trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
De siste ti årene har det vært en framvekst av reiselivsbedrifter langs kysten som legger til rette for turistfiske. Samtidig som reiselivsnæringen langs kysten skal ivaretas, innebærer denne økte aktiviteten et større press på fiskeressursene våre. Det har vært behov for mer kunnskap om det ressursuttaket i sjøen som turistfiskenæringen bidrar til, og det har dessverre vært altfor liten oversikt over denne virksomheten. Det er nettopp derfor regjeringen fikk på plass nye regler for turistfiskevirksomhet fra 1. januar 2018. Disse reglene er med på å styrke turistfiskenæringens legitimitet og seriøsitet langs kysten. Målsettingen er å få et bedre bilde av ressursuttaket som stammer nettopp fra turistfiske. Turistfiskenæringen har et betydelig meransvar for å bidra til holdningsskapende informasjonsspredning til sine gjester om norske forhold, regler, lover og forventninger. Det er svært uheldig at det smugles fisk ut av landet. Dette er både økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Det undergraver kontrollen med ressursuttaket fra havet, og det ødelegger for den seriøse delen av turistfiskenæringen. Derfor ønsker jeg velkommen Riksadvokatens beslutning om å øke bøtesatsene for ulovlig utførsel av fisk. Det er besluttet med umiddelbar virkning at gjeldende satser dobles. Det betyr at minstesatsen blir en bot på 8 000 kr, og deretter vil boten øke med 200 kr per kilo fisk eller fiskevare. Dette vil merkes. Det er åpenbart en utfordring at utlendinger kommer til Norge med et mål om å ta med seg mest mulig fisk ut av landet for å oppnå egen fortjeneste. Slike turistfiskere er ikke det Norge trenger. Jeg har tro på at doblingen av bøtesatsene vil bidra til å redusere fiskesmuglingen, men dersom dette viser seg å ikke være tilstrekkelig, har jeg tenkt å følge denne saken svært nøye. Jeg aksepterer ikke fiskerikriminalitet, verken om det er profesjonelle utøvere som gjør det, om det er turister som gjør det, eller om det er andre som gjør det. Dette er noe som skal bekjempes rundt omkring langs hele kysten, og jeg kommer til å følge dette arbeidet nøye. Jeg vil også ansvarliggjøre reiselivsbedriftene som har et ansvar for å informere om de vilkårene det medfører å drive med denne typen aktivitet. Ja, vi bør også ha flere kontroller; ja, vi må også sørge for god informasjon; og ja, jeg har tenkt å fotfølge dem som fusker og driver med denne kriminaliteten. For ingen av oss tjener på det, og i tillegg settes det som har med allemannsrettighetene våre å gjøre – det å kunne bevege oss i fjæresteinene, det å kunne drive med rekreasjonsfiske – på prøve av dem som bedriver kriminalitet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
For det første vil jeg gjøre det gjennom dialog med bl.a. de etatene som faktisk skal utøve kontrollen. Det går på tollmyndigheter, det går på skattemyndigheter osv., som riktignok ligger under en annen statsråd, men det er også denne statsrådens oppgave å sørge for å påpeke problemstillingene. I tillegg vil vi ha en dialog overfor de fiskeribedriftene som har registrert seg, for å sørge for at det er den aktiviteten, og at det gjøres på skikkelig måte. Videre er Havforskningsinstituttet allerede i gang med å kartlegge nivået knyttet til uttaket av biomasser som kommer i fisk, både i nord, i Hordaland og i Oslofjorden. Det er mange typer tiltak. I tillegg ser vi på hvordan vi kan gjøre ting overfor de såkalte fiskecampene som man ikke har kontroll på. Det er helt åpenbart at vi har et potensial for å sørge for at man får slått ned på det.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Nå er det ikke fiskeriministeren selv som skal ut og kontrollere, det er andre etater som gjør det, og jeg forventer at det arbeidet gjøres. For det første økes nå bøtesatsene betydelig. For det andre er det allerede innført nye regler, fra 1. januar 2018, overfor de bedriftene som driver med slik virksomhet. Det må følges opp overfor disse bedriftene. I tillegg sier det seg selv at når det gjelder forslaget representanten er inne på, om økt fokus på dette, vil jeg komme tilbake til det etter hvert som vi får oversikt over disse tingene. La oss først få kunnskapen der ute, og så iverksetter vi tiltak for å se hva som virker.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Statsråden mener at det lovverket som ligger der per i dag, er godt nok. Når det gjelder hvor mye fisk man kan ta med seg, har Stortinget – det var vel tilbake i 2014–2015, jeg husker ikke helt datoen, det er i hvert fall en del år tilbake – gitt en del uttalelser på det. Hvis Stortinget vedtar at det skal gjøres, vil enhver sittende regjering gjøre det, men jeg mener at det regelverket som er nå, er tilstrekkelig til å fange opp det som er knyttet til uttaket. Det første vi må få gjort, er å se på hvordan bl.a. bøtesatsene virker, om man får kontroll på situasjonen, og hvor stort uttaket er, for vi har altfor lite informasjon om nivået.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Nei, dessverre tror jeg det finnes veldig mye fisk som kastes, og jeg ønsker at man får kontroll på det. Det tror jeg man først får kontroll på når man får oversikt over hvor stort dette fisket er, at man har en dialog med den som leier ut, og sørger for at man får god informasjon. Jeg tror også at det dessverre er mange av dem som er der ute, og som driver med dette, som ikke er klar over det regelverket som egentlig er der. De kommer, de leier seg hytte, det ligger kanskje en båt med påhengsmotor knyttet til den hytta, og så drar de ut for å fiske. Vi har sett at det skjer ulykker i tilknytning til dette grunnet manglende informasjon, manglende båtvett osv. Jeg tror vi har en vei å gå. Det må vi gjøre gjennom de seriøse aktørene, og så får vi ta fatt i dem som ikke er seriøse.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Litt til representanten Aasland: Myndighetene har vært bevisst på utfordringen knyttet til overtredelse av utførselskvoter. Fiskeridirektoratet samarbeider med tolletaten, skatteetaten, politiet og Mattilsynet, hvor nettopp ulovlig utførsel av fisk utgjør en del av dette bredere kontrollfokuset – og det er her det ligger. Her må vi sørge for et godt samarbeid mellom de ulike etatene for å avdekke den kriminaliteten som skjer. Jeg antar jo at det er den kriminelle delen av aktiviteten vi ønsker å avdekke. Det har også vært spørsmål knyttet til ressursuttak. Der er jeg helt enig, og jeg er opptatt av at man skal utnytte hele fisken. Dette sier jeg på alle foredragene jeg har rundt omkring om disse temaene. Her er jeg overbevist om at turistfiskenæringen ikke bare kan, men må bli bedre. Her kan man ha samarbeid med lokale fiskemottak, med lokale bedrifter osv., som faktisk kan gjøre et produkt ut av restråstoffet av fisken, slik at vi ødelegger minst mulig fisk i vår iver etter å hente fram bare filetene, noe som jeg mener er en uting. Videre er det ikke småting man innførte i forbindelse med regelverket som trådte i kraft 1. januar 2018. Det ble innført en registrering knyttet til turistfiskevirksomheten. Utførselskvoten ble endret: 20 kg ved registrerte bedrifter og 10 kg fra eget fiske. Slik sørget man for at de som ikke var registrert, fikk en lavere utførselskvote. Man fjernet ordningen med troféfisk. I tillegg ble utførselskvoten endret fra 24 timer til 7 dager – alt dette for å begrense og få bukt med den ulovlige delen av dette. Jeg har sagt at dersom disse tiltakene viser seg ikke å være tilstrekkelige, er vi nødt til å komme tilbake til nye tiltak for å sørge for at vi har kontroll på situasjonen. Det er det jeg prøver å si hele tiden. Det står jeg for, og det skal vi levere på.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Jeg vil takke komiteen for samarbeidet i behandlingen av saken om økte bøtesatser ved ulovlig utførsel av fisk. Ifølge gjeldende regelverk kan det tas med 10 kilo fisk eller fiskevarer fra eget fiske ut av Norge. Dersom det er fisket i regi av en registrert fiskevirksomhet, er kvoten 20 kilo. Kvoten som er fisket i regi av en registrert fiskevirksomhet, ble i 2018 økt av dagens regjering, for å bedre oversikten over hvor mye turistene samlet sett fisker av våre felles fiskeressurser, sammen med et rapporteringssystem for fangst. De nye bestemmelsene ble innført for å øke kunnskapen om omfanget av turistfiske. Det var en økende etterspørsel fra næringen selv og andre berørte aktører om at det var nødvendig med en form for regulering. De nye bestemmelsene gir bl.a. bedre oversikt over ressursuttaket og er med på å styrke turistfiskenæringens legitimitet langs kysten. Havfisketurisme er en sterkt voksende næring som bidrar til sysselsetting, verdiskaping og bosetting langs kysten, basert på lokale fortrinn. Da må vi sikre og støtte opp om dem som driver denne virksomheten seriøst og ansvarlig, og sikre at rammeverket bidrar til at ressurskriminaliteten stoppes. Turistfisket må få lov til å vokse, men under god kontroll og regulering. Jeg er glad for den posisjonen fiskeriministeren har inntatt – at enhver form for fiskerikriminalitet skal avdekkes og straffeforfølges. Regjeringen har jobbet aktivt for å bekjempe fiskerikriminalitet, og har i regjeringsplattformen vært tydelig på at vi skal trappe opp kampen mot ulovlig fiske og annen fiskerikriminalitet. Det gjelder også innenfor turistfiske. Det er en viktig forvaltning av ressursene at man har gode kontroller for å avdekke ulovlig utførsel av fisk, og at man har et bøtenivå som har tilstrekkelig preventiv effekt. Riksadvokaten har gjort undersøkelser og vært i kontakt med alle politidistrikter for å kartlegge dagens satser på bøter ved ulovlig utførsel av fisk. Det er positivt at Riksadvokaten mener det er tid for en endring av disse satsene, helt i tråd med regjeringens politikk. Jeg viser til brev av 25. april 2019, der Riksadvokaten orienterer om beslutningen om å fordoble satsene med umiddelbar virkning, slik at et nytt bøtenivå er på 8 000 kr og minstesatsen pluss 200 kr per kilo fisk. Så vil jeg understreke at dersom utførselen er tilknyttet profesjonelt fiske og utførsel, vil også andre sanksjoner være aktuelt. Det økte fokuset som regjeringen og fiskeriministeren har hatt på fiskerikriminalitet, er veldig positivt. Det tror jeg også Senterpartiet synes når de fremmer dokumentforslag på politiske områder som regjeringen allerede leverer på.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-05-28:
Havfiskefestivaler er et kjent begrep for mange. Selv var jeg med og startet en festival for vel 30 år siden, og siden har dette vært en årlig hendelse. Årsaken til festivalen var at en ville ha turister til kommunen, og en ville vise fram hvor fint en hadde det: stor fisk, mye fisk og fine båter. Arbeidet med dette skjedde i samarbeid med bygda, og alle var med på det. Meningen var at turistfisket skulle være et samspill mellom bygda og lokale reiselivsaktører, med rorbuer, hotell og ledige hus, og ikke minst så jeg for meg at fisketurismen skulle være i samarbeid med lokale fiskere – dette for å styrke vilkårene til fiskerne, som etter hvert, allerede på den tiden, hadde fått vanskeligere kår. Det som gjorde det vanskelig å bruke lokale fiskere i en slik ordning, var dette med sertifiseringsproblematikken. Det ble for komplisert for fiskere å få båtene godkjent til å gå ut på havet med turister. Skal en få dette til, må det gjøres lettere å få sertifisert båter for å drive med slikt ekstraarbeid. Da vil man kunne få bort det meste av fryseboksturismen, hvor turistene kommer til Norge og henter hjem fisk uten å legge igjen så mye i de samfunnene de besøker. Etter noen år våknet reiselivsbedriftene i kommunen, og vi fikk fisketurisme. Det som da skjedde, var at man kjøpte egne båter som man leide ut til turistene, uten disse restriksjonene som fiskerne hadde. Det å få en stor fisk er noe mange ønsker, og det er bare artig, men man opplever vel nå at mange bare er ute etter å hente masse fisk for å ta med seg det beste stykket av fisken og dumpe resten. Slik det er nå, kommer det mange turister til en bygd og fisker nesten døgnet rundt. I tillegg skjæres det filet nær sagt til alle døgnets tider. Lokalbefolkningen synes ikke om dette fordi det skjer hele tiden, og gjerne også når folk skal sove. Til tider er det ufattelige mengder stor fisk som kommer på land. Og når en vet at en ikke har lov til å ta med seg så mye når en reiser ut av landet, er det mange som undrer seg: Er dette blitt et næringsfiske?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2019-05-28:
Jeg bruker den tiden jeg har mulighet til for å snakke om dette. Jeg er veldig glad for det fiskeriministeren sa. Det tyder jo på at han tar dette på alvor, og at han kommer til å følge det opp. Antallet turistfiskebåter har blitt stort. Det er som regel hoteller eller reiselivsbedrifter som eier disse fartøyene. Som regel går det bra at turistene selv går ut på havet uten guider, men det hender at det er ulykker, og for ikke så lenge siden hadde vi en sånn ulykke. De fleste reiselivsbedriftene har gode kontrollrutiner, mens andre ikke har det. Å skjære fileter av en fisk er ofte en kunst. Jeg må dessverre si at måten mange turister skjærer fileter på, er skammelig. Her burde det vært obligatorisk kurs for alle som ville skjære selv. Jeg mener at all fisk skulle ha vært levert på kaia, og at turistene som ville ha med seg fisk når de reiste, kunne fått kjøpe fisk fra fiskebedriften. Dette kan man lett få til. Det bør nok lages et regelverk for turistfiske som alle kan enes om. Sånn det er nå, føler jeg at turistfisket er en hån mot det tradisjonelle fisket vi har i Norge. Lokale fiskere som har fisket sine kvoter, må nå stå og se på at turistene fisker døgnet rundt uten at de blir stoppet. Som sagt mener jeg at all fisk skal på land og bli prekavert på fiskebruket, og at man da får kjøpe den fisken man har lov til å ha med seg når man drar. En bør regulere turistfisket bedre, og en bør gjøre det mulig for fiskere på en enkel måte å ta med seg turister ut på havet – og når jeg sier fiskere, mener jeg de profesjonelle fiskerne, som har egnede båter, og som kan ha med seg fiskere på havet. Jeg synes det er bra at NHO ønsker at man tar dem som smugler fisk, og det som jeg har opplevd selv, er at man nesten ukentlig ser biler kjøre med fileter ut av kommunen vår. Det er klart at sånt ikke er bra, og det tyder jo på at det er et industrifiske.
André N. Skjelstad (Venstre), 2019-05-28:
Det er stor enighet om dette, derfor leverer også regjeringen på dette området. Men uansett synes jeg det er bra at Senterpartiet tar opp saken, så får vi også mulighet til å ha en diskusjon om det. Det er ingen tvil om at representanten Adelsten Iversen har hatt et stort engasjement for dette lenge, og det synes jeg er bra, for selv om det er stor enighet her, er det ingen tvil om at turistfiske også har positive dimensjoner, som også Adelsten Iversen var innom – slik det egentlig var tenkt. For dette har en dimensjon av lokal verdiskaping ute i distriktene, det er det ingen som helst tvil om, og ikke minst samspillet for å få dette til å funke. Men så er det sånn at noen plasser er det noe mangelfull kontroll. Det viser regjeringen tydelig at de ønsker å gjøre noe med, også gjennom at en øker bøtesatsene der dette blir drevet som et semifunksjonelt selskap der fisk fraktes ut. Det handler om balanse, men det handler også om hvordan vi kan få en god nok forvaltning. Da tror jeg det er nødvendig med preventive virkemidler, at man viser at man er restriktiv til dette, for dette er, som flere har vært innom tidligere, miljøkriminalitet som man er nødt til å ta hånd om. Statsråden har fullt fokus på det, så jeg føler meg beroliget, men allikevel er jeg helt enig i det som representanten Adelsten Iversen viser til her, også gjennom hans engasjement i lang tid på dette området, spesielt i Finnmark, at det bortimot går fraktbiler som kjører dette ut av landet. Sånn var det ikke tenkt, sånn er det ikke ment, derfor er det også viktig at vi har en tydelighet på dette. Og hvis det da viser seg at det er nødvendig at vi strammer inn ytterligere, skal ikke jeg stå imot det, da vil jeg faktisk heie på det, for jeg tror at nettopp det samspillet vil være det beste både for turistnæringen og ikke minst også for de distriktene som har dette. Og det tror jeg denne salen er klar til å gjøre, hvis dette skulle utarte seg videre.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2019-05-28:
Fritidsfiske er en viktig aktivitet for rekreasjon og naturopplevelser for mange innbyggere i Norge. Fiske som matauk og rekreasjon står så sterkt i landet vårt at det må kunne kalles en del av den norske kulturarven. Fritidsfiske som en del av allemannsretten er også et viktig salgsfremmende element for reiselivsnæringen i markedsføringen av turistlandet Norge. Likevel er det lett å glemme at et utstrakt turistfiske også innebærer en betydelig og vedvarende beskatning av norske fiskeressurser. Det foreligger ikke sikre tall for hvor mye som blir fisket av norske og utenlandske fritidsfiskere i løpet av et år. Men i en artikkel i Fiskeribladet 13. mai i fjor ble det referert til en rapport som Nærings- og fiskeridepartementet bestilte i 2005, og som estimerte summen av alt turist- og fritidsfiske for hvert av de to foregående årene til å ligge et sted mellom 50 000 og 65 000 tonn. Siden da har turistfiske hatt en eksplosiv utvikling langs kysten, slik at vi i dag kanskje snakker om så mye som 100 000 tonn fisk som blir fisket helt uregulert og ukontrollert, og som kommer i tillegg til det anbefalte totale fisket av våre bestander, spesielt kysttorsk, skrei og kveite. Til sammenligning kan nevnes at den norske totalkvoten for nordøstarktisk torsk i 2019 er på om lag 313 000 tonn. Ut fra hensynet til en bærekraftig forvaltning av de kystnære norske fiskeressursene er det derfor viktig at vi har et strengt og tydelig regelverk som regulerer utførselen av fisk og fiskeprodukter fra fritidsfiske. Et bredt flertall i komiteen, bestående av regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Senterpartiet peker på behovet for økt kontroll for å avdekke ulovlig utførsel av fisk. Det samme flertallet viser til viktigheten av kartleggingsarbeidet som Havforskningsinstituttet nå jobber med når det gjelder ressursuttaket fra fritidsfiske. Videre viser regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Senterpartiet til at Riksadvokaten i april i år doblet minstesatsen på bøter for ulovlig utførsel av fisk, og peker på heving av bøtesatsene som et viktig tiltak for å regulere ulovlig utførsel fra turistfiske. I likhet med de øvrige regjeringspartiene mener Kristelig Folkeparti at en kraftig økning av bøtesatser, som nylig er blitt gjennomført for dem som måtte bli tatt i kontroller, i første omgang er et tydelig og virkningsfullt signal som må forventes å gi avskrekkende effekt. Det er likevel viktig at bøtenivået i tiden som kommer, blir tilpasset framtidig pris- og kostnadsvekst, slik at effekten ikke blir svekket over tid. Vi føler oss trygge på at departementet og statsråden følger opp merknader fra flertallet i komiteen om behovet for økt kontroll, og at andre sanksjoner enn bøtelegging kan være aktuelle hvis det blir avdekket utførsel som har tilsnitt av profesjonelt fiske og profesjonell utførsel. Kristelig Folkeparti viser for øvrig til Granavolden-plattformen, som slår fast at regjeringen vil trappe opp kampen mot ulovlig fiske og annen fiskekriminalitet. Vi kommer derfor til å stemme imot forslagene fra opposisjonen i denne saken.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-05-28:
Det er artig og interessant å høre en offensiv fiskeriminister på talerstolen. Problemet er at det at en ønsker å «fotfølge» dem som driver med kriminalitet, liksom blir ord i denne salen, mens det nok ikke oppfattes der ute. Hovedproblemet er selvfølgelig at det er for lite kontroll, det er for lite oppfølging, og det er for få folk som blir tatt. Da blir heller ikke bøtenivået særlig avskrekkende. Mitt spørsmål er egentlig veldig enkelt. Hvordan har fiskeriministeren tenkt å fotfølge dem som begår både økonomisk og miljømessig kriminalitet av denne dimensjonen, som han selv påpeker i sitt innlegg?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-05-28:
Det er flott å høre om dialog med skatte- og tollmyndighetene, og at en følger opp bedriftene, men noe mer konkret? Når statsråden sier fra Stortingets talerstol at han skal fotfølge denne kriminaliteten, vil det være viktig for Stortinget å vite hva han faktisk legger i det, for det er en veldig klar flertallsmerknad i innstillingen som sier at man skal styrke kontrollen – ikke bare dialogen, men kontrollen skal styrkes. Vi har også et forslag som ligger til votering, som flertallet dessverre ikke stiller seg bak. Jeg kunne godt tenkt meg igjen å spørre hvordan man skal intensivere kontrollen direkte overfor dem som begår denne typen grov både økonomisk og miljømessig kriminalitet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-05-28:
Ulovlig turistfiske og for så vidt også ulovlig fritidsfiske er ikke en diskusjon av ny dato, tvert om har den vart i ganske mange år. Problemet er bare økende, til tross for at en har gjort ulike tiltak. Det er innført nye tiltak fra 1. januar 2018, men det er ingenting som veldig klart tyder på at de har veldig god virkning, i hvert fall. Tvert om er det god diskusjon om ikke dette med ulovligheten innenfor turistfisket fortsetter omtrent i samme mønster som tidligere. Vi ønsker jo ikke å gjøre det vanskeligere for dem som driver seriøst – tvert om – det er en kvalitet, og det er en mulighet til næringsutvikling og næringsaktivitet langs kysten. Men vi må komme det ulovlige turistfisket til livs, og det er det som er hovedproblemet. Da er det ingen tvil om at det er kontrollfunksjonen som er helt vesentlig. Blant de nye tiltakene som ble innført i fjor, er det ingen direkte økning i kontrollen, det er ingen vesentlig større fare for å bli tatt hvis en vil drive ulovlig. Det tror jeg er litt av problemet. Til Arbeiderpartiets inngang i denne saken: Vi har vært med på hele innstillingen bortsett fra der regjeringspartiene skryter av regjeringserklæringen. Vi er med på alt fordi vi mener at det er viktig at Stortinget samler seg om noe som alle oppfatter er en både økonomisk og ressursmessig kriminalitet som vi vil til livs. Da er jeg litt forundret over for det første ikke å høre tydeligere – skal vi si – visjoner fra fiskeriministeren om hvordan han vil forsterke kontrollen og faktisk ta dem som driver med ulovligheter. Det er jeg litt forundret over. Det er greit med dialog og fine ord og tøffe ord fra talerstolen, men hvordan han reelt sett vil følge det opp, det er det vanskelig å se. Jeg er også litt forundret over regjeringspartiene når de stemmer imot de tre forslagene som er fremmet, spesielt dette om at en gjennom vedtak skal slå fast at en ønsker å styrke kontrollen. Det er vi jo egentlig enige om i denne salen. Jeg mener at diskusjonen her og erfaringene veldig tydelig viser at vi hadde hatt behov for å ha en egen sak, nettopp for å sette rammene rundt tiltak for å få opp seriøsiteten både i turistfisket og i fritidsfisket. Men dessverre, det ønsker ikke regjeringspartiene. De mener tilsynelatende at de har full kontroll på dette spørsmålet, noe jeg dessverre tror de overhodet ikke har.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-05-28:
Jeg er veldig fornøyd med at Riksadvokaten i etterkant av at forslaget vårt ble fremmet, har besluttet å doble bøtesatsene med umiddelbar virkning. Jeg er også fornøyd med komiteens vilje til å øke kontrollen, for å bidra til at ressurskriminalitet stoppes. Både yrkesfiskere og naboer til useriøse fiskeaktører har reagert på en ressursbruk som er både uetisk og ulovlig. Det ble sagt fra talerstolen i denne saken fra en av Fremskrittspartiets representanter at Senterpartiet fremmer forslag som regjeringa jobber med. Men da vi fremmet dette forslaget, var det ingenting som tydet på at en endring var like om hjørnet. Tvert imot hadde alle de tre nordnorske fylkeskommunene etterlyst handling i denne saken. Så jeg mener at dette forslaget virkelig var på sin plass. Fisketurisme må drives seriøst, og det må gi positive ringvirkninger langs kysten. Men jeg registrerer at viljen til å oppfylle disse målene finnes hos hele komiteen, så jeg har spesielt lyst til å peke på mindretallsforslag nr. 3: «Stortinget ber regjeringen komme tilbake med en egen sak med tiltak for å sikre et seriøst turistfiske og å bekjempe ressurskriminalitet i forbindelse med fritidsfiske.» En av de viktige tingene som må på plass, er å få en godkjenningsordning for havfisketurisme, for å støtte opp om de seriøse aktørene som gir en reell verdiskaping langs kysten. Det betyr lokale ringvirkninger også for puben, dagligvarebutikken og lokalbefolkningen. Senterpartiet er helt tydelig på at vi vil ha en turistfiskenæring som er en enda større bidragsyter når det kommer til lokal og regional verdiskaping, sysselsetting og bosetting.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2019-05-28:
Jeg må innrømme at i mine yngre dager som grønn og håpefull klimaoptimist hadde jeg aldri trodd jeg kom til å bli glad i en oljeminister, kanskje særlig ikke en fra Fremskrittspartiet, men jeg er glad for at statsråden tar dette på alvor, og jeg er ekstra glad for at han skal levere på deler av ønskelisten min allerede før sommeren. Er jeg skikkelig heldig, får jeg kanskje også det jeg ønsker meg til jul. Jeg er glad for at vi har aktører som tør å satse i Norge, og det er vår oppgave å fortelle dem at de satser på framtiden. Det jeg løfter i denne interpellasjonen, er bare en liten del av det vi trenger, så jeg kan love statsråden at jeg kommer til å levere nye ønskelister for havvind hver eneste jul fram til vi er oppe og går som verdens ledende teknologileverandør på havvind.
Lene Westgaard-Halle (Høyre), 2019-05-28:
For et fantastisk velsignet land vi lever i! Vi har vakre, høye og fuktige fjell som har gitt oss vannkraft, inntekter og ren energi. Vi har en langstrakt kyst hvor et helt 17. mai-tog av dinosaurer endte sin ferd, som har gitt oss ikke like ren energi, men enorme inntekter, som gjør at vi har råd til å investere tungt i grønne løsninger og grønn teknologi. Vi kan energi, vi kan offshore, og vi kan teknologi. Så nevner flere i denne salen konflikter også til havs, og det tror jeg ikke vi skal undervurdere. Det er ikke sånn at fordi man ikke liker vindmøller på land og er redd for naturen her, så er løsningen å sende alt til havs. Det er natur der også, og det må hensyntas når disse områdene åpnes. Men jeg er optimist – optimist på vegne av alle i offshoreindustrien, og optimist på vegne av dem som i dag jobber i oljenæringen. De sitter med helt unik kompetanse som veldig enkelt kan overføres til flytende havvind. Dette dreier seg ikke bare om klima, men også om verdiskaping og arbeidsplasser. Det betyr også at vi aktivt må delta i internasjonale initiativ for samarbeid og koordinering av utbygging av havvind. Til slutt vil jeg også takke de andre partiene i energi- og miljøkomiteen. Jeg opplever at vi står skulder ved skulder og sammen om dette. Vi ønsker alle en satsing på flytende havvind, og det signalet håper jeg både bransjen og ministeren tar med seg.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Jeg setter pris på utålmodigheten som jeg oppfatter at representanten uttrykker, for det er åpenbart muligheter for havvind, som jeg var inne på i mitt innlegg, og kanskje spesielt for norske leverandører ute i den store verden. Da hører det også med at det ligger en viktig bit i det å ha et hjemmemarked, og det er det vi legger til rette for at det skal være. Så har dette tatt tid, men jeg mener at denne tiden har vært benyttet godt. Vi er nødt til å gjøre dette med klokskap. Vi har en debatt om vindkraft i Norge i dag, hovedsakelig knyttet til vindkraft på land. Jeg tror det er viktig at vi tar lærdom av den debatten og ikke flytter den fra land til hav, for vi må erkjenne og innse at det er noen arealutfordringer også til havs, der flere næringer er representert – viktige næringer for Norge som nasjon. Vi har både en petroleumsnæring og en fiskerinæring som må ivaretas i dette. Men vi har en mulighet fordi vi har et stort hav å ta av, og da handler det om å finne balansegangen sammen med de andre næringene for hvordan vi kan utvikle Norge som havnasjon.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-05-28:
Takk til interpellanten og takk for en god debatt. Det er slik at vi er  i front på havvind, og vi må ta det utgangspunktet vi har, og videreutvikle det. Vi startet jo på Karmøy. Det er brukt over 400 mill. kr, som igjen gjorde at Equinor tok kunnskapen med seg og bygde Hywind Scotland. Equinor har nettopp vært med på en vindpark i Tyskland, Arkona, som jeg fikk gleden av å være med og åpne, der Equinor er medeier, og der det var norske leverandører med i prosjektet. Og det er ikke så veldig mange uker siden vi så at Aibel vant en kontrakt i forbindelse med en plattform knyttet til en ny tysk havvindpark. Så vi er i front, og det handler da om å ta vare på det utgangspunktet vi har, og videreutvikle de mulighetene i et sterkt voksende marked internasjonalt. Så ble virkemiddelapparatet etterspurt. Jeg mener at vi har vist gjennom det som har skjedd, at vi har et virkemiddelapparat som treffer godt. Enova er ikke svaret på alt, men det er svaret på veldig mye. Og hvis vi ser det initiativet som Equinor har tatt med hensyn til elektrifisering av petroleumsinstallasjoner, så ligger det jo en søknad i virkemiddelapparatet Enova for om mulig å få gjennomført det. Vi har Innovasjon Norge, vi har NORWEP, og jeg viser også til at vi har Energi21, altså forskningsstrategien og forskningsprogrammene, der dette er en vesentlig del. Jeg er også veldig glad for det som blir sagt om arealkonflikter. Det blir etterspurt hva vi gjør for å unngå dette; vi gjør det samme som vi gjør på land. Der har vi dratt i håndbrekket: Vi utarbeider nå nasjonale rammer for vindkraft – hvor kan vi ha vindkraft til lands der vi hensyntar naturverdier, naturmangfold osv.? Og det samme arbeidet har vi gjort til havs; for de områdene vi kommer til å foreslå, er det hensyntatt at det er næringsaktivitet i havet fra før. Jeg tror det er utrolig viktig at vi ikke flytter debatten fra land og til havs, for det er noen åpenbare utfordringer vi er nødt til å løse på en god måte. Takk for en god debatt og takk til interpellanten.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2019-05-28:
Eg må seia at det er motiverande og inspirerande å høyra på ordvekslinga i denne interpellasjonsdebatten. Noreg kan no, på skuldrene til kompetansen me har opparbeidd gjennom olje, gass og maritim sektor, utvikla spanande og ikkje minst klimavenlege løysingar med fornybar energi basert på flytande havvind. Det er nokre år sidan eg som veldig fersk ordførar fekk vitjing på kontoret mitt av ein delegasjon frå Vestavind Offshore, som fortalde meg om nye, spanande planar, og om Noreg sitt høve til å vera leiande på flytande havvind. Oljeprisen var på veg ned, og fleire kontraktar me svært gjerne skulle hatt her heime, gjekk til Asia. Men tidene snudde, og på ny var det oppsving innan olje og gass, og i fokus var på ny det me kunne best: henta opp petroleum. Men tidene har endra seg, og sjølv om oljeprisen no er høg, opplever me ein annan motivasjon for å sjå på nye marknader. Det grøne skiftet har for alvor kome inn i energiselskapa sin portefølje. Dette inkluderer sjølvsagt ikkje kraftselskapa våre, som har utvikla fornybar energi i fleire mannsaldrar. At havvind kan verta eit nytt kapittel i vår industrihistorie, handlar ikkje berre om å nyttiggjera seg teknologien me har erverva av store komplekse installasjonar. Det handlar også om kabelteknologi, om materialteknologi, om subseateknologi, om dronar og maritim sektor. Det handlar om utvikling av robotar både over og under vatn, om overføring av kraft til andre medium – som hydrogen – om korleis me ser for oss framtidas energihubar offshore, for «fueling» for den maritime flåten som skal over på fornybare energikjelder. Og her er me – i denne smeltedigelen. Næringslivet riggar seg slik at dei er i posisjon for å ta del i denne utviklinga. Dei har allereie etablert kluster og klynger, som Metcentre, Norwegian Offshore Wind Cluster, Sustainable Energy Norwegian Catapult Centre, GCE Ocean Technology og NCE Maritime CleanTech. Den første Hywindmølla er teke inn i katapultsenteret, noko som gjer at fleire små og mellomstore verksemder kan få testa ut sine teknologiar. Det kan dreia seg om maling på rotorblad som hindrar insekt i å festa seg, eller avanserte servicefarty som elegant kan operera møllene òg i dårleg vêr. Me tiltrekker oss òg firma utanfrå Noreg. Der dei i California må søkja 31 instansar for å få testa sin havvindteknologi, har me allereie lagt til rette for ein enkel søknad her. Der dei andre stadar ikkje har støtteordningar for teknologiutvikling, har me lagt til rette her. Og det er ikkje utan grunn at Makani frå California no i sommar har vald nettopp ein norsk «site» for å testa ut sitt konsept. Slik me høyrer frå statsråden, er dette framleis nybrotsarbeid. Departementet er inne i ein avsluttande fase i sitt arbeid, og forslag til opning av område og utkast til forskrift etter havenergilova vil verta sendt på høyring før sommaren. Me er utolmodige, men likevel trygge på at me held stø kurs mot eit nytt industrieventyr.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-05-28:
Jeg er helt enig i den oppsummeringen representanten Hareide gjør. La meg bare legge til at jeg tror vi skal være veldig oppmerksom på at en del av den utviklingen som foregår, og som gjør at rommet for sivilt samfunn innskrenkes, ikke bare handler om hvilke lover og regler som vedtas, eller hvordan man innretter f.eks. en domstolsreform. Erfaringene vi har gjort oss etter mange års samarbeid – ikke bare med land utenfor Europa, men også i det samarbeidet vi har gjennom både EØS-midlene og med europeiske land og EU-systemet – er at i stadig flere land opplever sivilsamfunnet nettopp at det ikke er gjennom vedtak av lover og formelle prosedyrer rommet blir mindre. Det er i stedet ved at man etablerer regler og rutiner som gjør at organisasjonene ikke kan møtes. Det etableres en følelse av angiversamfunn. Det etableres måter å forfølge både organisasjoner, minoriteter og aktivister på som ikke gjenspeiles i formelle lovvedtak, men som likevel kanskje på mange måter gjør det enklere for regimer med enkelte autoritære trekk å slå ned på det sivilsamfunnet som vi er helt enige om er ryggraden og bærebjelken i ethvert demokratisk samfunn. Det er en utvikling som er dypt bekymringsfull, og som gjør at vi i tillegg til å jobbe gjennom de kanalene og på de måtene jeg nevnte i mitt innledende svar, må jobbe på andre måter. Det handler om ikke bare å se hen til hvilke lover og regler som vedtas, men også i hvilken retning samfunnet går, og hvordan vi best kan støtte sivilsamfunn i de sammenhengene. Min opplevelse er at det er usedvanlig viktig å fortsette å snakke om disse tingene og se hva som foregår, ha god kunnskap om ulike strømninger og organisasjoner i de forskjellige landene. Det bruker vi våre ambassader aktivt til, som har et usedvanlig godt inntak både på myndighetssiden og når det gjelder sivilsamfunnsorganisasjoner. Det mener vi er en viktig del av den jobben vi har, og den oppgaven vi har med å kartlegge situasjonen også i land nær oss. Jeg vil avslutte der både representanten Hareide og jeg begynte. Det er bekymringsfullt når vi ser at flere ledere føler at de har såpass stor selvtillit at de – såpass kostnadsfritt – kan stramme til i helt sentrale og elementære spørsmål som ytringsfrihet, rettsstat, pressefrihet og organisasjonsfrihet. Da er det vår felles jobb gjennom de nettverkene vi har, enten som parlamentarikere eller som regjeringsmedlemmer, og gjennom de virkemidlene vi har som norske myndigheter eller som støtte til sivilsamfunn på andre måter, å ta den kampen sammen med dem.
Kristoffer Robin Haug (Miljøpartiet De Grønne), 2019-05-28:
Resultatet av valget i Europa viser en ny politisk skillelinje. Det er de grå, autoritære partiene som vokser fram, mot de grønne partiene, som løfter fram grasrotdemokratiet. Enkelte kommentatorer ser det som et tegn på at de eksisterende maktstrukturene og verktøyene ikke lenger har den samme legitimiteten i befolkningen. Man kan spørre seg om vi skal føle oss så trygge som det framstår i denne debatten, på at dagens framgangsmåte er tilstrekkelig, eller om vi må ser mer grunnleggende på hvordan vi kan skape et mer inkluderende demokrati for å sikre den demokratiske utviklingen vi ønsker.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
På vegner av stortingsrepresentantane Arne Nævra, Lars Haltbrekken og meg sjølv har eg gleda av å framsetje eit representantforslag om berekraftig turistfiske, og på vegner av stortingsrepresentantane Mona Fagerås, Freddy André Øvstegård, Arne Nævra, Lars Haltbrekken og meg sjølv har eg gleda av å framsetje eit representantforslag om utgreiing og innføring av turistskatt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Eg vil takke saksordføraren for konstruktivt samarbeid i denne saka. Dette er ei sak der vi alle, på kryss og tvers av politikken, har forsøkt å finne løysingar, og vi har jobba bra saman. Det er eit godt teikn at også Stortinget kan jobbe sånn når ein finn einigheit om viktige saker. Her er vi i ein situasjon der vi, viss vi politisk klarer å organisere regelverket slik at vi sikrar råstofftilgang til rekeindustrien, også skaper meir industri, fleire arbeidsplassar og meir verdiskaping i Noreg, med utgangspunkt i norske ressursar. Det har i stor grad dreidd seg om å sjå på om det finst moglegheiter for å innrette systemet sånn at ein kan lukke nokre av dei hòla, dei blindsonene, som rekenæringa i dagens fiskeripolitikk faktisk står i, sånn at ein kan sørgje for meir råstoff til kysten. Som ein ser av innstillinga, har ikkje komiteen klart å kome i mål med dette, men ber regjeringa fortsetje å jobbe med det – og no med full komité. Historia om rekeindustrien er fascinerande. Fram til 1970-talet var dette i stor grad handpeling. Det betydde at ein ikkje reiste langt til havs for å hente inn reker som ein så fraus ned. Rekenæringa bestod i stor grad av kystfiskarar som henta inn råstoff til land, som så blei handpela. Så skjedde den revolusjonen på 1970-talet då dette blei mogleg å gjennomføre industrielt. Maskinene tok over, og det eksploderte i bedrifter langs kysten som kunne stå for denne bearbeidinga. Dermed opna også moglegheita for å hente denne ressursen langt til havs seg. Ein drog til Svalbard og Grønland og langt ut i Barentshavet og henta råstoff som ein bringa til kysten. Dette kom i ei tid då andre delar av norsk fiskeri hadde store utfordringar, så rekenæringa kom inn som ei redning for mange kystsamfunn rundt omkring i landet. Men den same industrielle utviklinga gjorde også at det etter kvart blei for mange maskiner, og ei effektivisering skjedde. I dag er det berre to aktørar igjen innanfor rekeindustrien. Dei problema dei møter i dag, er i stor grad regulatoriske, altså politisk skapte problem, fordi vi har laga eit system som gjer at den havgåande flåten i stor grad prioriterer fiske av kvitfisk og pelagisk fisk. Det er ikkje lønsamt nok å hauste av denne enorme ressursen, med dei enorme moglegheitene det også skaper for å lage nye industriar, osv. Så eg vil be statsråden verkeleg sjå på dette som ei moglegheit som er i ferd med å gå tapt, og som det må setjast skikkeleg trykk bak for å få ei løysing på.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Rekeråstoffet er veldig dårleg utnytta. Det er veldig mykje reker i norsk økonomisk sone som i dag ikkje blir utnytta på grunn av dei forholda som bl.a. fiskeriministeren, andre representantar – og eg, for den saks skuld – har beskrive i denne saka. Det er ein lite utnytta ressurs. Dette er eit spørsmål som vil bli meir og meir aktuelt i tida som kjem – at det faktisk er store ressursar i norske farvatn som ikkje blir utnytta i dag, nettopp fordi vi har innretta fiskeripolitikken vår finansielt, økonomisk og regulatorisk mot nokre få, store fiskesortar. Korleis vil statsråden jobbe vidare med å sørgje for at vi får tatt i bruk desse råstoffa – som reker, som er tema i dag – til industriell tilverking?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Grunnen til at eg spør, er at eg trur vi treng å ta i bruk ein del nye verkemiddel viss vi skal få tetta hòla som norsk fiskeripolitikk etterlèt seg. I denne prosessen har ein diskutert om ein skal ta i bruk eit verkemiddel som ein av og til tar i bruk i industrien og i andre samanhengar, f.eks. at Innovasjon Noreg går målretta inn og støttar tiltak for å få opp ein produksjon der ein veit at det er ein stor gevinst på den andre sida – altså at ein i tilfelle som dette, gjennom Innovasjon Noreg, er med på å finansiere opp fartøy som eksklusivt skal fiske etter reker, for å sørgje for større utnytting. Har statsråden vurdert dette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Når det gjeld GIEK og Innovasjon Noreg, er det blitt sagt frå reiarhald at ein ofte har mangla ei toppfinansiering i dei ordningane for verkeleg å ta dei store stega. Dette kunne ha vore eit interessant felt: å bidra med ei toppfinansieringsordning gjennom dei nemnde verkemidla nettopp for å få fortgang i utnyttinga av råstoff – sørgje for ei toppfinansiering, altså gunstige lån og lågare risiko, slik at staten tar ein større del av risikoen i ordninga, for å sørgje for auka råstoffutbytte. Alternativet er jo at ein begynner å gå laus på regelverket i norsk fiskerilovgiving – dei store søylene ein finn i både deltakarlova og havressurslova. Dette kan vere ein finansiell måte å løyse den same utfordringa på. Er dette noko som har vore diskutert mellom fiskeriministeren og næringsministeren på noko som helst tidspunkt?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Denne saka handlar om at regjeringa ønskjer å avvikle ei lov, omstillingslova. Omstillingslova har i all hovudsak følgjande innretning: Dersom det er fare for nedlegging av ei verksemd med meir enn 30 tilsette dei siste 12 månadene, må ein melde frå til fylkeskommunen innan eit visst tidsrom. Da kan fylkeskommunen innkalle til drøftingsmøte der ein kallar inn aktørar, enten det er frå velferd, Nav, Innovasjon Norge, arbeidstakarar, arbeidsgivarar, eigarar osv., til drøfting for å sjå om det finst andre måtar å løyse nedlegging på enn nedlegging. Dette er ei lov som i nokre område har vore brukt med suksess, mens ho i andre område ikkje har vore brukt – ein kan altså ikkje seie om det har vore ein suksess eller ikkje. Dette er ein arv frå ei tidlegare lov som gav enda strengare føringar for melding, men på grunn av at vi er tilslutta EØS, oppstod omstillingslova under den raud-grøne regjeringa som ein variant som kunne vareta det same formålet. Her er Stortinget delt i to, på midten. Opposisjonen meiner at lova skal fortsetje å eksistere, mens regjeringspartia ønskjer å avvikle ho. Grunngivinga frå regjeringspartia er at ho ikkje lenger tener dei næringspolitiske målsettingane og har liten effekt og lita betydning, og at ho i stor grad er vareteken – delar av ho, i alle fall – i andre lovverk, i arbeidsmiljølova. Frå opposisjonen si side peiker ein på den suksessen dette har vore dei stadene lova faktisk har hatt betydning, at fylkeskommunen har moglegheit til å hindre unødvendig nedlegging, som det har vist seg, ved at ein har funne gode løysingar lokalt. Vi klarer ikkje å sjå kva som er grunnen til å leggje ned ei ordning som fungerer nokre stader i landet, når byrda for dei som har tenkt å leggje ned, er så minimal. Det er forsøkt å finne eit tal her på kva dei årlege utgiftene for næringslivet er – og det er verkeleg eit godt forsøk – men det er marginale midlar dette i så fall kostar, i tid i stor grad og i saksbehandlingsprosess, for dei involverte bedriftene. Det ein har ved å vidareføre ei sånn type lov, er eit verktøy for å oppretthalde arbeidsplassar, spesielt i distrikta. Det store bakteppet her er jo at Noreg – ulikt våre naboland – i stor grad er i ein situasjon der det er mindre norsk eigarskap. Dette vil bidra til å sikre meir norsk eigarskap, altså færre nedleggingar, færre oppkjøp av utanlandske aktørar. Eg tar opp forslag nr. 1, frå Arbeidarpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Det er jo fylkeskommunane som har forvalta denne lova. Når ein da ser på høyringssvara, er det 11 av fylkeskommunane som er imot å oppheve lova. Det er tre fylkeskommunar som har uttalt seg for, eller verken for eller imot. Frå fylkeskommunanes perspektiv er det massiv motstand mot dette. Fylka og kommunane sine eigne organisasjonar er imot, i tillegg til at arbeidstakarorganisasjonar er massivt imot. Dei meiner altså at konsekvensen av denne opphevinga er unødvendige nedleggingar, unødvendige oppseiingar, unødvendig arbeidsløyse, unødvendig dramatiske konsekvensar for små samfunn. Statsråden seier at det ikkje har hatt noko nemneverdig effekt. Det alle desse aktørane har sett av effekt, er altså heilt feil – det er ingen effekt?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Det var ikkje nemneverdig effekt statsråden faktisk sa i sitt innlegg. Det skreiv eg ned, og det kan han sjå i referatet etterpå. Det siste svaret kan bringe meg over til det andre spørsmålet, og det er om arbeidsmiljølova. Når var det slik at omstillingslova og arbeidsmiljølova hadde dei same formåla? Paragraf 15 i arbeidsmiljølova skal jo ta omsyn til rettane til arbeidstakarane ved nedlegging. Omstillingslova har hatt eit heilt anna formål, det er å sjå på alternativa for korleis ein kan unngå unødvendige nedleggingar, sjå om kanskje dei tilsette skal kunne overta bedrifta, at andre eigarar kan overta bedrifta, at ein kan finne andre typar ordning – altså eit mykje breiare samfunnsperspektiv. Det er nettopp derfor arbeidstakarorganisasjonane også går imot dette, fordi dei ser at vi har ei arbeidsmiljølov som sikrar dei ved nedlegging, men omstillingslova kan vere ei moglegheit i ein mykje breiare forstand. Ser statsråden at det her er stor forskjell på omstillingslova og arbeidsmiljølova?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-03:
Arbeidet med denne saka har vore litt spesielt, for når ein les proposisjonen, er det ikkje i det heile ein spesielt godt grunngitt proposisjon. Eg vil ta for meg to ting i dette innlegget. For det første meiner ein at føremålet er varetatt gjennom andre lovar. Det er openbert feil. Ein viser til to stader i arbeidsmiljøloven. Dette er ein lov som utelukkande varetar rettane til dei tilsette ved nedleggingar. Da skal det vere samtalar med arbeidsgivar og arbeidstakarorganisasjon. Det er det einaste. At det dekkjer det same føremålet – dei som har halde det innlegget i dag, og har peikt på det, tar feil. Det er to heilt forskjellige føremål. Omstillingsloven har eit mykje vidare perspektiv på desse spørsmåla. Det er ikkje berre eit spørsmål om å vareta rettane til dei tilsette ved nedlegging. Spørsmålet er eit heilt anna. Det er: Går det an å førestille seg alternativ til nedlegging? Da bringar ein inn alle dei aktørane som det er naturleg å bringe inn til den aktuelle nedlegginga, anten det er arbeid og velferd eller Innovasjon Noreg. Ein treng ikkje å bringe inn alle, men dei det er naturleg å bringe inn, i tillegg til tilsette, eigarar og leiing. Så til spørsmålet om den rolla fylkeskommunen har i å gjere ei vurdering av om dei skal ta i bruk moglegheita dei har til å kalle inn til drøftingsmøte. Det gjer dei i veldig mange tilfelle ikkje, men det gir dei moglegheita til å gjere det. Som ein veit om ein har lese høyringsinnspela som har kome til denne saka, er det blitt brukt, og ja, det har ført til at ein har hindra unødvendige nedleggingar, at folk unødig har havna i oppseiing og arbeidsløyse, unødvendige utgifter for samfunnet og for menneske og kostnader for lokalsamfunnet. Ein har unngått det gjennom denne mekanismen der fylkeskommunen har ei rolle, men ved oppheving av denne loven har ikkje lenger fylkeskommunen den rolla. Statsråden peikte på at Innovasjon Noreg no antakeleg skal begynne å reise rundt omkring og følgje med på utviklinga i norsk næringsliv og slå til der det trengst. Det kjem sjølvsagt ikkje til å skje. Vi kjem ikkje til å få noko aktivt Innovasjon Noreg som gjennom debatten i denne saka, ved opphevinga av denne loven, opplever at dei vil bli gitt eit nytt mandat i det norske samfunnet. Nei, det er ein fattigdom – det er ikkje ei forenkling. Det er ein fattigdom i lovverket å fjerne den moglegheita ein har, som fylkeskommunen har, til å ta initiativ. Det er grunnen til at stort sett det som kan krype og gå av fylkeskommunar som har tatt stilling til denne saka, har sagt nei.