Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-01-30:
La meg først få lov til å uttrykke at jeg er svært tilfreds med at interpellanten tar opp dette spørsmålet. Det er et spørsmål som vi har diskutert ofte i Stortinget. Siden jeg ble innvalgt på Stortinget i 2005, har Fremskrittspartiet, og undertegnede, fremmet et forslag om å gjøre noe med arbeidsmiljølovens bestemmelser også knyttet til aldersgrensen. Om jeg ikke tar feil, har vi tre ganger, iallfall to ganger – jeg må ta litt forbehold når det gjelder akkurat det – fremmet det konkrete forslaget. I tillegg har vi tatt opp spørsmålet en rekke ganger både før og etter at jeg ble innvalgt på Stortinget. Men det som er forunderlig, er at man siden første gang jeg fremmet forslaget på vegne av Fremskrittspartiet i 2006 – det er seks år siden – har hørt akkurat det samme i denne salen: Vi må ha en gjennomgang, vi må se på regelverket, det må være partene i arbeidslivet som setter seg ned og drøfter dette for å finne løsninger og komme tilbake. Det har man holdt på med i seks år. Da blir mitt spørsmål: Når kan vi forvente at vi får en debatt knyttet til en endring av disse bestemmelsene? Meg bekjent har partene i arbeidslivet hatt en rekke anledninger, gjennom de lønnsoppgjørene som har vært siden 2006, til å ta opp dette spørsmålet, diskutere det og finne gode løsninger. Jeg synes det er trist når jeg ser at eldre arbeidstakere, eller det jeg kaller godt modne, kvalifiserte, gode arbeidstakere, som er 70 år, eller helt ned i 67-årsalderen, blir presset ut av arbeidslivet mot sin vilje. Det ene nærliggende eksempelet å peke på, nemlig Gjensidige-dommen og Gjensidige-saken, som jeg selv har engasjert meg forholdsvis kraftig i, synes jeg er et prakteksempel på hvordan det ikke skal være, der bedriften, uten at man engang har diskutert det med de ansatte, setter seg ned på et styrerom, lager bedriftsinterne regler som sier at du kan bli skjøvet ut av arbeidslivet når du er 67 år. Jeg mener at i utgangspunktet er det også i strid med arbeidsmiljøloven, for den sier 70 år. Nå vil sikkert statsråden ha en annen tolkning og en helt annen juridisk ballast med seg enn hva undertegnede har, men min forståelse, min tolkning, av det er iallfall sånn at arbeidsmiljølovens bestemmelser bør være overordnet også bedriftsinterne regler. Hvis ikke det skjer, er det jo opp til det enkelte styret ved en bedrift bare å sparke ut eldre arbeidstakere. Sånn vil ikke jeg ha det. Jeg mener at de er en ressurs, de skal tas vare på. De som ønsker å jobbe, skal også få lov til å fortsette å jobbe så lenge de er kvalifisert til å utføre den jobben som bedriften etterspør. Jeg har stor tvil om hvorvidt partene vil sette seg ned og diskutere dette ved lønnsoppgjøret i 2012. Jeg tror ikke vi ser det noen gang. Da har det gått seks år siden jeg, og Fremskrittspartiet, fremmet dette forslaget første gang, etter at jeg kom inn på Stortinget. Hva ønsker statsråden å gjøre? Ønsker hun å ta dette opp? Staten er også en part i lønnsoppgjøret, på lik linje med arbeidstakerorganisasjonene og på lik linje med arbeidsgiverorganisasjonene. Så statsråden kan jo også bringe dette spørsmålet opp i lønnsoppgjøret, få det satt på dagsordenen, diskutere det, ha med seg en klar lovendring og vise til at nå har vi brukt så lang tid, uten at dette er gått grundig gjennom, og uten at vi har kommet et steg videre. Nå må noe skje. Ønsker statsråden å ta det initiativet, bringe dette opp på dagsordenen i lønnsoppgjøret 2012? Jeg håper at statsråden ønsker det, for jeg opplever så langt at alle politiske partier, også Arbeiderpartiet, ønsker endringer, men våger ikke å foreta endringer, fordi man sitter på gjerdet og venter på hva LO må mene. Det synes jeg er trist, når vi ser at eldre arbeidstakere blir sparket ut av arbeidslivet, mens man sitter på gjerdet og venter. Bare for å nevne avslutningsvis: I 2008, hvis jeg ikke tar feil, eller i 2009 – det var vel mest sannsynlig i 2009, da Gjensidige-saken kom opp – ble finansminister Sigbjørn Johnsen intervjuet i Dagsrevyen og sa, fritt sitert, at sånne forhold kan vi jo ikke ha. Dette må vi ta på alvor, dette må vi gripe tak i. Det har også gått tre år siden den tid, så jeg håper at det nå snart skjer noe i denne saken.