trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Jeg vil i aller høyeste grad gi uttrykk for at jeg har forståelse for betydningen av den aktiviteten som slike frivillige organisasjoner arbeider med. Det er likevel slik at det er vedtatt et opplegg for gebyrer på denne aktiviteten hos Post- og teletilsynet, og det er et opplegg som også Stortinget har hatt anledning til å forholde seg til. De bestemmelsene ligger der, og det er ikke slik at det kun er Røde Kors som er underlagt disse reglene. De gjelder alle, og så lenge de reglene ligger der, vil også Røde Kors måtte betale dette gebyret. Samtidig vil jeg understreke at så lenge det er mulig med forenklinger som gjør at det blir lavere gebyrer for slike organisasjoner som Røde Kors, synes jeg det er viktig at vi finner slike løsninger. Det er jeg informert om at Post- og teletilsynet ser på i dag.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Det blir gitt tilskudd til slike organisasjoner hvert år, og i de løpene som går da, kan det selvfølgelig være aktuelt, og vil det være aktuelt, å ta høyde for denne type utgifter som organisasjonene har. Nå er det en del av frekvensforvaltningen som er slik at det må betales gebyrer til Post- og teletilsynet. Det vil være galt av meg her og nå å gi enkeltorganisasjoner muligheten til å slippe unna de gebyrene, mens andre må ha dem. Det er viktig med likebehandling i forhold til den konkrete utfordringen vi har når det gjelder driften av Post- og teletilsynet. Så får vi i de årlige budsjettene komme tilbake til hvordan vi skal forholde oss til tilskudd til de enkelte frivillige organisasjonene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
I forbindelse med ruteendringen fra 16. juni 2002 har NSB varslet Samferdselsdepartementet om at det vil være nødvendig å redusere ruteproduksjonen som ligger til grunn for statlige kjøp av persontransporttjenester i 2002, på grunn av en meget vanskelig lokomotivførersituasjon. Behovet for å redusere i ruteproduksjonen i siste halvår har bl.a. sammenheng med oppstart av leveranser av 36 nye nærtrafikksett, slik at lokomotivførere må tas ut av trafikk for å gis opplæring på det nye materiellet. I tillegg har NSB hatt mye større avgang av lokomotivførere i lavere aldersgrupper enn forventet. Etter det jeg er kjent med, mangler NSB for tiden ca. 40 lokomotivførere i forhold til behovet for å utføre dagens produksjon på en tilfredsstillende måte. I sitt utkast til ruteendring foreslo NSB at togtilbudet på Bratsbergbanen mandag–fredag skulle opprettholdes, mens togtilbudet på lørdager reduseres fra to til en avgang og søndager fra tre til to avganger. Alle bortfalte avganger vil bli erstattet med drosje eller buss. Etter høringsrunden med Telemark fylkeskommune har NSB funnet rom for å utvide togtilbudet med en avgang tur-retur Notodden–Nordagutu mandag til fredag mot å sløyfe en direkteforbindelse mellom Skien og Porsgrunn. Togtilbudet på Bratsbergbanen følges nøye opp og har en bra trafikkutvikling. Foreløpige analyser tyder på at overgangsmulighetene til Sørlandsbanen har vært av mindre betydning enn tidligere antatt. NSB legger derfor opp til å foreta noen justeringer i forbindelse med de nye avgangene slik at en rask forbindelse mellom Notodden og Grenland prioriteres, framfor at gjennomgående tog står lenge på Nordagutu for å vente på tog på Sørlandsbanen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Ja, det er viktig at vi har noe å evaluere når vi skal evaluere – det er helt riktig. Og det viktigste av alt er at det er et godt tilbud til de passasjerene som ønsker å reise på denne strekningen. Når vi har den prekære situasjonen som vi har når det gjelder lokomotivførere, er vi nødt til å disponere disse ressursene på en god måte, og det mener vi ligger inne i det opplegget som NSB har nå. Det er viktig at vi viderefører et godt tilbud for de passasjerene som ønsker å reise på den strekningen. Så skal vi foreta en evaluering når tiden er inne for det, slik som forespeilet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Jeg kan forsikre om at samferdselsministeren vil holde et våkent øye med alle transportutfordringer vi har i hele landet, inkludert det som ligger i trafikken knyttet til Bratsbergbanen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
I stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan ble det varslet at Vegdirektoratet ville gjennomføre en høring av spørsmålet om det skal tillates og legges til rette for vogntog inntil 25,25 meters lengde på hele eller deler av det norske vegnettet. Behandlingen av saken har tatt lang tid. Jeg har nå bedt om at Vegdirektoratets vurdering og tilråding forelegges Samferdselsdepartementet før påske. Jeg ønsker ikke å foregripe departementets behandling. Jeg kan imidlertid forsikre at hensynet til trafikksikkerhet, miljø og fordeling av godstransport på ulike transportmidler er momenter som vil bli tillagt vekt ved denne behandlingen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Som jeg sa i svaret mitt, har jeg ikke fått innspillet ennå, og jeg vet faktisk heller ikke hva som blir Vegdirektoratets tilråding. Men det er helt klart at når dette foreligger på mitt bord, vil jeg se på alle høringsuttalelser og også ta innover meg alle relevante vurderinger av saken, uansett om de ligger inne sammen med de høringsuttalelsene som ligger der, eller om de kommer inn i etterkant på andre måter.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Jeg anser dette for å være et helt nytt spørsmål, som jeg gjerne kan komme med noen vurderinger av, men jeg anser ikke dette som et tilleggsspørsmål i forhold til hovedspørsmålet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Kravene som stilles i konsesjonen til Posten angående utleveringssted og utleveringshyppighet, skal oppfylles. Når det gjelder utleveringssted, skal posten utleveres til alle mottakeres postadresse, dvs. bosted/fysisk adresse. Posten kan i særlige tilfeller utlevere posten andre steder. Posten og Post- og teletilsynet har utarbeidet retningslinjer for å presisere kravene som følger av konsesjonen knyttet til plassering av postkasser. Etter disse retningslinjene er færre enn tre husstander i gjennomsnitt pr. kilometer vei et slikt særlig tilfelle som gir grunnlag for unntak fra hovedregelen. I spredtbygde strøk kan posten i disse tilfellene utleveres i postkasser som er plassert mer enn 250 meter fra husstanden. Post- og teletilsynet har opplyst at det på bakgrunn av Postens rapporteringer ikke synes å være vesentlig flere husstander nå enn tidligere som har en avstand på mer enn 250 meter til sin postkasse. Når det gjelder utleveringshyppighet, skal posten utleveres minst tre ganger i uken. Post- og teletilsynet kan imidlertid gi dispensasjon fra dette kravet når det er «umulig» eller «urimelig kostnadskrevende». Posten og tilsynet er for tiden i kontakt for å komme fram til en omforent og praktisk håndterbar forståelse av hva som skal regnes som umulig og urimelig kostnadskrevende. Posten har opplyst at det i 2001 bare var 13 av landets husstander som fikk utlevert post færre enn tre ganger pr. uke. 99,94 pst. av alle husstander får post seks dager i uken. Jeg har derfor vanskelig for å kunne karakterisere Postens praktisering av konsesjonsvilkårene på dette området som liberal.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Posten er selv ansvarlig for å oppfylle de samfunnspålagte plikter for landet som helhet og finne fram til gode, effektive løsninger for posttjenesten i de enkelte områdene. Som kjent er det Post- og teletilsynet som fører kontrollen med at konsesjonskravene overholdes. Jeg har tillit til at tilsynet følger med på at Posten oppfyller disse konsesjonskravene som er satt knyttet til utlevering av post, også i spredtbygde strøk, og også i det området som det her er snakk om. Når det gjelder Flornes, har Posten opplyst at det er fire av ca. 80 husstander som har utleveringspostkassen plassert etter reglene for særlige tilfeller. Videre er det fire husstander som har omdeling færre enn seks dager pr. uke. Disse har omdeling annenhver dag. Posten opplyser at det er svært få klager på omdelingstilbudet i Flornes. Det synes derfor som om det er et altoverveiende flertall, også i Flornes, som er fornøyd med Postens omdelingstilbud. Jeg er kjent med at der er et konkret tilfelle hvor spørsmålet om postkasseplassering har vært vurdert av Post- og teletilsynet. Konklusjonen til tilsynet er at det ikke forelå brudd på konsesjonsvilkårene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Det er ingen aktuell problemstilling å endre konsesjonen slik som den er i dag. Men det er viktig likevel at vi klarer å komme fram til gode løsninger, slik at innbyggerne i dette landet opplever at de har et posttilbud som er rimelig også i forhold til de krav som konsesjonen setter. Konsesjonen er nettopp utformet på den måten at vi skal ha et slikt tilbud som ivaretar hensynet til landets innbyggere, i den grad det er forsvarlig å drive for Posten. Det er derfor vi også har Post- og teletilsynet som foretar sine vurderinger av om konsesjonen tilfredsstilles. Som sagt er tilbakemeldingene vi har fått, at det skjer her.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Det kan ikke gis noe eksakt svar på spørsmålet siden kostnadene vil være avhengige av mange forhold. Som eksempel på slike forhold kan nevnes: geologiske forholdtunnelen må sikres mot vann og frostlengden av tunnelen har betydning for kostnader til tekniske installasjoner som ventilasjon, nødutrustning osv. Under forutsetning av at fjellet er godt og det ikke er for omfattende vannlekkasjer, vil en normalt kunne bygge en tunnel av nevnte kategori for om lag 40 000 kr pr. løpemeter. I andre tilfeller, hvis fjellet er dårlig og det er mye vannlekkasje, kan kostnadene fort komme opp i 50 000-65 000 kr pr. løpemeter. Hvis det skal oppgis et mer eksakt kostnadstall, må det foretas en rekke undersøkelser vedrørende fjell og lekkasjeforhold på det aktuelle stedet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Det er selvfølgelig ønskelig for meg å kunne bestemme at kostnadene skal være lavere, men det er nå engang ikke slik det er. Når det gjelder kostnader på tunneler, setter jeg min lit til fagekspertisen som foretar beregninger av hva kostnadene vil være ved ulike tunnelløsninger. Det er kunnskap jeg må stole på når jeg får ulike innspill. De kostnadene som jeg nevnte i mitt svar, er tall jeg har fått fra fagmiljøet på hva kostnadene ved slike tunneler er.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-03-06:
Man snakker ofte om å flytte fjell. Nå kan jeg verken flytte fjell eller endre på fjell, så slik sett har jeg liten mulighet til å endre på de kostnader som det måtte medføre å bygge tunneler. Men det er selvfølgelig et mål for meg at vi klarer å bygge slike så billig som mulig. Jeg tror nok representanten Ausdal Starrfelt og jeg er enige om at det er viktig å finne gode miljøløsninger. Da er tunnelen et interessant alternativ å se på. Jeg ønsker selvfølgelig at man skal finne rimelige og gode, men også sikre løsninger. Jeg er villig til å gå mange runder for at vi skal finne fram til de rimeligste løsningene, men jeg vil også ha en sikkerhet for at de er gode og sikre de løsninger vi skal ha. Dessverre er det ofte slik at vi opplever kostnadsoverskridelser. Så i mange sammenhenger kan det vise seg at det er bedre å være realistisk når man lager kostnadsoverslag, enn å være for optimistisk, selv om vi gjerne skulle ha bygd mange nye prosjekter.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Frivillige organisasjonar, som til dømes Røde Kors hjelpekorps, utgjer ein viktig del av redningsberedskapen i fjellet. Intern kommunikasjon er i så måte ein nødvendig reiskap. For dette krev Post- og teletilsynet ei avgift på 350 000 kr pr. år. Berre i Buskerud utgjer dette 90 000 kr. Meiner statsråden det er rett at organisasjonar basert på frivillig arbeid skal betale avgift til staten for å få utføre eit viktig beredskapsarbeid for folk flest?»
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg har høyrt om den forenklinga som er på gang, men eg ynskjer likevel å følgje opp med nokre fleire spørsmål. Vi har så vidt avslutta FNs frivilligheitsår, året som skulle gi frivillig arbeid meir merksemd. Hjelpekorpsa baserer seg berre på frivillige, ikkje-lønte personar, der investeringar i scooterar, kjelkar og anna utstyr krev både loddsal, bingo, kakelotteri og tigging. Det verkar lite motiverande fyrst å gi tilskott, som organisasjonane får, for så å ta det tilbake. Det blir å gi med ei hand og ta med den andre. Kunne statsråden tenkje seg å medverke til løysingar på andre måtar? Forstår statsråden frustrasjonen blant dei i hjelpekorpsa som ofte med livet som innsats blir utkalla uansett vêr og føre? Det er ikkje akkurat på solskinsdagar behovet for deira hjelp er størst.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg takkar for svaret på nytt. Eg kunne tenkje meg å gi statsråden ei handsrekking frå Arbeidarpartiet si side når det gjeld litt nytenking. Vi er for vår del i tenkjeboksen med omsyn til bruken av tippemidlane. Vi ser ting i tida som tilseier at ein må stimulere til meir fysisk fostring, inklusiv friluftsliv. Større aktivitet skaper behov for at dei som stiller opp når vi treng dei, altså hjelpekorpsa og andre liknande organisasjonar, må få behalde tilskota sine utan at Post- og teletilsynet skal ta så høge avgifter at bruken av linja kan bli borte, altså at ein set organisasjonen og bruken av telekommunikasjon tilbake. Det vil på ein måte vere å setje dette i revers. Spleis og dugnad var det ein annan Venstre-statsråd som hadde som sitt salsargument i Bondevik I-regjeringa, og folk beit på. Kunne statsråden tenkje seg å kompensere for desse utgiftene?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg vil også stille et spørsmål til samferdselsministeren: «Bratsbergbanen i Telemark ble åpnet for trafikk igjen den 13. august 2001. Forutsetningen var at banen skulle trafikkeres, og at driften skulle evalueres. Nå har NSB varslet reduksjon i rutetidene fra juni 2002. Er evalueringen foretatt?»
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg takker statsråden for svaret, men det er altså en virkelighet at rutetilbudet vil bli redusert, og jeg føler meg fortsatt litt urolig for den framtidige driften på Bratsbergbanen. Det er veldig kort tid siden 13. august 2001, og det var kjent også den gangen at vi hadde en vanskelig situasjon med hensyn til lokomotivførere. Slik vi oppfattet det, var det en åpenbar forutsetning ved gjenåpning av Bratsbergbanen at trafikken på banestrekningen skulle evalueres etter noen tid, og for å få evaluert trafikkgrunnlaget er det i hvert fall etter min oppfatning en forutsetning at man har et reelt trafikkgrunnlag å evaluere på. Er statsråden enig i det?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg takker igjen for svaret, men jeg er fortsatt litt urolig, fordi statsråden ikke legger noen dokumentasjon på bordet på hvorfor NSB har foretatt den vurderingen, annet enn at lokførersituasjonen er problematisk, slik den lenge har vært. Jeg tror det er slik at den banestrekningen var lenge ute av drift. Og naturlig nok vil det ta noe tid før passasjerene igjen får gode reisevaner på strekningen, selv om det egentlig går ganske bra. Kan jeg forvente at statsråden følger Bratsbergbanen med argusøyne, slik at vi kan sikre drift på denne banestrekningen også i årene framover?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Ja, det blir mange spørsmål til samferdselsministeren! Jeg har følgende spørsmål: «Posten skal i henhold til konsesjonsvilkårene distribuere post til umiddelbar nærhet av der folk bor, minst tre ganger i uken, unntatt når «særlige geografiske forhold tilsier noe annet». I dag tolkes dette som mindre enn tre husstander pr. km vei. I konsesjonsreglene står det imidlertid ingenting om at lang vei eller spredt bebyggelse i seg selv er grunn nok til unntak. Hva vil statsråden gjøre for å stramme inn Postens liberale tolkning av konsesjonsvilkårene, som bl.a. frustrerer innbyggerne i Flornes?»
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Noen av oss syns det er liberalt. Bare i Nord-Trøndelag er 70 husstander rammet av dette. Jeg vil sitere Pauline og Bård Kringen i Flornes, som jeg refererte til tidligere, som driver med svinekjøttproduksjon, skogbruk, jakt- og fiskeutleie og konsulent- og forlagsvirksomhet. De skriver følgende: «Vårt største problem for fortsatt drift er Posten. For to år siden sluttet Posten med postdistribusjon til vår adresse, samtidig som vi mistet Landpostbudtjenesten. Post må hentes vel to km unna, pakker to mil unna og innlevering av tidsskrifter som vi utgir, tre mil unna.» Syns ikke statsråden at den type rammebetingelser er krevende hvis man skal prøve å få til næringsvirksomhet i Distrikts-Norge?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg tror samferdselsministeren har helt rett i at de aller, aller fleste er fornøyd med Posten. Det tror jeg nok er korrekt. Men det er også noen som har bosatt seg slik at de ikke er fornøyd, og mitt spørsmål til statsråden helt til slutt er: Er det aktuelt å endre konsesjonsloven, eller kanskje det er mer rett å si konsesjonsreglene, at man strammer inn regelverket slik at det blir enda tydeligere hva man ønsker? Det vil si at uansett hvor man bor i landet, skal man få posten brakt hjem til seg innenfor de reglene som gjelder.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg vil gjerne få stilla følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Det har i det siste vore ein del merksemd om kva kostnader som er knytte til bygging av tunnelar med relativt liten trafikk, type T-8. Kva er statsråden sine vurderingar av kostnader knytte til slike tunnelar?»
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg takkar statsråden for svaret. Stortinget har fleire gonger sagt at for å spara landskap og natur kan det vera ynskjeleg å velja tunnelløysingar framfor veg i dagen. Det har vorte følgt opp i ein del heilt konkrete prosjekt ved at ein har løyvt pengar til tunnel. Eg stiller meg eit spørsmål når statsråden seier at det skal kosta så mykje. Eg har informasjon om at relativt nyleg er det sagt at 30 000-35 000 kr er det ein kan venta seg. Når ein går tilbake og ser på nokre av dei siste fullførte prosjekta, ligg prisnivået på det, knapt nok. Eg lurer på kva som er føremålet med å seia at det kostar meir enn det gjer, for erfaring viser at gjennomsnittsprisane er noko anna enn det statsråden seier.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Eg takkar igjen for svaret. Eg stolar også på fagekspertisen, men dei tala eg har, har eg også frå fagekspertisen. Det undrar meg kvifor ein legg seg så langt opp dersom ein ynskjer at ein skal ta miljø- og landskapsvernomsyn, og eg meiner at det er positivt at det vert bygd billig. Ei endring, ein vekst i utgiftene på 20-30 pst., gjeve at det ikkje er spesielle problem, høyrest for meg mykje ut. I tillegg er det påstått at di fleire private entreprenørar me får inn, di billigare vert det. No står det att å sjå det, men vil statsråden jobba for at tunnelløysingar skal verta så billige som mogleg for at me skal kunna ta andre omsyn enn framkomsttilhøva, og då meiner eg natur- og landskapsvernomsyn?
Leif Christian Johansen (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg vil tillate meg å stille kommunalministeren følgende spørsmål: «I 1992 kom det fra Kommunaldepartementet forskrift om nye prinsipper for fylkeskommunale budsjetter og regnskaper. Disse innebar at private helseinstitusjoner som får tilskudd fra fylkeskommunen, må bokføre feriepenger som fordring overfor fylkeskommunen. Finner statsråden det rimelig at private helseinstitusjoner, som fra 1992 er blitt pålagt å føre feriepenger som fordring i forhold til fylkeskommunen, nå blir økonomisk skadelidende fordi fylkeskommunene ikke vil gi refusjon for feriepenger?»
Leif Christian Johansen (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Dette er jo et problem som nok særlig er knyttet til overgangsprosessen, overføring av spesialisthelsetjenestene til statlig eierskap. Jeg er også klar over at problemet ikke gjelder i alle fylker, men i enkelte fylker, som statsråden sier, der avtaleverket kanskje ikke har vært ryddig. Jeg registrerer også at statsråden ser det som naturlig at påløpne feriepenger for de private institusjonene blir inndekt av fylkeskommunen, uten at statsråden vil gi en instruks fra denne sal.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-03-06:
Kvinneandelen i Forsvaret må opp. For å oppnå dette må vi rekruttere flere kvinner og sørge for at de kvinnene som er der, trives, og dermed vil satse på en karriere i Forsvaret. Derfor tar Forsvaret nå i bruk utradisjonelle virkemidler i rekrutteringsarbeidet. Leir for forsvarsinteresserte jenter i Setesdalen i forrige uke er ett eksempel. Bruk av moderne kommunikasjonsmiddel, som SMS og e-post, er et annet. Vi vurderer også i disse dager å gi kvinner prioritet ved høstens opptak ved befalsskoler, krigsskoler og stabsskoler dersom de ellers oppfyller de krevende kravene til opptak. Et forsvar med en jevnere fordeling mellom kjønnene vil gi et bredere kompetansespekter, og det er viktig. Kvinner i Forsvaret er gode rollemodeller, som må synliggjøres og brukes aktivt i rekrutteringsarbeidet. Kvinner har interessante muligheter i Forsvaret, og det er ingen andre som er bedre skikket til å formidle det utad med troverdighet enn nettopp de kvinnene som allerede er der. Vi satser også på tiltak for å beholde kvinner i Forsvaret. Jeg har i et brev til forsvarssjefen utfordret alle de fire generalinspektørene i Forsvaret til å komme opp med gode tiltak til hvordan vi kan oppnå at Forsvaret oppleves som en mer attraktiv arbeidsplass for kvinner. Bevisstgjøring og holdningsskapende arbeid i forhold til likestilling er også sentralt for å oppnå det. Alle med personellansvar i Forsvarets overkommando skal gjennomføre kurs om temaet «to kjønn – to kulturer» innen utgangen av 2002, og innen utgangen av 2003 skal samtlige sjefer med personellansvar i Forsvaret ha gjennomført et slikt kurs. Kvinner skal synliggjøres, og det er min klare målsetting at det skal være kvinner på alle nivåer i alle deler av Forsvaret. Videre er det iverksatt konkrete tiltak for at et familieliv skal kunne kombineres med en karriere i Forsvaret. Her arbeider vi tett med arbeidstakerorganisasjonene for å finne gode løsninger. Andre tiltak som jeg vil nevne, er mentorprogram for kvinnelige lederkandidater, nettverk for kvinnelig befal, som er et formelt samarbeidsforum, og generelt bedre praktisk tilrettelegging for kvinner ved avdelingene og skolene. Forsvarets overkommando har innført en likestillingspris som skal deles ut til en person eller en avdeling som utmerker seg i arbeidet for likestilling, eller som fremmer kvinnenes sak ved konkret handling. Jeg takker for øvrig representanten Nybakk for spørsmålet om kvinneandelen, og jeg vil presisere at det med kvinner i Forsvaret er en målsetting som jeg tar veldig alvorlig. Det er noe jeg vil prioritere og jobbe hardt med. Ikke minst tror jeg det at vi har en kvinnelig leder i forsvarskomiteen, en kvinnelig nestleder i forsvarskomiteen og en kvinnelig forsvarsminister gjør at vi sammen faktisk kan bidra til å synliggjøre jentene.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-03-06:
Mange av de tiltakene jeg nevnte, er det mulig å gjennomføre i 2002. Når det gjelder kursing av ansatte, trenger vi, hvis alle med personellansvar skal gjennom de samme kursene, også å ta 2003 til hjelp. Men i forhold til det med rekruttering kan svært mye gjøres i inneværende år. Her tror jeg faktisk det å besøke f.eks. alle krigsskolene våre og ta opp med skoleledelsen tiltak de kan sette i verk for å gjøre det lettere for jenter som er på skolen, er særdeles viktig – ikke at de skal slippe faglig innhold eller faglige krav, men det kan være måten vi behandler jentene på når de kommer dit, og måten skolene selger seg på når de skal rekruttere studenter. I tillegg tror jeg, som jeg sa, at generalinspektørene, som jo har et overordnet ansvar innenfor de fire ulike forsvarsgrenene, kan gjøre mer for å legge til rette for å beholde de kvinnene vi har, og rekruttere dem fra skolene og inn i fremtidsrettede stillinger. Og dette bør det være mulig å gjøre i inneværende år.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2002-03-06:
Det er jeg helt enig i at vi kan samarbeide om. Jeg er også enig i at 7 pst. ikke er spesielt ambisiøst, og min målsetting er å komme atskillig høyere enn det. Jeg vil også knytte en kommentar til filmen «Aldri en av gutta», som ble vist på NRK. Jeg tror nok at mange av oss som så det programmet, hadde de samme reaksjonene knyttet til en del av kommentarene som kom fra menn som figurerte i programmet. Men det positive oppe i alt dette er at programmet var initiert av Forsvaret selv. Det var Forsvarets rekrutterings- og mediesenter som tok initiativ til å få laget denne filmen og faktisk å videreformidle den til NRK, nettopp som et ledd i prosessen med å sette dette i fokus internt i Forsvaret. Og jeg vet at flere av de generalinspektørene vi har, allerede har fanget opp ballen og har konkrete initiativ for å gjøre det lettere for de jentene som vi allerede har der.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-03-06:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Petroleumsindustrien slipper ut store mengder vann som inneholder radioaktive og hormonhermende stoffer og radioaktivt bly. Målt i becquerelnivå tilsvarer disse utslippene 20 pst. av utslippene fra Sellafield. Denne typen utslipp av radioaktive stoffer, tungmetaller og organiske miljøgifter fra norsk side svekker vår troverdighet i kampen for å bevare et rent og produktivt hav for oss selv og våre etterkommere. Hva vil statsråden gjøre for å få stoppet disse utslippene?»
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-03-06:
Man kan ikke utelukke det ene eller det andre. Det er ikke for å koble dette til Sellafield, men for at vi skal kunne løse problemene, som er ganske alvorlige i seg selv. Så det er ikke en måte å svekke Sellafield-kampen på, tvert imot. Det er riktig som det blir sagt, at mesteparten kanskje kommer fra britisk sektor. Kystpartiet vil appellere til oljeselskapene om å få bukt med disse problemene, og håper at Regjeringen vil bidra til at alle farlige utslipp stoppes. Disse utslippene er unødvendige, for det foreligger tilgjengelig teknologi i dag til å fjerne dem. Mitt oppfølgingsspørsmål til miljøvernministeren blir: Vil Regjeringen stille krav om nullutslipp fra petroleumssektoren? Jeg er for øvrig enig i det miljøvernministeren sa, at vi må stå sammen i denne kampen. Jeg takker for svaret, og det er klart at vi skal stå sammen, og vi skal gjøre vårt ytterste for å få stoppet disse technetium-99-utslippene fra Sellafield.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-03-06:
Jeg takker igjen for svaret. Det var veldig positivt å høre at man vil ha en nullutslippsstrategi innen 2005. Man skal være oppmerksom på at det meste av de radioaktive stoffene som følger av olje- og gassproduksjonen, slippes ut i produsert vann fra plattformene. Kun små mengder ender opp som avfall på land. Det årlige utslippet er nå omregnet til 13 Tbq pr. år og stiger jevnt, og det vil igjen medføre at mengden radioaktivt avfall som bringes til land, vil øke betydelig. Spørsmålet mitt er: Vil Regjeringen være en pådriver for å få etablert et deponi på land snarest? Dette mener jeg også vil være et viktig bidrag fra Norge som pådriver for å få redusert og fjernet disse utslippene, og da tenker jeg også i forbindelse med utslipp fra Danmark, Nederland og ikke minst Storbritannia.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Først vil jeg takke representanten Swensen og Kystpartiet for det gode og nære samarbeidet vi har hatt, som jeg også hadde med representanten Bastesen, for å få stoppet de forferdelige utslippene av technetium-99 – radioaktivt avfall – fra Sellafield-anlegget. Det er ikke noen tvil om at dette er en trussel mot vårt havmiljø, og vi står overfor en veldig viktig avgjørelse av den britiske regjeringen i løpet av våren. Derfor er jeg litt overrasket over premisset i spørsmålet, nemlig at disse utslippene som man her går inn på, skulle svekke vårt engasjement i forhold til Sellafield-saken. Det kommer jeg tilbake til. Men jeg tror vi nå må stå sammen for å påvirke den britiske regjeringen. Her må vi ikke gi gratis poenger ved at mange representanter nå sier at hvis vi ikke ordner opp i den og den saken, svekker vi oss i Sellafield-kampen. Dette er også viktige spørsmål. Men jeg synes at den koblingen enkelte nå benytter seg av i den prosessen vi har med Storbritannia, er uakseptabel, og den gir meg færre muligheter i forhold til det vi kjører mot britiske myndigheter. Jeg tror vi skal bli enige om at vi skal holde disse sakene fra hverandre, og så skal vi også rydde opp i det som er viktige utfordringer for oss. Det er en etablert målsetting for norsk petroleumsvirksomhet at vi ikke skal tillate miljøfarlige utslipp av olje og kjemikalier til sjø, dvs. at kravet om nullutslipp skal gjelde. For eksisterende felt er siktemålet at de nødvendige tiltak skal være gjennomført innen 2005. Nye felt skal som hovedregel ikke ha miljøfarlige utslipp. Jeg gjør også oppmerksom på at når det gjelder produsert vann, er det minst like mye av det fra Storbritannias side, og det er en tilleggsdimensjon til det som dreier seg om Sellafield. Regjeringen vil sikre at målet om nullutslipp av miljøfarlige stoffer til sjø blir nådd. Målet omfatter både olje og tilsatte og naturlig forekommende kjemikalier i det produserte vannet. For at vi skal greie å nå dette målet, må det utvikles ny teknologi og settes i verk en rekke tiltak. I forhold til ønsket om å sikre et rent og rikt hav for oss selv og våre etterkommere, er det viktig det vi nå har satt i gang, mener jeg, at vi om kort tid vil fremlegge en havmiljømelding. Der går vi også inn på akkurat den problemstillingen som representanten tar opp. Utslippene av naturlig forekommende radioaktive stoffer – radium – løst i produsert vann, ikke syntetisk radioaktivitet som kommer fra Sellafield, er ikke godt nok kartlagt på norsk kontinentalsokkel. Selv om det ifølge Statens strålevern ikke er grunn til å anta at radioaktivitet i produsert vann representerer noen vesentlig fare for helse og miljø, forsterker dette behovet for å redusere de totale utslippene av produsert vann fra norsk sokkel. Det er dette som er innfallsvinkelen til at vi skal bli svekket i Sellafield-kampen, og det kan jeg ikke akseptere. Dette er naturlig radioaktivitet; det andre er syntetisk. Statens strålevern har ikke trukket de samme konklusjoner knyttet til dette. Det er et flott engasjement, og vi skal også rydde opp i dette, men ikke bruke det i Sellafield-kampen.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Dette kan utvikle seg til en gjensidig utveksling av komplimenter, men jeg vil bare gjenta at jeg vet at Kystpartiet er på plass når det gjelder kampen mot Sellafield. Her om dagen fikk jeg også en hilsen fra Steinar Bastesen på Sunnaas, og han bekreftet at Kystpartiet også videre vil følge opp den kampen som vi fører fra Regjeringens side mot technetium-99-utslippene. Jeg synes også dette er en naturlig oppfølging i forhold til det. Når det gjelder produsert vann, bør vi og skal vi følge en nullutslippsstrategi. Oljeselskapene skal gås nærmere etter i sømmene. Det er helt åpenbart at de må levere ut fra best tilgjengelig teknologi for å få slutt på unødvendige utslipp fra produsert vann – altså det som blir igjen av det vannet som tas opp fra kontinentalsokkelen, som kan inneholde forurensing. Det finnes muligheter her, og innen 2005 skal vi ha nullutslippsstrategien på plass.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Svaret er ja. Her må en da skille mellom, forstår jeg, det som er produsert vann, som kommer fra sokkelen, og det som kalles med et godt norsk navn «scale», altså avfallsprodukter som kommer på land når man renser bl.a. rørledningssystemene og lignende, og dem er det ikke opprettet noe sentrallager for. Det er deponert på forskjellige steder rundt omkring i landet. Vi vil nå stille krav overfor oljeselskapene om at de må få fortgang i å lage et sentrallager. Dessverre er det ikke alle land som følger denne praksisen. Noen tar faktisk dette inn på land og så dumper det i sjøen etterpå, og dette inneholder da også radioaktive stoffer. Det er ikke noen god praksis, og det er vel også meget tvilsomt i forhold til en del internasjonale konvensjoner. Men Statens strålevern vil jobbe videre med å se på hvordan naturlig forekommende radioaktive stoffer løst i produsert vann virker, og kartlegge dette. Foreløpig sier de at det ikke er grunn til å anta at radioaktivitet i produsert vann representerer noen vesentlig fare for helse eller miljø, fordi det er naturlig forekommende radon.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Jeg takker for spørsmålet. Det gir jo også anledning til å presentere det vi har tenkt å gjøre i forhold til å følge opp Stortingets vedtak på dette punktet. Det kan jo være hyggelig når representanten Enger tar opp et spørsmål knyttet til rovvilt, at hun kan få et uttømmende svar i forhold til hvor det ligger nå. Jeg har forstått at representanten ikke alltid har vært like fornøyd med de svarene jeg har gitt på disse spørsmålene, men vi får se hva vi får til i dag. Regjeringen Stoltenberg vedtok etter fullmakt fra Stortinget å oppheve kjerneområdet for jerv i Sør-Norge med virkning fra 1. april 2002. Vedtaket ble formidlet til Stortinget i budsjettproposisjonen for 2002. Vedtaket innebærer at jerv skal forvaltes med utgangspunkt i et bestandsmål på 10-15 årlige ynglinger i hele Sør-Norge. En opphevelse av kjerneområdet for jerv i Sør-Norge innebærer endringer i virkemiddelbruken i jerveforvaltningen. Jeg vil legge vekt på å etablere overgangsordninger basert på de rammer som ligger i budsjettproposisjonen. Departementet arbeider nå med å konkretisere de ulike elementene i en ny forvaltning av jerv i Sør-Norge. Forvaltning av en liten bestand av jerv over et større område i hele Sør-Norge, uten kjerneområde, stiller strenge krav til presisjon i forvaltningen. Det vil derfor fra departementets side bli lagt til rette for at nødvendige forvaltningsverktøy og datagrunnlag foreligger før en forsøksordning med ny jervenemnd iverksettes. Konkret innebærer dette at bestandsovervåkingssystemet for jerv skal gjennomgås og tilpasses en ny forvaltningsmodell med et vesentlig større geografisk utbredelsesområde, og det skal utvikles modeller for uttak av individer i fåtallige jervebestander. Videre bør jakten i tråd med budsjettproposisjonen i sterkere grad rettes mot områder med betydelige skader, slik at den skadereduserende effekten forbedres. Lokal forankring av forvaltningen av jerv i Sør-Norge bør etter min vurdering også sikres gjennom fortsatt utprøving av ordninger der de mest berørte kommuner gis mulighet til å forestå eller bistå i konkrete forvaltningsoppgaver. Dette kan gjelde iverksetting av betingede fellingstillatelser, organisering av arbeidet med forebyggende tiltak, bruk av lokale fellingslag, og deltakelse i bestandsovervåking. Dette vil bli fulgt opp, og Stortingets forutsetninger fra i fjor vil også ligge til grunn gjennom opphevelsen av det tradisjonelle kjerneområdet fra 1. april.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Jeg oppfatter representanten Enger i retning av at hun også står fast ved det som var Stortingets vedtak i fjor høst, nemlig at noen kjerneområder skal oppheves. Hvis representanten er bekymret for at jerven kan spre seg utover et større område, kan det også være en følge av en oppheving av et kjerneområde. Jeg bare gjør oppmerksom på det. I et kjerneområde skal man jo forvalte innenfor en sone. Hvis jeg forstår representanten rett, så holder også Senterpartiet fast ved opphevelsen av kjerneområdet. Det er klart at det skaper noen nye utfordringer, og det skal vi prøve å følge opp så godt som overhodet mulig. Men da går det ikke an å bruke som argument at man er bekymret over at flere kommuner blir omfattet av jerveskader. Poenget med opphevelsen av kjernesonen er jo at Stortinget følte at det var en urimelig tøff belastning på disse kommunene, ikke minst i Engers eget hjemfylke, Oppland, som da skulle stå for forvaltningen i hele området. Det Regjeringen nå prøver, er å levere på dette så godt som mulig. Men representanten påpeker jo selv de dilemmaer vi er inne i her, at når vi skal oppheve et område, så strekker det seg over et større.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Jeg er ikke uenig i at det forebyggende arbeidet er meget viktig. Når vi skal legge frem helheten i dette, vil det være et viktig element. Men som også Enger er klar over, ligger det et dilemma i det som Stortinget har vedtatt, nemlig at man skal ha aktive utmarksnæringer kombinert med rovdyr. Det vil alltid kunne oppstå skader, men vi skal begrense dem så mye som mulig, og det må være en del av dette opplegget. Det finnes mange gode innspill knyttet til dette, og dem vil vi komme med når vi legger frem denne saken.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Plan- og bygningsloven legger myndigheten til å fatte planvedtak til kommunene. Jeg mener at lokaldemokratiet er viktig, og at det må foreligge vesentlige regionale eller nasjonale interesser for at det skal være aktuelt å overprøve et kommunalt planvedtak. Jordverninteressene i denne saken var ikke entydige og tungtveiende nok til at jeg ville gå mot kommunestyrets flertall. Kommunestyrets flertall har gått inn for at et nytt sykehjem skal ha en sentral lokalisering. Etter at den prioriterte lokaliseringen ikke ble godkjent av den forrige miljøvernministeren, har kommunen arbeidet med en alternativ tomt i sentrum. Selv om fylkeslandbruksstyret ikke har fremmet innsigelse til denne lokaliseringen, beslaglegger også den dyrket mark. I tillegg viser det seg at utnyttelsen av denne tomten er komplisert på grunn av hensynet til trafikksikkerheten på tilstøtende riksvei. Etter min oppfatning har Søgne kommune et godt og miljøvennlig grep om utviklingen av Tangvall sentrum. Samling av viktige offentlige funksjoner i et kompakt sentrum er god miljøpolitikk som reduserer transportbehovet og muliggjør satsing på kollektivtrafikken. Et kompakt utbyggingsmønster vil også på sikt kunne hindre at utbyggingspresset kanaliseres ut til de større sammenhengende landbruksområdene syd for sentrum. Dette er i tråd med rikspolitiske retningslinjer for samordnet areal- og transportplanlegging som ble vedtatt av regjeringen så tidlig som i 1993. Svaret på spørsmålet er derfor at jeg har lagt miljøhensyn til grunn for vedtaket. I forhold til den forrige miljøvernministeren er det mulig at jeg har lagt større vekt på hensynet til utviklingen av et kompakt og miljøvennlig sentrum enn på jordvern. I en sak som denne, hvor ulike miljøhensyn står mot hverandre, bør det legges vesentlig vekt på kommunestyrets helhetsvurdering av hva som vil gi den beste samfunnsmessige løsningen lokalt.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Som jeg sa i mitt forrige svar, legger jeg stor vekt på hva kommunestyret her har kommet til. I Norge har vi et lokaldemokrati som fungerer, og dette har vært en vanskelig lokal avveining mellom to alternativer, der begge dreier seg om matjord. Det tror jeg man skal være klar over. Kommunestyret ønsket en sentrumsnær tomt til utbyggingen av sykehjemmet. Da den forrige miljøvernministeren ganske overraskende – kan man si – valgte å overprøve det lokale vedtaket, begynte kommunen å arbeide med en annen sentrumsnær tomt, som også var matjord. Men denne tomten har etter hvert vist seg ikke å være egnet, da samferdselsmyndighetene hadde sterke innsigelser fordi den lå for nær en vei, og avkjørselen var meget vanskelig. Kommunen havnet da i et fryktelig dilemma – ettersom man ønsket en sentrumsnær utbygging. Jeg så ingen grunn til å overprøve kommunestyrets flertall da jeg på nytt fikk saken på bordet. Det er ikke noe illegitimt i det når saken bringes inn for miljøvernministeren for fornyet behandling – ettersom det også var nye opplysninger i saken.
Børge Brende (Høyre), 2002-03-06:
Jeg takker representanten for komplimenten knyttet til mitt internasjonale miljøarbeid. Når det gjelder det nasjonale miljøarbeidet, er det sikkert mye som kan sies om det – både når det gjelder tidligere regjeringer og denne regjeringen. Jeg føler meg fryktelig lite truffet i forhold til at dette skulle være en illustrasjon på at miljøet vil tape. Dette er snakk om sentrumsnær utbygging, slik at man reduserer trafikken. Det er snakk om to jorder. Det ene er matjord, og det andre er matjord. Så har samferdselsmyndighetene, etter at kommunen fikk nei når det gjaldt den forrige tomten, sagt at den nye tomten man da valgte, som var sentrumsnær, ikke var brukbar i forhold til det trafikale. Da har det faktisk oppstått en ny situasjon. Jeg hadde egentlig ikke tenkt å nevne det partipolitiske. Men jeg er gjort oppmerksom på at det ikke var så rent lite partipolitikk i forbindelse med den forrige tomten, hvis det medfører riktighet det som står i budstikka. Vi hadde gruppemøte i går, og det var vanskelig å la være å si noe til de andre, skriver Kjelland Larsen til tidligere statssekretær Stein Lier-Hansen i et brev datert 3. april 2001, to måneder før vedtaket ble fattet i departementet, som da var i tråd med mindretallet, hvor også Arbeiderpartiet var en del. Jeg skal ikke gå noe dypere inn i dette. Det er iallfall det som ble lagt på mitt bord akkurat nå.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å spørre miljøvernministeren om følgende: «Kjerneområdet for jerv i Sør-Norge skal oppheves med virkning fra 1. april 2002. Det er til dags dato ikke kommet signaler på hvordan forvaltningen skal skje når kjerneområdet oppheves. Hva er Regjeringens politikk på dette området etter 1. april?»
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-03-06:
Det er veldig fint at man her er opptatt av dette, men det skal tilpasses en ny modell, sier statsråden, og det er også snakk om forebyggende tiltak, uten at man er konkret på det. Dette begynner nå å haste fordi vi har lamming i disse dager, små dyr skal i mai ut på beite, og folk som skal ha dette som levebrød, er bekymret for dyrene sine. Det har altså ikke kommet noe konkret, men det er mange tiltak som på en måte står på vent. Det er min opplevelse av det når jeg hører statsråden her. Jeg har nesten lyst å nevne at i 2000 ble det utbetalt erstatning i 91 kommuner. I 2001 gjaldt dette 110 kommuner, så vi ser at jerven sprer seg veldig, og det er derfor viktig at man får konkrete tiltak. Man venter altså på det. Og da må jeg nesten be statsråden konkretisere hva han mener – hva han konkret vil gjøre for å redusere tap av dyr som skal på beite allerede nå i vår.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-03-06:
Jeg vil gjerne følge opp dette. Mitt poeng var at spredningen skjedde lenge før vi fikk opphevet kjerneområdet. Jeg ser godt problematikken som Brende her nevner, men det viser jo nettopp at det er svært viktig å gå inn med sterke tiltak som gjør at tapstallet kan reduseres. Tapstallet for sau var i 2001 13 571 dyr, og det er etisk uforsvarlig. Derfor er det helt nødvendig at departementet går inn med klare og raske «rådgjerder» for å redusere dette. Jeg må be statsråden være enda mer konkret enn han har vært når det gjelder å komme med tapsreduserende tiltak.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Miljøvernministeren har omgjort tidligere vedtak fra departementet om å verne høyproduktivt landbruksareal i Søgne kommune. Flertallet i kommunestyret har ønsket å bygge sykehjem på arealet. Statsråden skriver i sitt brev til kommunen at de mest involverte parter er hørt, og at samtlige har gått imot kommunens ønske. Likevel har statsråden omgjort tidligere vedtak. Har statsråden lagt miljøhensyn til grunn for vedtaket, eller er det politiske hensyn som har vært utslagsgivende?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Fylkeslandbruksstyret har hatt innvendinger til bygging på dette området, og i Landbruksdepartementets brev av 29. mars 2001 slås det fast at konfliktområdet vest for ungdomsskolen er et areal som skal ha det strengeste vernet mot nedbygging. Landbruksdepartementet anbefaler derfor at innsigelsen tas til følge. I Søgne kommune har det gått prestisje i denne saken. Flertallet har avvist andre alternativer som har vært pekt på i forhold til å plassere sykehjemmet. Kommunen har derfor selv satt seg i den situasjonen den har kommet i. Hva er det i de nye innspillene som er kommet, som har fått statsråden til å endre et tidligere fattet vedtak i departementet?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Miljøvernministeren har vært høyt på banen i forhold til internasjonale miljøspørsmål. Det er bra. Når det kommer til mer nasjonale spørsmål om å verne naturen, viser det seg at det ikke er bra. Jeg registrerer at partipolitikk og press er viktigere enn miljø for miljøvernministeren når han bruker den argumentasjonen som han gjør – uten å ha det faktagrunnlaget som kommunen opprinnelig hadde når det gjaldt alternative plasseringer av sykehjemmet. Så langt jeg kan se, foreligger det ikke nye momenter i saken. Hva er det formelle som miljøvernministeren har gjort dette miljøvedtaket og miljøtilnærmingen ut fra?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utviklingsministeren: «Den kommende FN-konferansen om finansiering for utvikling kan vise seg å bli resultatløs i den forstand at man ikke vil komme et eneste skritt nærmere en praktisk oppfølging av FNs milleniumserklæring om å halvere den mest ekstreme fattigdommen innen 2015. Hva vil statsråden gjøre i ukene framover for å sikre at konferansen munner ut i et mer forpliktende dokument enn det som er framforhandlet til nå?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-03-06:
Jeg setter pris på det engasjementet som jeg vet utviklingsministeren har i denne saken, og som hun også har gitt uttrykk for nå. Men i debatten om utenriksministerens redegjørelse gjorde dessverre statsministeren det klart at han ikke vil arbeide for en internasjonal skatt på valutatransaksjoner. Det er trist, ikke minst fordi dette er et tema i EU i disse dager. En kan sjølsagt som en alternativ finansieringskilde for internasjonale organisasjoner tenke seg andre former for internasjonal skattlegging. Mitt spørsmål til bistandsministeren blir om hun ser at internasjonal skattlegging er et av alternativene for å finansiere internasjonale organisasjoner og deres virksomhet. I tilfellet hun svarer at hun ser dette som en mulighet, hvilke initiativer vil hun da ta?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-03-06:
Jeg er i hvert fall glad for at utviklingsministeren ikke avviser internasjonal skattlegging som virkemiddel, sjøl om statsministeren var ekstremt avvisende når det gjelder skatt på valutatransaksjoner. Men bare for å få litt helhet i hvordan prosessen har gått fram til dette dokumentet som utviklingsministeren og jeg er enige om er for lite forpliktende: Jeg vil gjerne vite hvilke initiativ som er tatt fra norsk side under forhandlingene om sluttdokumentet for å sikre et mer forpliktende dokument, og om det også er mulig å si noe om hvorfor en ikke har fått gjennomslag for disse eventuelle forslagene.