Unni Hennum Lie (Kristelig Folkeparti), 1999-06-15:
Kristelig Folkeparti ser positivt på at politiet nå får en utvidet adgang til å undersøke om personer bærer våpen på offentlig sted. Den midlertidige loven om endring i politiloven som i dag skal vedtas, er et nytt redskap for politiet og skal ha som hovedformål å forebygge straffbare handlinger. Forslaget om visitasjon vil kunne bli et viktig middel i kampen mot visse former for storbykriminalitet og også der planlagte aksjoner kan ha en særskilt misjon som trygghetsskapende og forebyggende tiltak. Med den øvrige retts utviklingen med straffeskjerpelse i våpenloven og knivforbud i straffeloven er denne utvidede visitasjonshjemmelen en naturlig oppfølging som kan bidra til å øke muligheten for oppdagelse av ulovlig våpenbesittelse. Loven skal gjelde i tre år, og evaluering skal skje for å samle erfaringer som gjøres underveis med den nye bestemmelsen. Etter en rekke alvorlige voldsepisoder tok Regjeringen sommeren 1998 et initiativ til en bred samling mot vold, og tidligere justisminister Aure inviterte da til tiltak mot vold. Det var på bakgrunn av dette at riksadvokaten fremmet sitt forslag i brev av 1. juli 1998 om å utvide adgangen til å undersøke om personer bærer våpen på offentlig sted. Det var da snakk om to forslag: primært en bestemmelse om ransaking hjemlet i straffeprosessloven, subsidiært en bestemmelse om visitasjon hjemlet i politiloven. Riksadvokaten har i et senere brev, i august 1998, kommet fram til at det riktigste ville være å utforme en visitasjonsregel hjemlet i politiloven fremfor en ransakingsbestemmelse i straffeprosessloven. Ransaking er et straffeprosessuelt virkemiddel og brukes som et ledd i en etterforskning av en straffbar handling. Visitasjonsregelen er gitt som et forebyggende tiltak som ledd i politiets arbeid med å opprettholde ro og orden. I denne saken er det nettopp opprettholdelse av ro og orden som er hovedformålet, og det er derfor naturlig, slik komiteflertallet har innstilt, at man her skal foreta en endring med en ny § 10 a i politiloven. Forholdet til Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen er i denne saken svært viktig. Nettopp fordi en utvidet adgang til visitasjon er en inngripen i den enkeltes privatsfære, må adgangen begrunnes og begrenses slik at den ikke kan rammes av personverninteresser og Menneskerettighetskonvensjonen. Domstolen har stilt krav om at lovgivningen skal ha mekanismer som sikrer at inngrepene ikke blir vilkårlige. Her mener Kristelig Folkeparti at det er svært viktig å ta med i bestemmelsen at fullmakt til å utføre visitasjon må gis på forhånd av politimesteren eller hans stedfortreder, og at visitasjon kan foretas i et nærmere angitt område og tidsrom. Dersom en polititjenestemann i and re tilfeller finner grunn til å visitere en person, må samtykke innhentes i det enkelte tilfelle før visitasjonen foretas, og samtykket skal nedtegnes skriftlig. Særskilt opplæring er en forutsetning for at en polititjenestemann skal kunne foreta visitasjoner i medhold av denne bestemmelsen. Det er viktig å sikre at visitasjonsadgangen får den tilsiktede effekt. Forholdet til enkeltgrupper må her tas hensyn til, og en evaluering bør ta for seg om denne loven har fått effekter som tilsier at enkeltgrupper har blitt uforholdsmessig belastet etter at loven trådte i kraft. Det er også nødvendig å ivareta de mindreåriges interesser og sørge for at denne gruppen kan opparbeide et godt forhold til politivesenet. Barn og mindreårige må oppfatte en eventuell inngripen i deres nærvær eller direkte mot deres person som et tiltak som har til hensikt å beskytte deres interesser. Dette krever en bevisst holdning hos politiet, også med tanke på at grunnleggende rettigheter etter FNs barnekonvensjon ikke krenkes. Enkelte har under høringen uttalt at det er tvilsomt om en utvidelse av loven er nødvendig. Dagens regler i straffeprosessloven og politiloven vurderes da som tilstrekkelig for politiet for å kunne foreta visitasjon. Jeg mener derfor at dette må ligge inne som et punkt på sjekklisten når denne ordningen skal evalueres, men vil her presisere at det er viktig at det gjøres konkrete grep som kan bidra til å dempe destruktive tendenser i samfunnet. En slik midlertidig utvidelse av loven som det her er snakk om, er et konstruktivt forsøk på å finne fram til effektive arbeidsredskaper. Voldsproblematikken er kompleks og kan ikke løses med få tiltak. Det er helheten og de samlede tiltakene som kan snu den negative utviklingen, og dette er ett av mange skritt som tas i arbeidet for et tryggere samfunn.