Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1999-06-17:
Arbeiderpartiets utgangspunkt er at vi ønsker en fri verdenshandel basert på en regulering som sikrer et felles sett av internasjonale kjøreregler, i en verdensøkonomi som blir stadig mer globalisert. Internasjonale regler vil alltid være bedre enn ingen regler – for da er det de sterkeste som vinner. Eller sagt på en annen måte: Internasjonalt forpliktende avtaler er bedre enn internasjonalt anarki. Norge har også sterkt tatt til orde for multilaterale handelsavtaler framfor bilaterale. Bilaterale avtaler om handel eller investeringer har ofte vært avtaler mellom tidligere kolonimakter og kolonier, og er vel neppe særlig gunstige for kvalitative aspekter som faglige rettigheter eller det å sikre miljø og naturressurser i utviklingsland. Arbeiderpartiet slutter seg i hovedsak til konklusjonene i utenriksministerens redegjørelse om de kommende WTO-forhandlingene, herunder at vi får en bred forhandlingsrunde. Verdens handelsorganisasjon arbeider for en liberalisert verdenshandel, men med klare felles og like kjøreregler mellom landene. Man kan si at WTO bygger på de samme prinsippene som EØS-avtalen i Europa og det indre marked: Statlig regulering er ok, men kjørereglene skal være slik at de sikrer like betingelser over landegrensene. For arbeiderbevegelsen er det viktig at handelsavtaler ikke favoriserer land som skaffer seg konkurransefortrinn ved brudd på faglige rettigheter eller ved rovdrift på ressurser og uakseptable arbeidsmiljøforhold. Et utvidet internasjonalt regelverk bidrar til mer like og forutsigbare konkurransevilkår, og styrker eksportmulighetene til det enkelte land. Men dette må komme flere enn de nåværende industrilandene til gode. En svært viktig side ved internasjonale handelsregler er å sikre markedsadgang for de minst utviklede landene, de såkalte MUL-landene, gjerne ved positiv forskjellsbehandling. EU har innført en generell tollpreferanseordning, GSP, som innebærer at MUL-landene får særlig lempelige handelsvilkår ved at det innføres differensierte tollsatser på en skala fra og med totalt fritak for de aller fattigste landene. Ordningen inneholder også spesielle sosial- og miljøklausuler, som skal hjelpe preferanselandene til å oppnå bedre vilkår på disse feltene. Kan jeg også få understreke betydningen av den dialogen som særlig de nordiske land har hatt med utviklingsland om nettopp minstekrav til arbeidsforhold, forbud mot barnearbeid osv. Jeg tror en slik dialog er viktig også i de prosessene som ligger foran oss. Landsorganisasjonen har sagt i sin høringsuttalelse at frihandel må også innebære at varer er produsert i frihet. Altså: Begrepet frihandel blir meningsløst dersom det kan baseres på brudd på faglige rettigheter. De rettighetene som er nedfelt i ILOs syv kjernekonvensjoner, må være grunnsteinen i en fri verdenshandel. Norge har for øvrig helt siden 1996 arbeidet for at WTO bør opprette en egen arbeidsgruppe for å drøfte spørsmålene rundt arbeidsstandarder. Det vil sikre at sekretariatet i WTO er forpliktet til å arbeide videre med saksfeltet også etter at ministermøtet er over. Vi forutsetter fra Arbeiderpartiets side at Norge også denne gangen arbeider for at det blir etablert en arbeidsgruppe. Et viktig utviklingstrekk i dag er regionale samarbeidsstrukturer, inkludert et omfattende nettverk av regionale handelsavtaler av ulik karakter. Jeg er enig med utenriksministeren i at vi må sikre oss at utviklingen av de regionale avtalene foregår på en slik måte at det bygger opp om og ikke strider mot det multilaterale handelssystemet. Til slutt: Det er vanskelig å snakke om politiske kjøreregler i det internasjonale samfunnet uten å ta med en så vesentlig del av den globale økonomien som investeringene utgjør. Vi har tatt til etterretning at forhandlingene om MAI-avtalen har strandet. Men vi mener det er viktig og nødvendig å komme i gang igjen med et arbeid for å få til et multilateralt regelverk for investeringer, basert på de samme kriteriene som jeg nå har gjennomgått: hensyn til arbeidsstandarder, miljø, de fattigste landene osv. Jeg vil be om at utenriksministeren tar det nødvendige initiativ til å få denne prosessen på beina igjen.