trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Eg registrerer at representanten ikkje har lytta heilt til det eg sa i mitt hovudsvar. I mitt hovudsvar sa eg at me jobbar med denne saka, at NSB jobbar med saka, at me har hatt eksterne konsulentar som jobbar med saka, og at dei løyvingane som er stilte til disposisjon, på ingen måte er dekkjande for det som dette vil koste. Men når det er Stortinget si prioritering, må me òg finne rom for dei midlane. Det må gjerast på ein ryddig måte. Stortinget er òg informert om at eit slikt tilbod vil koste meir enn dei tre mill. kr som vart stilte til disposisjon. Eg meiner me har opplyst Stortinget heile vegen på ein ryddig måte om kva situasjonen har vore. Me jobbar for å oppfylle dette og alle andre stortingsvedtak på ein ryddig og god måte. Det skal me fortsetje med å gjere. Eg føler ikkje at dette handlar om det som ein prøver å skape inntrykk av, ei slags trenering av saka. Dette handlar faktisk om at det er ein litt vanskeleg situasjon som har oppstått, og den må me løyse på beste måte. Den løyser me best gjennom dialog og god, enkel, skikkeleg framferd.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Å fornye det norske jernbanenettet handlar om å stille ressursar til disposisjon som vil vise seg i form av eit forbetra skjenegangopplegg og ikkje minst fornying av det elektriske anlegget, signalanlegget og alle sporskifte som er forelda og utgått på dato. Det er ikkje slik at ei konkurranseutsetjing av den aktiviteten i større grad enn i dag – mykje av dette er nemleg konkurranseutsett – vil gi nokre store gevinstar. NSB er skilt ut, driv med eige styre og har eiga forretningsdrift – og driv godt. NSB har vist evne til fornying av organisasjonen og vist evne til ei god drift. Eg har stor tru på at det samarbeidet som no er oppe og står mellom NSB og Jernbaneverket, og som er på eit heilt anna plan, ikkje minst takka vere aktivitet frå Samferdsledepartementet si side, òg vil gi gode resultat.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Når det gjeld det siste, om gebyrstrukturen, er det følgt opp med ein gjennomgang. Det vil Regjeringa kome tilbake til overfor Stortinget ved eit passande høve, og det vil nok vere innanfor Nasjonal transportplan-samanheng. Når det gjeld å sjå dei ulike transportformene i samanheng, som veldig mykje handlar om, å få t.d. meir gods over på sjø, gjer me ein jobb no og ser i Nasjonal transportplan-samanheng på korleis me kan forbetre knutepunktfunksjonen, terminalstrukturen, slik at det vert lettare tilgjenge i både ut- og inntransport over sjø. Eg har ikkje opplevd at det er problematisk at sjøtransporten ligg under Fiskeri- og kystdepartementet. Me har eit særdeles godt samarbeid, og det samarbeidet resulterer i at me skal få ein Nasjonal transportplan som òg vil lyfte sjøtransporten og dei moglegheitene som ligg i å få meir gods over på bane, som i stor grad handlar om(presidenten klubbar.) (presidenten klubbar.)
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Lat meg fyrst slå fast at Regjeringa sin lovnad i Soria Moria-erklæringa om å sikre eit godt tilbod på det regionale flyrutenettet står ved lag. Det er ingen grunn til å trekkje i tvil Regjeringa sin vilje til å halde oppe flyrutetilbodet i distrikta. Samferdsledepartementet har i haust lyst ut anbod på drift av 18 regionale flyruteområde i Noreg. Anbodsfristen var 3. november, og Samferdsledepartementet har fått inn anbod frå i alt seks flyselskap som ynskjer å fly på ei eller fleire av flyrutene. Tilboda er no til vurdering i departementet, og eg kan difor ikkje kome inn på det konkrete innhaldet i dei i dag. Den uvissa som kjem av at ein ikkje veit kva flyselskap som vinn tilbodet, kjem vi vi ikkje utanom. Tidlegaste tidspunkt for løyving av anbodskontraktane er 5. januar. Eg kan likevel seie noko om dei krava eg har stilt i tilbodet. Røros-samfunnet har i dag berre tilbod om ei dagleg flyrute til og frå Oslo. I tråd med dei signala eg har fått frå Røros-regionen, er det lagt inn krav i det nye anbodet som gjer at Røros vil få to daglege rutesamband, måndag til fredag, frå 1. april neste år. Ruta vil innebere eit betre tilbod til befolkning og næringsliv i Røros-regionen i åra som kjem. Røros-ruta er i dag ei av dei minste flyrutene staten kjøper tenester på. Eg har tru på at fleire vil reise med fly til og frå Røros-regionen når tilbodet vert betra ved at frekvensen vert auka.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Ved utlysinga av det førre anbodet ved den førre regjeringa var kravet fyrst og fremst to fly. Det oversåg ein og la opp til ein struktur med eit fly om dagen, som har vore særdeles lite tenleg for Bergstaden Røros. Ut ifrå den trafikken som er på ruta i dag, og det som ein kan rekne med i den nærmaste framtida, har ein lagt opp til eit setetal som omtala. Det er det som ligg inne i anbodet. Eg kan ikkje i dag gå inn for verken å framskrive eller seie noko om kva som ligg i tilbodet frå dei ulike selskapa. Det er fleire selskap som har levert anbod på flyruter til Røros. Om det her ligg tilbod om andre størrelser på fly, er eg rett og slett ikkje kjend med i dag, for det er ikkje kome på mitt bord endå. Eg har uansett ikkje moglegheit til å kommentere det når vi er midt i ein anbodsprosess, og det må eg få be om respekt for.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
At Regjeringa har vilje til å halde oppe eit godt tilbod òg til Røros, kom nett til syne då dåverande operatør på Røros-ruta dessverre gjekk konkurs i januar i år. Då var Samferdsledepartementet raskt ute for å skaffe eit alternativt mellombels flyrutetilbod til passasjerane, som rett nok hadde ein forholdsvis høg kostnad, men som har vore viktig for å ha stabilitet i tilbodet. For me veit at når eit tilbod vert borte, er det vanskelegare å opparbeide eit på nytt. Eg meiner at det at me har følgt opp det lokale ynsket om to flyavgangar – det har vore heilt klart frå dei lokale styresmaktene at det viktigaste er å få ein tidleg avgang og ein sein avgang – er eit bevis på at me både lyttar til lokale styresmakter og følgjer opp dei krava dei har. Så må me kome tilbake til resultatet i januar.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
«Regjeringen har gjeninnført nattogtilbud til Stockholm og i St.prp. nr. 1 for 2008–2009 skriver Samferdselsdepartementet: «Regjeringen er opptatt av gode togforbindelser mellom Norge og Sverige.» Stortinget vedtok under behandling av St.prp. nr. 1 for 2007–2008 at det også skal gjeninnføres sovevogntilbud mellom Kristiansand og Oslo. Når forventer statsråden at Stortingets vedtak blir gjennomført?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Etter at jeg hadde etterlyst framgang i saken på grunn av at NSB sa at det ikke hadde vært kontakt fra departementet, mottok jeg 17. april i år en mail fra statssekretær Erik Lahnstein i Samferdselsdepartementet der han skriver: «Selv om dette ikke er et tiltak vi prioriterer på jernbaneområdet(og det er uryddig at finansfraksjonen fatter vedtak mot vår vilje) er det viktig at vi får tydelig frem hva som er handlingsalternativene og kostnadene knyttet til det.» (og det er uryddig at finansfraksjonen fatter vedtak mot vår vilje) Jeg merker meg at statssekretæren fortsatt er statssekretær, og at stortingsvedtaket fortsatt ikke er fulgt opp. Siden samferdselsministeren ikke har gjort noe i forhold til denne holdningen til Stortinget, er hun da enig med statssekretæren sin om at hun kan nedprioritere eller la være å følge opp stortingsvedtak?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Stortinget har vedtatt at det skal være sovevognstilbud fra Kristiansand. Meg bekjent er det det eneste stortingsvedtak om sovevognstilbud i Norge. Samtidig vet vi at det fra Stavanger går to sovevogner. Det er faktisk ikke verre enn at en kunne ha koblet av den ene i Kristiansand, dersom det hadde vært vilje til det. Men jeg oppfatter det som at det har vært veldig mye motstand og unnaluring for å slippe å gjennomføre Stortingets vedtak. Jeg synes det er alvorlig og oppsiktsvekkende at en statsråd i forhold til Stortinget faktisk er villig til å sette stillingen sin inn på at det ikke skal være sovevognstilbud mellom Norges største by og Norges femte største by.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Næringsliv og bosetting i Røros-distriktet er svært avhengig av å ha et stabilt og adekvat flyrutetilbud. Igjen er det skapt usikkerhet om hvorvidt det er vilje til å opprettholde et slikt tilbud fra myndighetenes side. Hvordan vurderer statsråden denne situasjonen, og hva vil hun gjøre for å sikre Røros et flyrutetilbud som tilfredsstiller de behov ikke minst reiselivsnæringen har?»
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skjønner at statsråden også er vel kjent med de behovene som er på Røros, gjennom de henvendelser som er kommet fra kommunen. Jeg tviler heller ikke på at statsråden gjør sitt ytterste for at vi skal få et godt flyrutetilbud til Bergstaden, som er kjent på grunn av verdensarvstatus. Når myndighetene også har pekt ut Røros spesielt som en reiselivsdestinasjon, som et pilotprosjekt, og har gitt penger til det, er det viktig at man har et flytilbud som tilsvarer det, for her trenger man å fylle opp de mulighetene som reiselivsnæringen, ikke minst, tilbyr med hoteller og konferanser. For å kunne opprettholde et helårlig tilbud, må man også ha et flytilbud som er tilpasset det. Mitt spørsmål er: Vil man gå bort fra den størrelsen på 15–19 flyseter som man har antydet i anbudsdokumentet, og sikre et fly som er på størrelse med det flyet som går der i dag?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg skjønner at statsråden ikke kan gå inn på behandlingen av anbudene slik det er nå. Men jeg tillater meg likevel å si at det er viktig at Røros ikke får et for lite fly som kjøres av et flyselskap som ikke er robust nok til å takle forholdene på Røros. Jeg tror det er veldig viktig, og også at man får en gjennomgående billettordning, slik at man slipper å ta ut bagasjen og sjekke inn på nytt når man kommer til Gardermoen. Det er slike ting som er veldig viktige, og jeg håper at statsråden vil gjøre det hun kan for å sikre at man kan ha et større fly som imøtekommer de behovene man har – ellers virker det mer som at dette er noe man gjør for å kjøpe seg god samvittighet, istedenfor å løse de problemene som denne regionen har. Jeg tviler ikke på at denne statsråden er interessert i å opprettholde bosettingen i dette område også, som man er i andre deler av landet, hvor man har et bedre flytilbud. Jeg kan ikke annet enn å appellere til statsråden om at hun gjør det hun kan for å imøtekomme dette behovet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-11-19:
Vi skal holde oss på Røros. Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «To høyesterettsdommer slår fast at reindriftsnæringen ikke har beiterettigheter i Aursund. Under trussel om ekspropriasjon er det likevel framforhandlet avtale om reinbeite med 23 av 26 grunneiere. Avtalen er uklar på to vesentlige punkter; hvordan defineres og behandles de som ønsker å starte opp på egen eiendom? Kan statsråden bekrefte at det kan startes gårdsdrift med utgangspunkt i egne utmarksressurser i framtiden, slik at gjerdet flyttes på statens regning, og at oppstart ikke defineres forskjellig her enn ellers?»
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-11-19:
Jeg vil starte med å si at den siste dommen i Høyesterett kom i 1997 eller 1998, altså etter at Stortinget foretok sin lovrevisjon. Så er jeg veldig glad for de signalene som statsråden gir, og takker for svaret, for jeg opplever at statsråden her imøtekommer de brukerne som ønsker å starte drift på nytt. Det er to konkrete tilfeller på Røros der brukerne har hatt problemer med å komme i god dialog med departementet og få garantier for at deres del av utmarka kan benyttes til produksjon som de ønsker å ta opp igjen. Jeg vil bare be statsråden om å presisere at intensjonen og målet for Regjeringen er at det ikke skal legges begrensninger på verken eksisterende eller framtidig landbruksdrift, og at det vil være mulig gjennom konkrete forhandlinger med staten å komme til enighet, der staten flytter gjerdet på egen bekostning, slik at egne utmarksressurser kan tas i bruk.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-11-19:
Jeg vil takke for svaret, og understreke at jeg er enig i de intensjonene som statsråden gir uttrykk for. Jeg er helt sikker på at både undertegnede og statsråden ønsker en utvikling som innebærer at denne typen næringsutøvelse kan finne sted også i dette området.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-19:
Etter Høyesteretts avgjørelse i 1997 vedrørende området nord for Aursunden har det pågått et omfattende arbeid for å sikre det nødvendige arealmessige grunnlaget for en fortsatt bærekraftig reindrift i det berørte reinbeitedistriktet. Den foreliggende avtaleløsning er framkommet gjennom forhandlinger mellom et grunneierutvalg og et statlig forhandlingsutvalg. I forbindelse med den enkelte grunneiers tilslutning til avtalen har det vært reist spørsmål i tilknytning til flytting av gjerder. Den framforhandlede avtalen har i punkt 9 bestemmelser om rett for den enkelte grunneier til å kreve forhandlinger om flytting av gjerdet ved endringer innenfor eksisterende landbruksdrift. Fra departementets side har det vært gitt uttrykk for at departementet ikke på forhånd kan gi garantier med hensyn til bestemte løsninger i spørsmål som forutsettes håndtert i henhold til avtalens bestemmelser. Det er imidlertid framholdt gjennom brev av 5. juni 2008 at avtalens punkt 9 vedrørende flytting av gjerdet ved endringer i eksisterende landbruksdrift også gjelder ved etablering av husdyrproduksjon på bruk innenfor leieområdet hvor slik produksjon har ligget nede i kortere eller lengre tid, og med sikte på å finne løsninger. Det har vært et klart siktemål fra statens side at en avtale ikke skal innebære hindringer for jordbruket i området. Inngått avtale og nevnte brev ivaretar etter min mening både eksisterende jordbruk og muligheten for oppstart av husdyrproduksjon på bruk hvor produksjonen har ligget nede. Etter min oppfatning har vi således fått løsninger som ivaretar hensynene både til reindriften og jordbruket på en god måte. For øvrig kom reindriftslovens ekspropriasjonshjemmel inn i loven ved lovrevisjonen i 1996. Bestemmelsen hadde sin bakgrunn i rettighetssituasjonen i Røros-området. Det ble imidlertid uttrykkelig presisert i forbindelse med lovbehandlingen at man så langt det er mulig, skal forsøke å oppnå frivillige avtaler, og at det bare er når særlige hensyn gjør seg gjeldende at ekspropriasjon vil kunne være aktuelt. Fra statens side har på alle måter disse føringene vært fulgt i den forhandlingsprosessen som nå har vært gjennomført.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-19:
Jeg kan bekrefte at det vil bli åpnet for det. Det legges til grunn at en gjennom forhandlinger skal kunne finne løsninger på de utfordringene som representanten Borten Moe her påpeker. Det er helt åpenbart at avtalen har som intensjon at en ikke skal legge hindringer for jordbruket i området. Jeg mener at både eksisterende jordbruk og eventuell ny oppstarting av husdyrproduksjon på bruk som har vært lagt ned, åpnes det for gjennom denne avtalen. Det er også slik at en etter forhandlinger må finne de gode løsninger på hvor gjerdene skal plasseres.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-11-19:
Jeg kan bare kommentere – helt til slutt – at intensjonen er klinkende klar i den avtalen som er inngått.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I avisen Glåmdalen av 13. november kan vi lese om en lensmann i Hedmark som ber om hjelp. Han sier at strikken er strukket så langt at han er bekymret for sitt mannskap, samt at man ikke rekker å etterforske alvorlige saker ferdig før nye kommer. Deler statsråden denne bekymringsmeldingen fra denne og flere andre lensmannskontorer?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Jeg takker statsråden for et godt og utfyllende svar på spørsmålet mitt. Vi er i hvert fall enig om én ting, og det er at vi skal rose det politiet vi har, i dette tilfellet politiet i Solør. De gjør en kjempejobb i den vanskelige situasjonen de er i nå. I Solør – hvis jeg har forstått det riktig – er politidekningen 0,78 pr. tusen innbyggere, mens landsgjennomsnittet, slik jeg har forstått det, er 1,8. Så man er på ca. halvparten. Nå forstår jeg at det skal komme noen flere, men vi kommer ikke opp på landsgjennomsnittet likevel. Lensmannen ber om hjelp. Han sier bl.a.: «… jeg må innrømme at vi ikke greier å følge opp hverdagskriminaliteten så godt som vi ønsker.» Det må jo være noe i det. Da er spørsmålet mitt: Er statsråden bekymret for situasjonen, og i dette tilfellet i Solør?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Det er klart det er en alvorlig situasjon som nå forhåpentligvis blir bedre, og vi får håpe det etter hvert kommer enda mer ressurser. I fellesskap må vi klare det. Ellers har det vært mye prat om sykmeldinger og slikt. I dette tilfellet sier lensmannen at dette har ikke noe med noen aksjon å gjøre. De har ikke hatt sykmeldinger. Det går ikke på det i det hele tatt, men at de har så mye å gjøre at de blir slitne. Da blir lensmannen bekymret for sine mannskaper. Det skjønner jeg. I tillegg har dette noe med tryggheten for folk flest å gjøre. Det er klart at når de som jobber med å trygge vår sikkerhet, blir slitne og ikke makter å rykke ut alle steder, blir folk flest litt urolige. Jeg husker at i sommer ble folk i Våler, altså nabokommunen, møtt av en stengt dør fordi politiet hadde jobbet så mye at de måtte avspasere i henhold til lovverket. Da ble man møtt av en stengt dør. Det er klart at det er ikke heldig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Det er en krevende situasjon, men samtidig, gjennom den samtalen jeg har hatt med lensmannen i Solør nå i dag, får jeg bekreftet at det er ikke mye som skal til for å få vaktlister til å gå i hop, eller at man får tak på de sakene man ønsker å få tak på. Det ble antydet at man ønsket å utvide bemanningen med fire stillinger, og jeg er overbevist om at det vil gjøre sitt til at Solør klatrer oppover når det gjelder polititetthet pr. innbygger. Da syns jeg det er en god start at politimesteren i Hedmark har åpnet opp for at man får bemannet med en polititjenestemannstilling til, og får en nyrekruttert inn i en stilling, som viser at de grep som også Regjeringa tar for å styrke politiets driftsbudsjetter, særlig med henblikk på å få til en økning i antallet sivile, faktisk kommer helt fram, nemlig til befolkningen – også i Solør.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Jeg tror svaret er det samme på de utfordringene vi står overfor. Jeg har også lyst til å si at i den grad man blir sliten i Solør, er det ikke nødvendigvis på bakgrunn av overtidsbruken. Man har, slik jeg oppfatter det, under ti timer i snitt i overtid pr. tjenestemann pr. måned. Så overtidsbruken er rimelig moderat i dette området. Men det er klart det er frustrerende å se at man har store oppgaver som ikke blir løst. Det er derfor jeg mener vi må få inn mer mannskap. Det er en utfordring for Regjeringa å stå i en situasjon som skyldes at man for tre–fire år siden, da bl.a. Fremskrittspartiet var med og lagde budsjetter her i Stortinget, hadde et opptak på Politihøgskolen som lå helt nede på 240 studenter, altså langt under det halve av det antallet vi skal ta opp til neste år. Det er et ansvar jeg mener også spørrerens parti må ta, for det er en av årsakene til at det er såpass få politifolk i dag. Det tar tid å utdanne dem, og derfor må vi øke på bl.a. sivile ressurser.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
La meg først si meg helt enig med representanten Syversen i at det nye operahuset er blitt en fantastisk attraksjon. Huset har vunnet internasjonal berømmelse. Det er anslått at 800 000 mennesker har vært på besøk fra april i år til det ble stengt for vinteren i oktober. Huset er blitt et symbol på hva Norge står for som kulturnasjon. Jeg vil også gi anerkjennelse for at det har vært mange høydepunkter i åpningsprogrammet for Den Norske Opera & Ballett. Alle har visst at flytting fra de gamle og ufunksjonelle lokalene i Folketeaterbygningen til det nye operahuset i Bjørvika med sine to scener og en avansert teaterteknikk ville stille Den Norske Opera & Ballett foran meget store utfordringer – men også tilsvarende store muligheter. Det har derfor de siste årene vært en nær kontakt mellom Operaen og departementet for å tilrettelegge for den budsjettmessige opptrappingen som det nye huset krever. En opptrappingsplan for Operaen har vært omforent, noe som bør gi institusjonen trygge og forutsigbare rammebetingelser. I statsbudsjettet for 2009 er det lagt inn en økning på 40 mill. kr i forhold til 2008. Av dette er 17 mill. kr til kunstnerisk opptrapping. Opptrappingsplanen, som var på 85 mill. kr, er nå gjennomført for 71 mill. kroners vedkommende, slik at det nå gjenstår 14 mill. kr til kommende år før den omforente opptrappingen er fullført. Opptrappingen har altså vært raskere enn en jevn kurve skulle tilsi. Det er også lagt opp til at Operaen i 2009 får beholde, som en del av rammetilskuddet, 11,5 mill. kr som var engangskostnader i tilknytning til åpningen av det nye huset i 2008. Jeg vil poengtere at Operaens driftsbudsjett i fireårsperioden 2006–2009 er økt med nesten 125 mill. kr, eller 48 pst. Det er en historisk unik økning av rammevilkårene for en norsk kunst- og kulturinstitusjon. For meg er det fundamentalt at Den Norske Opera & Ballett – på samme måte som andre kulturinstitusjoner – må planlegge virksomheten ut fra de budsjettrammene man har. Dessuten må institusjonene arbeide for å øke sine egeninntekter. Operaen, med all offentlighet som institusjonen kan høste frukter av i og med det nye huset i Bjørvika, har selvfølgelig spesielle muligheter for å skaffe seg slike inntekter. Jeg vil understreke at det å revidere kunstneriske planer, slik det normalt skjer ved kunstinstitusjonene, ikke behøver å bety et redusert tilbud for publikum. Departementet kommer til å følge utviklingen til Den Norske Opera & Ballett nøye, og jeg har bedt Operaen om en redegjørelse, der både utgiftssiden og inntektssiden for driften klargjøres. Til slutt: En av forklaringene på kanselleringene i det kunstneriske programmet til Den Norske Opera & Ballett er også at Operaen har måttet skaffe seg rom for å lære å betjene den kompliserte teknikken i det nye huset tilfredsstillende og forsvarlig.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Nå skal vel både vi som sitter i regjering, og stortingsrepresentanter avholde oss fra å gå inn i selve programmeringen av Operaen. Den er operasjefens domene. Der skal det være kunstnerisk frihet. Det er også litt feil å framstille det som skjer, som kutt, for realiteten er jo at det er en enorm økning i virksomheten ved Operaen. Det er flere ballettforestillinger, flere operaforestillinger, mange spillekvelder, to scener å spille på. Så det er en kraftig vekst i aktiviteten sammenliknet med hva som var i Folketeaterbygningen. Når man nå snakker om kutt, snakker man om å redusere noe på svært ambisiøse planer om økning. Det vil fortsatt være en stor økning i aktiviteten, men noe blir endret på. Jeg skjønner at man blir frustrert hvis man har kjøpt billett kanskje planlagt en reise til Oslo til en forestilling som så blir avlyst. Det er jo slikt man bør prøve å unngå. Men at aktiviteten er kraftig forbedret, og at kvaliteten også er høy, er det ingen tvil om.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-11-19:
Nei, vi har full tillit til styret og ledelsen i Operaen, men når vi ber om en orientering, er det fordi vi ønsker å få informasjon direkte og ikke kun gjennom media. Vi gjennomfører tidenes løft i de offentlige kulturbevilgningene, nesten 2 milliarder kr siden regjeringsskiftet. Veksten i 2009 er dobbelt så stor i reelle tall som under hele forrige stortingsperiode til sammen. Det skal ikke forhindre institusjonene i å gjøre en god jobb på sponsorsiden. Operaen gjør en god jobb, og jeg tror ikke man skal ha så store ambisjoner utover det som ligger i budsjettet. Det er kanskje mer disse 800 000 besøkende. Operaen sier at det medfører kostnader – ekstrakostnader til renhold osv. Det er da vi sier at ekstrakostnadene ved å få 800 000 besøkende må man kunne klare å dekke med ekstrainntekter ved å få 800 000 besøkende. Det kan ikke være en urimelig forventning. Men vi skal nok ha en bunnsolid offentlig finansiering av Operaen, med en enorm økning de siste årene – og sikkert også i framtiden.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
«I klimaforliket forpliktet Regjeringen seg til å redusere utslippene av klimagasser i Norge med 15–17 mill. tonn CO2-ekvivalenter innen 2020. Etter klimaforliket har utslippene fra Melkøya økt Norges samlede utslipp med 1,5 mill. tonn. Skarv-utbyggingen vil øke utslippene med ytterligere 500 000 tonn. Planene for Goliat-utbyggingen, som nå er sendt på høring, vil også medføre økte utslipp. Hvilke konkrete tiltak tenker statsråden å sette i verk for å bidra til utslippsreduksjoner innenfor olje- og gasssektoren?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
Jeg takker for svaret. Ja, det er gjort mye, men spørsmålet er jo hva Regjeringen vil gjøre i framtiden, for det er det klimaforliket går på. Fra 2008 til 2020 skal vi ha en reduksjon på mellom 15 millioner og 17 millioner tonn CO2-ekvivalenter. Statsråden har sagt at han vil handle og ikke skrive meldinger. Han skrinlegger i forhold til energimeldingen, men da utfordrer jeg på handling: Vil statsråden stille krav om elektrifisering av nye og eksisterende installasjoner der det kostnadsmessig ligger til rette for dette, i den saken som Stortinget vil få seg forelagt, når statsråden har handlet ferdig?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-11-19:
Jeg takker for svaret. Statsråden trekker fram IEAs rapport og de ambisiøse målene og tiltakene som må til hvis vi skal nå målet til Regjeringen, som er 2 graders temperaturøkning – kun. Et av de første og kanskje det viktigste tiltaket som IEA peker på, er energieffektivisering. Hvordan vil statsråden gripe an den delen av saken i forhold til olje- og gassektoren vår?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
I utgangspunktet kan jeg svare ja på det spørsmålet som ble stilt av representanten. Jeg mener at elektrifisering av sokkelen er et veldig viktig tiltak for å redusere utslippene. I de tilfellene hvor det, som Stortinget også har sagt, er kostnadseffektivt forsvarlig, skal det gjøres. Jeg mener at den konsekvensutredninga som vi har fått fra Eni i forbindelse med utbygginga på Goliat, viser at det som er sagt fra Regjeringa, og det som er sagt fra Stortinget, virker. Eni har selv kommet med forslag til elektrifisering. Så skal det være en høringsprosess i forbindelse med Goliat nå, en høringsprosess som også vil ta opp i seg hvor stor grad av elektrifisering en skal lande på for Goliat. Vi er definitivt på rett vei til å få inn elektrifisering som en naturlig del av det å drive olje- og gassvirksomhet til havs.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
Som jeg sa i mitt første svar, er det blant det som har stått på dagsordenen for miljøjobbinga på norsk sokkel de siste åra. Energieffektivisering har altså vært et helt vesentlig mål for olje- og gassektoren. Når vi nå ser at olje- og gassektoren blir en del av kvotesystemet, og vi har jobbet med CO2-avgift, ser vi også at incitamentene til å jobbe med disse spørsmålene på sokkelen er større enn hva de var i en tidlig fase. Så de viktigste virkemidlene for å få til energieffektivisering på norsk sokkel er at kostnadene ved å forurense er så store at energieffektivisering lønner seg. Det er ikke noe annerledes på sokkelen enn hva det er i samfunnet for øvrig, men det vet vi er et tiltak som virker.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
Utviklinga i kraftprisen i det nordiske markedet avhenger av en rekke forhold, spesielt er nedbørsmengden i Norge og Sverige viktig. Det gjør at det ofte er stor usikkerhet knyttet til prisutviklinga. Samtidig er det nordiske kraftmarkedet bundet sammen med det øvrige Europa gjennom overføringsforbindelser for strøm. Utviklinga i kraftmarkedet på kontinentet er derfor også viktig for utviklinga i kraftprisene på det nordiske markedet. Denne utviklinga er det over tid knyttet stor usikkerhet til. Viktige faktorer er bl.a. prisutviklinga på kull og gass samt utviklinga i kvoteprisene for CO2. I januar 2008 gikk vi inn i en ny kvoteperiode. Det er nå høyere priser på utslippskvoter for CO2 enn hva det var i siste del av forrige periode. Det trekker i retning av at kullkraft og gasskraft blir dyrere å produsere enn tidligere, noe som vil gi incentiver til produksjon av kraft som ikke medfører utslipp av CO2. Det gjelder kraft fra fornybare energikilder. Jo høyere prisen på CO2-kvotene blir, dess mer lønnsomt blir det for produsentene av fornybar kraft. For at vi skal få til en omstilling til en mer bærekraftig produksjon og et mer bærekraftig forbruksmønster er det viktig at det etableres en reell pris på utslipp av klimagasser. Kvotemarkedet er et sentralt virkemiddel for å få til dette og for å nå de målene som Regjeringa har satt seg. Høyere kostnader ved å produsere elektrisitet basert på fossile brensler vil øke konkurranseevnen til bl.a. den reine norske vannkraften, som ikke slipper ut CO2. Denne fordelen for fornybar energiproduksjon er en ønsket virkning av kvotesystemet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
Vi skal ikke sette inn noe tiltak mot dette. Det som representanten Solvik-Olsen her tar opp, er jo en kritikk av kvotesystemet. Det er systemkritikk – kritikk av det å ha et kvotesystem og det å ha en kostnad på CO2. Hele poenget med kvotesystemet er å få kostnad på forurensning inn i et markedsbasert system. Når du får den kostnaden inn i systemet, vil selvsagt lønnsomheten av å produsere annen fornybar energi øke. Det er hele vitsen. Det er jo det vi skal oppnå gjennom kvotesystemet – og jeg må si: til forveksling det samme som jeg hører Fremskrittspartiet ønsker å oppnå gjennom grønne sertifikater, som også er et markedsbasert system. Så jeg må si at den kritikken som jeg opplever blir framført i stortingssalen i dag, er en kritikk mot kvotesystemet, og det er en kritikk som jeg er helt uenig i. Kvotesystemet er det beste virkemiddelet vi i dag har for å få ned utslippene av CO2. Det er et nødvendig virkemiddel for å nå de målene vi har satt oss for klimautfordringene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-11-19:
Når det gjelder industrikraft, er situasjonen den at vi har kommet med et opplegg rundt det som også er basert på tenkning fra industrien selv knyttet til et innkjøpskonsortium, og det jobber vi videre med. For øvrig mener jeg at det ikke er mulig å se for seg en løsning hvor en generelt unntar elektrisitet produsert på rein energi fra markedspris. Da vil hele kvotesystemet rakne. En er nødt til å ha et marked som fungerer, og jeg vil si: et marked uten for mye inngripen, hvor produsentene av fornybar energi får ut den mergevinsten i markedet som gjør at det å få fram ny fornybar energi, faktisk skjer. Hvis vi skal nulle ut konsekvensene av CO2-avgift på mer generelt grunnlag, som jeg oppfattet at spørsmålet egentlig åpner for, vil vi også nulle ut incitamentene til å få den nye fornybare energien opp og fram.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Spørsmålet lyder: «Mange kraftanalytikere mener CO2-kvoter og kullkraft er en dårlig sammenheng, fordi kraftbransjen som helhet skor seg stort på kvotene gjennom høyere strømpris. CO2-kostnadene for kullkraft sendes videre til kundene, mens CO2-fri kraft får alle gevinster. Norske vannkraftprodusenter tjener på dette, men systemet påfører norske vannkraftkunder i industrien og husholdningene betydelige ekstrakostnader. Hva vil statsråden gjøre for å redusere de negative konsekvensene dette har for norske strømkunder?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Takk for svaret. Utfordringen med svaret som statsråden gir, er at han gir en prosessbeskrivelse av hvordan markedet fungerer, men han tar ikke inn over seg konsekvensene, som var det jeg ønsket å ta opp her. Prisen for strøm på det norske marked er selvsagt avhengig av bl.a. vann, siden 99 pst. av kraftproduksjonen er vannbasert. Derfor er det viktig med god markedsbalanse. Samtidig ser en at når man innfører CO2-kvoteregime i Europa, gir det en ekstra kostnad for kullkraftindustrien, men de kan stort sett bare overføre kostnadene til kundene sine. Det er selvsagt en gevinst for det norske vannkraftmarkedet som er bra, men samtidig mister den industrien som har utviklet seg i Norge ved å foredle forurensningsfri kraft til en billig kostnad, denne konkurransefordelen; fordelen overføres på offentlige hender, som er eiere av disse kraftselskapene. Da er spørsmålet: Hvilke tiltak vil en gjøre for å prøve å opprettholde konkurransefordelen for norsk industri?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-11-19:
Jeg synes dette er litt rart. Selvsagt er jeg enig i at kvotesystemet, gitt at en skal redusere CO2-utslipp, er et fornuftig virkemiddel. Så må en bare sørge for at kvotesystemet fungerer, og at en ikke legger fram en klimakvotelov, som i Norge, som en fortsatt ikke klarer å gjennomføre i praksis fordi det er så mange særnorske egenheter. Men det til side. Det jeg håpet skulle være svaret, er at det overfor industrien går an å opprette et industrikraftregime, som statsråden er godt kjent med, som gir industrien en mulighet til å eie sin egen kraft indirekte og dermed sikre at en kan bruke norsk ren vannkraft til industriformål til selvkost, og dermed slippe den CO2-kostnaden som pålegges fra Europa, der en har behov for å redusere utslippene fra sin kraftproduksjon fordi mye er basert på kull. Det er det ikke i Norge. Men den norske industrien som er basert på vannkraft, får de samme ekstrakostnadene som industrien i Europa som er basert på kullkraft, og da har ikke norsk industri en konkurransefordel av å være lokalisert i Norge. Derfor håpet jeg at svaret skulle fokusere mer på industrikraft og ikke bare problematisere det.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-05-08:
På vegne av Martin Engeset, Sonja Irene Sjøli, Elisabeth Røbekk Nørve og meg selv vil jeg fremme forslag om utredning av forholdene for mennesker som utfører omsorgsoppgaver for egne familiemedlemmer og mottar omsorgslønn.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-05-08:
På vegne av Siv Jensen, Vigdis Giltun, Jan-Henrik Fredriksen og meg selv har jeg gleden av å fremsette forslag om en gjennomgang av ordningen med Norsk Pasientskadeerstatning for å bedre pasientenes rettigheter og vilkår. På vegne av Robert Eriksson, Jan-Henrik Fredriksen, Vigdis Giltun og meg selv vil jeg fremme forslag om en opptrappingsplan for å kunne gjennomføre vedtatt handlingsplan for diabetes.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-05-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er bra at statsråden ser nøye på dette området, og at han tar det på alvor. Det har jeg inntrykk av at statsråden gjør. Jeg imøteser revidert nasjonalbudsjett og hvilke tiltak som vi der kan se nærmere på, så får vi ta en politisk debatt om de tiltakene. Det foruroliger statsråden at det er en økning i ankomstene fra mange land. Jeg skjønner at det er vanskelig å si noe entydig om årsakene, for her er det mange faktorer som spiller inn, og det er en rekke årsakssammenhenger som en må se på. Selvfølgelig har de internasjonale forholdene veldig mye å si. Krig, sult og naturkatastrofer kan vi gjøre lite med. Det jeg synes er viktig i denne saken, og det som bekymrer meg med hensyn til at Regjeringen nå har gått i en mer liberal retning, er at selv om det ikke er noen vesentlige endringer, så er det mange små endringer. Og vi vet jo at mange bekker små gjør en stor å. Vi har noe så enkelt som jungeltelegrafen. Og det at omverdenen kan få et bilde av Norge som et greit land å komme til, der politikken kanskje er litt uforutsigbar og skifter ofte, er ikke et bilde som er positivt og som jeg ønsker at Norge skal ha ute i verden. Høyre ønsker en streng, rettferdig og konsekvent innvandringspolitikk. Statsråden nevnte i sitt innlegg spesielt Nederland - som også har en økning - og også andre europeiske land. Jeg er kjent med at det innenfor EU arbeides med et felles rammeverk innenfor asylpolitikken - en asylpakt. Det er bred enighet i EU om at det er behov for et politisk dokument som legger rammer for immigrasjons- og asylpolitikken i et utvidet EU under Lisboa-traktaten. Asyl, rammer for lovlig innvandring og Frontex er sentrale elementer. Dette er ment å være et politisk dokument, noe alle medlemslandene ser et behov for. Ute i Europa innser landene at ulik rettspraksis på området er et problem. Et eksempel er at det er ikke forsvarlig at det ville vært null prosent sjanse for en tsjetsjener til å få innvilget asyl i Hellas, mens det er 50 pst. sannsynlighet for at vedkommende ville fått asyl i Frankrike - en sammenlikning som i høyeste grad også har relevans for Norge. Immigrasjon er ikke noe nytt i europeisk sammenheng, men det er helt klart at situasjonsbildet har endret seg - ikke bare i forhold til verdenskatastrofer, men også i forhold til utvidelsene i EU, Lisboa-traktaten og selvsagt utviklingen i verden. Lisboa-traktaten stipulerer i seg selv en felles politikk som støtter opp om nasjonal innvandringspolitikk. Og da vil jeg spørre statsråden: Hvilken betydning mener statsråden dette vil ha for Norge?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-05-08:
Jeg synes debatten i dag har vært konstruktiv i det store og hele. For meg virker det som om vi har en stor grad av felles forståelse for de store trekkene og de store linjene. Så er det nyanser, og jeg må få lov til å kommentere noen av dem. Jeg mener at SV er noe virkelighetsfjerne, at de ikke tar inn over seg de problemene som vi faktisk har på enkelte områder på innvandringsfeltet. Det synes jeg er beklagelig. Det blir på en måte en idealisert verden. Så gjør man et nummer av at man skal ha en human innvandringspolitikk. Ja, selvfølgelig er vi enig med Akhtar Chaudhry i at vi skal ha en human innvandringspolitikk. Vi forholder oss til alle internasjonale konvensjoner og menneskerettighetene. Det er like viktig at Norge fører en regulert innvandringspolitikk som er konsekvent. Det er først når den er konsekvent, at den blir rettferdig. Så synes jeg nok at Venstre må ha glemt noe fra odelstingsdebatten om utlendingsloven, nemlig at Høyre fremmet en del forslag, og gikk imot en del forslag i liberal retning. Så jeg undrer meg litt over at tonen i dag er en annen enn den var under odelstingsdebatten. Det er fremmed for meg. I likhet med SV er også jeg bekymret for at et titalls millioner mennesker er på flukt i denne verden. Men det er nå engang slik at Norge ikke kan hjelpe alle, og nettopp derfor er det nødvendig å ha en politikk som er konsekvent, og som vi kan håndtere. Det vil igjen være positivt for vårt samfunn, for integreringsprosessen og for vårt flerkulturelle samfunn, som vi har, og som vi fortsatt kommer til å ha. Da er det faktisk utrolig viktig at vi håndterer hele innvandringsfeltet. Når det gjelder Kristelig Folkeparti, sier de at det er viktig med et godt rykte, og det er bra at andre land vet at Norge er et godt land å bo i. Det er jeg ikke uenig i, men vi kan ikke gi et bilde av Norge utad som et attraktivt asylland, fordi det vil gi falske forhåpninger til mange mennesker. Mange mennesker tar alt de har av eiendeler og bruker også kriminelle nettverk for å komme seg til Norge, fordi de tror det er lettere å få asyl her enn det egentlig er. Det er da vi får problemer med å håndtere det. Jeg synes nok at Fremskrittspartiet er provoserende nedlatende i sin beskrivelse av lykkejegere og asylmarked. Verden er ikke så enkel. Verden er utrolig vanskelig. Altfor mange land er fattige og trenger bistand fra den rike del av verden. Jeg er enig i de beskrivelsene som SV har på dette området. - Nå er taletiden min ute. Det siste jeg da vil si, er at norsk politikk må i stor grad også favne om de utviklingsmulighetene vi kan gi verden for øvrig, så vi avhjelper problemene i den fattige delen av verden.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-05-08:
La meg først si at jeg synes at representanten Holmbergs analyse her er ganske klok. Det er som sagt sammensatte årsaker til det vi nå opplever, og det er ingen tvil om at mengden konflikter ute i verden har noe å si for asyltilstrømningen. Ellers tror jeg man er på rett spor ved å si at Norge ikke har foretatt noen vesentlige endringer i sin innvandringspolitikk, men det er foretatt noen justeringer. Noen av dem er innstramninger, og noen er liberaliseringer, men det oppleves utad som en form for liberalisering. Når andre store asylankomstland, som f.eks. Sverige, samtidig foretar noen innstramninger - ikke vesentlige innstramninger i forhold til norsk praksis, men det oppleves utad som en tilstramning - fører summen av den type effekter til at flere asylsøkere søker mot Norge enn tidligere. Det vi nå vurderer i departementet og i Regjeringen, er om vi gjennom revidert nasjonalbudsjett kan komme med noen tiltak som vil gi noen signaler som korrigerer den oppfatningen som utad er knyttet til norsk asylpolitikk. Stortinget skjønner jo at vi nå er inne i finalevurderingen. Revidert nasjonalbudsjett skal jo komme til uken, og debatten går friskt, ser jeg - så konklusjonen kommer i revidert budsjett til uken. Formålet med dette er som sagt å korrigere det jeg mener er et noe feilaktig inntrykk av de endringene som har skjedd i asylpolitikken både i Norge og i andre land. Det siste representanten Holmberg tar opp, er spørsmålet om den utviklingen vi nå ser i EU, og hvilken betydning dette har for Norge. Representanten Holmberg har jo fått Regjeringen med på å lage en egen stortingsmelding som skal bearbeide dette temaet. Jeg skal ikke konkludere på den meldingen før vi har gjennomført gode prosesser, men det er ingen tvil om at hvis Europa går i retning av en mer felles asylpolitikk, vil det ha stor betydning for Norge - selvfølgelig! Jeg mener også at det langt på vei er ønskelig, og at det er uheldig at det føres ulik asylpolitikk innenfor Schengen, fordi det skaper mye større problemer enn det skaper muligheter for det enkelte land.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-05-08:
Jeg vil også starte med å takke for debatten og takke for mange - om ikke alle - konstruktive innlegg. Jeg tar med meg mange av de vurderingene som har kommet fra talerstolen, i det sluttarbeidet vi nå gjør i Regjeringen knyttet til revidert nasjonalbudsjett. Jeg har bare lyst til å komme med en siste betraktning, og det dreier seg om at jeg og Regjeringen er veldig opptatt av at Norge skal ta sitt internasjonale ansvar når det gjelder det faktum at det finnes millioner der ute som er på flukt, som er utsatt for forfølgelse, og som flykter i fare for sitt eget liv og for å bli utsatt for tortur og uverdig behandling. Det jeg synes er riktig ille med en situasjon som kan oppstå hvis vi får mange som søker asyl i Norge med basis i et feil grunnlag, altså ikke behovet for beskyttelse, er at vi da fort kommer i den situasjonen at vi bruker veldig mye ressurser på å håndtere det på en human og skikkelig måte. Jeg kommer nå med revidert nasjonalbudsjett på mitt område til uken. Bare det å opprette 3 000 nye statlige asylmottaksplasser og 25 nye statlige asylmottak - det er klart det vil koste penger. Hele apparatet vårt vil bli veldig bundet opp med å behandle søknader, ha folk i asylmottak, øke bosettingen for dem som får innvilget asyl, osv. Det verste med det er jo ikke at vi må bruke de pengene på disse menneskene, men at det begrenser vår mulighet til å ta imot flyktninger. Vi bruker så store ressurser på å håndtere den store asylstrømmen at vår mulighet til raskt å kunne øke f.eks. mengden kvoteflyktninger, altså øke den mengden vi tar av dem som sitter i leirene under fortvilte livsforhold, og som er anerkjente flyktninger av FNs høykommissær, jo svekkes når så mange ressurser må brukes på å håndtere flere saker der grunnlaget ikke er behovet for beskyttelse. Det synes jeg er det største paradokset i en utvikling som eventuelt kan komme ut av kontroll på dette området, og det gjør at all min og Norges humanistiske tradisjon sier meg at det er mange hederlige motiv for å si at asyltilstrømningen til Norge må håndteres på en fornuftig måte. Det er det Regjeringen tar sikte på.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-05-08:
En del av dem som utgjør den økte tilstrømningen til Norge, er folk som trenger beskyttelse fra krig, tortur og forfølgelse. Andre ønsker seg simpelthen et bedre liv uten fattigdom. Nordmenn flest er solidariske og vil at vi skal hjelpe dem som trenger beskyttelse, og at disse må få et godt tilbud og en mulighet til å bygge en framtid i landet vårt. Samtidig er Norge et lite land, og det er begrenset hvor mange vi kan ta imot og hjelpe på en ordentlig måte. Derfor må vi begrense innvandringen. Det er ikke lenge siden vi oppnådde bred enighet i denne salen om hovedlinjene i norsk asyl- og flyktningpolitikk i den nye utlendingsloven. Nettopp fordi dette dreier seg om enkeltmennesker og ikke minst situasjoner utenfor vår kontroll, er det viktig å ha en prinsipiell tilnærming til denne utfordringen. Det at vi nå opplever økt tilstrømning av asylsøkere til Norge, bør ikke brukes som et påskudd for å endre kriteriene for på hvilket grunnlag vi skal gi beskyttelse og asyl. Noen i denne salen vil kanskje benytte denne situasjonen til å ta til orde for å myke opp reglene, mens andre - og det føler jeg meg i hvert fall ganske sikker på - vil gå radikalt i den andre retningen, med en mye mer restriktiv politikk. Jeg vil advare mot begge deler. Tiltak vi måtte ønske å sette i verk, må være innenfor prinsippene vi ble enige om ved behandlingen av utlendingsloven; noe annet, synes jeg, blir for korttenkt. Det er helt klart en utfordring ved det vi nå opplever: at det kommer så mange flere asylsøkere hit enn prognosene tilsa for noen få måneder siden. Som statsråden var inne på, er det mange og sammensatte årsaker til denne økte tilstrømningen. De som trenger beskyttelse, må vi ta imot på en god måte, men det kommer altså en del mennesker hit som ikke har behov for beskyttelse, og de må få avslag. Raskere saksbehandling er særlig viktig. Det bør videre komme tiltak som sikrer raskere effektuering av vedtak. De tiltak som vil måtte komme, skal altså ikke føre til at vi sender ut mennesker som har krav på beskyttelse. Det er det viktig å understreke. Men jeg er overbevist om at tilstrømningen vil gå ned dersom vi lykkes bedre med retur av dem som får avslag. Samme dag som den nye utledningsloven ble vedtatt, bad Stortinget Regjeringa om å vurdere å igangsette en prosess for å belyse Norges utfordringer når det gjelder en helhetlig migrasjonspolitikk i lys av utviklingen i Europa. Problemstillingene knyttet til hele migrasjonsfeltet er av de store utfordringene i vår tid. I dette arbeidet bør vi søke langsiktige løsninger, kanskje særlig i asylspørsmålet.