Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-11-25:
I motsetning til forrige taler har jeg ikke tenkt å holde en 10-minutters replikk rettet mot et annet parti, men å konsentrere meg om viktige ting, slik vi ser det, innenfor budsjettet for år 2000. Vi har nå i lengre tid visst at verfts- og leverandørindustrien vil få store problemer neste år. Arbeiderpartiet har derfor kjempet for en mer aktiv nærings- og sysselsettingspolitikk som kan bidra til å dempe investeringsnedgangen og gi tilbud om aktive tiltak til oppsagte og permitterte. Budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene innebærer en dobling av fornyelsestakten i fergeflåten og en betydelig økning med hensyn til fornyelse av fiskeflåten. Dette vil gi kjærkomne oppdrag for flere verft langs kysten som nå sliter med tomme ordrebøker. Økte tilskudd til fiskerihavneanlegg og økte bevilgninger til veibygging vil også være med og øke aktiviteten. For raskt å få flere investeringer i oljesektoren har vi nå fått til at produksjonsavgiften blir trappet raskere ned på felt som har byggeklare tilleggsprosjekter, enn det Regjeringen har lagt opp til. Disse tiltakene vil sikre flere arbeidsplasser i utsatte næringer. Likevel kommer vi ikke utenom at antall ledige og permitterte ved offshoreverftene og i leverandørindustrien vil øke sterkt neste år. For å beholde og utvikle kompetansen i disse næringene og lokalsamfunnene har vi foreslått å øke antall tiltaksplasser med 3 500 i forhold til Regjeringens opplegg. Inntil 3 000 plasser inngår i en egen tiltaksplan spesielt rettet mot utsatte næringer som offshore- og leverandørindustrien. Innenfor tiltaksplanen skal arbeidsmarkedstiltak også kunne brukes overfor permitterte. Det skal også som et pilotprosjekt tilrettelegges for tilpassede opplegg innenfor etterutdanningsreformen for ledige i disse næringene. Et av de siste punktene som kom på plass i budsjettforhandlingene mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene, var avgiftsopplegget. Det vil styrke budsjettets næringsprofil at Regjeringens forslag om å innføre grunnavgift på fyringsolje for treforedlingsindustrien og den nye avgiften på trykkimpregnert trevirke nå blir avvist. En av de viktigste målsettingene for Arbeiderpartiet var ved denne budsjettavtalen å få til et forlik som inneholdt et skatteopplegg for omfordeling. Det er etter Arbeiderpartiets syn avgjørende at skattesystemet i seg selv utformes slik at det ivaretar fordelingshensyn. Rettferdighet og bred oppslutning om en relativt stor offentlig sektor tilsier at de som har størst faktiske inntekter, relativt sett bidrar mest til felleskassen. For Arbeiderpartiet er dette et grunnleggende utgangspunkt for utformingen av skattesystemet. Det nye lønnsfradraget er et av flere eksempler på omfordelingselementer i avtalen. Nytt lønnsfradrag på 30 600 kr får direkte virkning for de laveste lønnsinntektene. Det er nettopp disse gruppene som har sakket akterut i velstandsutviklingen. Å gi denne omfordelingen via skatten vil kunne øke motivasjonen til å delta i yrkeslivet. Særlig kan dette få betydning innen omsorgsyrkene, hvor deltidsarbeid er utbredt. Det nye trinnet i toppskatten øker skatten for dem som har de høyeste personinntektene, om lag 28 000 personer. Innslagspunktet settes til 762 700 kr. Undersøkelser viser at disse personene også har andre relativt høye inntekter, bl.a. fra aksjer og annen kapital. Det er særlig den skjeve fordelingen av slike kapitalinntekter som gjør at inntektsforskjellene øker i samfunnet. Derfor er det viktig at det er disse gruppene med høy inntekt som nå bidrar til en jevnere fordeling. Så noen ord om nasjonalbudsjettets omtale av eiendomsskatteloven § 8 i forhold til kraftverk. En av hovedføringene for kraftskattereformen var den nye konkurransesituasjonen som oppstod ved innføringen av energiloven i 1991. To målsettinger var klare ved nevnte energilov: et skattesystem som i større grad skulle baseres på lønnsomhet og skattemessig likebehandlinget skattesystem som skulle sette kraftforetak i stand til å møte den nye konkurransesituasjonen. Den norske kraftnæringen går nå gjennom en omfattende restrukturering og er i stadig sterkere grad åpen for konkurranse med kraftselskap i andre land. Ved omleggingen av kraftforetaksbeskatningen av 1996 la flertallet til grunn at kraftkommunene ikke skulle tape penger på endringene i eiendomsskatten for kraftforetak. Komiteens flertall står fortsatt ved disse formuleringene. Hva har så skjedd som vi ikke hadde oversikt over i 1996? Etter min oppfatning var det tre viktige kriterier som endret seg i forhold til det en da la til grunn: Utviklingen på spotprismarkedet. Den gang la vi til grunn en spotpris på 16,5 øre. Det har vist seg at spotprisen har variert mellom 11 og 12 øre pr. kWh.Forskjellen mellom prøvetakseringer og den endelige taksering når den forelå.De sterkt varierende effektforholdene ved de ulike kraftverkene. Blant annet av de nevnte grunner ville inntektene til kraftkommunene variert for mye i forhold til det Stortinget vedtok, og som var Stortingets intensjoner. Det har da vært riktig – og vi har støttet Regjeringen – å utsette ikrafttredelsen av § 8 i eiendomsskatteloven for kraftanlegg, fordi det gjorde for store utslag for kraftkommunene, og det ville ikke vært i tråd med Stortingets forutsetninger. Av nevnte grunner ber flertallet Regjeringen fremme forslag til lov- og forskriftsendringer, slik at kraftkommunenes samlede inntekter fra eiendomsskatten fra kraftproduksjonsanlegg i 2001 blir slik Stortingets forutsetninger var ved behandlingen av kraftskattereformen, nemlig at kraftkommunene skulle ha om lag de samme inntekter før og etter den nye reformen. Til slutt: Det er viktig at Regjeringen i behandlingen av eiendomsskatten også vektlegger behovet for samlet sett å styrke norske kraftselskapers soliditet og konkurranseevne. Det er uten tvil god næringspolitikk, det er bra for distriktene, og det er ikke minst riktig miljøpolitikk. Det bør fremmes forslag til lovendringer, slik at Stortingets forutsetninger ved behandlingen av kraftskattereformen nå blir oppfylt, og disse endringene bør komme i god tid før 2001.