trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg har egentlig to spørsmål til statsråden, for jeg oppfatter jo at statsråden og regjeringen ikke vil ta initiativ til en internasjonal avtale, som vi foreslår. Det ene spørsmålet mitt er: Hvordan vil statsråden forholde seg om det kommer et initiativ til en slik avtale som vi har foreslått, fra andre store produsenter av fossil energi – vil statsråden og regjeringen se på en slik avtale og eventuelt være med på det? Det andre spørsmålet er mer relatert til den situasjonen vi står oppe i i dag: Vil statsråden se på tiltak for å begrense den norske oljeproduksjonen ut fra dagens situasjon?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg vil også slutte meg til gratulasjonene som er sendt til representanten Borch, men jeg tror at en enda større bursdagsgave enn en diskusjon om NorthConnect, ville ha vært diskusjoner om bjørn, ulv og skuter. Det får vi huske på til neste år. Denne saken handler i bunn og grunn om at oljeselskapene, de som har stått for den største veksten i utslippene av klimagasser, skal underlegges de samme kravene som resten av samfunnet i kampen mot klimakrisen. Jeg er glad for at oljeselskapene tidligere i år presenterte planer om å kutte egne utslipp, men deres målsettinger gjør at utslippene deres kan bli høyere i 2030 enn de var i 1990 – året vi beregner de internasjonale klimaforpliktelsene ut fra. Klimamålet Norge hadde meldt inn i forbindelse med Parisavtalen, da dette forslaget ble lagt fram, var å kutte utslippene med 40 pst. sammenliknet med 1990. Dette målet er det nå varslet skal økes til minst 50 pst. Equinors og bransjens mål er å kutte med 40 pst. sammenliknet med 2005. Selv om det er et stort kutt, vil det likevel bety at utslippene vil være høyere i 2030 enn i 1990. Sektoren vil derfor ikke være i front med å kutte klimagassutslipp, men vil derimot kutte for lite sammenliknet med hva Norge som nasjon skal gjøre. Dette innebærer at andre i Norge må kutte mer for at vi skal oppfylle våre internasjonale forpliktelser. Oljeselskapene og flertallet i Stortinget vil altså at annen industri og vanlige folk skal ta større ansvar i klimakampen enn oljeindustrien – som står for den største veksten i utslipp. Det kan ikke vi akseptere når vi vet at det er nettopp produksjonen av fossil energi som er årsaken til den klimakrisen vi står foran. Den 26. november 2019 uttalte daværende stortingsrepresentant og nåværende olje- og energiminister Tina Bru følgende til NRK: «Vi må ha en nullvisjon for klimautslipp for norsk sokkel helst innen 2035, men senest innen 2050.» Dette var en langt mer ambisiøs målsetting enn oljeselskapene og flertallet i denne salen i dag går inn for. Vi har derfor tatt olje- og energiministeren på ordet og fremmer hennes forslag om nullutslipp fra petroleumssektoren innen 2035. Men jeg er stygt redd for at det er kun oss og Miljøpartiet De Grønne som støtter statsråden i dette målet. Ikke engang hennes egne partifeller vil støtte henne i det. Jeg tar med det opp de forslagene SV står bak.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Statsråden sa i sitt innlegg omtrent som følger: Jeg tror ikke på en myndighetsstyrt plan om nullutslipp. Hva tenker da statsråden om stortingsrepresentanten Tina Bru, som i november tok til orde for en nullvisjon for klimagassutslipp fra norsk sokkel, helst innen 2035? Har ikke statsråden tro på det stortingsrepresentanten Tina Bru la fram den gangen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Vil ikke det nettopp være en plan for å nå den visjonen som stortingsrepresentanten Bru tok til orde for, det som hun nå beskriver? Jeg er også helt enig i at vi som politikere må ha visjoner, men for at de visjonene skal bli realiteter, må de jo følges opp med konkrete planer og handling. Er ikke statsråden enig i det?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Det er ikke så vanskelig å forklare standpunktet i Castberg-saken. SV er prinsipielt mot at man skal dele ut nye tillatelser til oljeindustrien. Så registrerer vi at det er et flertall i denne salen for å bygge ut Johan Castberg-feltet. Da har vi fremmet forslag om at de som må ta de største konsekvensene, i form av risiko for oljeutslipp, også skal være de som får fordelene knyttet til dette. Så her har man med primære standpunkt og sekundære standpunkt å gjøre, og det vil jeg tro at statsråd Bru også møter daglig i sitt arbeid som statsråd. Spørsmålet blir da: Hva vil statsråden gjøre nå som det ikke blir ilandføring på Veidnes, for å sikre at det blir lokale ringvirkninger av den Johan Castberg-utbyggingen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg vil ta opp et annet av forslagene som fremmes i dag i denne saken, og som vi fremmer sammen med Senterpartiet. Det går på oppfølging av Klimarisikoutvalgets utredning. Klimarisikoutvalget kom med sin utredning i desember 2018. Rapporten kom med en rekke viktige vurderinger og anbefalinger til hvordan Norge skal kunne redusere risiko forbundet med de alvorlige klimaendringene. I revidert nasjonalbudsjett for 2019 kom det fram at regjeringen ville gi en oversikt over tiltak for å redusere klimarisikoen i den varslede perspektivmeldingen. I Granavolden-plattformen står følgende: «Vurdere og følge opp anbefalingene og vurderingene fra klimarisikoutvalget, og stille krav til at selskapene synliggjør klimarisiko i sine utbyggingsplaner.» Klimarisiko er et stort og alvorlig tema for Norge som bør få større oppmerksomhet og en grundigere debatt enn kun som en del av perspektivmeldingen. Klimarisikoutvalget bør derfor følges opp med en egen stortingsmelding. Derfor har vi, sammen med Senterpartiet, i dag fremmet forslag om at det legges fram en egen stortingsmelding basert på Klimarisikoutvalgets rapport i løpet av 2020. Jeg skjønner at enkelte i denne sal har litt tungt for det – beklager, president, på forhånd hvis det er et utenomparlamentarisk uttrykk. Men representanten Halleland, som utenfor denne sal er kamerat Halleland, spør hvordan det kan ha seg at SV 1) går imot utbygging av Johan Castberg og 2) foreslår å ilandføre det. Det er nettopp fordi vi ikke har nådd gjennom med vårt primære standpunkt. Vi ser at Stortinget har stemt for denne utbyggingen. Da vil vi prøve å gjøre det beste ut av den situasjonen for dem som må ta de største konsekvensene av denne utbyggingen. Noe vanskeligere enn det er det ikke, men det er tydeligvis vanskelig nok for enkelte, og det gjelder ikke bare representanten Halleland, som utenfor denne sal er kamerat Halleland, men det gjelder tydeligvis flere.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Mye vind har blåst på havet siden dette forslaget fra Rødt ble fremmet i Stortinget. SV fikk i en av krisepakkene i forbindelse med utbruddet av covid-19 gjennomslag for at regjeringen skulle komme tilbake, senest i statsbudsjettet for 2021, med en utredning om mulige finansieringsmodeller som kan sikre utbygging og realisering av prosjekter innenfor flytende havvind. Det var et utrolig viktig vedtak for at det kan skapes fortgang i satsingen på flytende havvind på norsk side. Det vil også bety veldig mye for norsk leverandørindustri, som nå sliter. Norge kan ta en internasjonal lederrolle her. Havvind vil også være viktig for å kutte utslipp av klimagasser både i Norge og i andre land. Vi kan bidra stort til at våre naboland forsynes med ren og fornybar energi i stedet for skitten energi med store utslipp. Derfor må ikke en satsing på havvind i Norge kun forbeholdes det norske markedet, men man må også se på muligheten for å eksportere deler av denne kraften. I den forbindelse vil jeg stille et spørsmål til Rødt om det ene løse forslaget de har, hvor de i punktet om investeringsfond skriver at en av forutsetningene skal være at denne satsingen bidrar til norske utslippsreduksjoner. Betyr det at man utelukker en eksport av offshore flytende havvind, kraft fra den, til andre land? Samtidig må jeg også advare de som tror at flytende havvind er uten miljøkonsekvenser, og at det bare er å dure på. Det fins dessverre ingen energiproduksjon som er uten miljøkonsekvenser. Tar vi ikke hensyn til naturen i våre havområder, kan konsekvensene bli alvorlige for sjøfugl og for fiskeriene. Men tar vi hensyn, planlegger dette på en skikkelig måte, kan det bli en satsing som gir utslippskutt, arbeidsplasser og inntekter til landet. Helt til slutt vil jeg bare fremme en endring av forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne. Det forslaget skal nå lyde: «Stortinget ber regjeringen sørge for at norsk sokkel har en kapasitet på 3 GW havvind innen 2030.»
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg har bare en liten stemmeforklaring. SV kommer til å støtte forslagene nr. 5 og 6, fra Rødt. Vi deler en del av intensjonene bak forslag nr. 4. Som jeg nevnte i mitt innlegg, har vi i den ene krisepakken fått gjennomslag for at regjeringen skal komme tilbake til Stortinget med et forslag til en finansieringsplan som fører til at det blir iverksatt en satsing på flytende havvind. Om svaret på det er et statlig investeringsfond eller ikke, vet vi ikke i dag. Vi kommer derfor til å stemme mot forslag nr. 4, men deler flere av intensjonene bak det. Det er også for meg høyst uklart hvorvidt punkt e i forslag nr. 4 åpner for at man skal kunne eksportere noe av denne kraften til andre land for å fase ut fossil energi. Man får ikke lønnsomhet og satsing på offshore flytende havvind uten at man har noen som er villige til å betale for den kraften. Da vil man kunne eksportere noe av det, selvfølgelig i tillegg til en elektrifisering av olje- og gassinstallasjonene. Men det å få noen til å betale for kraften, vil være helt avgjørende.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg har tidligere i dag beskyldt noen av mine medkollegaer for kanskje å ha litt tungt for det. Nå er det kanskje jeg som har litt tungt for det, men jeg ble ikke spesielt klokere av det siste innlegget. Jeg skjønner godt at man kan bruke flytende havvind til å elektrifisere sokkelen. Det skal vi gjøre. Jeg skjønner også godt at man da kan koble seg på nettet inn mot Fastlands-Norge og sende strømmen tilbake. Det skal vi også kunne gjøre. Det jeg fortsatt ikke skjønner, er om man også åpner for å sende noe av kraften til andre land for å bidra til utslippskutt der.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Norge må gjennom en omfattende grønn næringsreform. I løpet av to tiår må vi erstatte vår avhengighet av olje og utslipp med en forurensningsfri økonomi som bygger på fornybare ressurser. Forandringen må være rettferdig, skape arbeidsplasser og føre til forbedring for både folk, lokalsamfunn og miljø. Vi må bygge industri, industri som gir oss klimaløsningene. Mer miljøvennlig industri er spesielt viktig for Norge for å ta igjen tapte arbeidsplasser og inntekter fra petroleumsnæringen framover. Vi må derfor satse på en grønn industrialisering dersom vi skal både bevare velferden og løse klimautfordringene. Målet i den grønne omstillingen må være at vi klarer å opprettholde sysselsettingen i industrien og på den måten sørge for å bevare norsk produksjon og velferd for framtiden. Norsk fornybar kraft er viktig i klimakampen, både for å bruke den til å kutte utslipp og for å utvikle industri vi er avhengig av for å løse klimaproblemet. Norsk vannkraft har vært og er avgjørende for utbygging av en kraftkrevende industri her til lands. Rimelig tilgang på ren og fornybar energi har gitt arbeidsplasser og næringsutvikling over hele landet. Dette fortrinnet vil SV fortsatt ta vare på og sikre. Derfor vil SV fortsatt prioritere fornybar kraft til industrien gjennom ulike ordninger som sikrer dette. Samtidig vet vi at en balansert kraftutveksling med våre naboland er fornuftig for å sikre stabil tilgang på kraft, og det hjelper ikke minst også til å fase ut klimafiendtlig kraftproduksjon i våre naboland. Vår kraftutveksling hjelper vår industri og norske forbrukere i år hvor det regner lite. Det så vi for 15 år siden i landsdelen jeg kommer fra, hvor lite nedbør året før ga lite vann i magasinene og dermed trusler om midlertidig nedstenging av store, viktige industriarbeidsplasser. Heldigvis kunne svenskene hjelpe oss med kraft det året. Vi har i dag en rekke forbindelser til utlandet. Disse gir oss sikker tilgang på kraft, og det bidrar til å kutte utslipp. I løpet av kort tid settes to nye kabler i drift. Derfor bør det ikke planlegges nye kabler før vi har erfaring med disse. Planene om utbygging av NorthConnect må stoppes, slik SV har foreslått.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg vil følge opp noe av det siste statsråden var inne på i sitt svar til representanten Myhrvold, nettopp det å høste erfaring fra de to kablene som nå kommer i drift. Hvor lang tid regner statsråden med å bruke på å høste den erfaringen før hun vil ta stilling til konsesjonssøknaden fra NorthConnect?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerer at statsråden i starten av sitt innlegg erkjenner at EUs klima- og energipolitikk påvirker også norsk gassproduksjon og norsk petroleumsproduksjon i sin helhet. Men fra den erkjennelsen til siste del av svaret, hvor statsråden ikke ser behovet for en ny gjennomgang av norsk petroleumspolitikk, er det en ganske stor avstand, slik jeg registrerer det. Statsråden viser til at forbruket av gass har økt med om lag 30 pst. de siste årene. Ja, dette er også, som CICERO sa før jul, hovedårsaken til at de globale utslippene har gått opp. Økt forbruk av gass er nå en av driverne for klimakrisen og ikke lenger den løsningen som man så for seg. Så sier statsråden at vi fra midten av 2020-tallet vil få en gradvis reduksjon i produksjonen av norsk gass fra de eksisterende feltene. Det betyr at skal man opprettholde produksjonen eller sågar øke den, må nye felt åpnes. Dette kan være felt som ligger langt fra eksisterende infrastruktur, som ligger langt mot nord, og uten å si noe om de miljømessige konsekvensene av det er dette også utbygginger som vil kunne bli betydelig dyrere enn de utbyggingene som vi har sett de siste årene. Statsråden nevner satsing på hydrogen som viktig. Der deler jeg statsrådens oppfatning av at vi trenger en kraftig satsing på hydrogen, og skal det komme fra naturgass, er det en forutsetning at man har karbonfangst og -lagring knyttet til det. Avslutningsvis har jeg bare lyst til å legge til at hvis man så for seg at norsk gasseksport skulle kunne fortsette som før, hvorfor har da statsråd etter statsråd fra den sittende regjering dratt ned til EU for å argumentere mot en økt satsing på energieffektivisering, som ifølge EUs planer vil redusere importbehovet ytterligere?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Jeg ble oppløftet av det siste innlegget til Barth Eide. Det er et helt annet innlegg om betydningen av gassen framover enn det vi hørte fra Arbeiderpartiet i den saken jeg refererte til i starten av min interpellasjon, Gasskraftsaken for litt over 20 år siden. Så til debatten: Ting kan endre seg raskt. Det har ikke minst de siste ukene vist oss. Dette vil vi få se også framover når land etter land skal frigjøre seg fra bruk av fossil energi. Da kan fossile energiprosjekt som, om ikke akkurat i dag, så i morgen, ser lønnsomme ut, også i prosjektenes levetid, i løpet av noen år vise seg å være ulønnsomme. Vi risikerer med andre ord å støtte opp under investeringer som det norske fellesskap kan komme til å tape penger på, på grunn av at EU og også andre land vil fase ut bruken av gass og erstatte den med enten biogass eller fornybare løsninger. Disse endringene, som kan komme raskt, må vi evne å ta inn over oss. Så hvis regjeringen ikke ønsker å legge fram et forslag til en ny gjennomgang av norsk petroleumspolitikk i lys av det som nå skjer i EU og deres arbeid med avkarbonisering, så kan jeg trygge både statsråden og denne sal med at SV kommer til å fremme et sånt forslag om ikke lenge.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
President! Jeg beklager, men vi stemte feil!
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Nei, vi skulle stemt for. SV stemte nå imot fordi jeg gjorde det.(Latter i salen.) (Latter i salen.)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Representanten Haltbrekken startet med regnskogsatsing og den store jobben som Norge har gått i bresjen for, en internasjonal dugnad for å bevare regnskog. Det er veldig bra. På samme vis vil jeg peke på at Norge innen helsesektoren også gir et stort bidrag internasjonalt. Vi har hatt generalsekretæren i Verdens helseorganisasjon, Gro Harlem Brundtland. Vi har deltatt i utviklingen av vaksiner. Ebolavaksinen er det siste eksemplet der Norge hadde en viktig posisjon. Vi har en av verdens ledende helseantropologer, John-Arne Røttingen. Vi skal utnytte disse ressursene, og derfor skal vi også lytte til de forskerne som peker på at en slik avtale som representanter fra Sosialistisk Venstreparti her foreslår, er en av mulighetene. Norge er en stormakt når det gjelder olje og gass. Vi produserer omtrent 2 pst. av verdens oljebruk og 3 pst. av gassforbruket. Samtidig går vi foran når det gjelder elektrifisering, karbonfangst og -lagring, og på etterspørselssida ser en nå mer og mer hva Norges rolle knyttet til elbiler kan bidra til for å redusere etterspørselen. Vi står nå i en situasjon der etterspørselen har falt dramatisk innenfor olje- og gassektoren på grunn av koronapandemien. Vi har også sett hvor krevende det er å komme til enighet internasjonalt når en del land går til priskrig på olje og gass samtidig. Det sier noe om at Norge må prioritere ressursene. Jeg er veldig tilfreds med at Norge har lederposisjoner når det gjelder å drive fram FNs bærekraftsmål, når det gjelder Parisavtalen, og at vi har inngått en avtale med EU om en klimadugnad i Europa. Kvoteplikt og CO 2 -avgift er virkemidlene på norsk sokkel, men vi går også foran når det gjelder karbonfangst og -lagring. Vi har også muligheter innenfor hydrogen. Det å ha ledertrøya er en viktig posisjon å ta, og det koster også mye penger. I et lite land som Norge er vi avhengig av å prioritere innsatsen vår. Det er noe av grunnen til at vi sier at dette er litt fram i tid, men det betyr ikke at vi ikke kan jobbe for å få til en slik avtale, selv om det ser litt vanskelig ut akkurat i disse dager.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Midt i koronapandemien har vi også opplevd et lite eksperiment, et lite forsøk på hvordan det er å leve litt mer klimavennlig. I den siste måneden har salget av fossilt drivstoff gått ned med 10 pst. Det sier noe om hvilke utfordringer vi står overfor når Norge har bestemt seg for at vi skal kutte utslippene med minst 50 pst. i ikke-kvotepliktig sektor innen 2030. Olje- og gassektoren har lagd et veikart der de sier at de skal kutte 40 pst. i produksjonen. Det er formidable utfordringer vi står overfor, og det er en omstilling som vi på en måte har litt godt av å forberede oss på – hva vi skal igjennom i de neste ti, tjue, tretti årene. Men det var ikke planlagt, og det er den store utfordringen med den situasjonen vi står i. Kvoteplikt og CO 2 -avgift er de viktigste politiske virkemidlene vi har stilt opp for olje- og gassektoren. Jeg sa i forrige debatt at norsk oljeproduksjon står for ca. 2 pst. av forbruket i verden. Hvis vi ikke gjør noe nytt og ikke bygger ut noen nye felt, synker den til 1,5 pst. Det sier noe om at det er ikke nå vi er på den store oppturen, den har vi bak oss. De siste tjue årene i olje- og gassektoren har vært eventyrlige, både i produksjonsvekst og i inntjening, altså økonomisk. Sosialistisk Venstreparti har sittet i regjering i åtte av de tjue årene og har vært med på den oppturen. De har likeledes vært med på å åpne Barentshavet sørøst for ny lete- og borevirksomhet. Det er litt for å ligge fremst i løypa i å kutte at disse forslagene blir fremmet. Det er viktig at det er ansvarlighet og langsiktighet i de tiltakene som vi skal innrette oss etter de neste årene. En del av dette er norsk teknologi, og det er også en viktig del av debatten – det at vi er ledende på å elektrifisere produksjonen på sokkelen, det at vi er langt framme når det gjelder å ta i bruk flytende havvind, vi putter på mye penger for å utvikle karbonfangst og -lagring og skaper med det også en mulighet for å ta i bruk hydrogen på sokkelen. Så Norge gjør mye viktig. Det er et kostnadsbilde, det er litt tempo her. Dette er også en viktig del av det grønne skiftet, og vi diskuterer nå egentlig bare når det er forsvarlig å redusere olje- og gassandelen i energimiksen, eller hvor raskt vi kan fase den ut.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Dette handler om investeringer i flytende havvind, som en stor norsk mulighet både for å kutte utslipp og for å bygge nye arbeidsplasser og skaffe oss eksportinntekter. Det er en gedigen mulighet. Nordsjøbassenget er et eventyr for Norge. Det har gitt oss stor rikdom allerede, og det kan fortsette å gi oss både arbeidsplasser, inntekter og klimakutt. Norge må ta et valg. Danmark har gjort mye på vindteknologi og bunnfast havvind. Det løpet er i ferd med å gå, selv om Norge også er med på det. Når det gjelder flytende havvind, har Norge en unik mulighet, og også allerede en unik posisjon, men vi må også diskutere hva den teknologien skal brukes til i Nordsjøbassenget. Er det hovedsakelig for å produsere strøm? Er det andre energibærere som er interessante, f.eks. hydrogen? Ammoniakk seiler også opp som en grønn energibærer. Det er vanskelig å ta valget nå, det å forespeile det. Norge gjør allerede de investeringene knyttet til Hywind Tampen, hvor Enova har bidratt med 2,3 mrd. kr. Vi regulerer områder for havvind – Utsira Nord er i så måte veldig interessant, også med tanke på den diskusjonen vi skal ha senere i dag, debatten om NorthConnect. Det er viktig å holde seg med konkurranse om teknologi, for det skjer mye på dette området, og det er ikke gitt at Equinor utvikler den eneste teknologien for framtidas flytende havvind. Vi har Metcentre på Vestlandet, som også er viktig for å teste ut og prøve ut ny teknologi. Mange ledende selskaper i verden som holder på med dette, kommer faktisk til Norge, så det er ingen tvil om posisjonen vår og hva vi investerer i for å utvikle og bidra til at dette blir en stor industri. Så til Rødts forslag, som, sett opp mot andre forslag som Rødt kommer med, er en slags rød røykgranat over tribunen. Jeg må stille spørsmålet: Hvor er det strømmen skal, som Rødt vil produsere? Skal det bli kabler til utlandet, som Rødt ikke vil ha? Skal man forsyne olje- og gassinstallasjoner på sokkelen, som Rødt er imot? Eller skal man ha kabler til land og vaske ut norsk vannkraft? Dette er dilemmaer en står i, og det er vanskelig å se hva Rødt egentlig vil. Hvorfor skal vi bruke så store statlige midler når en ikke aksepterer at det finnes fornybar energi som vi allerede burde hente inntekter fra, gjennom kabler? Dette må vi få noen svar på fra Rødt.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Representanten Moxnes har delvis svart på noen av utfordringene jeg ga, i replikkordskiftet med statsråden. Jeg hører mye ja, takk – det blir jo Ole Brum til alt, egentlig. I neste debatt om NorthConnect er en av begrunnelsene for at vi ikke skal ta sjansen på den, at det kan føre til en ettøring eller to i økt strømpris. Men representanten Moxnes er jo ikke bekymret for skattebetalernes innsats i dette. Hvis han vil bruke så mye penger på å støtte utbyggingen av flytende havvind i Nordsjøen for å skape en leverandørindustri, blir jo den subsidiert gedigent. Det må være mer lønnsomt å se etter andre modeller hvis det er formålet. Det er masse muligheter til å elektrifisere Nordsjøen. Vi står foran en storstilt elektrifisering. Flytende havvind kan være en del av det, men det er også mange andre muligheter. Skottland hjelper oss faktisk med noe av det, og vinden kan da blåse begge veier fra en vindmølle i Nordsjøen, eller den kan komme fra Skottland, for den del. Dette kommer vi inn på i neste debatt, men litt av utfordringen her er at på bl.a. Haugalandet, som representanten Grung var innom, har industrien et stort kraftbehov. Det er mange måter å gjøre dette på. Vi trenger avklaringer av hvor den kraften skal komme fra, men å bygge den om Nordsjøen og inn igjen ved å subsidiere den flytende havvinden, høres ikke ut som et spesielt lønnsomt forslag for skattebetalerne. Vi diskuterer også en sammenheng mellom hvordan vi skal bruke skatteinngangen, og hva som skal gå over f.eks. strømprisen. Den debatten fortsetter. Foreløpig ser jeg ikke at Rødts forslag i debatten er noe annet enn det jeg sa i mitt forrige innlegg. Dette blir en røykgranat som tåkelegger tribunen for resten av debatten.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Ett minutt, ja, det er kort. Vi har fått noen avklaringer nå fra representanten Moxnes. Å bygge opp en leverandørindustri her, som kan eksportere, det er vi alle enige om, så spørsmålet er: Hvordan skal vi utvikle den? Per nå er det et spørsmål om vi skal bruke penger utover det virkemiddelapparatet vi allerede har. Vi bruker Enova, vi bruker Nysnø, vi bygger opp testsentre og øker også til det med eksportmuligheter. Dette blir interessant i den videre debatten. Det er interessant at Rødt prinsipielt ikke er imot eksport. Det er en viktig del av å skape arbeidsplasser. Da kommer jo både EØS-avtaler og annet inn i bildet. Dette blir en spennende fortsettelse.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-04-23:
Alt det representanten Lars Haltbrekken fra Sosialistisk Venstreparti sier om klimaløsninger og elektrifisering, er Venstre helt enig i. Og så lander SV med å si at norsk industri er viktigere enn klima. I Venstre mener vi det er mulig å kombinere utvikling av norsk industri med å bidra med norsk kraft til å redusere klimautslipp også i andre land enn i Norge. Elektrifisering av Nordsjøen er en eventyrlig mulighet både for Norge og for landene rundt Nordsjøbassenget og i Europa. Det har vært mye snakk om leverandørindustri og arbeidsplasser i olje og gass i dag. Vi skal også huske på at allerede i dag har vi 20 000 som jobber innen norsk elektrifisering. Om bare noen år kan det være 40 000. Da er vi på et nivå der vi kan begynne å snakke om de 60 000 som jobber direkte i olje og gass. Så dette er en industri som står foran en stor oppbygging, og som skal bidra til et stort kutt. Flytende havvind er en av mulighetene som ligger der. Fra Nordsjøen kan den kraften blåse begge veier: til Skottland eller til Haugalandet, som trenger mer. Det er mulig å bygge ut NorthConnect i etapper, for den del; det er mulig å starte på Sveio og ikke i Sima. Det kutter 150 km med kabel. Det er mange paradokser i denne saken. Det er vanskelig i dag å forstå, når vi nærmest får betalt for å bruke strøm, at det ikke vil påføre norske innbyggere noe som helst å bidra til et klimakutt. Men nå er ikke det en situasjon som kommer til å bli varig. Vi må ha mer fornybart, og vi er i ferd med å utvikle et digitalt kraftsystem, og inn i dette hører NorthConnect hjemme. Så er det også en debatt om privat og offentlig, og den er jo – jeg vet ikke hva jeg skal kalle det – veldig spesiell, for også Agder Energi er eid av kommuner, Hafslund E-CO er eid av kommuner, og Lyse er eid av kommuner – altså offentlig eierskap knyttet til de tre. Det er 47 kommuner. Og svenske Vattenfall er eid av den svenske stat. Så dette blir også en rød granat for å tåkelegge debatten fullstendig. Dette handler om et initiativ for å få ut fornybar energi fra de fire aktørene, og det initiativet kan de egentlig fortsatt få ta, bare at Statnett skal eie og drifte kabler i framtida. Det å bidra til 2 mill. tonn kutt i klimautslipp er et viktig bidrag, og jeg synes vi skal komme til klimatoppmøtet i Skottland i 2021 med en kabel.
Hulda Holtvedt (Miljøpartiet De Grønne), 2020-04-23:
Alle partier i denne salen, med mulig unntak av Fremskrittspartiet, mener det er riktig og viktig å redusere etterspørselen etter olje og gass. Der vi skiller lag, er i spørsmålet om det er riktig å gjøre tiltak for å redusere tilbudet. Denne saken handler om tilbudssiden. SV foreslår å ta initiativ til en avtale med andre oljeproduserende land for fremme omstilling og begrense produksjonen av olje og gass. I en verden som allerede har funnet mer kull, olje og gass enn vi kan forbrenne hvis vi skal unngå farlige klimaendringer, trengs det åpenbart å kutte i tilbudet i tillegg til i etterspørselen. Flere ledende økonomer, blant dem mange norske, har tatt til orde for nettopp det. I lys av det synes jeg det er merkelig at ansvarlige politiske partier mener at vi skal fortsette å satse på olje og gass, som om klimaendringene ikke eksisterte. Det er noe grunnleggende absurd i å gi full gass i en næring som vi vet kommer til å bli mindre viktig i årene som kommer. Jeg synes det er leit at en av de største konfliktsakene i norsk politikk i 2020 har vært om vi skal åpne for oljeutvinning enda lenger nord. Det er en klimapolitisk fallitterklæring i det hele tatt å lete etter mer fossil energi når vi vet at vi ikke kan brenne den. Likevel er det det regjeringen gjør. Senest for tre uker siden foreslo statsråden å legge til 36 nye blokker i TFO-området. Nå diskuteres det om oljenæringen skal få enda gunstigere skattebetingelser enn de allerede har. Å satse på olje og gass i 2020 er å satse på at den internasjonale klimapolitikken mislykkes. Saken vi diskuterer i dag, er om Norge skal ta initiativ til en avtale med andre oljeproduserende land for å fremme omstilling og begrense produksjonen av olje og gass. De Grønne er skeptiske til å etablere et nytt avtaleinstitutt på siden av FNs klimakonvensjon og Parisavtalen. Kanskje hadde det vært en bedre løsning å forhandle om redusert oljeproduksjon i de eksisterende forhandlingene, men vi støtter intensjonen. De Grønne vil ha en gradvis planlagt utfasing av olje- og gassvirksomheten på norsk sokkel, og vi velger derfor å stemme for SVs forslag i dag.
Hulda Holtvedt (Miljøpartiet De Grønne), 2020-04-23:
Premisset for denne saken endret seg kraftig denne uken da det kom fram at Equinor vurderer å skrote hele klimaplanen sin hvis de ikke får den krisepakken som oljebransjen ønsker. Det er, for å bruke et parlamentarisk uttrykk, en mildt sagt oppsiktsvekkende utpressing. Oljenæringen må selvsagt ta sin del av ansvaret for å kutte utslipp, som alle andre. I Norge er oljenæringens del av ansvaret veldig stort. Equinor kan ikke og skal ikke kreve enda gunstigere skattebetingelser enn de allerede har, for å kutte utslipp. Som sagt har verden allerede funnet mer kull, olje og gass enn vi kan brenne hvis vi skal unngå farlige klimaendringer. Derfor holder det ikke å kutte utslipp fra produksjonen av en vare som først og fremst gir utslipp under forbrenning. Norges olje- og gasseksport fører til utslipp i andre land på en halv milliard tonn hvert år. Det er omtrent ti ganger så mye som Norges samlede årlige klimagassutslipp. I 2030 må klimagassutslippene være halvert. I 2050 må de være netto null. Den viktigste årsaken til klimakrisen er at vi brenner altfor mye kull, olje og gass. Så enkelt og så vanskelig er det. Derfor vil De Grønne gjennomføre en planlagt og gradvis utfasing av oljevirksomheten på norsk sokkel. Derfor stemmer vi i dag for å stanse utbyggingen av Johan Castberg-feltet og for ikke å gi flere letetillatelser i Norge og på norsk sokkel. Vi stemmer også for alle forslag som vil kutte utslipp fra olje- og gassvirksomheten. Til slutt en stemmeforklaring: I tillegg til forslagene vi er en del av i innstillingen, stemmer vi også for forslagene nr. 2, 7 og 8 samt det løse forslaget nr. 9.
Hulda Holtvedt (Miljøpartiet De Grønne), 2020-04-23:
Verden må halvere utslippene i løpet av de neste ti årene hvis vi skal unngå de verste klimaendringene. Skal vi få til det, må vi erstatte fossil energi med fornybar, og vi må ha mye bedre kraftutveksling enn vi har i dag. Forslagene vi diskuterer nå, vil bidra til et taktskifte i satsingen på flytende havvind. Men jeg vil understreke at havvind også omfatter bunnfaste installasjoner. Forskjellen på god og dårlig klimapolitikk er tempoet. Skal vi løse klimakrisen, må vi gjøre radikale tiltak også på kort sikt, og på kort sikt er potensialet for bunnfast havvind størst, siden det er en moden teknologi som kan være lønnsom å bygge ut akkurat nå. Storbritannia vil bygge ut 30 GW havvind innen 2030. Det er ti ganger mer enn vi stemmer over i dag. I norsk politikk er det foreløpig bare Miljøpartiet De Grønne som har ambisjoner på samme nivå. Grunnen til at Storbritannia kan ha slike ambisjoner, er at de satser på bunnfast havvind i tillegg til flytende. For en uke siden slo Akers konserndirektør Øyvind Eriksen fast at det aldri vil komme et bedre tidspunkt for å satse på havvind enn nå. Han etterlyser en norsk satsing også på bunnfaste installasjoner. Norge er sent ute, men det er fortsatt muligheter til å ta markedsandeler innenfor denne teknologien. En storsatsing på havvind forutsetter god kraftutveksling mellom nabolandene. Derfor synes jeg det er merkelig at flere av partiene som i dag tar til orde for et taktskifte i norsk havvindpolitikk, sier nei til å bygge NorthConnect – men det kommer vi tilbake til i neste sak. Havvind kan, hvis det tas tilstrekkelige miljøhensyn i utbyggingen, bli Norges viktigste bidrag til å omstille Europas energiforsyning. Rødts forslag er en god start, men jeg vil understreke at vi ikke ønsker å bruke oljefondet til å investere i Norge, og vi merker oss også at oljefondet heller ikke er nevnt i selve forslaget. Neste steg må være å heve ambisjonene videre og sette i gang en storsatsing på bunnfast havvind i tillegg til flytende. Vi legger derfor fram to løse forslag: Vi ber regjeringen legge fram en strategi for bunnfast havvind, og vi ber regjeringen sette i gang planlegging av to fullskala offshore vindkraftverk, et flytende og et bunnfast. Jeg håper og tror at flere partier vil få øynene opp for at havvind er noe mer enn et framtidig industrieventyr. Havvind er en helt reell mulighet til å bygge ut fornybar energi og kutte utslipp her og nå. Med dette tar jeg opp forslagene jeg refererer til.
Hulda Holtvedt (Miljøpartiet De Grønne), 2020-04-23:
Verden står midt i en klimakrise, og EU kommer ikke til å nå sine klimamål uten å omstille energisystemet fra fossilt til fornybart. En grunnleggende forutsetning for den omstillingen er best mulig kraftutveksling over landegrensene. Skal vi ha lys i fabrikkene når det ikke regner i Norge, er vi avhengige av å kunne importere strøm når vi har underskudd, og omvendt når det er vi som har overskudd. Noen hevder at vi selger arvesølvet vårt når vi eksporterer strøm. I debatten om utenlandskabler er det en helt meningsløs retorikk. Vannkraften eies av og gir inntekter til staten, uavhengig av hvem vi velger å selge strømmen til. Ja, NorthConnect kan gi litt dyrere strøm, men ifølge NVE vil prisen øke mest når det er varmt, og når vi produserer mye vannkraft, altså når strømmen er billig og forbruket er lavt. Å skyve folk flest foran seg i kampen mot et så viktig klimatiltak ved å late som om NorthConnect vil skyte strømprisen i taket, er både populistisk og fordummende. NorthConnect vil kutte utslippene med 2 mill. tonn CO 2 i året, tilsvarende utslippene fra én million personbiler. Få enkelttiltak som norske politikere rår over, har samme potensial. Kabelen skulle etter planen settes i drift i midten av 2024. NVE mener det ville gitt tilstrekkelig tid til å høste erfaringer med de nye utenlandskablene NSL og NordLink, men jeg registrerer at departementet har kommet til en annen konklusjon. Jeg synes det er trist at forslagsstillerne, og etter hvert også regjeringen, prioriterer ned helt nødvendige og til og med samfunnsøkonomisk lønnsomme klimakutt ved å si nei til bygging av NorthConnect. Norske politikere er ikke dårlig informert om klimaendringene. De har fått budskapet klart og tydelig levert i flere tiår gjennom metervis av tykke rapporter fra forskere, gjennom bønner fra FN om å gjøre mer, og gjennom tusener av ungdom i streik. Når klimatiltak som dette må vike for andre interesser, er det fordi det politiske flertallet i Norge fortsatt ikke makter å veie klimahensyn særlig tungt. De Grønne er varme tilhengere av mer internasjonalt samarbeid også med EU. Det er helt umulig å unngå klimakrise uten bedre kraftutveksling i Europa, og verden har ikke tid til å si nei eller til å utsette lønnsomme klimaprosjekter. Derfor legger vi fram et løst forslag i dag, der vi ber regjeringen sørge for at staten overtar eierskapet i NorthConnect, og samtidig sørge for at kabelen blir bygget så raskt som mulig. Jeg tar med dette opp vårt forslag.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Verdens klima- og energiutfordringer er globale, og de må løses gjennom et globalt samarbeid. Dette er også utgangspunktet for FNs bærekraftsmål og Parisavtalen. Men i Norge må vi også kutte egne utslipp betydelig, raskt og tilstrekkelig. Regjeringen er derfor opptatt av å føre en ansvarlig og forutsigbar petroleumspolitikk i møte med klimautfordringene. Regjeringens klimapolitikk har som mål å kutte utslipp raskest mulig og bidra til å utvikle teknologiske løsninger som gjør det mulig for verden å nå felles klimamål. Vi vil omstille norsk økonomi og bidra til at Norge blir et lavutslippssamfunn innen 2050. Dette ønsker vi å gjøre sammen med EU gjennom felles utslippsmål og virkemidler. Hovedmålet i regjeringens petroleumspolitikk er å legge til rette for lønnsom produksjon av olje og gass i et langsiktig perspektiv. Det er bred støtte i Stortinget for den politikken. Kvoteplikt og CO 2 -avgift er hovedvirkemidler i klimapolitikken. Prisen på utslipp på norsk sokkel er mye høyere enn i andre petroleumsproduserende land. Disse virkemidlene fungerer. Utslippene per produsert enhet på norsk sokkel er i gjennomsnitt om lag halvparten av gjennomsnittet for andre petroleumsproduserende land. Også i en verden som når målene i Parisavtalen, vil det være behov for nye petroleumsinvesteringer. Dette skyldes bl.a. at dagens felt blir tomme. Norsk sokkel dekker i dag om lag 2 pst. av verdens oljebruk og 3 pst. av verdens gassbruk. Disse andelene vil det være krevende å opprettholde når store produserende felt tømmes i årene fremover. Klima- og energiutfordringen er vår tids største utfordring, men forslaget om et produsentsamarbeid med langsiktige kutt i produksjonen som et klimatiltak, er ikke realistisk. Det er grunn til å understreke at det produsentsamarbeidet som eksisterer i dag i OPEC+, gjøres for å holde oljeprisen oppe og mer stabil. Det tok verdens land mye krefter og mange år å komme frem til Parisavtalen i 2015. Denne avtalen fokuserer på etterspørselssiden. Jeg mener den viktigste og mest realistiske jobben vi skal gjøre fremover, er å styrke denne delen av det internasjonale klimasamarbeidet. Her gjør regjeringen mye, og vi vil i fremtiden gjøre mer.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg tror det globale markedet allerede er ganske bevisst på den jobben som bransjen gjør her i Norge, de resultatene vi har å vise til, og de lave utslippene vi tross alt har i vår produksjon. Når det gjelder det konkrete forslaget, tenker jeg i utgangspunktet at det er en fin anerkjennelse av den jobben som gjøres. Men jeg tror at det som er viktigst, er den store felles klimaplanen som bransjen har kommet med – at de faktisk gjennomfører den, og at vi som myndigheter understøtter det gjennom den klimapolitikken vi fører, hvor vi fortsatt gjør bruk av CO 2 -prising i kombinasjon med kvotepris for å utløse klimainvesteringer. Jeg tror det er det viktigste. Og til det konkrete forslaget: Jeg tror vel kanskje at det ikke hadde vært så mye mer enn en fin anerkjennelse. Jeg tror fortsatt at de planene de selv har, er det som er viktigst.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Som sagt synes jeg at det er en fin anerkjennelse av jobben som gjøres. Jeg vet ikke om jeg tror at det i seg selv ville ha den effekten som representanten her peker på. Jeg tror også at de blir godt lagt merke til allerede, de grepene som tas, at man f.eks. på norsk sokkel i veldig stor grad i dag elektrifiserer. Jeg tror i så fall at hvis et slikt forslag skulle hatt noe for seg, måtte det ha kommet fra bransjen selv. Da måtte de selv ha brakt dette inn som et initiativ i et ledd i de klimaplanene som de allerede har. Jeg tror at bred enighet og støtte mellom alle aktørene på sokkelen, de ansatte og de som bidrar til verdiskaping, er nødvendig for å kunne fremme f.eks. en slik type initiativ. Men jeg er veldig glad for den innsatsen som næringen gjør. Jeg synes de har svært ambisiøse planer, og jeg synes vi skal være veldig stolte av at vi som nasjon har en bransje som går så i front i å lede an for å få en mer miljøvennlig og klimavennlig produksjon av petroleum.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
I enkelte ekstraordinære tilfeller har Norge gjennom historien kuttet produksjonen. Formålet med det har alltid vært knyttet til god ressursforvaltning og hensynet til norsk økonomi. Oljemarkedspolitikken her har ikke innebåret et forpliktende produksjonssamarbeid med andre land. Slik er det også nå. Det vil heller ikke være aktuelt i fremtiden. Norge er for effektive energimarkeder, der utslipp prises inn. Det mener vi generelt tjener både brukere og produsenter av energi. Det gjelder også for olje. Store prisutslag må til for å balansere markedene i slike situasjoner. Jeg har sagt at gitt en situasjon hvor en bred samling av oljeproduserende land skulle bestemme seg for å gjennomføre et kutt i produksjonen, ville Norge vurdere å gjøre det samme, men da et ensidig kutt av hensyn til vår ressursforvaltning og vår økonomi. Den prosessen er vi i gang med i regjeringen.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Vi må redusere verdens klimagassutslipp. Det betyr at vi må redusere utslippene betydelig og raskt også her i Norge. Sammen har vi satt oss ambisiøse mål for å redusere norske klimagassutslipp både for 2030 og for 2050. Skal vi lykkes, må vi samarbeide. Vårt samarbeid med EU i tiårsperioden frem til 2030 er en sentral del av klimapolitikken vår. Norge har også forsterket klimamålet for 2030 til minst 50 pst. og opp mot 55 pst. Vi jobber for at EU skal gjøre det samme, og vi ønsker å samarbeide med EU også i gjennomføringen av det forsterkede målet. Målene i Parisavtalen kan ikke vurderes isolert, men må ses i sammenheng med FNs øvrige bærekraftsmål – ikke minst målet om å sikre alle tilgang til pålitelig, bærekraftig og moderne energi til en overkommelig kostnad. Det vil være behov for olje og gass i tiår fremover. Samtidig må vi få til en omlegging til en stadig større andel fornybar energi i den globale energimiksen og mer effektiv bruk av energiressursene. Som følge av den strenge klimapolitikken Norge har ført over flere tiår, produserer vi olje og gass med svært lave utslipp i global målestokk. Denne politikken har også ført til en stor innovasjonsevne i operatør- og leverandørleddet, som gjør at vi kan redusere utslippene enda mer fremover. Jeg mener det er bra at næringen sammen med KonKraft-partnerne har satt seg ambisiøse klimamål. Det viser at virkemidlene våre fungerer. Jeg tror ikke en type myndighetsstyrt plan om nullutslipp fra petroleumssektoren, som representantene tar til orde for, vil fungere bedre enn det. Vi som myndigheter skal fortsette å legge til rette for at det lønner seg å redusere utslipp. Det skal være lønnsomt å utvikle og ta i bruk lav- og nullutslippsteknologier. Dette er teknologier som både kan bidra til å redusere utslippene fra petroleumsvirksomheten, og de kan tas i bruk og skape konkurransefortrinn også i annen industri. Eksempler på slike teknologier er fangst og lagring av CO 2 og ikke minst offshore havvind. Skal vi nå de norske klimamålene og samtidig utvikle norsk sokkel slik at vi produserer med enda lavere klimagassutslipp, krever det samarbeid. Det krever samarbeid på politisk nivå, blant selskapene og med partene i arbeidslivet. Jeg er overbevist om at vi vil lykkes, og at petroleumsnæringen fortsatt vil være en bærebjelke i den norske økonomien og for det norske velferdssamfunnet – også i overgangen til lavutslippssamfunnet.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg er veldig enig i det representanten sier om at det å skape lokale ringvirkninger er utrolig avgjørende for å sikre legitimitet til denne næringen, langs hele kysten og i hele landet. At det skapes arbeidsplasser fra den aktiviteten ute i havet, er avgjørende. Det vil det også være fremover. Så jeg forstår den skuffelsen – det forstår jeg veldig godt. Så er det sånn at det er selskapene som skal beslutte hvordan oljen transporteres fra feltet, og selv om alle steiner er snudd, har selskapene dessverre ikke lyktes med å finne et fornuftig opplegg, til en lønnsom pris, for omlasting på Veidnes. Men det er ingen tvil om at utbygging av funn i Barentshavet vil skape også lokale ringvirkninger. Finner vi mer – gjennom at vi opprettholder forutsigbare rammer, fortsatt har en aktiv letepolitikk og gir et grunnlag for å kunne gjøre flere funn og bygge ut mer – kan den situasjonen også endre seg. Men det er altså det som er avgjørende: Vi må fortsette å lete, vi må fortsette å finne. Da vil vi også få ringvirkninger.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg vil påstå at det er en forskjell på at man har en visjon, har et mål, har et ønske om hvor man vil, i partnerskap med bransjen selv, og at vi legger rammene gjennom politiske virkemidler, som f.eks. CO 2 -avgiften, for å utløse det – og å ha en myndighetsstyrt plan for hvordan man skal komme dit. Det er jo rammeverket vi har, som gir grunnlag for at selskapene kan fatte lønnsomme beslutninger, og hvis beslutningene ikke er lønnsomme i bunnen, vil de heller ikke gjennomføres. Vi trenger at selskapene er aktive, at de har investeringsplaner, at de vil bygge ut, for at vi skal kunne utløse f.eks. reduksjon i utslippene, ny teknologi i en mer klimavennlig retning. Så jeg står fortsatt for at jeg hadde et utspill i forbindelse med programprosessen i Høyre. Jeg mener det er viktig å ha politiske visjoner for hvor man vil, og så mener jeg at myndighetene må legge rammene – gjennom virkemidler, tiltak, lov, avgift – for å komme dit.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Hvis man vil kalle regjeringens offensive klimapolitikk og våre virkemidler for en plan, må man gjerne gjøre det. Jeg er opptatt av at de utløser det vi alle vil. Når bransjen selv kommer med svært ambisiøse målsettinger som viser at dette er mulig å få til – på grunn av de virkemidlene – er jeg fornøyd. Vi kan godt være fornøyd sammen om det, men det er ikke slik jeg oppfatter det forslaget som ligger her fra SV. Så må jeg si – og jeg har kanskje en naturlig skepsis mot noe av det som kommer fra Sosialistisk Venstreparti – at det er mye som er litt spesielt i dette forslaget. Det er noe spesielt på den ene siden å si nei til Castberg-utbyggingen og samtidig si at man vil ilandføre oljen derfra, og så vil man i tillegg elektrifisere det. En må da virkelig bygge noe for å kunne gjøre de andre tingene som SV foreslår i dette forslaget. Da er det kanskje ikke så rart at jeg har litt skepsis mot hva en sånn type plan egentlig ville innebære for et parti som Sosialistisk Venstreparti.
Tina Bru (Høyre), 2020-04-23:
Jeg bare påpeker det merkelige i og synes det er noe spesielt å skulle være veldig opptatt av ringvirkninger og arbeidsplasser og aktivitet hvis man ikke er for den aktiviteten i utgangspunktet. Jeg mener vi alle hadde vært tjent med å si at dette er faktisk bra, dette er noe som skaper arbeidsplasser, det gir verdiskaping – da må man ha funn, så må man bygge ut, og så kommer de andre tingene etterpå. Så synes jeg også det er litt merkelig: Det er en del av meg som har lyst til å spørre representanten om han fortsatt mener at vi bør avslutte Castberg-utbyggingen i den tiden vi står i nå, hvor vi vet at landet er i en veldig spesiell situasjon. Å stanse Castberg-utbyggingen er å stanse 47 000 årsverk. Det er ingen tvil om at dette også kommer til å skape ringvirkninger i nord. Castberg-utbyggingen vil gi muligheter i Nordkapp kommune, det er ingen tvil om det, selv om jeg – som jeg sa tidligere i mitt svar til en annen representant – deler og forstår skuffelsen rundt at det ikke ble ilandføring på Castberg. Men med nye funn og mer lønnsomhet kan det hende at fremtiden vil være annerledes.