trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2022-04-07:
Jeg må si jeg er glad for at Høyre i dag i praksis får fullt gjennomslag for vårt forslag om å innføre en hjemmel for rutinemessig å kunne visitere og undersøke asylsøkere og deres elektroniske lagringsenheter i forbindelse med asylregistreringen. Det er veldig positivt at statsråden har varslet oss at hun vil fremme en lovproposisjon om dette i mai, og den ser vi selvfølgelig fram til å få til behandling. Det er viktig at vi har en rask og effektiv asylregistrering. De som kommer til Norge og søker beskyttelse her, skal få det om de har krav på beskyttelse. Politiet og utlendingsmyndighetene er nødt til å ha verktøy for raskt å kunne avklare identitet og oppholdsgrunnlag. Det er da flere forhold som kan være relevante å få oversikt over. Det kan handle om f.eks. reiserute, kontaktnett i hjemlandet og om man har hatt tilknytning til kriminell virksomhet, for å nevne noe. Retten til å søke asyl sørger for at mennesker som er forfulgt, frykter forfølgelse eller umenneskelig behandling i hjemlandet, kan få opphold her. Det betyr at det i stor grad først og fremst er hvem man er, som avgjør om man får asyl i Norge eller ikke. Det er nettopp derfor ID-avklaring er viktig ved ankomst til Norge, for nettopp å bestemme om man skal få opphold eller ikke. Det kan være veldig belastende for utlendingsmyndighetene hvis det over tid kommer veldig mange uten reisedokumenter som dokumenterer identiteten. Fra tidligere år vet vi at det enkelte år er hele 90 pst. som kommer til Norge uten gyldige reisedokumenter, noe som gjør det vanskeligere og mer tidkrevende for utlendingsmyndighetene å avklare om søkeren skal få opphold eller ikke. Dersom det er mange som kommer uten korrekte dokumenter, er det også enklere å gi falske opplysninger om egen identitet, og vi risikerer da at mennesker som ikke har krav på beskyttelse i Norge, får det. I de tilfellene der falske opplysninger etter hvert blir avslørt, er det også en risiko for at noen kanskje har vært her over mange år og har fått en tilknytning til Norge, noe som gjør det mer belastende å måtte forlate riket igjen. Gode verktøy for å avklare identitet, som dette forslaget legger opp til, er derfor veldig viktig. Høringsrunden da Solberg-regjeringen sendte dette forslaget ut på høring, viste nettopp at tunge høringsinstanser som UDI, UNE og PST også gir tilslutning til at det er behov for denne typen forslag. Med det har jeg lyst til å ta opp Høyre og Fremskrittspartiets forslag i saken.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2022-04-07:
Takk til statsråden for et godt innlegg og god velvilje i behandlingen av saken. I statsrådens svarbrev synes jeg det er godt, som hun også sa i innlegget sitt, at hun gjør rede for at det må gjøres noen avveininger mellom personvernhensyn og hensynet til effektivitet og kontroll. Jeg mener i utgangspunktet at det lovforslaget som ble sendt på høring av Solberg-regjeringen, også på en god måte avveier de dilemmaene som statsråden selv tar opp, men jeg har også stor forståelse for at man etter høringsrunden vil ta med innspillene og skal ramme inn det på en god måte. Men mitt spørsmål er egentlig om statsråden deler min vurdering om at det ikke er behov for å gjøre noen veldig store endringer etter høringsrunden?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2022-04-07:
Jeg har bare to korte kommentarer til representanten Almeland. For det første handler ikke dette forslaget om å pålegge politiet å visitere asylsøkere under asylregistreringen. Det er en hjemmel for å kunne gjøre det dersom man har grunnlag for det. For det andre, selv om man tidligere har hatt gode prosesser, er det viktig å tenke at når det kommer ny teknologi, må vi også se på nye måter å gjennomføre den registreringen vi har gjort. Det at man har hatt et godt system fra før, betyr ikke at man ikke kan gjøre det bedre. Det er særlig også for å tilpasse det til en ny teknologisk utvikling, som regelverket fram til nå ikke har tatt tilstrekkelig høyde for.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2022-04-07:
Arbeiderpartiet og Senterpartiet mener det var viktig å lovfeste forholdsmessighetsvurderingen knyttet til tilbakekall av statsborgerskap, slik et enstemmig storting vedtok i 2019. I 2019 lovfestet Stortinget at statsborgerskap ikke skal tilbakekalles dersom det ut fra sakens alvorsgrad og tilknytningen personen har til Norge, vil være et uforholdsmessig inngrep overfor vedkommende selv eller de nærmeste familiemedlemmene. Lovens forarbeider presiserer at oppholdstid og graden av integrering skal vektlegges i denne forholdsmessighetsvurderingen. Dersom det er gitt grovt uriktige opplysninger, f.eks. om nasjonalitet, skal det mer til for å vurdere tilbakekall som uforholdsmessig enn om det er gitt mindre alvorlig uriktige opplysninger. Forarbeidene viser videre til to tilfeller der det skal svært mye til for at et vedtak om tilbakekall kan vurderes å være uforholdsmessig. Dette gjelder tilfeller der en person bevisst og aktivt har benyttet seg av mer enn én identitet eller gjort seg skyldig i alvorlig kriminalitet. Tilbakekall av statsborgerskap etter § 26 andre ledd kan gjøres selv om personen blir statsløs. Dette er ikke i strid med Norges internasjonale forpliktelser. Dersom langvarig statsløshet vil være en konsekvens av tilbakekallet, skal imidlertid dette være et moment i vurderingen av om tilbakekall er forholdsmessig. Det ble også lovfestet at statsborgerskap som er ervervet av personer under 18 år på bakgrunn av uriktige eller ufullstendige opplysninger gitt av foreldre eller besteforeldre, som hovedregel ikke skal tilbakekalles. Regjeringen har nylig innhentet en orientering fra Utlendingsdirektoratet om praksis i saker om tilbakekall av statsborgerskap for barn. I orienteringen ble det bekreftet at regelverket praktiseres på en sånn måte at barn som hovedregel ikke fratas statsborgerskap på grunn av foreldrenes eller besteforeldrenes feilgrep. Når tilbakekall av statsborgerskap likevel skjer, er det fordi barnet ikke har sterk tilknytning til Norge. UDI har opplyst i orienteringen at dette skjer unntaksvis og etter en konkret vurdering i tilfeller der barnet aldri har bodd i Norge, har flyttet fra Norge eller er i barnehagealder eller yngre og uten selvstendig tilknytning til Norge. Vi mener regjeringen bør vurdere en tilsvarende gjennomgang av praksis når det gjelder forholdsmessighetsvurderingene ved tilbakekall av statsborgerskap for å sikre at lovgivers intensjon med lovendringen fra 2019 blir ivaretatt.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-07:
Jeg vil begynne med å takke saksordføreren for godt arbeid i komiteens behandling av denne saken, og jeg kan også slutte meg til saksordførerens innlegg, i all hovedsak. For hvis man løfter blikket litt, er det norske samfunnet i det store og hele basert på tillit. Vi lærer fra vi er små, til vi blir gamle, at det skal lønne seg å opptre ærlig og redelig. Denne verdien er videreført som en rød tråd i våre statlige prosesser, og gjensidig tillit mellom stat og borgere har vært helt essensielt i utformingen av systemer, lover og sedvaner. På den andre siden skal det aldri lønne seg å opptre uredelig og uærlig. Vi belønner aldri dem som prøver å ta snarveier i våre systemer. Vi har også egne straffeløp for dem som prøver å svindle staten – ikke bare fordi det er ulovlig, uredelig og uærlig, men også fordi det rammer andre mennesker hvis ikke vi slår ned på slikt. Å kunne bli norsk statsborger er noe av det mest verdifulle vi kan gi noen – uten at jeg skal gå nevneverdig inn på det, da alle vi i denne salen nyter godt av godene statsborgerskapet faktisk gir. I disse urolige tider vises også verdien av norsk statsborgerskap, noe som betyr et liv i fred, ro og trygghet, et relativt bekymringsfritt liv med utallige muligheter sammenlignet med andre land. Dersom en som søker om statsborgerskap i Norge, i praksis har opptrådt uredelig og uærlig ved å oppgi uriktige opplysninger til myndighetene, er det etter Fremskrittspartiets syn ikke bare et brudd på loven, men også et brudd på den tillitsbaserte verdien som vi har jobbet frem over generasjoner. Når en søker statsborgerskap og får dette innvilget på informasjonen søkeren selv har oppgitt, må også søkeren ta konsekvensen av de uriktige opplysningene den oppgir. Dette skjer ikke bare én gang, vi ser også ofte at løgnen gjentas flere ganger gjennom hele asylprosessen. Dersom søkeren har oppgitt uriktige opplysninger eller holdt tilbake avgjørende opplysninger, bør hovedregelen være at man får tilbakekalt statsborgerskapet. Ingenting annet er mer riktig og rettferdig enn nettopp dette. Statsborgerskapet tilbakekalles og gis til noen som faktisk har rett på det.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2022-04-07:
Jeg vil takke saksordføreren i denne saken også. Forslaget vi har til behandling, vil åpenbart kunne styrke utlendingsmyndighetenes adgang til informasjonsinnhenting på elektroniske enheter tilhørende den enkelte utlending. Dette vil styrke sannsynligheten for et mer korrekt beslutningsgrunnlag ved senere avgjørelser, og det vil lette arbeidsbyrden og ressursbruken ved at man slipper å innhente tilsvarende informasjon fra andre og mindre tilgjengelige kilder. Fremskrittspartiet støtter dette forslaget, da det øker effektiviteten i utlendingsforvaltningen og tilgodeser at de avgjørelser som treffes av utlendingsforvaltningen, bygger på riktig faktum. Det siste er særlig viktig ikke bare for den enkelte utlending, men også for Norge som nasjon, at vi vet hvem som oppholder seg i landet. En annen positiv effekt av forslaget vil kunne være å lette noe av byrden i domstolene. Hvis man også ser litt på den saken vi behandlet i sted, viste den mange av dilemmaene man får hvis folk får opphold og etter hvert også statsborgerskap basert på feilaktig informasjon. Det er derfor Fremskrittspartiet mener vi bør støtte forslag som bidrar til at informasjonen blir korrekt. Hadde det ikke vært uparlamentarisk, ville jeg sagt at enkelte partiers synspunkt i denne og flere asylsaker er naive. Heldigvis ser vi nå at regjeringen varsler at de kommer med en egen proposisjon til Stortinget med dette. Vi får se eksakt hva den inneholder, men når man ser på partiene som dagens regjering har valgt å lene seg på, ser man at de ikke nødvendigvis tar innover seg at det finnes mennesker som ønsker å komme seg til Norge og har uærlige hensikter, personer som ønsker å oppgi feilaktige opplysninger for å slippe inn i Norge. Det er ikke noe vi kan ta lett på. Det handler helt åpenbart om sikkerheten til alle i Norge, men det handler også om hele asylsystemet. Man kan ha store debatter om hvor listen skal ligge når det gjelder hvem som skal kunne få opphold, men er det noe vi må sikre, er det at de som får opphold, faktisk får det i henhold til reglene, basert på korrekt informasjon. Det er derfor Fremskrittspartiet sammen med Høyre står bak dette forslaget.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
I 2019 ble det gjort endringer i statsborgerloven som bl.a. lovfestet at det skal foretas en forholdsmessighetsvurdering ved tilbakekall av statsborgerskap. Det er vel og bra. Intensjonen med å innføre denne forholdsmessighetsvurderingen var å styrke rettssikkerheten til personer som står i fare for å få sitt statsborgerskap inndratt. Denne endringen i loven skulle sikre at folk med lang botid og sterk tilknytning til Norge – enten gjennom familie, jobb, venner eller nettverk – ikke skulle bli fratatt statsborgerskapet sitt selv om de hadde gitt uriktige opplysninger. Det er bare det at lang botid og sterk tilknytning til riket ikke veier tungt nok for hvorvidt en person får inndratt statsborgerskapet sitt eller ikke. Det framstår som at såkalte innvandringsregulererende hensyn igjen er de hensynene som vektlegges tyngst, der straffen er å miste statsborgerskapet i landet man bor i, og i verste fall i tillegg bli utvist. I svært mange saker har dette gått ut over barn, og igjen ser vi at barns beste ikke vies nok oppmerksomhet. De siste to årene har UDI tilbakekalt statsborgerskapet til 44 barn til tross for at vi vet at dette ikke skal være hovedregelen. Som hovedregel skal man ikke få statsborgerskapet sitt inndratt, eller tilbakekalt, hvis man er barn. I andre saker er det foreldre som får sitt statsborgerskap tilbakekalt, og som også risikerer å bli kastet ut av landet. Som Omar Sayedahmad, som etter 14 år i Norge måtte forlate sin norske kone og sine to barn fordi han hadde gitt uoppriktige opplysninger da han kom hit. Men hvem er det som taper mest her? Familien og barna, som ikke får vokse opp med pappa nær seg. Saker som dette hører ikke hjemme i Norge. Jeg kan ikke skjønne at det skal være så stor forskjell mellom brudd på straffeloven og brudd på utlendingsloven. Foreldelsesfrist er noe som brukes i strafferetten og flere andre sammenhenger. Hvis jeg f.eks. hadde begått et ran, ville det over tid blitt foreldet, men hvis jeg hadde gitt uriktige opplysninger ved ankomst og i en asylbehandling, ville det aldri blitt glemt. Derfor fremmer Rødt og SV dette forslaget, et forslag om å utrede en foreldelsesfrist for tilbakekallelse av statsborgerskap. I likhet med både Tyskland og Finland, som begge har fem års frist for tilbakekallelse av statsborgerskap etter at det er innvilget, mener vi at også Norge burde innføre en liknende frist. Det er skuffende at det politiske flertallet her i dag kommer til å stemme ned dette forslaget. Med dette svikter flertallet mennesker som har sterk tilknytning til Norge. Flertallet svikter barn som ikke kjenner noe annet hjemland enn Norge. Flertallet svikter familier som har livet sitt her, og som har jobben sin her, og det er leit. Med det viser jeg til de forslagene Rødt er en del av.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
NOAS, Norsk organisasjon for asylsøkere, har blitt gjort kjent med eksempler på saker der UDI tilbakekaller statsborgerskap etter 30 års botid i Norge. Personene jeg refererer til i dette eksemplet, har tilknytning til Norge gjennom lang botid, de har voksne barn, de har voksne barnebarn og har hatt norsk statsborgerskap i 20 år. De har heller ikke begått kriminelle handlinger i det tidsrommet de har vært her. Arbeiderpartiet gikk til valg på at det skulle være vanlige folks tur. Man kan spørre seg om det i forbindelse med dette tilfellet er vanlige folks tur til å bli sendt hjem til et land de ikke har bodd i på over 20 år. Mener statsråden at dette er i tråd med Stortingets intensjon om at man skal foreta en forholdsmessighetsvurdering som bl.a. skal vektlegge lang botid og sterk tilknytning til riket?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
Når noen personer har vært 30 år i Norge, har barn og voksne barnebarn, har fått en sterk tilknytning til riket gjennom lang botid og ikke har begått kriminelle handlinger, kan jeg ikke helt skjønne hvilke andre hensyn som er viktigere enn såkalt innvandringsregulerende hensyn. Er det slik at statsråden mener at innvandringsregulerende hensyn er viktigere enn å la familier få lov til å bli i Norge når de har vært her i over 30 år og har sterk tilknytning til riket?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
Representanten Lønseth mente notoriteten til norske pass ville svekkes. Som også representanten Almeland var inne på, er svaret til det: Er det slik at f.eks. tyske eller finske pass har dårligere notoritet, selv om de har foreldelsesfrist? I Tyskland kan man ikke tilbakekalle statsborgerskap dersom det ikke gjøres innen fem år etter at statsborgerskapet er innvilget. I Finland gjelder også en foreldelsesfrist på fem år. Rødt og SV ber regjeringen utrede hvordan en slik modell skulle vært i Norge. Det kan hende en slik modell fortsatt hadde vært strengere enn det både Finland og Tyskland har. Når det gjelder forslaget til Rødt og SV, har jeg behov for å presisere at vi også gjør unntak for dem som misbruker et norsk statsborgerskap som de har fått på feil premisser, eller aktivt benytter ulike identiteter til å begå kriminelle handlinger. Vi ønsker derfor en innføring av en foreldelsesfrist som hovedregel, men at det kan gjøres unntak i helt spesielle tilfeller. Da vil man ivareta hensynet til samfunnet samtidig som man ivaretar hensynet til enkeltmenneskene. Den 18. juni 2021 opplyste Justis- og beredskapsdepartementet at det den gangen var nærmere 875 saker som hadde ventet lenger enn ett år på behandling, og at UDI brukte 18,5 årsverk på å arbeide med disse sakene. Median saksbehandlingstid per 1. tertial 2021 var på 499 dager. Vi vet at kapasiteten til UDI nå er sprengt på grunn av flyktningene fra Ukraina. Derfor mener Rødt at utlendingsmyndighetene har langt viktigere ting å bruke tiden sin på enn å drive og grave i saker som omhandler mennesker som har bodd i Norge i flere tiår. Er det slik at vi skal bruke ressurser på å spore opp og frata statsborgerskapet til mennesker som har vært her over lang tid, som er – flere av dem – godt integrert, som har familie, barn og barnebarn, ektefelle og jobb? Eller er det slik at vi burde bruke disse ressursene på en bedre måte, nemlig på også å ivareta og imøtekomme flyktningene som nå kommer fra Ukraina? Rødt og SV mener det og håper derfor at vi får støtte til forslaget vårt, selv om det er lite som tyder på det. Likevel hadde det vært en bedre ressursbruk. Avslutningsvis har jeg litt behov for å rette meg til representanten Wiborg. Jeg synes det er litt artig at hans tidligere partikollega i denne salen, forhenværende representant Jon Engen-Helgheim, var mye tydeligere i sin omtale den gangen forholdsmessighetsvurderingen ble diskutert. Da sa han: «Forholdsmessighetsvurderingen skal ta hensyn til bl.a. forholdets alvor. Dersom man har bodd 20 år i Norge, begikk en feil da man fikk det, og er godt integrert i dag, vil det bli vektlagt tungt i en slik sak.» Jeg registrerer at representanten Wiborg mener noe annet.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
Forslaget fra Høyre om å innføre hjemmel til rutinemessig å visitere og undersøke asylsøkere i forbindelse med asylregistrering mener Rødt er unødvendig. Jeg vil framheve FNs høykommissær for flyktninger, som tilbake i 2017 advarte mot å innføre slike rutinemessige undersøkelser, selv om det kan framstå som legitimt i enkelte tilfeller. Det er noe jeg mener vi burde lytte til. At noe kan være nødvendig i enkelte tilfeller, betyr ikke dermed at man bør gjøre det i alle tilfeller og gjøre det til en standardisert rutine, i hvert fall ikke når det er snakk om noe som er såpass inngripende som dette. Norsk lov åpner allerede for visitasjon når det er konkrete holdepunkter for at utlendinger skjuler opplysninger. Som bl.a. NOAS påpeker, fungerer dagens system godt som det er. Det framstår derfor lite forholdsmessig å skulle innføre en rutinemessig visitasjon av asylsøkere. Dette forslaget er svært inngripende. Enten man liker det eller ikke, er mobiltelefonene våre noe av det mest personlige vi har. De kan si mye om oss, men de kan også si veldig mye mer enn det, for det er gjennom mobiltelefonene våre vi kan holde kontakten med venner og familie på tvers av landegrenser, bygrenser, tidssoner og alt imellom. Jeg kan med hånda på hjertet si at dersom jeg plutselig måtte flykte fra alt jeg kjenner og alt jeg har, ville telefonen min vært en veldig, veldig viktig ting å holde fast ved, også for muligheten til å holde kontakt med de næreste og kjæreste jeg har. Et slikt inngrep i privatlivet må derfor være forholdsmessig ut fra den enkelte situasjon og må begrunnes som nødvendig, slik loven åpner for per nå. Vi må møte dem som kommer hit, med medmenneskelighet og respekt, selv når de mangler relevant dokumentasjon. Vi som sitter her i salen, hadde ikke akseptert, tror jeg, at politiet beslaglegger våre telefoner som rutine hver gang vi er ute på utenlandsreise. Jeg spør meg derfor hvorfor vi skal utsette sårbare mennesker på flukt for en slik behandling. Svaret mitt er at det bør vi ikke. En sentral del av god integrering i Norge og ankomsten bør være å bygge tillit til det norske samfunnet og til norske myndigheter. Svært mange av dem som kommer hit, har lav tillit til myndighetene i de landene de drar fra, og det med god grunn, for mange av dem kommer fra undertrykkende og autoritære regimer. Da synes jeg at vi burde holde oss for gode til å møte dem med mistillit som det aller første de blir møtt med. Dette tror jeg vil svekke arbeidet med en god integrering, og jeg tror det vil være en dårlig politikk for å ta imot mennesker som kommer til Norge. Derfor stemmer Rødt også imot forslaget.
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
Jeg registrerer at statsråden kommer tilbake til Stortinget med en proposisjon, så vi gleder oss til å se nærmere på detaljene rundt det. Men en av bekymringene rundt forslaget, som jeg og Rødt har, er at det vil virke mot sin hensikt hvis resultatet blir at asylsøkere som kommer til grensen, kvitter seg med mobilenhetene sine før de kommer hit. Dermed mister man også muligheten til å gjennomgå mobiltelefonene. Hva tenker statsråden om den problemstillingen?
Tobias Drevland Lund (Rødt), 2022-04-07:
Statsråden nevnte viktigheten av samarbeid om beredskap og krisehåndtering, derav også vaksinesamarbeid. Det syns jeg er veldig bra. Mitt spørsmål til statsråden er om hun kan konkretisere og utbrodere litt hvordan statsråden og regjeringen tenker å jobbe med vaksineproduksjon og samarbeidet framover.
Terje Sørvik (Arbeiderpartiet), 2022-04-07:
Retten til å søke asyl og beskyttelse fra forfølgelse er en grunnleggende menneskerettighet. Norge skal vise solidaritet med og ta vår del av ansvaret for mennesker på flukt. Gode systemer for å avdekke beskyttelsesbehovet og identiteten til asylsøkere er viktig for å beholde legitimiteten til asylsystemet på lang sikt – dette fordi befolkningen må ha tillit til at de som får opphold i Norge, faktisk har et beskyttelsesbehov. Dersom uriktige opplysninger brukes for å skaffe seg opphold i riket og myndighetene ikke klarer å avdekke dette, vil det undergrave at de som faktisk trenger beskyttelse, får det. Arbeiderpartiet og Senterpartiet mener det er flere særtrekk ved situasjonen ved asylregistrering som taler for at undersøkelser og beslag av elektroniske enheter kan være nødvendig og forholdsmessig. Samtidig er det klart at dette byr på personvernmessige og integritetsmessige utfordringer. Den forrige regjeringen hadde dette forslaget på høring allerede i 2017, men det ble ikke fremmet noe lovforslag for Stortinget. Svarbrevet fra justis- og beredskapsministeren påpeker at den forrige regjeringen ikke ferdigstilte de nødvendige drøftingene for å kunne legge fram et endelig lovforslag, og at departementet derfor vil komme tilbake til Stortinget når det har vært mulig å forberede et tydelig og balansert lovforslag som ivaretar både myndighetenes behov og den enkeltes integritet. Justis- og beredskapsministeren har tidligere denne uken meddelt at regjeringen tar sikte på å framlegge en lovproposisjon i første halvdel i mai i år om visitasjon og undersøkelse av asylsøkere i forbindelse med asylregistrering m.m. Vi står med bakgrunn i dette i lag med flertallet bak forslaget om at hjemmel til rutinemessig å gjennomføre visitasjon og undersøkelse av asylsøkere i forbindelse med asylregistreringen ikke vedtas i dag.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Vi ser i disse dager hvor viktig asylretten er. Asylretten gir personer som blir drevet på flukt på grunn av krig og forfølgelse, en mulighet til å redde livet gjennom beskyttelse utenfor hjemlandet. Samtidig er asylretten under stort press, fordi det er mange som har sterke migrasjonsmotiver uten at de fyller retten til å ha internasjonal beskyttelse. Det er en forventning hos befolkningen i et mottakerland, slik som Norge, at myndighetene fører kontroll med hvem som gis beskyttelse til slutt, og at asylreglene vernes mot utnyttelse og misbruk. Dette er helt avgjørende for å kunne bevare tilliten til og oppslutningen om å ha asylsystemet, som i sin tur gir oss muligheter til å beskytte sårbare mennesker. En god kontroll forutsetter at det raskt kan foretas grundige undersøkelser. Dersom det ikke gjennomføres en god kontroll innledningsvis, risikerer man at forklaringer og opplysninger tilpasses underveis, og at dokumentasjon o.l. skjules fra myndighetene. Dagens praksis med visitasjon og undersøkelse bygger i første rekke på bestemmelser for tilfeller hvor det er tvil om utlendingens identitet, og på samtykke fra utlendingen selv, og jeg mener det er behov for å tydeliggjøre at undersøkelser kan foretas ut fra et bredere formål enn dette. Det er viktig å kartlegge reiseruten, og det er viktig å kartlegge opplysninger som kan ha betydning for å vurdere troverdigheten av asylforklaringen, som senere skal bli avgjørende. Etter etableringen av Nasjonalt ankomstsenter, hvor søkerne innlosjeres i teltsaler, og i den situasjonen vi ser nå, hvor det er mange asylsøkere på samme sted, er det også viktige sikkerhetsgrunner til å ha god personkontroll. Jeg ser et helt klart behov for en tydelig regulering av rammene for visitasjon og undersøkelse av elektroniske enheter, og departementet tar sikte på å fremme en lovproposisjon i første halvdel av mai. Grunnen til at det er viktig at vi jobber godt og nøye med dette, er at lovforslaget må være tydelig og balansert, slik at det både ivaretar myndighetenes behov for kontroll og den enkeltes integritet. Det må tas hensyn til at det er nødvendig å ivareta personvernet, samtidig som myndighetene skal få de opplysningene vi trenger for å gjøre gode vurderinger. Jeg vil komme nærmere tilbake til de ulike problemstillingene og avveiningene i den varslede lovproposisjonen.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Som jeg sa i mitt innlegg, er regjeringen opptatt av å gjøre grundige og gode vurderinger, og det er et spørsmål jeg vil komme tilbake til når vi legger fram lovproposisjonen.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
I denne saken og i vurderingen av hvilke kontrolltiltak vi skal ha, er det mange ulike hensyn, og regjeringen søker å finne den gode balansen mellom hensyn som taler for en mer inngående kontroll enn vi har i dag, og hensyn som taler mot. Dette er også et spørsmål som vil bli mer naturlig å svare på i forbindelse med at vi legger fram en lovproposisjon.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Godt poengtert! Representanten vet nok like godt som meg at det er en saksbehandlingsprosess. De siste årene ser vi at en god del har fått innvilget søknaden om beskyttelse. Vi må legge til grunn at det er riktig, men det er også en del som får avslag. Vi ser at det stadig dukker opp saker hvor det har vært tvil om identiteten. Her er det viktig at myndighetene gjør gode avveininger mellom behovet for kontroll og hensynet til personvern. Men det er klart at det kan være grunn til å ta i bruk flere virkemidler for å sikre at vi har opplysninger riktig fra begynnelsen, at vi har et godt grunnlag for å gi riktig asylbehandling. Det er noe som bidrar til trygghet for staten med hensyn til hvem som er i landet, men også trygghet for at de som faktisk trenger beskyttelse, får det, og at personer som ikke har riktige motiver for å komme til Norge, kan sendes tilbake.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Jeg er helt uenig i at det kun er det representanten spør om, som er relevant når man skal vurdere hvilke kontrolltiltak det er behov for. Under forrige regjering så vi også at utlendingsforvaltningen hadde store problemer med kapasiteten. Det var før asylkrisen vi står i nå. Det er ofte krevende å kartlegge og klarlegge identiteten. Det er mange saker i retten om dette. Det er gode grunner til at myndighetene trenger kontrolltiltak som tar hensyn til personvernet og menneskeverdet til dem vi skal ta imot, men som også gjør at vi får nødvendige opplysninger, minsker risikoen for at man forandrer forklaring på et senere tidspunkt, og at vi har mulighet til å behandle asylsøknadene på et så riktig grunnlag som mulig.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Det er jo en fordel for myndighetene hvis man kan få riktige opplysninger fra begynnelsen. Asylinstituttet er litt spesielt, for det gir personer som egentlig ikke har rett til å reise inn i Norge, et unntak fra den innreisenekten fordi man kan komme hit ved å søke om beskyttelse fra forfølgelse. Da må man også godtgjøre hvem man er. Man må kunne vise til at man har den identiteten man sier man har, dvs. det er noe myndighetene søker å kartlegge. Vi ønsker å ha et system som minsker risikoen for misbruk av asylinstituttet, nettopp fordi det ville gå veldig hardt ut over alle de menneskene i verden som er på flukt, som trenger beskyttelse, hvis ikke folk kan ha tillit til at de som faktisk får beskyttelse, trenger det, og at vi klarer å avvise dem som ikke trenger det. Da er det viktig med god kontroll fra begynnelsen.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Det er ikke alle som kommer til Norge, som får beskyttelse. Det er sånn at de som kommer til Norge, søker om beskyttelse, og så må myndighetene vurdere om søknaden skal innvilges eller ikke. Det kan være forskjellige vilkår eller forskjellige bestemmelser i utlendingsloven som kommer til anvendelse. Nå f.eks. står vi i en situasjon hvor vi har gitt midlertidig kollektiv beskyttelse til alle som er på flukt som er ukrainere, men de må fortsatt godtgjøre hvem de er og søke om å få midlertidig kollektiv beskyttelse. Det er et hurtigspor som gjør at folk raskere kan få opphold og beskyttelse. Som myndighet er det viktig at vi følger med i tiden, gjør nødvendige tiltak for å ha god kontroll, som jeg var inne på, både for å ha kontroll fra myndighetenes side og for å beskytte de utlendingene som kommer hit, forebygge sikkerhetstrusler og være sikre på at vi opprettholder tilliten til asylinstituttet.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Jeg opplever at jeg svarte veldig tydelig på det som var spørsmålet i interpellasjonen i mitt første innlegg, og på hvorfor de virkemidlene som representanten ønsker seg, ikke er noe vi anser som riktig eller hensiktsmessig. Jeg må understreke – og jeg tror representanten er kjent med det – at jeg som justis- og beredskapsminister og vi som regjering heller ikke kan gå inn i en enkeltsak, som representanten legger opp til. Det er påtalemyndigheten som må vurdere om man skal beslutte med hensyn til bistandsanmodning fra et annet land. Det er heller ikke en beslutning jeg kan legge meg opp i, all den tid påtalemyndigheten i Norge er uavhengig.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2022-04-07:
Jeg vil takke representanten for interpellasjonen, og takk til dem som har deltatt og har satt viktige synspunkter, viktige menneskerettslige verdier og ytringsfriheten på dagsordenen. Jeg vil gjenta det jeg sa innledningsvis om at jeg ikke kan gå inn og kommentere en konkret straffesak som fortsatt er under etterforskning hos politiet med sikte på oppklaring, og de anmodningene om bistand fra andre lands myndigheter som representanten tar til orde for, ligger det til påtalemyndigheten å beslutte. Når det er sagt, så la det være helt klart at for regjeringen er ytringsfrihet, pressefrihet, et fritt ordskifte og det å hegne om journalistikken og journalisters trygghet høyt prioritert for oss. Det er en viktig del av det internasjonale arbeidet vi gjør, og det vi tar opp i møte med andre land, når vi jobber for å fremme menneskerettigheter rundt i verden. Det er dessverre mange som ikke opplever den samme friheten som vi har i Norge. Vi står nå midt i en krig i Europa, hvor propaganda og mangel på ytringsfrihet også spiller en stor rolle, og dette er et tema som alltid kommer til å være viktig å kjempe for. Jeg vil takke for det, og så viser jeg til mitt første svar når det gjelder hvem som har kompetanse til å beslutte de tiltakene som representanten tar til orde for.
Abid Raja (Venstre), 2022-04-07:
Jeg takker statsråden for innlegget, selv om de fleste av de spørsmålene som jeg tok opp, er forblitt ubesvart. Man kan stille seg spørsmål ved klokskapen i den framferd som man legger opp til – at man ser dette kun som en sak for påtalemyndigheten, at man ikke ser de politiske slagsidene ved denne saken – om man ikke vil bruke politiske spor for å oppmuntre de andre landenes myndigheter til å legge til rette for at avhør skal kunne finne sted. Saken startet med at vi fikk vite mer om dette for noen måneder siden, egentlig på tampen av fjoråret, da NRK avslørte de to siktede mennenes identitet. Den ene har bakgrunn fra Libanon og var i tidligere fase i politiets søkelys. Men det er også en tidligere førstesekretær ved Irans ambassade, en iransk diplomat. Dette vil ikke Kripos bekrefte, av hensyn til såkalt pågående etterforskning – en etterforskning som har pågått i 29 år. Vi lurer på hvilke hensyn til pågående etterforskning som er av så stor betydning at man ikke engang vil bekrefte identiteten eller at de to personene faktisk er av den utenlandske opprinnelse som NRK har gjengitt. Vi vet heller ikke om Norge har bedt Iran om å opplyse saken, om Iran er blitt bedt om å bistå til å få avhørt den ene siktede, som er iransk statsborger, eller hvorfor regjeringen ikke ønsker å innlede slik dialog med Iran for faktisk å få den personen avhørt. Saken berører direkte vårt forhold til andre land, internasjonal rettsorden og muligheten for etterlysning samt vår evne til å ta opp saker knyttet til angrep på ytringsfriheten med regimer som undertrykker den. Fordi det er fremmede stater involvert, kreves det håndtering fra regjeringens side, langt utover den nasjonale kriminalpolitiske verktøykassa. Da må man våge å ta ting i bruk. Offentligheten har også et klart behov for svar, ikke bare William Nygaard – om f.eks. hvorvidt de siktede skal internasjonalt etterlyses, hvorfor det ikke gjøres, og hvorfor regjeringen ikke vil innlede dialog med Iran for å få den mannen som er i Iran, til å bli avhørt. Han trenger ikke å komme til Norge for dette avhøret, det er mange ganger man også kan avhøre folk i deres eget hjemland. Det virker for meg som en type passivitet som vi ikke skulle forvente av en norsk regjering. Ingen skal få lov til å sensurere norske forlag, norsk presse, norsk meningsbrytning og offentlig debatt, for da tar de en bit av demokratiet med seg. Når det skjer, må vi som land sørge for at vi bruker alle virkemidler for å rydde opp, for å stille de ansvarlige for angrepene til rette. Dette er ikke en vanlig politisak. Det er en utenrikssak og en prinsippsak av nasjonal betydning.
Abid Raja (Venstre), 2022-04-07:
Jeg takker representantene som har deltatt i interpellasjonen. Attentatet mot William Nygaard var et attentat i en rekke av mange rettet mot forleggere, oversettere og bokhandlere over hele verden. Angrepene kom bl.a. som følge av Khomeinis oppfordring om å drepe alle som hadde befatning med Salman Rushdies bok Sataniske vers. Vi er nødt til å spørre oss som samfunn om norske myndigheter har gjort nok for å oppklare saken, om når norske myndigheter kommer til å ta saken opp med iranske myndigheter, og om politiet, Kripos, akter å gjøre mer. Målet er å få stilt de siktede for en norsk domstol, sa Kripos da siktelsene ble tatt ut i 2018. Det er lett å slutte seg til, men da må det også jobbes for målet. Hvor er jobben? En forutsetning er da at man faktisk avhører de siktede og basert på avhørene og det samlede bevisbildet kan beslutte om man har nok til å ta ut tiltale. Hvor er begjæringen om avhør? Hvor er den internasjonale etterlysningen? NRK har identifisert de to mennene de mener Kripos har tatt ut siktelser mot, blant dem altså en tidligere ansatt ved den iranske ambassade, en diplomat. Hvilke utfordringer reiser dette? Hvorfor vil ikke norske myndigheter anmode iranske myndigheter om å bistå for å opplyse saken? Hva tenker den norske regjeringen om betegnelsen statsterrorisme om denne saken? Det er mange ubesvarte spørsmål, og aktiv handling fra regjeringen er nødvendig. Dette er ikke bare en juridisk sak. Angrepet var religiøst og politisk motivert. Skuddene mot Aschehougs forlegger, William Nygaard, er en sak som går langt utover kriminalsporet. Det var et attentat mot det frie ord utført på norsk jord – ifølge Kripos av personer med utenlandsk opprinnelse som befinner seg utenfor Norge. Det minste vi kan forvente, er at de siktede blir internasjonalt etterlyst, slik som ikke er uvanlig i kriminalsaker. Angrep mot ytringsfrihet er blant de mest alvorlige som kan ramme et land, fordi det rammer selve kjernen i åpne, frie demokratier. Når vi har blitt angrepet, må vi være sikre på at vi gjør alt – absolutt alt som står i vår makt – for å bringe de ansvarlige til rette. Vi kan ikke gi oss som samfunn før denne saken er oppklart og de ansvarlige er stilt til rette – ikke bare av hensyn til William Nygaard, for angrepene mot William Nygaard var og er også et angrep mot det frie ord og mot grunnleggende samfunnsinteresser. Det er derfor i vår felles interesse at norske myndigheter benytter alle virkemidler de har tilgjengelige for å opplyse saken og stille de ansvarlige til rette. Demokratiet vårt krever en verdig avslutning.
Abid Raja (Venstre), 2022-04-07:
Venstre mener at det skal være rom for flere friskoler i Norge. Friskoler med viktige fagtilbud eller ulike pedagogiske opplegg gir mer mangfold og valgfrihet for elevene. I tillegg gir det viktig inspirasjon, og det utgjør et sterkt supplement til det offentlige skoleverket. Den offentlige skolen skal selvfølgelig fortsatt være hovedregelen, og det er viktig å bygge opp tilbud som både leverer kvalitet og tilpasset opplæring i den offentlige skolen. Men friskoler er et viktig og godt alternativ for mange som ønsker noe annet enn det den offentlige skolen tilbyr, og bidrar til å gi større mangfold i skolesektoren. Derfor er Venstre kritiske til at regjeringen har stilt i bero behandlingen av søknader om å bli friskole i henhold til friskoleloven, og vurderer det slik at det kan stride mot dagens lovverk. Frysvedtaket foregriper dessuten Stortingets behandling av en ikke ennå framlagt lovendring. Søknadene som er stilt i bero, er levert i henhold til retningslinjene fra Utdanningsdirektoratet. Det er videre lagt ned arbeid i planlegging og drift og samarbeid med vertskommunen for bl.a. å finne gode løsninger for bygg. Dette er ikke den forutsigbarheten og rettferdigheten som skal prege offentlig forvaltning. Mange steder i Norge har det vært jobbet lenge og godt med å etablere friskoletilbud som er ønsket i lokalsamfunnet og kan bidra til god utvikling i kommunen. Jeg kjenner til det ene, i Asker i Akershus – og statsråden har jo representert Akershus tidligere, også nå. I Asker har det blitt jobbet lenge for en ungdomsskole i samarbeid med Norges Realfagsgymnas og Norges Cykleforbund. Velodromprosjektet i Asker har vart i snart ti år og har samlet enormt med krefter og laginnsats for å få gjennomslag. Da er det utrolig synd at ideologi skal stikke kjepper i hjulene for driften av Askers nye storstue. Helt siden oppstarten av velodromprosjektet i Asker har tanken om å ha skoledrift i tilknytning til anlegget vært sentralt. Så oppstår altså denne plutselige uforutsigbarheten. Venstre mener at regjeringen burde sikre en ordinær behandling uten opphold av de innkomne søknadene som nå er stilt i bero i påvente av endringer i friskoleloven. Det hadde sikret den forventede forutsigbarheten for skolene som har søkt, og gitt elever, foreldre og næringsliv et alternativt tilbud til den offentlige skolen som er sterkt etterspurt. I stedet foregriper regjeringen behandlingen av varslede forslag til endringer i friskoleloven, noe vi mener er kritikkverdig.
Abid Raja (Venstre), 2022-04-07:
Et slag i ansiktet, sier sykkelforbundet om frysvedtaket, for Norges Realfagsgymnas Ungdomsskole, NRG-U, i Asker. «For alle lokale krefter som har stått på for etableringen av denne skolen, er dette selvfølgelig et slag i ansiktet. Spesielt for NRG-U, som står for den unike pedagogikken i bunn for samarbeidet.» Det sier styreleder for Norges Cykleforbunds Kompetansesenter, Dag Schartum-Hansen, i en uttalelse. Den største negative konsekvensen ligger i den aktiviteten 200 NRG-U ungdommer ville skapt i miljøet rundt velodromen – 200 ungdommer som daglig ville blitt kjent med alt velodromen kan tilby, og som ville vært gode ambassadører ut i et lokalmiljø vi er avhengige av å bli kjent med. Mitt spørsmål er: Hva vil statsråden si til sykkelmiljøet i Norge, som omtaler regjeringens framferd som slag i ansiktet?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2022-04-07:
Jeg skal avslutningsvis bare få knytte noen kommentarer til et par av innleggene som har kommet knyttet til grensestenging og grensehindre. Jeg tror alle, både alle partiene i Stortinget og alle som på ulike måter ble berørt av grensestenginger som følge av pandemien, opplevde det som veldig krevende. Det var ikke noe noen hadde noe ønske om å gjøre, men det var først og fremst en konsekvens av særlig to ting. Det ene var at de nordiske landene faktisk valgte ulike strategier for sin pandemihåndtering. Det andre var at smittetallene i de nordiske landene også var veldig ulike, og Sverige skilte seg ut med en annen strategi enn de andre nordiske landene, og også en annen smittesituasjon. Jeg skal ikke nå si hva som var riktig og gal strategi. Mitt poeng er bare at det Stortinget også var veldig opptatt av, nemlig å begrense importsmitten, nødvendigvis måtte få noen konsekvenser. Dette var dessverre noe som slo til over store deler av Europa og verden – ulike former for grensehindre vi gjerne skulle vært foruten – og jeg har ingen problemer med å forstå de utfordringene det medførte i grenseområdene, som også gjorde at regjeringa gjorde sitt for å forsøke å kompensere så godt som mulig for f.eks. bortfall av arbeidsinntekt. Dette var også noe som ble en tematikk i flere av de bilaterale relasjonene i Norden, også fordi Sverige og Finland hadde tilsvarende grensehindringer seg imellom, og jeg kan fortelle at dette også var en viktig del av det jeg vil si var veldig gode diskusjoner mellom de nordiske utenriksministrene. Vi hadde videomøter minst en gang i uka da pandemien sto på som verst, hvor vi også forsøkte å løse små og store spørsmål knyttet til dette. Mitt poeng var absolutt ikke å forlenge debatten, men jeg tror det er greit å huske historien, nå som pandemien er litt på avstand, om hvorfor det var nødvendig å gjennomføre de tiltakene som både vi og andre land gjennomførte, og at det altså var en konsekvens av valg av ulik strategi for håndtering av pandemien, ulik smittesituasjon i de nordiske landene, og også det som Stortinget etter min oppfatning helt riktig var opptatt av, nemlig hva vi kunne gjøre for å begrense importsmitten og dermed unngå at vi ble mer sårbare enn nødvendig.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2022-04-07:
For at det nordiske samarbeidet skal være relevant, og ikke minst i relasjon til et stadig mer omfattende samarbeid på europeisk nivå, er det avgjørende at det reflekterer de nordiske landenes prioriteringer og de aktuelle utfordringene de står overfor. Samarbeidet må være relevant, målrettet, effektivt – og ikke minst: Det må prioriteres av alle. Et av det danske presidentskapets fire prioriterte områder var nordisk forsvars- og beredskapssamarbeid – og ingen ante vel egentlig hvor aktuelt akkurat det temaet kom til å bli. Sikkerhetssituasjonen i Europa tilsier et stadig tettere forsvars- og beredskapssamarbeid mellom de nordiske landene, der det er naturlig, gitt landenes ulike tilknytningsformer både til EU og til NATO. NATO-medlemskapet er øverst på agendaen i våre to nordiske samarbeidsland, og det vil bli tatt beslutninger i disse landene som vil være historiske, uansett hva de velger. Men det viktige er likevel at det nordiske samarbeidet står der, og det vil være aktuelt uansett hvilken beslutning man tar. Det tror jeg også det er viktig å poengtere. De nordiske regjeringene er enige om at man skal ha som mål å styrke samarbeidet innen generell kriseberedskap, og det er jo det som blir det neste temaet, er jeg overbevist om, i alle disse landene. Når denne situasjonen på et eller annet vis kommer inn i en annen fase, vil man snakke om generell kriseberedskap. Det vil være et kvantesprang i forhold til det vi har opplevd siden krigen. Her vil det komme mange aktuelle problemstillinger på bordet, og de vil komme ganske raskt. Ansvaret må selvfølgelig ligge hos fagministre og fagmyndigheter, som det ble sagt, men samarbeidsministeren må som statsråd ha et overordnet ansvar for koordineringen av arbeidet i Nordisk ministerråd. Det er et svært viktig arbeid vi står overfor. Det er interessante forslag som regjeringen vil vurdere, slik jeg oppfatter det, bl.a. muligheten for en enda bedre og mer systematisk kommunikasjon mellom landene når en krisesituasjon oppstår. Et eget nettverk for slik kommunikasjon, som også kan innebære mer formaliserte rutiner, vil bli diskutert. Hvilke løsninger man blir enig om, gjenstår å se, men det er svært viktig at dette arbeidet får den høyeste prioritet.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-07:
Det er klart at tett forsvarssamarbeid har en økonomisk merverdi, men jeg vil si at det verdibaserte elementet i samarbeid innenfor forsvars- og beredskapssektoren er meget sterkt. Vi opplever en rivende utvikling når det gjelder det nordiske forsvarssamarbeidet, også selvfølgelig godt hjulpet av den tragiske situasjonen vi står overfor i Europa. Når det gjelder samarbeidet konkret, er jo dette forsvarsministerens ansvarsområde, men i og med at Norge har NORDEFCO-formannskapet i 2022, er det på sin plass å understreke at vi har en tydelig visjon om å samarbeide i fred, krise og konflikt, og det arbeides nå med en rekke avtaler som forenkler det praktiske samarbeidet mellom landene.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-07:
Jeg takker representanten for et viktig spørsmål. Det er nå vedtatt et nytt nordisk energipolitisk samarbeidsprogram for dette, som gjelder perioden 2022–2024. Det er klart at i lys av den situasjonen vi er oppe i, blir dette arbeidet desto viktigere. Situasjonen som følger av Ukraina, betyr at forsyningssikkerheten og energiprisene blir desto viktigere på vår nordiske dagsorden. Det handler om utveksling av informasjon, og det er jo et nordisk prosjekt om forsyningssikkerhet og priser som blir enda mer relevant nå. Det er viktig også å understreke at dette samarbeidet på elektrisitet er tillitsbasert, så det forutsetter en veldig god kontakt mellom hovedaktørene i det nordiske elmarkedet. Det inkluderer selvfølgelig departementer, men også regulatorer og systemoperatører, og det vil bli viktigere i tiden som kommer.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-07:
Som representanten er godt kjent med, er budsjettet innrettet på den måten det er for at vi i fellesskap skal jobbe for å oppnå målene i Vår visjon 2030. Den vedtatte handlingsplanen for 2021–2024 gjenspeiles i budsjettet, og det har ført til at noen sektorer har fått økte budsjettrammer, mens andre har fått redusert rammene sine. Samtidig som vi må holde blikket rettet mot denne visjonen – og det står de nordiske regjeringene sammen om – må vi ha en viss fleksibilitet, sånn at vi kan gjøre justeringer. Når det gjelder kultursektoren, var pandemien en slik konsekvens hvor vi klarte å få tilført ekstra midler gjennom ekstraordinære forhandlinger i fjor. Jeg håper vi skal klare å lande en god budsjettenighet også i år, og forhåpentligvis i årene som kommer.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-04-07:
Vaksineproduksjon er ett av mange spennende elementer vi jobber helt konkret med på beredskaps- og forsyningssikkerhetsagendaen innenfor nordisk samarbeid for tiden. I februar ble det sparket i gang et arbeid hvor vi i fellesskap ser på potensialet og mulighetene for å igangsette et slikt initiativ. Vi venter resultatene fra dette arbeidet nærmere sommeren, og jeg ser fram til å redegjøre nærmere for skrittene etter at vi har fått kartlagt dette.
Hårek Elvenes (Høyre), 2022-04-07:
En viktig driver i det nordiske forsvarssamarbeidet har vært ønsket om felles materiellanskaffelser og våpensystemanskaffelser, altså en mer økonomisk begrunnelse. Denne begrunnelsen var særlig sterk inntil Russlands invasjon av Krim – det strategiske har jo fått langt sterkere betydning etter det. Samtidig vet vi at forsvarsindustrien i Europa er veldig nasjonal, proteksjonistisk, og Sverige har en stor forsvarsindustri. Vi har også sett at intensjonserklæringer og planer om samarbeid har gått i vasken fra begge lands side. Hva vil regjeringen foreta seg for å unngå at dette blir på intensjonsplanet, men at man faktisk nå kommer et steg videre, slik at Norden anskaffer våpen og materiellsystemer som er det beste for Norden, og ikke for det enkelte land?