Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-12:
Trafikksikkerhet og arbeidet med det er noe av det viktigste vi gjør. Jeg opplever at vi gjennom mange, mange år tverrpolitisk har jobbet godt sammen om det. Resultatene ser en på statistikken. I 2013, ved regjeringsskiftet, var det 187 trafikkdrepte. I 2015 var det 125. Den positive utviklingen er allikevel ikke noe som klarer å skjule at det er 125 av våre medmennesker som har mistet livet. Arbeidet med å komme ned i 0 vil være knallhardt, det vil ta tid, men det er viktig at vi kontinuerlig fokuserer på det. Av erfaring vet vi også at plutselig skjer det ting, og utviklingen går i en annen retning. Det er ikke alt vi kontrollerer. Det er også en påminnelse om at dette arbeidet aldri tar slutt. Trafikksikkerhet er viktig for alle grupper som ferdes i samfunnet, alle enkeltpersoner, uavhengig av alder, funksjon, hvor en bor og hva en gjør. Men barn er spesielt sårbare, både fordi de av størrelse har dårligere overblikk over trafikken rundt seg og fordi de gjerne ikke tenker like langt i alt de gjør. Det er fort gjort for barn å springe ut i veien hvis en ball triller i den retningen. Dette er faktorer som gjør at vi spesielt må ha omsorg for barn når vi utformer våre veier, når vi utformer våre lokalsamfunn, våre bysamfunn, på alle måter. Dette handler ikke bare om fortauene og om å lære folk å krysse veien på fotgjengerovergang. Det kan like mye være et boligområde der en er vant til at en kan gå i gaten, fordi det nesten aldri er trafikk, og derfor oppfører seg annerledes enn det en gjør når en i et byområde får gode formaninger om å vente til en ser grønn mann på trafikklyset. Dette er ting vi må ha med oss i den jobben vi gjør, og vi må gjøre alle bevisst på det: byplanleggere, Vegvesenet, skoler, foreldre og barn. Jeg synes det er bra at Stortinget gjør de vedtakene de nå gjør, sånn at vi på alle måter forplikter oss til at dette blir et eget tema i Nasjonal transportplan. Så jeg vil gi honnør til forslagsstillerne og til komiteen for arbeidet, og takk til saksordføreren. Når vi gjør denne jobben, synes jeg også det er viktig at dette ikke blir noe som skjer i Vegdirektoratet, i Samferdselsdepartementet og til slutt i Stortinget. Vi bør ut og sørge for at vi får et bredt engasjement, og vi vet at det er mange organisasjoner der ute som har et engasjement allerede. I året som har gått, vet vi at Trygg Trafikk har fått mye penger fra staten til å gjøre sitt arbeid. De når ut til barn. Vi har gjennom den tilskuddsordningen som vi forvalter, bevilget 0,5 mill. kr til en organisasjon som heter Alle barn sykler, for å få flere barn til å få erfaring med hvordan det er å sykle til skolen – for på en del skoler er det foreldreutvalg som advarer barna mot å sykle, rett og slett fordi en opplever det som for farlig. Norges Lastebileier-Forbund, NLF, har hatt sin kampanje om å få trygge veier sammen, som også har fått økonomisk støtte fra støtteordningen – rett og slett for at de skal komme seg ut, møte barn og lære dem hvordan de skal omgås tungtransport. Det som bør være en av de målsettingene vi setter oss, er at vi også snakker med KS og ser på hvordan alle de gode initiativene som skjer hver for seg, kan samles mer koordinert, sånn at alle skoler i hele landet har et opplegg ved skolestart – eller gjerne når mørketiden kommer – så vi ikke risikerer at noen plasser får et godt opplegg mens andre ikke får det. Det er det ene initiativet jeg kommer til å ta, i tillegg til det arbeidet som en skisserer her. Det andre som jeg synes vi også skal gjøre tverrpolitisk, er at vi fra regjeringens side kan ta kontakt med skoleverket og gjerne også barnehagesystemet, invitere til en felles, skal vi kalle det, dugnad og vise til at vi skal lage Barnas transportplan som en del av Nasjonal transportplan, utfordre dem til å fortelle litt om sine lokale forhold – by, land, nord, sør, øst, vest; det er mye mørketid noen steder, andre plasser har ikke det samme problemet – og be dem komme med sine forslag til hva vi politikere kan gjøre når vi skal jobbe fram Barnas transportplan. Når vi har gjort den jobben, kan vi noen måneder senere reise ut, fordele det oss imellom for å vise at her er det ikke partipolitikk, men en felles innsats, og besøke en del av skolene og barnehagene som sier at de har lagd sine innspill – andre kan sende dem rett til oss. Så får vi ideer og synspunkter fra dem som vi nå prøver å hjelpe i trafikken. Jeg håper det er en dugnad vi kan gjøre sammen.