Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2011-05-03:
Dyrene har ingen stemme, og det er derfor spesielt viktig at vi som lovgivere sørger for at dyrevernsloven, som verner om deres rettigheter, følges opp. Statsråden sier at det er gjort mye, og at det skal utarbeides nye forskrifter. Men det hjelper altså ikke dyrene hvis ikke lovverket håndheves på en bedre måte enn det vi ser i dag. Dyr holdes ofte i fangenskap på et meget begrenset område, totalt avhengig av eieren for å få dekket helt nødvendige behov. Når eieren svikter, får det alvorlige og grusomme følger. Det er mange årsaker til at dyr utsettes for helt uakseptable livsforhold. Manglende kunnskap, mangel på empati, økonomiske hensyn eller sykdom hos dyreeieren kan være noen av årsakene. Vi ser også at barn som mishandler dyr, i voksen alder ofte blir dømt for alvorlige voldshandlinger. Så det er viktig at barn allerede fra tidlig alder lærer seg å respektere dyr, lærer seg at dyr har behov, dyr har følelser, og at de forstår at det å plage enten det er dyr eller andre ikke kan aksepteres. Naturen er slik at dyr kan være til nytte og glede for menneskene på utallige områder, men det å bruke dyr til beste for oss mennesker betyr ikke at vi har rett til å utsette dem for store lidelser, og det er heller ikke nødvendig. Et godt dyrehold, som respekterer dyrenes behov, gir faktisk god uttelling i forhold til hva man får igjen når det gjelder god helse, mer trivsel og også ofte bedre lønnsomhet. Økonomi kan være viktig når det gjelder produksjonsdyr, men det er, som Trine Skei Grande sa, også viktig for dem som driver kjæledyroppdrett. I enkelte tilfeller ser man oppdrett hvor dyrene lever under forferdelige forhold. Dette skjer over lang tid, og det blir ofte anmeldt uten at det får noen følger. Jeg har selv vært med som vara i en dyrevernsnemnd for en del år siden, og da var jeg med på et par inspeksjoner som gjorde sterkt inntrykk på meg. Det å se dyr i en så elendig forfatning var mer enn jeg kunne forestille meg før jeg så det. Men det som overrasket meg aller mest, var at dette ikke var den første inspeksjonen. Det var den tredje inspeksjonen, i dette tilfellet. Det var avmagrede dyr. De hadde funnet døde dyr. Det var dyr som gikk og tråkket i sin egen møkk. Det var store hunder, og det var forferdelige tilstander. Det som ble sagt, var at nå begynner det å bli ganske bra! Nå er det mye bedre enn forrige gang vi var her, og i hvert fall mye, mye bedre enn den første gangen vi var her! Spørsmålet er da: Har vi strukket grensene for langt for hva vi skal akseptere? I forbindelse med dyretragedier ligger det ofte store personlige problemer hos dyreeieren bak. Det å foreta nødvendige grep når det oppdages stor svikt ved dyreholdet, vil også være til hjelp for den som ikke takler det ansvaret det er å ha dyrene. Det er en plikt å melde fra når man vet at dyr lever under forferdelige forhold og blir utsatt for mishandling eller vanskjøtsel, men det er også en plikt å følge opp. Det hjelper ikke at mennesker melder fra om uverdige forhold, hvis ikke Mattilsynet sørger for handling. Uanmeldte inspeksjoner må gjennomføres i mye større grad, for det er ved uanmeldte inspeksjoner at man virkelig ser hvordan forholdene er. Det må så være en tett oppfølging når det avdekkes forhold som dyr ikke skal leve under. Det gis pålegg om utbedringer, men da kan altså ikke tilsynsmyndighetene trekke seg tilbake og vente i mange uker og måneder før man ser hvordan forholdene har blitt. Det var det jeg opplevde den gangen. Jeg opplevde også et tilfelle – det hadde pågått i tre år – med x antall dyr som hadde dødd i løpet av de årene. Det var en gård med kuer, og det tok altså tre år før det endelig kom en dom i den saken. Det må handles raskere, og det følger også av den saken som det er skrevet om fra Lofoten sist uke, hvor det har gått altfor lang tid. Når Mattilsynet avdekker forhold hvor dyrene lider, må dyrene altså fjernes, eller det må iverksettes tiltak øyeblikkelig, og Mattilsynet må sørge for å følge opp så de ser at tiltakene blir gjennomført. Hvis ikke svikter de på samme måte. Da er de medansvarlige for at dyrene fortsatt lider. Det å forebygge lønner seg, også når det gjelder dyrevelferd. Det vil også ha forebyggende effekt, slik at færre dyr utsettes for slike forhold i fremtiden, og da vil man kunne spare inn der. Så jeg håper at statsråden nå ser på en ny ordning hvor dette kan håndheves på en annen måte enn i dag.