner grunnlaget for de alternative disposisjoner SV gjør på sitt forsvarsbudsjett. Forsvaret må organiseres som et resultat av en vurdering av hva vi ønsker å forsvare, ikke etter hva vi til enhver tid er redde for kan komme til å skje. SV vil m.a. legge stor vekt på kystsikkerheten. Norge har suverenitetsansvar for områder som er sju ganger så store som landområdene våre. Kystvaktberedskapen og sikkerheten langs kysten må styrkes, både som en konsekvens av den dramatiske økningen i russisk oljefrakt og annen frakt langs norskekysten og behovet for en solid ivaretakelse av Forsvarets oppgaver i forbindelse med ressursforvaltning. Tidligere er det vedtatt å utvide Norges sjøterritorium fra fire til tolv nautiske mil for å styrke sikkerheten til sjøs. For at målsettingen om dette skal nås, må det gis tilstrekkelige ressurser til at et utvidet territorium kan overvåkes og norsk suverenitet håndheves. Det er nødvendig med et tett militært-sivilt samarbeid og maritim tilstedeværelse i forvaltningen av vårt sjøterritorium. Det må også eksistere klare ansvarsforhold og tilstrekkelig beredskap i forhold til de alvorlige situasjoner som kan oppstå ved den svært omfattende frakten av olje langs kysten vår. Vi har kommet lenger med dette i denne stortingsperioden, men det er mye som står igjen. Det er f.eks. slik at Kystvakten står overfor svære utfordringer knyttet til ressurskriminalitet i nordområdene, f.eks. fiskefusk, som vi i dag kanskje ikke klarer å håndtere godt nok. Det er et dårlig signal vi sender andre land når vi ikke greier å holde antall seilingsdøgn oppe, selv om kvaliteten på de seilingsdøgnene vi gjennomfører, er forbedret. Det er i ferd med å oppstå en ny ubalanse i Forsvarets økonomi, ved at det fremdeles ikke er samsvar mellom Stortingets strukturvedtak for Forsvaret og vedtatte budsjettrammer. Jeg vil igjen vise til vedtaket om bygging av nye MTB-fartøy i Skjold-klassen, som vil bli en betydelig økonomisk belastning. Det samme gjelder fregattene, som vil innebære store økninger i driftskostnader når de kommer i operativ drift. Hvor vil stortingsflertallet hente pengene til dette fra? Forsvarsplanleggingen må ta utgangspunkt i klart definerte og reelle behov, og kun det. Omstillingsprosessene i Forsvaret går nå raskt på veien mot et profesjonelt forsvar med hovedinnretting for deltakelse i NATO-operasjoner og der de aller fleste andre oppgaver skal konkurranseutsettes og privatiseres. Dette er ren ideologi fra Regjeringens side, med god støtte fra Fremskrittspartiet, og det finnes ingen økonomiske beregninger som tyder på at dette vil gi økonomisk gevinst for Forsvaret, men kun fylle opp lommene til private bedrifter med et helt annet krav til avkastning enn det Forsvaret har. I tillegg skaper det meget dårlig motiverte medarbeidere i den organisasjonen som føler at de skal fjernes og erstattes med folk i private bedrifter. Selvsagt er det ingenting å tjene på dette. Som i all annen privatisering er det selvsagt slik at det offentlige kan levere de samme tjenester like rimelig som noen andre, og særlig når man ikke trenger å sitte igjen med store overskudd. SV vil, sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet, aktivt motarbeide privatisering av Forsvaret. Regjeringens politikk gir selvsagt færre på lønningslistene i Forsvaret, men det løser ikke den store utfordringen. Det store problemet i omstillingsprosessen i Forsvaret er at det ikke kuttes tilstrekkelig mange oppgaver, og dette har resultert i at mange har en vanskelig arbeidshverdag i Forsvaret med mye overtid. Dette vil stortingsflertallet, med unntak av SV, løse gjennom å endre lønnssystemene slik at lønnskostnadene går ned, og ikke gjennom å fjerne oppgaver slik at jobben kan utføres uten enorm overtidsbruk. SV mener at oppgaveløsningen i stedet bør prioriteres mot det som er Forsvarets oppgave, nemlig å forhindre krig i våre områder. Omstillingen bør etter SVs mening nå bremses opp slik at uroen i organisasjonen ikke blir så stor at den skygger for behovene for en slankere organisasjon med færre oppgaver. Dette er også hovedårsaken til at SV for 2005 reduserer driftskuttene i organisasjonen betydelig. SV har allikevel gått inn for å kutte forsvarsbudsjettet betydelig. Vi tar i hovedsak budsjettreduksjonene på investeringssiden, særlig på fregatter og missiltorpedobåter, slik vi har gjort i lang tid, men også små kutt på noen driftskapitler. Dagens sikkerhetspolitiske situasjon innebærer behov for et langt mindre omfattende landforsvar, og SV stiller seg svært kritisk til den sterke vektleggingen på å klargjøre styrker for NATO, ikke minst gjennom innsatsstyrkene og videreutviklingen av disse. SV kutter som kjent også på budsjettmidler til Regionfelt Østlandet og sammenbindingen av Mauken–Blåtind, og også på utviklingsprosjektene knyttet til nye kampfly. Forsvaret gjennomfører gjennom utbyggingen av Regionfelt Østlandet et av historiens mest miljøødeleggende prosjekter i et relativt urørt naturområde, dette i en situasjon der Hæren er kraftig redusert, og behovet for et nytt skyte- og øvingsfelt er lite. Dette prosjektet bør nå termineres og alternative løsninger utredes, herunder samarbeid med Sverige. Med dette vil jeg ta opp det forslaget SV og Senterpartiet har lagt inn i innstillingen om dette. Behovet for opprydding i gamle skytefelt er også stort, og jeg er glad for at komiteen har presisert i sine merknader at opprydding i gamle skytefelt må prioriteres neste år. Forsvaret skaper gjennom sin virksomhet en betydelig belastning på miljøet, og det er på tide at Forsvaret får etablert miljøledelse, slik mange andre sektorer i samfunnet har gjort. Hovemoen lager på Lillehammer er nå berget innenfor Forsvarets behov, og med de nødvendige lagerfunksjonene, etter komiteens merknad i innstillingen. Dette er meget gledelig, og det feier bort den tvil som har framkommet den siste tida om at Forsvaret ønsket å prioritere bort dette lageret. Hovemoen lager er meget moderne og har en kostnadseffektivitet som utkonkurrerer de aller fleste. Dette lageret vil yte meget gode lagertjenester til et forsvar som selv om det blir mindre, ikke får færre deler å holde styr på. I dette budsjettforliket har Regjeringen og Fremskrittspartiet hentet 21 mill. kr fra de midlene som omstillingskommunene får over forsvarbudsjettet via Kommunal- og regionaldepartementet. Dette er ikke synliggjort i noen merknader. Tvert imot har en enstemmig komite sagt at «støtten til dette arbeidet videreføres på samme nivå som i 2004». Jeg vil bemerke dette særlig, fordi de kommunene som skulle hatt disse midlene, i alle fall hvis vi antar at det er de samme kommuner som fikk i 2004, som skulle fått i 2005, slik som Lødingen, Våler, Ringerike, Evje og Hornnes, Porsanger, Dovre og en hel del andre, nå må dele på om lag halvparten. Det var nok ikke denne førjulspresangen disse kommunene hadde ventet seg etter en heller smal førjulsvinter til nå. Det burde vært mulig å hente disse kronene på andre områder. I SV mener vi det er rom for betydelige innsparinger i de norske forsvarsutgiftene. Vi konstaterer at det ikke er flertall for SVs forslag til ramme for dette budsjettområdet. SV vil derfor stemme mot den foreliggende innstillingen under voteringen.