Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-04-08:
For det første ønsker jeg å ta tak i det som ble sagt av den siste taler, representanten Woie Duesund fra Kristelig Folkeparti, om at denne saken har blitt en ren kommuneøkonomisak og ikke noe annet. Det er slett ikke riktig! Det er hensynet til pasientene, forsvarligheten ved utsendelse fra spesialisthelseinstitusjon og over til primærhelsetjenestenivå, som er det aller viktigste her, en forsvarlighet som betyr at en må ha ressurser, både faglige, økonomiske og også fasilitetsmessige, for at man skal kunne ivareta pasienten etter utskriving. Vi ser at utskrivingspraksis blir stadig tøffere, og jeg er litt forundret over at man her nå sier at man absolutt forsvarer at det tidligere begrepet ferdigbehandlede pasienter nå skal skiftes ut med utskrivingsklare pasienter. Utskrivingsklare pasienter er etter min mening pasienter som i mange tilfeller burde ha fått noen flere liggedøgn på sykehus. Det er pasienter som har ekstra behov for oppfølging, ro og medisinskfaglig behandling. Jeg synes at noe av det som er en utfordring i denne sammenheng, er at Stortinget finner muligheter for finansieringsordninger som gir disse pasientene mulighet til å være noe lenger på sykehus enn det de har i dag. Det er det ene hovedgrepet. Dette gjelder bl.a. mange eldre med sammensatte lidelser, som får behandlet kun ett problem hver gang de er inne på sykehus, og som dermed ender opp i gruppen som kan benevnes som svingdørspasienter. Det andre hovedgrepet, som det har blitt stor diskusjon om, er at man må ha en sterkere medisinskfaglig og behandlingsmessig kompetanse, og at man må ha flere ressurser for dette i primærhelsetjenesten. Vi mener at den utsettelse som skjedde fra oktober til årsskiftet ikke er godt nok. Vårt hovedanliggende i den sammenheng var at kommunene skulle tas med på råd, at man kunne sette opp en avtale som skulle utarbeides i samarbeid med Kommunenes Sentralforbund på vegne av de norske kommunene, der også ressursgrunnlaget skulle klargjøres. Det som i hvert fall synes å være tilfellet nå, er at man har fått en ordning som ikke tar tilstrekkelig hensyn til det økonomiske behovet som innebærer at man skal skaffe ressurser både når det gjelder personell og utstyr, og ikke minst plasser. Vi tror at flere kommuner nå må tilrettelegge for en type behandlings- og omsorgsplasser som går mer på sykestuesengkategorien. Vi tror også at det kanskje vil være behov for et interkommunalt samarbeid for å løse disse oppgavene i retning av halvannenlinjetjenesten. I den sammenheng har jeg lyst til å kommentere at SV har en merknad i innstillingen om dette med halvannenlinjetjenesten. Vi deler disse synspunktene, men merknaden inneholder henvisning til konkrete sykehus, og vi fant ikke at det var noen grunn til å gjøre det. Men generelt ønsker vi at det settes i gang flere forsøk nå, og at det gis ressurser til halvannenlinjetjenesten i tråd med det som står i SVs merknad. Jeg synes det er noe merkelig at omtrent alle partier på Stortinget nå snakker varmt og mye om større frihet og større handlingsrom for kommunene og det lokale selvstyret. Samtidig opplever vi at kommunene mot sin vilje, og nesten mot sin evne, blir pålagt store, tunge oppgaver, som dette med en raskere utskrivning av pasienter fra spesialisthelsetjenesten. Disse pasientene trenger mye mer medisinskfaglig, behandlingsmessig og også omsorgsmessig oppfølging enn det kommunene har lagt opp til. Dette pålegget gis uten at det legges til rette for noen ressursstyrking. Det er ingen økning i økonomien i samsvar med disse økte oppgavene. I stedet tar stortingsflertallet til orde for at man skal bruke enda flere bøter som virkemiddel for at ferdigbehandlede pasienter ikke skal ligge inne på institusjon. Vi er også enig i at det ikke skal skje at ferdigbehandlede pasienter skal ligge lenge på institusjon, men vi er uenig i at man skal bruke bøter for å svekke kommuneøkonomien enda mer. Dette beviser bare at det har vært for dårlig kommunikasjon mellom staten, helseforetakene og Kommune-Norge.