Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-17:
Jeg vil starte med å ta opp SVs forslag og også gi ros til saksordføreren i saken. Uførhet er et klassespørsmål. Derfor har SV alltid slåss for at folk skal få en trygg og varig trygd som ikke skal tas opp til vurdering eller lage unødig stress før helsen eventuelt endrer seg. Vi velger ikke helsen vår selv, og det er nøye vurderinger som ligger bak hver enkelt søknad og hvert enkelt vedtak rundt uføretrygd. Det er ingen som velger selv å bli ufør. Og det vil alltid – uansett – lønne seg å jobbe, både sosialt og økonomisk. En trygg og stabil inntekt gjør at du kan være selvberget også i de tilfellene der helsen svikter. Økonomisk sikring er en viktig og nødvendig oppgave for et fellesskap å løse. Det handler om å hindre fattigdom blant dem som ikke har helse til å jobbe. Det er heller ikke bare et spørsmål om verdighet og det å kunne stå på egne bein, men også et spørsmål om helse og livskvalitet for dem det gjelder. Vi mener at syke mennesker bør få bruke kreftene til å holde seg på beina og ikke alle kreftene på å få endene til å møtes. Derfor er en trygg uføretrygd helt avgjørende. Vi vet at uførhet rammer skjevt. Vi vet at det rammer kvinner mer enn menn, at det rammer folk med kortere utdanning i større grad enn folk med lengre utdanning, og at folk som har tøffe og kroppskrevende yrker, i større grad utsettes for uførhet enn akademikere. Når folk opplever å tape på uførereformen, ja så rammer det også skjevt. Stortinget var enig om at folk skulle få en tilnærmet samme uføreytelse etter skatt som tidligere også etter innføringen av uførereformen. Det er vårt utgangspunkt. Gjennomgangstonen i Prop. 130 L for 2010–2011 og innstillingen fra arbeids- og sosialkomiteen i saken legger nettopp det perspektivet til grunn, at folk ikke skal tape i forhold til det man i utgangspunktet har å rutte med. I Prop. 130 L, side 133, står det: «Løsningen må sikre at hensynet til den enkeltes rettigheter ivaretas på en god og tilfredsstillende måte. Uførepensjonistene må gis tilstrekkelig tid til å tilpasse seg nye regler. Personer som allerede mottar uførepensjon bør heller ikke få for store endringer i sine ytelser når ordningen legges om.» Og senere i dokumentet sies det med all tydelighet at det legges opp til at «ytelsen til uførepensjonistene overføres til det nye regelverket(…) på en slik måte at uføreytelsen etter skatt blir på samme nivå som tidligere». (…) Lignende formuleringer finner vi flere steder. Problemet er at virkeligheten til uføre etter omleggingen slett ikke er i tråd med den virkeligheten som beskrives i Prop. 130 L, og som komiteen beskriver i sine merknader. Vi vet at veldig mange taper, og at mange taper betydelige summer. Som tidligere varslet fremmer derfor SV forslag om en varig kompensasjonsordning for dem som taper på innføringen av uførereformen. Uføre som taper store summer, kan ikke vente på evalueringer langt fram i tid, fordi regninger og husleie skal betales denne måneden og neste og ikke etter at en eventuell evaluering og endring måtte være på plass. Det er stor forskjell på å gjøre det lettere for folk å jobbe og å gjøre det vanskeligere for dem som ikke har helse til å jobbe. SV støtter fullt opp under det første, men kan ikke akseptere at syke skal bære byrden ved utilsiktede konsekvenser av nettopp en enstemmig reform. Derfor foreslår SV at uføre som taper mer enn 1 000 kr etter uførereformen, skal få kompensert sine tap. Noen vil stille spørsmålet: Hvorfor 1 000 kr? Svaret mitt vil være at det er vanskelig å få kompensert nøyaktig på kronen. Også SV erkjenner at konvertering og overføring mellom systemer er komplisert, og at det kan være vanskelig å få helt nøyaktig det samme utfallet som før. Noen vil få mer, andre vil få mindre, men det bør være en tydeligere grense enn i dag. Det SV ikke aksepterer, er nettopp premisset om at det er greit at uføre skal lide store tap, eller at det er en tilsiktet og nødvendig virkning av reformen. Den vanskelige situasjonen som mange av landets uføre har havnet i, er det mulig å gjøre noe med. Det kan alle bidra til ved å støtte SVs forslag i dag. Så vil jeg avslutte med å si at jeg er glad for at det presset som har vært i denne saken, også har ført til en viss bevegelse, både gjennom at flere har uttrykt støtte til intensjonene i forslaget under debatten hittil i dag, og gjennom en bevegelse på overgangsordningen og også varsling om bostøtte.