trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
La meg først slå fast at jeg tror at alle partier i denne salen ønsker å ha et rettferdig Norge. Det er ingen her som jobber for urettferdighet. Men samtidig tror jeg vi er litt uenige om hva som er rettferdig når det gjelder utbytte. Er det rettferdig at alle har den samme mulighet, eller skal alle ha det samme resultat? Der vil vi nok være litt uenige, men det er ingen som vil si at den ene er rettferdig og den andre urettferdig. Statsråden tok opp dette med bytteforhold, som har bedret seg betydelig i Norge. Vi har faktisk doblet vårt bytteforhold overfor utlandet fordi oljeprisen har gått kraftig opp. Problemet er bare at i dette bytteforholdet – som har ført til prisvekst i hele industrien – er det noen som ikke får gleden av å selge dyr olje og gass. De opplever en dårligere konkurransemulighet. Det er her den manglende produktivitetsveksten slår kraftig inn, for disse industribedriftene kommer ikke videre. Sentralbanksjefen sa: «Målt per innbygger skaper vi ikke mer verdier i dag enn vi gjorde for fem år siden.» Er statsråden enig i dette utsagnet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-04-02:
La meg først si at jeg oppfatter finansministerens henvisning til perspektivmeldingen og Holden III-utvalget som en erkjennelse av behovet både for å få en debatt og for å få konkrete tiltak på plass som kan bidra til økt produktivitetsvekst. Det er ingen tvil om at perspektivmeldingen viser at det er et behov for å få opp produktivitetsveksten. Alternativet vil fort kunne bli at man enten må øke skattene eller kutte i velferden 20–30 år frem i tid. Finansministeren henviser også til Holden III-utvalget og sier at det skal berøre disse problemstillingene, men først og fremst se på lønnsdannelsen. Mitt spørsmål er da om finansministeren vil be Holden III-utvalget om å komme med konkrete forslag til hvordan man kan bidra til økt produktivitetsvekst i offentlig og privat sektor i forbindelse med utvalgets arbeid.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-04-02:
Det er i og for seg hyggelig at representanten Meltveit Kleppa henviser til perspektivmeldingen, og at det der ligger en invitasjon til å debattere disse viktige spørsmålene. Nå tror jeg ikke det er noen generell oppfatning i Stortinget, verken i opposisjonspartiene eller i regjeringspartiene, at regjeringen tar Stortinget med på råd, dialog og imøtekommer gode forslag som fremmes i denne sal. Snarere tvert imot er det en oppfatning, og jeg tror den går langt inn også i regjeringspartiene, at regjeringen ikke er særlig villig til å lytte til forslag som kommer fra Stortinget – og i hvert fall ikke fra opposisjonen. Jeg synes vel kanskje at de siste syv–åtte årene er begrunnelse god nok for dette forslaget. Det er ingen som bestrider antall arbeidsplasser som er skapt i privat sektor, men det vi tar opp, er de tallene som regjeringen selv presenterer i sine offisielle dokumenter, som viser at det har vært en kraftig svekkelse av den kostnadsmessige konkurranseevnen i løpet av de siste syv årene. Mens konkurranseevnen holdt seg om lag på samme nivå under den borgerlige regjeringen, er den kraftig svekket i løpet av de siste syv årene. Det er en kombinasjon av en sterk lønnsvekst og en fallende produktivitetsvekst. Det er dette grunnlaget vi bruker til å se fremover og hvordan vi skal klare å skape og trygge velferden i tiårene som ligger foran oss fordi vi kjenner tallene og perspektivene fra perspektivmeldingen, nemlig at det blir færre som skal finansiere flere pensjonister, og at vi har et finansieringsbehov når vi ser noen tiår fremover i tid. Det er derfor Høyre mener at det er fornuftig å invitere også en kommisjon til å komme med forslag, som kan bidra til økt produktivitet. Jeg er enig med finansministeren i at det handler om samferdsel, om å satse på kunnskap og forskning, men det handler også om å legge til rette for bedre konkurranse i markedet og bedre grunnlag for konkurranse mellom offentlig og privat sektor. Jeg tror vi må konstatere at regjeringen og regjeringspartiene ikke er villige til å ha dialog om dette forslaget. Så kan vi med frimodighet gå løs på perspektivmeldingen og se om det er større vilje i regjeringspartiene til å ha dialog med opposisjonen om forslag og merknader i den sammenheng.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-02:
Jeg takker for svaret fra forsvarsministeren. Forsvaret er jo, som alle i denne sal vet, avhengig av å ha en moderne, velegnet og godt forvaltet eiendoms- og infrastruktur, og ikke minst gode tjenester for å løse de oppgavene Forsvaret skal løse. Det er selvfølgelig spesielt viktig i dagens struktur, som er mye mindre enn den var, der ikke minst kravene til reaksjonstid og stående innsatsevne samtidig er langt høyere enn de var før. I den sammenheng spiller Forsvarsbygg en nøkkelrolle. Derfor er vi også avhengig av at det fungerer. Jeg syns forsvarsministeren peker på noen temaer som jeg tror kunne egnet seg godt nettopp for den evalueringen som opposisjonen ønsket at Forsvarsbygg skulle underlegges. Det er fristende å trekke paralleller til debatten som var rett i forkant av denne interpellasjonsdebatten, om regjeringas manglende vilje til å lytte til forslag fra Stortinget, og kanskje spesielt forslag fra opposisjonen, selv om de er aldri så gode. Jeg hadde noen konkrete forslag som jeg skulle ønske at forsvarsministeren kunne respondere noe på. Det var de fire spørsmålene jeg reiste mot slutten av interpellasjonen: Hvorfor er det mangler når det gjelder penger til vedlikehold? Det burde det ikke være i den modellen som er lagt, nettopp fordi det skal være inkludert i den husleien man betaler. Punkt to: Ville det være gevinster å hente på å se på finansieringsmodellen, og eventuelt la Forsvarsbygg, som Statsbygg, ha muligheten til å ta opp lån? Kan man løse opp i noen uheldige konsekvenser av monopolsituasjonen gjennom å skille eierskap og drift, og eventuelt la brukerne og lokale sjefer kunne styre mer av egen EBA? Det er interessant som forsvarsministeren sier, og det er jo også helt riktig, at Forsvaret skal være en krevende kunde, og stille krav til kvalitet, tid og pris. Det er bare det at det ofte er vanskelig i en monopolsituasjon. Det brukerne i mange sammenhenger opplever, er at det ikke lyttes til det behovet brukerne har, enten det gjelder oppgradering og nødvendig vedlikehold av forsvarsboliger, eller det gjelder mindre utbedringer som skulle være både enkle og raske å gjennomføre i nær sagt ethvert annet system. Bare for å understreke, i sammenheng med boliger: Det er alvorlig når man bryter med Forsvarets eget boligdirektiv. Det er ikke noe som har skjedd ett år – det har skjedd i mange år, og det kommer til å fortsette å skje dersom man ikke tar dette mer alvorlig. Til slutt: Statsråden nevner også at man med glede registrerer at i 2011 hadde Riksrevisjonen ingen vesentlige merknader til budsjettet og regnskapet. Det skulle jo også bare mangle. Det kan ikke være sånn at man setter kryss i taket hvis Riksrevisjonen ikke har noe å melde – det skal jo være det som er normalen. Det er fortsatt mye å gjøre når det gjelder oppfølging av de ting som Riksrevisjonen har påpekt i fire av de fem siste budsjettår.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-02:
Jeg vil først benytte anledningen til å takke for debatten. Deretter vil jeg også påpeke – hva skal jeg si – historisk interessante ting, at forslaget fra opposisjonen i forbindelse med langtidsplanen for Forsvaret ble nedstemt så å si på dagen elleve år etter opprettelsen. Vi hadde debatten 14. juni i fjor, og opprettelsen skjedde gjennom vedtak i Stortinget 13. juni 2001. Som en konservativ vil jeg si at det er et godt konservativt prinsipp å forandre for å bevare. Det er jo ingen i denne salen – minst av alle jeg – som har sagt at vi ikke skal ha Forsvarsbygg eller det prinsippet som er lagt til grunn. Tvert imot brukte jeg store deler av mitt innlegg på å understreke hvor viktig det har vært særlig for å synliggjøre kostnader og bli mer kostnadsbevisst, og ikke minst for å få avhendet eiendommer, bygg og anlegg som ikke lenger er nødvendige, og dermed omgjøre de midlene inn i operativ evne i Forsvaret. Det er helt avgjørende. Samtidig er det også opptil flere ting som man trenger å gjøre noe med. Jeg registrerte at representanten Svein Roald Hansen mente at vi burde etterspørre hvordan det var før, under argumentet om at hvis de var verre før, kan det i hvert fall være litt ille nå. Det gjør liksom ikke så mye. Men realiteten er jo – og det er det mer alvorlige – at dersom man ikke klarer å utbedre de manglene som er i implementeringen av modellen, kan hele modellen på et eller annet tidspunkt stå i fare. Det er det jo ingen som ønsker, og derfor er det viktig å gjøre de justeringene som er nødvendige. Det å tenke seg at man kun skal drive en forbedring innenfra, som representanten Hansen også var inne på, har vist seg i de årene som har gått, ikke å være tilstrekkelig. Det er åpenbart en kontinuerlig diskusjon i Forsvarsbygg og mellom departementet og Forsvarsbygg om hva man kan gjøre for å forbedre, men det har ikke vært nok til både å identifisere og gjøre noe med de tingene som det trengs å gjøres noe med. La meg gi et par eksempler på hva som er utfordringene. Det ene er det vi har vært inne på med det som plutselig oppleves som vilkårlige husleieøkninger, der problemet er at kostnadene egentlig ikke tilsvarer nivået på den servicen man får. Det andre er hvordan man betaler såkalt markedsleie. Ett eksempel er fra Luftkrigsskolen, der både statsråden og jeg har vært hyppige gjester i mange år. Der har man en bygningsmasse som dels stammer fra krigens dager, og som det betales markedsleie for som om de var helt nye, men der det likevel ikke er penger til vedlikehold. Det er en pussighet som brukerne ikke forstår, som jeg ikke forstår, og som jeg tror ikke så veldig mange andre forstår heller. Jeg tror det er nødvendig å se på hvorfor det er sånn. Der svarte jo ikke statsråden på det spørsmålet jeg stilte om hvorfor det mangler midler til vedlikehold i denne modellen. Det er heller ikke sånn at jeg foreslo en helt ny og radikal modell for å ta opp lån. Det er bare et spørsmål om det kan være mulig å vurdere å gjøre det samme for Forsvarsbygg som Statsbygg allerede i dag har anledning til.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Det er viktig hele tiden å tenke på hvilken rolle Forsvarsbygg har i forhold til Forsvaret. Det er også veldig viktig å understreke at alle prioriteringer, alle initiativ som Forsvarsbygg skal ta når det gjelder f.eks. å bygge nye kaserner, etablere bad for kvinner eller menn eller hva det måtte være, faktisk må komme fra Forsvaret selv. Det er hele tiden kunden som skal prioritere. Så betyr ikke det at Forsvarsbygg ikke skal drive vedlikehold. Det er slett ikke slik at jeg skal forsvare alt som alltid blir gjort, og det er nettopp derfor jeg også sier at det å ha en god dialog mellom Forsvaret som kunde og Forsvarsbygg er helt avgjørende for at denne modellen skal fungere. Men det at det er ting å forbedre, betyr ikke nødvendigvis at modellen er dårlig. Da må man ta tak i de tingene som ikke fungerer, og gjøre noe med det. Det synes jeg det er viktig å understreke. Det gjør departementet – det har vi jo også gjort. I min forrige periode som forsvarsminister var Forsvarsbygg underlagt et eget styre. Det er det ikke lenger. Etatsstyringen følges tettere opp, og det går selvfølgelig på en rekke av de tingene som interpellanten var inne på. Når det gjelder disse spørsmålene, mener jeg faktisk at det i stort er svart på dem, bl.a. på hvorfor man ikke skal kunne ta opp lån. Jeg anser at når Forsvaret får budsjetter, og vi legger langtidsplaner der det står hvor vi skal bygge ut osv., er det en god måte å styre på, og det er heller ikke godt bare å skyve disse investeringene foran seg. Vi skal hele tiden ha penger til det vi legger opp til, det vi ønsker å bruke penger på å drifte fremover. Det er også det som ligger i modellen. Men vi er hele tiden opptatt av å gjøre forbedringer, og ikke minst at Forsvaret selvfølgelig skal være fornøyd. Så vil jeg også si at det har skjedd formidable forbedringer, ikke minst når det gjelder EBA. Hele tiden skal vi selvfølgelig gjøre mer, og det ligger også i langtidsplanen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-04-02:
Siden Forsvarsbygg er en etat, har ikke Forsvarsbygg anledning til å ta opp lån – for å svare på det siste spørsmålet som interpellanten stilte. Men etter denne debatten kan jeg ikke sitte igjen med en annen oppfatning enn at alle er enige om modellen Forsvarsbygg. Hvis alle er enige om modellen Forsvarsbygg, må jeg si at jeg stiller meg litt uforstående til hvorfor den skal evalueres. Verken jeg eller andre statsråder ville ha gjort jobben vår hvis man ikke hele tiden var inne og så på hvordan man kontinuerlig kunne forbedre en etat. Det er ikke slik at vi kan sitte og vente i ti år, så skal man gjøre en evaluering og så skal man gjøre forbedringer. Det gjøres jo hele tiden. Jeg fortalte om noen av de endringene som var blitt gjort, bl.a. når det gjelder etatsstyringen, som er blitt mye tettere. Tidligere hadde man et styre, men det har man gått bort fra. Nå har man en tettere etatsstyring. Hele poenget er at Forsvarsbygg bare er et verktøy for Forsvaret. Det er et verktøy for at Forsvaret skal nå sine mål, og det er slett ikke sånn at Forsvaret de siste årene ikke har nådd målene sine. Tvert imot, det har de. Selvfølgelig er heller ikke jeg fornøyd hvis ikke det er skikkelige kvinnekaserner og skikkelige sanitærforhold for soldatene, enten det er for kvinner eller menn. Det ønsker jeg selvfølgelig å få på plass, men det er hele tiden slik at det er Forsvaret som i dialog med Forsvarsbygg må komme frem til hva man skal prioritere og hva man prioriterer først. Det gjøres utrolig mye vedlikeholdsarbeid. Så er jeg selvfølgelig ikke fornøyd med det der det ikke blir gjort. Det er litt vanskelig når man får veldig konkrete spørsmål på et spesielt felt å svare på det i Stortinget, så det må vi eventuelt få komme tilbake til. Men det prinsipielle som jeg kan si noe om, er at man jobber mer med innkjøp, man jobber mer med bestillinger i forbindelse med f.eks. bygging. Når det gjelder energiøkonomisering, har jeg lyst til å se hvem i dette landet som er bedre enn Forsvarsbygg. De har gjort en kjempejobb på det området. Så er det jo slik at vi ikke helt kan se bort fra Riksrevisjonen, for Riksrevisjonen har gitt oss en pekepinn i mange år. Jeg må også si at jeg stiller meg litt uforstående til de påstandene som kommer om økt antall ansatte i Forsvarsbygg. Ifølge mine papirer har antallet blitt betydelig redusert fra Forsvarsbygg ble etablert. Men hele tiden skal jeg love at Forsvarsbygg skal jobbe for å bli bedre. Det er til Forsvarets beste.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-04-02:
Forvaltning og vedlikehold av offentlig eiendom er et samfunnsansvar som ikke kan eller skal undervurderes. Jeg har lyst til å rose interpellanten, som tar opp et viktig spørsmål. Forsvarsbyggs hovedoppgave er å forvalte de statlige eiendommene som forsvarssektoren disponerer. Jeg er ikke i tvil om at det finnes prosjekter gjennomført i regi av Forsvarsbygg som har vært håndtert på en forsvarlig og effektiv måte, men det er bekymringsfullt når Forsvaret selv gir uttrykk for bekymring for kvaliteten på de tjenestene og den forvaltningen som gjøres av Forsvarets EBA og infrastruktur. Det må vi ta på alvor. I en artikkel i Aftenposten den 5. desember 2012 kunne nestleder Jens B. Jahren i Befalets Fellesorganisasjon, som representerer over 10 500 forsvarsansatte, fortelle om en voksende frustrasjon blant brukerne av Forsvarets 13 000 bygninger i Norge som Forsvarsbygg har ansvaret for. I 2002 hadde 1 800 årsverk i Forsvarsbygg ansvaret for 5,8 mill. m2 med bygningsmasse. I 2005 var bemanningen nede i 1 249 årsverk og bygningsmassen like under 5 mill. m2. I 2012, derimot, hadde Forsvarsbygg ansvaret for 4,3 mill. m2, altså 700 000 m2 mindre enn i 2005. Likevel er det nå ansatt ytterligere 150 personer for å gjøre denne jobben. Samtidig forteller brukerne at deres hverdag ikke har blitt bedre. Det er kanskje ikke så rart, når vi ser på det antallet kommunikasjonsrådgivere som er ansatt. Det blir ikke mye vedlikehold av det arbeidet de utfører – som et eksempel. Et annet eksempel som er avdekket ganske nylig, er fra Ørland flystasjon. Forsvarsbygg har fått skarp kritikk for der å ha brukt over 10 mill. kr på oppussing av midlertidige brakker. Oppussingen tok fem år, men bygningene må trolig rives. Dette er et eksempel på dårlig forvaltning av offentlige midler som vi ikke kan være bekjent av. Interpellanten nevnte at komiteen hadde vært på en befaring i Gardeleiren, og jeg må si at som tidligere gardist ser jeg at verden ikke har gått fremover. Jeg var inne til førstegangstjeneste for 20 år siden. Også da hadde vi kvinnelige vernepliktige, som ikke hadde egne faciliteter. Da jeg var på befaring der med komiteen like før påske, registrerte jeg at ingenting er gjort med det – altså 20 år etter. Dette er, for å si det litt forsiktig, ganske underlig å registrere i et samfunn som er veldig opptatt av at alle skal ivaretas på en lik måte. Det er derfor viktig at vi ser at statsråden er litt bevisst på hva man kan forbedre, og hvordan man kan forbedre det. Jeg merket meg statsrådens svar på interpellantens spørsmål her. Hun sa at alt var bra, men at det fantes rom for forbedringer, men hvilke forbedringer hun skulle komme med, kunne jeg ikke registrere noe svar på. Det bekymrer meg. Det er derfor viktig at statsråden og departementet nå iverksetter konkrete tiltak for å bedre situasjonen der ute, og det må kunne forventes at avstanden mellom den opplevde situasjonen og bruken av offentlige midler minsker i tiden som kommer.
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2013-04-02:
Jeg har med stor interesse lyttet til debatten om Forsvarsbygg og om hvordan Forsvarsbygg har vært en viktig, ja faktisk ganske avgjørende, del av den helt nødvendige og riktige omstillingen som har pågått i Forsvaret. Det jeg imidlertid synes er litt merkelig i denne debatten, er at man stiller spørsmål ved hvorvidt det etter så mange år er behov for å evaluere en modell der alle er enige – og det skulle bare mangle at ikke alle er enige – at det alltid vil være muligheter for forbedring. Hvordan oppnår man forbedringer på en bedre måte enn ved å gjennomføre en ekstern evaluering av en modell som innebærer at Forsvarsbygg, som er i en helt spesiell situasjon, nemlig har én kunde og dermed er i en monopolsituasjon, stiller spesielt strenge krav til måten ting blir utført på? Jeg tror det i denne debatten er grunn til å minne om at dette handler om mye mer enn Forsvarsbygg; dette handler om den totale forsvarsevnen vi sitter igjen med, med de ressursene som settes inn for at vi skal oppnå et best mulig forsvar. Opprettelsen av Forsvarsbygg i sin tid og den modell som da ble valgt, var uten tvil rett. Det var uten tvil rett. Man kan peke på en rekke forhold som tilsier at dette har vært et vellykket modellvalg. Men man kan ikke måle behovet for evaluering og behovet for forbedringer ved å peke på at Riksrevisjonen har sagt mindre og mindre de siste årene. Selvfølgelig er det også positivt, men det som etter mitt syn er viktig her, er at man lytter til det den ene kunden i mange sammenhenger så tydelig har sagt, at det er vesentlige mangler som må forbedres i forholdet mellom denne ene kunden og Forsvarsbygg. Det er altså Forsvaret som sier dette, som er i den spisse enden og skal produsere den forsvarsevnen vi alle sammen er opptatt av skal være best mulig til enhver tid. Da er måten Forsvarsbygg og Forsvaret opererer sammen på, særdeles, særdeles viktig. Derfor synes jeg det er rett å gjenta at denne debatten ikke handler om modellen. Den handler om hvordan vi skal sørge for at den modellen blir enda bedre for fremtiden og kan yte den eneste kunden enda bedre service og dermed oppnå bedre forvaltning av de samlede ressursene – og kanskje aller viktigst: en bedret forsvarsevne. Da klarer ikke jeg å se at man oppnår et bedre resultat gjennom en evaluering etter så mange år, og tar de punktene som da kommer opp for å gjennomføre forbedringer, på alvor.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Først vil jeg anbefale min blogg. Den er en utmerket informasjonskilde, til støtte for de mange spørsmålene i livet og(munterhet i salen) i samfunnet, og en utmerket side hvor man kan orientere seg om f.eks. Fremskrittspartiets økonomiske politikk. Det er helt riktig, jeg har tatt på meg jobben – sammen med noen utmerkede regnemestere i departementet og andre – gjennom skriftlige spørsmål å få en fullstendig oversikt over hva Fremskrittspartiet faktisk har lovet velgerne av lavere skatter og avgifter. Oppsummert er dette 100 mrd. kr. Jeg har gjentatte ganger utfordret Fremskrittspartiet til å si det hvis det er noe som man ikke lenger står ved, ikke lenger lover velgerne. Da tar jeg det gjerne vekk fra listen. Jeg har ikke fått et eneste svar. (munterhet i salen) Hva gjelder bompenger, blir det ikke innført et eneste bompengeprosjekt her i landet uten at det er lokal enighet om det. Det er altså lokalpolitikerne som bestemmer dette. Hvis Fremskrittspartiet nå ikke mener at landets bomstasjoner skal fjernes, og at dette skal kommunene kompenseres for, krone for krone, skal jeg gladelig oppdatere min oversikt.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Det er, som sagt, ikke krise i norsk økonomi nå. Det tror jeg representanten er enig i. Hvis man ser på de fleste store indikatorene, ser en at arbeidsledigheten er lav. Sysselsettingen er høy. Det er relativt brukbar vekst, til tross for veldig alvorlige tider rundt oss. Derfor skal vi ikke forhaste oss. Derfor skal vi ikke gjøre noe overilt. Derfor er det riktig at man overvåker situasjonen svært nøye og, om nødvendig, kommer tilbake med ytterligere tiltak, f.eks. i forbindelse med statsbudsjettet for 2014. Det som denne diskusjonen derimot burde handle om, er at det viktigste bidraget til at Norge skal gjøre det bra i den økonomiske politikken også de neste årene, er at Høyre kan legge vekk de taktiske hensynene hva gjelder samarbeidet med Fremskrittspartiet om den økonomiske politikken. Nå har jeg dessverre inntrykk av at det er viktigere for Høyre å vinne valget enn å gjøre opp boet med Fremskrittspartiet om den økonomiske politikken to måneder før valget – og isteden gjøre det to måneder etter at man eventuelt har vunnet valget. Det er alvorlig, og det er dessverre av taktiske hensyn.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Det var godt sagt.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Bare kort til den tiltakspakken, vekstpakken, som regjeringen la fram. Den ble lagt fram den siste søndagen før revidert nasjonalbudsjett, i tråd med hvordan man gjør den type ting når det er børssensitive saker, bl.a. rundt petroleumsskatten. Det var grunnen til at den ble lagt fram da. Det hadde ingenting med andre forhold å gjøre, hvis jeg kan få lov til å si det på den måten. Hva var situasjonen i 2005? Den store forskjellen var at da partiene til representantene Syversen, Erna Solberg og Lars Sponheim dannet regjering, hadde de ikke Fremskrittspartiet på slep i den økonomiske politikken. Det er det som nå er helt fundamentalt nytt. For første gang åpner altså Høyre for at nå skal ikke den økonomiske politikken og kompromissene om den ligge inn mot sentrum, inn mot representanten Syversens parti – og for så vidt Arbeiderpartiet – men til høyre for seg selv, i skjæringspunktet mellom seg selv og Siv Jensen. Det er dette som nå er det nye. Det er dette opposisjonen på et eller annet tidspunkt er nødt til å forholde seg til. Jeg foreslår at det skjer nå, to måneder før valget – ikke to måneder etter at velgerne har fått sagt sitt.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Jeg ser at representanten Jan Tore Sanner skal ha ordet etter meg, så jeg overlater til ham å svare på alle de angrepene på den økonomiske politikken som han og jeg tilsynelatende er enige om, og så lar jeg det ligge. Jeg vil spørre om en annen ting. I innstillingen til revidert skriver alle opposisjonspartiene «at det er behov for å slippe til private og ideelle aktører som kan utfylle de offentlige» osv. Det jeg ønsker å spørre representanten Solvik-Olsen om, er knyttet til at det i Fremskrittspartiets program står at partiet «vil åpne for større grad av private aktører innen utdanningssystemet.» Personlig og i Arbeiderpartiet og regjeringen mener vi at det er riktigst å satse på den offentlige fellesskolen, der vi møtes på tvers av ulike religioner, bakgrunn osv., og ha et mindre innslag av privatskoler. Spørsmålet mitt er som følger: Hvorfor vil representanten Solvik-Olsen og Fremskrittspartiet – sammen med Høyre – åpne for det jeg vil kalle et frislipp av private aktører, kommersielle skoler, i Skole-Norge hvis de vinner valget til høsten?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Det er vel og bra å bli enige om ting man allerede er enige om. Når det også spesielt legges vekt på økte offentlige utgifter, uten å svare på hvordan det skal dekkes inn, er det ikke mer imponerende. Jeg er enig i mange av de forslagene som representanten Sanner her tok opp. Men problemet er at Sanners forslag sammen med Fremskrittspartiet står på en vaklende grunnmur. Det er ikke spesielt vanskelig å bli enig om det man er enige om. Det det er vanskelig å bli enig om, er det man ikke er enige om. Jeg registrerer at det nå er to måneder til valget, og Jan Tore Sanner og Høyre er altså villige til å ta med seg Fremskrittspartiet inn i regjeringskontorene uten et avklart forhold til grunnmuren i den økonomiske politikken. Derfor skal han få én siste mulighet. Og jeg vil ikke høre om hvordan Sanner forhandlet statsbudsjett eller om budsjettforlik her i Stortinget ti år tilbake. Jeg vil ikke høre om hva pengene skal brukes til. Jeg vil ha svar på følgende: Kan Sanner garantere at han ikke vil diskutere med Jensen hvor mye oljepenger(presidenten klubber) som skal brukes i en eventuell ny regjering? (presidenten klubber)
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Dette har utviklet seg til en veldig interessant, avsluttende debatt om et av de temaene som jeg tror kommer til å prege valgkampen helt fram til september. Grunnen til det er ikke at det ligger noen valgtaktiske hensyn bak, det er tross alt alvorlige ting vi snakker om her. Vi snakker om hvem – hvilke mennesker og hvilke partier – som er best i stand til å lede landet og styre den økonomiske politikken de neste fire årene. Da er det ikke uvesentlig å diskutere og få greie på hvor de reelle skillelinjene går, og hvem som skal sitte på kontor sammen og forhandle fra dag til dag om de mest alvorlige økonomiske temaene som berører landet. Jeg vet at dette ikke er behagelig for Sanner og Solberg og folkene i Høyre, men det vi har oppnådd ved at vi på nytt har satt fokus på hvor ekstremt forskjellige de to største partiene som sier de skal danne regjering sammen, er, er at vi har fått fram i lyset hva de egentlig mener i Fremskrittspartiet. Vi har gjentatte ganger hørt – litt penere sagt av Solvik-Olsen, drøyt, vil jeg si, av representanten Tybring-Gjedde og enda drøyere av representanten Hagesæter – en ramsalt latterliggjøring av, og jeg vil si en relativt ytterliggående retorikk om, hele grunnmuren i den økonomiske politikken. Det er – på nytt – interessant å spørre representantene fra Fremskrittspartiet om det er slik at denne kritikken – for Sanner, som kommer rett etter meg, kommer sikkert til å si at han står ved det han før har sagt om handlingsregelen, og Høyre er liksom garantisten for den økonomiske politikken – og den karakteristikken som Kolberg fikk, også gjelder deres framtidige samarbeidspartnere? Det er såpass alvorlig at jeg synes vi må kunne få et ordentlig svar. Mye kunne vært sagt om en del av innholdet i diskusjonene i denne debatten. Ikke minst hadde det vært interessant å gå mer inn i den rapporten som bl.a. Solvik-Olsen henviste til, hvor SSB angivelig har gitt et godkjentstempel på Fremskrittspartiets økonomiske politikk. Det er det veldig mye å si om. Mange av de siste rapportene viser f.eks. at SSB advarer mot økt oljepengebruk og mot at en setter for mye ressurser inn på et spesielt område – f.eks. vei og jernbane – på kort tid. Det kan sette press på både renter, lønninger og alt annet. Men det får jeg komme tilbake til, enten senere i dag eller i et annet forum.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Jeg merker meg at Høyres representanter har tatt diskusjonen som om de allerede har vunnet valget, fordelt statsrådsposter og gjort opp boet to måneder før valget, også inn i stortingssalen – og istedenfor å svare på konkrete spørsmål, viser man til at meningsmålinger viser ditt, og meningsmålinger viser datt. Med all respekt – vi skal drive en intensiv valgkamp en god stund framover, og da er det riktig, og det er bra å få fram disse forskjellene og få diskutert dem i åpent lende. Dette er en utmerket anledning i så måte. Det som er min vurdering, slik det nå høres ut, er at høyrepartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, forsøker å ri to hester. Med all respekt, jeg hører at det er noen som fortsatt snakker om en firepartiregjering, eller eventuelt firepartiregjering på borgerlig side. Men jeg tror vi kan slå fast – i hvert fall hvis man skal bruke meningsmålinger og den type ting som ledesnor – at det ikke er en veldig aktuell problemstilling. Det som er alternativet til den nåværende regjering, ledet av Jens Stoltenberg, er en regjering med Høyre og Fremskrittspartiet. Vi hører ramsalt kritikk fra Fremskrittspartiet, latterliggjøring av grunnlaget for den økonomiske politikken fra en rekke representanter, samtidig som representanter fra Høyre forsøker å roe ned gemyttene, ikke svare på spørsmålene, lene seg tilbake og si at alt skal bli så veldig bra, vi har kontroll. Men det er ikke slik at hvis man stikker en arm inn i stekeovnen og en annen inn i kjøleskapet, blir kompromisset at det blir et veldig hyggelig sted å være. Hvis jeg hadde vært fremskrittspartirepresentant, vært Christian Tybring-Gjedde eller noen andre som har sterke meninger i Fremskrittspartiet, hadde jeg tolket det Jan Tore Sanner sier, som svært urovekkende. Det han egentlig sier, er at vi kan godt diskutere hva vi skal bruke pengene på, men det er vi som har kontroll på hvor mye oljepenger som skal brukes. Det betyr en gigantisk avlysning av mange av de svært dyre valgløftene som samtlige fremskrittspartirepresentanter over hele landet nå flyr rundt og lover. Vi kan bare begynne med at de har lovt 100 mrd. kr i lavere skatter og avgifter de neste fire årene – 25 mrd. kr i året – og så legger vi løftene om overbudene fra samferdselsdebatten tidligere i uken oppå det. Så kan man legge på 40, kanskje 50 mrd. kr til. Hvis man så legger det oppå dagens oljepengebruk, en forsvarlig måte å styre landet på, går ikke det i hop. Det vet Jan Tore Sanner. Så det han egentlig forsøker å si på en pen måte, til Tybring-Gjedde, Siv Jensen, Solvik-Olsen, er: Beklager, dere kan glemme de valgløftene. Men det vi står igjen med, er utydelig tåkeprat fra spesielt Høyre; de vil ikke si klart fra hva som vil være konsekvensene reelt sett. Og det er alvorlig.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2013-06-21:
Arbeiderpartiet, og for den saks skyld også regjeringen, har lovet at man skulle holde skatte- og avgiftsnivået uendret på 2004-nivå. I den forbindelse har det i forskjellige debatter, og også i aviser og skriftlig, vært sagt fra regjeringens side at bompenger og eiendomsskatt ikke er skatter, og at det sånn sett er uten betydning hvordan den kurven går. I den forbindelse var jeg innom finanskomiteens leders hjemmeside, torgeirmicaelsen.no, og så på rangeringen over alle disse 100 milliarder kronene som representanten Micaelsen nå nevner – det er for øvrig en del regnefeil. Fremskrittspartiet har f.eks. ikke sagt at vi skal fjerne hele nyregistreringsavgiften på 21 mrd. kr, men det kan vi komme tilbake til i senere replikker i dag. Mener representanten Micaelsen at bompenger er skatt, eller er det ikke skatt?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Jeg registrerer at Torgeir Micaelsen har oppdaget at det er noen faresignaler i norsk økonomi, og at det er noen varsellamper som blinker. De varsellampene har blinket lenge. Når Torgeir Micaelsen skal vise at regjeringen har handlekraft, vises det til vekstpakken som i hurten og sturten ble lagt frem 5. mai. Den vekstpakken skal iverksettes i 2014. Hvis regjeringen hadde ment at det hastet å iverksette tiltak, kunne man gjort det i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, slik de borgerlige partiene gjør gjennom å prioritere opp SkatteFUNN og bedre avskrivningsreglene for maskiner. Det de rød-grønne partiene gjør i revidert nasjonalbudsjett, er å kutte i bevilgningene til forskningen – det kuttes i bevilgningene til forskningen i revidert nasjonalbudsjett. Mitt spørsmål til Torgeir Micaelsen er: Mener Arbeiderpartiet at det er et godt bidrag til å skape vekst og utvikling at regjeringen i revidert nasjonalbudsjett kutter over 100 mill. kr i bevilgningene til forskningen?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Hva representanten Micaelsen får høre, er det vel faktisk jeg som avgjør – ikke Micaelsen. Selvsagt vil vi – i likhet med Arbeiderpartiet – diskutere hvor mye oljepenger som skal brukes. Jeg antar at den rød-grønne regjeringen også har diskutert hvor mye oljepenger som skal brukes – om man skal bruke 3 pst. av avkastningen, om man skal bruke 3,3 pst., eller om man skal bruke 3,7 pst. Selvsagt må man diskutere hvor mye oljepenger som skal brukes, sett i forhold til de økonomiske utfordringene man står overfor. Men det Torgeir Micaelsen vet, er at med Høyre i regjering holder man orden i økonomien. Den frykten som Torgeir Micaelsen har, er jeg litt usikker på om han egentlig har. Han deler den ikke med så veldig mange andre. Kanskje med Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og Jens Stoltenberg, men økonomene og analytikerne som har uttalt seg bl.a. i Dagens Næringsliv, sier at med Høyre i regjering er det ingen grunn til den frykten representanten Torgeir Micaelsen kommer med.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Det er ikke bare Høyre som understreker viktigheten av små forskjeller og at det er en styrke i vårt samfunn. Det gjør alle de borgerlige partiene, og vi er opptatt av å løfte svake grupper. Representanten Lysbakken gikk til valg i 2005 med at han skulle fjerne fattigdommen med et pennestrøk. Det er blitt flere fattige barn under den rød-grønne regjeringen. Så hvis de rød-grønne hadde vært opptatt av å løfte svake grupper, kunne de stemt for de borgerlige forslagene som er fremsatt nå. Når det gjelder skatteopplegg, har Lysbakken og SV stilt seg bak forslaget fra finansministeren om å kutte selskapsskatten. Det gir også størst skattelettelser til dem som har mest fra før – hvis det er retorikken man er mest opptatt av. Men vi er opptatt av konsekvensene av politikken, og konsekvensene av våre forslag når det gjelder skatt, er at man styrker norskeide bedrifter og norskeide arbeidsplasser, slik at de får mer kapital til å være robuste og investere for fremtiden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Det får nå stå for Meltveit Kleppas regning. Hvis man leser innstillingen til revidert nasjonalbudsjett, og hvis man leser de 15 sidene som de borgerlige partiene har skrevet seg sammen om i Perspektivmeldingen, vil man se en tydelig retning. Ja, det er fire partier med fire ulike programmer, på samme måte som de rød-grønne partiene er det. Det er nå ikke slik at Senterpartiet og Arbeiderpartiet er enige om alle spørsmål, EØS er et spørsmål hvor Senterpartiet skaper usikkerhet. Men vi har en tydelig retning, også når det gjelder infrastruktur. De fire borgerlige partiene ønsker å investere mer i infrastruktur, vi holder fast ved det som var handlingsregelens opprinnelige formål, nemlig at man skulle bruke nye oljekroner til investeringer i infrastruktur, i kunnskap og i vekstfremmende skattelettelser. Og de fire partiene er enige om at OPS – offentlig–privat samarbeid – er en god utbyggingsmetode for å se planlegging, utbygging og drift i en sammenheng.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Finansministeren har selvsagt rett i at den krisen som rammer deler av Europa, også får konsekvenser for våre eksportbedrifter. Men det er snart på tide at Arbeiderpartiet også erkjenner at den rød-grønne politikken forsterker de negative konsekvensene av den fallende etterspørselen fra Europa. Dette understreket også sjefsøkonom Steinar Juel i Dagens Næringsliv 28. februar, hvor han sa: «Stoltenberg burde vært langt mer bekymret for problemer vi selv har påført oss». De varsellampene vi nå ser, kommer ikke bare fra Europa. De er også en konsekvens av den politikken man fører. Når man er så kraftig i sine advarsler som statsministeren har vært de siste dagene, er det et paradoks at de tiltakene som varsles, skal komme i 2014 og ikke nå i revidert nasjonalbudsjett. Hvorfor kutter regjeringen i forskningen i revidert når man kunne bidratt til at vekstpakken fikk virkning allerede nå?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Jeg synes det er noe litt trist over en situasjon hvor Arbeiderpartiets parlamentariske leder, etter at partiet har sittet åtte år i regjering, må bruke nesten hele sitt innlegg på å tegne skremmebilder av andre. Slike skremmebilder tror jeg knapt nok at representanten Helga Pedersen selv tror på. Velgerne har i hvert fall gjennomskuet den rød-grønne retorikken. Og er det én ting som er sikkert, er det at skremmebilder som regel slår tilbake på den som utsteder dem. Jeg registrerte én ting i representantens innlegg utover dette, og det er at Helga Pedersen nå har begynt å bli bekymret for situasjonen i norsk økonomi. Da vil jeg stille et konkret spørsmål, som jeg har stilt både til representanten Torgeir Micaelsen og til finansministeren. Ingen av dem svarte på det, men kanskje Helga Pedersen kan. Det er: Hvorfor kutter Arbeiderpartiet i revidert nasjonalbudsjett i forskning med over 100 mill. kr når man mener at forskning er et viktig virkemiddel for å skape vekst i økonomien?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Jeg tror det ordet som har gått mest igjen hos de rød-grønne politikerne i denne debatten – med unntak av «handlingsregelen» – er «bekymring». Det har ikke vært en bekymring for de rusavhengige som ikke får behandlingsplass, det har ikke vært en bekymring for psykisk syke som ikke får den hjelp de har krav på, det har ikke vært en bekymring for gründere og andre som sliter på grunn av rød-grønne krav og rød-grønne skatter. Nei, det er en bekymring for hva som eventuelt måtte skje hvis andre enn Arbeiderpartiet skal styre Norge. Jeg registrerer bare at den bekymringen deles ikke av velgerne, for velgerne sier tydelig fra om at man har større tillit til en regjering som er ledet av Erna Solberg, med Høyre, enn til en regjering som ledes av Jens Stoltenberg og de rød-grønne. Den bekymringen deles heller ikke av analytikerne og økonomene som senest i Dagens Næringsliv for noen dager siden uttalte at med Høyre i regjering er man trygg på at det vil bli ført en ansvarlig økonomisk politikk. Alle vet – inklusiv Torgeir Micaelsen, innerst, innerst inne, tror jeg – at i en regjering der Høyre er med, holder vi orden på norsk økonomi. Handlingsregelen er og har vært et godt ankerfeste for den økonomiske politikken, men handlingsregelen innebærer langt mer enn bare en diskusjon om hvor mye penger som skal brukes. Det handler også om hvordan pengene skal brukes. Arbeiderpartiet burde være mer bekymret over at den rød-grønne regjeringen gjennom åtte år har brutt handlingsregelens fundament, nemlig at de nye oljekronene skulle investeres i kunnskap, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. På det punktet er de borgerlige partiene enig. Så må jeg også legge til: Man snakker hele tiden om en blå-blå regjering. Høyre går inn for et bredt borgerlig samarbeid som innbefatter Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet. Hvis de rød-grønne hadde hatt ambisjoner om å regjere også utover 9. september, burde man kanskje brukt mer tid på å diskutere hvordan man skulle lette byrdene for små og mellomstore bedrifter og norske arbeidsplasser enn bare å gå rundt og være bekymret for hva som vil skje hvis ikke Arbeiderpartiet styrer Norge. Helt til slutt, til Karin Andersen, som var bekymret for arbeidsmarkedspolitikken. Hun bør lytte til LO-lederen. LO-lederen har sagt at Høyre fører en ansvarlig arbeidsmarkedspolitikk. Det synes jeg var godt sagt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-06-21:
Før i tiden var det slik at det var opposisjonen som stilte spørsmål, og regjeringspartiene som skulle svare. Jeg registrerer at særlig Arbeiderpartiet nå begynner å forberede seg på nye roller. Spørsmålene som er stilt, er besvart, og svaret er at en regjering med Høyre holder orden i norsk økonomi – punktum finale. Sånn er det. Det gjorde vi sist vi satt i regjeringen – da inngikk vi budsjettforlik med Fremskrittspartiet – og slik vil det vel være også med en ny eventuell borgerlig regjering: Høyre holder orden i norsk økonomi. Så til Karin Andersen, som fortsatt er bekymret for personer som er avhengig av velferdsgoder. Hvis representanten er bekymret, kan SV stemme for de forslagene som de borgerlige partiene fremmer i denne innstillingen, som løfter fattige barn, og som løfter svake pasientgrupper.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Jeg fikk vel et inntrykk av at valgkampen har begynt, da jeg hørte finanskomiteens leder. Alt har vi fått til, sa representanten Micaelsen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Bedre egenattest kan man vel ikke gi. Så får vi se om velgerne er like enig. Micaelsen prøver å gjøre til et poeng at det er usikkerhet knyttet til en ny regjering og økonomi. Da Bondevik II-regjeringen forlot roret i 2005, var økonomien i orden. Den var så i orden at Dagsavisens sjefredaktør, Arne Strand, sa at den rød-grønne regjeringen gikk til dekket bord. Er representanten Micaelsen uenig i at det var situasjonen? Hvis han er uenig, hva begrunner han det med? Til slutt: «Gjøre noe overilt» – betyr det at vi nå i hvert fall kan vite at vi ikke får en pakke midt i valgkampen som tilfeldigvis er tilpasset den økonomiske situasjonen og den politiske situasjonen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Jeg merket meg at det ikke var nevnt så mye om fattigdom i representanten Hansens innlegg, ikke heller når det gjaldt hva man var opptatt av i revidert. Hvis vi ser tilbake til før valget i 2005, var det en spesialitet fra SV å angripe daværende regjering for manglende innsats mot fattigdom – ikke bare angrep man saklig eller usaklig, man hadde ganske infame personangrep. Når representanten nå ser tilbake på åtte år, vi har rundt 100 000 fattige barn – og jeg bekjenner at det å bekjempe fattigdom ikke er en enkel sak, så jeg skal ikke falle i samme retorikk som SV gjorde for åtte år siden, jeg skal spørre på en litt penere måte – hva mener SV at regjeringen burde gjort mer av, slik at vi ikke hadde hatt opp mot 100 000 fattige barn?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Det vil bevises ved at vår politikk er så god at den vil sette sitt stempel på en ny regjering. Og vi har vel vist, mener jeg, etter flere omganger i regjeringskontorene at vi har kunnet ivareta det som jeg er helt enig med representanten Kolberg i: å vektlegge velferden. Men la meg også føye til: For oss er det en forskjell på en velferdsstat og et velferdssamfunn. Her skiller vi oss nok litt fra representanten Kolbergs parti. Etter vår mening er det tre pilarer i samfunnet som vi trenger å bygge opp under. Det er selvfølgelig det offentlige, det er det private, og så er det det sivile samfunn. Etter vår mening er det den rette balansen, og jeg vil minne om at det var ikke det offentlige som startet verken sykehus eller rusomsorgsinstitusjoner; det var folk i ideelle organisasjoner som så hva som trengtes.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Nå nevnte jeg både barnefattigdom, frivillighet og den helse- og sosiale delen av det politiske feltet, og det oppfatter jeg som ganske nær våre kjerneområder. Jeg er helt enig med Lars Egeland. Vi har berøringspunkter med SV når det gjelder sosiale tiltak. Det vedkjenner jeg meg fullt og helt. Men jeg opplever vel heller ikke at det er i motstrid til det som Høyre og Fremskrittspartiet også står for i mange sammenhenger. De ønsker også å løfte dem som kanskje trenger det mest. Representanten Egeland nevner også asylbarna. Jeg synes det var ganske betegnende at da vi hadde den siste utsendelsen, som representanten Egeland sikkert godt husker, ble statsråd Inga Marte Thorkildsen spurt på kvelden av NRK: Synes ikke statsråden at denne utsendelsen er pinlig? Da svarer ansvarlig statsråd: Det er ille. Da sier det meg mye om en regjering som er i ferd med å råtne på rot, og som ikke har en samstemthet man bør ha i den type saker.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Jeg skjønner i hvert fall at jo lenger representanten Kleppa tenker på det, jo verre synes hun det er. Det var tydelig i måten denne replikken utartet seg på. Men jeg vil ta handlingsregelen først. Det er litt artig, for nå sitter statsråd Arnstad her. Jeg har nesten lyst til å minne Meltveit Kleppa på hva statsråd Arnstad sa om handlingsregelen noen få måneder før hun og hennes parti gikk inn i regjering, men jeg er jo en høflig mann, så jeg skal la det være. Men representanten Meltveit Kleppa kan være helt sikker på én ting – dersom Kristelig Folkeparti går inn i regjering, vil vi sette en annen farge på det norske samfunnet. Vi er beredt til å gjøre det, for vi har et politisk grunnlag som gjør at vi med stolthet kan si: Jo, dette er et grunnlag som vi kan styre videre på, og så skal vi gjøre det mye bedre enn den sittende regjering.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
LO har bedt regjeringen ha en krisepakke i bakhånd, fordi de ser betydelige faresignaler for norsk økonomi. Finansministerens svar var da: Vi har en fornuftig oljepengebruk. Det var det store og hele svaret. Noen av oss får følelsen av at det kanskje ligger mer an til en krisepakke sånn ca. 15. august eller rundt 1. september. Er det noe regjeringen nå vurderer? Det er det første spørsmålet. Det andre spørsmålet er: Når finanskomiteens leder sier at Arbeiderpartiet har et pragmatisk forhold til skatt, gjelder det pragmatiske forholdet til skatt både skattenivåer og skattesatser?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Senterpartiet har jo hatt sin avsluttende pressekonferanse – dog litt før vi har avsluttet, men likevel. Der ble det gjort et stort poeng av at vi gikk inn i et skjebnevalg, at det var eksperimenter som måtte avvises osv. Og så brukte Senterpartiet utrolig mye tid på å fortelle at en stemme til Kristelig Folkeparti i realiteten var en stemme til Fremskrittspartiet, så vidt jeg skjønte. Så mitt spørsmål til Brekk må da være: Er det på bakgrunn av de erfaringene Senterpartiet har gjort seg med et samarbeid, at man har den logikken? Er det altså slik at en stemme til Senterpartiet i realiteten er en stemme til SV?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Jeg har ikke noe behov for å fortsette en klippe, klippe-debatt, som vi åpenbart er inne i akkurat nå. Jeg vil gi en stemmeforklaring knyttet til forslaget fra Venstre. Vi har stor sympati for det forslaget. Forholdet er at den juridiske utredningen om FNs barnekonvensjon kom for en uke siden, tror jeg, og er nå ute på høring. Vi har fra vår side lyst til å avvente den høringen og hvilken anbefaling som kommer etter det fra regjeringen. Det betyr ikke at vi ikke er enig i at det er et mål å ratifisere også denne tilleggsprotokollen. Det var stemmeforklaringen. Jeg må jo si at det var litt artig å høre representanten Hagesæter og den trosbekjennelsen han refererte. En kan i alle fall fastslå at dersom han ikke har andre ideer om hva han vil bruke livet til, ser jeg noen alternative karrieremuligheter. Det er helt åpenbart!
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-21:
Jeg syntes jo det var interessant at Torgeir Micaelsen nå plutselig la meningsmålingene til grunn for hvordan det skal se ut etter valget. Da ser det jo mørkt ut for dem som sitter nå, for å si det forsiktig. Men det er vel kanskje noen andre meningsmålinger man legger til grunn når man debatterer. Så til forslag nr. 47. I det gode ikke-sosialistiske samarbeids navn kan vi stemme for forslaget, men da med den forutsetning at regjeringen foretar en høringsrunde før de legger saken fram for Stortinget. Med den forutsetningen har ikke vi noe problem med å stemme for det. Jeg ville vel i grunnen tro at hele salen da er enig. Men det kan sikkert utenriksministeren bekrefte.