trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2011-06-09:
Jeg kan ikke si annet enn at jeg forundres litt når jeg hører debatten i en sak der komiteen i grunnen har vært så enig. Det er heller ikke slik at saken om Nødnett slår ned som lyn fra klar himmel. Det er jo en sak som har versert i ganske mange år – men la nå det være. Det er ikke noen tvil om at de kvalitative nytteeffektene ved Nødnett er mange og tydelige. Nettet har høyere kapasitet, er avlyttingssikret, har bedre dekning og bedre talekvalitet enn det analoge systemet samt at vi får på plass en døgnkontinuerlig drift og overvåking. Det vil gi en økt sikkerhet for beredskaps- og innsatspersonell, og det igjen bidrar til et tryggere og mer robust samfunn. Vi skal investere i et nødvendig arbeidsverktøy for våre nødetater. Det de har, er gammelt, og det har lenge vært bebudet et nytt system. Hvis vi ikke foretar denne investeringen, er nødetatene nødt til å investere i annet sambandsutstyr. Det må vi ha med oss som en del av dette bildet. Det er jo ikke slik at proposisjonen ikke peker på de utfordringene som ligger i å implementere dette og rulle det ut i hele landet. Det er ganske tydelig beskrevet, og det er også beskrevet at man må følge opp innfasingen av dette systemet. Kostnadsbildet vil bli fulgt opp med ytterligere kartlegging, utover det som SINTEF allerede har gjort. Man peker på at det er vanskelig å vurdere om det har ført til økte kostnader for brukerne, og at man må følge opp med en kostnadsvurdering etter hvert som man innfaser det. Som statsråd Giske peker på veldig tydelig, vil regjeringen følge opp alle de vedtakene som fattes, og se på kostnadsbildet i forhold til nødetatenes behov for bevilgninger. Det samme vil man gjøre når det gjelder kommuneøkonomien, som man ser på hvert eneste år på våren. Jeg vil minne om at både etatene og kommunene i dette landet har god erfaring med denne regjeringen som har sittet i seks år, når det gjelder å følge opp og gi økte bevilgninger. Med det mener jeg det er klokt at vi starter utrullingen av Nødnett i hele landet. Det vil gi et bedre tilbud, men vi skal alle sammen følge det med årvåkenhet for å sikre at man tar vare på de utfordringene som kan dukke opp underveis.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Det var 15.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Jeg vil først takke statsråden for en god gjennomgang og ikke minst en god stortingsmelding. Spørsmålet mitt til statsråden i første omgang er knyttet til såkornfond. I meldingen står det at man vil komme tilbake til en ordning med flere landsdekkende såkornfond. Men det står lite om det faktum at de allerede opprettede såkornfondene og andre såkornfond i Norge er i ferd med å gå tom for kapital. Jeg har selv hatt et møte med de såkalte distriktsrettede såkornfondene, Ryan-fondene, som de også er blitt kalt. De uttrykker stor bekymring, fordi det viser seg nå at de vil gå tom for penger til de prosjektene de har vært involvert i, enten i løpet av året eller neste år. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden sørge for å få fortgang i arbeidet med gjennomgangen som er varslet, slik at man eventuelt senest i statsbudsjettet for neste år kan komme tilbake med nye fond, men også i forbindelse med påfyll av de allerede eksisterende fondene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Mitt neste spørsmål dreier seg om Aker Solutions. Vi har bl.a. sett i media at de svenske medinvestorene innen Aker-systemet ønsket å trekke seg ut. De hadde en relativt god avtale, som gjorde at det ikke var noe problem for dem å trekke seg ut. De hadde til og med en garanti for at de kunne gjøre det, uten å tape penger på det. En tilsvarende avtale hadde altså ikke den norske stat. Det er meget spesielt, for et av argumentene man viste til i media for hvor viktig det var at den norske stat var med, var at også svenske investorer var med på dette. Så viste det seg at disse investorene hadde bukten og begge endene og bare kunne trekke seg ut, og den norske stat står igjen. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Er statsråden bekvem med det avtaleverket som staten hadde i den forbindelse, og er statsråden fristet til å inngå en tilsvarende avtale med andre selskap i framtiden?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Jeg vil bringe saken over til SAS. Fremskrittspartiet har flere ganger i denne sal fremmet forslag om å gi regjeringen en fullmakt til å selge seg ned eller selge seg ut av SAS, helst i et samarbeid med de skandinaviske landene, altså Sverige og Danmark, slik at man kan få en bedre pris for dette hvis det skulle være en kjøper. Alle disse gangene har dette forslaget nærmest blitt latterliggjort i denne sal av statsråden, men også av andre rød-grønne politikere, som har påpekt at vi ikke kan gjøre dette, for det er jo ingen som vil kjøpe det. Vi skal ikke så lang tid tilbake før dette var en av debattene. Nå foreligger det heldigvis et forslag fra statsråden selv, i Prop. 83 S, om at man skal kunne selge seg ut av SAS dersom man finner en industriell løsning – altså tilsvarende det at vi ville gi en fullmakt til regjeringen. Hva er det som har endret seg i det siste som gjør at dette forslaget nå kom på bordet? Har det meldt seg en kjøper, eller hva er det statsråden legger til grunn som nå gjør dette mer aktuelt enn da det ble foreslått i Stortinget sist gang?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Jeg tror det er behov for et par oppklaringer her, særlig etter å ha hørt representanten Lillian Hansens og representanten Ingrid Heggøs innlegg. For det første vil jeg oppklare følgende for representanten Ingrid Heggø: Hun henviste til noen personer som åpenbart jobber i Hydro-systemet. Hun henviste til personer både på Sunndalsøra og andre plasser. Forskjellen mellom Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet knyttet til Hydro er 0,26 pst. i selskapet. Vi eier i dag ikke 50 pst. eller 60 pst. i Hydro, vi eier 34,26 pst. Fremskrittspartiet har foreslått et nedsalg til 34 pst. Det er interessant når en fortsatt har akkurat samme muligheter etter selskapslovgivningen. Dette er veldig interessant. Videre, til representanten Lillian Hansen: Nei, vi har ikke satt spørsmålstegn ved lovligheten eller uttrykt mistillit mot det statlige eierskapet. Vi har sagt at det er viktig at man ikke blander roller, vi har ikke sagt at man blander roller. Det oppsiktsvekkende er at Lillian Hansen ikke er enig i det. Men jeg vil få lov til å takke Lillian Hansen for en klargjøring, for representanten har i dag klargjort for all verden noe som man ennå ikke har fått svar på fra noen statsråder. For Lillian Hansen har nå sagt følgende: Først: Det blir ikke noen Alcoa-etablering i Finnmark så lenge man har klimaforliket, sier representanten i innlegget sitt. Videre har representanten Lillian Hansen også nå klargjort fra de rød-grønne at det ikke blir noe Ironman på Tjeldbergodden, for det ville også bryte med forliket. Videre har representanten skjelt ut LO også, for LO har jo nettopp advart mot det som Lillian Hansen nå tar til orde for. Jeg synes det står respekt av at vi nå slipper å bekymre oss over det manglende svaret fra regjeringspartiene. Det har nå kommet fra denne talerstol. Så bare en saksopplysning til: Staten utøver sitt eierskap gjennom generalforsamling. Man oppretter styrer, og så er det styremedlemmer som utfører det daglige arbeidet. Men statens mulighet er gjennom generalforsamling eller i kategori 4-selskap. Når det gjelder foretak, foretas det gjennom foretaksmøtet. Det er der man bruker disse. Så har regjeringen varslet forventninger til styret. Jeg synes det er ryddig, jeg synes det er veldig bra at man ser hva man skal forholde seg til som oppnevnte styrerepresentanter, men jeg synes ikke man skal blande kortene.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Det er ikke alltid det man sier, som er det som er problemet, men det er det som er konsekvensen av det man har sagt, som faktisk skaper et problem. Det som representanten Lillian Hansen var inne på i sitt hovedinnlegg, var knyttet til at de vedtakene, den avtalebiten, i klimaforliket ligger fast. De ville ikke se på det. Det er jo nettopp den biten som er til hinder for at Alcoa vil kunne etablere seg i Finnmark. Det er det som vil være til hinder for at Ironman vil kunne etablere seg på Tjeldbergodden. Av og til må man se på konsekvensene av sine innlegg, ikke bare på det man har sagt. Jeg vil også komme med en liten kommentar til representanten Holmelid, som i sitt hovedinnlegg begynte å dra fram saker fra 1975. Jeg skal så godt jeg kan, prøve å forsvare i hvert fall det som har vært i min tid. Nå er ikke det lenger tilbake enn til 1997, og så vidt jeg vet, var faktisk daværende representant Carl I. Hagen, som det var vist til, i perioden 1974–1975 medlem av Reformpartiet. Så hvorvidt jeg skal stå til ansvar også for det, får tiden vise. Jeg vil stille et spørsmål tilbake til representanten Holmelid. I sitt innlegg viste han til det med bruk av ressurser og det med oljesektoren. Han syntes det var veldig bra og var veldig stolt over at man ikke ville utvinne alt. Men problemet med det som representanten Holmelid sier, er at handlingsregelen jo bygger på avkastning av oljefondet og hvor mye man skal kunne beregne å bruke av statsbudsjettet. Det er en direkte konsekvens av pengebruken som man kan ha, det «linkes» opp mot det. Jeg ser at representanten Holmelid rister på hodet. Det skal bli veldig interessant å høre hans fortolkning av handlingsregelen, som nettopp viser til en prosentvis avkastning av oljefondet. Det skal bli veldig spennende å se. Så kan samtidig representanten Holmelid svare på om han støttet sin partikollega nåværende statsråd Audun Lysbakken, som i sin tid nevnte – hvis man skal gå tilbake i tid – at han ville legge ned Oslo Børs. Det skal bli interessant å høre. Representanten Else-May Botten hadde en del ting knyttet til kvotering etc., og avsluttet med «salg, salg og atter salg». Når det gjelder den politikken og de forslagene som Fremskrittspartiet nettopp har lagt fram her: I disse strategisk viktige selskapene har vi nettopp fanget opp akkurat det som har å gjøre med hovedkontor, som flere har vært inne på, og forskning og utvikling. Det er derfor vi ikke vil selge oss under 34 pst. nettopp i disse selskapene. Det gjelder Kongsberg, det gjelder Nammo, som også Laila Gustavsen var inne på i sitt innlegg. Disse tingene er nettopp fanget opp i den biten, fordi vi anser det som så viktig å følge opp. Det skal bli spennende å følge denne debatten videre. Men bare en kort kommentar: De som har vært med på å selge mest av de statlige aksjene, er jo faktisk Arbeiderpartiet selv, gjennom Statoil, Telenor etc.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Først av alt vil jeg takke for en interessant debatt som har vist skillelinjene relativt godt, selv om jeg tror intensjonen til de fleste er på samme nivå, nemlig det å sørge for å sikre norske arbeidsplasser, sikre hovedkontorfunksjoner, som faktisk alle partier har med, og, ikke minst, også forskning og utvikling. Men et tema som man har gått veldig fort forbi, bare noen få har vært inne på det, er det ønsket, som riktignok mindretallet tar opp i innstillingen, om at én ting er det offentlige eierskapet, som man behørig debatterer i denne saken, men en annen ting er mangelen på en stortingsmelding om det private eierskapet og rammevilkår for både utøvelsen og muligheten for det private eierskapet. Jeg håper at statsråden kan være imøtekommende. Selv om komiteens medlemmer fra de rød-grønne partiene er avvisende til et slikt forslag, håper jeg at statsråden tar imot det. Selv om det ligger an til å bli nedstemt her i dag, håper jeg statsråden tar dette med seg, fordi det er svært viktig for å vise kursen, hvor vi skal gå framover. Det er en rekke personer som er villige til å satse av sine egne sparepenger og sin egen kapital nettopp til å kunne skape virksomhet i Norge. Det er ikke slik at det utelukkende er det offentlige eierskapet som driver velferden i dette landet. Det er nok slik at i all hovedsak er det nettopp private bedrifter – innbyggerne i dette landet – som gjennom sine skatter og avgifter etc. bærer hovedutgiftene for staten, slik at man sikrer både sykehjemsplasser, sykehusplasser etc. Så til representanten Tetzschner som tar opp nettopp det som har med de regionale helseforetakene å gjøre. Det er helt på sin plass. Det skulle nok hatt en bredere plass også i denne meldingen, sett fra komiteens side, men det er helt åpenbart at det er en debatt som vi er nødt til å ta på mange fronter. Det er jo også en invitasjon til de rød-grønne politikerne som var veldig opptatt av det som har med lederlønning og pensjonsordning å gjøre, for hvis det virkelig er en sektor der man har sett at lederlønningene er skyhøye, pensjonsordningene er skyhøye, og antall direktører i forhold til antall ansatte er skyhøyt, ja da burde man kanskje begynne å kikke seg selv i kortene.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Jeg tror at komiteens leder hadde hatt godt av å lese merknadene i innstillingen litt bedre. Da hadde han bl.a. sett at vi nettopp ønsket – det er riktig, det – å børsnotere Statkraft og gjøre det om til et folkeaksjeselskap, på lik linje med det som Arbeiderpartiet gjorde med Statoil, med Telenor og andre selskaper. Vi ønsker faktisk å bidra til at norske innbyggere skal kunne få ta del i og være med og eie selskapet, slik at man ikke trenger å være statsråd for å kunne få være med og påvirke utviklingen, men gjennom det å være minoritetseiere å kunne delta på generalforsamling. Det er heller ikke slik som komiteens leder prøver å skape inntrykk av, at Fremskrittspartiet er imot at staten skal være medeier, at man helst ikke ønsker noe. Nei, det som nettopp vil skape kraft i et selskap, er en kombinasjon – få kompetanse og få andre til å være med og drive selskapet. Hvis utgangspunktet til representanten Aasland er at det bare er staten som kan drive bedrifter, ville det vært helt korrekt. Men samfunnet har vist at så faktisk ikke er tilfellet. Statsråden sier at det går så det griner i det private. Ja, men det går ikke så det griner på grunn av regjeringens politikk. Det er nok på grunn av konjunkturene og mulighetene for å skape noe. Nå sa statsråden i sitt innlegg at man hadde skapt – jeg tror det var – 230 000 flere arbeidsplasser. Det korrekte er vel at det er skapt nye, for det er jo ikke 230 000 flere mennesker som har fått jobb, for noen arbeidsplasser har faktisk også gått bort. Jeg tror det er litt viktig at man også er litt nyansert fra denne talerstolen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-06-09:
Jeg skal garantere at statsråden skal få spørsmål knyttet til reiselivet og få mulighet til å diskutere det ved en senere anledning. Men jeg må også bare påpeke at jeg har full forståelse for statsrådens arbeid knyttet til reiseliv. Det er åpenbart at også engasjementet er stort. Men det er ikke det denne saken dreier seg om. Denne saken dreier seg om hvorvidt man kunne ta Stortinget med på råd, for det kan faktisk også hende at det fra denne salen og den biten også kan komme gode ting ut av en sånn diskusjon. Det vi ønsket å skape en debatt om, var nettopp om vi kunne få en melding hit, slik at de retningslinjene som man trekker opp, kunne være i et mer langsiktig perspektiv enn de facto en regjeringsperiode. Noen har selvfølgelig forhåpninger om å sitte veldig lenge i regjeringsstolen, mens andre har forhåpninger om at man ikke skal sitte der like lenge. Spørsmålet mitt til statsråden er følgende: Vil statsråden i hvert fall sørge for at denne strategien blir vedlagt enten budsjettet eller et annet dokument, slik at man får anledning til å diskutere den i plenum i Stortinget?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Noen korte kommentarer til det som har vært oppe i debatten. Aller først: Representanten Flåtten var opptatt av at mitt resonnement egentlig burde tilsi at en skulle kjøpe seg opp til 100 pst. i de selskapene hvor staten er deleier. Det er med respekt å melde veldig feil. Jeg er veldig for privat eierskap. La meg understreke det. Men samtidig er jeg også veldig for statlig eierskap, og den blandingen som er, tror jeg er svært bra. Jeg er heller ikke redd for kinesisk kapital, men jeg ser ikke helt fornuften i at man skal redusere norske eierposisjoner som gir god avkastning, at en setter det i spill i en situasjon hvor det ikke mangler kapital. Sannsynligheten for at kinesisk statlig kapital går inn og kjøper opp noen av de verdiene som eventuelt blir omsatt, ja den sannsynligheten er særdeles stor. Jeg ser bare ikke fornuften i det, men det kan hende representanten Flåtten ser det. Så er det vesentlige forskjeller mellom Fremskrittspartiet og Høyre, og flertallet, regjeringspartiene med Arbeiderpartiet. Det å legge seg konsekvent i de store industriselskapene på 34 pst. er ikke noe godt handlingsrom industrielt sett. Saken om Vale og Hydro er et godt eksempel på det. Hadde staten da hatt 34 pst., hadde en kommet langt under 34 pst. i forbindelse med det oppkjøpet. Men vi ønsker ikke å komme i en slik posisjon, og derfor er det et mål å ligge over 34 pst. Derfor er det ikke 0,2 pst. forskjell mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet i forhold til Hydro. Vi ønsker å bygge opp igjen eierandelen vår i Hydro til 39,9 pst. Det har Stortinget gitt fullmakt til, nettopp fordi vi skal ha det industrielle handlingsrommet i framtiden hvis den muligheten byr seg. Det er særdeles viktig. Så sier Gunnar Gundersen at vi gjør hva vi kan for å hindre privat kapital. Med respekt å melde, det er feil. Det er totalt feil! Vi har en samfunnsmodell som gjennom finanskrisen har stått seg ganske bra. Fra 2005 til 2010 er det skapt 250 000 nye arbeidsplasser – to tredjedeler i privat sektor. Veksten i antall bedrifter er stor. Hvis jeg husker riktig, var det over 4 500 nye bedrifter i løpet av 2010, og vi har en modell som viser at det er mange som ønsker å investere i Norge. Det som står igjen etter denne debatten, er at Høyre og Fremskrittspartiet, uten noen særlig annen begrunnelse, ønsker å overføre store verdier som staten får god avkastning av, til andre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Jeg bare understreker nok en gang at kombinasjonen mellom privat og statlig kapital etter min mening er bra. Når Høyres og Fremskrittspartiets ideologiske inngang er at statens eierandeler skal være minst mulig, helst ikke til stede og uten innblanding, er det en ideologisk inngang til den saken som vi egentlig diskuterer. Det er helt greit. Det er helt i orden. Men det er altså en betydelig politisk forskjell i den saken som nå blir diskutert. At de selger seg noe ut – egentlig betydelig ut, for milliardverdier – er klart en overføring av verdier, verdier som i utgangspunktet kunne komme til å gi langsiktig avkastning også på den statlige kapitalen. Et godt eksempel på det er jo Fremskrittspartiets ønske om å selge ut halvparten av Statkraft som en startfase.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-06-09:
I sin kritikk av forslagene våre om å redusere det statlige eierskapet sier statsråden at dette er kortsiktig, og at det er unødvendig å gjøre det, for vi trenger ikke pengene. Nå kan jeg ikke huske at vi noe sted har argumentert med at vi gjør dette fordi vi trenger penger. Vi har argumentert med at vi mener det er bra for det private eierskapet i Norge, og at det er bra for selskapene. Det leder meg for så vidt frem til spørsmålet. I øyeblikket eier den norske stat 67 pst. av Statoil. Mener statsråden at det var kortsiktig å selge seg ned fra 100 til 67?
Svein Flåtten (Høyre), 2011-06-09:
Det har blitt en voldsom frykt blant den rød-grønne fraksjonen i næringskomiteen for kineserne, hører vi i alle innleggene. Jeg har forstått det slik at statstråden har en helt annen holdning til kineserne. Den synes jeg han kanskje burde transportere videre til komiteen. Det er et faktum i de forslagene som Høyre står bak, at vi i de aller fleste tilfeller beholder 34 pst, som altså sikrer hovedkontorfunksjoner og kontroll over vedtektene i selskapene. Men jeg tror at ved noe reduksjon av de statlige selskapene vil utlendingene se hit, kanskje også andre enn kinesere. En av grunnene er at de ikke skal betale formuesskatt i dette landet. Det skal derimot de norske investorene gjøre. Hvis man legger på at man kombinerer reduksjon i eierskapet med reduksjon og fjerning av formuesskatten, får vi en god situasjon også for investorene her i Norge. Så må jeg få lov til å avlegge representanten Holmelid fra SV en visitt. Han lovpriser det statlige eierskapet og all den velferd det har brakt og kommer til å bringe fedrelandet. Det tror jeg er helt riktig. Men med SV og deres historie når det gjelder eierskap, hvor hadde Statoil og Telenor vært i dag? Hadde de fortsatt vært statlige mastodonter som hadde vært lite elastiske og vanskelig å styre og lite lønnsomme? Jeg har lyst til å si at mitt første saksordførerskap i denne salen tilbake i 2002 besto i å få gjennom saken om Snøhvit, for der var det nødvendig med spesielle avskrivningsregler, slik at prosjektet kunne komme i gang. Den gang sto Holmelids kollega fra SV stortingsrepresentant Øystein Djupedal på denne talerstolen og talte sterkt, sterkt imot alle sånne typer tiltak som kunne gi arbeidsplasser i nord og en betydelig velferd. Så har jeg også lyst til å si til de rød-grønne, som stadig omtaler dette med lederlønninger som om vi skulle ønske høye lederlønninger: Det er ikke det som er poenget i de merknadene vi har skrevet, og det jeg har sagt her. Det som er poenget, er at man ikke greier å følge retningslinjene. Det har vi jo sett resultater av, og det har vi sett avisoverskrifter om hver gang det blir lagt frem en årsberetning. Poenget er nemlig det at man lager retningslinjer, og så gir man styret ambisjoner og ansvar som de ikke kan følge opp når de skal ut og rekruttere noen som er gode nok til å gi nettopp de resultatene som vi står på denne talerstolen og etterspør.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-06-09:
Først til representanten Lilian Hansen: Høyre står selvsagt ved den merknaden som er skrevet om miljøet i innstillingen. Vi står ved det klimaforliket vi har gjort i Stortinget. Det er ingen som helst tvil om det. Hvis representanten Hansen har behov for å diskutere om hun er for eller imot Alcoa-etableringer, foreslår jeg at hun velger en annen arena enn denne saken. Så til representanten Gustavsen, som sier at det er helt nødvendig at man har hovedkontorkontroll i de forskjellige statlige bedriftene. Ja, se på Høyres forslag i innstillingen, hvor vi ikke er under 34 pst. i de viktige selskapene. Og så løfter man fram problematikken rundt fusjoner. Da kan man bare lese Høyres merknader, hvor det er tatt høyde for at man kan opprettholde eierandelene, og det er jo nettopp i forbindelse med fusjoner. Så tillater jeg meg å legge til at ved fusjoner vil selvfølgelig også et eierskap på 51 pst. kunne bli lavere – kanskje til og med under 34 pst. Så til Kåre Simensen, som holdt et godt innlegg om småbedriftenes konkurransemuligheter. Det han bør gjøre, er å snakke med sin egen regjering om små og mellomstore bedrifters muligheter til å levere til det offentlige. Hvis det blir slik at EUs håndhevelsesdirektiv nå skal overføre håndhevelsen i Norge til domstoler når vi implementerer det, blir det et stort problem for småbedriftene som ikke lenger kan få en KOFA-avgjørelse. Det er bedre å bygge ut den. Det blir en stor debatt. Jeg håper han er på vår side i den saken. Og så til representanten Ingrid Heggø og dobbeltmoral, eller i hvert fall dobbeltkommunikasjon – kanskje litt bedre. Hun snakker om at Høyre og Fremskrittspartiet, eller i hvert fall Høyre, for min del, ikke støtter kravet i innstillingen om investeringer i Norge. Men mener representanten at man kan gjennomføre og pålegge selskapene, gjennom flertallsmerknader i Stortinget, at de skal investere i Norge? Eller foregår det på en annen måte, som statsråden har dosert for oss i dag? Der tror jeg man må tenke seg litt om. Vi må bruke de styringsprinsippene som vi har, og så skal selvsagt eierne gi signaler. Men å tro at man styrer gjennom merknader, og at de som ikke undertegner på de merknadene ved å gå inn, er imot, er å trekke det litt vel langt.
Svein Flåtten (Høyre), 2011-06-09:
La meg føye meg inn i rekken av dem som takker for debatten. Debatten har vist at det er forskjeller i synet på omfanget av det statlige eierskapet, men forskjellene er jo ikke på langt nær så dramatiske som de fremstilles av den rød-grønne siden. Jeg har jo tidligere påvist at vi står støtt på 34 pst. eierskap i svært mange selskaper. Til statsrådens siste innlegg her er det fristende å bemerke at når han snakker om at han hører ikke noe fra de private eiere, folk mener at det går godt osv, så gjør det jo det. Men da er komitélederens utsagn ganske merkelig, hvor han på den ene siden roser det private eierskapet som han også er for, men når man snakker om at det private eierskapet kanskje skal bli litt større på bekostning av det statlige eierskapet – og vi vet jo at det kan være en fordel på mange vis, for det har vi sett av historien – da kaller han det plutselig å overføre verdier til andre. Det vil jeg tro at de private eiere i Norge synes er et ganske sært utsagn. Så har jeg lyst til å si litt om det som vi er enige om, eller det som jeg håper vi er enige om. Det er hvordan eierskapet skal utøves og praktiseres. Det er svært beroligende for meg å høre representanten Holmelid nå trekke fram Høyre som eksempel på at man går ut og mener noe i konkrete enkelttilfeller. Det forstår jeg da betyr at nå kommer vi ikke til å høre mer fra privatpraktiserende stortingspolitikere hos de rød-grønne som mener et eller annet i de statlige selskapene. Jeg håper at det vi kan sitte igjen med, er at statsråd Giske nå må få lov til å bli så jeg skal ikke kalle det høyredreid, men i hvert fall at han følger statens prinsipper for godt eierskap og god styring, slik at vi slipper episodene med å sparke styreledere og gå helt på tvers av det som er helt normale prinsipper. Hvis SV kan bidra til det, er ingen mer glad for det enn Høyre.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-09:
Eit par kommentarar til nokre av dei som har vore her oppe tidlegare. Først til representanten Flåtten. Han var oppteken av at SV ikkje alltid har støtta dei oljeutbyggingsprosjekta som har vore fremja i Stortinget. Det er eit standpunkt som vi står oppreist med, for det er jo ikkje sånn at olje- og gassressursane går ned i verdi om dei blir liggjande litt lenger i jordskorpa, i staden for at vi tek dei opp og set pengane i oljefondet. Når det gjeld representanten Tenden, blei eg veldig overraska. Eg fekk inntrykk av at ho i innlegget sitt nærmast antyda at staten ikkje trong å eige meir enn ein tredjedel i noko statleg selskap. Dersom det er tilfellet, går jo det langt utanpå Framstegspartiet med omsyn til nedsal. Så det kunne ha vore veldig interessant om Venstre klargjorde om det faktisk er det dei meiner, også med omsyn til dei store selskapa, som Statoil og Statkraft. Når det gjeld representanten Høybråten, må eg seie at eg set pris på engasjementet hans for oljesand, men det kunne ha vore morosamt å høyre kva for regjeringskonstellasjonar Høybråten tenkjer seg som skal gi fleirtal for synspunkta hans. Så vil eg til liks med representanten Martinsen leggje vekt på noko som eg ikkje rakk å kome inn på i mitt første innlegg. Det er at det står i meldinga at «selskaper hvor staten er eier, skal vere ledende i sin bransje på lavutslipp og utvikling av klimareduserende teknologi». I merknadene har vi presisert at det skal utviklast måleindikatorar for denne ambisjonen, og at det skal rapporterast om dette. I tillegg står det i meldinga at ein skal invitere interessentar til å vere med og diskutere kva for måleindikatorar ein skal bruke. Her har vi ein veldig spennande invitasjon til bl.a. miljøbevegelsen. Eg veit at miljøbevegelsen i offentleg samanheng har sagt at det er eit godt skritt i riktig retning å få ein god dialog med staten om det statlege eigaransvaret når det gjeld klima og miljø. Når vi ser dette i kombinasjon med at fleirtalet i komiteen ønskjer at den statlege forvaltinga skal få sterkare kompetanse på samfunnsansvar og miljø, reknar vi med at det i eigardialogane i framtida kjem tydelegare og klarare signal frå staten om samfunnsansvar og miljø, i samsvar med at dei då får sterkare kompetanse til å utøve denne dialogen, og at meldinga og merknadene har skjerpa forventingane til klima og miljø. Det er også konkrete formuleringar – som fleire har vore inne på før – når det gjeld dei enkelte selskapa, bl.a. at fleirtalet i komiteen set stor pris på at Statoil satsar på fornybar energi. Det er eg glad for at fleirtalet i komiteen gjer.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-09:
Eg håper eg kan få sagt noko fornuftig på eitt minutt. Det som eg hadde tenkt å ta utgangspunkt i, er noko som eg oppfattar som ein dobbeltkommunikasjon frå Høgre, og det gjeld samfunnsansvar. Eg les merknadene til Høgre slik at Høgre i samarbeid med Framstegspartiet ønskjer at staten som eigar skal ha ei armlengds avstand til sine selskap i forhold til eigarskapsstyringa. Ein skal vere forsiktig med å si noko om konkrete tiltak i selskapa. Eg synest det er veldig spesielt at Høgre sine representantar ofte er dei første til å seie: Kva er det selskapa konkret skal gjere når dei opererer i forskjellige land, som f.eks. i Aserbajdsjan? Så eg vil gjerne at Høgre skal vere litt tydelig på: Skal vi ha armlengds avstand, eller skal vi uttale oss heile tida om konkrete måtar dei statlege selskapa oppfører seg på når dei er etablerte i utlandet? Så til Nesvik:(Presidenten klubber.) Dei grunnleggjande premissane for handlingsregelen(presidenten klubber) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber)
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-09:
Då får eg ta det privat med han.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-09:
Reiselivsnæringa er ei viktig næring som vi har diskutert fleire gonger her i Stortinget. Reiselivsnæringa er viktig på mange måtar. Ho har ein stor plass i norsk økonomi, og er difor viktig for heile Noregs økonomi, men det som er spesielt med reiselivsnæringa, er at det er ei næring som er veldig viktig for Distrikts-Noreg. Ho er ikkje lokalisert til den eine eller andre landsdelen, men dekkjer heile landet, og spesielt Distrikts-Noreg. Difor er det gode grunnar til at vi diskuterer den næringa ofte. Men, som sagt: Sidan vi så ofte har diskutert reiselivsnæringa her i salen, vil eg denne gongen nytte anledninga til å snakke litt om at denne næringa ikkje lever i eit vakuum. Ho er kanskje ei av dei næringane som er mest avhengig av det andre vi gjer i politikken, i tillegg til å sjå på sjølve næringa. Og då kan vi berre ta eitt eksempel, og det er landbruket. Landbruket, eit levande landbruk i heile Noreg, vil eg oppfatte som ein veldig viktig basis for ein stor del av reiselivsnæringa. Vi veit det jo sjølv når vi er ute og reiser: Nokon av oss er opptekne av å sjå vill natur, men veldig mange vil gjerne sjå aktivitet, og vi vil gjerne sjå eit kulturlandskap der det skjer noko – i tillegg til den ville naturen. Eller i alle fall: Når vi kjem ned igjen frå den ville naturen på kvelden, er det veldig greitt at det er folk der, og at det er aktivitet der. Så dei partia som er opptekne av ei livskraftig reiselivsnæring, burde difor også vere opptekne av at vi har eit landbruk som er livskraftig i heile landet, spesielt i distrikta, der det kanskje ikkje er så mykje anna aktivitet for turistane eller anna å sjå på. Eit anna område som er veldig viktig for turistnæringa, er kulturen. Ein større og større del av reiselivet er det vi kallar opplevingsbasert og kulturbasert, der ein reiser for å oppleve nye samfunn, ein reiser for å oppleve ting, men gjerne kombinerer det med kultur av høg kvalitet. Så det den raud-grøne regjeringa har gjort når det gjeld Kulturløftet, er kanskje noko av det viktigaste som er gjort for reiselivet i Noreg. Så, som sagt: Å sjå på reiselivet isolert er å sjå på berre halve reiselivet. Vi må sjå på det som ligg rundt dersom vi skal få ein god struktur, dersom vi skal få eit skikkelig lyft for reiselivet. Til slutt vil eg for ein gongs skuld seie meg einig med Høgre: Det er viktig med samferdsel for reiselivsnæringa, for turismen, men då vil eg òg seie at det er jo ikkje alle som kjem med bil. Difor må ein støtte SVs satsing på kollektivtransport.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2011-06-09:
Norge har unike reiselivstilbud, og Senterpartiet er opptatt av at reiselivet må gis mulighet til å utløse sitt potensial. Senterpartiet er tilfreds med at regjeringen fortsetter satsingen på reiseliv. Denne næringen må ses i sammenheng med natur, kultur, landbruk, fiskeri og samferdsel. Det er et levende samfunn vi må vise fram til våre turister og våre gjester her til lands. Jeg har også lyst til å nevne at den avtalen som regjeringen har fått på plass med Hurtigruten, har veldig stor betydning for reiselivet. Reiselivsnæringen er Norges fjerde største næring. Turistkonsumet i Norge for 2009 utgjorde 4,3 pst. av BNP for Fastlands-Norge. Reiselivsnæringen står for 6,5 pst. av samlet sysselsetting i Norge. Senterpartiet er opptatt av muligheten som ligger i koblingen mellom tilgang til store og unike naturområder, utnytting av lokale ressurser, tradisjoner og særpregede kulturlandskap samt ikke minst kunnskapen som folk har. Dette må utnyttes for å få bedre utvikling i reiselivet. Senterpartiet mener det er viktig å styrke samarbeidet innenfor mat, reiseliv og opplevelser på tvers av tradisjonelle næringer, bl.a. med produkt, geografi og reisemål som fellesnevner. I arbeidet med utvikling av reiselivet som næring er det særlig viktig med fokus på utvikling av reiselivsfyrtårn, felles markedsføring, økt volum og god logistikk. I brev av 11. april 2011 har nærings- og handelsministeren redegjort for det pågående arbeidet med revidering av regjeringens reiselivsstrategi, og at statsråden planlegger å lansere den reviderte strategien i slutten av 2011. I svarbrevet fra ministeren går det fram at den reviderte strategien vil gi svar på de utfordringene som representantene trekker fram i forslaget, bl.a. innenfor samferdsel. Den nye strategien legger vekt på å spisse innsatsen for å nå målene og på å formulere målbare mål. I dette arbeidet ser Senterpartiet det som naturlig med en sterk samhandling mellom den nasjonale strategien og de regionale satsingene, til beste for reiselivsnæringen totalt sett. Og det er faktisk sånn, i motsetning til det høyrerepresentanten Elisabeth Røbekk Nørve tok opp, at det foregår store regionale satsinger, det foregår mye regionalt samarbeid og regional profilering. Jeg vil i den sammenheng vise til Fjord Norge, som over tid har vært Norges flaggskip innenfor satsing på reiseliv, og fjordene på Vestlandet er svært viktig også for nasjonal satsing. Etableringen av Nordnorsk Reiseliv er inspirert av denne satsingen på Vestlandet, og jeg synes det er spennende at det også i fjellregionen i vest er interesse for en lignende regional satsing. Dette viser at regional profilering sett i sammenheng med den nasjonale reiselivsstrategien har et stort potensial. Det er derfor viktig at regional satsing også vektlegges når den nasjonale reiselivsstrategien nå revideres.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-09:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet igjen i debatten, men etter å ha hørt statsrådens siste innlegg, greier jeg ikke å la være. I eierskapsmeldingen er regjeringen nøye med å skille mellom rollene til eier, styre og daglig ledelse i bedrifter med statlig eierskap. Det er prisverdig. Men så hender det at styret gjennom dialog med eier ber om signal om hvilke styringsmessige grep som bør tas for å sikre en ønsket utvikling for bedriften eller foretaket. En slik situasjon hadde vi her i Oslo i går. Da var Kolbjørn Almlid, som er styreleder i Helse Midt-Norge, i eiermøte med statsråd Anne-Grete Strøm-Erichsen. Han kom til møtet med en klar forventning om signal fra eier om hvorvidt Helse Midt-Norge skal planlegge for tre eller fire sykehus i Møre og Romsdal, og eventuelt størrelse på et nytt Molde sykehus. Svaret styrelederen fikk, var at det fikk helseforetakene avgjøre selv, men det kom ikke mer penger. Det kunne vært interessant å høre om statsråden mener at dette er å utøve aktivt og ansvarlig eierskap i et heleid statsforetak. Vi mener ikke det. Vårt syn er at dette og andre eksempler viser at de regionale helseforetakene bør legges ned, og at vi i stedet får nasjonale sykehusplaner som blir lagt fram sammen med nasjonal helse- og omsorgsplan. Det har vi også foreslått i komitéinnstillingens forslag nr. 4.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-09:
Som vararepresentant med en samlet fartstid på åtte dager på Stortinget har jeg allerede funnet ut at læringskurven er stupbratt, når en plutselig ser at en er ført opp som saksordfører i en sak. Jeg skal gjøre mitt beste og håper at jeg ikke kommer i skade for å gjøre noe som er i strid med Stortingets forretningsorden. Kristelig Folkeparti, sammen med de andre opposisjonspartiene, ønsker en egen stortingsmelding om reiseliv. Derfor støtter Kristelig Folkeparti forslaget fra Fremskrittspartiet om at det blir utarbeidet en stortingsmelding om en framtidsrettet strategi for norsk reiseliv. Det er mer enn ti år siden St.meld. nr. 15 for 1999–2000, Lønnsomme og konkurransedyktige reiselivsnæringer, ble framlagt. Siden den gang har det skjedd en rivende utvikling i reiselivsnæringen. Turister etterspør mer varierte produkter enn tidligere og stiller større krav til hva en reiseopplevelse er. Reiselivsnæringen er viktig for både sysselsetting og verdiskaping. Tall fra Statistisk sentralbyrå fra 2010 viser at 6 pst. av alle sysselsatte jobber i reiselivsnæringen. SSB opplyser videre at det i fjor var 1,25 millioner overnattinger ved norske hotell, og at næringen omsetter for ca. 90 mrd. kr årlig. Drøyt en tredjedel av inntektene kommer fra utenlandske turister. Det illustrerer at det er en viktig næring, og en næring som gir gode eksportinntekter. Kristelig Folkeparti mener reiselivsnæringen er en framtidsrettet næring, som gir viktige bidrag til aktivitet og bosetting i distriktene. Statistisk sentralbyrå peker også på at reiselivsnæringen betyr forholdsvis mer for distriktene enn for sentrale strøk når det gjelder sysselsetting og verdiskaping. En undersøkelse som ble utført av NHO Reiseliv, der 600 ordførere, rådmenn og kommuneledere er spurt, viser at det er reiselivet som har størst potensial i norske distrikter av samtlige næringer, og denne næringen har ifølge de spurte et større potensial enn man hittil har klart å utnytte. Derfor er det viktig med en gjennomgang av reiselivsnæringens muligheter og utfordringer. Selv om regjeringen har utarbeidet en nasjonal strategi for reiselivsnæringen, så er det ikke tilstrekkelig for å få et grunnlag for å styrke næringen og plassen den har som en av landets viktigste næringer. I en tid der sysselsettingen i landbruket har gått kraftig tilbake, er det også viktig å gi både landbruksnæringen og distriktene flere bein å stå på. Ikke minst er dette en viktig tilleggsnæring for bonden. Gårdsturisme har et stort utviklingspotensial og kan bety kjærkomne ekstrainntekter for bønder som sliter med dårlig økonomi. Det er et stort uutnyttet potensial for reiselivsnæringen. Ikke minst gjelder dette for turister fra utlandet. Kun én av tre kroner som blir lagt igjen, er fra en utenlandsk turist. For å øke denne andelen trengs det en målrettet og koordinert innsats fra Innovasjon Norge og andre aktører innen reiselivet. Det er nødvendig å se alle disse forholdene i sammenheng for å utvikle en god politikk for reiselivet og dermed også for distriktene. Derfor er det behov for en egen melding.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Det er ikkje vondt meint det eg seier no, men eg registrerer at representanten Nesvik truleg likar mykje betre å høyra si eiga røyst enn å lytta. Då eg viste til hovudtillitsvalde rundt om i Hydro-fabrikkane i Noreg og til krava våre om å få på plass investeringar i Noreg, vart ikkje dette støtta, korkje av Høgre eller av Framstegspartiet. Og det har ikkje noko med små endringar i eigarskapen i Hydro å gjera. Vi raud-grøne har ein heilt annan eigarpolitikk enn det Høgre og Framstegspartiet står for. Høgre og Framstegspartiet skal ikkje leggja føringar – styret skal bestemma. Dobbeltkommunikasjonen frå Framstegspartiet vedrørande den statlege eigarskapen er forvirrande. Når det er snakk om konkrete saker, som t.d. Statskog-saka, som vart behandla tysdag, skal dei detaljstyra, ja, ifølgje representanten Trældal omtrent ned til kvart einaste tre som skal seljast. Men i innstillinga hevdar dei at vi driv politikk og ikkje butikk når vi legg føringar vedrørande t.d. samfunnsansvar og leiarløningar. Det er òg andre parti som ikkje heilt har intern einigheit. Ein samla kontrollkomité var einig i at det var bra at den nye eigarskapsmeldinga ville koma med innskjerping av leiarløningar og pensjon. Per-Kristian Foss frå Høgre tok også dette opp i debatten, då han sa seg nøgd med at ministeren forsikra at han i den nye meldinga også ville ta opp innskjerpinga av dei gullkanta pensjonsordningane. Det er tydeleg at Høgre i næringskomiteen ikkje deler dette synet. Her er det styra og berre styra som skal leggja føringane. Også når det gjeld synet på betydinga av kvotering av kvinner i styra, er signala mildt sagt sprikande frå Høgre. No spring Høgre frå alt dei har sagt om å leggja føringar vedrørande kvotering og gullpensjonar. Oppsiktsvekkjande? Neppe. Men interessant? Ja. Til representanten Gundersen vil eg opplysa om at det faktisk er skapt 250 000 nye arbeidsplassar sidan denne regjeringa overtok i 2005, og to tredjedelar av dei er i privat sektor. Er det dette representanten meiner med stryping av norsk næringsliv?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Eg er heilt samd med saksordføraren i at reiseliv er ei veldig viktig næring. Det er viktig distriktsnæring, og det er ei framtidsretta næring. Reiseliv er jo faktisk eitt av fem hovudsatsingsområde for denne regjeringa. Derfor har vi òg auka løyvingane monaleg, bl.a. for å marknadsføra Noreg betre. Likevel er eg litt usamd når ein i merknads form prøver å framstilla det som om regjeringa ikkje har handsama reiseliv sidan St.meld. nr. 15 for 1999–2000. Vi har bl.a. ei rekkje gonger diskutert reiseliv i denne salen, også ganske mange – vil eg våga å påstå – likelydande Dokument 8-framlegg. Eg – og mange med meg – har òg nettopp drege fram reiseliv i dei aller fleste budsjettdebattane som vi har hatt her på Stortinget. Regjeringa Stoltenberg lanserte i desember 2007 den nasjonale strategien for reiselivsnæringa – Verdifulle opplevelser – der ein lanserte heile 72 tiltak. 72 tiltak – det er ikkje lite! Sommaren 2009 vart det gjort ein gjennomgang av desse tiltaka. Statusrapporten viste at dei fleste av desse tiltaka anten var gjennomførte eller godt i gang. Dei overordna måla med strategien er auka verdiskaping og produktivitet i reiselivsnæringa levedyktige distrikt gjennom fleire heilårs arbeidsplassar innafor reiselivsnæringa Noreg, eit berekraftig reisemål – det er ikkje nådd fullt ut Arbeidet med revidering av regjeringa sin reiselivsstrategi er sett i gang. Her har næringsministaren varsla at den nye strategien legg vekt på og spissar innsatsen for å nå måla og å formulera målbare mål. Vi har ein handlingskraftig næringsminister, og Arbeidarpartiet er trygg på at den nye strategien vil gi svar på dei utfordringane som representantane trekkjer fram i dette Dokument 8-forslaget, bl.a. innafor samferdsel.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Det var i grunnen en forventet reaksjon på mitt innlegg. Men jeg tok litt feil. Jeg tok feil med hensyn til hvem som ville reagere. Jeg trodde faktisk at det var Høyre som ville komme med et motinnlegg – eller i beste fall en forklaring på hva som nå er Høyres miljøpolitikk. Men det var Fremskrittspartiet som reagerte. Med all respekt må jeg si at det var en overdreven reaksjon. Jeg liker faktisk ikke at noen legger ord i min munn som jeg ikke har sagt. Jeg var veldig tydelig på at jeg ikke la opp til en debatt som skulle omhandle etablering av Alcoa. Jeg ba ganske enkelt – etter de siste dagers utsagn fra representanter fra Høyre – om en avklaring på hva som er deres politikk. At det var det jeg mente, tror jeg Fremskrittspartiet skjønner veldig godt. Så til LOs utspill. LOs leder Roar Flåthen har, i hvert fall ikke som jeg har registrert, vært med i komitéarbeidet med denne meldingen. Det har Høyre – og de har hatt, som jeg sa, rikelig med tid til å komme med forslag til ny miljøpolitikk. Jeg har som sagt ikke i en eneste setning sagt noe for eller imot etablering av Alcoa – for så vidt heller ikke om andre etableringer. Jeg tror jeg kan påstå nok en gang at jeg var ryddig på det. Jeg vet ikke om det er et parlamentarisk uttrykk, men jeg tar sjansen: At Harald T. Nesvik blåser seg opp, tar jeg som en ren ryggmargsrefleks, og det kommer nok av at det står Ap bak navnet mitt. Det er jo fint for Høyre at Fremskrittspartiet prøver å forsvare partiet – eller forklare for partiet. Jeg registrerer at det er kommet forsterkninger inn her fra begge sider fra Høyre, så kanskje får vi, før denne debatten er over, en forklaring.
Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Jeg skal være veldig kort. Jeg har bare lyst til å si at jeg er strålende fornøyd med denne debatten. Jeg vil takke representanten Svein Flåtten for en veldig god og viktig avklaring. Jeg kommer ikke til å kommentere representanten Torgeir Trældals innlegg. Det får stå for sin egen urimelighet, som vanlig.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-06-09:
Jeg føler meg privilegert som har fått delta i arbeidet med to eierskapsmeldinger. Den første, som kom i 2007, var et nybrottsarbeid, som for første gang beskrev det statlige eierskapet i en samlet kontekst, satte ambisjonsnivået, hvorfor vi skulle eie, sorterte selskapene i forskjellige kategorier etter formål, osv. Den meldingen vi behandler nå, bygger på den gamle, men utvikler statens eierstyring, som ikke skal være statisk, men må utvikle seg i takt med endrede forretningsmessige forutsetninger og rammebetingelser nasjonalt, men kanskje først og fremst globalt. Denne meldingen legger opp til en mer fleksibel og dynamisk holdning til eierstyringen. Det mener vi i Arbeiderpartiet er bra. Men det er viktig å slå fast at ambisjonen er at statens andel i norsk næringsliv skal være om lag på det nivå vi har i dag. I noen tilfeller kan det være aktuelt å redusere statens eierskap i selskap for å få til gode industrielle, robuste og langsiktige løsninger, i andre tilfeller å gå inn i nye selskap og kjøpe seg opp. Jeg er derfor glad for at vi nå raskt skal få på plass mer såkorn- og venturekapital. Denne meldingen forsterker ytterligere oppfølgingen av selskapenes arbeid med samfunnsansvar. Det har med etikk og miljø å gjøre. Men vi lever i en globalisert verden, og det etableres nå mer konkrete forventninger på områder som menneskerettigheter, arbeidstakerrettigheter, anstendige arbeidsvilkår og åpenhet om pengestrømmer og korrupsjon. På 1980-tallet opplevde vi veldig tydelig hvor ulikt forholdsvis like selskap kunne opptre med hensyn til samfunnsansvar – i ett tilfelle med en synlig og dedikert ledelse, som så utfordringene i samfunnet og tok ansvar, i det andre tilfellet med et eierskap og en ledelse med et distansert forhold til stedet der virksomheten var lokalisert. Å vise samfunnsansvar er viktig når selskap skal avvikles, men i høyeste grad også under daglig drift. Det er særdeles viktig nå når flere av våre selskap opererer under fjerne himmelstrøk og i kulturer som kan være oss temmelig ukjente og utfordrende. Da er det viktig at selskapene legger til grunn den beste praksis der virksomheten foregår, og i noen tilfeller, slik jeg ser det, går foran når det gjelder å ta hensyn til urfolks interesser, etikk og miljø og lokale myndighetsorganer. Akkurat på dette området mener jeg at en slik oppførsel bygger opp under et godt omdømme. Det gir ikke konkurranseulempe – snarere tvert imot – og jeg tror våre selskap skal takle disse utfordringene på en god måte.