Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2005-02-01:
I de senere årene har antallet fritidsbåter økt betydelig. I tillegg er både størrelsen på båtene og ikke minst størrelsen på motoren og mer avansert utstyr kjennetegnet på dagens fritidsbåter. Dette gjør at kravet til båtføreren er blitt større og større. Det å mestre en båt som går i 50-70 knops fart med svært avansert utstyr, er ikke alltid like lett. Blant annet viser antallet henvendelser til Redningstjenesten de siste årene at dette har økt ganske betydelig. I tillegg viser henvendelsene at mange mangler den grunnleggende kunnskapen en bør ha for å føre slike båter. Både sommeren 2003 og sommeren 2004 var det mange oppslag i mediene om uvettig båtvett og ikke minst om ulykker. Dagsavisen hadde sågar i 2003 en artikkelserie som dokumenterte nordmenns manglende båtvett. I en av artiklene framkom det at Forsikringsnæringens Hovedorganisasjon i 2003 hadde en prognose som viste at ulykker tilknyttet småbåt ville føre til ca. 7 800 skader, og at utbetalingene ville ligge på til sammen 146 mill. kr. Redningsselskapet, som driver alle våre redningsskøyter, konkluderte med at mange manglet helt elementære kunnskaper om det å ferdes på sjøen - stadig flere som har seilbåt, ringte etter hjelp når motoren sviktet, fordi de ikke kan heise seil, og båtførere brukte veikart istedenfor draft når de var på fjorden. I tillegg var båtene fulle av elektronisk utstyr som mange hadde problemer med å bruke. Som det framgår av Dokument nr. 8-forslaget fra flere arbeiderpartirepresentanter, har flere regjeringer opp gjennom årene lagt fram dokumenter, både stortingsmeldinger og andre dokumenter, som vedrører båtsikkerhet. Det siste som ble utarbeidet, var en handlingsplan mot ulykker med fritidsbåter, som ble lagt fram av regjeringen Bondevik I i april 1999. Det er nå snart seks år siden, og ulykkesstatistikken har bare gått oppover. Bakgrunnen for handlingsplanen til Bondevik I var en innstilling fra en arbeidsgruppe som skulle fremme forslag til tiltak for å bekjempe ulykker med fritidsfartøyer. I sin innstilling sa de bl.a. følgende om obligatorisk båtføreropplæring: «Det er på det rene at også fritidsbåter med stort fartspotensiale kan utgjøre en høy sikkerhetsrisiko, dersom de ikke brukes med fornuft. I dag kan en som er 16 år for eksempel føre en båt med flere hundre hestekrefter i 50-70 knop. Til sammen likning, kan nevnes at det kreves sertifikat for å føre en moped med 5 hestekrefter og maks 50 km/t.Hittil har mange hatt nytte av frivillig båtførerkurs. Erfaringene tilsier imidlertid, at nettopp de aller mest fartsglade har vært vanskelige å nå med slike kurs, som i hvert fall ville gitt et visst minimum av kunnskaper.For å motvirke ulykker med et stadig økende antall svært hurtiggående fritidsbåter, er det, etter gruppens syn, helt nødvendig å sikre at førere av slike båter har et visst minimum av kunnskaper om de farer som kan oppstå til sjøs og om de regler som gjelder for sikker ferdsel der.» Denne arbeidsgruppen var sammensatt av representanter fra Justisdepartementet, Utenriksdepartementet, Miljøverndepartementet, Sjøfartsdirektoratet, Kystverket, Sjøfartsinspektøren og Sjøvettkampanjen. Det var altså i 1996. Allerede da var en bekymret for utviklingen. Nå har det snart gått ni år, og det er ikke blitt bedre, tvert imot. Derfor har Sjøfartsdirektoratets sakkyndige råd uttalt seg om saken igjen, sist høst. Det er nå slik at alle, bortsett fra de som selger båter, går inn for obligatorisk båtførerbevis. Norsk Folkehjelp og Havnepolitiet i Oslo gjør akkurat det samme. Jeg er skuffet over regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i denne saken. Spesielt skuffet er jeg fordi de ikke har hørt en eneste instans i denne saken. Ikke er politiet hørt, ikke er Sjøfartsdirektoratet, som har ansvaret for sjøsikkerheten i Norge, hørt, ikke er Redningsselskapet, som kjenner problemstillingen, hørt, og ikke er redningshelikoptertjenesten hørt. Alle disse kunne fortalt komiteen hvorfor en bør innføre obligatorisk båtføreropplæring for å spare samfunnet for ulykker og tapte menneskeliv. Det aller merkeligste er at verken Justisdepartementet eller Næringsdepartementet er hørt i denne saken. Det er heller ikke de to statsrådene - justisministeren, som har ansvaret for en slik opplæring, og næringsministeren, som har ansvaret for sjøsikkerheten i Norge. Dette er en merkelig saksbehandling.