Jon Gunnes (Venstre), 2018-06-14:
Jeg vil først takke komiteen for arbeidet med disse to sakene. Det har vært en ganske rask behandling. Jeg er glad for at en samlet komité anerkjenner at den pågående jernbanereformen innebærer en kraftig satsing på infrastruktur og en bedre organisering av sektoren. En ny og bedre organisering av norsk jernbane har vært etterlengtet i mange år. Selv om det eksisterer uenigheter om deler av jernbanereformen, har det vært en bred bevissthet om at noe bør gjøres med organiseringen av den norske jernbanesektoren for at vi skal ha et godt togtilbud framover. Jeg er også glad for at en samlet komité samler seg rundt målet med jernbanereformen, som er at passasjerer og næringsliv skal få et enda bedre tilbud, samtidig som vi sikrer at bevilgningene til jernbanen blir brukt mest mulig effektivt. Gjennom jernbanereformen bidro Venstre til å ta viktige grep for å utvikle framtidens togtilbud. Bedre koordinering, mer lokalt kollektivtilbud, langsiktig planlegging av nye linjer og en helhetlig tenking gir – i kombinasjon med åpning av konkurranse – et bedre tilbud til passasjerene. Jernbanen skal fortsatt være et offentlig ansvar, og staten skal ha ansvaret for eierskapet til infrastrukturen, for koordineringen og styringen av trafikken, og for utviklingen av jernbanens rolle. Det ene forslaget som debatteres i dag, handler om virksomhetsoverdragelsen for ansatte når trafikkpakken lyses ut. Det er i den sammenheng viktig for oss å påpeke at Jernbanepakke Sør ble utlyst i henhold til gjeldende regelverk i jernbaneloven. Det innebærer at reglene vi har for virksomhetsoverdragelse, alltid gjelder ved konkurranse om persontrafikk, hvilket betyr at alle NSBs ansatte vil kunne fortsette i sine jobber, selv om det kan bli en ny aktør som kjører togene. Dette regelverket gjelder ikke underleverandører og tjenester, som dette forslaget handler om, men arbeidsmiljøloven åpner for at ansatte kan virksomhetsoverdras dersom vinnende selskap velger en innretning og lokasjon på aktivitet som tilsvarer dagens virksomhet. Regelverket innebærer dessuten at alle ansatte, også de som jobber for underleverandørene til togselskapene, skal ha lønns- og arbeidsvilkår som ikke er dårligere enn det som er normalt for yrket. Dette er svært viktig for oss. Så er det viktig for oss å være ydmyke. Jernbanereformen er nybrottsarbeid, og vi må lære av prosessene underveis. Derfor lyses jernbanepakkene ut én etter én i årene som kommer. Det andre forslaget som debatteres i dag, handler om privatisering og drift og vedlikehold på Østfoldbanen. Også her skal vi høste erfaring, og Østfoldbanen er pekt ut av Bane NOR som erfaringsstrekning for konkurranseutsetting av drift og vedlikehold. Forslaget skal drøftes i fagforeningene, og beslutningene er ikke tatt ennå. Hvis forslaget til Bane NOR skal gjennomføres, innebærer det at kompetansen innen drift og vedlikehold i Bane NOR ansettes i selskapet som vinner anbudskonkurransen. Bane NOR har fått i oppdrag å bygge opp og drifte mer jernbane per investert krone. Tiltakene vi debatterer i dag, er to mulige grep for å få dette til. SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet er kronisk imot deler av jernbanereformen, fordi den konkurranseutsetter trafikken på sporet samtidig som alt materiell – skinner osv. – forblir statlig eid. Da er det interessant at de samtidig bejubler initiativet Oslo–Stockholm 2.55, som vil bli en helprivatisert jernbanestrekning fra Oslo til Stockholm, slik de gjorde i debatten om konseptvalgutredningen av Oslo–Stockholm for kort tid siden. Oslo–Stockholm 2.55 er et svært interessant initiativ, og hvis tallene der stemmer, mener jeg at dette er et viktig tiltak som vi virkelig bør satse på. Avslutningsvis håper jeg – og tror – at vi står igjen med en reform som er like vellykket som Avinor-reformen på begynnelsen av 2000-tallet. Også denne møtte motstand fra opposisjonen, og i dag omfavnes modellen som om de hadde satt i gang arbeidet selv.