Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2016-03-11:
Først en takk til utenriksministeren for en bred og svært god redegjørelse. Det var en redegjørelse preget av stort alvor. Utenriksministeren ber oss stålsette oss for ytterligere forverring. Det gjør sterkt inntrykk. Når det gjelder det europeiske perspektivet, er tidligere EØS- og EU-minister Helgesens ord fra november i fjor fortsatt gyldig: «Europeisk samarbeid har neppe vært vanskeligere i EUs levetid. Men behovet for europeisk samarbeid har neppe vært større.» Det er parallelle kriser som hver for seg er krevende nok, men som samlet sett utgjør en kompleksitet som innebærer en betydelig utfordring for hele Europa, fordi vi er så tett vevd sammen – økonomisk krise og omstilling, oppløste stater i et sårbart belte rundt Europa, et mer aggressivt og uforutsigbart Russland, ISIL og terror i hjertet av Europa. Ikke siden annen verdenskrig har flyktningsituasjonen vært mer alvorlig, med 60 millioner mennesker på flukt. 125 millioner mennesker trenger humanitær hjelp på grunn av krig, sult og fattigdom. Migrasjonsbølgen gir press på Schengens yttergrense og Dublin-samarbeidet. Mot dette bakteppet trer det fram et konfliktbilde internt mellom EUs medlemsland, med risiko for politisk polarisering og styrking av ytterliggående krefter. Dette er alvorlig, for det handler om Europas framtid. Verden er blitt så liten, kriser og konflikter er ikke lenger langt unna, men preger vårt nabolag. Avstand er ikke lenger noen garanti for trygghet og sikkerhet. Migrasjon beskrives som en av det 21. århundrets megatrender, drevet av krig, konflikt, klimaendringer og økonomiske ulikheter, globalt og i Europas nærområder. Nærmere 50 000 ankomster bare siden nyttår, særlig til Hellas, utgjør et betydelig press på Schengens yttergrense. Kontroll over grensene og tiltak som begrenser ukontrollert tilstrømming, blir avgjørende for å hindre kollaps. Samtidig er internasjonalt lovverk mangelfullt og Flyktningkonvensjonen i begrenset grad tilpasset situasjonen. Derfor er det bra at regjeringen tar et initiativ til å gjennomgå det internasjonale avtaleverket, gjerne som ledd i et nordisk samarbeid. Å lykkes i å håndtere flyktning- og migrasjonsutfordringene handler om å bidra til politisk stabilitet, vekst og utvikling i andre deler av verden, i land som har betydning for vår egen sikkerhet, og som i dag genererer flyktningstrømmer. I det ligger behovet for en omlegging av utviklingspolitikken, med større grad av konsentrasjon om sårbare stater. Og vi må fortsette å bidra tungt humanitært. Jeg vil benytte denne anledningen til å gi utenriksministeren stor honnør for den lederrollen han personlig tar – nå sist når det gjelder initiativet til giverlandskonferansen for Syria. Responsen på den appellen ble formidable 12 mrd. amerikanske dollar på én dag. Jeg vil også understreke betydningen av de militære kapasitetene vi bidrar med, bl.a. i Irak. Men det er ikke bare migrasjonskrisen som er krevende for Europa nå. Når en av våre nærmeste venner og allierte, britene, revurderer sin tilknytning til EU, er det noe Norge følger tett. La oss håpe på et fortsatt britisk EU-medlemskap etter 23. juni. Det vil være i EUs og Norges interesse. Storbritannia er en viktig partner. Vi deler mange verdier og synspunkter knyttet til økonomiske spørsmål og det indre marked. Storbritannia er med sine ressurser også viktig for europeisk utenriks- og sikkerhetspolitikk. Innvandringsspørsmål og integrering samt forsvars- og sikkerhetspolitikk er temaer som opptar folk sterkt og i økende grad. Mange føler utrygghet og usikkerhet, og det er noe vi må ta på alvor. Norge er avhengig av Europa. Sammen med USA er disse landene våre viktigste venner og allierte. Europas utfordringer er våre utfordringer. Manglende håndtering av situasjonen i Europa vil få følger for Norge. Et svakt og splittet EU vil svekke Europas sikkerhet. Det felles grunnlaget av rettigheter og forpliktelser som er bindende for alle EUs medlemsland, grunnlaget for frihet og vekst i Europa, er det det handler om nå. Det vil kreve mye av det politiske lederskapet i Europa den nærmeste tiden. Vi trenger mye godt politisk håndverk. Utenriksministeren var tydelig. Vi skal trygge Norge, sikre norske interesser, og Norge skal bidra i et fellesskap. Situasjonen krever politisk ansvarlighet, og at Norge styres trygt. Vi må unngå egeninteresser, økt proteksjonisme og den nasjonale egoismen i Europa. Vi må stå sammen med våre nærmeste venner og allierte i en tid da folkeretten og våre grunnleggende verdier – demokrati, rettsstat og menneskerettigheter – er truet. Stortinget skal om kort tid behandle stortingsmeldingen om globale sikkerhetsutfordringer som ble lagt fram i juni, og utenriksministeren har som en oppfølger varslet en ny stortingsmelding om hva økt uro, omfattende migrasjon, spredning av terror, utvikling i Russland mv. innebærer for norsk utenrikspolitikk. Denne stortingsmeldingen, sammen med kommende langtidsplan for Forsvaret, vil danne grunnlag for svært viktige veivalg framover. Selv om det på mange måter er tegnet et dystert bilde, tolker jeg utenriksministeren som en betinget optimist – vi må ikke miste troen på at politikk virker, på Europas framtid, på slitestyrken til de universelle verdiene som vi bygger våre liberale, åpne demokratier på.