Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2018-10-03:
Det går kanskje mot en mer spennende høst her på Stortinget enn mange så for seg. Jeg har ikke tenkt å bruke så mye tid på det, men jeg må likevel innrømme at det har inspirert meg litt til å forklare hvorfor jeg er på denne siden av midtstreken i norsk politikk. I 1872 sto Johan Sverdrup på denne talerstolen og sa de berømte ordene: All makt i denne sal. Selv håper jeg at jeg som stortingsrepresentant kan bidra til mindre makt i denne sal – ikke akkurat det Johan Sverdrup tenkte. Mitt mål er nemlig å flytte mest mulig makt vekk fra politikere og byråkrater og over til hvert enkelt menneske og å la innbyggerne selv få bestemme mer. Jeg verdsetter at mennesker er forskjellige og lever et annerledes liv enn jeg selv ville ha gjort. Vi er unike og forskjellige, vi har forskjellige ønsker og behov, vi ser ulike muligheter, og vi tar forskjellige valg – heldigvis! Vi utfyller og utfordrer hverandre, og slik får vi et sterkere og bedre samfunn. Dette er mine grunnverdier, og jeg er overbevist om at folk flest vet bedre enn meg hva som er best for seg og sin familie, for hver familie har ulike muligheter og ulike utfordringer. Derfor jobber jeg for at flere avgjørelser i en families liv skal fattes rundt kjøkkenbordet og ikke i denne salen eller rundt Kongens bord. Folk bør få bestemme mer over eget liv, egen eiendom og egne penger. Jeg er for like muligheter, men ikke at alle må velge likt. Denne regjeringen deler dette synet og er opptatt av at vi skal sette mennesker foran systemer, og at vi må tilrettelegge for mer frihet når det kommer til viktige avgjørelser i folks liv, enten det gjelder muligheten til å velge barnehage eller skole, fritt behandlingsvalg når en bli syk, eller fritt sykehjemsvalg den dagen behovet melder seg. Vi blir født som individer, vi lever forskjellig gjennom et langt liv, og da bør vi ikke tillate at vi skal dø som kopier på helt like institusjoner. Jeg opplever et stadig økende press fra de rød-grønne partiene mot denne valgfriheten og det mangfoldet av velferdstjenester vi har i dette landet. Jeg frykter at private initiativ, som er med på å øke mangfoldet og styrke konkurransen, og som leverer god kvalitet til brukerne, står i fare, både ved et regjeringsskifte og lokalt, ved at flere byer og kommuner ivrer etter å rekommunalisere eller stenge ute private aktører. Eiendomsretten er et annet viktig prinsipp for meg. Eiendomsskatt er jeg motstander av, og derfor er det svært gledelig å registrere at regjeringen allerede har varslet at de vil senke makstaksten på eiendomsskatt. Plan- og bygningsloven er altfor omfattende og tungvinn. Det bør bli enklere å bygge på sin egen eiendom, og mer makt til å avgjøre dette bør flyttes fra politikere og byråkrater og over til dem som skal bygge og bo. Denne regjeringen har forenklet dette regelverket, men vi bør forenkle det mer, og så må folk velge lokale folkevalgte som lover å bruke fleksibiliteten i regelverket, altså ikke de som alltid sier nei, men de som er flinke til å lete etter grunner til å si ja. Hans Majestet Kongen nevnte nødvendigheten av å skape et bærekraftig velferdssamfunn. For å kunne beholde og videreutvikle et bærekraftig velferdssamfunn må alle innbyggerne betale en andel av sin inntekt som skatt. Selv om denne regjeringen har redusert skatter og avgifter med om lag 25 mrd. kr, er det fortsatt noen som sliter med å leve gode liv av egen inntekt. Skattenivået vi har, er fortsatt for høyt, og det er et stort potensial for å effektivisere de offentlige tjenestene vi har. Vi som stortingsrepresentanter bør kjenne på en forpliktelse til alltid å lete etter bedre og mer effektive måter å gjøre ting på. Dessverre velger mange den enkleste utveien når utgiftene øker: Man øker skatter og avgifter. Da slipper vi som politikere å ta upopulære avgjørelser om effektivisering og kutt, og økte kostnader spres i stedet utover alle. Jeg har en grunnleggende tro på at folk vet bedre enn meg hvordan egne penger best skal forvaltes. Derfor jobber jeg for at vi skal drive mer effektivt og samtidig legge forholdene til rette for mer næringsutvikling for å få flere i arbeid, slik at alle kan betale mindre i skatt. Respekt for folks tid, liv, eiendom, penger og behov for valgfrihet driver meg og plasserer meg på denne siden av streken i norsk politikk. Jeg er med i politikken fordi jeg ønsker å bestemme mindre over folks liv – rett og slett fordi jeg ønsker mindre makt i denne sal.