Trine Skei Grande (Venstre), 2012-03-26:
Jeg har også en klar anbefaling – til Venstres gruppe. Jeg tror nesten jeg kan garantere at vi kommer til å stemme mot forslaget. Det er en lang parlamentarisk tradisjon bak det styresettet vi har i dag. Jeg mener at vi burde ha befestet den sterkere i vår grunnlov, at vi burde hatt formuleringer knyttet til vår parlamentarisme i Grunnloven, men jeg mener ikke at vi skal endre, slik det er foreslått her i dag. Først til dette med investitur. Jeg syns at fokuset i det norske parlamentet alltid har vært knyttet til de politiske løsningene, og ikke til hvem som innehar jobbene. Derfor har det i det norske parlamentet også utviklet seg en lang forlikstradisjon, som er unik. Vi har i brede og viktige saker en lang tradisjon for å inngå forlik på tvers av politiske skillelinjer. Denne forlikstradisjonen mener jeg har brakt Norge framover. Store og viktige ting har vi klart å få bred enighet om, slik at man ikke har fått store politiske konflikter når det gjelder de store grepene for framtida. Det tror jeg er bra for landet, og jeg tror det er bra for respekten for denne salen. Det at vi har kunnet leve med mindretallsregjeringer, som har vært i stand til å bringe forlikene fram som tradisjon, er noe av grunnlaget. Når vi ikke fokuserer på investitur, men fokuserer på hvilken politikk den enkelte regjeringa faktisk presenterer for parlamentet, og om man får gjennomslag og flertall for de ulike politiske forslagene man har, har man et helt annet og mye sunnere fokus, spør du meg, der man prøver å finne de brede, gode løsningene i stedet for å krangle om hvem som skal kjøre de sorte bilene eller sitte på fremste raden. Det fokuset tror jeg har vært bra: at vi ikke har investitur i Norge. Egentlig er det tradisjoner knyttet til formannskapsloven som henger igjen i parlamentet vårt, og dette fungerer bra slik det er i dag. Det betyr ikke at vi er prinsipielt imot flertallsregjeringer, sjøl om jeg tror at det er veldig få som er villig til å gå i tog for alltid å få flertallsregjering. Jeg tror heller ikke den tida vi nå har hatt med flertallsregjering, har gjort at respekten for parlamentet, respekten for debattene her og respekten for de forslagene andre partier kommer med, har økt. Jeg merker meg bare at Venstre daglig fremmer forslag i denne salen, og har gjort det i sju år snart, men det blir ikke flertall for et eneste ett. Jeg nekter å tro at alle forslagene man har fremmet på vegne av et politisk parti i sju–åtte år, er dumme. Det har kanskje noe å gjøre med hvilken tradisjon man har lagt seg til med flertallsregjering: at man prinsipielt er imot forslag som alle andre har. Det mener jeg ikke er bra for parlamentet, jeg mener det ikke er bra for demokratiet, og jeg mener det ikke er bra for løsninger for landet, heller. Hvis man skal holde seg med flertallsregjeringer, må man i hvert fall holde seg med flertallsregjeringer med et visst demokratisk sinnelag og en viss respekt for denne salen. Det er viktig. Så til oppløsningsrett. Jeg mener du kan finne grunner for investitur, men å finne grunner for oppløsningsrett syns jeg faktisk man må lete enda lenger etter. Enten betyr det at en regjering har mistillit til parlamentet, eller at politikere har mistillit til folket sitt. Jeg syns ikke noen av delene er veldig sjarmerende. Hvis det er regjeringa som skal skrive ut dette nyvalget, betyr det at regjeringa har mistillit til sitt eget parlament. Jeg mener at makta skal gå ut fra parlamentet og ikke ut fra regjeringa. Hvis det er parlamentet som skal kreve nyvalg, er det politikerne som har mistillit til sitt eget folk, og sier at dere valgte feil, dere må nok velge en tur til, for vi får ikke til å styre på bakgrunn av den sammensetningen dere har gitt oss – noe jeg også mener er prinsipielt feil. Politikere kan ikke ha mistillit til sitt eget folk. Når man ser disse to tingene samlet, investitur og oppløsningsrett, kan man kikke på de parlamentene som praktiserer disse to prinsippene, og se hvordan de er forskjellig fra det norske parlamentet. En av forskjellene er de brede forlikene. En annen forskjell er at det antakeligvis blir to store partier som kjemper mot hverandre, og du får en sterkere monopolisering. Det er det sikkert noen i denne salen som kunne ønsket seg, en verden med bare to partier, men hvis du kikker på den demokratiske deltakelsen i land med bare to partier, går den dramatisk nedover. Hvis du ser på respekten for politikere i topartisystemene, går også den nedover fordi du får fokusering på konflikt og ikke på politiske løsninger.(Uro i salen.) I sum hadde det – jeg håper jeg ikke forstyrrer folk i salen – når man ser disse to tingene under ett, svekket det norske parlamentet i den tradisjonen, svekket folks respekt for den jobben vi skal gjøre, og det hadde svekket de politiske løsningene. Derfor kommer Venstre til å stemme imot. (Uro i salen.)