Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-10-04:
I fjor på denne tiden oppsummerte Fremskrittspartiets Siv Jensen debatten med å si at jeg fikk det til å høres ut som om fisken i havet har det bedre med en rød-grønn regjering. Jeg legger ikke skjul på at jeg var fristet til å tro det, fordi framtiden ser veldig lys ut for denne næringen. Etterspørselen etter norsk sjømat er stor, samtidig som ny forskning vil danne grunnlaget for nye produkter og utvikling av nye næringer. Den norske sjømatnæringen kan – ifølge en fersk rapport – få en omsetningsverdi på 550 mrd. kr i 2050. Det er en seksdobling fra 2010. Dersom vi fortsetter å forvalte havet vårt bærekraftig, vil sjømatnæringen være avgjørende for norsk økonomi i all framtid. Men for å nå dette målet er jeg sikker på at fiskerinæringen er best tjent med rød-grønn politikk. I tre år har Høyre reist rundt og dobbeltkommunisert sin politikk på fiskeri og landbruk, og latt som om de er opptatt av sysselsetting og bosetting langs kysten og i distriktene. Dette har nå endret seg. Høyre har i sitt programforslag virkelig satt retning for partiets fiskeripolitikk. Og la det ikke herske noen tvil: I fiskeripolitikken går det nå et klart skille mellom Arbeiderpartiets og høyresidens politikk. Høyres forslag vil innebære en dramatisk endring, som ikke er godt nytt for kysten. For det første ønsker Høyre å endre råfiskloven for å sikre retten til individuelle avtaler om leveranse av fisk mellom kjøper og selger. Jeg vet at det i dag finnes slike avtaler, men de ligger innenfor råfisklovens rammer, med en minstepris i bunnen. Det er all grunn til å tro at Høyre ikke ønsker en slik sikkerhet. Råfiskloven har vært en avgjørende faktor når det gjelder oppbyggingen av norsk fiskerinæring til det den er i dag. I tillegg har den vært veldig avgjørende for å opprettholde en desentralisert bosetting langs kysten. Jeg er redd for at vi med Høyres forslag er tilbake til den tiden da fiskeren må stå med luen i hånden og forhandle pris og leveringsbetingelser på kaikanten. For det andre vil også Høyre endre deltakerloven, fra fiskereid fiskeflåte til at hvem som helst kan bli eier og deleier i et fartøy. Det betyr at Høyre vil bort fra det viktigste fiskeripolitiske prinsippet i Norge: at fiskeflåten skal, som hovedregel, eies og drives av aktive fiskere. For Arbeiderpartiet er disse to lovene viktige pilarer i fiskeripolitikken og grunnsteinen i norsk fiskerilovgivning. Råfiskloven sikrer fiskerne medinnflytelse, som bidrar til sunn konkurranse, markedsriktig pris og likebehandling av fisker og kjøper. For det tredje ønsker Høyre å fjerne eierskapsbegrensningene i havbruksnæringen. Ingen kan i dag eie mer enn 25 pst. i denne næringen. Forslaget fra Høyre vil mest sannsynlig bidra til at vi i framtiden ikke lenger vil ha et mangfold av eierskap i denne næringen som er lokalt forankret langs kysten. Arbeiderpartiet vil ikke ha en slik utvikling. Med en bærekraftig forvaltning er våre havressurser evigvarende. Arbeiderpartiet er helt klar på at fiskeriressursene tilhører fellesskapet. Vi vil ikke at denne næringen bare skal bidra til store inntekter for Norge som nasjon, men også til sysselsetting og aktivitet langs kysten. Det er verd å merke seg at det ikke framkommer med ett eneste ord i Høyres forslag at partiet er opptatt av at fiskerinæringen skal ha betydning for sysselsetting og bosetting langs kysten vår. Norge står på terskelen til et nytt haveventyr. Arbeiderpartiet skal bidra til denne veksten med trygg økonomisk styring, langsiktig og bærekraftig forvaltning av ressursene, og vi skal fortsatt føre en aktiv næringspolitikk rettet mot marin forskning, havbruk og bioprospektering. Endringene som Høyre foreslår, vil føre til en radikal endring i norsk fiskeripolitikk. Forslaget åpner for at kapital og makt i altfor stor grad vil styre fiskerinæringen i Norge. Kystfolket har ingen grunn til å glede seg over forslaget. De eneste som kan glede seg er Fremskrittspartiet, som har programfestet at liberaliseringen av norsk fiskeripolitikk går for sakte.