Ingjerd Schou (Høyre), 2016-06-08:
På NRKs nettsider før helgen kunne man lese at nå kom Østfold til å miste sin høyeste topp, som ligger i Rømskog, fordi vi skulle få regioner. Så feil kan man altså ta. Den høyeste toppen i Østfold kommer fortsatt til å ligge i Rømskog, og den høyeste toppen i Østfold vil fortsatt være i Østfold. Det vi snakker om her, er forvaltningsnivåer, og det er noe helt annet enn inndeling i fylker. Vi snakker om fylkeskommuner, et mellomnivå som mitt parti har vært opptatt av at vi skulle avvikle. Vi vet det ikke er flertall for å få til en avvikling av dette mellomnivået, men vi kan glede oss over at det blir færre av dem. Det blir om lag ti. Og det er viktig at disse tre folkevalgte nivåene har et tilpasset oppgaveinnhold som gjør at de er funksjonelle overfor de innbyggerne de faktisk skal tjene. I stortingsmeldingen foreslås det endringer både i regionalstrukturen og i regionenes virkemidler og oppgaver. Og det er klart at denne endringen, og konsekvensene av en regioninndeling til om lag ti, også vil ha konsekvenser for den samhandlingen som skal være mellom kommuner – dagens kommuner, større kommuner – regioner og staten. I grenseområdene mellom disse nye regionene kan det være ulike meninger om hvor regiongrensene skal trekkes, og det er sånn sett viktig at kommuner engasjerer seg i dette. Det helt avgjørende er imidlertid at det er bo- og arbeidsregioner som hensyntas, og at man ikke lager inndelinger og skiller i dette. Selve startskuddet kom allerede etter et prisverdig representantforslag fra Venstre, som fikk flertall i Stortinget, og oppstarten til en naboprat startet allerede høsten 2015. Alle de nåværende fylkeskommunene er i gang med det. De har innledet drøftinger om sammenslåingsalternativer. Sånn sett har det vært en viktig modningsprosess også der ute å vurdere og avklare om det er aktuelt og hensiktsmessig å slå seg sammen med nabofylkene. Den prosessen skal nå gå fram til 1. desember i år, og så får vi håpe at man faktisk evner å ta disse beslutningene lokalt og forholde seg til om lag ti regioner. Disse drøftingene er innledet, de har allerede startet. Neste skritt er å diskutere og få en klarhet i hva som skal være innholdet i framtidens regioner. Dagens innhold i fylkeskommunene vil også i all hovedsak være en del av regionenes oppgavesett. I tillegg er det foreslått fra regjeringen å flytte oppgaver både fra fylkesmennene og fra den regionale stat til de nye regionene. Så vil det vise seg etter hvert hvor store disse regionene blir, og hvordan strukturen skal bli. Jeg hører at opposisjonen både i teksten og i debatten her i dag ikke er fornøyd med de oppgavene som er lagt til regionen. Da er det verdt å minne om at både regjeringen og Stortinget ytterligere har flyttet nye oppgaver til det regionale nivå. Jeg ser at noen partier påpeker at man bare sender oppgavene tilbake til et ekspertutvalg. For å si det slik: Det er klokt å sende dette tilbake til et ekspertutvalg. Det er også klokt å etablere regionene før man flytter oppgaver ut fra den regionale stat. Og det er klokt at det gjøres av et ekspertutvalg, og ikke av regjeringen selv, for det har nemlig rød-grønne partikolleger forsøkt seg på i de foregående åtte år, og for å bruke mitt østfoldmål: Det ble ille lite. Det ble det samme antall fylkeskommuner – altså ingen reduksjon. Det å få noen utenforstående til å se på inndelingen av regionene når de er etablert, er bra. Så kan man også vurdere den regionale stats ulike inndelinger og la noen som er på utsiden, se aktualiteten og vurdere hvordan oppgavene kan fordeles og desentraliseres. Selv om vi ikke kunne tenkt oss å være nivået foruten, blir dette altså en desentraliseringsmodell hvor arbeidsplasser kan etableres og oppgaver kan løses nærmere der innbyggerne bor, og i samarbeid med flere aktører.