Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Etter å ha hørt debatten tror jeg det kan være nyttig å minne om at Høyre og Fremskrittspartiet faktisk ikke fikk flertall av velgerne til å styre Norge og legge fram eget budsjett. Høyre fikk tillit til å være et slags veiskilt, som i regjeringen kan peke på Fremskrittspartiet, og i Stortinget kan peke på Venstre og Kristelig Folkeparti. Budsjettet var nemlig usolidarisk og miljøfiendtlig. Kristelig Folkeparti og Venstre reverserte noe, utenom kutt i flyktningetallet, bl.a. At Kristelig Folkeparti bytter ut 500 nødstedte mennesker som rømmer fra krig og sult, mot skatteøkning på hundretusenvis av kroner i året til de aller rikeste, er litt vanskelig å forstå. I tillegg har likestillingspolitikken endret seg. Vi får bl.a. dyrere og færre barnehager og mindre pappaperm. Dette møter ikke småbarnsforeldres behov for valgfrihet med hensyn til å være både omsorgsgiver og arbeidstaker på like vilkår. Jeg kjenner meg igjen. Da mine barn var små, for ca. 40 år siden, var det også få barnehageplasser – repetisjon av politikk for forrige generasjon, altså. Statsråd Horne kaller politikken retro. Retro kan være fint, men fungerer dårlig. Hvem vil kjøre rundt i en gammel Opel Kaptein, som sluker bensin, er kald å sitte i og farlig å kollidere med, når de kan kjøre en Honda, med varme seter og kollisjonsputer og som går på miljøvennlig drivstoff? Fremskrittspartiet synes tydeligvis at retroutseende borger for kvalitet i innhold. Det gjør det ikke. Regjeringens likestillingspolitikk er ikke retro, den er ufiks og umoderne. Kjernen i Arbeiderpartiets politiske prosjekt er å understøtte et samfunn med små forskjeller, ikke større, der folk opplever økt deltakelse og tilhørighet i små og store fellesskap, ikke mindre, og der vi har høy grad av tillit til medmennesker og systemer. I valgkampen snakket Høyre i Vest-Agder om at det ville ikke bli store kutt i kommuneøkonomien, det ville ikke bli store kutt i velferden i kommunene. Nå har vi fått resultatet. Fædrelandsvennen meldte i ettermiddag at Vest-Agder får 18,6 mill. kr mindre til kommunene. Kristiansand får 5,6 mill. kr mindre. Da faller en del av den retorikken som er kommet fra høyresiden fra denne talerstolen i dag, om forebygging og satsing på svake i samfunnet, på stengrunn. Vi har fått svaret på det som ingen Høyre-politikere i Vest-Agder ville svare på før valget. Fellesskap er viktig for Arbeiderpartiet. Slike fellesskap er bl.a. tuftet på en velfungerende justispolitikk. For å kunne ha tillit må vi først være trygge på at staten sørger for vår sikkerhet, at det dersom vi blir utsatt for urett, finnes et rettferdig rettsvesen som straffeforfølger dem som har begått uretten, og at de som har gjort en feil, får anledning til å gjøre opp for seg. Den nye justisministeren har forsøkt å gi et inntrykk av at han må rydde opp etter forrige regjering. Sannheten er imidlertid at de siste årene har antall anmeldte lovbrudd gått ned, ungdomskriminaliteten har falt, og vinningskriminalitet som f.eks. tyveri og innbrudd, har gått markant ned. Vår justispolitikk fokuserer på både forebygging, økte straffer, flere alternative soningsformer og raskere straffegjennomføring. Lokalpolitiet er grunnmuren i det forebyggende arbeidet. Politiet har tillit i lokalsamfunnet, kjenner ungdommer i faresonen og samarbeider stort sett godt med kommune, barnevern og skole. Arbeiderpartiet vil styrke dette samarbeidet. Jeg er glad for at arbeidet vår regjering har gjort når det gjelder å øke andelen politistudenter og forbedre beredskapen, videreføres av den nye regjeringen. Vi støtter en styrking av antall studenter og satsingen på beredskap. Posisjonen er enig med oss om å utvide ordningen med straffegjennomføring med elektronisk kontroll til 105 plasser. Vårt forslag om å bevilge 19,5 mill. kr til innføring av bøtetjeneste fra 2014 gjør den nye regjeringen om til et pilotprosjekt. Det er beklagelig. Regjeringen velger dublering av celler, noe som er sikkerhetsmessig utfordrende og gir dårligere rehabilitering. En ung førstegangssoner kan risikere å måtte dele celle 20 timer i døgnet med en som sitter inne for alvorlig kriminalitet. Jeg tror ikke dette bidrar til en vellykket tilbakeføring. Store forskjeller er ikke godt nytt for innsatte unge, ofte marginalisert før deres kriminelle løpebane starter. Større forskjeller er heller ikke godt nytt for pårørende eller ofre for alvorlige kriminelle handlinger. Noen har eller får dårlig råd og sliter med å få hverdagene til å gå opp. Mange av disse er blant dem som kan imøtese noen kroner om dagen i økte inntekter fra denne regjeringen. Solidaritet er det ikke – det å prioritere de rikeste. Ikke tror jeg det er god forebygging heller.