Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Representanten Dørum pekte på at vi ikke måtte krangle om farskapet i denne saken, og det er jeg enig i. Jeg tror vi skal ha et kollektivt ansvar for dette, da bortsett fra Fremskrittspartiet, som ikke vil ha noe med denne saken å gjøre. Det vi står overfor, er en veldig spesiell sak og en svært viktig sak. Det er både en betydelig kollektivsatsing, og det er en betydelig miljøsatsing vi her står overfor. Og det er en sak som det lokalt er arbeidet med i temmelig mange år, fordi man lokalt ser hvilke trafikkutfordringer man har. Allerede i dag er trafikkbildet i Oslo og Akershus til tider temmelig komplisert, med lange køer, med unødvendig forurensning, med unødvendig tidsbruk osv. Og man er helt klar over at dette vil fortsette å utvikle seg i verre og verre retning fremover. Derfor har man nå sett hva som er nødvendig å gjøre – man har definert mulige kollektivsatsinger fremover. Det er ingen tvil om, som representanten Myrvoll sa tidligere, at det å bygge veier for å komme seg ut av trafikkproblemene i disse områdene av landet er en umulighet. Det må satses på kollektivtrafikken, og det er det vi er helt tvunget til å gjøre. Jeg er enig i at vi må se hele regionen under ett og legge opp til en type felles transportidé for dette området. Da vil jeg håpe at det også er mulig å se på hvilken evne man har til å flytte deler av trafikken fra land og over på sjø, at sjøveien også blir en del av kollektivtransporten og kollektivtilbudene i denne regionen. Det ligger godt til rette for det, skulle jeg tro, og man bør se på hvilke muligheter som finnes. Så til dette med navnet «Oslopakke 2». Det er klart at det spiller ingen rolle hvilket navn barnet har, bare man elsker det. Men dette er nok et navn som ikke uten videre slår godt an ute blant folk når vi kommer utenfor Oslogryta og Akershus. For det blir jo slik at dette er nok en gigantsatsing i dette området. Men her er jeg helt enig med representanten Dørum i at dette er en satsing og en løsningsmodell som har betydning langt utenfor Oslo, Akershus og Buskerud. Uten at man får til disse løsningene, vil det være en slags propp i begge ender av Oslo, som får voldsomme ringvirkninger for trafikken totalt sett. Så et par ord til representanten Nistad, som gir oss et bilde av at bilistene er mennesker som egentlig ikke tilhører samfunnet, bilistene er bilister – og bare det. Når de har betalt sine bompenger, skal disse pengene gå til bilistene og ikke til noe annet. Nå er det altså slik – og jeg snakker ut fra egen erfaring – at jeg av og til er bilist, at jeg av og til reiser med kollektivtransport, at jeg av og til – ikke av og til, at jeg hele tiden er far, og mine barn har hatt behov for andre typer av løsninger i samfunnet osv. Det blir, synes jeg, for så vidt spennende og underholdende, men det henger ikke på greip hvis man skal plukke ut ulike typer av roller vi har i samfunnet, og så gjøre det til særordninger. Det er altså slik, og det har sikkert også representanten Nistad oppdaget, at bilister av og til kan ta trikken, av og til kan gå i fjellet, av og til kan gjøre ulike ting. Når vi har et samfunn, så er det snakk om et totalt spleiselag – hvordan man organiserer dette totalt sett – og derfor er det litt urimelig å lage denne type grenser og denne type ideer, med øremerking i forhold til hvem som har innbetalt, og hvilken rolle de hadde akkurat da de gjorde det. Jeg tror ikke det er noen gunstig måte å organisere og drive et samfunn på.