Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-14:
Jeg leser vel innstillingen fra komiteen på dette området som at dette er en diskusjon som komiteen ønsker å ta, men at man ønsker å vente på det grunnlaget vi får, gjennom de utredningene vi har bestilt, slik at dette blir et tema i den nye forskningsmeldingen. Det synes jeg er en god tilnærming, for vi trenger et godt grunnlag for å vurdere dette, og vi trenger å ta den diskusjonen skikkelig. Så jeg har lyttet med interesse på debatten så langt og mener at vi nå er inne i den fasen hvor vi nettopp kan ta den diskusjonen, og så kan man konkludere når vi kommer utpå nyåret neste gang. Spørsmålet om hvordan man skal sikre god kvalitet, og at forskningsinstitusjonene skal søke samarbeid, arbeidsdeling og faglig konsentrasjon – det som kalles for SAK-politikken – har vært viktig, fordi vi har hatt utfordringer i forhold til å balansere hvordan man kan sørge for god kvalitet i den forskningen som gjennomføres, uten at man sprer bevilgningene for tynt utover. Regjeringen deler den problemforståelsen som er avdekket, men vi varslet i St.meld. nr. 30 for 2008–2009, Klima for forskning, at vi ikke skulle følge opp Stjernø-utvalgets politiske anbefaling akkurat sånn som det var foreslått, men heller legge til rette for mer frivillige reformer og prosesser, hvor fagmiljøer og institusjonsledere har sett muligheter og fordeler som ligger i et tettere samarbeid. La meg understreke at forskningsinstituttene har en sentral plass i det norske forsknings- og innovasjonssystemet. En fellesnevner for instituttene er at de utfører FoU på et ikke-kommersielt grunnlag, samtidig som de organisatorisk ikke sorterer direkte under et lærested. Utover dette er instituttsektoren svært heterogen når det gjelder faglig innretning, FoU-intensitet og omfang. Dette må også ses i lys av at instituttene betjener mange forskjellige markeder og er konkurransedyktige på internasjonale arenaer, som EUs rammeprogrammer for forskning. Tilgang til gode fagmiljøer som kan levere anvendt forskning av høy kvalitet i hele landet, er viktig for regjeringen. Instituttsektoren i Norge består i dag av relativt mange, og på noen områder til dels små, enheter. Høy kvalitet og relevans i FoU-arbeidet tilsier at fagmiljøene og institusjonene bør ha en viss størrelse. Å kunne utnytte stordriftsfordeler knyttet til forskningsinfrastruktur, administrativ kapasitet og kompetanse på prosjektakkvisisjon og -oppfølging kan være avgjørende i arbeidet med å bygge opp forskningsinstitusjoner som er faglig konkurransedyktige. Instituttsektoren utførte forskning for over 10 mrd. kr i 2009. Det er om lag en fjerdedel av all forskning som utføres i Norge. Sektoren er altså en betydelig leverandør av – primært – anvendt forskning og arbeider tett på sine oppdragsgivere i offentlig og privat sektor. Instituttene er dermed sentrale bidragsytere for verdiskaping og velferdsutvikling. Når markedet henvender seg til et forskningsinstitutt, skal det være med visshet om at tjenestene som leveres, holder høy kvalitet. For å bidra til dette blir det gitt en statlig basisfinansiering som skal gå til langsiktig kompetanseoppbygging i instituttet. Det er denne forskningskvaliteten som skiller instituttene fra det ordinære konsulentmarkedet. Nåværende basisbevilgningsordning for instituttene er regulert gjennom retningslinjer fastsatt ved kgl. resolusjon av 19. desember 2008. Retningslinjene er en oppfølging av St.prp. nr. 1 for 2007–2008, fra Kunnskapsdepartementet, som fastsatte prinsippene for finansieringssystemet. Det er senere redegjort for den ordningen. Vi går nå gjennom dette fordi det har vært en forutsetning at ordningen skulle evalueres etter at den har virket i tre år. Vi skal ferdigstille den evalueringen høsten 2012, og den vil utgjøre et kunnskapsgrunnlag for den neste forskningsmeldingen som vi etter planen vil legge fram for Stortinget i 2013. Det betyr at eventuelle endringer i finansieringssystemet, herunder kriterier for deltakelse og hvilke institutter som omfattes, skal være kunnskapsbasert og inngå i en helhetlig forskningspolitikk.