Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2017-06-15:
Eg skal ikkje starte med heile Noregs bistands- og utviklingspolitiske historie, men om me startar i India og Sør-Korea, har det ikkje gått så aller verst med dei landa. No kjem ikkje alt av bistands- og utviklingspolitikken, men me har jo nådd betydelege resultat. FNs tusenårsmål gav nettopp ei mobilisering for å redusere ekstrem fattigdom og svolt. Langt fleire har fått tilgang til fundamentale rettar som skulegang og helseteneste. Fram mot 2030 skal det mobiliserast for nye berekraftsmål. Å utrydde fattigdom er mål nr. 1, så følgjer mål om å utrydde svolt, sikre god helse, god utdanning, likestilling mellom kjønna, reint vatn og gode sanitærforhold. Dette er særleg viktig for dei fattigaste landa og i bistanden. I tillegg er det sett opp ei rekkje andre mål som i større grad gjeld alle, både rike og fattige land. Me skal fremje mindre ulikheit, anstendig arbeid og økonomisk vekst, rein energi for alle, berekraftige byer og samfunn, ansvarleg forbruk og produksjon, stoppe klimaendringane, sikre liv både under vatn og på land, og fremje fred og rettferd. Desse globale måla utfordrar oss breiare enn bistandspolitikken. Her har rike land ei stor heimelekse å gjere, og det gjeld òg vårt eige land. Med andre ord, medan FNs tusenårsmål i hovudsak dreidde seg om å mobilisere til bistand for verdas fattige land, omfattar berekraftsmåla langt fleire mål og innsatsar som ikkje har noko med bistandsbudsjettet å gjere. Da blir det viktig å unngå at rike land bruker bistandsbudsjettet meir til å vareta eigne interesser enn til å kjempe mot den ekstreme fattigdomen som fortsatt finst. Eigeninteressetenkinga kan svekkje innsatsen for dei fattige og våre felles interesser. Da tenkjer eg ikkje berre på slagord som «America first», eller at alle land må vareta legitime nasjonale interesser, men det er farleg viss slik eigeninteressetenking fører til at gjensidig frihandel blir avgrensa av auka proteksjonisme, at forpliktande tiltak for å betre klodens klima blir erstatta av kortsiktige lokale satsingar på fossil energi, at militært rustingskappløp fortrengjer innsats for felles rustingskontroll og nedrusting som gir auka tryggleik, og at vekst i eigen økonomi fortrengjer internasjonal innsats for anstendig arbeid og reduksjon av ulikheit. Dette er vegval me må ta stilling til. Regjeringas berekraftsmelding vidarefører på mange punkt viktige hovudlinjer i norsk utviklingspolitikk. Det er det brei støtte til. På nokon punkt blir det skapt unødig tvil og gitt signal om at norske eigeninteresser – og ikkje utvikling i fattige land – skal vere styrande. Lat meg som eit eksempel nemne meldingas avsnitt om bilateral stat-til-stat-bistand. Det ber feil av stad viss målet med slik bistand blir å fremje «vår interesse» for å fremje norsk næringsliv og handel. Heile komiteen reagerer på dette avsnittet ved å understreke at norsk bistand må ha som mål å bidra til at styresmaktene i utviklingsland kan byggje opp statleg kapasitet og gode tenester som tar vare på befolkningas rettar. Målet med stat-til-stat-bistand skal framleis vere å fremje utvikling i fattige land. Kristeleg Folkeparti er òg fornøgd med å ha fått heile komiteen, med unntak av regjeringspartia, med på å presisere at det er «meget problematisk dersom målet om å redusere antall bistandsavtaler fører til at gode utviklingstiltak nektes fortsatt støtte». Grunnen til at me vil presisere dette, er meldinga frå norske frivillige organisasjonar, som opplever at departementets føringar får Norad til å stanse støtta til gode utviklingsprosjekt, fordi mål om å redusere talet på avtaler blir ein del av støttevurderinga. Dette kan ramme mindre frivillige organisasjonar, eller innsats for særleg utsette grupper, som funksjonshemma i utviklingsland. Dette er tvert imot innsats me bør styrkje. Eg er òg glad for at det er ein samrøystes komité som peiker på Kristeleg Folkeparti sitt Dokument 8:25 S for 2016–2017, om reform av utviklingspolitikken. Me ventar med spenning på regjeringas oppfølging der. Til slutt vil eg takke saksordføraren, Sylvi Graham, som kjenner dette området svært godt, og som på ny har gjort ein strålande innsats som saksordførar. Det har vore med på å løfte dette viktige arbeidet denne våren.