Victor Norman (Høyre), 2003-06-06:
La meg begynne med å uttrykke glede over at stortingsmeldingen om statlige tilsyn har fått så bred oppslutning i Stortinget som tilfellet er, og takke regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og SV for den avtalen de har inngått. Det er bred enighet i Stortinget om at vi trenger sterke tilsyn, at tilsyn fortsatt må være en statsoppgave, og at det er behov for opprydning og forenkling i ansvarsforhold og rolle både mellom de ulike tilsynene og mellom tilsynene og det politiske nivå. Og det er bred enighet om at tilsyn med fordel også kan utføres fra andre steder i Norge enn Oslo. Fra Regjeringens side har formålet med tilsynsmeldingen først og fremst vært å understreke den betydning tilsynene har, og å legge til rette for at de fremover kan gjøre en enda bedre jobb enn de hittil har gjort. I det ligger ingen kritikk av dagens tilsyn. Innenfor de rammer som er trukket opp for virksomheten, gjør de statlige tilsynene i dag en svært god jobb. Tilsyn handler imidlertid om så viktige spørsmål at dagens rammevilkår ikke er gode nok. Tilsyn handler om at arbeidstakere kan være trygge for at de ikke setter liv og helse på spill når de går på jobb, det handler om at passasjerer skal vite at de ikke utsettes for unødvendig risiko om de setter seg inn i buss eller tog eller fly, det handler om at kunder i bank- og forsikringsselskaper kan være sikre på at de pengene de overlater til andre, er trygt plassert, og det handler om at forbrukerne skal kunne vite at noen griper inn dersom teleselskaper eller kraftleverandører eller flyselskaper forsøker å skaffe seg en monopolgevinst på forbrukernes bekostning. Hvis folk skal få den tryggheten, må tilsynene få rammevilkår som sikrer deres faglige uavhengighet, som klargjør både for tilsynene selv og for alle som er avhengige av gode tilsyn, hva som er tilsynenes faglige vurderinger, og hva som er politisk fastsatte rammer og vedtak, og som gjør at tilsynene kan konkurrere om gode fagfolk på sine områder. Slike endringer i rammevilkårene er en viktig og nødvendig del av moderniseringen av offentlig sektor i Norge. Det er ut fra slike vurderinger at Regjeringen i meldingen går inn for å gi tilsynene større uavhengighet ved å avskjære statsrådenes instruksjonsrett i enkeltsaker og i stedet innføre en overprøvingsrett for Kongen i statsråd i saker av stor prinsipiell eller samfunnsmessig betydning. Jeg merker meg med glede at det synes å være flertall i Stortinget for dette. Ut fra de samme vurderingene går Regjeringen inn for parallellitet i behandlingen av store fusjons- og oppkjøpssaker i finanssektoren, ved at slike saker skal førsteinstansbehandles parallelt i Kredittilsynet og Konkurransetilsynet. Også dette konstaterer jeg med glede at det er bred oppslutning om her i Stortinget. Forslagene om parallellitet ved behandlingen av finansfusjoner, om avskjæring av statsrådenes instruksjonsrett i enkeltsaker og om innføring av overprøvingsrett for Kongen i statsråd vil bli fulgt opp ved forslag til Stortinget om lovendringer på de respektive områdene. Vi går i meldingen også inn for å rydde opp i forholdet mellom tilsynene og for å skille klarere mellom tilsynsoppgaver, andre forvaltningsoppgaver og statlig tjenesteproduksjon. Dette har allmenn oppslutning i Stortinget og vil bli fulgt opp bl.a. ved etableringen av et særskilt petroleumstilsyn, ved å gi Konkurransetilsynet et overordnet, samlet ansvar for oppfølgingen av konkurransepolitikken og ved å gjennomgå andre tilsynsområder med sikte på en sterkere rendyrking av tilsynsoppgavene. I meldingen går Regjeringen også inn for å etablere uavhengige klagenemnder for tilsynene. Jeg tar til etterretning at det på dette punktet i avtalen mellom regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og SV fremgår at det ikke skal foretas endringer i klagebehandlingen i denne stortingsperioden. Regjeringen vil derfor la dette spørsmålet hvile til etter stortingsvalget i 2005. Og vi føler oss rimelig optimistiske på utfallet av det valget. Som ledd i arbeidet for å styrke tilsynene og for å bidra til å nå Regjeringens overordnede mål om å trekke på den kompetansen som finnes i hele Norge, varslet vi i meldingen også flytting av sju tilsyn ut av Oslo samt etablering av et nytt tilsyn i Stavanger. Jeg er, i likhet med mange av representantene som har hatt ordet, glad for at et stort flertall i Stortinget ser ut til å støtte flyttingen. Flyttingen er god tilsynspolitikk, det er god statlig rekrutteringspolitikk, det er god regionalpolitikk, og det er god økonomisk politikk for Norge. Det er god tilsynspolitikk fordi det bidrar til større reell uavhengighet for tilsynene, og fordi det gir tilsynene forankring i sterke kompetansemiljøer på sine respektive områder. Det er god rekrutteringspolitikk for staten fordi det gir staten tilgang til høykompetent arbeidskraft også utenfor Oslo. Det er god regionalpolitikk fordi det vil styrke de regionale kunnskapsbasene, og med det gjøre det lettere å holde på høyt utdannet arbeidskraft rundt om i landet og på den måten gi bedre forutsetninger for kunnskapsbasert næringsutvikling i Viken, på Sørlandet, på Vestlandet, i Midt-Norge og i Nord-Norge. Og det er god økonomisk politikk for Norge som helhet, fordi vi bare kan opprettholde høy levestandard og fortsatt økonomisk vekst hvis vi har vekstkraftige miljøer i alle deler av landet. Når vi om fem til ti år skal vurdere erfaringene, er jeg overbevist om at nesten alle – også mange av dem som i dag er mest skeptiske – vil konkludere med at flyttingen var viktig, riktig og vellykket. Om flyttingen imidlertid er aldri så riktig, vil den oppleves som smertefull for dem som i dag jobber i tilsynene. Jeg har stor forståelse for dette og stor respekt for at de har kjempet hardt imot flyttingen, og for at dagen i dag kanskje oppleves som vond og vanskelig for mange av dem. Jeg kan forsikre Stortinget om at Regjeringen vil legge forholdene til rette for at omstillingen for den enkelte skal bli så smertefri som mulig. I meldingen har vi skissert de virkemidlene som tilsynene kan bruke i omstillingsprosessen, og den tilnærmingsmåten ledelsen i tilsynene skal legge til grunn overfor den enkelte. Jeg er svært glad for at flertallet i komiteen bekrefter og presiserer både vår tilnærmingsmåte og den virkemiddelbruken vi har varslet. Samtidig vil jeg understreke at en ryddig flytteprosess og en god håndtering av den enkelte ansatte er noe tilsynene selv og ledelsen i tilsynene må ta det operative ansvaret for. Vi i Regjeringen må sørge for at tilsynene har profesjonell og omstillingsdyktig ledelse, og at de har rammevilkår som gjør en god flytteprosess mulig, og det skal vi gjøre. Vi skal følge dette tett opp, men det er tilsynsledelsen selv som må sørge for at dette skjer på en god måte. La meg til slutt nevne at Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling – OECD – denne uken fremla en rapport om reguleringsreformer i Norge. I den rapporten fremhever de Regjeringens og Stortingets arbeid med tilsynsreform som et eksempel som andre land kan lære av. Det er gledelig å konstatere. Stortingsmeldingen om statlige tilsyn er grå og liten og tynn – noen har endog antydet at den er syltynn – men OECDs vurdering kan i hvert fall tyde på at man tross alt kan ha noe å fare med selv om man er litt grå og litt liten og litt tynn.