trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Det er utrolig hvor mye én times reduksjon kan medføre av debatt i parlamentet. Nå har vi snart holdt på i en time og diskutert én times innskrenking – faktisk en time som kommunene fritt kan gå til innskrenking av allerede i dag. Det er jo nettopp det som helseministeren viste til når det gjaldt Østfold. Ja, man har brukt det lovverket som er der. Man har sagt at ut fra våre lokale forhold synes vi det er lurt. Så har man redusert. Det samme gjelder i en del andre kommuner som ut fra de lokale forholdene nettopp har vurdert dette og innskrenket med en time. Loven setter bare maksimaltider, den setter ikke minimaltid, altså når en må ha åpent. Den sier at mellom kl. 03.00 og 06.00 skal det ikke skjenkes alkohol. Det er på mange måter det loven sier. Men her sier man: Nei, vi mener denne siste timen er for viktig, den skal ikke kommunepolitikerne få lov til å styre med, der vet vi best. Vi må altså ta opp dette i Stortinget og si: Beklager, dere kan ikke skjenke så lenge som til kl. 03.00, dere må stenge kl. 02.00. Det er dette saken dreier seg om. Til Slagsvold Vedum: Når man utfordrer Kristelig Folkeparti på hvorvidt man kan gå i regjering eller ikke på grunn av denne timen, vil jeg minne om en debatt vi hadde forrige uke og har hatt i dag knyttet til interne uenigheter i regjeringspartiene. De har nærmest gått til en æreskjelling av hverandre. Da synes jeg dette ble veldig spesielt. Vi kan jo minne om en viss aksjon ute på plenen her: Mens man vedtok jagerflysaken inne i salen her, stod resten ute på plenen og demonstrerte. Vi bør nok gå litt ned i oss selv, og til de problemene som vi selv har. Fremskrittspartiet og Høyre sier at det må være de lokale politikerne som må få lov til å bestemme, for lovverket ligger der. Det brukes bare ikke. Det gjelder også politiet. Det finnes ulike oppfatninger i politiet knyttet til hvorvidt de mener det er veldig viktig å skjære ned på bevillingene i de enkelte kommuner. Statsråden viste til de store byene. Ja, de store byene kan også gjøre det. De kan også bruke dagens alkohollov til å redusere, hvis de mener det er viktig. Jeg har gang på gang tatt opp bl.a. problemstillinger knyttet til at det er bostedsadresser som regulerer eldreomsorg. Da har jeg fra statsråden og andre fått beskjed om at dette er noenlunde likt fordelt over hele landet. Det gjelder åpenbart ikke for denne ene viktige timen, hvorvidt du kan skjenke eller ikke. Da er ikke lokalpolitikerne gode nok, da skal ikke lokaldemokratiet gjelde, for det er for farlig.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Vi har muligens større tiltro til Regjeringen enn det representanten Ballo har, men det aksepterer jeg fullt ut. Bakgrunnen for at jeg tar ordet, er for å hjelpe representanten Ballo litt med hukommelsen. Det var Fremskrittspartiet som gikk i bresjen for bl.a. å utvide refusjonsordningen vedrørende periodontitt, som er noe som har skjedd de senere årene, og som nettopp har hatt positive konsekvenser for personer med sykdommer i munnhulen. Det var det Fremskrittspartiet som fikk igjennom og forhandlet fram!
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Jeg vil bare følge opp videre litt det som representanten Lønning var inne på. Det er klart at det er forskjellige grenseoppganger som må gås i en sånn sak som dette. Når man snakker om jus- og forsikringsbiten, er det bl.a. fordi man har en del situasjoner der bruken av sakkyndige og hvem som blir hentet inn som sakkyndige i en del av disse sakene, kan være vanskelig i seg selv, knyttet til behandlingsbiten. Spørsmålet mitt til statsråden er selvfølgelig om statsråden nå vil ta disse grenseoppgangene også med de andre, som man har sagt her nå, slik at vi kan prøve, i hvert fall så raskt som mulig, å få på plass et regelverk med tanke på å bruke den behandlingsbiten som ligger her, slik at disse pasientene slipper å vente unødig lenge før man får på plass et godt, adekvat tilbud.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg vil bare helt kort slutte meg til at det forslaget som nå er fremmet, er i tråd med den endringen som WHO har gjort. Jeg vil for ordens skyld opplyse om at regjeringspartiene vil stemme for forslaget, slik at dette blir rett. Jeg regner med at et samlet storting også kommer til å gjøre det.
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Dette gjelder et representantforslag fra Kristelig Folkeparti om økt satsing på forebygging av narkotikamisbruk gjennom nulltoleranse for narkotikaomsetning, opphør av sprøyterom og sterkere satsing på helhetlig forebyggingsarbeid. Når det gjelder debatten om sprøyterom, har en samlet komité vist til innstillingen om sprøyteromsloven, som ble behandlet i Odelstinget sist onsdag, og der de respektive partienes standpunkt går fram. Ellers vil jeg si at jeg synes forslaget fra Kristelig Folkeparti inneholder mye bra om forebygging. Forebygging må være en viktig del av ruspolitikken sammen med behandling, oppfølging og det å skape rammer for et verdig liv. Det er en samlet komité som er enig i behovet for opptrapping på rusfeltet og i at økt satsing på forebygging må utgjøre en viktig del av dette. Opptrapping på rusfeltet var også et tema som komiteen diskuterte bl.a. i forbindelse med budsjettinnstillingen i fjor høst, der det bl.a. var tverrpolitisk enighet om å forlenge opptrappingsperioden utover 2010. I denne saken inngår det to forslag i tilrådingen fra komiteen. Det ene forslaget, I, om en sterkere satsing på helhetlig rusbehandling og oppfølging i forbindelse med statsbudsjettet for 2010, står hele komiteen bak. II i tilrådingen, om å øke den norske innsatsen i internasjonalt narkotikaarbeid og i arbeidet med WHOs globale alkoholstrategi, fremmes av alle partiene unntatt Fremskrittspartiet. Det er tre mindretallsforslag, to fra Høyre og Kristelig Folkeparti og ett fra Kristelig Folkeparti. Jeg regner med at mindretallet selv kommer til å begrunne sine forslag i debatten. Jeg vil nøye meg med å kommentere ett av dem, forslag nr. 2, om nulltoleranse. Vi har vært skeptiske i utgangspunktet til å gå inn på et forslag om nulltoleranse fordi vi har vært i tvil om hva en skal ha nulltoleranse overfor. Men vi er selvsagt for at salg av narkotika skal være forbudt, som det også er, og det må innebære nulltoleranse for salg av narkotika. Komiteen mener også det er potensial til å gjøre mer for å hindre innførsel, transport og salg av narkotika, at dette må være et prioritert område, og at det særlig bør settes inn ressurser for å forhindre rekruttering i tilknytning til skoler, ungdomstilbud og andre oppholdssteder for ungdom, og at det her er viktig med god dialog mellom helsemyndigheter og justismyndigheter. På den bakgrunn ber jeg forslagsstillerne om å se på muligheten for å gjøre om forslag nr. 2 til et oversendelsesforslag. I så tilfelle kommer vi til å støtte at det oversendes Regjeringen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg mener det er ønskelig og nødvendig for meg i denne anledning å si noen ord om situasjonen hva gjelder influensa A(H1N1) (H1N1) Som også komiteens leder var inne på, hevet Verdens helseorganisasjon, WHO, den 11. juni beredskapsnivået til fase 6 i utviklingen av den nye influensaepidemien. Dette betyr at verden erfarer den første influensapandemien siden 1968. For første gang i historien blir vi imidlertid ikke tatt på senga, men har, i motsetning til tidligere pandemier, hatt mulighet til å forberede oss. WHOs beslutning om heving av beredskapsnivået er basert på rapporter fra hele verden. Siste oppdaterte tall fra WHO viser at det så langt, pr. 15. juni, er registrert smittede i 76 land med nær 36 000 bekreftede smittetilfeller, inkludert 163 dødsfall. Blant EU- og EFTA-landene er det bekreftet nær 2 400 smittetilfeller, og første dødsfall ble rapportert fra Skottland 14. juni. Basert på tilgjengelig informasjon så langt vurderer WHO og også norske helsemyndigheter alvorligheten ved denne pandemien til å være moderat. Det overveldende flertall av de smittede har erfart milde symptomer og blir raskt helt friske, ofte uten behov for medikamentell behandling. Det er vanlig at virus utvikler seg over tid. Derfor er myndighetene opptatt av å få mer kunnskap om hvordan dette nye viruset eventuelt utvikler seg, og er forberedt på at sykdomsbildet kan bli mer alvorlig enn det er i dag. Da jeg deltok på Verdens helseforsamling for en tid tilbake, var det ikke minst denne faren for at viruset ikke er stabilt og kan endre seg, som ble vektlagt veldig sterkt, ikke minst fra WHOs generalsekretær, doktor Chan. I St.prp. nr. 86 for 2008–2009 er det redegjort for at Norge har forpliktet seg til å kjøpe 9,4 millioner vaksinedoser til en samlet pris på anslagsvis 650 mill. kr dersom WHO erklærer pandemi fase 6, videre at den nye avtalen om prepandemivaksine vil bli satt til side dersom produsenten starter produksjon av pandemivaksine etter at pandemi fase 6 er erklært. Med WHOs erklæring av fase 6 er premissene for forslag til vedtak i St.prp. nr. 86 for 2008–2009 knyttet til prepandemivaksine, dermed endret og har utløst behov for en fullmakt til å bestille 9,4 millioner doser pandemivaksine innenfor en ramme på 650 mill. kr. Jeg er glad for at Stortinget nå har ivaretatt dette ved behandlingen av innstillingen i dag – at det ligger an til at Stortinget kan gjøre det. Første leveranse av en pandemivaksine vil foreligge tidligst tre–fire måneder etter produksjonsstart, som forventes å skje i begynnelsen av juli. Folkehelseinstituttet er i gang med å klargjøre for vaksinering av befolkningen i henhold til planene for vaksinering ved en pandemi. Så bare helt til slutt noen få ord om takstoppgjøret for leger, psykologer og fysioterapeuter. Vi forhandler med Den norske legeforening, Norsk Psykologforening og Norsk Fysioterapeutforbund om økonomiske vilkår mv. Det er nå enighet med Psykologforeningen og Fysioterapeutforbundet om vilkårene for neste periode, mens forhandlingene med legene fortsatt pågår.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Det ligger nok et stykke fram før vi er der. Vi må være klar over at det som ble vedtatt i Odelstinget i forrige uke, knyttet til Ot.prp. nr. 51, er at det nå åpnes for at det kan lages forskrifter som kan danne grunnlag for forsøk med f.eks. regionale kjernejournaler. Vi er ikke kommet lenger enn at det i lovverket åpnes for å gjennomføre prosjekt og forsøk med regionale kjernejournaler. Først etter at vi har gjort oss noen erfaringer med det, vil det kunne være spørsmål om å gå så langt som komiteens flertall ønsker nå, nemlig å lage nasjonale kjernejournaler. Så langt har ikke departementet vært villig til å gå ennå. Først etter at det er utviklet, kan vi vurdere elektroniske kort som enten skal styre tilgangen til journalen, eller som kan inneholde opplysninger som man kan bringe med seg ut i verden. Det skjer jo et arbeid i EU-sammenheng her, men heller ikke det arbeidet har kommet så langt, så det er et stykke fram til dit Harald T. Nesvik ønsker seg.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Departementet og Regjeringen er ikke så dristige som representanten Lønning at vi allerede nå er villig til å gå så langt at vi går inn for en nasjonal kjernejournal. Det må nok gjøres en del arbeid i forkant av det, f.eks. å sikre personvernet bedre, før vi er villige til å gå så langt. Derfor går vi nå inn for at det kan åpnes for forsøk med en regional kjernejournal. Dersom det skulle bli aktuelt i kjølvannet av Ot.prp. nr. 51, og det blir et spørsmål om at opplysninger i en elektronisk kjernejournal, i en region, skal være opplysninger som flere har tilgang til, mener jeg at det må være samtykkebasert. Det vil være den eneste logiske konsekvensen av det vedtak som Odelstinget fattet i forrige uke.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Nå hørte jeg også representanten Ballo lese opp en definisjon. Det er litt vanskelig i farten å si at ethvert ord som der ble lest opp, er nøyaktig lik den måten jeg selv ville ha definert det. Men det hørtes i farten ut som en god definisjon. Det at man er opptatt av personvern, betyr ikke at man ikke også kan være opptatt av pasientvern. Det jeg mener er min og denne salens store utfordring, er å legge vekt på begge deler – at vi skal greie å få til et godt pasientvern med et godt personvern. Greier vi det, ivaretar vi de viktige interessene som ligger i personvernet, men vi gjør det på en slik måte at vi samtidig styrker pasientens rolle i helsevesenet. Det er min og Regjeringens ambisjon. Jeg registrerer at vi diskuterer fram og tilbake om vi lykkes i å nå den ambisjonen, men for meg er det ikke noen motsetning mellom personvern og pasientvern. Men vi må huske personvernet når vi jobber med å utvikle pasientvernet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Etter min oppfatning er det ikke noe motsetningsforhold mellom det jeg sa i Stortinget og det som kommer fram av Datatilsynets rapport. Jeg konstaterte i det jeg sa til Stortinget, at det er et strengt regelverk. Så konstaterer jeg også at det er krevende å sørge for at det regelverket etterleves. Jeg har overhodet ikke lagt skjul på at vi jobber hver eneste dag med å få til gode rutiner for at regelverket skal etterleves. Derfor er jeg veldig glad for den type rapporter fra Datatilsynet som hjelper oss i arbeidet med de viktige temaene på en slik måte at vi får regelverket etterlevd. Det er et regelverk, og det må etterleves. Derfor er jeg glad for at lovverk strammes til, at Datatilsynet gjennomfører rapporter, at vi følger opp i oppfølgingsbrevene, og at vi hele tiden jobber med å sørge for at regelverket etterleves. Og vi forsterker regelverket, som vi nå gjør i kjølvannet av Ot.prp. nr. 51.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg tror jeg må være litt nøye på det: Regjeringen stemmer ikke i denne salen. Så det får de partiene som stemmer, redegjøre for. Men jeg må si at jeg har to innvendinger. Jeg er ikke villig til allerede nå til å gå inn for nasjonal kjernejournal. Jeg vil ikke gå så langt som Venstre. Jeg mener vi må gjøre en del regionale forsøk først. For det andre: Det som ble vedtatt i Odelstinget i forrige uke i forhold til tilgang på tvers, er jo nettopp at de opplysningene som Venstre ønsker å legge inn i en kjernejournal, er den typen opplysninger som skal gjøres tilgjengelige på tvers. Det er jo journalens kjerne som skal gjøres tilgjengelig på tvers, akkurat det samme som kjernejournalen. Så det jeg ikke skjønner så veldig mye av, er at Venstre er for elektronisk kjernejournal, men mot tilgang på tvers. Det synes jeg er et ganske krevende resonnement.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg har bare noen kommentarer. Jeg vil forsøke å svare på noen spørsmål som er stilt til meg i løpet av debatten. Først til representanten Lønning om samtykkebasering: Det som Odelstinget vedtok den 10. juni, var at dersom det skal gis tilgang på tvers med hensyn til opplysninger som ligger i en pasientjournal, må det være samtykkebasert. Det samme prinsippet mener jeg må gjelde for en framtidig kjernejournal. Dersom det gis tilgang på tvers i den kjernejournalen, må det etter min mening samtykkebaseres for å få en helhet og en logisk sammenheng i lovverket. Det mener jeg er helt tilsvarende det resonnementet som komiteen hadde omkring det å innføre samtykkebasering når det gjelder tilgang på tvers. Så noen ord til representanten Ludvigsen. Det som er tenkingen bak tilgang på tvers, er at de opplysningene i journalen som skal gjøres tilgjengelige på tvers, skal være de helseopplysningene som er nødvendige for at pasienten skal gis rett behandling på det stedet man kommer til. Det er de viktigste opplysningene om pasienten, f.eks. intoleranse overfor ulike narkosestoffer. Jeg mener at det er veldig mye av den samme tenkingen som ligger i tenkingen rundt kjernejournal. Derfor er jeg for tilgang på tvers, men jeg er også for at vi nå prøver ut kjernejournal – i første omgang i en regional kontekst. Så til representanten Ballo. Jeg har ikke sagt – verken nå eller forrige gang – at jeg kjente til rapporten fra Datatilsynet, som ifølge Ballo kom den 8. juni, men jeg hørte Ballo referere fra rapporten i replikken til meg. I det som han refererte, ble det fra Datatilsynet bekreftet et regelverk, men at utfordringen er å etterleve det regelverket. I så måte, dessverre, bekrefter rapporten av 8. juni det som andre rapporter fra Datatilsynet som jeg har lest, også er inne på, at vi ikke må hvile et sekund i arbeidet med å sørge for at det regelverket som etableres, blir etterlevd. Og det er jeg svært opptatt av i min dialog med de regionale helseforetakene. Derfor vil det også være slik at når vi mottar den rapporten fra Datatilsynet som jeg tror vi ikke har mottatt ennå, vil vi lese den veldig nøye og følge den opp overfor Oslo universitetssykehus, for regelverket skal etterleves.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
La meg også starte med å berømme representantene Jensen, Nesvik, Ellingsen og Eriksson for å ha gjort en god og grundig jobb med dette representantforslaget, selv om jeg også mener at representanten Dåvøy har veldig mange gode poeng i sitt innlegg. Opptrappingsplanen for rusfeltet ble lagt fram høsten 2007. Opptrappingsplanen danner rammene for Regjeringens politikk på området. Satsingene på rusfeltet må ses i sammenheng med bl.a. innsatsen for å forebygge fattigdom og innsatsen i boligpolitikken og på området psykisk helse. Planen har 147 tiltak innen forebygging, behandling, rehabilitering, forskning og kompetansebygging på rusfeltet. Gjennom opptrappingsplanen styrker Regjeringen det rusforebyggende arbeidet, brukerne gis økt innflytelse, og barn og søsken og andre pårørende skal ivaretas bedre. Regjeringen er opptatt av at tilbudet til rusmiddelavhengige skal være en del av det samlede tilbudet i helse- og sosialtjenesten, selv om det på enkelte områder vil være behov for særskilte tiltak. De fleste tiltakene i opptrappingsplanen for rusfeltet er igangsatt, 74 pst. ifølge Helsedirektoratets årlige statusrapport for denne planen. Målet er at alle tiltakene skal være gjennomført eller i alle fall igangsatt innen 2010. Det er fortsatt mye som gjenstår på rusfeltet, men jeg vil understreke at vi er godt i gang. De årlige bevilgningene til rusfeltet er styrket med mer enn 700 mill. kr siden Regjeringen tiltrådte. I tillegg er kommunene og sykehusene betydelig styrket. Men jeg er enig med forslagsstillerne i at situasjonen knyttet til rusomsorgen i Norge fortsatt ikke er tilfredsstillende. Jeg har jo spissformulert dette som «svikt i alle ledd». Jeg er opptatt av å møte utfordringene gjennom et systematisk arbeid for å finne fram til hvor det svikter, hvorfor det svikter og hva vi kan gjøre med det. Jeg er sikker på at noen av forslagsstillernes 55 punkter inneholder noe av svaret. Det er nødvendig å bygge videre på erfaringene fra opptrappingsplanen. Mange av tiltakene evalueres uavhengig av hverandre, og jeg vil sørge for en samlet gjennomgang av erfaringene med planen. Samtidig er det viktig å ta med erfaringer fra andre lands ruspolitikk. Opptrappingsplanen må avløses av en ny, langsiktig strategi som ser helhetlig på utfordringene på feltet. For å få til en god strategi vil jeg legge vekt på en grundig prosess med bred involvering av alle berørte parter, både brukere, pårørende, frivillige aktører, fastleger, helseforetak, kommuner, private aktører og selvfølgelig Stortinget. Jeg har tidligere uttalt at jeg er helt trygg på at det er tverrpolitisk enighet om at vi fortsatt skal satse på rusfeltet i årene framover, også etter at opptrappingsplanen for rusfeltet går ut i 2010. Det er jeg fortsatt trygg på.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Til det første spørsmålet er svaret åpenbart ja. Departementet har fått denne planen oversendt fra Fremskrittspartiet for å gi en uttalelse til komiteen i forbindelse med behandlingen, og det er mange som har sagt at dette er et grundig arbeid som er viktig for det videre arbeidet med rusfeltet. Det betyr ikke at vi er enig i alt, men det betyr at det er mange viktige forslag. Til det siste spørsmålet: Hvis jeg skal svare ordentlig og skikkelig på det, må jeg få lov å komme tilbake til representanten Nesvik – for hvis jeg skal svare veldig kort på det, tror jeg det vil bli mer avvisende enn imøtekommende. La meg derfor få anledning til å se på saken før jeg svarer.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg må ærlig talt innrømme at hvis det skal være noe redelighet i politikken, vil jeg med glede innrømme at vi kunne gjort enda mer. Vi har arbeid å gjøre! Men det er i hvert fall én ting som er sikkert, og det er at vi har gjort mer enn den forrige regjering. Hvis det skal være noen slags helhet i det, må man si: Vel, den forrige regjering gjorde noe, denne regjeringen har bygd det videre og gjort enda mer. Det betyr ikke at vi er i mål. Så til spørsmålet om antall behandlingsplasser. Det enkleste man kunne sagt, var at suksess i ruspolitikken handler om hvor mange behandlingsplasser man har, og at man får flest mulig inn i en behandlingsplass. Jeg er minst like opptatt av å si: Hva skjer med de menneskene når de er ferdig med behandlingen? Greier de da å leve livet sitt med sitt rusproblem? Det kan ikke være noen målsetting at flest mulig skal ha rusbehandlingsplasser. Det må være at rusbehandlingen gir effekt. Derfor kan man ikke utelukkende se på antall, men også på kvalitet. Det tror jeg egentlig representanten Sjøli er enig med meg i.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
For det første er det viktig å si med hensyn til situasjonen i Helse Sør-Øst at de nå har gjennomført en stor kjøpsrunde, og er nå i ferd med å etablere – jeg tar et forbehold – 60 nye plasser. Jeg mener at det er 60 nye behandlingsplasser i Helse Sør-Øst. Med forbehold mener jeg også å huske at flere av dem er rettet inn mot langtidsbehandling. Det handler om at man prøver å justere tilbudet når man ser at man ikke treffer de behovene som er der. Så til det spørsmålet som Dåvøy tar opp: Hva skjer med pasienten? Det er jeg veldig opptatt av. Derfor er det viktig at vi nå, som jeg sa i hovedinnlegget mitt også, evaluerer opptrappingsplanen grundig. Jeg mener også at vi nå har pasientregistertall som kan fortelle oss noe om hvorvidt vi har et problem med svingdørspasienter. Jeg vet vi har hatt det, men målsettingen er at vi skal ha færre. La meg se på det spørsmålet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg ser at representantene Duesund, Dåvøy, Høybråten og Syversen gjennom sitt representantforslag har tatt opp en rekke viktige problemstillinger på rusfeltet. La meg fastslå at Regjeringen holder fast ved visjonen om et samfunn fritt for misbruk av narkotika. Det overordnede målet for norsk rusmiddelpolitikk er å redusere de negative konsekvensene rusmiddelbruk har for enkeltpersoner og for samfunnet. Narkotikaomsetning er og skal være forbudt. Norge skal fremme en restriktiv narkotikapolitikk som samtidig opprettholder en grunnleggende menneskevennlig tilnærming, som tar hånd om de svakeste, og som er forankret i FNs menneskerettighetslovgivning. Alle som har et rusmiddelproblem, har rett til et verdig liv og til å møtes med respekt av samfunnet og hjelpeapparatet. Samtidig skal forebyggende tiltak, en restriktiv narkotikapolitikk og kunnskapsbaserte strategier legges til grunn for ruspolitikken. Regjeringen har i Ot.prp. nr. 59 for 2008–2009 fremmet forslag om endringer i den midlertidige sprøyteromsloven med sikte på å videreføre loven på permanent basis. Med en permanent sprøyteromslov gis kommuner som ønsker det, et rettslig grunnlag for å kunne etablere sprøyterom. Sprøyteromsordningen skal ikke erstatte tiltak som retter seg mot forebygging og rehabilitering, men være et supplement i en helhetlig tiltakskjede for dem som har store helsemessige problemer og store vanskeligheter med å komme seg ut av sin narkotikaavhengighet. Regjeringen arbeider målrettet med internasjonalt narkotikaarbeid. Regjeringen har nylig utarbeidet et posisjonsnotat om norsk narkotikapolitikk. Dette skal gi føringer for representanter for norske myndigheter i internasjonale fora. Som et tillegg til posisjonsnotatet utarbeider Helse- og omsorgsdepartementet en strategi for hvordan Norges posisjoner best kan fremmes og ivaretas. Dette skal sikre at Norge bidrar til et fortsatt forpliktende og langsiktig internasjonalt narkotikasamarbeid. Den internasjonale handelen med narkotika er en vesentlig del av den organiserte, grensekryssende kriminaliteten. Kampen mot organisert kriminalitet skal prioriteres. Spesielt er det nødvendig å videreutvikle samarbeidet med land som er sentrale når det gjelder illegal produksjon og smugling av narkotika bestemt for det norske markedet, slik at man internasjonalt kan styrke bekjempelsen av narkotikakriminalitet og hindre misbruk innenlands. Opptrappingsplanen for rusfeltet løper – som sagt i flere runder her i kveld – fram til og med 2010. Planen skal avløses av en ny, langsiktig strategi som ser helhetlig på utfordringene på feltet. Det er viktig å bygge videre på erfaringene fra opptrappingsplanen. Mange av tiltakene evalueres uavhengig av hverandre, og jeg vil sørge for en samlet gjennomgang av erfaringene med planen. Samtidig er det viktig å ta med erfaringene fra andre lands politikk. Både ANT-modellen fra Sverige og KRAM-modellen fra Danmark er eksempler på forebyggingsmodeller som ser de største folkehelseutfordringene i sammenheng.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg skal bare komme med noen merknader til denne debatten som nå pågår. I forkant av debatten har vi i Regjeringen gjort en del vurderinger av det kunnskapsgrunnlaget vi har, for å se på sammenhengen mellom skjenketider og mengden vold. SIRUS har foretatt en internasjonal kunnskapsoppsummering av temaet, og SIRUS sier – nå gjengitt av meg – at all tilgjengelig internasjonal forskning viser at det er en sammenheng mellom hvor lenge en skjenker, og mengden vold. All tilgjengelig internasjonal forskning viser en sammenheng. Det betyr ikke at hvis en begrenser skjenketiden, forsvinner volden. Men den reduseres. Det er i hvert fall ett viktig kunnskapsgrunnlag. Når det gjelder punkt 2, som jeg var inne på i mitt første innlegg, ber politiet i Oslo, i Bergen, i Stavanger, i Trondheim og i Tromsø – de som ofte sies å være de der ute på gata som har skoen på, som vet hva som hjelper; jeg tror jeg har hørt det noen ganger før – oss innstendig om å redusere skjenketiden fra kl. 03 til kl. 02. Det vil virke, sier politiet. Det vil ikke fjerne volden, men det vil redusere volden. Så har vi også noen erfaringer fra Østfold – så langt. Disse er ikke over lang tid, så vi skal ikke overvurdere tallene ennå. Vi må analysere dem mer grundig. Der har altså Sarpsborg, Fredrikstad og Moss, tror jeg, nå nylig redusert skjenketiden fra kl. 03 til kl. 02, og volden har gått ned. Volden har gått ned, ikke forsvunnet, men gått ned. Både representanten Fredriksen og representanten Lønning sier at ingen av de internasjonale forskningsresultatene er relevante. Hva politiet mener, er ikke relevant. Og det som så langt er erfaringen i Østfold, er ikke viktig. Lønning sier til og med at dette er så «puslete», det blir antakeligvis ikke en stor nok reduksjon av volden. Men Lønnings svar på dette er ingen forslag, ingen synspunkter. Vel, hvis internasjonal forskning stemmer, hvis politiet har rett, og hvis erfaringen fra Østfold stemmer, vil noen færre bli voldsofre når vi gjennomfører Kristelig Folkepartis forslag her. Det synes jeg er viktig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Det ligger jo en ambisjon om en opptrapping av feltet i den nasjonale strategien. Det er viktig å se at vi faktisk følger den, og så er det viktig å vurdere hvordan statusen er nå halvveis. Så er det viktig å gjøre en oppsummering på basis av det, og i de årlige budsjettene komme med en oppfølging av en plan som har en ambisjon om en opptrapping. Så er det i og for seg helt legitimt for meg at Inge Lønning mener at det burde ha vært trappet opp enda mer. Det er en del av den politiske dialog. Men det ligger en ambisjon på feltet, den ligger i planen. Vi evaluerer om vi nå greier å få til den oppbyggingen som vi ønsker oss. Vi vurderer nivået i forbindelse med budsjettet, og rehabilitering vil være en viktig del av samhandlingsreformen. Det vil Lønning kunne lese når meldingen kommer på fredag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Nivået på den årlige aktiviteten i helsesektoren, også inkludert rehabilitering og habilitering, er jo i tråd med det Stortingets flertall vedtar. Det er jo fullt ut avstemt med Stortinget. Det er ikke slik at Regjeringen her har et nivå på rehabiliteringsfeltet som er i strid med det Stortinget ønsker. Regjeringen gjennomfører Stortingets vedtak.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Vi hadde en debatt den 3. juni om disse spørsmålene i forbindelse med en interpellasjon fra representanten Ballo. Jeg har ikke tenkt å gjenta det jeg da sa, men bare kort oppsummere det med at det som er Regjeringens politikk på området, er at vi nå har fått en klar bestilling fra Stortinget gjennom innstillingen som er avgitt til St.meld. nr. 35 for 2006–2007. Innfallsvinkelen i den meldingen er at man må starte med dem som trenger det mest. Det er helt åpenbart noen grupper som i dag virkelig trenger økt offentlig støtte til tannbehandling, og det er der det er viktigst å starte. Det stemmer ikke at ikke regjeringspartiene har en ambisjon om å gjennomføre det som er regjeringspartienes program for neste stortingsperiode, men det som stemmer, er at det er mer enn nok å gjøre nå, og det er mange oppgaver som ligger der før diskusjonen om tak er den aller viktigste diskusjonen. Det er selvfølgelig slik at gitt at de tre regjeringspartiene som i dag danner regjering, vinner valget i høst, vil man med utgangspunkt i de programmene de tre partiene nå har vedtatt, se at et hovedtema i neste diskusjon om regjeringserklæring vil måtte bli innføring av et tak. Det er mange utfordringer knyttet til det både teknisk, politisk og finansielt. Jeg har i løpet av kvelden lett etter en anledning til å kunne si at jeg er helt enig med representanten Ballo, og nå fant jeg den! Det er helt åpenbart at når det gjelder den tenkningen som representanten Ballo har om å gjennomføre en så stor reform som en takordning vil være, tror jeg det er veldig lett å se hen til andre store løft vi har gjort de siste årene, både gjennomføringen av eldreplanen og også kanskje særlig Opptrappingsplanen for psykisk helse. Stortinget har vedtatt en politikk hvor det er mer enn nok å jobbe med for Regjeringen pr. i dag. Så gjenstår det å se valgresultat og regjeringsdannelse og regjeringserklæring før vi får den endelige bestilling på hva som skal være innholdet i den neste store reformen, tannhelsereformen, som det ligger an til å bli.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Bare noen få merknader fra min side. Til representanten Dåvøy: Jeg kan i hvert fall bekrefte at vi har gitt oppdrag til Helsedirektoratet om at det skal etableres en slik dialog. Men jeg er ikke nå på stående fot i stand til å redegjøre for hvorvidt det har kommet i gang og eventuelt omfanget av det. Det som nå er viktig for meg å si, er at Regjeringens oppgave er å følge opp Stortingets vedtak. Så nå må vi gå i gang med det. Jeg deler jo forslagsstillernes intensjon om at nakkeskadde skal få en rask og korrekt diagnose samt god medisinsk behandling og oppfølging, videre at helsetjenesten skal ha oppdatert kunnskap om den internasjonale utviklingen i behandlingstilbud til pasienter med nakkeslengskader. Jeg vil gi Helsedirektoratet i oppdrag å følge opp komiteens tilrådning. Samtidig vil jeg også be Helsedirektoratet om å vurdere å etablere et samarbeid med andre nordiske land for å komme fram til større faglig enighet om hvordan nakkeskader skal klassifiseres og behandles i helsetjenesten. Så må jeg si at når jeg ser på komiteens tilråding, vises det til begrepene jus og forskning. Vi har ikke hatt denne saken til uttalelse i departementet – den er ikke oversendt fra komiteen til oss til uttalelse – og for meg er det uklart hva begrepene skadeomfang, jus og forskning viser til. Det høres i hvert fall fort ut til at det er områder i politikken som ligger utenfor mitt konstitusjonelle ansvarsområde. Derfor må vi i Regjeringen nå gå løs på helheten i forslaget, og det må involvere flere departement. Dersom vi skulle ha problemer med å forstå Stortingets vilje, må vi komme tilbake til Stortinget og få en dialog om det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg går ut fra at man nå henviser til at pasienter mener at norsk helsevesen ikke har god nok kompetanse til å behandle den aktuelle lidelsen, og at man dermed ønsker å få finansiert behandling i utlandet. Hvis man får avslag i første instans, som er det aktuelle sykehuset der man går til behandling, er det vel fordi sykehuset mener at man har god nok behandling i Norge for den aktuelle lidelsen. Da har man muligheten til å klage det inn for en egen nemnd, som jeg ikke har noen instruksjonsmyndighet overfor eller muligheter til å styre. De vil vel da begrunne sitt vedtak. Men jeg vil jo si at det er en begrunnelse i første instans også – man mener at man har et relevant tilbud i Norge. Det er det som er begrunnelsen for å avslå utenlands behandling.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Jeg vet ikke om jeg har følelseslivet så veldig engasjert på den måten i saken. Regjeringens oppgave er jo å iverksette Stortingets vilje, og jeg ser at det helt klart er deler av dette vedtaket som sannsynligvis vil komme i Stortinget i kveld, som direkte angår helsetjenesten, og som det er mitt konstitusjonelle ansvar å følge opp. Når jeg ikke forstår f.eks. jus-begrepet oppi dette, forutsetter jeg at det er andre statsråder som må følge opp den delen av vedtaket. Vi må få kartlagt hvordan det skal skje. Hvis vi blir usikre, får vi komme tilbake til Stortinget på egnet måte og spørre om vi har forstått det riktig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Som sagt, enhver regjering som prøver seg på ikke å oppfylle Stortingets vilje, vil jo i prinsippet ikke være i regjering veldig lenge. Vi har ambisjoner om å være i regjering veldig lenge, så vi må gå løs på vedtaket nå, sånn som det fattes. Det er jo ikke sånn at vedtaket fattes av komiteen. Det er et samlet storting som fatter det, og dermed er det like forpliktende for enhver statsråd. Det må vi ha som utgangspunkt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Stortinget har bedt om å få en nasjonal helseplan til behandling hvert fjerde år. Den første fulgte som vedlegg til St.prp. nr. 1 for 2006–2007. I Nasjonal helseplan 2007–2010 blir status for helsetjenesten presentert, og det foreslås politiske grep som kan gi en bedre helsetjeneste. Regjeringen vil våren 2010 legge fram Nasjonal helseplan for årene 2011–2014. Den nye helseplanen vil bli lagt fram som en melding til Stortinget. Vi har behov for å styrke analyse-, plan- og beslutningssystemer som setter søkelyset på hvordan den offentlige innsatsen på helse- og omsorgsområdet innrettes og mest rasjonelt fordeles mellom de ulike innsatsområdene, slik som forebygging, diagnosearbeid, behandling, habilitering og rehabilitering. Et sentralt virkemiddel er å gjøre Nasjonal helseplan til et godt redskap til utvikling av hovedlinjene i helse- og omsorgstjenestene. Det trengs gode nasjonale plansystemer som kan legge bedre til rette for at de ulike delene av helse- og omsorgstjenestene bygges opp med ressurser og kompetanse som er tilpasset den ønskede helheten. Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering representerer en viktig utvikling av mer helhetlige prioriteringer. Som en videreutvikling av dette vil Regjeringen utvikle Nasjonal helseplan til et mer operativt redskap for prioriteringer innenfor den samlede helse- og omsorgstjenesten. Særlig vil vi legge vekt på analyser av og konklusjoner om hvordan det bør prioriteres mellom hovedområdene, mellom alle helse- og omsorgstjenester under det kommunale ansvaret, herunder fastlegevirksomhet, rehabilitering, omsorg og forebygging på den ene siden og spesialisthelsetjenesten under det statlige ansvaret på den andre siden.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-16:
Det er viktig at barn med autisme får et godt tilbud. De regionale fagmiljøene for autisme og Nasjonal kompetanseenhet for autisme ved Oslo universitetssykehus Rikshospitalet skal bidra til dette. Autismeenheten har en landsdekkende funksjon som driver kompetanseoppbygging, fagutvikling og forskning. Enheten samarbeider med regionale helseforetak om høyspesialiserte tjenester. Gjennom de regionale fagmiljøene for autisme vil kompetansen på behandling av autisme og individuelt tilrettelagte, helhetlige og langsiktige tjenester styrkes. Ingen behandling kan kurere autisme i dag. Ulike tiltak kan likevel hjelpe mennesker med autisme og deres familier til å tilrettelegge og mestre hverdagen. Det er viktig at personer med autisme får nødvendige undersøkelser ved symptomer som krever medisinsk utredning. Det er foreløpig få studier som bekrefter at biomedisinsk behandling har effekt på autistiske trekk. Helsedirektoratet bevilget i 2006 et tilskudd til Høgskolen i Akershus for å finansiere et forprosjekt til studier om tidlig intervensjon og biomedisin for barn med autisme. Helsedirektoratet har mottatt kunnskapsoppsummeringen på området tidlig intervensjon, men har ikke mottatt endelig kunnskapsoppsummering på biomedisinsk behandling. Helsedirektoratet kan ikke gi anbefalinger på ulike biomedisinske behandlingsformer nå, fordi den vitenskapelige dokumentasjonen av behandlingsformene er mangelfull. Folkehelseinstituttet gjennomfører et omfattende forskningsprosjekt knyttet til autisme. Studien ved Folkehelseinstituttet, som gjennomføres i samarbeid med Columbia University i USA, har som formål å kartlegge årsaker til autisme, samt å studere hvordan autismespekterforstyrrelser utvikler seg hos barn. Spørsmål om eventuell opprettelse av egne spesialisthjemler innen biomedisin må vurderes av Nasjonalt råd for spesialistutdanning av leger og legefordeling, som er rådgivende instans overfor departementet i slike spørsmål som angår gjennomføringen av og kvaliteten på spesialistutdanning av leger. Jeg mener vi nå bygger ut et godt kompetansemiljø på autisme ved etableringen av autismeenheten og de regionale fagmiljøene for autisme. Når det gjelder spørsmål knyttet til biomedisinsk behandling, mener jeg vi må avvente kunnskapsoppsummeringen og resultatet fra forskningsprosjektet ved Folkehelseinstituttet.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Ja.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
I debatten om Ot.prp. nr. 51 refererte statsråden til Oslo universitetssykehus og ivaretakelsen av personvernet der. Han sa: «Det er selvfølgelig ikke slik at da Oslo universitetssykehus ble etablert, fikk vi en situasjon der alt helsepersonell fikk tilgang til alle journalene. Det er kontrollert. Det er regler for hvem som skal kunne gå inn i journaler, også ved Oslo universitetssykehus – faktisk ganske strenge regler.» Dette ble sagt den 10. juni. Den 8. juni kom Datatilsynet med en rapport, nettopp fra Oslo universitetssykehus, avdeling Aker, der man kan lese følgende: «Forholdet som er gransket ved Oslo Universitetssykehus, Aker avdekker at foretaket ikke har hatt en tilfredsstillende Internkontroll slik regelverket krever. Det er videre stadfestet relativt vid tilgangskontroll, i kombinasjon med mangelfulle kontrollsystemer for å avdekke eventuell uautorisert tilgang til eller bruk av helseopplysninger. Datatilsynet konstaterer videre at det er uklare rammer for melding av avviket internt i foretaket og for så vidt også i forhold til pliktmessige meldinger til Datatilsynet etter personopplysningsforskriftens § 2-6.» Kjente statsråden til denne rapporten fra Datatilsynet da han redegjorde for saken i Stortinget den 10. juni?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Jeg vil innledningsvis slutte meg til den betraktningen en av forslagsstillerne, Gunvald Ludvigsen, hadde når det gjaldt innlegget fra Jan Bøhler. Det er jo ikke slik at Venstre helt løsrevet fra hva man måtte ha hatt av betraktninger for øvrig, har kommet med sine forslag, men man har altså bygd opp forslagene med utgangspunkt i en offentlig utredning, NOU:2009: 1 Individ og integritet Personvern i det digitale samfunnet, som er svært bredt sammensatt. Og som Inge Lønning også var inne på, er det i all hovedsak og gjennomgående enstemmighet i innstillingen. Det man snakker om med hensyn til helseregistre, er personidentifiserbare helseregistre. Jeg hadde jo ønsket at både statsråden og for den saks skyld Jan Bøhler i mye større grad hadde problematisert hvorfor det er nødvendig at Kreftregisteret i dag er personidentifiserbart. Moderne teknologi muliggjør jo at man kunne ha avidentifisert hele registeret, pseudonymisert det og drevet med akkurat den samme forskningen. I stedet argumenterer man på en rekke nye områder for at befolkningen skal inn i nye registre, som også skal være personidentifiserbare, selv om Stortinget gjennom helseregisterloven i 2001 enstemmig vedtok at den typen registre skal pseudonymiseres. Skal de ikke det, skal Stortinget opprette registrene. Det jeg har lagt merke til, også i Regjeringens framlegg, er at man ikke problematiserer enstemmige vedtak i Stortinget, men lager saksframstillinger som om de vedtakene ikke har funnet sted. Så vil jeg si når det gjelder Datatilsynets rapport fra den 8. juni: Hvis det er riktig at statsråden da han svarte i Odelstinget den 10. juni, kjente til rapporten fra den 8. juni, er jo den framstillingen han gir, på mange måter helt villedende. Han framstiller det som om personvernet ivaretas godt ved Ullevål universitetssykehus, ved Aker universitetssykehus og ved Oslo universitetssykehus, mens det Datatilsynet gav en rapport om to dager før, og som statsråden sier han er kjent med, er at personvernet ikke ivaretas godt. Det er altså slik at man kopierer en journal og sender den til feil pasient, hvorpå man får en klagesak mot seg. Det sier statsråden at han er kjent med, men på tross av at han er kjent med det, sier han ikke ett ord til Stortinget om det to dager etterpå. Slik kunne man ha gått gjennom dette – hvis det hadde vært tid. Gjennomgående når det gjelder Datatilsynet, og når det gjelder avvik fra de kravene man står overfor i dag, og som man etter loven plikter å følge opp, har man ikke fulgt opp. Hvis man da liberaliserer lovverket ytterligere, slik at enda flere får tilgang til akkurat den samme informasjonen, er det naturligvis ikke slik at man oppnår mer personvern – man oppnår et svekket personvern. Derfor er det her man må begynne, med myndighetenes egne tilsynsmyndigheter, og ta på alvor de rapportene man får inn.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Høyre ønsker ingen offentlig tannhelsereform, gjorde Sonja Irene Sjøli helt klart her, og det er jo et ærlig standpunkt å gå inn i valgkampen med. Derfor skal jeg heller ikke bruke mye tid på Høyre – tannstatusen blir neppe bedre av det – men i stedet konsentrere meg om Fremskrittspartiet. Det synes ut fra det forslaget som Fremskrittspartiet legger fram her, som om ingen, absolutt ingen, partier i denne salen har større forventninger til Regjeringens gjennomføringsevne enn Fremskrittspartiet. Hvis man skulle tenke seg rent teoretisk at man med utgangspunkt i et flertallsvedtak i dag skulle ha en tannhelsereform opp og gå fra 1. januar 2010, betyr det at denne saken må håndteres atskillig raskere enn da Olsen-utvalget og nedsettingen av det ble håndtert – såpass urealistisk er det. Det betyr også at en måtte gått i forhandlinger med Tannlegeforeningen for å få til en type avtale som var forpliktende, som gjorde at de ikke kunne ha mer enn et visst beløp i egenandeler, og som gjorde at alt dette skulle utvikles gjennom sommeren og høsten, for så å være på plass 1. januar 2010, og det overfor en yrkesgruppe som har motsatt seg den typen tiltak gjennom hundre år. Jeg må si at hvis det er noe man kan lære av det forslaget fra Fremskrittspartiet, er det at deres tiltro til denne flertallsregjeringen sprenger grenser, for jeg har ikke så stor tiltro til noen regjering om at dette er mulig. Derfor er også dette forslaget helt komplett urealistisk. Det finnes ikke snev av realisme i det. Det har kun en eneste hensikt, og det er å kunne brukes i valgkampen for å lure det norske folk til å tro at Fremskrittspartiet er spesielt opptatt av å gjøre noe med tannhelsen, noe de ikke har vært når de har sittet i posisjon og forhandlet om budsjettet. Jeg kan ikke huske en eneste gang i noe enkeltstående budsjett der Fremskrittspartiet har vært med og skapt flertall, at de har prioritert så mye som én krone til tannhelse. Dette faller jo helt på sin egen urimelighet. Vi har altså brukt nokså nøyaktig ti år på Opptrappingsplanen for psykisk helse. Det SV helt ærlig har sagt, er at hvis vi skal få til en plan som er gjennomgående og gjennomgripende for utligning av egenandeler når det gjelder tannhelse, trenger man i hvert fall fire år på det, sannsynligvis trenger vi mer, for kostnadsnivået vil jo ligge i størrelsesordenen 5–6 milliarder kr. Dersom Fremskrittspartiet hadde vært i posisjon, hadde de selvfølgelig ikke hatt noen som helst sjanse til å gjennomføre dette – ingen sjanse. Vi har et langt sakskart med denne typen forslag fra Fremskrittspartiet. Jeg har sett at vi senere kommer til Capio-senteret, og da kan vi på samme måte analysere innholdet i det forslaget. Dessverre er det noen som blir lurt av denne typen forslag. Men for oss er det viktig å synliggjøre at dette bokstavlig talt er et spill for galleriet. Heldigvis, vil jeg si, er ikke galleriet på langt nær fullt, så sånn sett gjør det vel ikke synderlig inntrykk.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Da vi diskuterte tannhelseforslaget fra Fremskrittspartiet, nevnte jeg Capio Anoreksi Senter som et annet eksempel på hvordan Fremskrittspartiet rimelig rått, vil jeg si, prøver å utnytte en situasjon som er uavklart, for på den måten å søke å skape sympati for sin egen politikk. Jeg står ved mine reaksjoner når det gjelder Vigdis Giltun, fordi jeg mener – som hun – at Capio Anoreksi Senter gir et godt tilbud til anoreksipasienter. Kapasiteten bør utnyttes fullt ut. Det jeg gjentatte ganger har sagt til Vigdis Giltun, er at jeg tror den tilnærmingen som Fremskrittspartiet har valgt, nemlig at man skal definere senteret som et sykehus, er et blindspor. Så kan Vigdis Giltun på en måte hovere over at blindsporet hennes er det stort sett bare Fremskrittspartiet og et mindretall som støtter, men det hjelper jo ikke Capio Anoreksi Senter – på samme måte som det ikke hjelper pasienter innen tannhelse at Fremskrittspartiet fremmer et forslag som er helt urealistisk, og som aldri kommer til å bli iverksatt. I stedet for på denne måten å søke å mistenkeliggjøre andre for deres motiver kunne Vigdis Giltun kanskje ha gått i en type dialog med regjeringspartiene og spurt: Hvordan er det mulig å få utnyttet i helseforetakene kapasiteten ved Capio Anoreksi Senter? Hva skal til for å klare å få det på plass? Når Vigdis Giltun kritiserer SV med hensyn til helseforetakslovgivningen, en lovgivning som SV var imot, må jeg si at vi advarte jo mot den. Vi har ment at Stortinget skal vedta på det overordnede plan hvordan strukturen for spesialisthelsetjenesten skal være. Det ville jo betydd at vi faktisk hadde vedtatt at disse plassene skulle brukes. Men dette har Fremskrittspartiet konsekvent vært imot. Og nå, når de må smake konsekvensene av sin egen politikk, finner de det opportunt å kritisere alle andre enn seg selv. Jeg vil igjen understreke: Jeg mener at disse plassene skal brukes fullt ut, og at statsråden bør følge opp det Stortinget har sagt, på en slik måte at plassene brukes fullt ut. Jeg vet ikke hvor mye klarere det kan sies. Men uansett hvor klart jeg sier det, kommer Vigdis Giltun aldri til å bli fornøyd – for hun er interessert i å skape det inntrykket at det er hun, og hun alene, som er interessert i at disse plassene tas i bruk.