trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-02-13:
Representanten Stensland spør hva som er forskjellen på flertallet og mindretallet i denne salen. Vel, det handler om i hvilken retning en ønsker å gå. Regjeringspartiene, herunder Venstre, har en ambisjon om å ha 50 pst. nå, og at en skal videre opp, mens det som flertallet i denne salen i dag sier, er at en skal ned til 40 pst. Det er flere av partiene her som ønsker å gå videre ned. Vi ønsker en annen utvikling, vi ønsker å gå i en annen retning. Når representanten Stensland igjen begynner å snakke om incentiver og om å få behandlet flere pasienter, ber jeg om at han forklarer: Hvem av dem som jobber i helsesektoren, er det som ikke ville ha behandlet folk i dag dersom en ikke hadde hatt innsatsstyrt finansiering? Er det de som møter alvorlig skadede pasienter på operasjonssalen, som de møter og ser i øynene hver eneste dag? Ville ikke de ha gjort jobben på en best mulig måte? Ville ikke de ha sørget for en best mulig behandling, fått flest mulig behandlet, hvis de ikke hadde hatt innsatsstyrt finansiering? Eller er det de som jobber på fødestuene? Er det dem Stensland mener? Er det de som ikke ville ha gjort den samme jobben? Ville de ikke ha sørget for at de fødende hadde fått et best mulig tilbud, at en hadde fått flest mulig inn på avdelingene, at en hadde fått gjort en best mulig jobb? Eller er det de som møter psykiatriske pasienter som er suicidale, og som skader seg selv? Er det de som ikke ville ha gjort en så god jobb hvis en ikke hadde hatt innsatsstyrt finansiering? Til sjuende og sist handler det om alle de ansatte i norsk helsevesen som hver eneste dag møter pasientene, som ser dem i øynene, som har som sitt livsverk å prøve å hjelpe folk. Det er dem representanten Stensland snakker om. Jeg forventer også svar når en sier, overordnet sett: Ja, men vi må jo ha incentiver, slik at det ikke blir lengre køer, slik at vi får mer pasientbehandling. Hvem konkret er det en snakker om? Det tror jeg norske pasienter og de som sitter som representanter for dem, gjerne vil ha svar på. Både brukerorganisasjonene og representanter for de ansatte sier at de ønsker mindre bruk av innsatsstyrt finansiering fordi de ser at det er et problem i forhold til gode, faglige prioriteringer i helsevesenet i dag.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-06-11:
I saka i dag godkjenner Stortinget investeringar som er svært viktige for eit godt og operativt forsvar. Eg takkar for ein god debatt. Det er viktig at det er brei og stor semje om forsvarspolitikken og investeringane i Forsvaret. På vegner av komiteen vil eg presisere ei setning som bør tilføyast i teksten i innstillinga knytt til eksisterande sjølvforsvarsmissil, Evolved SeaSparrow Missile, ESSM, som blei utvikla på 1990-talet. Den setninga lyder slik: «I tillegg vil dagens beholdning av ESSM bli levetidsforlenget.» På vegner av komiteen ber eg om at setninga blir tilføydd i innstillinga. Elles viser eg til komiteen si innstilling.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Jeg har lyst til å følge opp statsrådens innlegg og begrunnelse for et flernasjonalt samarbeid innenfor tank- og transportfly. Statsråden begrunner det som den mest kostnadseffektive løsningen. Mitt spørsmål vil da være: Vil det også være den mest strategiske og beredskapsriktige løsningen?
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Jeg har et spørsmål i forbindelse med det som jeg tok opp i mitt innlegg i forbindelse med grensevakten og grensestasjonen. Min vurdering er at de to investeringene hører tett sammen. Mitt spørsmål er om regjeringen i det hele tatt vurderer en ny grensestasjon på Storskog, for ved dagens grensestasjon er det sprengt kapasitet, og vi har også registrert at politiet frykter at det vil være grensepasseringer som ligger utenfor deres kontroll. Jeg vet at det ikke hører til statsrådens departement, men statsråden er en del av regjeringen, og derfor spør jeg henne.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-06-11:
Prop. 84 S Investeringar i Forsvaret viser at det er krevende å drive budsjettering i Forsvaret. Kostnader til ulike former for materiell øker hele tiden. Det skyldes ikke nødvendigvis at store internasjonale bedrifter skor seg på nasjonale forsvarsbudsjetter, men at teknologien som utvikles, er svært avansert. Det kan man like eller mislike – det er forsikringspremien vi betaler for å kunne forsvare oss mot potensielle fiender. Det betyr ikke at materiellinvesteringer bør være netto utgifter betalt av skattebetalerne. Anskaffelse og utvikling av forsvarsteknologi gir nasjonal industri betydelige muligheter dersom vi spiller kortene våre riktig. Av det følger det at billigst ikke alltid er best. Utvikling av forsvarsteknologi har betydelige spin-off-effekter for annen norsk teknologi. Jeg minner om at Forsvars- og sikkerhetsindustriens Forening – FSi – har mer enn 100 medlemsbedrifter. Forsvarsindustrien er med andre ord en stor og viktig arbeidsgiver, ikke minst i distriktene. Det er uansett et paradoks at jo mer avansert forsvarsmateriellet og utstyret er, jo mindre sannsynlig er det at det vil bli benyttet. Det er nettopp det som er poenget: avskrekking. Det aller meste av NATO-landenes avanserte våpen har endt på skraphaugen før det noen gang har blitt benyttet i væpnet konflikt. Enkelte hevder derfor at investeringer i utvikling av forsvarsteknologi har vært bortkastede penger. Overhodet ikke – hele poenget med avanserte våpensystemer er at de ikke skal bli brukt. Det er selve eksistensen av våpnene som gjør dem effektive, så også med investeringer som Stortinget slutter seg til gjennom denne proposisjonen. Luftvernmissiler til nær 1 849 mill. kr til fregattene, økte kostnader til informasjons- og kommunikasjonsteknologi til grensevakten på 57 mill. kr, til 294 mill. kr, og skvadronsbygg til planlagte kampfly til 619 mill. kr er prisen vi må betale for å ha et operativt, effektivt forsvar. Med dette som bakteppe er det helt avgjørende at alle større materiellanskaffelser i Forsvaret kommer norsk forsvarsindustri og relatert industri til gode. Ja visst har EU- og EØS-land ikke anledning til å subsidiere nasjonal industri, men forsvarsindustrien er unntatt disse prinsippene, nettopp fordi det angår nasjonal sikkerhet. Norge må derfor ikke opptre som mer katolsk enn paven i slike spørsmål, men bruke det handlingsrommet som finnes, for å skape høyteknologiske arbeidsplasser med stort potensial innenfor en rekke områder. Teknologi kan ikke vedtas, og kommer heller ikke av seg selv. Fremskrittspartiet vil derfor oppfordre regjeringen til å videreføre og styrke den nasjonale forsvarsindustrien. Flernasjonalt samarbeid om tank- og transportfly og artilleriskyts bør være et godt virkemiddel for å få til akkurat dette. Når dette er sagt, må vi samtidig innse at væpnede konflikter ikke er avleggs, heller ikke i Europa. Høyteknologisk forsvar og avanserte våpensystemer må derfor følges av dyktige teknologioperatører. Dette kommer i tillegg til de mange offiserer og menige soldater som hver dag gjør en strålende jobb i sitt forsvar av Norge.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-11:
Det er noe vi sammen med andre land vurderer fortløpende. Det må kunne dekke behovene våre, og det må kunne være i beredskap når det trengs av oss og de andre partnerne som er med. Det er samtidig noe av utfordringa noen ganger når man tenker flernasjonalt samarbeid. Det betyr at for oss har det i denne sammenhengen vært viktig å søke samarbeid med nære NATO-allierte, bl.a. fordi vi da har lettere for å kunne samarbeide i en beredskapssituasjon enn hvis vi f.eks. hadde søkt samarbeid utenfor alliansen. Så skal det også sies at det selvfølgelig er noen utfordringer knyttet til det som har vært diskutert om offentlig–privat samarbeid i denne sammenhengen. En av utfordringene, i hvert fall hvis man er inne på diskusjonen om kostnadsspørsmål og eventuelt muligheten for gjøre det rimeligere, er det å flytte disse flyene mellom sivile og militære luftfartsregistre. Det er en stor utfordring. Derfor har vi altså valgt å gå videre med den modellen som vi her har skissert, under nederlandsk ledelse.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-11:
Jeg svarer gjerne på det. Vi er godt kjent med de utfordringene som foreligger – de har egentlig vært der i ganske mange år. Mye av det skyldes at det, gledelig nok, er økt trafikk over grensestasjonen. Det er positivt at folk til folk-samarbeidet har hatt en god utvikling de senere årene. Hvordan vi kommer til å legge det an, de konkrete prioriteringene, kan jeg selvsagt ikke si noe om nå. Det må vi komme tilbake til i de årlige budsjettene.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-11:
Det er viktig å skille to ting her. Regjeringa, statsråden og talspersonene er veldig positivt innstilt til bruk av OPS, og det ønsker vi å gjøre på så mange samfunnssektorer som mulig. Men akkurat når det gjelder multirolle tank- og transportfly, har vi den utfordringa – som ikke bare er norsk, men den gjelder for alle nasjonene som deltar – at det å flytte flyene fram og tilbake mellom sivile og militære luftfartsregistre, er så å si umulig. Det ville føre til store utfordringer ved bruken av flyene, særlig i de skarpe situasjonene, når vi har behov for å bruke dem på beredskap, og derfor har man valgt ikke å gå videre med den løsninga. Det har jeg utfyllende redegjort for i et svar til Venstres stortingsgruppe i forbindelse med investeringsproposisjonen. Jeg skulle gjerne sett at det var mulig å få til også her, men den hindringa gjør at vi ville stå i en, potensielt sett, vanskelig situasjon når vi skulle bruke flyene i en skarp situasjon og hente dem ut fra et sivilt luftfartsregister.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-06-11:
Jeg vil minne om at dette er et flernasjonalt samarbeid. Som jeg innledet med, er det ikke bare Norge som opplever denne hindringa, det gjør alle land som deltar i dette flernasjonale samarbeidet. Slik at uansett hvor mye jeg hadde gjort med et eventuelt norsk byråkrati, tror jeg det dessverre ikke hadde hjulpet spesielt mye på utfordringa. Jeg er opptatt av at vi skal ha en multirolle tank- og transportflykapasitet som kan løse våre behov operativt, og da er vi nødt til å ha dem tilgjengelige når vi trenger dem. Jeg tror all erfaring med internasjonale operasjoner de siste årene har vist at det kan det være behov for på svært kort varsel, og da må vi i det samarbeidet både kunne ivareta våre nasjonale behov, og vi må, ikke minst, ha evnen til å kunne operere flyene i skarpe situasjoner når det trengs.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-11:
Jeg vil begynne med å berolige Simensen med at dette også er godt ivaretatt i revidert, gjennom forliket med Venstre og Kristelig Folkeparti. Men det var ikke det jeg skulle spørre om. Jeg ønsker å spørre statsråden om OPS. Slik jeg leser meldinga, er den avvisende til bruken av OPS når det gjelder disse tankflyene – som er et av de stedene man kunne ha tenkt seg OPS innenfor Forsvaret – mens Høyres talsdame var veldig positiv til OPS fra Stortingets talerstol. Så det er to litt motstridende meldinger. Da vi spurte statsråden om bruken av OPS, oppfattet jeg statsråden som like avvisende som stortingsmeldinga, så nå er jeg litt forvirret. Jeg mener at OPS også kunne brukes her, og at det må være mulig å lage ordninger som gjør at man kan bruke OPS i fredstid og konvertere dette til andre avtaler hvis vi skal i skarpe oppdrag. Mitt spørsmål er: Hva mener egentlig Høyre – det talspersonen sa, eller det statsråden skrev?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-11:
Takk for det, president. Da sparte jeg i hvert fall to sekunder. Jeg er kjent med det svaret som statsråden ga. Men jeg har også blitt gjort kjent med at Luftfartstilsynet i Bodø mener at dette ikke er noe problematisk å organisere. Derfor vil jeg be statsråden om å utdype litt mer: Er det byråkratiet som stenger for fornuftig OPS-bruk her? Da er det vel statsrådens jobb å gjøre noe med byråkratiet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-06-11:
Vi har et EOS-utvalg som gjør en veldig viktig jobb, og som gjør en jobb jeg tror det er stor tillit til i både Stortinget og befolkninga. Det fungerer godt. Men vi står foran mange nye og store utfordringer, både teknologisk og ved at vi har allierte som ikke har de samme idealene som vi har når det gjelder personvern og behandlinga av informasjon. Det setter krav til oss både med tanke på det vi samarbeider med fremmede staters tjenester om og med tanke på det nærmere samarbeidet mellom E-tjenesten og PST, som politisk er ønsket. Det er en stor kontrolloppgave, og det er en stor kontrollutfordring for EOS-utvalget, og jeg håper presidentskapet – nå snakker jeg virkelig til presidenten – tar med seg de nye utfordringene som EOS-utvalget står overfor, og at Stortinget, også de partiene som ikke sitter i presidentskapet, blir involvert på en skikkelig måte når det gjelder behandlinga av utvalgets budsjett. Jeg tror EOS-utvalget må bli styrket framover på grunn av alle de utfordringene jeg har ramset opp. Skal vi fortsette å ha et EOS-utvalg med like stor tillit i både Stortinget og befolkninga generelt, må vi sørge for at de får gjort jobben sin. Jeg har også lyst å trekke fram det som Tetzschner nevnte i sitt innlegg, nemlig den stadige utfordringa med at vi ser at det som ligger innenfor EOS-utvalgets tilsynsmyndighet, og det som ligger innenfor Datatilsynets tilsynsmyndighet, nærmest er i ferd med å møtes og utfordres. Det er noe vi i denne salen må ta inn over oss. Vi må se på grenseoppgangen for hvordan de to tilsynene skal håndheve sine tilsyn, for sjøl om vi ser at de i dag har tilsyn på veldig forskjellige områder, ser vi at det stadig vekk blir områder hvor de møtes. Det er en utfordring også for Justisdepartementet å sørge for at vi har et regelverk som gjør at grenseoppgangen mellom Datatilsynets tilsynsmyndighet og EOS-utvalgets tilsynsmyndighet faktisk blir gått opp, og at begge de to institusjonene har ressurser til å gjøre den tilsynsjobben.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-06-11:
Den sikkerhetspolitiske situasjonen i Europa har gitt fornyet interesse og engasjement for forsvars- og sikkerhetspolitikk, og ikke minst større forståelse for hvor viktig vår egen forsvarsevne og vårt NATO-medlemskap er. I økende grad tar vi innover oss hvor stor betydning den kollektive forsvarsalliansen har for vår sikkerhet og for beskyttelsen av våre felles verdier, som frihet og demokrati. Gårsdagens debatt om engasjementet i Afghanistan belyste også Norges rolle som en betydelig bidragsyter – i partnerskap med våre allierte i NATO – for å sikre våre interesser i en større sammenheng. Jeg vil understreke behovet for å sikre tilstrekkelige ressurser til Forsvaret, for å opprettholde høy operativ evne og for å modernisere våre kapabiliteter. Jeg er glad for å kunne slå fast at regjeringen er i gang med det arbeidet og er opptatt av å gi Forsvaret tilstrekkelig prioritet framover, nettopp for å sikre dette overordnede hensynet. Allerede i fjor, under behandlingen av tilleggsproposisjonen, ble budsjettet til Forsvaret økt. Heimevernet, Marinejegerkommandoen og Kystvakten fikk utvidede rammer. Det samme skjer nå under revidert nasjonalbudsjett, ved tilleggsbevilgningen til utenlandsoperasjoner. Man øker også bevilgningen til Hæren og Heimevernet, i tråd med langtidsplanen, men noe tidligere enn planlagt. Samtidig behandler vi denne saken i dag, der flere nye og utvidede prosjekter skal godkjennes. Det største løftet, som uten tvil blir krevende å realisere, er oppfølgingen av langtidsplanen for Forsvaret – med investeringer i nye kampfly, i missiler og i ny kampflybase – på en slik måte at det ikke går på bekostning av andre drifts- og investeringsbehov som Forsvaret har. Det betyr at rammene må økes. Når det gjelder det ene prosjektet, etablering av det nye skvadronsbygget for F-35 jagerfly på Ørland innenfor en kostnadsramme på 619 mill. kr, så innebærer det igangsetting av første byggetrinn for å realisere Stortingets vedtak om å etablere den nye kampflybasen på Ørland hovedflystasjon – et vedtak som vil gi Luftforsvaret de aller beste rammebetingelsene for å utvikle seg videre, med topp moderne basefasiliteter for å ta imot de nye JSF-flyene, med integrert planleggings- og simulatoravdeling, og ikke minst også nærliggende trenings- og øvingsarena. I tillegg skal Ørland fortsatt fungere som base for NATOs AWACS-fly. Det er ambisiøst at bygget skal være ferdig allerede våren 2016. Forsvarsbygg er nå inne i en prosess med lokale myndigheter og grunneiere for å finne gode løsninger på areal- og støyutfordringene som dette store prosjektet utløser. Jeg har tillit til at det håndteres på en god måte. Betydningen av at vi har et forsvar med troverdighet og tilfredsstillende avskrekkende operativ evne, kan ikke overvurderes. Det vedtaket vi skal gjøre i dag, er historisk. Det er startskuddet for det største utviklingsprosjektet i Forsvaret og i landsdelen Midt-Norge i vår tid.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Ordningen med ombudsmann og ombudsmannsnemnd for Forsvaret har lange og gode tradisjoner her til lands – så gode at andre land faktisk ser til den ordningen vi har i Norge. Før jeg går videre, vil jeg komme med en generell betraktning, som ikke bare gjelder Ombudsmannen og Ombudsmannsnemnda for Forsvaret, men som gjelder en generell utvikling i samfunnet. Etter min oppfatning er det en utfordring i måten vi organiserer oss med stadig flere uavhengige tilsyn og ombud når disse kommer inn på saksområder som er i grenseland for hva som er politiske vurderinger. Altså: Hva skal ulike ombud og tilsyn håndtere, og hva skal politiske myndigheter håndtere? Storting og regjering skal ikke gå inn i enkeltsaker som ulike ombud har til behandling. Men når vi nå behandler en generell sak om Ombudsmannsnemnda for Forsvaret, altså innberetningen for 2013, tillater jeg meg å komme med noen generelle betraktninger basert på observasjoner gjennom flere år. Da tror jeg jeg vil si at det syntes å være en utvikling der Ombudsmannen for Forsvaret engasjerte seg i saker og spørsmål som i alle fall lå i grenseland for hva som forventes at Ombudsmannen skal engasjere seg i. La meg nevne et eksempel: Forsvarsdepartementet og Stortinget ønsket å lage et klarere regelverk for hvilke typer bierverv norske offiserer kunne ta på seg, altså i hvilken grad norske offiserer kunne ta på seg oppdrag for andre enn Forsvaret. Det var noen uheldige episoder der det kunne stilles spørsmål om det var riktig av offiserer å ta på seg oppdrag for andre – vi kan ikke ha det slik at vi har privatpraktiserende offiserer her i landet. Dette engasjerte Ombudsmannen for Forsvaret seg sterkt i, eller rettere sagt engasjerte han seg sterkt imot oppryddingen som ble gjort. Det var nok en del som stusset over dette engasjementet fra Ombudsmannen. Jeg vil til slutt benytte anledningen til å takke dem som var medlemmer av Ombudsmannsnemnda i forrige periode. Etter min oppfatning ble det på de områdene jeg nå har nevnt, gjort en god jobb i forrige periode, og det ble ryddet opp i hva som var nemndas rolle, og hva som var Ombudsmannens rolle. Jeg må også si at de beretningene vi årlig får til Stortinget, har blitt bedre gjennom årenes løp og gir et bedre bilde av hva Ombudsmannen og Ombudsmannsnemnda jobber med. Jeg registrerer at den nye Ombudsmannen og nestlederen i Ombudsmannsnemnda er til stede her i dag. De gjør en god jobb, de bør ta med seg dette også til de andre medlemmene av nemnda, og vi bør ønske den nye nemnda lykke til med viktig arbeid i denne perioden.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Jeg vil bare – for dem som måtte følge med på debatten eller en gang i framtida måtte lese referatet fra den – etter Karin Andersens innlegg presisere noe. Hun sa nemlig at hun ikke delte mitt syn om at det er for mange ombud. Jeg sa ikke det – jeg sa ikke at det er for mange ombud. Men jeg sa at det er utfordrende med stadig flere uavhengige ombud og tilsyn i samfunnet. Det var en generell betraktning – jeg tror jeg vil si om politikkens vesen – og gjaldt altså ikke spesielt Ombudsmannen for Forsvaret, som kanskje er det eldste av alle ombud vi har. Poenget mitt er at flere uavhengige ombud, flere uavhengige tilsyn, kan innskrenke det politiske handlingsrommet og det politiske skjønnet. Jeg sier ikke at vi skal kutte ut ombud og tilsyn, men jeg sier iallfall at vi skal være oppmerksomme på den utfordringen det etter min oppfatning kan skape. Helt til slutt: La oss aldri glemme at det er vi som er folkevalgte, som er folkets øverste ombud.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-06-11:
Overvåking er viktig og alvorlig, og det er helt avgjørende for tilliten til de hemmelige tjenestene i Norge at gjeldende lover og retningslinjer for innhenting og lagring av opplysninger blir fulgt. Ut ifra erfaring er det behov for et veldig høyt presisjonsnivå fra Stortingets side for å sikre dette edle formålet: Overvåking skal skje lovlig og demokratisk. Som det framgår av innstillinga, har Stortingets presidentskap nedsatt et utvalg som skal evaluere EOS-utvalgets arbeid og de rettslige rammene som utvalget arbeider innenfor. Dette ble påpekt i brev av 3. juni 2013 fra kontrollkomiteen, og da ble det som utvalget skal se på, ytterligere utvidet. Det som jeg spesielt vil påpeke et behov for å drøfte, er det som står i mandatet: Hvordan en skal sikre norsk demokratisk kontroll av fremmede staters overvåking av norske borgere. Dette er ikke noe nytt. Dette gjelder ikke bare enkelte land. Hvor mange land det gjelder, er det få som vet. Det er mange som har interesse av å overvåke norske borgere. Det har erfaring vist. Derfor er det viktig å få besvart de spørsmålene som dette gjelder, og det er viktig at utvalget som er nedsatt, får mulighet til å utføre en kontroll av samarbeidet med utenlandske tjenester. Det er naturlig at Stortinget avklarer innsynsretten i den forbindelse. Jeg vil avslutningsvis si at det hadde vært en fordel for Stortinget dersom utvalget som skal drøfte hvordan en skal sikre norsk, demokratisk kontroll av fremmede staters overvåking av norske borgere, legger det fram i ulike alternativer, sånn at en kan se ulike måter å gjøre dette på. Dermed kan en se hva som er forskjellene i de ulike betraktningsmåtene, og dermed kan en legge fram saken på en mer grundig måte, sånn at vi får en større følelse av og kontroll med hva vi gjør her, sånn at vi sikrer at det blir gjort på en bedre måte. For det har vært nok av saker som har vist at når det gjelder den demokratiske kontrollen av fremmede staters overvåking av norske borgere, er det opplagt et betydelig arbeid som må gjøres, og det er noe av det viktigste som må gjøres av utvalget som Stortingets presidentskap har nedsatt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-06-11:
To poenger – punkt 1: Statsråden sa i sitt innlegg at han ville adressere debatten videre i sitt system – det er vel en måte å si det på – uten at han gikk inn på de temaene som vi drøftet. Fra Senterpartiets side la vi vekt på at noe av hovedproblemet her er det kunnskapsbaserte grunnlaget knyttet til det biologiske mangfold – å sikre at vi har et kunnskapsbasert forvaltningssystem som må styrkes gjennom at vi får et verdigrunnlag som er verdinøytralt, og at de ulike interessers analyser skal basere seg på denne kunnskapen. Jeg vil spørre om statsråden er enig i den påpekinga, og om han vil ta det med til sin regjering og gå inn på dette temaet, for det er etter vår vurdering noe av hovedproblemet vi her står overfor. Punkt 2: Det er et faktum at det tar lang tid med saksbehandling, og at det er lang kø. Det ble fra statsrådens side sagt at det ikke er lett å holde tritt med det store antall saker – underforstått: Det var ikke lett å holde tritt med saksbehandlinga i forhold til det store antall saker som kom. Jeg vet ikke om det var en forsnakkelse. Jeg ble i tvil om dette da statsråden sa at tempoet skulle opprettholdes i saksbehandlinga. For den forrige regjeringa var det viktig å øke tempoet for å få ned køene, for å få ned saksbehandlingstida. Jeg ønsker å få statsrådens vurdering av om det ikke fortsatt er en ambisjon å få ned køene, få ned saksbehandlingstida. Norge har jo her et stort behov for å få gjennomført det, for å få sin andel av disse fornybare kraftutbyggingsprosjektene, når vi har et felles samarbeid gjennom elsertifikatordninga med Sverige.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-11:
Da vil også jeg som saksordfører for denne saken slutte meg til den takken. Arne Fliflet har vært en veldig markant sivilombudsmann og har utviklet embetet veldig positivt. Jeg vil også fra vår stortingsgruppe si tusen takk for den jobben han har gjort. Det var noen punkter jeg bare ville kommentere av det som er kommet opp. Det første var dette med kommunikasjonsstrategi. Jeg tror det er uhyre viktig. Det kan være et problem at det kommer mange saker inn som ikke skulle vært der, men det er jo verre hvis det ikke kommer saker som skulle vært der. Derfor må man på en måte tåle at det kommer en del saker, og da må man ha en kommunikasjonsstrategi. Jeg tror at veldig mange som kunne hatt bruk for den ordningen og trengt den, ikke kjenner til den. Det andre punktet er dette med eventuelt ombud i Nav. Det vises til denne ordningen med serviceklage. Ja, den er nok der, men jeg er helt overbevist om at her trenger man et slags hjelpeorgan. Man har jo dette på helse; man har pasientombudene. Det er akkurat det samme. Her er det også folk som er i krise, og som møter et veldig komplisert apparat. Forsøk med dette har vist at det fungerer utmerket. Så jeg er litt forundret, og har vært det lenge, over Arbeiderpartiets motstand mot dette. Men jeg vet jo at det er folk i Arbeiderpartiet som er helt enige med oss i dette. Så vil jeg bare si litt – sånn at jeg ikke sier noe feil – om det som presidentskapet har behandlet når det gjelder ny nasjonal institusjon for å overvåke Norges oppfølging av menneskerettighetene. Det er utrolig viktig at det blir gjort. Norge er ikke bestandig så god på menneskerettigheter som vi liker å tro at vi er, så dette trenger vi. Der foreslår man altså en nasjonal institusjon som skal være en selvstendig enhet uten formell tilknytning til Sivilombudsmannen, men at den skal være på samme sted – at det blir riktig, sånn som jeg har forstått det – og at man legger til grunn at lederen for denne nasjonale institusjonen skal velges av Stortinget, altså som et eget valg. Så da håper jeg dette er referert korrekt, slik at det ikke er noen misforståelser om det. Dette er jo en sak som kommer til Stortinget, og som vi skal behandle. Som saksordfører for Sivilombudsmannen vil jeg si at vi fra vår side kommer til å slutte oss til dette, og mener at dette er viktig. Det er også viktig at Stortinget følger med, slik at ressursene til denne nye mekanismen blir tilstrekkelige, og – ikke minst – at både storting, regjering og forvaltning også følger opp de påleggene vi får fra denne nye institusjonen. Det er uhyre viktig at vi gjør det, og at vi faktisk går foran og følger opp våre menneskerettighetsforpliktelser på en korrekt og riktig måte.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-06-11:
Takk til saksordføreren som fremstiller saken på en oversiktlig og grei måte. Det er i all hovedsak en enstemmig komité som står sammen om de aller fleste merknadene. Det jeg hadde tenkt å understreke ved denne anledningen, er det utvalget tar opp i sin rapport til Stortinget, nemlig hjemmelsgrunnlaget for kontroll med samarbeidet som involverer etterretningstjenester utenfor landets grenser. I Norge og i Norden har vi utviklet – som selvsagt – kontrollmekanismer hvor vi legger til grunn, som en del av den demokratiske styringen, at det også er demokratisk kontroll med hva etterretningstjenestene driver med i åpne demokratier. Vi er avhengig av det internasjonale samarbeidet for å kunne få inn på radaren mulige trusler mot landet og mot norske interesser i utlandet. Men på ett område ser det ut til at man stadig kan frykte for å ligge noe på etterskudd, og det gjelder den teknologiske kontrollen med opplysningene. Dokumentene her tar for seg den demokratiske kontrollen, men spørsmålet blir så videre: den teknologiske kontrollen med at opplysninger om norske borgere forblir i landet av hensyn til norske borgeres personvern. I den grad norske borgere, som virker i landet, skal utsettes for nærmere ettergåing, kontroll og andre mer inngripende tiltak, er det norske myndigheter og norske rettsregler som regulerer behandlingen av norske borgere. Jeg er ikke i tvil om at vi på papiret har et godt nok regelverk, men vi har jo sett at internasjonale teletilbydere og andre som leverer software-løsninger, får tilgang til brukernes persondata på en måte som kan brukes etterretningsmessig, ikke bare på aggregert nivå, men hvor man altså kan skaffe seg detaljert kunnskap om enkeltmennesker. Spørsmålet for fremtiden vil i stigende grad være om vi i tillegg til vanlig nasjonal suverenitet også kan håndheve det jeg vil kalle kommunikasjons- og informasjonssuverenitet. Det er et stort spørsmål. Hvis man leser regjeringserklæringen, ser jeg at man har begynt denne tenkningen, for der har man nettopp omtalt punktet med spaning på grensekryssende datainformasjon, og man vil komme tilbake på egnet måte og orientere om andre lands tilgang til norske borgeres datatrafikk. Jeg vil avslutte med å si at den demokratiske kontrollen, med alle de skjønnhetsflekker som alltid vil oppstå, ser ut til å være funksjonell og virke etter hensikten, mens de store problemene ligger i de store teknologiske mulighetene for at informasjon om norske borgere ender i helt andre servere utenfor landets jurisdiksjon.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Også jeg viser til saksordførerens gode gjennomgang av innstillingen til denne saken, som i all hovedsak er enstemmig. Jeg vil også uttrykke det som flere har gjort, og si: Sett fra mitt synspunkt er overvåking – både den militære og sivile – av stor betydning for det norske samfunn. Det er ingen grunn til å tro at disse tjenestene ikke holder seg innenfor de bestemmelsene som er gitt. Jeg utkvitterer også EOS-utvalgets gode arbeid. Alt skal nå evalueres, men det er i denne debatten grunn til å understreke at komiteens oppfatning er at EOS-utvalget gjør et godt arbeid. Når jeg tar ordet, gjelder det én betraktning. Det er det som tas opp i en mindretallsmerknad, og som har vært diskutert lenge, og som gjelder denne 30-årsgrensen for offentliggjøring av opplysningene. Det er bra at både forsvarsminister og justisminister er til stede her. Det er riktig som det blir sagt, at den praksisen som har vært fulgt, har vært fulgt, også under andre regjeringer. Det er helt korrekt. Men når EOS-utvalget skriver det de nå skriver til Stortinget, hvor de mener at vi har en rettssikkerhetsutfordring, er spørsmålet om vi ikke i fellesskap skal forsøke å se på den. Jeg har for min del kommet til det standpunkt at vi bør gjøre det. Derfor er Arbeiderpartiet med på merknaden hvor man ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag om en permanent innsynsordning, som foreslått av EOS-utvalget. Det tror jeg vi bør håndtere, for det ligger der som et problem og en utfordring for oss alle, som litt skjemmer helheten i det arbeidet som gjøres på etterretningssiden. Jeg tror ikke dette vil bli noe problem, verken for PST eller eventuelt E-tjenesten hvis en slik praksis innføres på en annen måte. Den enkelte borgers rettssikkerhet bør her kunne gå foran. Men det bør kunne være – som EOS-utvalget sier – unntaksbestemmelser, som gjør at man skjermer tjenestene der det er nødvendig. Da vil man kunne finne en balanse som er riktig og nødvendig. Jeg håper at de to ministrene noterer seg dette. Selv om dette er en mindretallsmerknad, vil det være viktig at man forsøker å finne fram til en enighet på dette punktet, slik at vi rett og slett rydder dette problemet ut av verden. Det ville vært bra.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Jeg vil få si at jeg langt på vei, med et visst forbehold for ønsket om forfatningsdomstol, følger representanten Tetzschners resonnementer om Sivilombudsmannens embetes plass og betydning. Det tror jeg vi alle sammen er enige om. Jeg er også enig i det som ble sagt fra både saksordføreren og representanten Eldegard når det gjelder årsrapporten og innholdet i den. Jeg har en bemerkning til noe saksordføreren var inne på, slik som jeg ser det, og som jeg vil understreke. Det er at vi selvfølgelig har et problem med behandlingstida. Det er klart at når det går veldig lang tid fra en person, en borger, klager, til han får en respons på dette, er det et problem og en utfordring for hele embetet. Jeg tror vi bare skal si det slik at dette må Stortinget rett og slett ha tung oppmerksomhet på for framtida, for dette er slike spørsmål som også delvis har med vårt ansvar å gjøre, nemlig spørsmålet om både organisering, bemanning og økonomi. Når jeg også nå tok ordet på slutten av denne debatten, var det for, i likhet med representanten Tetzschner, å takke sivilombudsmann Arne Fliflet for det han har gjort. Han sitter her, og det har han trofast gjort så lenge jeg har vært med – og sikkert lenge før det. Det viser fram en respekt for Stortinget, men også for debatten. Det setter vi veldig pris på. Det var 19. februar i 1990 at Stortinget enstemmig sluttet seg til at Arne Fliflet skulle velges til sivilombudsmann. Fliflet har gjort en veldig god innsats i dette embetet. Han har løftet det, og han har fra sitt ståsted som sivilombudsmann bidratt til samfunnsdebatten på en veldig konstruktiv og god måte. I likhet med representanten Tetzschner vil jeg gjennom presidenten uttrykke en takk til Arne Fliflet for det arbeidet han har gjort i egenskap av embetet som sivilombudsmann. Tusen takk.
Hårek Elvenes (Høyre), 2014-06-11:
Den sikkerhetspolitiske situasjonen er preget av et sammensatt og til dels skiftende trusselbilde. Derfor er det så viktig at de hemmelige tjenestene samarbeider på en god måte og fortløpende kan vurdere de truslene som er aktuelle, og gi gode sikkerhetsanbefalinger. Jeg merker meg at EOS-utvalget også denne gangen har gått samarbeidet PST og E-tjenesten nærmere etter i sømmene og ser om samarbeidet er innenfor hjemmelsgrunnlaget og ikke går utover etatenes respektive ansvarsområder. Konklusjonen til utvalget er at samarbeidet blir stadig bedre og innenfor den jurisdiksjon som eksisterer. Jeg merker meg også at kontraterrorsenteret nå er på plass. Som sjefen for E-tjenesten uttalte, er dette en viktig samarbeidsmekanisme for informasjonsflyten og for å oppnå best mulig resultat. Det er for øvrig en anbefaling fra Gjørv-kommisjonen som nå er effektuert. Et lite land som Norge er fullstendig avhengig av et internasjonalt samarbeid for å ha en god etterretningstjeneste. Som utvalget er inne på, er det et lite paradoks at samarbeidet er grenseoverskridende mens kontrollen er nasjonal. Dette er en utfordring som utvalget bør se nærmere på – hvordan man også kan gjøre kontrollen av de hemmelige tjenestene mer grenseoverskridende. Høy kvalitet i de hemmelige tjenestene er helt avgjørende i kampen mot terrorisme. Vi ser at det er en klar framvekst av internasjonal lovgivning som har som formål å avdekke terrorisme. Da er det viktig at Stortinget ved hver korsvei, når vi står i slike situasjoner og skal vurdere om vi skal utvide lovgrunnlaget for de hemmelige tjenestene, sørger for at tiltakene er demokratisk forankret, at de er målrettete, og at de er forutsigbare for innbyggerne – og ikke minst at vi ikke setter i gang massiv informasjonsinnhenting fra brede lag av befolkningen. I 2013 var det 28 000 sikkerhetsklareringer som skulle gjøres. Det er i seg selv et veldig høyt antall. Jeg må si at jeg tenkte i mitt stille sinn da jeg leste det tallet: Mon tro om man kanskje driver med litt overklarering? Det er et spørsmål som jeg stiller. Det behøver ikke å besvares, men jeg merket meg ministerens svar om at dette er en alvorlig utfordring. Dette bør man se nærmere på. Det er ingen holdbar situasjon. Det kan føre til at viktige samfunnsoppgaver enten kommer i gang for sent eller faktisk blir skadelidende. Så i så måte er jeg beroliget etter ministerens innlegg.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-06-11:
Etter vår oppfatning er det viktigste ved Riksrevisjonens gjennomgang dens påpeking av mangel på tydelige og forutsigbare mål og planer for fornybarutbyggingen. Nå er det i praksis sånn at avhengig av hva saken gjelder, skal saksbehandler, tiltakshaver, lokalmiljøet og andre sette seg inn i plan- og bygningsloven, naturmangfoldloven, kulturminneloven, energiloven, når det gjelder vannkraft – vannressursloven, osv. I tillegg til dette kommer det lokale planer, som ingen helt vet hva de skal gjøre med. Men de gjenspeiler gjerne lokale verdier, som har stor betydning, i tillegg til de nasjonale, så det er lett å forstå at lokalmiljøene reagerer når disse planene ikke respekteres. I denne sammenhengen er det for øvrig viktig å merke seg at når det gjelder antallet klagesaker, kommer de aller fleste fra tiltakshaver og ikke fra utekkelige miljøorganisasjoner og andre sånne interesser. I tillegg har Norge forpliktet seg til å stanse tap av biologisk mangfold. I den sammenhengen er det et stort problem, som representantene Lundteigen, Andersen og Grøvan har påpekt, at dette avgjøres gjennom skjønnsvurderinger fra sak til sak, uavhengig av et helhetsblikk på Norges samlede forpliktelser, både når det gjelder naturmangfold, og når det gjelder andre saker. Riksrevisjonen påpeker, som flere har nevnt, manglende helhetskunnskap om biologisk mangfold. En miljøfaglig utredning fra oktober 2013 anslår at så lite som 25 pst. av naturmangfoldet i Norge er kartlagt. Sverige og Danmark har gjort helhetsvurderinger som i hvert fall bringer dem nærmere et helhetsbilde av dette. Det er verdt å merke seg. Ved innføringen av elsertifikatordningen har, som flere har vært inne på, energi- og miljøkomiteen påpekt betydningen av at elsertifikatmarkedet evalueres med jevne mellomrom, og at det er lagt opp til en kontrollstasjon første gang i 2015. Dette har statsråden allerede vært innom. Han varsler både her i salen og i sitt svarbrev til Riksrevisjonen at dette skal gjennomføres innen 2015. Det er jo meget positivt. Det jeg vil avslutte med, er å understreke viktigheten av at statsråden i denne kontrollstasjonen tar fatt i problemstillingen knyttet til tydeligere og mer forutsigbare overordnede mål, og at han tar fatt i hvordan denne elsertifikatordningen påvirker andre sentrale samfunnsinteresser, kulturminnevern, lokaldemokrati osv., og ikke minst det store målet: sammenhengen mellom denne produksjonen og kuttet i klimagassutslipp. Jeg vil bare helt til slutt også oppfordre statsråden til å ta fatt i problemstillingen(presidenten klubber) hvorvidt elsertifikatordningen faktisk påvirker i riktig grad utviklingen av den typen teknologi vi trenger i framtida. (presidenten klubber)
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-06-11:
Først vil eg berre kommentera innlegget til saksordføraren. Me er stort sett einige, heile komiteen, i denne saka. Det er berre den merknaden om Nav-ombod me er ueinige om. Eg synest det er viktig òg at det vert sagt her i salen at me i utgangspunktet ikkje er for å innsetja eit nytt ombod. Det står òg i rapporten at talet på klagar på Nav er redusert, og Sivilombodsmannen seier at det er tydeleg at Nav sitt eige serviceorgan har begynt å fungera betre. Da føreslår eg at me ser litt på det vidare om me får Nav til å fungera på eigen kjøl. Men det som eg eigentleg tok ordet for, var for å understreka det som komiteen gjennom fleire år har sagt: Den viktige funksjonen Sivilombodsmannen har for den alminnelege borgar gjennom si rolle som haldningsskapande og praksisskapar for å vareta rettstryggleiken for oss alle. I samband med det er folks kunnskap og kjennskap til Sivilombodsmannen av stor betydning. I fjorårets innstilling oppmoda komiteen ombodsmannen til å setja i verk tiltak som skulle gjera ombodsmannen betre kjend. Som følgje av det har ombodsmannen begynt på arbeidet med ein ny kommunikasjonsstrategi, som me synest er bra, fordi det er sentralt at ombodsmannens samfunnsoppdrag vert forstått av dei som kan dra nytte av ordninga. Ein klage til ombodsmannen skal vera ein enkel og nyttig måte å få enkelte forvaltningsrettslege sider av ei sak prøvde. Det er her viktig at den enkelte kan klaga til ombodsmannen på eiga hand, utan f.eks. å bruka advokat eller anna hjelp. I meldinga for 2013 står det at ombodsmannen har prioritert å vera betre på å informera på heimesida om utsegner, høyringsutsegner, organisasjonsendringar og andre nyheiter. Det er òg eit framsteg at Ombodsmannen har teke i bruk Twitter som kommunikasjonskanal. Eg ser vidare at andre kommunikasjonstiltak Ombodsmannen prioriterer, er å tydeleggjera presentasjonen av tendensar og analysar i årsmeldinga. Saman med heimesida utgjer årsmeldinga ein viktig del av Ombodsmannens ansikt utetter. Det går framover med kommunikasjonen frå Ombodsmannen til publikum – altså oss – og eg ser fram til at den nye ombodsmannen fortset arbeidet med å utvikla sitt forhold til befolkninga.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-06-11:
Det sitatet jeg ble tillagt, kjente jeg meg ikke helt igjen i – uten at det nødvendigvis betyr at det ikke falt fra talerstolen tidligere. Jeg har lyst til å være veldig tydelig på at det er et mål å få gitt flere konsesjoner. Det er også et mål at de konsesjonene som blir gitt, faktisk blir bygd. Jeg synes representanten Andersen var inne på noe viktig da hun tok opp dette med nettilgang. Det er ingen tvil om at sannsynligheten for at konsesjonene som blir gitt, som faktisk fører til energiproduksjon, er større dersom det ligger nært nett. Det er ikke åpenbart at det i dag – som f.eks. er grundig omtalt i innstillingen – kan føre til at man kan avslå å behandle en søknad, som enkelte tar til orde for. Jeg tror representanten Lundteigen er inne på noe når han snakker om at et godt og omforent kunnskapsgrunnlag kan bidra både til mindre konflikt og til mer effektiv saksbehandling i framtiden. Så trekker representanten Lundteigen fram veldig tydelig, veldig sterkt, Artsdatabanken. Artsdatabanken er et fagmiljø jeg kjenner godt fra mitt tidligere virke her i Stortinget. Det er et fagmiljø jeg har stor tillit til. Hvordan det fagmiljøet kan brukes i vårt arbeid, må jeg få komme tilbake til. En slik anledning kan være i energimeldingen. Det jeg sa – det jeg i hvert fall mente å si – og som jeg står helt inne for, er at det er ikke gitt at det er riktig ressursbruk til enhver tid å ha kapasitet til å behandle absolutt alle konsesjonssøknadene, særlig i en situasjon der tilfanget av konsesjoner økte raskt og kraftig. Det var det jeg mente å si, og det står jeg inne for. Det håper jeg Stortinget er enig med meg i. Det er selvfølgelig et poeng å frigjøre mer kapasitet i NVE – når situasjonen er som den er – til konsesjonsbehandling. Derfor har vi oversendt til Stortinget i denne måneden et forslag som vil bidra til å frigjøre saksbehandlingskapasitet i NVE, et forslag som jeg håper både Senterpartiet og de andre partiene i Stortinget vil gi tilslutning til. Så er det slik at de allerede gitte vannkraftkonsesjonene, særlig, som har produsert i noen år og noen tiår, også skal revideres. Det må vi også ha ressurser til. Det er både naturen, kraftproduksjonen og dermed også fornybarsamfunnet tjent med.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-12-11:
På vegne av representantene Hans Olav Syversen, Olaug V. Bollestad og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om oppheving av juryordninga og erstatte den med meddomsrett.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-12-11:
Satsingen på skognæringen er tydelig i vårt alternative budsjett. Som jeg sa i innlegget mitt, går det på hele spekteret i hele næringskjeden, bl.a. skogplanting – der rister noen på hodet over regjeringens forslag om begrenset planting og senere evaluering av hvorvidt skogen bandt CO2 – så vi har en langt mer offensiv satsing på skog. Jeg vil òg trekke fram ulike virkemidler for å få fram ny teknologi og nye bruksområder for skogen. Det er klart at utfordringen for både skog- og landbruksnæringen er omsetning av eiendommer. Regjeringens svar er å oppheve konsesjonsloven. Jeg har ingen tro på det, det medfører store ulemper. Når det gjelder skatt, støtter Senterpartiet å redusere skattleggingen ved omsetning av skogeiendommer og landbrukseiendommer, og vi håper vi kan få flertall for dette på Stortinget.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-12-11:
Nå handler denne debatten i utgangspunktet om neste års budsjett, men om en vil snakke om fortiden, så gjør jeg gjerne det, for jeg er stolt av det som Senterpartiet fikk til i regjering da vi satt med landbruksministeren. Noen fra regjeringspartiene nå ønsker å framstille det som om det ikke skjedde noen ting på landbruksfeltet i løpet av disse åtte årene. Sannheten er at det skjedde en formidabel effektivisering som ingen andre næringer i dette landet kan vise til. Brukene ble større, de ble mer effektive, og vi hadde en reell vilje til å satse på nødvendige rammevilkår for næringen. Det var å legge opp til en inntektsvekst for næringen med jordbruksoppgjøret på et annet nivå enn det en ser i dag. Vi hadde vilje til å stå opp for å sikre landbruket et aktivt tollvern, og vi hadde en restriktiv jordvernpolitikk. Det endte faktisk med at vi nådde de målene vi hadde satt oss. Senterpartiet i regjering er det beste som kan skje norsk matproduksjon.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-12-11:
Det er naturlig at en får en nedgang i antall bønder. At Høyre nå framstiller det som et problem, ja, det får Høyre ta på seg. Det er en naturlig utvikling. Så må jeg si at pilene og effektiviseringen nok gikk for fort. Jeg tror ikke at den politikken som dagens regjering står for, vil bremse tempoet. Jeg tror den vil skyve tempoet ytterligere opp, særlig når en ser på regjeringens forslag om å oppheve konsesjonsloven, som vil føre til at vi får inn nye eiere innenfor landbruket. Det vil være uheldig. Når en ser at de legger opp til en inntektspolitikk som øker forskjellene mellom bønder og andre grupper, så er det i feil retning. En har sett noen konkrete eksempler på jordvern. I tillegg til at regjeringen har konkludert med at her skal andre hensyn vinne over matproduksjonen, har vi sett en landbruksminister som har vært fremst for å skåle og juble for at så har skjedd. Det synes jeg er svært uheldig. Nå håper jeg at en tar dette mer på alvor og legger en ny politikk for å ta vare på noe av det viktigste for å sikre framtidig matproduksjon, nemlig matjorda vår.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-12-11:
Vårt forslag om å endre navnet på Mattilsynet til Mat- og dyretilsynet er begrunnet i at vi ønsker å skape en økt bevissthet rundt at Mattilsynet har viktige oppgaver når det gjelder mat, men de er også vårt dyrepoliti og har en viktig oppgave innenfor det. Da er det viktig at også navnet gjenspeiler dette. Det vi også har diskutert, er hvor mye dette vil koste. Nå håper jeg at vi framover kan få flere forslag på prisen på dette, og så vil det også bli tatt med i vurderingen. Men jeg vil minne om at vi i dag faktisk behandler et forslag som får flertall, der vi bruker 43 mill. kr i årets budsjett på å bli kvitt mellom 40 og 50 ansatte i Innovasjon Norge, så jeg tror en skal være litt forsiktig med å kritisere pengebruken i andres forslag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-12-11:
Vår skogpakke er mangfoldig – en kraftig satsing på miljøteknologiordningen. Det er mange ting som ikke står i den, som også er viktig. At Avinor er en pådriver for utvikling og bruk av biodrivstoff på fly, er ett eksempel. Jeg tror vi må jobbe på et bredt spekter. Så opplever jeg at det i innstillingen er en stor grad av sammenfall mellom de synspunktene som Kristelig Folkeparti har, og dem som Senterpartiet har. Men det er ingen tvil om at økt bruk av biodrivstoff i transportsektoren er viktig, og et økt innblandingskrav er et godt forslag. Jeg tror at når vi får saken om bioøkonomi, er ikke våre posisjoner absolutt låst. Vi ønsker å finne gode løsninger sammen med Kristelig Folkeparti. Det er jeg helt trygg på at vi skal gjøre, for jeg opplever at vi har et felles mål om det.