Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2007-10-23:
Jeg kan kanskje virke litt trøtt i dag, men i går kveld kom gullet «hem», og jeg vil gjerne gratulere Brann med norgesmesterskapet. Så til saken. Nordisk samarbeid er viktig, både fordi vi på den måten blir inkludert, selv om vi som land står utenfor, og fordi Norden har en lang tradisjon for samarbeid og forbrødring. Det er viktig at vi alle har en oppfatning av at Norden er én region, men ikke på en slik måte at noen fremdeles tror at Norge er hovedstaden i Sverige. Norden bør også ta utfordringene i nordområdene alvorlig, og sammen blir man definitivt sterkere. Det samarbeidet som foregår mellom Norden og nabolandene både i øst og nordvest, er viktig for å kunne bygge nettverk og for å dele kompetanse. Likevel er det vel de mer nærliggende sakene, bokstavelig talt, som vi først bør ta tak i og få orden på. Dette gjelder grensehindringer, som jo tukler det til for folk flest, og som ingen egentlig begriper hvorfor er der. Hvorfor skal det være så vanskelig å reise mellom Norge og Sverige? Siden Norge ligger i randsonen til EU, vil det klart være enkelte problemstillinger vi ikke kan gjøre noe med – riktig enda i hvert fall. Men det kan synes som om Norge er et land der de fleste hindringene ligger, og jeg håper at Nordisk Ministerråd snart vil kunne finne løsninger på enkelte av disse «nissen-på-berget»-reglene. Av andre ting som det er svært viktig at Norden samarbeider om, er organisert kriminalitet over landegrensene. Som også saksordfører var inne på, gjelder dette særlig trafficking av kvinner og barn. Vi må kjempe for sammen å få stoppet denne uverdige og inhumane måten å behandle og bruke mennesker på. Det er godt å se at nordisk politisamarbeid fungerer, og at man har greid å få til et ubyråkratisk og velfungerende samarbeid i kampen mot trafficking og organisert kriminalitet. Jeg vil likevel at vi skal minne hverandre på at det fremdeles kommer ca. 200 barn til Norge via trafficking, som er solgt fra hjemlandet eller opphavslandet sitt. Det er dem vi greier å fange opp. Sannsynligvis går det nok en del via Norge og ut i sexindustrien i Europa. Dette må vi fortsette med å kjempe mot så lenge det er ork i oss. Fremskrittspartiet har fremmet forslag i Nordisk Råd og fått vedtatt av presidiet at vi skal holde en konferanse om å prøve å få til en felles handlingsplan om vold i nære relasjoner. Dette er helt i tråd med Europarådets treårige aksjon, og det er svært positivt at Nordisk Råd også kan samarbeide på dette planet – veldig bra! Men så er det noe som ikke er fullt så bra. Det må være lov å sette spørsmålstegn ved alle arbeidsgruppene i Nordisk Råd. Trenger vi dem? Hva holder de på med? Meg bekjent er det ca. 150 arbeidsgrupper i sving på oppdrag fra Nordisk Ministerråd og Nordisk Råd. Er det slik at disse arbeidsgruppene sjelden avslutter sine prosjekter, eller er det ofte nye arbeidsgrupper som blir satt i gang? Hva konkret får Norge og Norden tilbake fra alle disse arbeidsgruppene? Det er det verdt å spørre seg om så lenge man er med på å finansiere disse gruppene. Det andre spørsmålet jeg har lyst til å ta opp i denne sammenheng, gjelder samarbeid. Jeg synes det er grunn til å stille seg spørsmålet om hvorfor man tillater forskjellsbehandling av politiske partier i Nordisk Råd. Særlig tenker jeg da på at enkelte partier på nasjonalt plan ikke får delta i beslutningsprosesser og er helt avhengige av hva andre partier avgir av plasser i komiteene, for at enkelte medlemmer skal kunne delta i de ulike komiteene. Som et eksempel på dette kan jeg nevne at det er fem komiteer – eller «utskott», som det heter – i Nordisk Råd. Fremskrittspartiet har fem representanter – eller medlemmer – i Nordisk Råd. Det skulle tilsi at vi skulle ha én plass i hvert «utskott». Det har vi ikke. Dette bør presidiet se på. Fremskrittspartiet kommer også i løpet av året til å fremme et forslag om en vedtektsendring slik at man ikke lenger krever at det skal være fem medlemmer fra tre forskjellige land, men at det holder med fem medlemmer, for at man skal kunne danne en partigruppe. Dette vil kunne medføre at alle blir inkludert i de ulike prosessene i Nordisk Råd. At store partier blir behandlet som en pariakaste, er ikke noe som bidrar til samarbeid og fellesskap. Det er på tide å revidere vedtektene i Nordisk Råd, slik at alle er likeverdige og alle blir likebehandlet. Avslutningsvis vil jeg likevel si at jeg har tro på nordisk samarbeid og nordisk fellesskap, og at det er nødvendig i en tid da Norden står under press.