Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Når en hører på debatten her i dag, hører en at flere kaller budsjettet og innleggene til de rød-grønne for selvskryt, og noen, som representanten Tybring-Gjedde, snakker som om dette er et budsjett som nesten kan føre til nasjonens undergang. Jeg tror at statsministeren har rett når han sier at vi aldri kommer dit hen at det ikke gjenstår oppgaver som må løses. Vi mener ikke at vi, ved å legge fram dette budsjettet, har løst alt. Vi mener ikke at det ikke finnes flere utfordringer, men vi mener at dette budsjettet ytterligere styrker det at vi har fått en ny retning. Vi ser resultatene av Regjeringens politikk, og vi ser resultatene av Regjeringens arbeid. Vi har sagt at vi vil bruke de store pengene på de store oppgavene. Vi mener at det har vi vist, og at det har vi gjort. Det vil vi gjøre framfor å prioritere skattelette og privatisering. Vi vil løse samfunnets utfordringer i fellesskap. På område etter område har Regjeringen satset på fellesskapet. Kampen mot klimatrusselen trappes opp. Vi viderefører en politikk for felles velferd, helse og utdanning. Vi vil bruke bortimot 4 milliarder kr til å øke pasientbehandlingen og styrke sykehusøkonomien. Vi vil bruke bortimot 1 milliard kr, eller 940 mill. kr, for å fullføre opptrappingsplanen for psykisk helse. Undervisningen i barneskolen skal styrkes med fem uketimer, og vi viderefører ordningen med gratis frukt og grønt som ungdomsskoleelevene faktisk synes er et bra tiltak. Det at ordningen med gratis læremidler i videregående opplæring nå utvides til å gjelde også trinn tre, er til stor glede for mange foreldres lommebok. Vi er nå på vei til å nå målet om full barnehagedekning, når vi øker tilskuddet med 2,7 milliarder kr. Det mener jeg kan kalles en ny retning. Vi er ikke ferdige, men vi er godt i gang. Et av Regjeringens store satsingsområder er utviklingspolitikk og menneskerettigheter, og det er et historisk løft vi nå ser. Verden står overfor store miljøutfordringer, og en altfor stor del av verdens befolkning lever i fattigdom, nød og krig. Regjeringen har lagt fram en strategi for bærekraftig utvikling som en del av budsjettet. Jeg synes det er viktig at en ser miljø og bistand sammen. Derfor tror jeg det var lurt å legge de to områdene under samme departement, og at Erik Solheim får ansvar for begge områdene. Nå skal 14 nye land med lavt inntektsnivå få samme toll- og kvotefrie adgang til det norske markedet som de minst utviklede landene allerede har. Når det gjelder miljørettet utviklingsarbeid, øker vi satsingen angående klima med 400 mill. kr, og vi øker bistandsbudsjettet opptil 0,98 pst. av BNI. Til Kristelig Folkeparti må jeg si at vi skal klare resten. Vi skal øke bistanden til de fattige landene og løfte den til over 1 pst. av BNI i løpet av denne fireårsperioden. Samtidig bygger vi videre på arbeidet med styrking av demokrati og menneskerettigheter. Vi rød-grønne har vektlagt en sterkere sammenheng mellom de ulike utenrikspolitiske og utviklingspolitiske virkemidlene for å nå Soria Moria-erklæringens målsettinger, som er ambisiøse, men som likevel er oppnåelige. Vi har også på utviklingsområdet valgt å prioritere veksten på budsjettet til fem definerte hovedspor der Norge har spesielle fortrinn: Det gjelder på fredsbygging, menneskerettigheter og humanitær bistand, godt styresett og institusjonsbygging, inkludert kampen mot korrupsjon, kvinner og likestilling, klima og miljø, og olje og energi. Vi har også økt våre bidrag til FN, og Norge er dermed en av de aller største giverne i kroner og øre. Vi har grunn til å være stolte over våre bidrag. Men vi skal ikke hvile på våre laurbær, men videreføre og styrke innsatsen. Jeg var så heldig å få lov til å være fire uker i FN i høst. Det var fantastisk å være der, og det var også noe med å sette både livet og politikken i et nytt perspektiv. Der ble Norges rolle som pådriver for å styrke FNs likestillingsarbeid applaudert. Det at vi øker UNIFEM, kvinnefondet, fra 20 mill. kr til 75 mill. kr, blir applaudert. Det at Norge har en høy profil for at vi skal styrke likestillingsarbeidet både i FN, Verdensbanken og i de regionale utviklingsbankene, gav de også kjempestor honnør for. Jeg håper vi aldri blir så fulle av oss selv at vi ikke er i stand til å se at det er folk utenfor våre egne grenser som trenger at vi gjør den plikten og tar det ansvaret vi har for å løfte andre opp på noenlunde samme nivå som oss selv.