Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-04:
Jeg vil først takke representanten Moxnes for å ha reist interpellasjonen. Jeg er glad for alle debatter og interpellasjoner som gjelder arbeidslivsspørsmål, og spesielt de som fokuserer på arbeidsledighet. Det er vår største utfordring i dag. Interpellanten refererer til det som Nav-sjef Hans Christian Holte har sagt, nemlig at det er god dokumentasjon på at nedgangskonjunkturer bidrar til økt varig frafall fra arbeidslivet og langvarig svekkede levekår for dem som rammes. Det er jo sånn at de som hadde den svakeste tilknytningen til arbeidslivet før krisa kom, nå har det aller vanskeligst, for de kommer enda lenger ned når det gjelder mulighetene til å få seg inntektsbringende arbeid. Interpellasjonen reiser to hovedspørsmål. Det er hvordan vi langsiktig skal tenke på full sysselsetting og kampen mot ledigheten, og på kort sikt dagpengeytelsene. Når det gjelder dagpengeytelsene, er det bare permitterte som har dagpenger på 80 pst. av tidligere inntekt inntil 3G. Det gjelder ikke de ledige. Senterpartiet var – og er – uenig i at det ikke skulle gjelde både permitterte og ledige. Vi foreslo derfor i vårt alternative statsbudsjett en forhøyet sats på dagpenger, også for dem som var arbeidsledige. 80 pst. inntil 3G er viktig og riktig. Som representanten Moxnes sa, utgjør dette for dem som har et inntektsgrunnlag på 300 000 kr, ca. 4 400 kr per måned, altså enten 20 000 kr eller 15 600 kr. Det er mye penger når en er i den inntektsgruppa. De virkemidlene som ble satt inn i forbindelse med pandemien, var en del av en helhet, som flere har vært inne på. Det har vært en balanse mellom arbeidstakers og arbeidsgivers interesser. Det som er faktum i dag, som også er sagt, er at ledigheten og permitteringene vil vare lenger enn sjølve pandemien. Vi står altså i en situasjon hvor vi lenge etter at vi har kontroll på pandemien, når enn vi får det, vil være i en kritisk situasjon med svært mange ledige og kanskje også permitterte. Det vil altså være et etterslep, og Senterpartiet går derfor inn for å beholde 80 pst. inntil videre, og at vi senere drøfter situasjonen om dagpenger og hva som da er riktig å gjøre. Men jeg vil understreke at dagpengesatsene framover må ses i sammenheng med andre ytelser, f.eks. ytelsene til arbeidsavklaringspenger. Det viktigste tiltaket med tanke på det som interpellanten reiser, er hvordan vi kan øke etterspørselen etter arbeidsfolk. Det er tilbud og etterspørsel også på arbeidskraft. Det er det å ha inntektsbringende arbeid som er både interpellantens og Senterpartiets ønske her. Da må vi øke etterspørselen etter arbeidskraft i Norge. Det vil si å øke etterspørselen etter arbeidsfolk som bor i Norge. Det er dem det norske storting har ansvaret for, det er dem vårt folkestyre skal fokusere på, – hvordan vi kan skape trygge forhold for dem som har sitt tilhold i Norge. Næringslivspolitikken er sjølsagt viktig, men som vi var inne på i debatten med statsråden i går, er det også spørsmål om hvordan vi organiserer arbeidsmarkedet. Det er Senterpartiets parole at vi er nødt til å ha kontrollert arbeidsinnvandring fra land utenfor Norden, fordi vi må ha kontroll på arbeidsmarkedet i Norge, sånn at vi sikrer balansen mellom tilbud og etterspørsel. Ikke minst er det viktig for de svakeste gruppene i arbeidsmarkedet. Derfor er det viktig at dette blir diskutert videre. Til alle de som snakker sterkt og varmt og godt for dem som f.eks. nå blir arbeidsavklart gjennom arbeidsavklaringspenger til å ha en delvis arbeidsevne: Den gruppen som har 51–90 pst. arbeidsevne er den vi i hvert fall må fokusere spesielt på og prøve å få i arbeid. Hvis ikke vil Nav-systemet etter hvert knele, fordi en ikke har etterspørsel etter de mange som en utreder for arbeid, og som ikke får uføretrygd. Dette er viktige spørsmål, så takk for interpellasjonen.