Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2000-02-01:
Jeg skal ikke legge skjul på at opprettelsen av et politidirektorat har vært et vanskelig spørsmål for oss i Arbeiderpartiet. Vi startet med blanke ark. Etter en nøye gjennomgang, høringer og partibehandling, som bl.a. også inkluderte tidligere justisministre fra Arbeiderpartiet, har vi landet på at vi går inn for opprettelse av et eget politidirektorat. At en samlet komite til sjuende og sist står bak komiteinnstillingen, tror jeg vil lette gjennomføringen. Det er stor enighet om at det er uholdbart å la forholdene fortsette som de er i dag. Med dagens styringsmodell blir for mange saker «politiske». I det hele tatt blir mengden av politisaker som havner i Justisdepartementet, for stor, og det blir for mange enkeltsaker rundt den politiske ledelsen. En forutsetning for det vi nå gjør, er at vi ikke vil svekke den politiske demokratiske kontrollen. Det at oppgaver tas ut av departementet, vil etter mitt syn gi åpning for at den politiske demokratiske kontrollen kan bli bedre, ved at departementets politiske ledelse nå får mye bedre tid til å ta seg av de store prinsipielle politiske spørsmål knyttet til politietaten. I dag er det ingen konstitusjonell buffer mellom statsråden og den ytre politietat. Etter mitt syn eksisterer det i dag en form for uryddighet mellom avdelingen som sekretariat for den politiske ledelse, og avdelingen som utøver av den daglige ledelsen av politiet. Like viktig som at vi får et direktorat bygd opp på en moderne måte, som får i oppgave å ta seg av den daglige styringen av den ytre etat, er det at den gjenværende politiavdeling, med den bemanningen som er skissert i proposisjonen, blir organisert på en hensiktsmessig måte. Politiavdelingen vil kunne vektlegge sine oppgaver som sekretariat for den politiske ledelse, som overordnet etatsledelse og som overordnet forvaltningsorgan på en annen og bedre måte enn før. En større mulighet til å «rendyrke» oppgaven som sekretariat for den politiske ledelse vil ikke minst bety mye for statsråden og hans politiske medarbeidere. Som flere talere allerede har vært inne på, vil jeg også understreke viktigheten av at direktoratet ikke gis påtalemyndighet. Faren for og redselen for at en kan miste noe av den politiske styringen ved å flytte deler av politiets etatsledelse ut av departementet, skal en ta på alvor. Her må vi alle være på vakt og følge utviklingen nøye. Jeg tror imidlertid at med den foreliggende modellen – som er en egen norsk modell, der en vektlegger sterkt betydningen av den demokratiske politiske kontroll, noe som også er gjort både i komiteinnstillingen og også fra Stortingets talerstol i dag –– er faren for at så skal skje, liten. Et annet motargument er om bruk av direktoratformen er den rette måten å organisere politiets daglige ledelse på. Om den tradisjonelle direktoratformen er den rette styreformen for de ytre etater en har i den norske statsforvaltningen, føler jeg er et mer generelt spørsmål det kan være mange gode grunner for å stille. En total gjennomgang av dette systemet, med vurdering av ressursbruk, styringsmodeller og myndighetsfordeling, burde det være i enhver regjerings interesse å sette i gang. Disse problemstillingene må likevel ikke være til hinder for at vi nå får skilt ut ledelsen av den ytre politietat fra departementet. Ingen må tro at en ved en ny organisering uten videre oppnår de resultater og den styrelsesstruktur en ønsker. Det finnes ingen fasitsvar, forsøk er blitt gjort tidligere. For å lykkes kreves det et bredt og målrettet arbeid fra alle involverte, fra ledelse og ut til de forskjellige politidistrikt. At vi fortsatt skal ha et desentralisert politisystem i Norge, er det ingen, så vidt jeg har oppfattet, som har talt imot. Et annet forhold er hvor mange politidistrikt vi skal ha, og hvordan de skal sammensettes og organiseres. Dette er spørsmål som Stortinget får anledning til å ta stilling til senere. Jeg vil nå bare antyde at med en annen organisering av distriktene kan det ligge et potensial for frigjøring av ressurser, som igjen kan resultere i at det norske folk får bedre polititjenester, og at vi får et tryggere samfunn. Det må jo være hovedmotivet bak organiseringen av alle ledd av det norske politisystem, også den vi nå vedtar i dag vedrørende politiets sentrale ledelse.