Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-12-11:
Budsjettdebatten i dag blir naturligvis preget av den situasjonen som mange bedrifter og titusenvis av arbeidstakere er midt oppe i, med kanskje tidenes raskeste konjunkturskifte. Dette har kommet brått på. Så sent som den 24. august i høst kunne vi i VG lese Arbeiderpartiets næringspolitiske talskvinne skryte over de gode tider i et innlegg om hvordan det går så det suser i norsk næringsliv, som vanlig kombinert med å plassere æren for denne gode situasjonen på Regjeringens såkalte aktive næringspolitikk. Vel, er man med på leken, må man også smake steken. I dag sliter tusenvis av bedrifter med finansieringsproblemer og sterkt fallende etterspørsel. Dette fører til konkurser, omstillinger, permitteringer og oppsigelser, og det kunne vært artig å høre om også dette skyldes Regjeringens såkalte aktive næringspolitikk. Ifølge NTB forventer kredittanalyseselskapet Dun & Bradstreet en dobling av antall konkurser blant norske bedrifter neste år. Man forventer utrolige 1 000 bedriftsnedleggelser i januar og februar. Vi har sett anslag i avisene om en arbeidsledighet på opp mot 100 000 arbeidsledige neste år. Mitt inntrykk er at krisen rammer veldig bredt. De fleste bransjer og bedrifter får en solid nedtur, og mange familier går tøffe tider i møte. Finanskrisen kommer utenfra. Det er en internasjonal bank- og konjunkturendring. Spørsmålene er: Hvordan er Norge rustet til å møte disse utfordringene? Hva gjør Regjeringen nå når krisen er et faktum? Når det gjelder det siste, er mitt inntrykk at Regjeringen sitter med hendene i fanget. Regjering etter regjering ute i verden legger fram forslag om betydelige skattekutt og store investeringer i veier, bygg og vedlikehold. Sverige la fram sin krisepakke for en uke siden. Her hjemme i Norge måtte derimot finanskomiteen behandle statsbudsjettet uten endringer i sju lange uker uten at de rød-grønne partiene var villige til å løfte en finger. Ikke et komma ble flyttet i budsjettet til tross for en flom av informasjon om en helt ny virkelighet i norsk økonomi. Regjeringen nærmest latterliggjorde Høyres krav om dialog mellom posisjon og opposisjon i en meget vanskelig og viktig sak. Først dagen før Stortinget skulle behandle finansinnstillingen, erklærte finansministeren at Regjeringens eget budsjettopplegg var utgått på dato, og varslet nye tiltak. Men de nye tiltakene må vi likevel vente i åtte nye uker på å få, og det betyr at mange av tiltakene ikke vil ha effekt i norsk økonomi før høsten 2009. Prognosene som SSB la fram allerede den 13. oktober, altså en uke etter at budsjettet ble framlagt, viste derimot en dramatisk nedgang i aktiviteten og en dramatisk økende arbeidsledighet, og en helt ny virkelighet i norsk økonomi. Likevel gikk det altså sju uker før Regjeringen forstod at noe måtte gjøres, og det går åtte uker til vi får forslagene fra Regjeringen. Etter min mening fortjener Regjeringen strykkarakter i krisehåndtering. Effekten av denne passiviteten vil sannsynligvis føre til at mange flere mister jobben enn det som hadde vært resultatet hvis man gikk raskere til verks med å håndtere krisen. Regjeringen har derimot tatt grep på noen andre områder. Det er kommet en bankpakke. Det er kommet tiltak for Eksportfinans. Det er kommet en økt garantiramme for GIEK og økt låneramme til Innovasjon Norge. Dette har vært fornuftig. Men også disse prosessene bærer preg av at Regjeringen verken har god nok beredskap eller har fulgt situasjonen godt nok. Man er bakpå i sak etter sak. Ta f.eks. Eksportfinans som måtte varsle om store problemer og utlånsstopp i et svært oppslag i Dagens Næringsliv den 29. oktober. Høyre fulgte opp med spørsmål, og næringsministeren svarte en uke etterpå at bankpakken var løsningen. Dette var selvfølgelig helt feil. Bankpakken hadde null effekt for Eksportfinans. Høyre har bedt om innsyn i dialogen mellom Eksportfinans og Regjeringen for å sjekke om det virkelig var slik at Regjeringen måtte få denne informasjonen gjennom media. Av denne dialogen framgår det tydelig at Eksportfinans siden august har advart mot utlånsstopp. Likevel har Regjeringen sittet med hendene i fanget og passivt latt eksportnæringslivet komme i en meget kritisk situasjon. Så da krisepakken for Eksportfinans omsider kom den 27. november, pustet selvfølgelig alle lettet ut. Jeg skal også være fair og gi statsråden honnør for at løsningen som til slutt ble valgt, virket fornuftig. Det kan ikke underslås at prosessen med Eksportfinans må ha vært komplisert, og at Eksportfinans i utgangspunktet bad om økt statlig eierskap – en forespørsel Høyre var villig til å vurdere, men som vi var svært tilfreds med at statsråden unngikk. Men bildet av passivitet er likevel umulig å komme rundt, sett i lys av det faktum at Regjeringen ble varslet om disse problemene allerede i august. Statsrådens svar til Stortinget i november bar tydelig preg av mangel på innsikt i utfordringene som eksportnæringslivet stod midt oppe i. De konsekvensene som finanskrisen vil ha for bedrifter og ansatte i privat sektor, er i stor grad en funksjon av den konkurranseevnen som norsk næringsliv har. Høyre har i hvert eneste budsjett krevd at man skal være mer langsiktig, bruke budsjettet for å styrke konkurranseevnen, få de gode tider til å vare og investere i framtidens velferd. Her har dessverre alle våre spådommer når det gjaldt rød-grønn næringspolitikk, holdt stikk – konkurranseevnen er blitt svekket hvert eneste år etter at Stoltenberg overtok. Man har ikke brukt de gode tidene, de riktig fete årene, på å ruste opp norsk verdiskaping. Regjeringen har økt skattene med nesten 11 milliarder kr sammenliknet med Bondevik II-regjeringens siste budsjettforslag – og det i en tid med enorme skatteinntekter uansett. Regjeringen har heller ikke fulgt opp handlingsregelens forutsetninger for bruk av oljeinntekter til vekstfremmende formål som forskning og kunnskap, veibygging, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. Hvis Høyres konservative og fremtidsrettede forslag hadde fått støtte, hadde arbeidstakerne stått vesentlig bedre rustet til å møte de utfordringene som vi har i årene framover. Det er ganske fantastisk at Regjeringen velger å øke skattene for næringslivet slik situasjonen er nå. Høyre har vært imot skatteskjerpelser for næringslivet hele tiden. Men at Regjeringen tar ut egenkapital av bedriftene i dagens situasjon, er totalt uforståelig. Det bærer preg av enten at man ikke forstår elementære sammenhenger mellom arbeidsplasser og egenkapital i bedriftene eller av at man ikke bryr seg om at bedriftene går over ende, og at folk får utrygge jobbsituasjoner. Økt formuesskatt og arveavgift for familiebedriftene er i dagens situasjon en slags næringspolitisk giftpille, en målrettet politikk for å øke arbeidsledigheten. Høyre fremmer derfor forslag om en stor næringslivspakke på nærmere 8 milliarder kr i vårt alternative budsjett. Vi prioriterer ganske store beløp i skattereduksjoner som kan styrke jobbtryggheten, et krafttak for forskning og innovasjon, 75 mill. kr mer til forsknings- og utvikingskontrakter, 75 mill. kr mer til Brukerstyrt innovasjonsarena, 500 mill. kr mer til SkatteFUNN, 1 milliard kr mer til veibygging, to nye såkornfond og mer penger til markedsføring av reiselivet. Vi finner til og med plass til SVs næringspolitiske valgkampløfte nummer én – og det var kanskje det eneste – nemlig økte avskrivningssatser for maskiner. Dermed leverer Høyre et svar på den situasjonen alle ser at norske bedrifter og arbeidstakere er oppe i. Vårt forslag er selvfølgelig ikke tilstrekkelig, men det er bedre enn ingenting, og våre forslag kommer raskt og trenger ingen juleferie for å bli iverksatt. Det maritime næringslivet er kanskje Norges største kunnskapsbaserte næring. Klyngen har nærmere 100 000 ansatte og 100 milliarder kr i omsetning. Regjeringens hilsen til denne kystnæringen var 21 milliarder kr i skatt og 21 milliarder kr i tapt egenkapital ved overgangen til ny rederiskatteordning. Dette ble en SV-styrt vendetta, som vil koste dyrt i form av tapte arbeidsplasser og tapt aktivitet nå når fraktratene stuper og finansieringen forsvinner. Det sier det meste om Regjeringens holdning til den maritime klyngen at finansministeren nærmest latterliggjorde næringsministerens løfte om at miljøfondet på 7 milliarder kr skulle være egenkapital. Finansdepartementet økte skatteregningen fra 14 til 21 milliarder kr kun som følge av en unødvendig stram forskrift. Høyre har derfor fremmet et representantforslag om å sørge for at miljøfondet på 7 milliarder kr i total egenkapital kan regnes som egenkapital istedenfor skattegjeld. Dette er et forslag som jeg håper Regjeringen tar tak i fordi det åpenbart vil styrke miljøinvesteringene, det vil styrke arbeidsplassene langs kysten, og det vil styrke den maritime klyngen i en svært vanskelig situasjon. Omstillingen i landbruket går sin gang til tross for stadig høyere overføringer. Flere og flere bønder trosser Regjeringens retorikk om småskalabruk og folkefjøs, og investerer heller i fremtidsrettede samdrifter. Likevel er dette en næring som praktisk talt skriker etter nye løsninger, og hvor mye kunne vært gjort bedre for å nå målene med norsk jordbrukspolitikk på en bedre måte både for bøndene og for forbrukerne. Høyre fremmer også i år mange forslag som styrker eiendomsretten, som styrker næringsfriheten, og som styrker inntektspotensialet for bøndene. Vi vil ta bort delingsforbudet i jordloven, avvikle priskontrollen for gårdsbruk og fjerne boplikten. Dette er gammelsosialistisk arvegods. Disse eiendomsreguleringene er bremseklosser på en næring som trenger gode vilkår for omstilling. Når 40 pst. av jordarealet i Norge er leiejord, og 35 000 gårdshus står og forfaller rundt omkring i landet, sier det seg selv at dette ikke er et bærekraftig system. Det viktigste forslaget er likevel å få fram en ny stortingsmelding om et framtidsrettet jordbruk. Jeg synes det nesten er absurd at Regjeringen nekter å ta en debatt om hvordan jordbruket vårt skal se ut i framtiden. Det er blitt bygget 2 000 samdrifter de siste årene, og 25 pst. av melkeproduksjonen skjer på slike større og mer avanserte bruk. Men selv om bøndene forstår dette, nekter Regjeringen å tegne kartet for norsk jordbruk for framtiden, med de muligheter og utfordringer bøndene vil ha i framtiden. På Fiskeridepartementets område vil jeg bare bemerke at Høyre er uenig når det gjelder opplegget for vekst i havbruksnæringen. Veksten bør vært fordelt mellom økt biomasse og nye konsesjoner. Når det gjelder konkurransepolitikken, er også dette budsjettet et tamt opplegg med en relativt svak vekst på Konkurransetilsynets budsjett. Jeg vil ta opp Høyres forslag i innstillingen, og anbefaler Stortinget å slutte seg til en ny kurs i næringspolitikken.