Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2010-12-15:
Verdens befolkning er i dag på om lag 6,9 milliarder mennesker. I august 2008 anslo Verdensbanken at 1,4 milliarder mennesker lever i fattigdom. Hvert år legger ILO fram en rapport om arbeidsledighetsforholdene i verden, og rapporten anslår at antall registrerte arbeidsledige er på 220 millioner mennesker i 2009. Dette betyr en økning på nesten 42 millioner mennesker fra 2007. Det meste av denne økningen skjedde i 2009. Andelen sysselsatte mennesker i Norge mellom 16 og 64 år har økt under rød-grønt styre, i motsetning til hva vi ser rundt om i verden. I 2004 var andelen sysselsatte på 75 pst., og i 2009 på 76,5 pst. Dette prosenttallet forteller oss at Norge har en stor andel av sin befolkning i yrkesaktiv alder i jobb. Til sammenligning har Sverige 72 pst., USA 67 pst. og EU 66 pst. Vi har den høyeste sysselsettingsraten og den laveste ledigheten i Europa. Det er skapt 253 900 nye jobber i Norge fra 2004 til 2009, på tross av nedgang i 2009 som følge av finanskrisen. 190 000 av de nye jobbene er i privat sektor. Det betyr at omtrent tre av fire nye jobber har kommet i privat sektor. Å sikre høy sysselsetting og lav ledighet er særdeles viktig og må stå som et helt sentralt mål i næringspolitikken. Man bør ikke inn i dype diskusjoner omkring rangeringsforhold, man bør ikke forstå innovasjonsgraden i detalj, men en bør kunne erkjenne disse enkle faktaene for å forstå at Norge er i en særdeles gunstig posisjon. Næringslivet i Norge representerer et mangfold, hvor vi har nær 500 000 bedrifter. Dette er et lite bilde på det mangfoldige næringslivet i Norge – et mangfold som er sammensatt av de store industrielle lokomotivene, supplert med de tusener av små og mellomstore bedrifter. Helt sentralt i dette mangfoldet står menneskene og kunnskapen menneskene besitter. Arbeidstakere og bedrifter skaper enorme verdier for landet. Det er nettopp fordi vi erkjenner at vår viktigste og desidert største andel av nasjonalformuen er plassert i folks hoder og hender. Det satses bredt på at alle i Norge skal ha god basiskunnskap, en god fagopplæring, og at mange også går gjennom et høyere utdanningsløp. Det har enormt stor betydning. Det kommer verdiskapningen til gode, det kommer bedriftene til gode, og det kommer hele samfunnet til gode. I dette mangfoldet er det altså skapt over 250 000 nye jobber, og vi har en sysselsettingsrate på 76,5 pst. Det er heller ikke uten betydning at vi nok en gang erkjenner prinsippet om at verdiene som ligger i våre enorme naturressurser, er folkets eie. Utvikling, foredling og salg av naturressurser gjennom det prinsippet har gjort oss rike. Et av de selskapene som har fått utvikle seg med basis i norske naturressurser, er Statkraft. Statkraft er et av de viktigste og mest verdifulle selskapene staten eier. Statkraft forvalter betydelige norske vannkraftressurser, som skal komme hele samfunnet til gode. Statkraft har hatt, og har, en ekspansiv vekststrategi og har innenfor fornybar energi posisjonert seg godt i Europa. Vekstpotensialet for selskapet innenfor fornybar energi er stort, og det er nå et viktig tidsvindu som ligger åpent, og som må benyttes. Når Stortinget i dag vedtar et egenkapitalinnskudd til Statkraft på 14 mrd. kr, samtidig som det legges til grunn et utbytte på om lag 80 pst., så rigges selskapet for ytterligere vekst, som igjen vil bidra til framtidige verdier for selskapet og samfunnet. Det er med andre ord en særdeles viktig underbygging av et statlig selskap med et betydelig vekstpotensial som gjøres. Jeg vil understreke at det er betydelige forventninger til selskapet. Det gjelder selvfølgelig selskapets internasjonale potensial, men det gjelder ikke minst forholdet til investeringer i ny kraftproduksjon i Norge. Og forventningene er vel ikke redusert etter at regjeringen nå har fått klarhet med Sverige om et felles grønt sertifikatmarked fra 2012. Det er også forventninger til at Statkraft som selskap bidrar sterkt til forskning og til gode nasjonale innovasjonsløsninger. Det er en siste forventning som jeg ønsker spesielt å ramme inn, og jeg har behov for å sette to streker under følgende: Statkraft som den største vannkraftprodusenten i Norge må ta et særskilt ansvar for å utvikle gode prismodeller og løsninger for langsiktige kraftavtaler til industrien. Dette er et forhold som har særdeles stor betydning og aktualitet, og som historisk sett er en direkte årsak til at Norge er en stor vannkraftprodusent. Jeg forventer at selskapet bidrar til at disse forventningene innfris. Velferdsstaten er avhengig av god verdiskapning og en sterk eksportrettet sektor som bidrar til store eksportinntekter. Det er av stor betydning at vi kontinuerlig har dette forholdet til politisk vurdering. Vi må som nasjon og gjennom næringslivet i Norge tiltrekke oss investeringer for framtidig verdiskapning. Dette er generelt særdeles viktig, men spesielt innenfor den konkurranseutsatte eksportsektoren, som møter en hardere og hardere global konkurranse. Næringspolitikken må ivareta dette behovet. En del av ivaretakelsen er en ansvarlig økonomisk politikk, og det er her de store politiske skillelinjene faktisk ligger. I forbindelse med finanskrisen ble det iverksatt store virkemidler til riktig tid. At vi gjennom budsjettet for 2011 reduserer noen av tiltakene som ble iverksatt for å dempe virkningen av finanskrisen, er riktig og nødvendig. Det handler om økonomisk ansvarlighet, samtidig som man legger til rette for å komme tilbake til en normalsituasjon, som igjen tilsier at en kan skru opp aktiviteten når et eventuelt behov dukker opp. Vi foreslår å rigge ned noe rundt Innovasjon Norge, men samtidig bevilger vi penger til å kunne håndtere denne situasjonen på en god måte. Samtidig som dette gjøres, har vi i inneværende år kommet med en betydelig verftspakke for å underbygge aktiviteten i maritim sektor. I sum: Dette er aktiv og dynamisk næringspolitikk. Debatten om forenkling har vært stor i denne sal i løpet av høsten. Vi ønsker – og jeg understreker – å fjerne unødig arbeid og frigjøre ressurser i næringslivet for å styrke konkurranseevnen. Det er flere eksempler jeg kunne trukket fram, men jeg vil understerke at vi gjennom forenklingsarbeidet vil frigjøre tid for bedriftene til verdiskapende virksomhet. Jeg antar at den tidsepoken vi nå er inne i, vil historien beskrive som forenklingens tid for bedriftene. Det er en moralsk forpliktelse å utnytte de ressursene vi samlet sett rår over. Sulten rammer nær 1 milliard mennesker daglig. I 2050 kan vi forvente at 9 milliarder mennesker skal leve av det vi klarer å produsere av mat. Skal vi klare oppgaven å gi mat til 9 milliarder mennesker uten at noen skal behøve å legge seg sultne, må vi sette krav også til oss selv. Vi må bygge på de målsettinger som nå er etablert om å opprettholde et levende landbruk med en variert bruksstruktur over hele landet. Vi må videreutvikle næringens muligheter og attraktivitet, bl.a. gjennom å videreutvikle inntekts- og velferdspolitikken. Vi må opprettholde et sterkt importvern for innenlandsk produksjon. Vi kan ikke, slik Fremskrittspartiet og Høyre foreslår i budsjettet, fjerne store deler av støtten til denne moralske oppgaven. Vi kan ikke fjerne importvernet, og vi kan ikke foreta dramatiske strukturrasjonaliseringer, for da forlater vi våre moralske forpliktelser. Et rent hav og store fiskeriressurser har gitt oss nok en viktig næringsgren i Norge. Sjømatnæringen er en betydelig næring for Norge. I 2009 ble det eksportert sjømat fra Norge til en verdi av nesten 45 mrd. kr. I år ser det ut til at næringen vil eksportere for enda større verdier. Sjømatnæringen har stor betydning for sysselsetting og bosetting i distriktene. Fiskeriressursene er en del av fellesskapets ressurser og må forvaltes med dette som utgangspunkt. Reguleringer skal føre til bærekraftig forvaltning og fordeling av ressurser som kommer hele landet til gode. Vi har mulighetene, vi har ressursene, og vi har kunnskapen. Vi har et godt utgangspunkt for å videreutvikle norsk næringsliv. Budsjettet vi i dag vedtar, er godt. Det er tilpasset situasjonen, og det vil legge til rette for stor verdiskaping også til neste år. Det er et budsjett som fortsatt vil legge til rette for høy sysselsetting og lav ledighet i Norge. Jeg vil si helt til slutt at når man ser seg om i verden med begge beina plantet på norsk jord, må det være lov å føle en viss grad av entusiasme for framtidsutsiktene til et mangfoldig norsk næringsliv. Helt til slutt vil jeg ta opp forslaget som er omdelt på representantenes plasser, og som omhandler fullmakt til Nærings- og handelsdepartementet i forbindelse med at det i statsbudsjettet for 2011 kan utgiftsføres kjøp av aksjer i Norsk Hydro ASA, som var en del av forutsetningene da Norsk Hydro engasjerte seg i Vale.