Erna Solberg (Høyre), 2001-02-20:
La meg få begynne med å ta opp forslaget så jeg ikke glemmer det når jeg går ned. Jeg tar opp det mindretallsforslaget som er referert i innstillingen, fra Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre. Dette forslaget er ett av flere forslag Høyre har tatt opp som er knyttet til den store utfordringen vi har i forhold til å gjøre noe med mangelen på arbeidskraft fremover. Vi har identifisert det som kanskje den største utfordringen vårt samfunn står overfor i årene som kommer, og det mener vi at den åpne høringen som kommunalkomiteen hadde i går, bekrefter til fulle. Vi mener at den situasjonen må møtes med et bredt sett av tiltak og har påpekt i forbindelse med presentasjonen bl.a. av forslaget om arbeidsinnvandring i Dokument nr. 8:4 for 2000-2001 at ett av en lang rekke andre tiltak er å gjøre et bedre arbeid med formidling av den arbeidsreserve eller den arbeidskraften vi har i dag i vårt samfunn som ikke er i bruk. Det er et mangfoldig sett av krefter. Det er personer som er funksjonshemmet i klassisk forstand. Det er personer som er yrkeshemmet fordi de kanskje mangler språk og ikke er godt nok kvalifisert til å komme inn i arbeidslivet, og det er personer som kanskje også opplever at de blir diskriminert av arbeidsgivere fordi man blir tillagt ting og egenskaper som man faktisk ikke har, men som er en del av litt fordomsfullhet blant mange i vårt samfunn. Det er både innvandrere og funksjonshemmede som utsettes for det. Etter å ha vært tre og et halvt år i kommunalkomiteen og i den forbindelse møtt mange som driver med arbeidsmarkedstiltak og arbeid for å få disse inn i bedre arbeid og få en lavere andel personer som er mer eller mindre kontinuerlig ute av arbeidsmarkedet, har det vært min klare oppfatning at det er et problem knyttet til for lite fleksibilitet når det gjelder tiltakene. Det er et problem knyttet til at gode ideer ikke faller inn i systemet, og vi har derfor måttet gå til inngripen flere ganger fra Stortingets side for å sikre slike gode tiltak. Det har vi gjort eksplisitt i budsjettinnstillinger fra et flertall på Stortinget ved gjentatte tilfeller. Jeg liker det ikke. Jeg synes egentlig ikke at det skulle være min rolle som stortingsrepresentant, men så lenge man ser at tiltak på tiltak detter igjennom, tiltak som viser seg å ha bra effekt, men som ikke passer i båsene, eller som har en operatør som ikke kommer godt overens med Aetat, blir det et problem. Forslaget vi har fremmet, går ut på et storstilt prøveprosjekt. Det er ikke en stor revolusjon som skal vare fremover, men det er et prøveprosjekt som åpner for å si til folk som har gode ideer, at kanskje vi kan forsøke disse gode ideene. Så har jeg påpekt fire felt som er klare områder hvor vi ser at det har vært problemer. Det står i innstillingen. Og vi ser muligheter. Vi mener vi bør ta i bruk den reformen vi vedtok fra 1. juli med vikar og utleie på bredere front, også for dem som er svakerestilt, f.eks. ved at man kan inngå avtaler og jobbe med ulike utleie- og vikarområder. Vi vet at det er organisasjoner og fagforeninger som ønsker å jobbe med dette, men som kanskje trenger å få muligheten til å la lønnstilskuddet følge med klientene ut i jobb. Vi mener at det er et mangfold av organisasjoner og tiltak som kan brukes, og det jeg synes er rart, er at Arbeiderpartiet ikke vil ta i bruk dette, av en eller annen frykt for at det skal utfordre Aetat. Hvis Aetat er så god som Arbeiderpartiet sier at den er, og hvis den har alle disse sammensatte elementene som Arbeiderpartiet sier at er så viktig for å få en god arbeidsformidling, vil disse prøveprosjektene vise at vi ikke har noe å hente. Men hvorfor er man så redd for å sette i gang disse prøveprosjektene? Kan det være at det vil vise seg at Aetat ikke er god nok på en del områder, eller at Aetat kan lære? Jeg synes det er en utrolig læringsvegring å gå imot å sette i gang et slikt forsøk. Jeg er glad for at Senterpartiet, selv om de ikke vil være med på premissene, iallfall sier at de ønsker et begrenset forsøk med lokale aktører. Veldig mange av de aktørene jeg har vært borti, vil være slike typisk lokale aktører. Så jeg mener at etter hvert som vi får tilbake forslag, vil det kunne være mulig å ta dem inn. Men jeg synes i utgangspunktet også at man burde bruke de aktørene som kom på markedet etter reformen 1. juli i fjor. Men det partiet som i største grad har stått i denne salen og sagt at Aetat skal være en kvalifiseringsetat for de vanskeligstilte, er Høyre. Det er vi som har sagt at de skal nedprioritere alt det andre, at de ikke skal være med på betalingstjenester, at dette er deres primæroppgave. Så sier nå Arbeiderpartiet at det er så viktig at det bare er Aetat som kan få lov til å gjøre det. Men Aetat gjør så mye annet, og vi mener fokuset for lenge har vært borte fra dette. Vi mener at statistikken viser at vi har for få vellykkede tiltak for å få folk ut i arbeid. Da må vi prøve nye krefter.