Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-11-20:
Som andre har vært inne på før i kveld, handler denne saken i all hovedsak om tillit. Den handler om enkeltborgere, den handler om offentlige etater, og den handler om storting og regjering og alle oss som er en del av samfunnet, vår tillit til politiet og politiets samfunnsrolle. Som andre også har vært inne på før, står politiet i en særstilling i forhold til å kunne utøve makt og å påse at vedtatte regler og lovverk overholdes. Således står de i en særstilling. Denne retten har de, og den skal de ha. Samtidig må man ha et rammeverktøy som gjør at de som ikke overholder spillereglene, har mulighet til å bli sett i kortene og om nødvendig få den straff de har fortjent. Det er altså overordnet i alle sammenhenger at tillit ligger i bunnen, tvers igjennom systemet. Det å klage på politiet tror jeg nok mange kan oppleve som svært vanskelig. Nettopp fordi politiet har den rollen de har, føles nok barrieren for å kunne gripe inn og få gjort noe, veldig vanskelig. Det er heller ikke nødvendigvis slik at politiet er noe verre enn andre, tvert imot, håper jeg. Samtidig har det vært en forholdsvis stor andel saker hvor politiet har vært anmeldt for ulike forhold. Som min kjære kollega representanten Hofstad var inne på i stad, vil det være slik at man må ha mulighet til å gå inn i dette og kontrollere det. Da må vi ha et system som sikrer det. En uhildethet er nødt til å være til stede. Hvis ikke kommer vi ikke videre. Intensjonen med dette forslaget er å skape større tillit. Den nye ordningen vil rendyrke muligheten for kontroll og etterforskning av politifolk som er under mistanke for å ha gjort noe. Det er helt avgjørende at systemet framstår som uhildet. Selv om det at det er mange henleggelser, som representanten Storberget var inne på, på ingen måte betyr at politifolk er verre enn andre, må det være slik at systemet er tillitvekkende og stabilt. For vår del har vi i Fremskrittspartiet et avvikende syn på ett punkt her. Det går på at vi ønsker oss en landsdekkende enhet som betjener hele landet. Vi har således gått imot den regionale forankringen som det øvrige flertallet har gått inn for. Vi mener at den beste måten å sikre et enhetlig ansvar på er å ha ett landsdekkende organ. Vi tror at med en gang man sprer det, har man også mulighet for avvik i forhold til hvordan man oppfatter at ting skal gjøres, og man pulveriserer også deler av tjenesterekken og muligheten for utydelighet i det. Derfor har vi sagt at vi ønsker en landsdekkende enhet, og jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag med det samme. Klageordningen, som Regjeringen skal komme tilbake til, er vel antakelig på sett og vis det viktigste i dette. Det oppfatter i hvert fall jeg at er det som skal sluse klagene fra vanlige folk inn i systemet. Da vil det være flere muligheter. Det kan være at man rett og slett finner klagen grunnløs, vil jeg tro. Det kan være at klagen er av et slikt kaliber at det blir et arbeidsgiveransvar, og den håndteres på det viset, eller at man ser at alvorlighetsgraden er av en slik karakter at man må videre inn og etterforske saken. Det betyr iallfall, slik som jeg ser det, at man dekker opp de fleste av eventualitetene som er til stede. Det er jo det som er styrken med alt dette, nemlig at vi skal unngå enhver form for mistillit til politiet. Det har vi ikke råd til.