Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Dette er den siste store debatten i denne perioden, og det er den siste muligheten dette Stortinget har til å diskutere våre alternative politiske løsninger. Og vi kan slå fast at regjeringen har levert gode resultater etter åtte år med ansvar. Det er skapt 340 000 nye arbeidsplasser, ledigheten er lav, sysselsettingen er høy sammenliknet med resten av Europa, og det er satset på velferd framfor skattekutt. Vi har et utgangspunkt for de neste årene som de fleste andre land skulle ønske de hadde, men vi har ingen garantier for at det fortsetter slik. For snart ti år siden var jeg fylkesordfører i Finnmark, da omtrent hele fiskeindustrien gikk over ende. Mange hundre arbeidsplasser forsvant, og mange lokalsamfunn måtte slite med høy ledighet i mange år. Derfor er jeg veldig bekymret når vi nå ser faresignaler som økende ledighet, lavere investeringer i industrien og fallende eksport til Europa. Skognæringen er én av næringene som har utfordringer, og det har også fiskerinæringen. Kommuner som Vadsø og Båtsfjord har nå en ledighet på 7,8 pst. I dag skal vi vedta et revidert budsjett som er tilpasset den situasjonen vi er i. Vekstpakken og skogpakken er målrettede tiltak. Og i de siste ukene har vi her på Stortinget vedtatt framtidig politikk for utdanning og forskning, og vi har vedtatt en historisk satsing på samferdsel. Dette er tunge og framtidsrettede investeringer, som vil styrke det norske samfunnet og ikke minst norske bedrifters konkurranseevne. Dette skal gjøres innenfor handlingsregelen. Den 9. september er et retningsvalg for Norge. Arbeiderpartiets ambisjon er å mobilisere et nytt rød-grønt flertall. De rød-grønne partiene har en avklart, felles økonomisk politikk, tuftet på handlingsregelen. Valg innebærer å velge mellom alternativer. Spørsmålet blir derfor: Hva er alternativet til dagens regjering, i et land der ting går godt, men der situasjonen kan snu veldig fort på grunn av krisen i Europa? Det er 79 dager igjen til valget, og vi kan slå fast at alternativet til dagens regjering er en regjering som består av Høyre og Fremskrittspartiet, på grunn av styrkeforholdet partiene imellom og Fremskrittspartiets soleklare holdning om at de ikke vil støtte en regjering som de ikke sitter i. Så er spørsmålet: Hva vil Høyre og Fremskrittspartiet bruke regjeringsmakten til, dersom de skulle vinne valget? På noen områder har vi fått veldig klare svar: De står sammen om massive skattekutt, mer markedstenkning og svekking av arbeidstakernes rettigheter. Men på en rekke andre sentrale områder har de to partiene fortsatt ikke avklart felles politikk etter åtte år i opposisjon. Jeg mener at norske velgere har et berettiget krav på å få vite hva de får hvis de gir sin stemme til Høyre eller Fremskrittspartiet – særlig med tanke på det som er knyttet til den økonomiske situasjonen. Hva slags økonomisk politikk vil de to partiene føre? Vil handlingsregelen fortsatt ligge fast, eller skal den erstattes med Fremskrittspartiets huskeregel? Det er synd at behandlingen av revidert og debatten i dag – den siste sjansen man har her i Stortinget – så langt ikke har gitt oss avklaring på disse veldig grunnleggende spørsmålene. Norge trenger trygg økonomisk styring og arbeid til alle – ikke økonomisk usikkerhet. Fremskrittspartiet, med sitt eksperimentelle syn på økonomisk politikk, vil bringe usikkerhet inn i finanspolitikken, først og fremst for norske arbeidstakere. I usikre tider er det ikke rom for eksperimenter. Vi står foran et historisk retningsvalg. For første gang vil Høyre samarbeide med Fremskrittspartiet i regjering. For første gang vil valget stå mellom en regjering ledet av Arbeiderpartiet og en Høyre–Fremskrittsparti-regjering. Norge er et av verdens beste land å bo i. Vi har et samfunn med små forskjeller og store muligheter. Vi løser de store oppgavene best i fellesskap. Slik vil Arbeiderpartiet fortsette å bygge det norske samfunnet videre.