Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-05-12:
Jeg har fremmet denne interpellasjonen for å få en debatt i Stortinget om hvordan vi skal utvikle norsk mat og det norske kjøkken, og hvordan vi kan bli mer stolte av både det norske kjøkken og de råvarene vi sitter på. Kort sagt: Hvordan kan vi gjøre norsk mat og norsk kjøkken – norske mattradisjoner – til et fyrtårn? Og hvordan kan vi få ambisjon om å bli best i verden på mat, slik at Norge blir et land som andre ser til når det gjelder mat og utsøkte råvarer? Jeg tror nok ikke at statsråden og jeg ser så veldig forskjellig på dette, men det skal bli interessant å høre hvilke vyer landbruks- og matministeren, som riktignok bare sitter på deler av matressursene her i landet, har. Fiskerisektoren er svært viktig, den er også konkurranseutsatt internasjonalt og har skapt et navn for Norge ute. Men vi er heldige som har en landbruks- og matminister som ikke er helt ukjent med den sektoren, i og med at han også har vært fiskeriminister. Hvordan kan vi få mer fokus på matpolitikk? Så langt i denne stortingsperioden har ikke matpolitikk vært noe tema i stortingssalen. Det har ikke kommet noen større dokumenter fra Regjeringen i forhold til hvordan vi skal utvikle norsk mat, og hvilke strategier vi skal legge oss på. Vi har, som alle er kjent med, et tøft klima og en vakker natur. Vi har renhet – vi har ren og frisk luft, vi har rent vann, vi har godt gress, vi har fjellbeite, og ikke minst har vi – nå har vi vedtatt den nye dyrevelferdsloven – god dyrevelferd, helt i verdensklasse. Vi har mye som andre ikke har, og det bør vi kunne utnytte bedre i vår posisjon. Når man diskuterer landbrukspolitikk og politikk knyttet til landbrukspolitikken, sier vi at det vanskelige klimaet heller er et problem enn en utfordring. Vi kommer hele tiden på defensiven når vi diskuterer dette temaet. Som jeg har nevnt i interpellasjonen, vant en norsk kokk nylig den internasjonale konkurransen Bocuse d'Or, som er verdens mest prestisjefulle matkonkurranse. Det er ikke dårlig, og det viser jo at vi har alle muligheter når vi setter alle kluter til. Norsk fiskerinæring er, som jeg nevnte, konkurranseutsatt. Norsk fisk selges over hele verden, den er anerkjent for sin utsøkte kvalitet. De kundene – f.eks. fra Japan – som kjøper norsk fisk, er blant de mest kravstore i hele verden når det gjelder råvarekvalitet. Det er klart at vi har et fortrinn gjennom fiskerinæringen – vi har lært hvordan vi skal opptre på internasjonale markeder når det gjelder god kvalitet, og når det gjelder markedsføring. Da bør vi kunne knytte den kompetansen nærmere den andre matsektoren vi har, altså landbruket. Norsk landbruk er ikke offensivt. Det er ikke eksportrettet, og man får ikke prøvd seg i den internasjonale konkurransen. Konkurranse er bra. Konkurranse får hver enkelt av oss til å skjerpe oss, det får oss til å bli bedre, og det vil føre til at kvaliteten på det vi gjør, blir bra. Skal vi vinne, må vi være best i konkurransen. Nå opplever vi at stadig flere utenlandske produkter kommer i konkurranse med vår egen matproduksjon her på hjemmebane, uten at vi i like stor grad klarer å komme inn på andre markeder ute. Nå har næringskomiteen reist rundt i hele landet, vi har vært i alle fylker i løpet av disse fire årene. Vi har sett at det skjer veldig mye bra der ute, det er veldig mye bra norsk mat. Men jeg må si at jeg merker forskjell når jeg reiser rundt som stortingsrepresentant og når jeg reiser rundt privat, som turist. Det er klart at vi som stortingsrepresentanter får se det beste og det ypperste – mye av det skulle jeg gjerne ha sett når jeg som turist reiser rundt, f.eks. på veikroer. Vi har nå fått lansert et nytt varemerke, «Nyt Norge». Det tror jeg er en god idé. Det er viktig at den typen ordninger får gode ressurser, at Regjeringen satser videre på det, og at vi nettopp bruker det vi har lært av den konkurranseutsatte delen av matvarebransjen, i den kvalitetssikringen som vi skal ha gjennom «Nyt Norge». Verdiskapingsprogram for mat, som man har hatt i mange år, har hatt god effekt, men jeg vil stille meg spørsmålet om det har hatt nok effekt. Statsråden og en delegasjon fra Fremskrittspartiet møtte hverandre på Grüne Woche i Berlin i januar. Det var en nyttig erfaring å se hvordan Norge markedsførte seg ute – og det var bra. Men vi så at også andre land er dyktige – andre land er også på banen og vel så gode som oss. Jeg vil utfordre statsråden med hensyn til hvilken lærdom han nå har tatt, etter å ha vært på Grüne Woche i år. Hvordan skal vi kunne utvikle den muligheten enda bedre? Det vil jeg gjerne at han sier litt om. Vi må fokusere mer på lokal mat. Som jeg har sagt: Vi i næringskomiteen har nå vært rundt og fått se veldig mye bra lokal mat. Hvordan skal vi kunne få fokusert mer på den gode lokale maten vi har, også overfor den vanlige norske forbrukeren – altså ikke bare overfor dem som får den presentert i spesielle sammenhenger, f.eks. stortingsrepresentanter som reiser rundt, delegasjoner, turister eller spesielle lag og forsamlinger? Turistforeningen har satt i gang sitt lokalmatprosjekt. Jeg er hyppig bruker av disse hyttene og har positive erfaringer med det. Men hvordan kan man nå, fra statlig hold, bidra til at den type prosjekter utvikles videre? Dagligvarebransjen er viktig i så måte, spesielt her i Norge. Vi har nå fått en struktur med fire store kjeder, og det kan være vanskelig å komme inn i disse kjedene. Hvordan vil statsråden utfordre dagligvarebransjen til bedre å ta lokal mat inn i sine sortimenter? Vi har nå sett at Coop har satt i gang et veldig godt prosjekt. De skal ha lokalmatuker og etterlyser nå lokalmatprodusenter som holder høy kvalitet, slik at man kan ta produktene inn i butikkene. Tine har nå vært positiv med tanke på å bidra til logistikk. Det er veldig bra at man sier: Dere kan få sende lokal mat med våre lastebiler. Ambisjonen må være å få flere lokalmatprodukter inn i lokale dagligvarebutikker. Da vil lokalbefolkningen få en større tilknytning til bondestanden og sine lokale produsenter, og vi vil få knyttet forbrukeren mye nærmere til landbruket, noe som mangler i dag. Da vil vi også få større forståelse for en aktiv landbrukspolitikk. Da tror jeg at jeg avslutter der.