Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Endelig er dagen her – en dag som jeg tror mange har sett frem til. Det er i utgangspunktet to store saker vi behandler i dag. Etterpå skal vi behandle en sak som handler om å hjelpe mennesker inn i arbeidslivet, mens nå behandler vi en sak om å skape mer fleksibilitet for dem som er i arbeidslivet – vi behandler en sak som kan gjøre det lettere fortsatt å kunne være i arbeidslivet for mennesker som står i fare for å falle ut av det. Det å skape fleksibilitet ute på arbeidsplassene handler om å trygge arbeidsplassene, og det handler om at vi må ha en arbeidsmiljølov som er tilpasset det moderne samfunnet. Arbeidsmiljøloven er en viktig lov, som skal sørge for et godt og ryddig maktforhold mellom arbeidstaker og arbeidsgiver. Men det er også en utfordring å skape en lov som skal gjelde for alle typer bedrifter, både store og små, i forskjellige næringer og i forskjellige kommuner. Det er en utfordring, for ingen mennesker er like, og ingen bedrifter er like. Da er det viktig å ha en fleksibilitet i arbeidsmiljøloven, slik at man ute på den enkelte arbeidsplass kan diskutere seg frem til gode ordninger som er tilpasset de behovene og ønskene både arbeidsgiver og arbeidstaker har. Noen prøver å fremstille arbeidslivet i Norge som at det er et stort motsetningsforhold mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Det er en påstand både jeg og Fremskrittspartiet er sterkt uenig i. For er det noe arbeidsgiverne og bedriftene er avhengige av, er det godt motiverte ansatte. Det er den viktigste ressursen i hver eneste bedrift. Men samtidig er de ansatte også avhengige av å ha en trygg arbeidsplass, og jeg har tiltro til de lokale diskusjonene ute på de enkelte arbeidsplassene. Statistikken viser at ni av ti arbeidstakere trives på jobb. De mener at man finner gode løsninger i god dialog mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Jeg er derfor glad for at hovedgrepet vi i dag gjør, er å overføre makt og myndighet ned til dem som vet hvor skoen trykker, slik at vi kan få tilpassede løsninger. Til tross for at det har vært betydelig med skremselspropaganda rundt denne saken, la meg slå fast én ting: Alle endringene vi foreslår her i dag, betinger lokal enighet. Det betyr at hvis arbeidsgiver og arbeidstaker blir enige om endringer, så kan man gjøre endringer. Hvis arbeidsgiver eller arbeidstaker ikke ønsker endringer, blir det heller ingen endringer. Jeg vil også rette en stor takk til regjeringen og statsråden, som la frem et godt grunnlag for å få på plass denne tunge, store og viktige loven og justeringene og moderniseringen av den. Jeg vil takke arbeidsgiver- og arbeidstakerorganisasjonene, som har kommet med mange gode innspill underveis, og ikke minst vil jeg takke samarbeidspartnerne Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre for å ha utvist god fleksibilitet – alle parter har gitt og tatt for å nå vår felles målsetting, å trygge arbeidsplasser og sørge for fleksibilitet. Dagens arbeidsmiljølov stammer fra 1977. Det var da en god arbeidsmiljølov på mange områder. Så har det vært foretatt noen justeringer, men vi må innse at samfunnet i 2015 er annerledes enn samfunnet var i 1977. Ingen mennesker er A4-mennesker. Arbeidslivet har forandret seg. Færre og færre har standardiserte jobber – åtte til fire-jobber – men alle har forskjellige behov, evner og ønsker. Vi ser at familieformer endrer seg, vi ser at flere har delt omsorg for sine barn. Jeg er glad for at vi med denne loven legger bedre til rette for at en alenemor eller en alenefar som har omsorgen for sine barn annenhver uke, nå vil kunne, hvis de selv ønsker det, jobbe mer i de periodene de ikke har barna, i bytte mot mer fri i de periodene de har barna. Det er et eksempel på noe av den fleksibiliteten vi ønsker å gi. Så har det også vært mye fokus på søndagsarbeid. Med de endringene vi nå foreslår, er det ikke snakk om at noen skal jobbe flere søndager enn man gjør i dag. Ikke én eneste søndag mer enn i dag legger vi opp til. Det vi legger opp til, er at man kan jobbe noen flere søndager på rad i bytte mot fri på andre søndager andre ganger. Det kan passe utmerket for mennesker i forskjellige livssituasjoner. En student som er hjemme på ferie og kanskje ønsker å jobbe tre søndager på rad, skal nå få lov til det. Og hva skjer også når de som ønsker å jobbe noen flere søndager på rad, f.eks. studenten, får lov til det? Da kan de som kanskje ikke ønsker å jobbe på søndager, i større grad få slippe å jobbe på søndag, fordi vi nå har åpnet opp for at studenten skal kunne gjøre det. I løpet av debatten som har pågått det siste året, har det også blitt fremstilt fra enkelte parter som om mennesker nå kan bli tvunget til å jobbe 13 timers arbeidsdager, og det er ikke måte på. Det er feilaktig informasjon. I det forslaget Stortinget behandler her i dag, er det ingen økning i pålagt overtid, men hvis arbeidstaker og arbeidsgiver lokalt eller lokale fagforeninger ønsker det, skal man kunne jobbe noe mer overtid for å ta topper. Det handler om den grunnleggende tiltroen vi har til lokale forhold, ikke bare til enkeltindividene, men også til de lokale tillitsvalgte – at de vet best hvor skoen trykker. Det er også derfor vi når det gjelder den berømmelige vetoretten ved turnusordninger, flytter makten fra Youngstorget og ned til den lokale tillitsvalgte. Det mener vi er mer demokratisk og vil sørge for økt fleksibilitet. Så sørger vi samtidig for å ha en sikkerhetsventil ved at Arbeidstilsynet som en nøytral og uavhengig part skal sjekke at HMS-kravene er tilfredsstilt, for det er viktig. Men hvis HMS-kravene er tilfredsstilt, mener Fremskrittspartiet at det er uproblematisk om man lokalt avtaler seg frem til andre turnusordninger. En annen sak som det er gledelig for Fremskrittspartiet at vi får gjennomslag for i dag, handler om den uverdige behandlingen mange eldre arbeidstakere opplever. Fremskrittspartiet har lenge tatt til orde for å heve aldersgrensene i arbeidslivet, for vi ønsker at den enkelte selv skal kunne velge hvor lenge man ønsker å stå i arbeidslivet. De som ønsker å gå av mellom 62 og 67 år, skal fortsatt ha muligheten til det – helt fritt – mens de som ønsker å jobbe utover 70 år, skal ha muligheten til det. Mange eldre kunne kanskje ønske å jobbe i halv stilling, f.eks., når de runder 70, og jeg skjønner ikke hvorfor opposisjonen i denne sal stemmer imot forslaget vårt om å styrke rettighetene til eldre arbeidstakere, og at man ønsker at mer av makten skal ligge hos arbeidsgiver enn hos arbeidstaker. Fremskrittspartiet er uenig i at eldre mennesker skal ha en datostempling på seg. Vi mener at det er evnen og ønsket til den enkelte arbeidstaker som skal avgjøre hvor lenge man står i arbeidslivet. Når vi nå skaper en mer fleksibel arbeidsmiljølov, som gir økt handlingsrom lokalt, er det samtidig viktig – og det er jeg veldig glad for – at regjeringen går inn for, og Stortinget nå i dag vedtar, å øke straffenivået for brudd på arbeidsmiljøloven. For når vi har en fleksibel lov, er det også viktig at den følges. Vi skal ha nulltoleranse overfor arbeidslivskriminalitet, og jeg er veldig glad for at der andre snakket, handler vi, gjennom nå å øke straffenivået for brudd på arbeidsmiljøloven. En arbeidsmiljølov fra 1977 blir i dag tilpasset den fleksibiliteten som mange mennesker ønsker seg i 2015.