Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-07:
Politikere og partiers veier er ofte uransakelige. Dette er en sak hvor det ikke er enkelt å finne sammenhengen mellom det som Høyre har stått for tidligere, og det de nå fremmer forslag om. Men det er gledelig at Høyre nå har kommet til en eller annen form for sannhetserkjennelse og støtter opp om det mange av oss har holdt på med i ganske mange år. Bakgrunnen for de voksnes rettigheter ble lagt i Kompetansereformen – den omfattende stortingsmeldingen som vi hadde for åtte–ni år siden. Som en konsekvens av den behandlingen fikk vi knesatt at de voksne fikk rett til grunnskoleopplæring. De som ikke hadde fått grunnskoleopplæring, og som eventuelt hadde behov for en ny sjanse, gav vi en lovfestet rett. Noen av oss håpet at de første årene i dette århundret skulle bli de voksnes opplæringstiår – eller opplæringshundreår. Det har dessverre ikke slått til. Det skyldes sannsynligvis den regjeringen vi hadde i forrige periode. Nå skal vi få det til, det føler jeg meg rimelig trygg på. Når det gjelder de voksnes rett til grunnskoleopplæring, var komiteen den gangen rimelig klar. Den gangen var det Høyre og Fremskrittspartiet som ikke var med i flertallet da vi uttalte følgende – jeg vil sitere det, fordi det var viktig: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Venstre, mener dessuten at kommunene bør utvikle ulike opplæringstilbud til voksne. Dette kan gjøres som heltidsløp eller ulike delkurs som kan kombineres med hel eller delvis yrkesaktivitet. Kommunene må i samarbeide med arbeidsplassene, opplysningsorganisasjonene og fjernundervisningsinstitusjonene legge til rette for at arbeidsplassen kan være læringsarena for voksne som skal skaffe seg formell grunnskoleeksamen.» Her ligger det som Høyre ber om, og her ligger mulighetene. Vi må legge til rette for at kommunene har økonomisk mulighet til å ha et opplæringstilbud for voksne, slik Stortinget har gitt de voksne rett til, og slik vi understreket i innstillingen om Kompetansereformen. Høyre var heller ikke den gangen med på å foreslå en rett for de voksne til videregående opplæring. Det stemte de imot. Senere kom de også til sannhetserkjennelse der, slik at de støttet forslaget om å gi voksne rett til videregående opplæring. Det er viktig. I samme melding fikk vi knesatt prinsippet om realkompetansevurdering. Det vil si at vi løftet fram andre måter å tilegne seg kunnskap på, og at dette skulle gi uttelling i forhold til formelle kvalifikasjonskrav. Den gangen forsøkte Høyre å latterliggjøre det og sa at nå går SV og andre inn for at rørleggere skal bli kirurger. Det var argumentasjonen. Dette var de holdningene de hadde til de voksne og de voksnes rett til utdanning. Det gleder meg storlig at de nå har endret standpunkt og er opptatt av at dette er et viktig satsingsområde. Det hadde vært ønskelig at de husket på det for fire år siden, for da kunne vi ha gjort fryktelig mye. Det har de ikke vært med på. Men det å sikre de voksne en reell rett – ikke bare en formell juridisk rett – til utdanning, grunnskoleopplæring og videregående opplæring, og å sikre at det de sitter med av kompetanse, vurderes i forhold til de generelle kompetansereglene, er fryktelig viktig. Vi må legge press på kommunene og fylkeskommunene, slik at det blir et reelt tilbud til de voksne som trenger denne opplæringen. Det presset må også følges med økonomiske ressurser. Vi sa i stortingsmeldingen om Kompetansereformen at den skulle fullfinansieres av staten. Det er den dessverre ikke blitt. Nå skal vi klare å få mer penger ut til kommunene gjennom rammeoverføringer, og på den måten tror jeg at vi iallfall kan få liv i den delen av Kompetansereformen som gjelder de voksnes rett til grunnskoleopplæring og videregående opplæring. Så har vi en stor utfordring til. Det er i forhold til etter- og videreutdanning for voksne i arbeidslivet – utdanning som nå ikke er knyttet til de formelle kompetansekravene, men generell etter- og videreutdanning. Der er vi nødt til å få til et samarbeid med partene i arbeidslivet, NHO, LO, YS og andre arbeidstakerorganisasjoner, og på den måten få liv i Kompetansereformen på dette området.