Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-02-05:
Takk til interpellanten for å holde fokus på et viktig tema. Utdanning er en viktig forutsetning for utvikling. Hvis man ikke kan lese og skrive, er det heller ikke mulig å nå de fleste andre utviklingsmål. Utdanning av barn inngår derfor som et av de åtte tusenårsmålene. Mer konkret går tusenårsmål 2 ut på at alle barn skal være i stand til å gjennomføre grunnskole innen 2015. At alle skal kunne lese og skrive, er dessuten viktig for å motvirke folks avmakt, styrke politisk deltakelse, skape en informert offentlighet og bygge et sterkere demokrati. Fra et kjønnsperspektiv er det videre viktig å sikre jenters og kvinners rett til utdanning i praksis. Delmålet om at like mange jenter som gutter skal gå på skole, skulle nås allerede i 2005. Foruten å bidra til å oppnå tusenårsmålet er det en annen viktig grunn for Norge til å satse på utdanning av barn i sin bistandspolitikk. Det er at denne satsingen gir målbare resultater. I den første helhetlige evaluering av norsk bistand, Norads resultatrapport fra 2007, framgår det at bistanden har virket best innen helse og utdanning. Flere barn på skolebenken er faktisk det mest konkrete resultat norsk bistand har å vise til. Jeg deltok nettopp på FNs felttur til Nicaragua, og la meg si at UNICEFs skole, «a Safe and Friendly School», var et av lyspunktene i et fattig Nicaragua. Utdanning av barn var lenge et høyt prioritert område innen norsk bistandspolitikk. I løpet av tiårsperioden 1995-2005 fikk støtte til utdanning en stadig sterkere posisjon. I 1996 vedtok Stortinget å øke andelen av de bilaterale bistandsmidlene som gikk til utdanning, til 10 pst. innen 2000. Dette ble senere økt til 15 pst. innen 2005. Venstre mener at denne trenden er blitt brutt av den rød-grønne regjeringen. I den generelle beskrivelsen av internasjonal bistand i statsbudsjettet for 2008 nevnes utdanning veldig kort. Riktignok framholder Regjeringen at den vil videreføre støtten til offentlige velferdstjenester. Dette gjelder spesielt helse og utdanning, både direkte gjennom multilaterale og bilaterale kanaler og gjennom budsjettstøtte til utvalgte land. Det er imidlertid ikke mulig å lese ut av budsjettet hvordan bistandsmidlene til utdanning er budsjettert, eller sammenligne dette med tidligere års satsinger. Øremerkede midler til utdanning er vanskelige å identifisere. Videre er bilaterale tiltak direkte rettet mot utdanning i ferd med å bli nedjustert, noe som merkes ute på bistandsambassadene. Litt over halvveis på veien mot det uttalte tusenårsmålet om grunnskole for alle barn er det ting som tyder på at den rød-grønne regjeringen fører en bistandspolitikk som ikke bidrar til å nå dette tusenårsmålet. Den forrige regjeringen hadde utdanning som jobb nr. 1 for norsk bistand. Den rød-grønne regjeringen har derimot utelatt utdanning av barn som eget satsingsområde, og det er uklarhet omkring hvor mye den egentlig bevilger til dette området. Norge har gjennom en årrekke bygget seg opp kompetanse innen utdanningsbistand. Vi vurderes nå som en av normsetterne. Venstre håper Regjeringen kan løfte opp dette området og gi det mer prioritet og mer synlighet. Det bør ikke være tvil om, verken i vår bistandsadministrasjon eller ute i våre samarbeidsland, at vi gir utdanning av barn høy prioritet i vår bistandspolitikk, uansett hvem som sitter i regjeringsposisjon.