Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-04-27:
Innstillingen preges av stor grad av enighet blant partiene, men likevel er det grunn til å komme med noen merknader på veien også fra Fremskrittspartiet. Sist Stortinget behandlet dette temaet var i forbindelse med Innst. S. nr. 228 for 1997-98, jf. St.meld. nr. 23 for 1997-98. Et av temaene den gangen var en delvis nedbygging av systemet med statlige kompetansesentre, en delvis nedbygging som Fremskrittspartiet da gikk imot. Et annet tema var opprettelsen av 300 nye fagstillinger på fylkesplan i PPT-tjenesten. Man kan ha ulikt syn på i hvilken grad det er gjennomført, og ikke minst ulikt syn på i hvilken grad det er blitt opprettholdt. Så til dagens innstilling. Det er altså bred enighet. Jeg vil imidlertid spesielt peke på at det i innledningen er vist til at et flertall tidligere har etterlyst en bred gjennomgang av spesialundervisningens plass i norsk skole. Her har komiteen slått seg til ro med å vise til den stortingsmeldingen som under avgivelsen av den innstillingen vi behandler i dag, var forventet å komme, og som i mellomtiden er kommet, nemlig St.meld. nr. 30. Men hvis man blar i St.meld. nr. 30, ser man at det ikke er gitt en gjennomgripende og grundig evaluering og vurdering av spesialundervisningen. Konklusjonen er blitt slik at man skal opprettholde opplæringslovens krav om rett til spesialundervisning, men den brede gjennomgangen som et flertall har ønsket seg, er på ingen måte kommet i St.meld. nr. 30, som vi nå skal gå løs på og behandle i komiteen. Jeg vil understreke at kompetansesentrenes rolle er viktig. Som saksordføreren også har nevnt, har det vært et stort engasjement fra foreldre. Det er gledelig, men en del av det engasjementet er dessverre bygd på både usikkerhet og frykt for fremtiden. I det vesentlige føler vi at organiseringen og strukturen for fremtidig undervisning av de elevene som har en hørselshemning, er rimelig bra ivaretatt. Men det er grunn til å understreke det komiteen også har understreket, nemlig at staten skal være garantist for at tjenesten er bra. Jeg skal komme litt tilbake til det. Det er også grunn til å minne om at det fra komiteen ligger en påminning om at det skal foretas ekstern evaluering av tvillingskolemodellen, og det er grunn til å si noen ord om situasjonen for elever med hørselshemning i videregående skole, spesielt knyttet til Bjørkåsen. Jeg viser til spørsmålet til utdanningsstatsråden i spørretimen om dette temaet for ikke så lenge siden. Igjen har det vært fokusert på at ressurssituasjonen er vanskelig, så vanskelig at internat stenges i helgene, og at elever sendes hjem og har meget lang reisetid – sju timers reisetid – til meget stor reisekostnad for elevens bostedskommune. Her er det altså slik at man sparer med den ene hånden, og så er det andre som må betale regningen med den andre hånden. Og her er det snakk om store reisekostnader. Dette er en del av problemene knyttet til ressursknapphet. Først og fremst er det slik at elever og foreldre rammes, med lang reisetid og plagen ved å måtte reise hjem i helgene, men det er også slik at det er et uttrykk for at Bjørkåsen har problemer med å holde på kompetansen sin, fordi det aller meste av ressursene er bundet opp i lønninger. Og har man mindre penger, har man også mindre penger til å ha fagkompetansen ansatt. I forbindelse med økonomi har et flertall pekt på at det er en bekymringsfull økonomisk situasjon for alle kompetansesentrene, og man har bedt om å få en tilbakemelding til Stortinget på egnet måte. Jeg vil derfor utfordre statsråden med en gang på hvordan hun ser for seg at en slik egnet måte kan være. Flertallet er tydelig på at de vil ha tett oppfølging av situasjonen for kompetansesentrene. Det er viktig, og vi ønsker oss en tilbakemelding. – Det må kunne gis et greit og avklarende svar på hvordan og når. Så er det slik, som foregående taler var innom, at i budsjettforliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet ble det kuttet i denne sektoren på kap. 243. Det er hovedgrunnen til at kompetansesentrene nå rammes. Det må vi ta med oss, at det er en virkelighet for de partiene som inngår budsjettforlik. Jeg har merket meg at representanter for Arbeiderpartiet, som har vært med på forliket, nå har brukt en del tid på å forklare at de skal satse på å skaffe penger til elever med hørselshemning. Det skjønner jeg godt, for de har vært med på budsjettkutt som har rammet denne sektoren helt tydelig og på en vond måte. Fremskrittspartiet har i sine merknader på slutten av innstillingen pekt på at dette bør det gjøres noe med i revidert nasjonalbudsjett for 2004, og det håper vi at flere partier vil være med på.