André N. Skjelstad (Venstre), 2020-12-15:
Vi legger snart bak oss et historisk år, annerledesåret 2020. Det har krevd svært mye av mange, og i Stortinget har vi forhandlet om løsninger som møter krisen, men som ikke minst ruster oss for tiden etterpå. Samtidig som det er viktig å levere det som kommuner og næringsliv trenger nå, må vi ha blikket festet på tiden som kommer. Jeg håper og tror at 2021 blir et år med flere positive nyheter enn hva 2020 har gitt oss. Det startet lovende, med et godt kommunalbudsjettet og statsbudsjett for 2020. Før pandemien kom over oss i mars, så ting slett ikke så verst ut. Over flere år har regjeringen levert gode overføringer til kommunene. Kommuneøkonomien i Norge er jevnt over god. Næringslivet i by og bygd opplevde vekst, arbeidsplasser ble skapt, og arbeidsledigheten var lav. Pilene pekte oppover. Derfor traff det oss så nådeløst brutalt da verden ble snudd på hodet i mars, og jeg er glad for at kommunalministeren var tidlig ute med sine forsikringer om at kommunene skulle kompenseres for koronarelaterte utgifter. Dette ga kommunene den tryggheten som var viktig for å sørge for nødvendig smittevern og gode barnehager, kunnskap i skolene og kvalitet i helse- og omsorgstjenestene. Et lite skjær i sjøen var opposisjonens ønske om å skape forvirring. Selv om kommunalministeren flere ganger gjentok sin forsikring om kompensasjon, forsøkte man å så tvil om hvordan regjeringen kom til å levere. Det kom fra både opposisjonen på Stortinget og koordinerte arbeiderpartiordførere som ropte et varsku om både egen og andres kommuneøkonomi i fritt fall. Politiske diskusjoner ønskes alltid velkommen, men det skapte støy og unødvendig usikkerhet i en tid da flere kommuner var på desperat søk etter klare svar. Ekstrabevilgninger og tiltakspakker for inneværende år samt bevilgninger på neste års statsbudsjett viser at kommunalministeren og regjeringen holdt ord. Pengene er kommet og vil fortsette å komme i 2021. Tidligere har jeg stått på denne talerstolen og argumentert mot at det er nærheten til kommunehuset som avgjør om du bor i en kommune som dekker innbyggernes behov. I debatten hvor avstander blir brukt som et argument mot større kommuner, har jeg ønsket å fokusere på langt viktigere ting. Vi må vite at barnehager, skoler og helsevesen leverer tjenester som er til å stole på, og for Venstre er innbyggerne i Norge like viktige, uansett om man bor i by eller bygd. Sosialliberal ideologi strekker seg over hele landet. Friheten til selv å bestemme over eget liv begrenses ikke av om man bor her i Oslo eller hjemme der jeg bor, på Verrastranda. Begrensningene oppstår når kommunene ikke lenger er i stand til å levere gode og stabile tjenester til sine innbyggere. Vår moderne tidsalder har gitt oss mange muligheter til å kommunisere bredt, og mange kan arbeide der de vil. Fra dyster pandemiisolasjon fikk flere av oss et lynkurs i nettmøter. Før kunne nettmøter gi assosiasjoner til dårlig teknikk med keitete gjennomføringer. Nå kan et titall kolleger stille til møter på få minutters varsel, kun et tastetrykk unna. Noen avstander er blitt mindre i 2020. Det vil si at vi kan få se varige endringer i årene som kommer. En slik revolusjon i måten man gjennomfører møter og arrangementer på, har bundet landet sammen. Vi vil selvsagt gå tilbake til fysiske møter i flere sammenhenger, det er helt nødvendig. En så hyppig kontakt som jeg har hatt med folk over hele landet dette året, er det nesten vanskelig å kopiere med reising. Å fortsette å bygge ut bredbånd og sikre dekning til flest mulig i Norge står og må stå høyt på prioriteringslisten til regjeringen. Vi har fått øynene opp for at nærhet og tilbud om tjenester ikke nødvendigvis trenger å måles i fysiske avstander. Mange argumenterer mot kommunesammenslåinger og mener at store, angivelig grufulle fylker som Viken er en svekkelse. Kanskje er det på tide å diskutere realitetene i de positive effektene med store kommuner og færre fylker. Neste år går vi inn i en valgkamp der opposisjonen ruster seg til krig mot en angivelig sentraliserende regjering, en regjering som har reformert store deler av landet med regionreform, kommunesammenslåinger, politireform, domstolsreform osv. Der dette er partier som framstiller reform som framskritt, finnes det også her i salen noen som framstiller det som negativt. Jeg har ikke tall på hvor mye som skal reverseres med opposisjonen i førersetet. Vi har fått fagre løfter om at vi risikerer å få en regjering som ønsker å reversere oss inn i framtiden. Jeg tror ikke det er løsningen, jeg tror ikke det vil bringe landet framover. Jeg tror på partier og en regjering som våger å tilpasse seg endringer i samfunnet. Budsjettet svarer i så måte godt, og jeg vil benytte anledningen til å takke for godt samarbeid med Fremskrittspartiet i forhandlingene om kommunaldelen av budsjettet.