trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Det må vel understrekes at det var et tilbud om veiledning som ble presentert av SV i 2002, og kanskje ikke en obligatorisk mentorordning. Det er en stor bekymring i dag, og det er alle de lærerne som forsvinner ut det første året de er ute i praksis. Vi kan både lese i meldingen og høre representanten og andre fra regjeringspartiene snakke om at vi nå bl.a. skal få mentorordninger. I dag har eksisterende lærere utrolig mange oppgaver i skolen. Man ønsker altså ikke å legge dette inn i et strukturelt system som gjør at både mentor og de som skal «mentoreres», blir frikjøpt til å utføre dette, og at det ikke legges inn i et system som gjør at dette blir obligatorisk og en god prosess. Hva er årsaken til at dette bare skal pålegges som en ekstra oppgave som man kanskje kan få lov til å ta tak i, og som vi vet i det store og hele kommer til å drukne?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Vi synes det er altfor tidlig å gå for en femårig utdanning. Vi mener at det første vi må ta fatt i, handler om innholdet i de fire årene vi allerede har. Jeg tror at veldig mange i miljøet har blitt veldig fascinert av å få femårig master og den statusen det gir – og det er jeg helt enig i at den vil gi for lærerutdanningen. Men jeg tror vi gjør en bommert hvis vi ikke gjør noe med selve innholdet i de fire årene. Vi ønsker heller at det femte året ikke skal være en prøveordning i studiet, men at vi gir det som første år i utdanningen, at man skal få lønn, være fullt ansatt og ta det på alvor. Det er der man møter praksissjokket og kan ta det mer på alvor, og ikke når man fortsatt er student.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Vi lot oss ikke rive med i det femårige løpet, for vi mener vi har en jobb å gjøre med de fire årene, før man eventuelt fyller på med et femte år. Det finnes jo allerede et masterstudium som vil føre til lærerutdanning i år, men jeg tror at det fireårige innholdet og hvordan man formulerer det, faktisk er mye bedre. Dessuten, som jeg sa i innlegget mitt, blir også bachelorgraden i dette løpet hengende som en rar greie, som ikke vil kvalifisere til en yrkesutdanning. Det skjer også på andre studier, men jeg synes at det er noe som en må være med og diskutere, før en går over til en femårig utdanning. På samme måte som med timetallsutvidelsen i grunnskolen tror vi ikke bare på mer tid, vi tror på innhold. Når det gjelder det siste spørsmålet, om – gi meg et stikkord!
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Nei – du kunne gjort det likevel. Det var et godt spørsmål, men jeg husker det ikke.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Jeg visste at det var et godt spørsmål som jeg hadde lyst til å svare på, så jeg er veldig glad for denne anledningen. Jeg tror at det er ganske viktig at praksisen det første året blir utført både på 1.–7. trinn og på 5.–10. trinn, nettopp fordi jeg tror at en del som har trodd på mytene om at det er kvinner som skal være på barneskolen, og menn på ungdomsskoletrinnet, da vil få muligheten til å se at det faktisk er et ganske krevende løp både på barneskoletrinnet og ungdomsskoletrinnet. Da får man et mye større og bedre grunnlag for å velge om man ønsker å spesialisere seg mot de yngste eller mot de eldste. Derfor ønsker vi i det første året å ha praksis på begge trinn, slik at man får et mye større referansegrunnlag til å bestemme seg for hva man ønsker å spesialisere seg på.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
En av de store utfordringene er å knytte praksis og teori tettere sammen i lærerutdanningsløpet. Kristelig Folkeparti er enig med Regjeringen i at man må først tenke innhold før man på et vis tenker lengde. Men en av de tingene som meldingen ikke tar tak i, og som Regjeringen ikke drøfter for nettopp å knytte praksis og teori tettere sammen, er hvordan lærerutdannernes praksis er. Vil statsråden ta initiativ til både at lærerutdannerne i mye større grad hospiterer ute i skolehverdagen, hvor de også må takle elever med pubertetsproblemer og utfordringer i virkeligheten, og at øvingslærerne og deres kompetanse i mye større grad brukes i undervisningen på lærerutdanningsinstitusjonene, slik at man på den måten kobler teori og praksis mye tettere sammen?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Denne regjeringen har snublet inn i en del debatter – rundt hĳab og blasfemiparagraf, diskusjoner som etter hvert, da de tok form, viste at det var mangel på en generell kompetanse om religion i samfunnet vårt. Det var ikke et spesielt høyt nivå. Framtidens lærere skal møte elever med alle typer bakgrunn. De skal stå i et mye mer flerkulturelt samfunn enn det våre lærere møtte. Derfor er det uforståelig for meg at Regjeringen nå ikke ønsker RLE-faget obligatorisk for første gang. Vi går motsatt vei av det man gjør i Europa. Man sier at det er ikke viktig. Skjønner ikke statsråden at en lærer må vite hvorfor melk og kjøtt ikke kan blandes for noen elever, at noen elever ikke kan tegne Gud, og hvorfor noen elever kommer med henna på hendene etter en høytid? Hvorfor er denne kunnskapen ikke lenger viktig for denne regjeringen?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
Jeg vil bare komme med noen korte kommentarer. Jeg kjenner en veldig stor bekymring for framtidens lærere og deres kompetanse til å møte et flerkulturelt samfunn. Det gjør meg ekstra bekymret at ingen av regjeringspartienes talere i sine innlegg – kun på direkte spørsmål – har nevnt noe om RLEs betydning i det nye pedagogikkfaget. Det er jo nettopp ved å gjøre RLE obligatorisk, og tilgjengelig, for alle lærere, at alle lærere får den kunnskapen. Det som det nå legges opp til, er at det er pedagogikkmiljøene som skal ha hovedansvaret for opplæring i religion, livssyn og etikk. All ære til pedagogikkmiljøene, men de kan ingenting om en hinduistisk elevs trosutøvelse. All ære til hva pedagogikkmiljøene nå kan gjøre, men hva med det store kompetansemiljøet som er bygd opp på utdanningsinstitusjonene siden 1997, som kan dette? Hvorfor skal ikke de lenger være en del av dette? Det er å lure lærerstudentene når RLE ikke legges inn verken som modulbasert fag eller som studiepoeng. De som ønsker å ta fordypning i RLE, får ingen synergieffekt av pedagogikkfaget og dets liksom-RLE-innhold. Jeg er alvorlig bekymret for hvordan vi skal møte framtidens flerkulturelle samfunn med det opplegget som nå avtegner seg. Debatten i dag har vist at det kommer til å være akkurat som med hjem–skole-samarbeidet: På direkte spørsmål fra Kristelig Folkeparti sier man at jo, dette er viktig, men man gjør ingenting med det. Det har dessverre gått igjen hos Regjeringen. La meg kort si to ting til. Det ene er en generell bekymring som jeg mener hele Stortinget må ta inn over seg: Hva med de praktisk sterke elevene, de praktisk-estetiske fag – knytte praksis og teori nærmere hverandre? Vi har en formidabel utfordring i å få inn i den norske skolen at alle elever skal kjenne mestringsfølelse. Så er jeg også bekymret over at den mentor-/veiledningsordningen som egentlig hele Stortinget, men spesielt Regjeringen, nå legger opp til, kommer som en tilleggsoppgave. Jeg mener dette må legges innenfor faste, strukturelle grep, hvor både mentor og den som skal omfattes av mentorordningen, blir frikjøpt i form av redusert undervisningsplikt for at en skal få dette til. Det ville gitt en god løsning. Det ville sagt at det ikke ble en ekstra oppgave, men at Regjeringen og Stortinget mener at dette er så viktig at vi våger å legge penger i potten til det.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
SV kler utrolig dårlig å være i et flertall og å ha regjeringsmakt. De kaller opposisjonens forslag – og det har vi hørt i hele denne perioden – enkeltstående forslag, umulige å gjennomføre, stående for seg selv, og så i neste omgang er de freidige nok til å henvise til sine egne forslag som de fremmet før de kom i regjering. Dette henger ikke på greip. I tillegg vil jeg bare si til representanten Lena Jensen, som prøver å framstille det som at Kristelig Folkeparti ikke har vært til å stole på i hjem–skole-samarbeid: Da må hun gjøre leksa om igjen. For det å henvise til formålsparagrafen som et symbol på at denne regjeringen tar hjem–skole-samarbeid på alvor, er ikke riktig historieskrivning. Det var Stortinget som tok ansvaret for å få foreldresamarbeidet inn igjen i formålsparagrafen etter at det var framlagt forslag til en formålsparagraf hvor dette var totalt borte. Jeg tror at historiefaget burde bli ekstra styrket i skolen i framtiden, særlig der SVs kommende representanter skal være til stede.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Det er jo interessant å høre så mange versjoner av hvordan det femte året skal være. Når det femte året er så viktig for dere, hvorfor spisser dere ikke det, står sammen i opposisjonen og er sterkere? Det er det ene spørsmålet mitt. Det andre går på «lærerutdannerne», som er et godt uttrykk. Så vidt jeg oppfattet det, var du i innlegget ditt opptatt av dem. Slik jeg oppfattet det, var de på en måte litt dårlig kvalifisert til å gjøre den jobben som de gjør nå. Det tror jeg på mange måter er riktig, og det passer også for så vidt med det NOKUT har sagt. Jeg vil derfor spørre: Er ikke det egentlig en grunn til å holde på den fireårige lærerutdanninga en stund til, til vi får kvalifisert opp lærerutdannerne?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Sorry!
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Det var faktisk noe av det samme jeg hadde tenkt å ta opp. I innledninga i innlegget var representanten opptatt av at Regjeringa ikke hadde vært lyttende, for en trenger breie flertall i slike saker som dette. Det er jeg på mange måter enig med representanten i. Det var derfor jeg syns det var veldig interessant å merke at representanten sjølsagt, i likhet med alle, var interessert i disse to ulike løpa, og så endte opp med en fireårs utdanning. Mitt spørsmål var egentlig: Hvorfor lot ikke representanten seg rive med på det femårige løpet? Det er for så vidt svart på det, men representanten kan gjerne utdype det. Dessuten kunne det vært interessant å høre hvordan man tenker seg praksis, hvis man skal ha et første felles år.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Jeg får ikke lov til å si noe.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Det var svært hyggelig for meg å få muligheten til to replikker. Det er ikke ofte. Representanten var opptatt av at det var for tidlig at det ble delt i to løp allerede første året på den nye lærerskolen. Men noe av poenget er jo at en skal ha praksis veldig tidlig. Mitt spørsmål til representanten blir da: Blir ikke det en sammensausing? Hvordan tenker man seg dette?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Jeg vil ikke bruke ordet «knefall» i denne sammenheng. Når det gjelder RLE-faget, er det helt riktig at det nå ikke skal være obligatorisk i lærerskolen. Det er jo en endring fra det som har vært før. Det har skjedd mange endringer i den nye utdanninga som kommer nå. Så kan man si: Er det galt? Jeg trur ikke det. Vi har hatt mange dårlige religionslærere rundt omkring. Nå vil vi få lærere som kan spesialisere seg i faget og ha stor kunnskap om det. Det trur jeg kan være vel så viktig. Dessuten skal vi også være klar over at det nye og utvida pedagogikkfaget skal ivareta mye av den verdiformidlinga som vi har lagt opp til i formålsparagrafen for skolen.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Jeg kan gjenta noen av de argumentene som jeg brukte i stad, for det er jo omtrent det samme spørsmålet. Det ble sagt at jeg ikke nevnte RLE-faget i mitt innlegg. Jeg hadde fem minutter på meg, og da er det ikke så godt å få med seg alle høydepunktene – for å bruke det uttrykket. I og med at det nå ikke skal være obligatoriske fag, men at en skal velge fag – som jeg tidligere nevnte – regner jeg med at vi får spesielt interesserte som vil velge de ulike fag og fordype seg i dem. Sånn sett kan vi få lærere som er mye mer faglig dyktige enn det vi ser i skolen i dag. Dette gjelder sjølsagt også RLE-faget. Og som jeg også har nevnt tidligere, vil det utvida pedagogikkfaget ta høyde for mye av dette og følge opp det som et samla storting gikk inn for i formålsparagrafen for skolen.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-04-02:
Jeg er helt enig med Dørum i at det er viktig å stille krav til lærere, men det er også sånn at en får ikke lært alt i fag. Det er en del holdninger en har med seg. Dørum er mest bekymra for de lærerne som er i skolen i dag. Det er ikke jeg, for der er det mange på min alder som har med seg mye kunnskap fra tidligere, og som har lang erfaring. Det vil de da videreformidle til elevene. Derfor er det nok viktigere at de som er nye lærere, får mer fordypning i fag enn det de som er der i dag, får.
Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2009-04-02:
Det er vel ikke slik at et femårig løp i seg selv er en masterutdanning. Men i sin replikk var representanten Ljunggren inne på Høyres noe skiftende oppfatning om fireårig eller femårig utdanning. Jeg har vært litt usikker på hva Høyre egentlig mener. Et annet eksempel på det er at den 29. november 2008 sa representanten Eriksen Søreide i NRK at Høyre ville stille tøffere krav for å komme inn på lærerutdanningen, og ville øke karakterkravet til minst 4. I innstillingen vi i dag behandler, fremmer ikke Høyre noe forslag om det, men et generelt forslag om å øke opptakskravene i norsk og i matte. Jeg er uenig med Høyre i strengere opptakskrav. Jeg tror det vil rasere søkningen til utdanningen. Men jeg lurer veldig på hva Høyre egentlig mener. Kan vi stole på Høyre når de foreslår én ting i media og foreslår noe annet når vi behandler saker i Stortinget? Eller er det slik at Høyre har endret oppfatning i denne saken også?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-02:
Hvorfor i all verden er ikke seniorpolitikk nevnt i meldingen?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-02:
Rekruttering blir en hovedjobb for Regjeringen, sier statsråden. Det tror jeg vi er veldig enige om. Vi ser allerede i dag at vi har store problemer med å rekruttere og ikke minst med å beholde de lærerne som er i skolen i dag. Så er det slik at Regjeringen legger opp til en heldagsskole, Regjeringen legger opp til færre elever pr. lærer, osv. Det vil bety at vi trenger flere studieplasser. Vi trenger økte ressurser til kommunene, osv. Jeg kan ikke se at Regjeringen legger så tydelig opp til å kunne klare å nå disse målsettingene. Da ønsker jeg faktisk å få vite: Hva vil statsråden gjøre i form av økonomiske tiltak i budsjettene for å oppnå målet om å få til en heldagsskole, få færre elever pr. lærer osv.?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-02:
Representanten Jensen var glad for bred tilslutning. Det er jo ikke så vanskelig å få bred tilslutning når man stort sett ikke foreslår – eller gjennomfører – veldig kontroversielle tiltak, og er motvillig til å gå lenger. Da er opposisjonens rolle å prøve å skyve mer på, for meldingen er gjennomsyret av at man skyver på alle valg – man vil lage utredninger og den typen ting, og man vegrer seg for å skjerpe krav. Representanten Jensen var i sitt innlegg selv inne på frafallsproblematikken, og NOKUT poengterte jo hvor viktig det var å stille krav med tanke på å redusere problemene med frafall. I tillegg problematiserer representanten både i replikksvar og i sitt innlegg det med en femårig utdanning. Når skal SV komme seg vekk fra å prate om at krav er viktig for at læreryrket skal få status, og komme seg dit hen at de begynner å gjennomføre?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-02:
Jeg la òg merke til at representanten ikke nevnte RLE-faget i sitt innlegg. Jeg tror at norske lærere står overfor ganske store utfordringer i det framtidige klassebildet når det gjelder akkurat dette. Det er da ganske viktig at man møter denne type spørsmål med både kompetanse og tyngde som man har fått gjennom utdanningen. Det må jo være et paradoks for Senterpartiet å gå inn og stemme imot et obligatorisk RLE-fag i lærerutdanningen, slik posisjonen kommer til å gjøre i dag. Hvilke tanker gjør representanten seg om det?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-02:
Jeg tror det er stor enighet om at læreren er nr. 1. Det er også godt å høre at statsråden har våknet opp til at det er en rekrutteringsproblematikk i skolen. Det har vi prøvd å gjøre oppmerksom på lenge. I lærermeldingen er det også om Lektor II-ordningen. Det var også statsråden så vidt inne på i innlegget. Der var det en litt tragikomisk sak på TV 2 om en elev som var plassert ute på en gård en dag i uka, som ble stoppet fordi bonden ikke hadde lærerutdanning. Nå skjønner jeg at statsråden har bestemt seg for å rydde opp i det, og det er veldig bra. Men her er det mye som tyder på at man har et byråkrati som ikke tar inn over seg det signalet som kommer ganske bredt, om at man også må finne nye modeller for hvordan man skal dra ny kompetanse inn i skolen. Spørsmålet blir da: Hvordan skal statstråden få det byråkratiet over på et annet spor, slik at det begynner å bli konstruktivt når det gjelder dette?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-02:
Det var noe Anna Ljunggren sa som gjorde at jeg tok et treminutters innlegg – og det var et par andre som hivde seg på samme melodi. Hun sa at da hun gikk på skolen, hadde hun en glimrende lærer som var streng og satte klare grenser. Den typen lærer tror jeg vi alle husker, og vi vet hvor viktig det er for lærerne å få den tryggheten at man tør å sette grenser. Vi har jo vært igjennom dette med praksissjokket. Det er mange som har vært inne på det i dag, og jeg er forundret over at man ikke tar det såpass på alvor at man vil se på Høyres forslag om et praksisår. Jeg tror det å få med seg en trygg praksis før man må stå helt alene i klasserommet, er uhyre viktig. Men så fortsatte representanten med å si at høyresiden svartmaler skolen, og at vi til dels oser av mistillit til lærerne. Det er det også flere som har slengt seg på, og det synes jeg er en håpløs premiss og et nokså lavt debattnivå. Da kan vi bare parere tilbake at skolen nå i dag sliter med at man ikke hadde opptakskrav til lærerutdanningen i mange, mange år, og det var en sterk nedklassifisering av hva det å ha et kunnskapsnivå, et kompetansenivå, faktisk innebærer. Og der har jo ikke akkurat regjeringspartiene noen god historie, i og med at man også stemte imot at kunnskapskravene skulle innføres da Kunnskapsløftet kom. Dessuten er det mye som tyder på at man ikke helt orienterer seg i virkeligheten, for Mandag Morgen hadde akkurat en artikkel om dette, og der står det: «Kun én av tre lektorer ville valgt læreryrket igjen. Lektorer advarer mot å velge eget yrke. Jo lenger de har jobbet i skolen, jo mindre villlige er de til å anbefale elever å velge samme levevei.» Er det sånn at man tror at det er høyresiden som står og skaper den type holdninger hos lærerne selv? Dette er en ganske grunnleggende utfordring med hensyn til hvordan vi kan få opp statusen til læreryrket, og hvordan vi kan få en helt annen innstilling til det å være lærer, og hvor viktig den jobben er ute i samfunnet. Og da kan vi ikke drive på med sånt – tull er vel et uparlamentarisk begrep, så vidt jeg har hørt, men jeg kan jo si noe omtrent i nærheten. For det å være lærer er en uhyre viktig jobb. Det er en vanskelig jobb. Det er en lederjobb i et stort fellesskap bestående av mange forskjellige individer. Det er jo den rollen vi skal utdanne folk til, og da må jeg bare gjenta at jeg savner ambisjonsnivået i den meldingen som foreligger. Særlig siden det har tatt to og et halvt år å få den fram, med basis i en nokså grundig NOKUT-evaluering, hadde jeg trodd man skulle tatt flere steg.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-02:
Det er morsomt å høre på debatten mellom SV og Venstre om hvordan man prioriterer, men det var ikke det som gjorde at jeg tok ordet. Det er blitt diskusjon om fysisk aktivitet i forbindelse med lærerutdanningen. Jeg trodde det var lærerutdanningen vi skulle diskutere. Måten SV har innført tilbudet om fysisk aktivitet på er et godt eksempel på at man enten senker krav til innhold og kompetanse, eller at man har svekket kommunenes frihetsgrad, slik at de fleste gjennomsnittskommunene i Norge nå har underskudd på driftsbudsjettet sitt. Man har altså innført to timers fysisk aktivitet og avsatt 48 mill. kr til det. Beregningen fra KS er at det reelt sett koster det tre- eller firedobbelte hvis man skal ha kvalitet inn i tilbudet – dette bare for å få debatten litt mer ned på jorden i forhold til bl.a. prioritering.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Jeg tror nok departementet har en ganske god innsikt i institusjonene. Vi har svært god kontakt med dem. Vi har forsøkt å finne ut hva som er det dokumenterte og faglige grunnlaget for at Universitets- og høgskolerådet har sagt det de har sagt i høringen til komiteen. Men vi har faktisk ikke funnet noen grunnlag, annet enn det at de tror det er mulig å gjennomføre i 2020. Det er en påstand som vi rett og slett ikke har faglig dokumentert dekning for. Det jeg synes er viktig å legge vekt på, er at vi må utvikle mastertilbud som passer ikke minst til lærerrollen på grunnskolenivå, på ungdomstrinnet og barnetrinnet. Vi har ikke utviklet mastertilbud for de trinnene. De fleste mastertilbudene som finnes i dag, er tilpasset videregående opplæring. Her har vi en vei å gå. Vi har også en vei å gå når det gjelder å utvikle nødvendig lærerkompetanse i lærerutdanningsinstitusjonene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Regjeringen er for å beholde de opptakskrav til lærerutdanningen som ble innført for ganske få år siden. Grunnen til det er meget tydelig: Vi mener det er behov for å stille noen krav. Vi ser selvfølgelig også at det har vært en positiv utvikling i forhold til det. Vi ser nå at klarer vi å få kvalifiserte søkere til å starte på lærerutdanningen, har vi en god mulighet til å få mange flere enn i dag gjennom et godt løp. Jeg må også få lov til å oppklare en åpenbar misforståelse i mitt forrige svar. Opposisjonen sier at en femårig lærerutdanning skal innføres i 2014. Jeg sa et annet årstall, og benytter anledningen til å beklage det. Men jeg har oppfattet hva opposisjonen har ment.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Den ordningen som vi nå går inn for, med en bedre integrering av teori og praksis, inneholder akkurat de elementene som representanten her etterlyser. Vi bør få bedre avtaler med praksisskoler. Samtidig vil mentorordningen for de nyutdannede også være et viktig bindeledd inn til lærerhøgskoleinstitusjonene dersom man velger å bruke mentor som kjøpes fri på den måten. Det vil også gi en bedre kontakt med det som er ute i praksis. Jeg var i går på besøk på Strinda videregående skole i Trondheim. Der var det to praktikanter som hadde både en praksiskoordinator i skolen og et godt opplegg med sin praksis, som igjen spilte tilbake på lærerutdanningsinstitusjonen. Det er akkurat slik vi ønsker å ha det. Dette var en god måte å gjøre det på, og jeg er helt enig i at det trengs en kontakt med praksisfeltet for at også lærerne i lærerutdanningsinstitusjonene skal bli gode i en kombinasjon av teori og praksis.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Regjeringen bruker i år 400 mill. kr til etter- og videreutdanning av lærere. Hvis man hadde gått for Venstres forslag om å kjøpe fri lærere, et årskull av gangen omtrent, ville man hatt et så stort problem med å få dekket lærerbehovet i skolen at det ikke ville vært forsvarlig å gjøre det. Det er grunnen til at vi ikke har gått for Venstres modell om frikjøp av lærere til etter- og videreutdanning. Vi har et meget tydelig opplegg, og vi får nå et kontinuerlig opplegg for etter- og videreutdanning som nettopp er ment å skulle ta vare på de lærerne som er i skolen, for vi vil beholde dem der lenger. Det tror jeg vi alle kan være enige om. Vi har litt ulike innfallsvinkler til dette, men vi er opptatt av det, og vi bruker penger på det.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det er jo det vi holder på med hele tiden, og vi regner med at denne forbedrede lærerutdanningen vil legge et bedre grunnlag, slik at man er i en bedre posisjon også i lønnsforhandlinger. Jeg vil ikke ha noen ting imot at man differensierer lønninger noe mer, også i forhold til lærerutdannerne og den lønnen de har. Så her legger vi et grunnlag for at eventuelle lønnsforhandlinger i framtiden kan føre til resultater som lærerne har fortjent. Når det gjelder Universitets- og høgskolerådet gjentar jeg at jeg – også ved henvendelse til dem – ikke har funnet dokumentasjon for året 2014; det er ingen ting som er faglig lagt fram, som underbygger dette. Det er bare et ønske om at da skal de kunne klare å gjennomføre det. Jeg tror faktisk at jeg kjenner institusjonene også. Selv om det er de selv som har disse ambisjonene, vil jeg likevel si at her er det «tenk på et tall». Det vi gjør, er å gå grundig og faglig forsvarlig fram for å få en bedre utdanning nå i de fire årene lærerutdanningen varer, samtidig som vi gjør vårt beste for å utvikle gode mastere og for å gjøre en eventuell femårig utdanning også kvalitetsmessig nyttig og god.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det har vært en spennende debatt og en debatt med nerve, og det er helt greit, synes jeg, at det kommer fram politisk uenighet. Det som er viktig for meg, er å understreke den faglige ambisjonen som Regjeringen har i denne saken. Ambisjon kan åpenbart måles på mange måter. Opposisjonen måler den i kvantitet, vi måler den i kvalitet. Det som er hovedargumentet for den hovedretningen vi går inn for når det gjelder utdanningens lengde, er at det er det som er faglig forsvarlig. Det er ikke slik at alle ønsker en femårig master, men Regjeringen legger i meldingen også faktisk opp til – i tillegg til at vi har gode argumenter for å styrke kvalitativt innholdet i en fireårig utdanning, som er for slapt og for svakt i dag – at man i tillegg til alle de ordningene man allerede i dag har på masternivå, får 800 nye mastergrader. Grunnen til at det tar tid å få fram hva vi ønsker å ha masterutdanning i, er at de masterne som er, ikke er godt tilpasset barne- og ungdomstrinnet i dag. De som tar masterutdanning i dag, enten det er femårig integrert, PPU i tillegg til noe de måtte ha fra før, eller erfaringsbaserte mastere for lærere ved allmennlærerinstitusjonene, tar ofte en mastergrad som er tilpasset videregående skole. Det er flott, det er vel og bra, vi vil gjerne ha flere som fordyper seg på et høyt nivå, som en masterutdanning er, men det som er det aller viktigste, og som vi vet, er at utfordringen og problemet i grunnskolen i dag, de innholdsmessige svakhetene vi ser, ikke blir løst ved å legge på ett år til. Det er ikke det ekstra året som løser problemene, det er å gå inn og se på det kvalitative og å få både en bedre organisert og integrert praksisopplæring og ikke minst å ta hensyn til den prosessen som de statlige høyskolene og – la meg gjerne si – også universitetene står overfor når det gjelder framtidens lærerutdanning. Det ble snakket om Høgskolen i Finnmark her. Det er en av de høyskolene vi synes det er viktig å opprettholde, og det er viktig å ha en god lærerutdanning der. Men vi vet at både den og andre høyskoler er sårbare når det gjelder størrelse, når det gjelder rekruttering, og da må vi inn med gode prosesser for f.eks. arbeidsdeling og samarbeid. Vi har en god prosess med våre høyskoler og universiteter, og jeg er overbevist om at lærerutdanningen, sånn som den blir med dagens vedtak, vil være en prøvestein på godt samarbeid mellom universiteter og høyskoler. Jeg er helt sikker på at vi får en faglig forsvarlig og god utdanning med en fortsatt fireårig lærerutdanning som hovedinnretning, men med mange nye, spennende tilbud på masternivå.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Eg er svært tilfreds med å ha lagt fram ei stortingsmelding om lærarrolla og -utdanninga, som reformerer og klart forbetrar utdanninga, og som peikar i retning av fleire masterstudentar i framtida og ein full gjennomgang av det, men ikkje minst tek dei nødvendige kvalitetsgrepa i dag. Representanten Anundsens problem og opposisjonens problem er at dei har ingen modell for ein femårig master. Dei har ein ting til felles, dei har talet fem til felles. Så har dei nokre ulike modellar, som kanskje oppfyller krava til NOKUT. Så har representanten Anundsen sjølv gjennomført nærmast eit drap på Høgres modell frå talarstolen nettopp, der han regelrett slakta eit av partia sin modell. Og representanten Dørum har bekrefta at vi må ha ein lang høyringsprosess, og vi må diskutere litt fram og tilbake. Med andre ord har dei omtrent det same behovet for ein brei diskusjon om vegen vidare. Det viktige no er å gjennomføre kvalitetsgrepa i den fireårige utdanninga og få fleire på masternivå, som Regjeringa foreslår.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Dette er eit veldig viktig spørsmål, synest eg. På den eine sida er ikkje poenget at ein skal svekkje krava til at dei som skal ha undervisning i faga, skal ha ein tung og brei kompetanse og vere lærarutdanna gjennom ulike lærarutdanningar. Det er andre viktige oppgåver, både pedagogisk og av annan art, der dei kan vere viktige bidrag. Der trur eg representanten og eg sjølv er heilt einige. Det kan vere på forskjellige måtar utanfor skulen, men ikkje minst Lektor II-ordninga er eit godt eksempel på det. Der er eg einig. Det er derfor vi har sett i gang den. Det er derfor vi no òg, som det står omtalt i meldinga, jobbar med å sjå på moglegheiter for andre løp for kandidatar med heilt annan bakgrunn, som kan kome raskare inn i eit løp mot å bli lærar. Det er derfor vi òg må ha meir praksisretting og leggje til rette for at fleire elevar kan ha opplæringa si i bedrift. Det vil vi kome tilbake til i kompetansemeldinga snart. Eg vil seie eg er veldig glad og positiv til at representanten Gundersen er oppteken av nettopp det same problemet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det er gode eksempel på viktig kunnskap i skulen. Det er jo derfor vi vektlegg så sterkt no at sjølve verdigrunnlaget skulen skal byggje på, kjennskapen til ulike livssyn, forståinga mellom menneske med ulik bakgrunn, det at Noreg er vorte eit samfunn som er mangfaldig, må vere grunnleggjande for alle lærarar som skal jobbe i skulen. Det er ei av grunngjevingane for det nye faget pedagogikk og elevkunnskap, og det må vere viktig i alle fag. Det trur eg Kristeleg Folkeparti er heilt einig i. Der eg meiner dei gjer ei feilslutning, er når dei seier at det må føre til at faget RLE skal vere obligatorisk. For dette er verdiar og kunnskap som må prege virket til alle lærarar i skulen i det moderne samfunnet. Det kan ikkje setjast bort i eit bestemt fag. RLE-faget skal vere eit fag som dreier seg om religion, livssyn og etikk, og det skal vere eit kunnskapsfag, eit utviklingsfag på det området. Derfor er mitt svar til det at dei viktige verdiane og omsyna må varetakast for alle lærarar, ikkje berre ved å gjere eit bestemt fag obligatorisk.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det er svært mange argument for at vi eit godt stykke inn i framtida skal ha ei lærarutdanning i Noreg som er ein femårig integrert mastergrad for alle. Eg har stor respekt for det standpunktet Venstre har når det gjeld det – det er ingen tvil om at Venstre er det av opposisjonspartia som har hatt det mest konsekvente standpunktet her. Men det finst svært gode argument mot at vi no skal setje i gang ei stor reform som vil ta all merksemd vekk frå det kvalitetsarbeidet som er nødvendig dei neste åra. 2014 er kort tid med tanke på dei enorme kvalitetsutfordringane som er i sektoren, med den oppbygginga av kompetanse som er nødvendig, med dei forbetringane av innhald og auka krav som har fokus på studentane, og med dei rekrutteringsutfordringane som ligg føre. Dersom vi skal gjere den overgangen raskt, er det eit kull på 1 500–2 000 som forsvinn rett ut i ein allereie pressa rekrutteringssituasjon, på toppen av Venstres forslag om at langt fleire skal takast ut av skulen. Eg er ueinig i det grepet Venstre tek. Eg registrerer at det i opposisjonen er indre ueinigheit, men eg har respekt for at det er gode argument for ei langsiktig målsetjing her.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Nettopp det at Regjeringa er meir ambisiøs enn det Framstegspartiet er både når det gjeld å innføre ein ny og heilskapleg skuledag og få fleire lærarar, gjer at vi òg må ha større ambisjonar om studieplassar i lærarutdanninga for å redusere fråfall og behalde fleire av dei som begynner i skulen. Derfor tek vi desse omfattande grepa. Vi tek tak i dei nye som skal ut i skulen og skal gi dei betre støtte. Vi tek kvalitetsgrep i utdanninga som skal redusere fråfallet, og vi har auka talet på studieplassar i lærarutdanningane, på PPU og i førskuleutdanningane. Dette er heilt nødvendig. Men vi må alle vere klår over at det i dag er riktig og viktig med nokre fleire studieplassar, ikkje minst i PPU, der vi ser det er god søkning. Vi ser òg at det er rom for fleire femårige mastergradar, der det er god søkning. Derfor legg vi opp til det. Men vi må òg vere opptekne av sjølve rekrutteringa, få opp interessa for og lysta til å verte lærar. Det er den største mangelen når det gjeld grunnskuleutdanninga i dag. Så kjem vi tilbake i revidert og i seinare samanhengar med kva det betyr i budsjettet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Problemet her er ikkje mangel på ambisjonar. Problemet her er at mange i opposisjonen ikkje gjennomførte nødvendige grep då dei sjølve hadde makt, men i dag synest det er spennande å skape illusjonar om kva ein kan få til som er fullstendig urealistiske. Lat meg først ta litt om den nye lærarutdanninga, som er ei omfattande reform som det er brei tilslutning til. Mange av grepa kunne ha vore gjennomførte tidlegare. Det er f.eks. foreslått av SV i Stortinget ei systematisk vidareutdaning av mentorar. Det vart ikkje foreslått i førre periode, men det er no brei einigheit om å dele utdanninga i to løp. Det er ei omfattande kvalitetsreform som saman med den innhaldsforbetringa ved institusjonane som vi legg opp til, vil vere ekstremt viktig i åra som kjem, for å få ei betre lærarutdanning. På eit anna felt, derimot, trur eg vi må gå mykje djupare inn i dei problema som kunne verte skapte særleg dersom vi skulle følgje opp det partiet Venstre og representanten Dørum tek opp her. Det gjeld rekruttering. Forslaget om eit kompetanseår kvart sjuande år, som Venstre no har, er sist nemnt i samband med at vi la fram meldinga. Det er eit forslag som ville føre til at godt over 5 000 lærarar i tillegg til det kullet som vi med Venstres politikk ville miste på grunn av ei femårig utdanning raskt, ville verte tekne ut av skulen – godt over 5 000 lærarar i ein situasjon der det ifølgje statistikken no er fleire ledige stillingar i skulen enn det er arbeidslause lærarar! Alle veit at det er ein fullstendig ugjennomførbar politikk dersom vi er opptekne av at elevane skal ha kompetente lærarar. Det vil ta lærarane frå elevane. Det er òg grunnen til at det ikkje vart noko kompetanseår då Venstre sjølv hadde makt. Det vart ikkje eingong nokon kompetansedag til lærarane i skulen. Det er det som no er utfordringa. Vi må setje i gang det systematiske vidareutdanningslyftet som vi er i gang med, i eit tempo som rekrutteringssituasjonen i skulen toler. Det er eit godt ideal, som vi alle er einige om, at alle lærarar skal ha fagkompetanse i sine fag. Men lat oss òg sjå for oss at vi dreg ut på ein skule og fortel at nei, du har jobba i skulen i 30 år og undervist i kroppsøving eller musikk eller matematikk eller kva det skulle vere, men vi ser av papira her at du ikkje har 30 eller 60 studiepoeng i ditt fag, så for å vere kvalifisert til å undervise, må du først ha det. Eg trur kanskje det ville vere ganske mange som ville lure på om vi hadde hørt ordet «realkompetanse», om vi forstod at det å ha jobba i mange år trass i alt gir ein god del erfaring. Det er eit godt ideal, men no må vi begynne med dei nye lærarane, stille kompetansekrav, og så må vi gjennomføre vidareutdanninga, som vi for første gong har fått på plass, i eit tempo som rekrutteringa toler.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Det er nettopp respekten for Odd Einar Dørum sine sju år av dei siste tolv åra i regjering som gjer at eg tek opp forholdet mellom det å fremje resolusjonar, kome med politikk og det å gjennomføre ting. For SV føreslo i 2002 for Stortinget ein varig, forpliktande opptrappingsplan for å styrkje etter- og vidareutdanninga. Det er veldig bra at det vart meir vidareutdanning i samband med Kunnskapslyftet, men det er no vi får eit varig system. Eg gjentek mitt spørsmål, som det er viktig å få svar på. Venstre sitt forslag inneber 6 000–7 000 lærarar årleg ut av skulen i ein situasjon der vi manglar lærarar, der vi ikkje har for mange av dei. Noko som var i nærleiken av eit svar, var at fleire av dei som er lærarar og ikkje jobbar i skulen, burde kome tilbake igjen. Det er ca. 11 000 av dei. Skal fleirtalet av dei tryllast tilbake til skulen i løpet av få år? Kan vi gjennomføre det? Nei, eg trur vi må vere så ærlege å seie at det er ikkje mogleg å gjennomføre ei ordning som tek langt over 5 000 lærarar ut av skulen årleg. Derimot burde vi kunne samle oss om det vi no for første gong har fått, nemleg eit varig system for vidareutdanning som vil gje – som det riktig vart sagt her – ca. 2 000–2 500 lærarar årleg moglegheita til det. Det kan verte fleire på sikt viss vi får til ei betre rekruttering. Problemet i dag er ikkje at det er for lite pengar til det. Problemet er at vi truleg vil ha store problem med å få mange av dei til å ta vidareutdanning fordi det ikkje finst kompetente vikarar ute i Skule-Noreg. Vi må ha den omfattande rekrutteringssatsinga som er no. Så må vi setje i gang det Regjeringa har gjennomført, nemleg ei varig vidareutdanning, men det må vi gjere i eit tempo som gjer at elevane i Noreg faktisk har kvalifiserte lærarar til å undervise dei. Så må eg ta to ord om den prioriteringa som Venstre gjer. Det er riktig at dei legg inn meir pengar til vidareutdanning av lærarane. Kor tek dei dei pengane frå? Jo, dei kuttar i Regjeringa sitt forslag om fleire skuletimar til elevane. Dei kuttar i meir fysisk aktivitet til elevane. Dei kuttar i den reduksjonen av barnehageprisen som er viktig for at flest mogleg ungar skal kunne gå i barnehagen og leggje eit betre grunnlag for læring. Dei kuttar i gratis læremiddel i vidaregåande skule, og dei kuttar i ordninga med frukt og grønt. Dei kuttar altså i alle dei tinga som er forbetringar for elevane i skulen for å få fleire til å ta vidareutdanning, noko det truleg ikkje er grunnlag for no, fordi vi rett og slett manglar nok lærarar. Det er problemet. Til slutt: Det som er det viktige her, er at det er semje om dei breie grepa som vert tekne, både i lærarutdanninga, i etter- og vidareutdanninga og når det gjeld mentorordning. Lat oss derfor samle oss om dei store grepa, ha diskusjon om dei punkta som det er usemje om og kome vidare med den enormt viktige forbetringa av lærarutdanninga som vi no får.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Denne telje-til-tre-metoden er ny for meg, det skal eg ærleg innrømme. Eg registrerer at representanten Dørum kom med to andre felt – og så til lærarane. Men då er vel truleg problemet, om ein skal ta opp att det eg sa i stad, at ein stoppa før ein kom til elevar. Det Venstre faktisk gjer, er å kutte på fleire felt som er viktige for elevane i skulen, for å finansiere meir til vidareutdanning av lærarar. Eg gjentek: Dei kuttar i timetalet til elevane i fag som norsk, matematikk og engelsk, kuttar i fysisk aktivitet for elevane, kuttar i ordninga med frukt og grønt til elevane, kuttar i løyvingane til vidaregåande skule, til læremiddel, og går imot å redusere prisen i barnehagane. Det er altså finansieringa – og som elevane skal stille opp med – for at ein, heilt riktig, legg inn meir til vidareutdanning av lærarar. Problemet med vidareutdanninga no er å få rom til å få mange nok til å ta ho i utgangspunktet. Det er riktig, som representanten Dørum seier, at mange lærarar i Noreg tek etter- og vidareutdanning i dag. På toppen av det foreslår vi ei statleg satsing som kan gi 2 000–2 500 moglegheit til dette frå byrjinga av – kanskje fleire etter kvart om vi får moglegheit til det. Problemet er altså ikkje at det er for lite pengar, men at det mange stader i Noreg vil vere veldig vanskeleg å få kompetente, kvalifiserte vikarar. Vi ser allereie i skulen i dag, ikkje minst her i Oslo, at ein slit med å få kvalifiserte lærarar til faste stillingar, ikkje minst til vikarstillingar. Det må vi ta på alvor. Derfor må vi prioritere ein massiv rekrutteringsinnsats samtidig som vi gjennomfører eit vidareutdanningslyft i det tempoet vi toler. Det eg trur – og den prioriteringa ein må gjere – er at kunnskap er sjølve basisen i framtidas verdiskaping og velferd. Då må ein vere villig til å prioritere eit heilt sett av tiltak innanfor det. Lærarane skal vere nr. 1 – det er den viktigaste prioriteringa innanfor skulen, og det er derfor vi gjennomfører ei ny lærarutdanning og meir vidareutdanning. Men vi kan ikkje finansiere det ved å kutte i timetall og fysisk aktivitet og andre viktige ting i skulen. Det er sånn at elevane er heile menneske som skal lære meir ved fleire timar i fag, og som treng å vere meir aktive, der frukt og grønt er eit populært og viktig tiltak, som fleire av opposisjonspartia her har stemt for. Det er det som skil oss. Vi treng ikkje kutte i viktige ting til elevane for å finansiere dette. Vi klarer både å stille opp med vidareutdanning, rekrutteringssatsing, fleire timar meir fysisk aktivitet og gratis læremiddel i vidaregåande.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Eg er einig i at Venstre definitivt har vist evne og vilje til å prioritere. Det er berre så synd at dei nedprioriterer elevane i eit forslag eg meiner ikkje kan gjennomførast på det nivået som er foreslått når det gjeld vidareutdanning. Eg gjentek: Eg trur det er ein stor feil. For det er elevane og barna som skal lære gjennom fleire timar, ha meir fysisk aktivitet, få gratis læremiddel, gå meir i barnehage osv. La meg avslutte denne lille runden med å seie at det eg har stor respekt for, er at Venstre er eit parti med eit stort engasjement for lærarane. Eg trur at det vi no får til gjennom denne læremeldinga, er ein del store grep som ein over tid har diskutert, men som ikkje har vorte gjennomførte. Det dreier seg først og fremst om at vi deler lærarutdanninga i to løp for å få større sjanse til fordjuping og spesialisering. Om det er det brei semje. Det neste er at vi får gjort det som vi har foreslått lenge, nemleg eit utvida pedagogikk- og elevkunnskapsfag, som gjev betre grunnlag for lærarane, både som verdiformidlarar og formidlarar av fag. At vi no får eit vidareutdanningsopplegg som er varig, i første runde basert på det som kom i Kunnskapslyftet knytt til reforma, er veldig bra. Og at vi får ei mentorordning for nyutdanna, trur eg vil bety veldig mykje for moglegheita til å hindre fråfallet det første året i skulen. Det er ting som det er brei semje om her. Det er det som er det store biletet i den meldinga om lærarane som vi i dag behandlar. Der er det semje ikkje berre mellom representanten Dørum og meg, men det er brei semje i opposisjonen om dei forslaga som Regjeringa har lagt fram om det.
Vera Lysklætt (Venstre), 2009-04-02:
Representanten Dørum har på en utmerket måte redegjort for Venstres syn i denne innstillingen. Men som representant for Finnmark vil jeg gjerne knytte noen kommentarer til den samiske lærerutdanningen og til lærerutdanningen ved Høgskolen i Finnmark. En viktig oppgave for den samiske lærerutdanningen er å ivareta, videreformidle og utvikle de samiske språk, samisk kultur og tradisjonskunnskap og utdanne lærere og førskolelærere i tråd med det. Men søkningen til den samiske lærerutdanningen er dessverre svært lav, og det er åpenbart at det er en stor utfordring å rekruttere nok samiskspråklige lærere til samiske og norske barnehager og skoler. Jeg er derfor glad for at flertallet ser alvoret i situasjonen og mener at det er viktig å ha målrettede rekrutteringstiltak for å sikre tilstrekkelig mange kvalifiserte samiskspråklige lærere. Det er positivt at departementet vil iverksette tiltak for å kartlegge rekrutteringsgrunnlaget for samisk høyere utdanning, vurdere en utvidet ordning for ettergivelse av studiegjeld samt at deler av videreutdanningsstrategien som nylig er lagt fram, knyttes til videreutdanning i samisk for lærere. I forbindelse med sistnevnte har jeg stor tro på at de tre høgskolene som har ansvar for å utdanne lærere i samiske språk, nemlig Samisk høgskole, Høgskolen i Bodø og Høgskolen i Nord-Trøndelag, vil kunne videreutvikle gode og attraktive tilbud. Venstre støtter også at muligheten for å fastsette rammeplan/studieplan for samisk lærerutdanning innenfor rammen av nasjonale bestemmelser delegeres til Samisk høgskole, fordi det er miljøet på Samisk høgskole som etter vår mening sitter på den beste kompetansen i denne forbindelse. Avslutningsvis vil jeg gjerne si noen ord om lærerutdanningen ved Høgskolen i Finnmark. Lærerutdanningen der er svært viktig for vår region. For høgskolen, en relativt liten lærerutdanning i periferien, er det åpenbart viktig at det legges til rette for at de nye utdanningsløpene kan samordnes og organiseres på tvers av hovedretningene. Jeg er også glad for at komiteen slår tydelig fast at dersom man skal innføre et aktivitetskrav for lærerutdanningen, er det viktig at dette fastsettes ut fra avlagte studiepoeng, der både grunn- og videreutdanning ses under ett. Et betydelig videreutdanningstilbud ved den enkelte institusjon vil også sikre bredde, relevans og livskraftige fagmiljøer. I tillegg er samarbeid med andre nordnorske lærerutdanningsinstitusjoner svært viktig for Høgskolen i Finnmark, og jeg er tilfreds med at komiteen slår fast at arbeidsdeling mellom institusjoner vil bli stadig viktigere i framtiden. Det er åpenbart riktig, men jeg vil også minne om at samarbeid mellom institusjoner som ligger geografisk svært langt fra hverandre, kan gi få stordriftsfordeler i enkelte sammenhenger. Jeg håper derfor at departementet tar hensyn til dette i det videre arbeidet med implementeringen av den nye lærerutdanningen.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2009-04-02:
Som presidenten korrekt seier, er dessverre ordføraren for saka ikkje til stades. Eg vil seia nokre ord på hans vegner. Det er ikkje tvil om at Island er eit av dei landa som er blitt hardast ramma av den internasjonale finanskrisa. Dei har ein svært vanskeleg økonomisk situasjon på Island, og det har ført til ei nyorientering på fleire område. Blant anna har debatten om EU-medlemskap og eurosamarbeid blussa opp. I vinter besøkte eg Island to gonger, med få vekers mellomrom. På dei vekene skjedde det dramatiske endringar i islandsk politikk. Fleire parti hadde halde ekstraordinære landsmøte og skifta ut leiinga. Regjeringa hadde gått av og skrive ut nyval. Ingen av desse tinga var føresett berre nokre få veker før. Òg i dag er det slik at islandsk politikk er svært labil, endå fleire islandske parti har hatt ekstraordinære landsmøte med store utskiftingar i leiinga. Island har i dag ei interimsregjering, og eit nytt val står for døra. Oppslutninga om dei ulike politiske partia svingar mykje på målingane. Det same gjer oppslutninga om ein mogleg islandsk EU-medlemskap. Det er med andre ord veldig mykje som er uavklart på Island og i islandsk politikk. Det er i dag derfor veldig vanskeleg å føreseia utviklinga på Island framover. Dette gjeld generelt, men det gjeld òg i spørsmålet om ein mogleg islandsk EU-medlemskap. Så me veit i dag med andre ord ikkje om Island kjem til å søkja om å bli med i EU. Men me kan heller ikkje utelukka at så vil skje. Eg synest derfor det er klokt av Regjeringa når ein i brev til komiteen varslar at ein vil følgja utviklinga på Island nøye, at ein stadig vil halda Stortinget orientert om utviklinga og at ei vurdering av moglege konsekvensar for Noreg vil bli sett i gang dersom Island vedtek å søkja medlemskap i EU. Eg er glad for at den tilnærminga som Regjeringa har valt i denne saka, har brei oppslutning i komiteen – og i Stortinget.