Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 1999-03-17:
Etter ansvarsoverføringa av skulehjelpemiddel frå kommunen og fylkeskommunen til folketrygda i 1997 har stønad til skulehjelpemiddel hatt ein svært sterk vekst. Spesielt gjeld dette for IT-hjelpemiddel. Etter opplysningar frå Rikstrygdeverket er 90-95 pst. av søknadene om IT-hjelpemiddel i skulen grunngjevne med at eleven/lærlingen har lese- og skrivevanskar. Eg har fått opplyst at blant dei som er blitt tildelte datautstyr grunna lese- og skrivevanskar så langt, finst det mange som har mindre vanskar. Ei arbeidsgruppe med medlemer frå Kyrkje-, utdannings- og forskingsdepartementet, Nasjonalt læremiddelsenter, fagleg eining for PP-tenesta, Sosial- og helsedepartementet og Rikstrygdeverket la seinhaustes 1998 fram rapporten «Finansiering av IT-hjelpemidler for funksjonshemmede elever og lærlinger og organisering av formidlingen». Arbeidsgruppa meinte bl.a. at det var nødvendig å sjå nærare på kva kriterium og kva krav til utgreiing som bør liggja til grunn for å løyva datautstyr til skulebruk, og spesielt i høve til personar med lese- og skrivevanskar. Då dei fleste som bruker IT-hjelpemiddel, treng spesialundervisning, skal det vera utarbeidd ein individuell opplæringsplan for dei etter opplæringslova. Den individuelle opplæringsplanen skal innehalda mål for faget, og skal vidare omtala læremiddel, hjelpemiddel, arbeidsmetodar og organisering av opplæringa. Arbeidsgruppa føreslo at ein individuell opplæringsplan skulle liggja ved søknad om IT-hjelpemiddel. For at elevar og lærlingar med lese- og skrivevanskar skal kunna få datamaskinar frå folketrygda, vart det vidare føreslått at vanskane må vera så alvorlege at eleven/lærlingen etter gjennomgått utgreiing har fått konstatert spesifikke lese- og skrivevanskar/dysleksi. Dette må stadfestast i form av ei fagleg utsegn frå PP-tenesta. Framlegget inneber at personar med «lettare» lese- og skrivevanskar fell utanom ansvarsområdet til folketrygda. Ei pedagogisk tilrettelegging av opplæringssituasjonen for desse elevane og lærlingane er skulen og lærebedrifta sitt ansvar. I behandlinga av budsjettet for 1999 slutta Stortinget seg til «at man innfører en mer restriktiv praksis ved tildeling av IT-hjelpemidler til personer med lese- og skrivevansker, og at det kun tilstås elever/lærlinger som etter gjennomgått testing har fått konstatert dysleksi. Tiltaket forventes å kunne gi en innsparing på 55 mill. kroner». Sosial- og helsedepartementet gav i brev av 14. desember 1998 Rikstrygdeverket pålegg om å setja i verk dei tiltaka som er nødvendige for at ordninga skulle kunna gjennomførast frå 1. januar i år. Tiltaket inneber at det er gjort ein grenseoppgang mellom folketrygda og skuleverket sitt ansvar for å leggja undervisningssituasjonen til rette for personar med lese- og skrivevanskar. Det er skulen/PP-tenesta som har ansvaret for å utgreia eleven eller lærlingen, med tanke på omfanget av lese- og skrivevanskar. Utgreiinga krev ei omfattande kartlegging, der ein ser på læringssituasjonen og føresetnadene reint generelt. Som hjelpemiddel i utgreiingsarbeidet i PP-tenesta blir det ofte nytta standardiserte testar, bl.a. utvikla ved Senter for leseforsking. Det er misvisande å kalla desse testane for IQ-testar. Dei skal ikkje nyttast til å fastsetja eleven sin IQ. Hjelpemiddelsentralen gjer vedtak og set i verk tiltak i saka på bakgrunn av opplysningar som kjem fram i søknaden, bl.a. ei sakkunnig utsegn frå PP-tenesta.