Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-06-14:
Det er interessant for en som ikke sitter i komiteen, å følge denne debatten og for så vidt også lese innstillingen og de mange spørsmål og svar som er gitt i sakens anledning. Og for en som sitter i finanskomiteen, har det vært særdeles interessant å se på både spørsmål og svar i denne saken. Flere i denne sal er med i NATOs parlamentariske forsamling, også undertegnede. Sett i det perspektivet kan vi jo si at vi behandler en langtidsplan under helt andre forutsetninger enn de aller fleste andre NATO-land. Det er ganske betegnende – jeg vil si kanskje litt urovekkende – å se hvordan land etter land reduserer kraftig i sine forsvarsbudsjetter. Her snakker vi ikke om at det kun er av strukturmessige årsaker, her er det også av rent økonomiske årsaker. I den balansen det skal være mellom Europa og USA – jeg er klar over at jeg går litt utover det som kanskje er sakens kjerne nå – synes jeg det er et perspektiv som gir grunn til ettertanke. Også det som skjedde i etterkant, og det vi har sett etter Libya-operasjonene, gir grunn til å se på hvordan mange av NATO-landene egentlig er stilt forsvarsmessig. Det har vært interessant å snakke med parlamentarikere fra øvrige NATO-land om hvordan mange av medlemslandene i denne alliansen har opplevd situasjonen og de store utfordringene, også på parlamentarisk nivå. Så er jeg også enig i at vi får prøve å legge vekt på at det er mye enighet i denne innstillingen. Det er jo gjerne sånn at det blir uenighet og debatt om det det ikke er enighet om – det er helt naturlig. Men la meg fra Kristelig Folkepartis side slå fast at vi er glad for den store enigheten som innstillingen representerer. Når Forsvaret er en av våre kjerneoppgaver, er det ekstra viktig. Dette handler om å verne landet, det handler om å verne borgernes frihet og sikkerhet. Det synes kanskje fjernt av og til, men når det kommer til stykket, er dette – og det å sikre fred – en kjerneoppgave for oss. Primæroppgavene er knyttet til forsvar av vårt eget land. Men vi må også – og det har vi vist – bidra til fredsoperasjoner internasjonalt. Kristelig Folkepartis utgangspunkt vil alltid være at Norges forankring må være i folkeretten og i NATO. Nasjoners forsvarsevne bygges ikke opp over natten. Vi må stadig fornye vår forsvarsevne for å kunne møte endringer i trusselbildet. Faren for terror fra ikke-statlige aktører må tas på alvor, også spørsmålet om spredning av atomvåpen. Vi har sett at moderne samfunn i økende grad blir avhengige av elektronisk data og digital kommunikasjon, som kan være utgangspunkt for angrep. Det gir ny sårbarhet. Derfor vil cyberforsvar – evnen til å beskytte oss mot angrep på landets digitale infrastruktur – få økende betydning i årene fremover. Verden forandres. Det kreves endringsevne og langsiktighet – samtidig – i vår egen planlegging. I den planperioden som nå ligger foran oss, vil selvfølgelig fornyelsen av Luftforsvaret, spesielt den kommende innfasingen av nye kampfly, være en sentral utfordring. Det vil kreve mye penger. Det er den største enkeltinvesteringen noensinne. Prislappen kan bli på både 60 og 70 mrd. kr – vi vet det ikke presist. Uansett er dette enorme investeringer, og mer enn det Forsvarets normale budsjettrammer gir rom for. Vi erkjenner disse usikkerhetene, og vi velger å legge til grunn de prinsipper som forsvarsministeren og regjeringen har gjort når det gjelder tidsrekkefølgen for beslutningene i kampflyanskaffelsen. Jeg synes vi skal minne hverandre om at dette også har betydning for andre ting. La oss ikke glemme at det er store investeringer som ledsages av et omfattende industrisamarbeid mellom norsk og amerikansk industri. Kristelig Folkeparti mener at denne anskaffelsen skal følges av midlertidige ekstrabevilgninger, utover en videreføring av dagens forsvarsramme. Dermed kan anskaffelsen av de nye kampflyene gjøres uten at det øvrige Forsvaret blir skadelidende. Jeg understreker da at vi støtter regjeringens forslag til økonomiske rammer for den kommende planperioden. Det er nå tverrpolitisk enighet om at det nye kampflyet skal være av typen F-35, fra Lockheed Martin. Det er også enighet om at ambisjonen er at Norge skal kjøpe 52 kampfly, dvs. 48 kampfly i tillegg til den allerede vedtatte anskaffelsen av fire treningsfly – og endelig: Et bredt flertall her støtter at hovedbasen for de nye kampflyene skal være Ørland flystasjon i Trøndelag. Alt dette gir jo et veldig godt grunnlag for forsvarsplanlegging videre – også for langsiktighet i den planleggingen – uansett skiftende regjeringer. Med Stortingets behandling av den nye langtidsplanen får Forsvaret etter vår mening den nødvendige forutsigbarhet. Så er det noen punkter der vi er uenige. Jeg vil ikke redusere disse til å være av distriktsmessig karakter, slik enkelte har prøvd på i denne debatten. Det er jo eksempler på at regjeringen har funnet det nødvendig å gå tilbake på tidligere vedtak, f.eks. vedtaket om å flytte Luftforsvarets rekruttutdanning fra Madla til Kjevik. Så det kan jo hende at det er mer enn distriktspolitiske elementer som ligger til grunn for opposisjonens uenighet på enkelte punkter, selv om jeg skjønner at det er vondt og vanskelig for regjeringspartiene å ta det inn over seg. Spørsmålet om flytting av baser og forsvarsmiljøer har store konsekvenser. Det må vi erkjenne, og det er vel bakgrunnen for det antall spørsmål det har vært nødvendig å stille til regjeringen i denne saken, for, i hvert fall så godt vi kan, å være med på å kvalitetssikre beslutningsgrunnlaget. Vi mener det er tre punkter det er grunn til å stille spørsmål ved. Det første er lokaliseringen av den fremskutte QRA-basen for kampflyene. Vi mener fortsatt at vi trenger et bedre beslutningsgrunnlag før vi kan avgjøre hvor denne skal ligge. Men vi mener at mye kan tyde på at det er riktig å videreføre dagens kampflyaktivitet fra Bodø når det gjelder en fremskutt QRA-base. Vi ber derfor ærlig og åpent regjeringen om å komme tilbake med en nærmere vurdering av dette. Vi mener også at proposisjonens beslutningsgrunnlag ikke er tilstrekkelig til at vi vil støtte regjeringens forslag om nedleggelse på Rygge i Østfold. For det tredje støtter vi heller ikke nedleggelsen av Mågerø. Vi mener at det her ikke ligger en god nok operativ begrunnelse for forslaget. Heimevernet har jo også vært en del av de debattene som jeg antar har vært sentrale i regjeringspartiene. Jeg vil si at for meg var det en tankevekker å lese et innlegg – jeg tror det var i går eller forgårs – i en av våre dagsaviser fra en som har vært på HV-øvelse. Det bør virkelig gi grunn til ettertanke hvordan den alminnelige HV-soldat nå opplever Heimevernets operasjonelle evne, for å kalle det det. De som skal sørge for at det gis godt innhold for heimevernssoldatene, bør lese den artikkelen med særskilt interesse. Mot slutten – vi har øvrige innlegg der vi skal komme inn på noen av de andre sakene som vi her diskuterer – har jeg lyst til å si at vi gjennom flere regjeringer og gjennom flere tiår har hatt, og jeg vil si det har vært et stort problem, en ubalanse mellom Forsvarets struktur og Forsvarets økonomi. Jeg vil gi regjeringen honnør for at man prøver å balansere dette, og jeg håper at vi gjennom den innstillingen som til syvende og sist vedtas, legger et grunnlag for det. Men jeg tror ikke vi skal idyllisere dette; jeg tror fortsatt det vil være store utfordringer også på dette punktet.