Tina Bru (Høyre), 2021-10-20:
I åtte år jobbet regjeringen Solberg systematisk med å inkludere flere – for å gi flere mulighet til å delta, til å bidra og til å skape det vi skal leve av, det som gjør velferdsordningene våre mulig å finansiere. Vi fokuserte på de store oppgavene. Majoriteten av handlingsrommet vårt brukte vi på å styrke kommuneøkonomien og til å investere i fremtiden gjennom kunnskap, samferdsel og skattelettelser, i tråd med handlingsregelens intensjon. Med tidlig innsats har vi sørget for at barn med ekstra behov får bedre støtte allerede i barnehagen. Med gratis kjernetid i barnehagen for lavinntektsfamilier og økt barnetrygd har vi løftet økonomien til småbarnsfamiliene betydelig, særlig for dem som har aller minst. Vi har jobbet for et trygt og bærekraftig Norge med muligheter for alle. Regjeringen Solberg så hvordan det å løse de store utfordringene i samfunnet hang sammen. Vi klarte også å tenke nytt, selv etter mange år i regjering. I budsjettet for neste år foreslår vi f.eks. et nytt jobbfradrag som kan gi dem under 30 år med lave eller middels inntekter mer enn 5 000 kr lavere skatt. Dette er en målrettet skattelette som vil motivere unge i etableringsfasen med lav inntekt til å jobbe mer. Vi foreslår også å redusere trinnskatten for dem med lavest inntekt. Det vil for mange gjøre det mer lønnsomt å jobbe, enten man er ung eller gammel. I sitt innlegg tidligere i dag mente Arbeiderpartiets Rigmor Aasrud at jeg ikke vet hvem vanlige folk er. Da vil jeg minne Arbeiderpartiet om at vanlige folk har barn i private barnehager. Vanlige folk har ungene sine i skolen og ønsker seg en god lærer. Vanlige folk har psykiske lidelser og ønsker å kunne bestemme hvor de skal få behandling. Vanlige folk er eldre som ønsker å bestemme hvem som skal komme hjem til dem og vaske dem når de selv ikke klarer det lenger. Vanlige folk synes det er ganske greit å få beholde litt mer av sine egne penger. Dette er vanlige folk som Arbeiderpartiet og Senterpartiet har glemt. Det er vanlige folk som skal overstyres av en helt vanlig stat i vanlig stil fra Arbeiderpartiet. Venstresiden gikk under den borgerlige regjeringen høyt på banen med beskrivelser av Forskjells-Norge og usosiale kutt, men i Hurdalsplattformen er det svært lite konkret om dette. Den nye regjeringserklæringen består av mange dyre ideer og dårlige løsninger, som å lage flere fylkeskommuner, kommuner og lensmannskontorer. Dette er ikke en erklæring som har svar på de store utfordringene Norge står overfor. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har hatt åtte år i opposisjon til å finne ut hva de vil med Norge, åtte år til å definere et politisk prosjekt. Det de nå har lagt frem, viser at det har de ikke klart. Regjeringen skriver at den skal gjennomføre en tillitsreform. I samme dokument viser den imidlertid null tillit til at elever som skal begynne på videregående utdanning, selv kan velge den skolen som passer best for dem. Den viser heller ikke tillit til at pasienter, særlig de som sliter med rus og psykiske lidelser, kan velge et behandlingstilbud som passer for dem. Kanskje har den bare tillit til offentlig ansatte? Nei da, den har null tillit til styret i Nord universitet, som har vedtatt å legge ned undervisningsstedet på Nesna. Den avgjørelsen er sentralisert til Oslo. Regjeringen viser også null tillit til domstolene, som ikke vil at domstolsreformen skal reverseres, slik regjeringen nå lover. Ei heller viser regjeringen tillit til politiet, som nå skal få lensmannskontorer de ikke vil ha. Støre-regjeringen mangler svar på de store utfordringene Norge står overfor. Nå skal Støre-regjeringen først foreslå endringer i vårt forslag til statsbudsjett og deretter forhandle med Sosialistisk Venstreparti om en endelig enighet. Problemet for Støre er at når han ikke staker ut noen tydelig retning selv, blir det opp til samarbeidspartiene å gjøre det for regjeringen. Det skal bli veldig interessant å se hvor langt til venstre SV klarer å dra regjeringen. Kanskje er alt dette grunnen til at representanter for regjeringspartiene her i dag, og kanskje særlig representantene fra Arbeiderpartiet, er mer opptatt av å snakke om den gamle Solberg-regjeringen enn av å vise begeistring for sitt eget nye regjeringsprosjekt. De store ordene som kom i valgkampen, har nå blitt til litt finere, litt mer unøyaktige formuleringer i en regjeringserklæring. Jeg merker meg det og ser veldig frem til å se de konkrete forslagene der man skal følge opp alt det fine de skriver om f.eks. energipolitikken i denne regjeringserklæringen.