Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2007-05-10:
I innstillinga til St.meld. nr. 12 står det under punkt 1.1. Sammendrag følgjande: «Regjeringen mener det skal være tre folkevalgte nivå i Norge, og vil legge til rette for et levende folkestyre med kommuner og regioner som utnytter lokale og regionale fortrinn til beste for innbyggerne, næringslivet og samfunnet for øvrig.» Vidare står det under same punktet: «Etter Regjeringens oppfatning er det helt vesentlig, både for vårt demokrati og for å nå målet om en effektiv offentlig forvaltning, at kommunene også i framtiden er generalistorganer med en bred og tung oppgaveportefølje. Kommunestrukturen i Norge er kjennetegnet ved kommuner som er geografisk vidstrakte og befolkningsmessig små. Sett på bakgrunn av at kommunene allerede har ansvaret for en betydelig oppgavemengde, gjør en slik kommunestruktur det mindre aktuelt å legge nye store oppgaver til kommunene.Mange offentlige oppgaver løses best i et geografisk perspektiv mellom landet som helhet og den avgrensning som kommunene representerer.» Når dette er regjeringspartia sitt syn, er det forunderleg at dei tviheld på eit tredje forvaltningsnivå, som ifølgje omfattande høyring vart dømt som uinteressant og utan innhald. Så seier statsråd Åslaug Haga til Universitetsforlaget sitt tidsskift Plan at vi treng tre forvaltningsnivå. Ingen land har greidd seg med to, seier ho. Eg vil då vise til diskusjonen om mellomnivået i alle dei nordiske landa, der utgangspunktet har vore det same: manglande styring med spesialisthelsetenesta, utfordring med kommunestrukturen og ikkje minst manglande oppslutning og legitimitet når det gjeld mellomnivået. Resultatet i dei andre nordiske landa ser ut til å verte at der styrkjer ein kommunane sitt makt- og myndeområde vesentleg. Trass i vesentleg sterke innvendingar som kom fram under den omfattande høyringa som komiteen gjennomførte om regionreforma, der det framkom massiv kritikk av nettopp manglande tilføring/overføring av makt og mynde frå Stortinget til nye regionar, vel Regjeringa og regjeringspartia å tvilhalde på eit tredje forvaltningsnivå utan reelt innhald. Vi vil vise til rapporten «Region søker oppgaver» av Jørn Rattsø og Rune J. Sørensen. Framstegspartiet stiller seg bak rapportens konklusjon om at Regjeringa og regjeringspartia ikkje har klart å påvise eit reelt behov for det tredje forvaltningsnivået, og at dei ikkje på nokon måte har grunngjeve gode nok løysingar på dei samfunnsoppgåvene som skal overførast. Det vert vist til to grunnar for å opprette regionar. Den første er at folkevalde regionar skal vere utviklingsaktørar og bidra til ei nyskapande og innovativ næringspolitikk og betre samordning av infrastruktur, samferdsle og arealdisponering. Den andre hovudgrunnen er å betre demokratiet. Vi meiner at det å kalle fylkeskommunen for region eller å opprette folkevalde nivå som er endå fjernare frå befolkninga, ikkje vil løyse desse utfordringane – snarare tvert imot. Dette vil kunne føre til endå meir uklare ansvarsforhold mellom stat, region og kommune, og dermed svekkje den demokratiske kontrollen lokalt og sentralt. Etter vårt syn bør forvaltningsreforma byggjast på nærleiksprinsippet, slik at offentlege oppgåver kan løysast på lågast mogleg effektive forvaltningsnivå, nemleg i kommunane. Lokale folkevalde, altså våre kommunepolitikarar, bør få ansvaret for oppgåver som krev lokalt politisk skjønn, tilpassing og prioritering. Våre innbyggjarar vil då erfare konsekvensane av politikken, og gjennom val kunne øve nær påverknad. Til slutt vil eg igjen vise til kommentarar frå statsråd Haga til tidsskriftet Plan, der ho seier følgjande: «Vi har ikke sagt noe om hvor store disse regionene skal være. Jeg registrerer at enkelte snakker om fem eller sju eller ni regioner. Men der er ikke jeg! Jeg mener vi skal bygge på kommunestrukturen slik vi kjenner den. Det er i kommunene det er viktigst at vi har nærheten til tjenestene. Og det er der det genuine folkestyret skal leve.» Då kan eg slå fast at statsråd Åslaug Haga eigentleg er samd med Framstegspartiet og Høgre: overfør meir makt og mynde til våre kommunepolitikarar. Det er dei som kjenner kor skoen trykkjer. Det er våre kommunepolitikarar som burde få større politisk makt til å bestemme over sine lokale forhold, og dermed få reell avgjerdsmakt over eiga framtid, utan å verte overprøvde av fylke og fylkesmann. Eg forstår ikkje at statsråden ønskjer å trumfe gjennom eit forvaltningsnivå som ikkje eingong mange av Senterpartiets eigne fylkespolitikarar støttar.