Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-04-19:
Først en takk til interpellanten for å ta opp et viktig tema og et tema som bidrar til å synliggjøre visse skillelinjer i denne salen, selv om det i denne saken, i likhet med i foregående sak, er betydelig forskjell å spore også mellom representanten Lundteigen og representanten for Arbeiderpartiet, Gerd Janne Kristoffersen, og SVs Egeland. Så det er vel grunn til å tro at dette er noe som ikke fullt og helt er en ens politikk fra regjeringspartiene. Jeg er kanskje av dem som ble litt positivt overrasket da statsministeren holdt sin nyttårstale, der han startet med å snakke om de sju fete år og de sju magre år, med en klar referanse til en meget kjent beretning i Det gamle testamente. Jeg skal gjerne støtte opp under statsministerens virkelighetsforståelse i så måte, selv om det har manglet litt på den praktiske oppfølgingen også siden nyttårstalen. Men, som representanten Sanner, interpellanten, var inne på, er det god tradisjon for i Norge at man legger til side for å ha noe når situasjonen blir en annen. Men vi kommer ikke fra, selv om Arbeiderpartiet og SV nesten prøver det motsatte, å vise til det faktum at i Norge sparer vi på private hender svært lite i forhold til svært mange andre land, at vi i stor grad – og for stor grad – lener oss på det staten sparer for oss. Så er jeg enig i at det er en forskjell i forhold til en del andre land, og det gjelder boligsparing. Det er klart at veldig mange i vårt land setter sine sparepenger inn i bolig, og det blir et formuesobjekt også å kunne lene seg på når man f.eks. går over i pensjonsalderen. Vi inngikk et forlik om dette med individuell pensjonssparing, men den ordningen er nå så svak, med et årlig sparebeløp som gir grunnlag for skattefradrag på 15 000 kr, at den er ikke svært attraktiv. Jeg har lyst til å utfordre finansministeren på at man i de kommende budsjetter ikke øker dette beløpet relativt sett, men i hvert fall nominelt, slik at man har det samme beløp som da vi inngikk denne avtalen mellom regjeringspartiene og Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Slik det er nå, har det jo, med den inflasjonen vi har osv., aldri vært mindre incitament til å spare i den ordningen eller tilsvarende ordninger. Når det gjelder BSU, er det en svært positiv ordning. Jeg er litt overrasket over at Gerd Janne Kristoffersen igjen sier at vel, dette er de som har penger fra før, eller de får penger fra foreldrene sine, og at det er de som har nytte av en slik ordning. Jeg tror det er svært mange som har nytte av både denne ordningen og individuell pensjonssparing som sådan. Tallene viser jo også at dette er ikke noe sparesystem for dem med mest penger – dette er noe alle kan bruke. Jeg støtter fullt opp under det representanten Lundteigen sa i så måte, at dette bør vi utvikle videre, også fordi vi ser en tendens. Jeg så at tidligere statsminister Willoch var kommet så langt at han nærmest ville forby kredittkortbruk. Det tyder jo på at holdningene rundt omkring til sparing er på vikende front, at man låner til over pipa og i tillegg tar opp lån til rent forbruk. Også sett hen til det bør det være mulighet for å se på dette på nytt. Kanskje har vi endringer i sparemønsteret til en ny generasjon som ikke akkurat er av de mest positive.