Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-02:
SVs kriminalpolitikk er bl.a. tuftet på prinsipper om forebygging, ansvarliggjøring av den som begår lovbrudd, ivaretakelse av offeret for de lovbruddene som er begått, og resosialisering eller rehabilitering slik at nye ofre kan unngås, og slik at samfunnet vårt kan fungere best mulig. Vi syns det er veldig synd at Fremskrittspartiet fremmer den typen forslag som dette, som gjør det mye vanskeligere å ivareta hensynet til at det er behov for individuelle forskjeller og individuell tilpasning, og at folk har forskjellig utgangspunkt. Jeg tror det er viktig å minne om Fafo-rapporten om levekår for innsatte, som viser at fire av ti fanger lever under fattigdomsgrensen. Det betyr at veldig mange som slippes ut av fengslene, i utgangspunktet har veldig dårlig økonomi, veldig store vanskeligheter med å klare seg og å etablere et lovlydig liv, fordi det også krever en viss inntekt. Det betyr samtidig at en del ofre aldri vil se snurten av de pengene som de egentlig har krav på, og som retten har idømt skadevolder å betale. Derfor mener vi fra SVs side at det er behov for en større mulighet for lempning i en del tilfeller, for å sikre rehabilitering rett og slett, og dermed slippe at nye mennesker blir utsatt. Det er også nødvendig å gå gjennom regelverket for å se om staten f.eks. kan ta på seg ansvaret for å utbetale erstatninger som skadevolder ikke kan få betalt, i hvert fall ikke før det er gått lang tid, og at staten da overtar som kreditor overfor skadevolder. Derfor støtter vi forslaget fra Fremskrittspartiet om at vi trenger en utredning av muligheten for at ofrenes erstatningskrav bedre kan ivaretas, og at de kan sikres erstatningsutbetalinger. Vi er ikke enig med representanten Knut Storberget, som er veldig imot at staten skal kunne overta dette ansvaret, fordi man da liksom fratar individet ansvar, fratar skadevolder ansvar for å gjøre opp for seg. Vi ser det heller slik at det fra ofrenes side er veldig problematisk at de aldri ser disse pengene. Dette er faktisk penger som de har krav på, og som de i mange tilfeller er sterkt avhengige av, bl.a. fordi de har fått store problemer som en følge av den kriminelle handlingen, eller fordi de også har problemer i forhold til arbeidsevne osv. Dette ser vi heller pragmatisk på, her er vi faktisk nødt til å ivareta ofrenes interesser. Vi skal ikke frata skadevolder ansvaret for å gjøre opp for seg i etterkant, det er helt nødvendig. Men Fremskrittspartiet bommer totalt når de sier at en som har begått en straffbar handling, ikke skal ha krav på en menneskelig behandling, som samfunnet faktisk også har stor interesse av, fordi det vil kunne føre til at en som har gjort opp for seg og sonet sin straff, lettere kan komme tilbake til samfunnet. Det er helt åpenbart, mener vi, at også økonomiske krav som henger over dem når de kommer ut, og det at de ofte er i en situasjon der økonomien deres er veldig dårlig, gjør det vanskeligere for dem å bli tilbakeført til samfunnet. Hvis kriminalpolitikken i Norge skal ha som utgangspunkt at vi prøver å unngå at nye ofre blir skapt unødig, og at vi legger til rette for en forebyggingslinje, er det nettopp viktig at folk som begår lovbrudd, får muligheten til å rehabiliteres etterpå. Det er en utfordring til Fremskrittspartiet: Hvordan har de tenkt å ivareta den siden, når de kategorisk skal avvise enhver mulighet for å komme videre i livet og få gjort opp for seg på en realistisk måte, ved at kravene er så store at de aldri vil kunne klare å komme ut av den dårlige sirkelen og over i det mer normale, lovlydige samfunnet, eller hva man skal kalle det?