trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-12-16:
Utgiftssida på arbeids- og sosialbudsjettet er på 440 585 035 000 kr. Det er utan sidestykke det største komitébudsjettet her på huset. Då skulle ein tru at budsjettdebatten i den komiteen var ein spennande debatt der det var meiningar som vart brote mot kvarandre, omprioriteringar, ulike syn på kva som skal opp, og kva som skal ned. Men det er ikkje ein spennande debatt. Kvifor er det ikkje det? Det er fordi det største opposisjonspartiet, Arbeidarpartiet, sitt einaste syn på alle postar er at dei ikkje er store nok. Det er ikkje eitt kutt, det er ikkje éi omprioritering. Men det løyser ein så enkelt, for som representanten Torve sa, kjem dei med friske midlar – eller skatteaukar, som det eigentleg betyr. Det er veldig enkelt, skru det opp, ti milliardar inn, så kan vi spreie det litt utover. Det kan Arbeidarpartiet kjempegodt, sånn heldt dei på i åtte år. Eg vil gjerne stille representantane frå Arbeidarpartiet eit spørsmål: Er det ikkje éin kritisk refleksjon rundt ein einaste post på dette budsjettet, rundt sjukelønsordninga, arbeidsavklaringspengar, AFP – «take your pick» – er det ikkje éin post her som ein kanskje kunne gjort nokon endringar på, omprioritert? Finst det ikkje eitt einaste område på heile arbeids- og sosialbudsjettet som kunne klart seg med ei krone mindre, for at ein kanskje kunne ha auka med ei krone på ein annan budsjettpost? Det er lov, men det skjer ikkje. Det som skjer, er at ein sender opp representantar på talarstolen, som representanten Otterstad, som snakkar om at vi er som sheriffen av Nottingham, som tek pengar frå gamle folk, og som snakkar om at Kristeleg Folkeparti og Venstre forsøkjer å byggje dike mot den blå-blå flaumen. Har det ikkje slått representanten Otterstad og Arbeidarpartiet at kanskje ein av grunnane til at Venstre og Kristeleg Folkeparti samarbeider med Høgre og Framstegspartiet, trass ein del politiske ueinigheiter, er at dei i det minste er villige til å tenkje politikk, til å gjere endringar? Det burde han reflektere over. Eg har lese dette årets budsjettforslag frå Arbeidarpartiet, fjorårets og det før det, og det einaste ein veit med sikkerheit, er at Arbeidarpartiet per definisjon er for fjorårets budsjett. Det er det som skal vere den gylne norma. Representanten Christoffersen viste faktisk tendensar til ein kritisk refleksjon, nemleg at regjeringa har gitt dei pensjonistane som har mest, litt meir. Ja, det kan eg vere einig i, men gjer Arbeidarpartiet noko med det i sitt budsjett? Nei, dei vidareførar det, for det var i fjor, og no er det i år, og no er det blitt Arbeidarpartiets politikk.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-12-16:
I svara sine til meg stadfesta representantane frå Arbeidarpartiet eigentleg eit problem. Eg utfordra dei på: Er det ikkje mogleg å omprioritere noko som helst, ikkje éin post i deira eiga budsjett? Svaret var: Neimen, sjå på Venstre, dei har omprioritert, dei har kutta, og det er vi imot. Ja vel, då har vi fått svaret, då. Så viser ein til at Arbeidarpartiet aukar skattane med 10 mrd. kr og difor kan strø på litt her og der. Det er fint, det, men viss dei ikkje kunne auka skattane med så mykje, har Arbeidarpartiet per definisjon ingen politikk på arbeids- og sosialfeltet – då har dei inga meining om det feltet. Så seier representanten Andersen noko til slutt som eg vil seie dessverre er feil. Han seier at Arbeidarpartiet brukar mindre pengar enn regjeringa. Det gjer dei ikkje, eg trur faktisk dei brukar meir. Dei brukar litt mindre oljepengar. Så aukar dei skattane i staden – og brukar dei. Det er ein måte å gjere det på, men det er ikkje lågare offentleg pengebruk, det er høgare.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Vissheten om at man kan forsørge familien sin og dem man er mest glad i, og gi dem den grunnleggende tryggheten, er det aller viktigste for de fleste av oss. Den tryggheten er utsatt og truet når flere blir arbeidsledige, og når man ikke er sikker på om man får lønn neste måned. Midlertidige ansettelser skal være et unntak og supplement i arbeidslivet. Antallet arbeidsplasser som skapes i Norge, er rekordlavt, og to av tre skapes i offentlig sektor. I tillegg er det sånn at en stor del av dem som skapes, er midlertidige. Mener Kristelig Folkeparti og representanten Ropstad at familienes trygghet styrkes eller svekkes hvis mor eller far må gå ufrivillig midlertidig når de ønsker en fast ansettelse?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Regjeringen skjøv funksjonshemmede og svake grupper foran seg i argumentene for såkalt å myke opp arbeidsmiljøloven eller for å gjøre arbeidslivet mer kortsiktig og gjøre det enklere å si opp folk. Disse gruppene har jo også lik rett og likt behov for en fast og trygg ansettelse for å kunne gripe mulighetene i sine liv. Nå viser erfaringstallene etter år med midlertidig ansettelse at det ikke blir flere jobber, det blir bare flere midlertidige jobber, og ikke flere faste ansettelser. Hvis denne utviklingen fortsetter, ønsker da Kristelig Folkeparti og representanten å gripe inn og justere så vi ikke får en enda større gruppe som blir ufrivillig midlertidig i stedet for å få faste ansettelser?
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
I Arbeiderpartiet er vi opptatt av å måles på det vi gjør. Derfor er dette en fin referansebane å se tilbake på: Hvordan var det da en gikk inn i regjeringskontorene, og hvordan er det nå, når en snart er på tur ut? Til representanten Wiborg: Jeg anbefaler ham å reflektere litt over det. Hvordan er det når Fremskrittspartiet er på tur ut av regjeringskontorene? Jeg vil gratulere representanten Wiborg og Fremskrittspartiet med fullt gjennomslag i f.eks. oljepengepolitikken, hvor man nesten har gjort handlingsregelen ubetydelig, satt rekord etter rekord i oljepengebruk og saldert hvert eneste budsjett og hvert reviderte budsjett med mer oljepenger. Når representanten Rotevatn, fra Venstre, sier at Arbeiderpartiet har problemer med å prioritere, må jeg få lov til å si at det er vanskelig å se bjelken i sitt eget øye når en peker på flisen i andres. Det er helt utrolig at man i et velferdsstatsperspektiv, som flere av representantene i denne komiteen er så opptatt av, ikke ser at det er den måten man bruker penger på – øser ut mer, øker oljepengebruken – for å gi mennesker med milliarder flere millioner i skattekutt. I sitt første budsjett gjenoppfant finansminister Siv Jensen 50-øringen. Vanlige folk, med vanlig inntekt, fikk 50 øre mer hver dag. De aller rikeste i Norge fikk titusenvis av kroner mer hver eneste dag. Det er omprioriteringer. Hvis man ikke har sett hvordan den effekten slår ut i økt ulikhet, i større kløfter i samfunnet, bør man virkelig sette seg ned i jula og studere forskning på ulikhet – og bruke tiden godt. Det er resultatene som teller, ikke merknadene. Hvis Arbeiderpartiet hadde styrt dette landet, hadde vi ikke sagt at vi hadde økt antall tiltak mot arbeidsledigheten – og så kuttet 1 mrd. kr i pakken mot arbeidsledighet i det samme statsbudsjettet. Vi hadde ikke sagt at vi hadde økt antallet tiltaksplasser – og så levert akkurat det samme som året før. Vi hadde satt inn mer penger. Vi hadde sørget for å holde hjulene i gang og flere i arbeid. Det ville ført til at en kunne omprioritere fra arbeids- og sosialbudsjettet, fordi flere hadde vært med og bidratt til det vi skal leve av, i stedet for det motsatte: å leve av velferdsstaten.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-12-16:
Senterpartiet mener at konsekvensene av den frie arbeidsinnvandringen innenfor EØS-området er at de gruppene i Norge som har svakest tilknytning til arbeidslivet, blir berørt negativt. Senterpartiet mener også at arbeidsinnvandring er den viktigste årsaken til at forskjellene mellom folk øker. Spørsmålet er: Er det etter Senterpartiets mening slik at oppsigelse av EØS-avtalen vil minske forskjellene mellom folk, og hva er alternativet til EØS-avtalen som ikke vil minske forskjellene?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2016-12-16:
Et av de viktige satsingsområdene for regjeringen er bekjempelse av fattigdom. Historien viser at skal man bekjempe barnefattigdom, må de voksne få det bedre, f.eks. gjennom at flere kommer i arbeid og får en inntekt til å leve av. Senterpartiet har vært tydelig på at de ønsker å redusere forskjellene mellom folk. Betyr det at Senterpartiet stiller seg bak den målrettede satsingen regjeringen gjør for å bekjempe fattigdom, eller har man en annen strategi? I så fall: Hva går den ut på?
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Det høres kanskje ikke sånn ut på dialekten til Rotevatn og meg, men vi kommer faktisk fra samme landsdel. Vi kommer begge fra Nord-Vestlandet. Den høye arbeidsledigheten på Vestlandet er alvorlig. Den rammer enkeltmennesker og familier, og den rammer lokalsamfunn og storsamfunnet. Heldigvis er det ikke høy ledighet i Rotevatn sitt hjemfylke, Sogn og Fjordane, men i mitt hjemfylke, Møre og Romsdal, har vi nå den høyeste arbeidsledigheten på ti år. I Kristiansund er ledigheten på hele 5,1 pst. Det er svært alvorlig og krever politisk handling. Budsjettforliket ga dessverre ikke en nødvendig styrking av innsatsen mot arbeidsledigheten, men betyr det at representanten Rotevatn og Venstre er tilfreds med innsatsen mot den rekordhøye arbeidsledigheten på Vestlandet?
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Representanten Rotevatn virker bare sånn passe fornøyd med regjeringens innsats mot arbeidsledigheten på Vestlandet og viser til forslag i eget alternative statsbudsjett. Det hadde vært interessant å få høre hva slags tiltak Venstre ikke fikk gjennomslag for i budsjettforhandlingene, som Rotevatn mener ville ha hatt en positiv innvirkning på å bekjempe ledigheten på Vestlandet.
Stefan Heggelund (Høyre), 2016-12-16:
La meg først få lov til å si hvor utrolig hyggelig det er å se representanten Ingebrigtsen igjen. Når man ser ham her i salen, er det nesten så man håper på en slags sosialistisk oppreisning i Finnmark, slik at SV kan få flere representanter inn og Ingebrigtsen blir fast møtende. Men til spørsmålet: Vi har skjønt at representanten reagerer på digitaliseringen og konsekvenser den har for eldre mottakere av ytelser. Det har flertallspartiene også reagert på, det har vi også adressert i merknadene. «Quick fix»-forslaget som Ingebrigtsen refererer til til stadighet, koster 30 mill. kr. Spørsmålet er: Hvem i arbeids- og sosialbudsjettet er det han ønsker å ta disse 30 mill. kr fra?
Stefan Heggelund (Høyre), 2016-12-16:
Jeg takker for svaret på et spørsmål jeg ikke stilte. Jeg spurte hvor han skulle ta pengene fra på budsjettet. Men det er tydelig at som i så mange andre saker, har ikke SV tenkt så veldig mye på inndekningen, de tenker bare på den hyggelige utgiften. I den siste tiden har vi sett at venstresiden har forsøkt seg på retorikk når det gjelder forskjeller i Norge. Første gangen var da det kom en SSB-rapport som viste at forskjellene hadde økt. Da påsto SV og Arbeiderpartiet at det var regjeringens feil. Så viste det seg at det var en bumerang, fordi forskjellene økte under den forrige regjeringen. Så kom det en Nav-rapport for litt siden, og SV og Arbeiderpartiet prøver seg igjen og sier at forskjellene øker under denne regjeringen. Og så viser det seg at også det er en bumerang, for den rapporten handler også om at forskjellene økte med Sosialistisk Venstreparti i regjering. Spørsmålet mitt er: Hva synes representanten Ingebrigtsen om SVs mislykkede forsøk på å bekjempe forskjeller i Norge, og hvordan ønsker han å gå fram for å arbeide videre? Hva er snuoperasjonen til SV og Ingebrigtsen?
Stefan Heggelund (Høyre), 2016-12-16:
Venstresidens Robin Hood-referanser har aldri vært riktige. Alle vet at det er sheriffen fra Nottingham som er sosialisten. Det er han som tar inn mer skatt enn det han trenger. Robin Hood er Høyre-mannen som tar skattepengene tilbake og deler dem ut igjen. Det trodde jeg alle visste, iallfall alle som har vært i en skoledebatt.(Munterhet i salen) Representanten Rigmor Aasrud innrømmer at Arbeiderpartiets ungdomsgaranti ikke fungerte. Men så sa hun at det var fordi ingen fulgte den opp. Hvem var det som skulle følge den opp? De som innførte den: den rød-grønne regjeringen, som satt i åtte år og hadde rent flertall. De valgte selv ikke å følge opp sine egne ungdomsgarantiordninger. Derfor ble det aldri noen garantier. Men det var ikke den eneste kritikken mot disse ungdomsgarantiene. Det var også en kritikk om hvor fragmenterte de var, og at de derfor ikke hadde fungert. Det er grunnen til at regjeringen rydder opp i dette, og lager en reell ungdomsgaranti for dem som er under 30 år. (Munterhet i salen) Representanten Lundteigen mener at jeg ikke burde angripe Arbeiderpartiet så mye. Vel, jeg mener at representanten Lundteigen burde kjøpe mindre av Arbeiderpartiets virkelighetsforståelse. Det kan jo hende at Senterpartiet hadde hatt mer interessante innspill i den politiske debatten hvis ikke alt – nesten alt – de mente, var ting de hadde kjøpt fra Arbeiderpartiet, og hvis de også klarte å ha en kritisk distanse til sin tidligere samarbeidspartner. Til slutt: Jeg blir like overrasket hver eneste gang jeg ser representanten Dag Terje Andersen være høy og mørk i sosialpolitikken. Husker han hva som skjedde da han var statsråd? Riksrevisjonen kunne ikke bekrefte Navs regnskap. Det ble kontrollhøring. Tre arbeidsministre fra Arbeiderpartiet måtte møte og svare på hvorfor regnskapet ikke kunne bekreftes av Riksrevisjonen. De måtte også svare på hvorfor folk ikke fikk den hjelpen de skulle ha. Dette er Arbeiderpartiets sosialpolitiske arv i dette årtusen. Jeg skjønner at det er noe man ikke har spesielt lyst til å snakke om, men det er det som er realitetene. Det er grunnen til at vi rydder opp i de rød-grønnes implementering av Nav-reformen, og at vi tar Nav inn i en ny tid. Arbeidsrettede ytelser gjør dem bedre. Det er grunnen. Det er noe av bakgrunnen for prosjektet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Ja. Nav jobber med digitalisering av sine tjenester. Det frigjør store ressurser og forenkler arbeidsmengden. Samtidig er vi opptatt av at brukerne skal få den informasjonen som de har rett til, og som de trenger. Det er slik at ny informasjon vil brukerne fortsatt få på papir. Årsoppgaven får man også fortsatt på papir. De som ringer inn, vil også få informasjonen lest opp. Det er også klart at de som av ulike grunner fortsatt ønsker å få det skriftlig, skal kunne få det. Hovedregelen skal være at dette gjøres digitalt, men de som av ulike grunner har et stort behov for å få informasjonen skriftlig, skal få det. Jeg har bedt om at Nav viser smidighet nå, og Nav har også bekreftet at det vil de gjøre. Jeg har full tillit til at Nav vil vise den smidigheten nå overfor de brukerne som av ulike grunner har behov for å få det skriftlig, selv om hovedregelen skal være at det er digitalt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Dette er ikke i strid med statens eget regelverk, det er ikke det. Det som er helt klart, og som også fortsatt skal gjelde, er at viktig informasjon skal sendes på papir, ny informasjon skal fortsatt sendes på papir, årsoppgaven skal fortsatt sendes på papir. Hovedregelen for utsendelse av lønnsslippene/trygdeslippene vil være digitalt. Så kan man ringe inn og få informasjonen lest opp, og dersom man av ulike grunner fortsatt har behov for å få det skriftlig, skal man få det. Men det er ikke slik at dette er i strid med regelverket. Jeg har fått bekreftet fra Nav at de vil være smidige nå, og jeg har tillit til at Nav vil vise den smidigheten overfor de brukerne som tar kontakt. Det er en del som har tatt kontakt nå. Det er fire-fem om dagen som har tatt kontakt. Etter hva jeg forstår, har brukerne blitt fulgt opp slik de skal, og har opplevd å bli tatt godt imot, og det tror jeg også vil skje framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Jeg tror jeg skal være varsom med å skissere hvilke typer apper og løsninger man skal ha i Nav. Når politikere tidligere har gjort det, har det vist seg at løsningene har vært utdatert før de har vært mulig å implementere. Det er ikke tvil om at det er digitalisering som de fleste brukere nå ønsker. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, ønsker de fleste nå å kunne løse sine oppgaver – få svar på sine spørsmål og få sine behov ivaretatt – når de sitter hjemme hos seg selv. De færreste ønsker å møte opp på Nav-kontoret. Nå har vi en stor IKT-satsing i Nav. Stortinget bevilger nå 440 mill. kr til ytterligere IKT-modernisering. Målet er at flest mulig skal kunne få besvart sine spørsmål digitalt, slik at man kan frigjøre de store ressursene til dem som har størst utfordringer. Det er slik at digital utsendelse av trygdeslipper, som flere har vært innom, utgjør 30 mill. kr, som vi kan bruke på hva vi vil. Vi kan bruke det på utsendelser eller vi kan bruke det på andre typer tjenester. Vi har valgt å modernisere Nav på den måten at de ressursene kan brukes på bedre tjenester.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Fortsatt vil pensjonister og de som mottar trygd, få informasjon. Som jeg sa i mitt forrige svar, og som jeg også har svart skriftlig til både komiteen og media, er det slik at hvis det er nye opplysninger, vil man få dem skriftlig. Man får årsoppgavene skriftlig. Man kan ringe inn til Nav og få informasjonen lest opp. Dersom man av ulike grunner trenger den informasjonen skriftlig, kan man be om det. Jeg har også bedt Nav om å være smidig i denne fasen. Man har visst om dette et år, men fortsatt er det noe som engasjerer mange. Jeg har tillit til at Nav vil kunne håndtere det på en god måte for å ivareta dem som tar kontakt. Innledningen til spørsmålet handlet om ulikhet. Ja, ulikhetene øker – i all hovedsak på grunn av innvandring. Denne regjeringen har vært opptatt av å stramme inn på det. Uansett er det slik at de som bor i dette landet, må kvalifiseres. De må få seg jobb, slik at de kan klare å forsørge seg selv og sin familie ved hjelp av egen inntekt. Da reduserer vi også ulikhetene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Det er ingen tvil om at alle har rett til å få denne informasjonen tilgjengelig. Spørsmålet er om alle automatisk skal få det skriftlig i posten hver måned, eller om man skal få den informasjonen på andre måter. Som jeg har sagt i flere svar nå, er det fortsatt sånn at alle skal få denne informasjonen – hvis det er ny informasjon, får man det skriftlig, årsoppgavene skal man få skriftlig, er det endringer i informasjonen, skal man få det skriftlig. Hvis man ringer inn og ønsker å få det skriftlig, skal man få det. Jeg tror ikke jeg skal lage noen retningslinjer for hva som anses for å være nødvendige behov. Jeg har full tillit til at Nav, sammen med den som tar kontakt, klarer å gjøre de vurderingene på best mulig måte. Jeg ser ingen grunn til å detaljstyre. Jeg har fått bekreftet fra Navs side at de skal være smidige og imøtekommende overfor dem som tar kontakt, og det går jeg ut fra at de kommer til å være.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-12-16:
Jeg registrerer et stort engasjement for dette spørsmålet i salen, og jeg håper det betyr at det er stor tilslutning til budsjettet for øvrig når det er dette som vekker størst engasjement. Det er ingen tvil om at alle pensjonister skal få informasjonen om hva de har i pensjon – det er det ingen som er uenig i. Vi sier at digitale løsninger skal være hovedregelen, og veldig mange er også digitale i dag. Det å få tilgang til informasjonen kan være at man går inn på nettet og får den lest opp når man ringer inn. Og som jeg sier, og har sagt flere ganger: Dersom man har et særskilt behov for å få den skriftlig, skal man få det. Men hovedregelen skal være digital, det er en stor innsparing og er penger man kan bruke på andre tiltak. Jeg er sikker på og legger til grunn at når Nav sier de skal vise smidighet overfor dem som tar kontakt, gjør de også det.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Jeg er glad for at det nå ser ut til at vi kan få sikkerhet for Staur gård, og det er det jeg ønsker å ta opp i denne saken. Denne gården er et kulturminne, den har en betydelig historie som gård og samlingssted politisk og kulturelt, og spiller en viktig rolle når det gjelder fasilitering av forskning. Det er bra at det blir et flertall som setter foten ned for regjeringens ønske om salg. Det er behov for å få tilført egenkapital, det er alle enige om. Her må det startes et arbeid, for gården må kunne drives med et økonomisk resultat som sikrer eierskap. Derfor mener vi at regionale og lokale krefter, som f.eks. Stange kommune, bør trekkes med i arbeidet for å utvikle gården videre. Om det ikke skulle lykkes og regjeringen fortsatt vil selge, må de komme tilbake til Stortinget med en egen sak om dette, det er den klare meldingen fra komiteen. Det ville kanskje være en idé å utvikle gården til et senter for bioøkonomi – noe som er et viktig tema i området. Den har tross alt en særs god plassering, midt i Innlandet og midt i matfatet, og kan bidra til å videreføre et viktig arbeid for å løfte grønne næringer. Vi er imot salg og er også betenkt over at regjeringspartiene ønsker å selge uten å se mer på hva som kan gjøres for å bedre økonomien på gården – lete etter løsninger som er framtidsrettet. Men nå har regjeringen fått tilbakemelding fra komiteen om at det må ses på nye muligheter framover.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Jeg hører godt hva statsråden sier i denne saken, og vi i komiteen kjenner situasjonen. Men det som egentlig er beskjeden fra flertallet i komiteen nå, er at man må se på nye måter å håndtere dette på, se om det er nye ting man kan løfte fram, om det er andre lokale eller regionale aktører som kan være med. Mitt spørsmål til statsråden er hva han ønsker å gjøre med den bestillingen. Kommer han bare til å sitte og vente på at tallene blir dårligere, eller kommer han til å gå inn og se på nye løsninger for å løfte den økonomiske situasjonen man står i?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-12-16:
Jeg skal gjøre dette kort, men jeg kjente det begynte å koke litt da representanten Grimstad fra Fremskrittspartiet begynte å snakke og på en måte utfordret komiteen på at vi ikke har noen tanker rundt hvorfor dette skal føres videre. Så sier statsråden at det selvfølgelig er styret som må se på hvordan man skal utvikle gården videre. Vi ser i hvert fall potensialet i gården. Den har en historisk bakgrunn, det er en viktig rigget gård som har massevis av muligheter, og i mitt innlegg sa jeg at en kanskje burde tenke på bioøkonomi og hvordan man kunne dratt det temaet inn. Kunne man utvikle gården videre i den retning? Så er det opp til styret å ta beslutninger vedrørende hvordan man kan drive dette framover også, og ikke bare ha det historiske perspektivet. Jeg tror vi nå lander på at dette skal gå videre, og så har vi forventninger til at det blir gjort en viktig jobb. Ut fra budsjettet tror jeg ikke dette er det som velter AS Norge i 2017, jeg er mer bekymret for Fremskrittspartiet og Høyres prioritering av oljepenger, der man nå bruker så mye oljepenger at hvis man fortsetter dette trykket, er man tom i 2043. Det er ikke veldig positivt å ta med seg inn i jula.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
Berre ein kort kommentar til Staur gård, men innleiingsvis: Når ein behandlar nysalderinga, er det verdt å glede seg over at når løyvingane til jordbruket går opp med 190 mill. kr, som følgje av at det går så godt i norsk jordbruk – når marknadsinntektene veks så mykje – må også subsidienivået opp. Det vil for mange framstå som eit paradoks, men det er det vi legg fram forslag om i denne nysalderinga. Så til Staur gård AS: Det er eit selskap som har gått med underskot over tid. Selskapet har eit styre som har prøvd å ta fleire grep for å bringe aktiviteten i selskapet på eit nivå som gjer at ein i større grad har grunnlag for å halde oppe drifta. Det har ein ikkje lykkast med. No har vi altså tal som indikerer at ein fram til oktober hadde eit underskot på nærare halvannan million kroner i dette selskapet. Den beskjeden eg får i Stortinget i dag, tek eg, men resultatet av dette er jo at vi risikerer at vi framleis taper offentlege pengar i eit selskap som ikkje har klart dei omstillingane ein har forsøkt å få til gjennom fleire år. Det er behov for å gjere Stortinget merksam på at det kan vere utfallet av dette. Dette selskapet er ikkje redda ved at vi handterer likviditetssituasjonen selskapet er i no, med dei vedtaka Stortinget gjer. Men vi skal gjere vårt beste, basert på stortingsvedtaket. Men det er usikkerheit knytt til om dette selskapet vil vere i stand til å levere positive resultat som gjev grunnlag for drift også i tida framover. Det bør Stortinget vere kjent med. Vi baserer oss no på det vedtaket Stortinget gjer, og vi vil kome tilbake igjen om det er behov for ytterlegare justeringar. Men bakgrunnen for forslaget om sal handlar altså om at selskapet ikkje har klart å ha ein økonomi som gjer at det balanserer. Då eg såg på det, såg eg det som litt bortkasta at staten skulle eige eit gardsbruk som ein ikkje kunne oppretthalde drifta ved.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
Eg trur det er fornuftig at eg held meg til vanlege eigarstyringsprinsipp også i denne saka. Det gjer at eg kjem til å drøfte ulike alternativ med styret, men det er styret i selskapet som er sett til å gjere desse vurderingane. Det er dei som må gjere dei, det er dei som er ansvarlege for dei vurderingane som vert gjorde. Basert på det må eg treffe mine vedtak. Det gjer at det frå mi side no først og fremst vil handle om å orientere styret om det vedtaket Stortinget i dag gjer, og be dei om å gjere nye vurderingar av korleis dei ser for seg drifta basert på det. Utover det trur eg at eg skal la det vere opp til den vidare styringsdialogen før eg her i Stortinget gjer nøyare greie for kva som eventuelt kan vere utfallet av ein slik prosess.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
Det er mange gode aktiviteter ved Staur gård, som anten det vert sal eller ikkje, truleg vil førast vidare, på grunn av bl.a. langsiktige leigeavtalar. Den mest kortsiktige leigeavtalen har Graminor i dag. Norsk Sau og Geit har ein tilsvarande leigeavtale, som går til 2021, mens f.eks. TYR, som driv med avlsarbeid, har ein leigeavtale som strekkjer seg mykje lenger. Denne aktiviteten ville uansett kunne førast vidare, basert på at det faktisk ligg føre kontraktar, også om staten hadde avvikla si ordinære drift ved Staur gård AS og selt eigedomen. Så eg meiner at det også med regjeringas forslag er lagt til rette for at viktig aktivitet ved Staur kunne fortsetje. No tek eg den avgjerda som Stortinget tek, til etterretning, og vil gå i dialog med styret om korleis vi skal handtere dei forpliktingane selskapet har, og korleis ein eventuelt ser for seg utviklinga vidare.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
Berre til oppklaring: Då representanten Slagsvold Vedum heldt sitt innlegg no, sa han at det er viktig at ein stoppar salet av eigedommen, men at ein i utgangspunktet ikkje er oppteken av korleis eigedommen er drifta. Men det er viktig å hugse på at det Stortinget i dag gjer, er å handtere to separate tema. Det eine er salet av eigedommen, det andre er moglegheita for staten som eigar til å avvikle dette selskapet utan å selje eigedommen og for så vidt velje andre måtar å handtere det på. Men den moglegheita avskjer Senterpartiet staten som eigar frå å gjere, med det vedtaket ein gjer i dag. Innlegget som Trygve Slagsvold Vedum heldt andre gongen, står reint faktisk ikkje i forhold til det Stortinget i dag kjem til å vedta. Det er det som gjer at eg no tek ordet, for viss representanten Trygve Slagsvold Vedum meinte det han sa i innlegget, bør han votere annleis enn Senterpartiet i utgangspunktet har lagt opp til i denne saka. Det ville gjeve meg som eigar, staten som eigar, moglegheit til å finne løysingar til å handtere drifta på garden samtidig som ein f.eks. fortset å eige. Men den moglegheita avskjer Stortinget i dag, og det høyrdest ikkje ut på innlegget til representanten Slagsvold Vedum som om det var intensjonen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-12-16:
Ja, det er styret som har et stort ansvar i denne saken, men også staten, ved statsråden, siden det er staten, ved Landbruks- og matdepartementet, som eier alle aksjene. Det skal være vanlige ansvarsforhold, men Stortinget er i dag klar på at det ikke ønsker den avviklingen av Staur gård AS som regjeringen foreslår. Mitt spørsmål handler om forsknings- og forsøksvirksomheten i jordbruket. Hvordan ser statsråden på behovet for videreføring av nettopp den gode forsknings- og forsøksvirksomheten som drives ved Staur gård?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-12-16:
Dette er en veldig god dag, ved at næringskomiteen har tatt det ansvaret som Stortinget har, og tatt aktivt stilling til gode og dårlige forslag fra regjeringen. I denne saken fikk vi et dårlig forslag fra regjeringen om å avvikle og selge den unike eiendommen som Staur gård er. Da er det bra at vi på tvers av partiskiller klarer å jobbe sammen og sikre denne unike eiendommen, som har hatt stor betydning som statens representasjonsanlegg. Jeg mener det er store muligheter til å vitalisere den rollen, og at det kan være et offisielt anlegg for Norge. Det har blitt brukt mye før, og det er en helt spesiell plass som bør brukes mer framover. Den har hatt en viktig plass i norsk politisk historie, og den kan få en viktigere plass framover. I tillegg har eiendommen en helt unik beliggenhet når det gjelder landbruksforskning, med nærheten til det tunge landbruksforskningsmiljøet vi har på Graminor når det gjelder planteforedling. I tillegg er det nærhet til Geno, og vi har TYRs og Norsk Sau og Geits anlegg der. Så det er ikke en helt vanlig landbrukseiendom, slik den har blitt prøvd framstilt som av statsråden. Det er en helt unik landbrukseiendom, både i en politisk kontekst og i en landbruksforskningsmessig kontekst. Derfor er det bra at Stortinget nå er såpass tydelig på to ting: Man vil ikke selge eiendommen. Og det er et aksjeselskap som drifter eiendommen. Eierskapet er én ting. Det er direkte under landbruksministeren. I tillegg er det et aksjeselskap som drifter eiendommen, og man ønsker nå å sørge for å utvikle driften. Da håper jeg at regjeringen, det siste halvåret den sitter, har en offensiv holdning til å vitalisere det og ta bestillingen fra Stortinget på alvor, sånn at man kan få en positiv utvikling og en positiv kraft der, for dette er en fellesskapsressurs som kan brukes mer. Takk til Kristelig Folkeparti, Venstre, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, som nå redder denne eiendommen. Det er en framtidsrettet og klok beslutning. Det er uklokt at den norske stat skal selge enhver unik eiendom, og nå har vi forhindret det.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-12-16:
Innlegget til Grimstad illustrerer vel hvordan Fremskrittspartiet tenker. De tenker sånn kvartalsmessig. Hva er lønnsomt akkurat her og nå? Hvordan skal kvartalsregnskapet gå opp? Det som er poenget, er at vi må tenke samfunn. Da kan det være klokt at samfunnet har noen unike eiendommer som kan brukes til forsknings- og utviklingsarbeid hvis vi vil det – og det vil vi, vi vil utvikle det videre – og som kan brukes som et representasjonsanlegg for staten, som var noe av begrunnelsen for at en i sin tid kjøpte eiendommen, og så kan vi se hvordan vi kan utvikle den. Det er ikke sånn at Norge er i akutt pengenød, at man trenger de 40–50 millionene en hadde fått for den eiendommen i et eventuelt salg – det er den type sum den eiendommen fort hadde gått for. Da er det klokere at en tar vare på eierskapet til eiendommen, og så får en se hvordan en skal utvikle det – om det er med dagens aksjeselskap, eller om det er andre driftsformer – men poenget til Stortinget nå er ikke akkurat om det er dagens aksjeselskap som driver det, som er den rette løsningen. Poenget er at vi ikke vil selge eiendommen, for vi ønsker at den skal kunne utvikles videre både i forskningsmessig sammenheng og i representasjonssammenheng. Statsråden og staten har da som eier et ansvar for å sikre forsvarlig drift til man finner nye ting man kan satse på og utvikle, sånn at en får mer lønnsomhet i den daglige virksomheten på Staur gård. Jeg anbefaler alle som ikke har vært der – det er en unik plass – å dra dit, se det, oppleve det, så ser en at det kan være klokt at det er noen sånne unike steder staten fortsatt eier.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-12-16:
Det viktigste er eierskapet til eiendommen. Det sikrer stortingsflertallet i dag – det er veldig bra. Det andre er at vi, gjennom den saken som ble lagt fram fra statsråd Dale, synes at eierskapet har blitt gjennomført på en litt dårlig måte. Derfor ønsker vi nå å sikre at Staur gård AS kan drives videre, at det skal tilføres kapital til selskapet, og at statsråden skal gjøre det. Men det er ikke sikkert at den måten å drive Staur gård på er den eneste gode måten å drive den på videre. Derfor må han gjennom en aktiv eierskapspolitikk se på hvordan vi kan utvikle eiendommen, drive den videre, men samtidig sikre offentlig eierskap. Det er poenget, det er målet, og så ønsker vi forutsigbarhet for driften der nede. Det sikrer dette vedtaket, og det er jeg svært glad for – både som partileder for Senterpartiet og som stortingsrepresentant fra Stange kommune.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
Eg må seie eg blir ganske forundra over handteringa av Staur gård AS. Når ein ser at ein over lang tid ikkje har klart å få tal som gjer at denne aktiviteten, dette aksjeselskapet, kan stå på eigne bein, vil ein likevel at aktiviteten skal fortsetje, utan at ein har konkrete forslag til aktivitet som vil løfte dette aksjeselskapet opp, slik at det om ikkje anna balanserer. Men tanken er tydelegvis at det ikkje er så farleg med fellesskapet sine midlar og skattebetalarane sine ressursar, og skal ein tru Senterpartiet, verkar det som at ein gard ikkje skal gå med overskot, sjølv om det blir drive som eit aksjeselskap eller av sjølvstendig næringsdrivande. Det mest spesielle med dette er at dei viktige aktivitetane som føregår på Staur gård, hadde vilja halde fram. Som statsråden er inne på, må eigarstyring føregå slik vi alle veit det skal føregå, men den aktiviteten som er på Staur gård, ville for alle praktiske formål ha halde fram uansett. Det hadde ikkje vore til skade for desse viktige aktivitetane. Så eg må seie: Eg berre spør meg sjølv kvifor ein vel ei løysing om framleis drift der ein veit ein vil fortsetje å tape pengar, men ikkje har klare tankar om korleis ein skal klare å snu utviklinga. Det meiner eg er å ryggje inn i framtida, mildt sagt.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-16:
På vegne av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre foreslås følgende: «Lovvedtaket bifalles ikke. Anmerkning: Følgende bestemmelse i stortingsgodtgjørelsesloven antas å skulle endres slik: § 16 første ledd: Annet punktum skal utgå.»
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-01-21:
Jeg vil på vegne av representanten Kjersti Toppe og meg selv sette fram et representantforslag om å utarbeide en nasjonal alkoholstrategi. Og så vil jeg på vegne av representantene Kjell Ingolf Ropstad, Anders Tyvand, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv legge fram et forslag om en helhetlig opptrappingsplan for barn og unges psykiske helse.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-01-21:
Takk til saksordføreren for en god gjennomgang. Jeg skal ikke holde noe langt innlegg, jeg har bare behov for å si at ved en inkurie har Kristelig Folkeparti falt ut av en merknad fra Høyre og Fremskrittspartiet der det nettopp vises til budsjettforhandlingene. Selvsagt stiller Kristelig Folkeparti seg helt bak det man fikk til i budsjettforhandlingene, bl.a. disse 5 mill. kr til Skeivt arkiv, som vi selvsagt støtter, da det er viktig å kunne dokumentere LHBT-personers historie, og slik sett samle den kunnskapen vi har om dette i et slikt arkiv. Så jeg hadde bare behov for å presisere at vi selvsagt er enig i det som vi har vært med på å forhandle fram i budsjettforhandlingene, herunder de 5 mill. kr til Skeivt arkiv.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-01-21:
Stortinget må leggje til rette for at historia til lesbiske, homofile, bifile og transpersonar i Noreg er tilgjengeleg for offentlegheita. Difor er det gledeleg at Skeivt arkiv fekk midlar over statsbudsjettet, slik ein ber om i representantforslaget. Senterpartiet legg til grunn at ei løysing som inneber statlege midlar og permanent drift, vert vidareført òg framover. Permanent drift innanfor rimeleg føreseielege rammer er ein føresetnad for å drive eit arkiv langsiktig og godt. Skeivt arkiv inneheld historier det har stor verdi for samfunnet ikkje å gløyme og å halde levande. Noreg treng eit permanent nasjonalt senter for LHBT-historie. Då Kim Friele donerte sitt private arkiv frå om lag 50 års arbeid til Universitetet i Bergen i 2013, gav ho eit avgjerande bidrag til eit viktig historiefagleg arbeid i Noreg i mange år framover. Skeivt arkiv inneheld no arkivmateriale både frå personar og organisasjonar, bøker og tidsskrift. Delar av arbeidet kan seiast å vere tidskritisk, samstundes som det er kontinuerleg. Eit døme på dette er munnleg innsamling, der tidleg LHBT-historie – heldigvis, får eg leggje til – ofte er av ein heilt annan karakter enn samtidshistoriene. Begge perspektiva er viktige for å få til eit så komplett bilde som mogleg, ikkje berre av den skeive historia, men av Noreg si historie. Då Friele gav frå seg arkivet sitt i 2013, trekte ho i Bergensavisen fram Det norske forbundet av 1948, seinare LHH, sin kamp for å avskaffe forbodet i straffelova i 1972 mot det som vart kalla utuktig omgang mellom menn, og å få vekk sjukdomsdiagnosen. Det er ikkje så veldig lenge sidan dette, men det verkar likevel lenge sidan i dag. Sidan 2008 har me hatt felles ekteskapslov for heterofile og homofile par. Dette er sjølvsagt òg viktig politisk historie, og det er eit viktig samfunnsoppdrag å dokumentere vegen hit på skikkeleg vitskapleg vis, ikkje minst fordi lesbiske, homofile, bifile og transpersonar sine rettar langt ifrå kan takast som sjølvsagde – i resten av verda endå mindre enn i Noreg. Skeivt arkiv er viktig også i eit folkeopplysningsperspektiv. Det er eit kontinuerleg arbeid å syte for kunnskap om og respekt for at alle i det norske fellesskapet skal ha rett til eit godt liv utan diskriminering. Eg og Senterpartiet meiner at arkivet er i dei beste hender hjå Universitetet i Bergen og Universitetsbiblioteket. Avdeling for spesialsamlingar ved Universitetsbiblioteket i Bergen har, som det står i forslaget, «spisskompetanse på oppbevaring, konservering og formidling av arkivmateriale». Arkivet har ei solid forankring i ein organisasjon med infrastruktur, utstyr, depot og ekspertise til å ta hand om kulturhistorisk arkivmateriale. Skeivt arkiv inngår i den nasjonale dokumentasjonen av vår felles historie, og Senterpartiet ynskjer at det skal sikrast permanent drift slik at det kan utviklast vidare.
Terje Breivik (Venstre), 2016-01-21:
Det siste innlegget frå Lysbakken viste at det endå var viktig å teikna seg, for det må jo vera ei aldri så lita misforståing viss både Lysbakken og representanten Haukeland Liadal trur at det vedtaket som samarbeidspartia gjorde då me vedtok statsbudsjettet for 2016, ikkje betyr fast driftsstøtte, jf. òg det som kulturministeren akkurat sa avslutningsvis i innlegget sitt. Slik sett er det forslaget som Haukeland Liadal sette fram på vegner av Arbeidarpartiet, og som Lysbakken har sagt at SV kjem til å støtta, strengt tatt heilt unødvendig. Så har eg respekt for at det kan vera behov for å markera eit standpunkt. Slik at det ikkje er tvil, og slik at det òg er sagt av underteikna, som representant for det partiet som tok initiativ til dette i budsjettforhandlingane: Dei 5 mill. kr er sjølvsagt synonymt med eit fast årleg driftstilskot. Så kan det sjølvsagt alltid vera eit spørsmål om dei treng den same summen kvart år. Det er ikkje tvil om at Skeivt arkiv treng ekstraordinært mykje pengar i ein periode då dei skal byggja opp eit tilbod, men det reknar eg med at me har ein open, god dialog med Universitetet i Bergen om seinare.
Terje Breivik (Venstre), 2016-01-21:
Eg synest det er litt synd at me lagar politisk polemikk ut av ei sak som eigentleg er så viktig, og som me er så samde om – utan at eg skal gjenta det eg sa i stad. Alle som har vore med på å laga eit statsbudsjett – og Arbeidarpartiet burde ha ei historie som tilseier at dei har ein hugs som gjer at dei veit korleis det fungerer – veit at når ein fyrst har sett av ein sum i statsbudsjettet, er det eit fast driftstilskot. Det som kanskje òg gjev litt grunn til ettertanke i det representanten Trettebergstuen no seier, er at ho òg eigentleg insinuerer ein mistillit – at Universitetet i Bergen, som verkeleg har teke nasjonalt ansvar utan å ha desse midlane på plass, ikkje skulle fortsetja med det når Stortinget så til dei grader har sagt at 5 mill. kr er det årlege faste driftstilskotet til nettopp Skeivt arkiv. Så for å gjenta meg sjølv: Dette er strengt teke eit heilt unødvendig forslag å setja fram frå Stortingets talarstol.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-01-21:
Jeg glemte en viktig detalj. Siden SV ikke har plass i komiteen, står vi heller ikke bak forslaget i innstillingen. Men som jeg nevnte i mitt innlegg, ønsker vi at Skeivt arkiv får en permanent bevilgning. Så SV vil stemme for det forslaget som Arbeiderpartiet har fremmet.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-01-21:
Arbeiderpartiet mener i likhet med forrige taler at det er et nasjonalt ansvar å sikre dokumentasjon om samfunnets utvikling og håndtering av LHBT-historien. Vi mener det haster å samle inn skeiv historie i Norge, og at det er viktig å dokumentere fortellinger og materiale som dokumenterer LHBT-historien før den går tapt. Vi viser til vårt alternative budsjett – en bevilgning på 5 mill. kr – og vårt forslag som lyder: «Stortinget ber regjeringen sikre Skeivt arkiv ved Universitet i Bergen permanent drift gjennom fast statlig tilskudd over statsbudsjettet.» Jeg tar herved opp dette forslaget.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-01-21:
Som en skeiv stemme vil jeg rose Stortinget for dagens vedtak. Jeg representerer en generasjon som er solsida av en lang historie. For meg har det vært helt uproblematisk å vokse opp som homofil. Det synes jeg er viktig å si i dag, for det sier noe om hva vi i dag fatter vedtak om å dokumentere, og også hvilket tidsperspektiv som ligger bak den kampen. Derfor er det aller mest en stor takk til dem som gjorde den jobben på 1950-, 1960-, 1970- og 1980-tallet. Det er fortsatt sånn at det er noen historier å fortelle og dokumentere, og de tilhører på en måte min fars generasjon og bestefar og bestemors generasjon, som også blir omfattet av vedtaket i dag, fordi det gjør handlingsrommet for Skeivt arkiv litt større til å dokumentere noen få av de stemmene som fortsatt ikke er arkivert. Det er også en viktig side ved denne debatten som statsråden trekker fram, når det gjelder de prinsipielle sidene om private og offentlige arkiv. Nettopp denne saken viser jo hvor viktig det er å inkludere de private arkivene. Selvfølgelig er debatten om hvilke som skal tas med, viktig, men det er en debatt vi er nødt til å ha framover, fordi informasjonsmengden blir stadig større. Også mulighetene til å dokumentere digitalt blir stadig større, og samhandlingen mellom de offentlige og det private blir derfor viktig. Vi kommer framover til å møte lignende saksområder som skal dokumenteres, og hvor det offentlige ikke nødvendigvis har kapasiteten til å gjøre det. Det vil fortsatt være en spennende debatt om de prinsipielle sidene knyttet til denne saken, som den også har reist.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2016-01-21:
Det er behov for å presisere at denne saken ble reist av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet som et representantforslag fordi disse partiene mener at det er en viktig og nasjonal oppgave å sikre og dokumentere LHBT-historien, både dens skyggesider og dens positive sider, og derfor er det behov for at man sikrer Skeivt arkiv permanent drift gjennom et fast årlig tilskudd over statsbudsjettet. Det er blitt reist tvil om hva budsjettforliket mellom regjeringspartiene og samarbeidspartiene egentlig innebærer. Det er blitt reist i den offentlige debatten, og vi har også undret oss over det. Jeg er glad for at representanten Breivik her i dag sier at det Venstre med Kristelig Folkeparti har ment å sikre, er nettopp en slik type permanent drift over statsbudsjettet. Derfor er det underlig at regjeringspartiene i merknaden i innstillingen skriver at de «understreker at Skeivt arkiv er igangsatt av Universitetet i Bergen, som årlig får driftsbevilgninger over statsbudsjettet. I samsvar med den etablerte rammebudsjetteringen vil det være Universitetet i Bergen som tar stilling til den videre driftsfinansieringen av prosjektet». Av det går det ikke an å lese at budsjettvedtaket mellom samarbeidspartiene og regjeringspartiene innebærer en fast permanent drift gjennom tilskudd over statsbudsjettet. Så dersom Kristelig Folkeparti og Venstre mener, på lik linje med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, at Skeivt arkiv er viktig og nødvendig for å sikre LHBT-historien vår, stemmer dere for vårt mindretallsforslag om å gjøre nettopp det.
Anders B. Werp (Høyre), 2016-01-21:
Jeg vil også rette en stor takk til statsråden for det svaret som her ble avgitt. Det var et særdeles positivt svar, og la meg tegne bakteppet for akkurat den vurderingen fra min side: Jeg hadde en tilsvarende interpellasjon til foregående regjering for ganske nøyaktig fire år siden. Da fikk jeg også et veldig positivt svar, om at daværende statsråd skulle legge «stor kraft» i arbeidet med dette temaet. Jeg måtte følge opp hva som lå i det uttrykket og i den oppfølgingen, flere ganger i løpet av forrige stortingsperiode. Realiteten var at absolutt ingenting ble gjort. Ingenting. Det statsråden tilkjennegir her nå, på samme måte som i juni 2014, er en aktiv tilnærming. Vi så det i 2014, det førte til en handling – med et resultat som jeg kanskje ikke er like fornøyd med, og det er antageligvis ikke statsråden heller. Men vi får igjen bekreftet at regjeringen er opptatt av dette når vi hører ord som at man er positiv til å tilrettelegge, man skal gjøre det man kan, det er nedsatt en arbeidsgruppe. Og så vet vi jo og forstår alle sammen at det naturligvis er noen forutsetninger som må være oppfylt når det gjelder dette krevende arkivmaterialet og håndteringen av det – det som berører forholdet til andre land, andre nasjoner, personvern osv. Men min tolkning av statsrådens svar er udelt positivt, og det bringer saken langt framover i forhold til tidligere, med tanke på å få en forsterket og fornyet kunnskap om hva som ligger i våre arkiver og kan komme til nytte i dagens situasjon. Så vil jeg avslutte med et nytt spørsmål til statsråden, og det berører det jeg vil beskrive som norsk presse sin meget seriøse og fremragende håndtering av denne saken. Det er ikke mange, men det er noen redaksjoner og enkelte journalister som har lagt ned et stort arbeid i å få fram de opplysningene vi snakker om her, og som har håndtert den tilnærmingen på en seriøs og forsvarlig måte. Så mitt spørsmål går på medienes forvaltning av sitt samfunnsoppdrag og hvordan statsråden ser på deres tilgang til dette materialet. Jeg skjønner at det antageligvis er en annen kategori tilnærming, men ut fra erfaringene med norske medier vil jeg si at dette bør vi gi tillit – slik at de i hvert fall får en mulighet.