Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
På fredag besøkte jeg Det internasjonale energibyrået i Paris. Ifølge deres oppdaterte prognoser vil energiforbruket når det gjelder olje, gass og ikke minst kull, stige dramatisk fram til 2030, hvis vi holder fram som vi stevner. 60 pst. av utslippsøkningen vil komme i Kina og India, og det gode bildet på dette er at det hver uke åpnes et nytt kullkraftverk i Kina. Selv om vi på denne måten kommer til å kjøre kloden inn i en evig, tropisk regntid, har vi her i Norge ingen muligheter til å stå med en moralsk pekefinger overfor verken kinesere eller indere. De gjør dette av én eneste grunn. De gjør det for å skape økonomisk vekst for å komme opp på den samme levestandarden som i Norge og i Amerika, slik at de kan kjøre like mye bil i like mange biler som oss, bruke like mye strøm og krangle om oppussing på kjøkkenavdelingen på IKEA like ofte som oss. Hva kan vi gjøre med dette? Det ene vi kan gjøre, er å dra til Bali og sørge for å få satt et absolutt tak på utslippene i 2020 og få Norge til å påta seg strenge utslippsforpliktelser. Det andre er å gjøre jobben hjemme, og den jobben er vi godt i gang med i det budsjettet som vi vedtar her i Stortinget i dag. Når nesten 85 pst. av verdens samlede energiforbruk kommer fra gass, kull og olje, sier det seg selv at en omfattende rensing og lagring av CO2 fra den stasjonære delen av disse utslippskildene vil kunne bidra enormt. Den jobben gjør vi her i Norge når vi som første regjering bruker nesten 1 milliard kr på rensing på Kårstø og Mongstad. Det er altså slik at når en reiser i andre land i Europa, er det all right å få den tilbakemeldingen at det legges merke til det vi gjør, og at det ses på som viktig. Ingen andre regjeringer enn vår har satt av penger til dette. Vi var først ute med å reinjisere på Sleipner, og vi skal være i teten når det gjelder å utvikle teknologi, slik at den kan tas i bruk i stort monn i årene som kommer. Vi viderefører satsingen på jernbane på et historisk høyt nivå, og vi går videre i arbeidet med å utrede høyhastighetsbaner mellom storbyene i Sør-Norge, i tråd med det som er politikken i resten av Vest-Europa. Vi henger etter, men vi er på sporet. I tillegg setter vi av 4 milliarder kr på årets budsjett og på framtidige års budsjetter til kjøp av klimakvoter, fordi vi har påtatt oss høyere forpliktelser enn det vi strengt tatt er nødt til etter Kyotoprotokollen, og fordi det er nødvendig for å nå de målene vi har. Når strømprisene over hele Europa går opp over nyttår, er det et tegn på at det å innføre en kostnad på utslipp av CO2 virker. Fordi de fleste energikildene og strømkildene i resten av Europa er fossile, bidrar det til å presse strømprisene oppover. Hva er vel da mer riktig for oss her i Norge enn at vi tar litt av den prisøkningen som folk og næringsliv merker, og investerer i ny fornybar energi? Vår regjering har mer enn doblet satsingen på fornybar energi. Når vi gjør det samtidig som vi øker avgiftene på fyringsolje med 40 øre, gjør vi det lønnsomt for folk å velge vekk forurensende energikilder. Vi støtter folk til å bli uavhengige av forurensende energikilder, slik som oljefyr, og til å satse på mer miljøvennlig oppvarming. Vi tar viktige grep på miljøområdet når vi gjør en del av dette. Dieselavgiftene: Siste gang det ble foreslått en økning i dieselavgiftene, hørte en del av de eldre stortingsrepresentantene hvordan lastebileiere kjørte i timevis rundt Stortinget, helt til Stortinget gav seg og lot være å øke dieselprisene. Det er altså slik at vi øker dieselprisene med 20 øre pr. liter neste år, fordi det skal bli mer lønnsomt å velge drivstoffgjerrige biler. Det har ikke vært et knyst – knapt nok – fra Fremskrittspartiet. Vi styrker bistanden i verden. Vi gjør det bl.a. ved å hjelpe land til å ta demokratisk og bærekraftig kontroll over sine egne naturressurser, samtidig som vi styrker satsingen på miljørettet bistand med 400 mill. kr. Skal de grønne utviklingsmekanismene i Kyotoprotokollen fungere som teknologioverføring til alle verdens land, ikke bare til Kina og India, må flere land hjelpes til å utvikle miljøvennlige prosjekter. Det er altså mange gode eksempler på hvordan det sløses med energi, rett og slett fordi det ikke fins offentlige myndigheter som er inne og tar de nødvendige grep som kunne spart masse energi, skapt billigere energi for folk og skapt velferd og utvikling i flere land. Våre tre regjeringspartier gikk til valg på å velge velferd, fellesskap og rettferdig fordeling i stedet for skattelette og egoisme. Ett av de stedene der dette tydeligst kommer fram, er med hensyn til det som går på barnehagesatsingen vår. Vi sørger for full dekning i løpet av 2008. Jeg skulle gjerne likt å si noen ord til Byrådet i Oslo i denne anledning. De driver mesterskap i ansvarsfraskrivelse når de gjør egen inkompetanse med hensyn til å oppfylle barnehageløftene om til et problem først og fremst for SV. Vi er stolte over det enorme velferdsløftet vi tar, og vi ber alle om å være med på å dra det lasset. Det å la være å møte opp til dugnaden tar seg altså ikke ut. I mellomtiden har vi frosset barnehageprisen. Vi lovte både lavere barnehagepris – en lav makssats – og vi lovte barnehageplass til alle. De løftene holder vi! Den gangen Øystein Djupedal og May Hansen i 2002 fikk på plass barnehageforliket, var prisen 4 000 kr i en god del private barnehager. Det at vi nå har satt ned prisen, gir en barnefamilie over 18 000 kr mer å rutte med og fører til at flere med dårlig råd får seg barnehageplass og kan gå ut i jobb. Dette er altså til Høyres Jan Tore Sanner. Dette er et av de viktigste tiltakene vår regjering gjennomfører for å gjøre det mulig for mennesker som ønsker en arbeidsplass, å gå ut i jobb. Når vi samtidig gir folk økt fradrag for barnepass for andre og tredje barn, lønner det seg virkelig å jobbe, og det er billig å velge barnehage. Dette er altså det største velferdsløftet – kanskje det største kunnskapsløftet. Vi tar et stort arbeidsløft og et stort likestillingsløft. Det er det største som kommer til å stå igjen etter vår stortingsperiode når vi går til valg i 2009. Vi har sendt ut forslag til hvordan vi skal sørge for at alle skal ha rett til barnehageplass, og det kommer til å bli gjennomført. Kunnskapen for våre barn begynner i skolen. Den begynner i barnehagen, og videreføres i skolen gjennom gode læringsopplevelser. Da er det kjempeviktig at vi sørger for – slik som for de barna som nå får gratis kjernetid i Groruddalen i Oslo – å utvide slike prosjekter til å gjelde flere. Vi vet godt at hvis vi ikke sørger for at barna kan norsk når de begynner på skolen, får de dårlige læringsopplevelser fra år én, noe som uten tvil bidrar til at vi har så mange som støtes ut fra videregående skole. Når vi utvider timetallet, gjennomfører og utvider prosjektene i forhold til gratis kjernetid, sørger for både sunnere ernæring, bedre helse og bedre konsentrasjon på skolen ved at de får frukt og grønt, og når vi gir rett til videregående opplæring for flere av de voksne som ikke har hatt rett til videregående opplæring til nå, så bidrar dette til et stort kunnskapsløft. Neste år kommer vi til å ligge på det høyeste nivået når det gjelder direktefinansierte stipendiater fra Stortinget, altså over det den forrige regjeringen noen gang lå på. Når Stortinget tar seg muligheten til å gjøre omprioriteringer på statsbudsjettet, gir vi midler nettopp til å følge opp disse stipendiatene. Vi øker forskningsinnsatsen, og vi øker Forskningsfondet for å sørge for mer stabile vilkår. En viser veldig klart signaler om hva slags retning tingene går i. Det andre viktige grepet vi tar, er i forhold til rettferdig fordeling, og det skal vi komme mer tilbake til i skattedebatten. Vi snur altså utviklingen enda sterkere der de 10 prosentene som er i toppen av samfunnet, drar ifra. Den forrige regjeringen, sammen med Fremskrittspartiet, ønsket å avskaffe formuesskatten. Vi bruker formuesskatten til enda bedre omfordeling gjennom å øke bunnfradragene, slik at flere slipper å betale formuesskatt, og vi styrker fordelingsprofilen generelt. Vi tar gode grep for å sørge for å få flere mennesker i jobb. Vi gjør dette på en måte for å hjelpe nettopp de folkene som har minst penger, de som er sosialhjelpsmottakere, gjennom å styrke den kvalifiseringsstønadsordningen som vi har, og gjennom å ta viktige grep for å få flere folk i jobb. På denne måten skaper vi et mer rettferdig og mer miljøvennlig samfunn, og det er bra.