Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 2000-02-01:
Å ha ansvaret for justissektoren i landet vårt i dag er ei stor og tung oppgåve. Difor er denne omorganiseringa av politietaten eit viktig og stort steg for å oppnå betre styring på eitt av dei mange områda som ligg under Justisdepartementet. Kva er kjenneteiknet på Justisdepartementet? Det arbeider med eit saksfelt som treffer og engasjerer enkeltmenneska. Det styrer kvardagen vår på mange vis. Dette fører til ei stor mediefokusering på saksområdet, og slik skal og bør det vere. Og difor er det så viktig å ha ein organisasjonsmodell som tek vare på ansvaret og samstundes held ved lag retten for enkeltmenneska og media til å verte kjende med sakene og avgjerdene. Men det er òg viktig å få lagt ansvarsområdet på det rette nivået, slik at det gjev rom for å ta fatt på dei overordna politiske utfordringane som vi ser står i kø på dette området, og som sannsynlegvis vil verte endå meir krevjande i eit større internasjonalt samkvem, slik samfunnet vårt i dag krev, samstundes som det krev dagleg administrering og leiing, noko som den store satsinga på politiet i dei seinare åra òg vil kreve. Det er ikkje nok å løyve midlar og opprette nye politistillingar når det manglar overordna administrativ leiing sentralt. Difor er dagens endring i politiloven viktig og eit stort steg når det gjeld å skape den organisasjonsmessige oppbygginga, som vil gje rom for at ansvarsområda vert plasserte der dei skal vere. I dag ser vi at talet på innsynssaker og journalførte skriv i departementet er av ein slik storleik at det er umogleg å ha oversikt og kontroll, og langt mindre å få tid til å arbeide med dei overordna, politisk fastsette måla. For Arbeidarpartiet har det vore viktig at ikkje det demokratiske, politiske ansvaret og kontrollen med politietaten vert svekt gjennom omorganiseringa til eit politidirektorat, og det føler vi oss trygge på med den omorganiseringa vi i dag vedtek. For meg har det vore viktig at vi ikkje har krøllete ansvarslinjer i organisasjonen, fordi vi då ikkje vil nå det ønskte målet om å få redusert vekk enkeltsakene frå departementet. Men samstundes har det vore viktig å få til ein så flat organisasjon som mogleg, og det får vi ved at den enkelte politimeisteren står direkte under direktoratet, med stor delegasjonsmynde til det enkelte politidistriktet. Dette er også svært viktig for oss som er opptekne av å ha gode polititenester ute i distrikta. Menneska som bur i landet vårt, skal ha kjensle av at dei kan nå politimeisteren sin og kjenne denne personen. Det er ei tryggleikskjensle som er svært viktig å ta vare på i samfunnet vårt, samstundes som ein har nærleik til utviklinga av kriminalitetsbiletet og det vert formidla opp til den politiske leiinga gjennom direktoratet, som statsråden nettopp var inne på. Vi har eit stort land å betene, og det er stor forskjell frå Oslo politidistrikt og ut til eit mindre, som f.eks. Sogn politidistrikt. Men like fullt er det viktig å følgje utviklinga for å ha den ro og orden vi ønskjer, for at samfunnet skal følast trygt og rettferdig å bu i. Med andre ord: Den utviklinga vi ser i samfunnet, stiller oss overfor krav om å effektivisere ressursane både i talet på tilsette og økonomisk, til å ha ekspertise for å analysere kriminalitetsbiletet, og slik kunne sette inn førebyggande tiltak og gje tryggleik for enkeltmenneska i landet vårt. For å oppnå dette er dagens vedtak om eit politidirektorat eit stort steg. Det vert enklare for departementet å ha oversikt for statsråden, og slik gje rom for demokratisk og politisk kontroll og styring. For Arbeidarpartiet er demokratisk kontroll, som sagt, viktig, og det inneber at vi må organisere våre forvaltningsoppgåver slik at vi har reell kontroll, og ikkje symbolsk kontroll. Det er eit stort spenn og ei stor saksmengde som det er pålagt dette departementet å ha reell kontroll med. Dagens vedtak vil lette den daglege leiinga av departementet ved at ein får bort enkeltsakene, men det politiske kravet om å sette mål for tenestene og vere i forkant av utviklinga innafor denne sektoren vert no endå tyngre. Eg ønskjer meg ei langt større fokusering på utviklingstrekka i forkant enn i ettertid. I dag har vi oftast omtalt utfordringane i ettertid, og det vert ei politisk utfordring å legge fast dei politiske måla. Skal vi makte det, må vi ha det materialet som må til – frå statistikk til analysar over utviklinga, både på landsbasis og når det gjeld den internasjonale utviklinga på politiområdet. Med nedbygging av grensekontrollar og ei skeiv økonomisk og demokratisk utvikling i mange land rundt oss vil vi ha trong for overordna strategiar som er forankra i vår demokratiske, politiske kvardag. Tek vi ikkje denne utfordringa no, gjer vi alle urett mot den utviklinga vi ønskjer oss. Vi vil ikkje ha ei utvikling som gjev oss eit meir kriminelt samfunn, som gjer kvardagen vår utrygg, og som gjer at vår demokratiske samfunnsutbygging kjem under press. Vi er opptekne av å utvikle vårt velferdssamfunn i ei solidarisk og demokratisk lei, og det er ikkje noko som kjem av seg sjølv. Det at vi bygger opp vår forvaltning og gjev rom for at den kan ta vare på oppgåvene sine, er også med på å ta vare på desse overordna prinsippa for oss.