trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, er det viktigste målet på om en regjering kan styre, det viktigste målet på om en regjering har handlekraft, det viktigste målet på om man har evne til å ta beslutninger, om man oppnår de resultatene man har satt seg. Det er slik at denne regjeringen kan dokumentere at på mindre enn ett år er vi veldig godt i gang. Vi tar beslutninger, vi gjennomfører reformer, og vi gjør det vi sa vi skulle gjøre. Vi innfrir valgløfter. Når det gjelder budsjettet, er grunnlaget for det arbeidet som der skal skje, at vi skal ha tilsvarende reduksjoner i sykefravær og i statens kostnader til sykepenger innenfor folketrygdens rammer, slik at budsjettet selvsagt står og rammene selvsagt ligger. Det er ikke noe nytt at en regjering drøfter ting med partene i arbeidslivet som har betydning for budsjettet. Det gjaldt f.eks. avtalefestet pensjon og avtalen om inkluderende arbeidsliv, der man forhandlet med partene og ble enige om en ramme på i overkant av 1 milliard kr i året, og så gikk man til Stortinget. Det er ikke noe nytt, men rammene i budsjettet ligger fast. Det er også grunnlaget for dialogen med partene i arbeidslivet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Det jeg kan bekrefte, er at Soria Moria-erklæringen står ved lag, at vi er godt i gang med å innfri den, og at selvsagt står også målet om å øke bistanden til minst 1 pst. av BNI ved lag. Jeg kommer ikke til å si noe om budsjettet. Det kommer i morgen, men representanten Høybråten kan jo – for å si det slik – glede seg til budsjettet! Jeg synes også det er bra at representanten Høybråten tar opp spørsmålet om bistand, fordi det er en av de viktigste oppgaver i vår tid, og det er viktig at regjering og storting diskuterer hvordan vi ikke bare skal øke bistanden, men også gjøre bistanden bedre. Så vil jeg si litt om «garantere». Jeg valgte i valgkampen å ikke bruke det ordet. Det var bevisst, fordi jeg mener at det er veldig vanskelig å garantere ting 100 pst. Men det jeg sa til velgerne før valget, var at hvis vi fikk flertall og dannet regjering med de to andre partiene, så skulle vi gjøre alt vi kunne for å nå de målene vi hadde i våre programmer. Det er det vi er i gang med. Det viktigste er at når vi møter velgerne etter fire år, skal vi vise at vi har innfridd fullt og helt på mange områder. Og så er det helt sikkert noen områder der vi ikke har nådd helt fram, men da skal vi gi gode grunner for det, eller være langt på vei.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Jeg synes det er en glede å se representanten Sponheim igjen. Han utstråler optimisme og pågangsmot, og at han har hatt en god og velfortjent sommerferie.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Det er flott i fjellet! Så vil jeg si at det selvsagt står ved lag at vi også ønsker samarbeid med opposisjonen i Stortinget. Jeg nevnte kanskje den viktigste saken, nemlig pensjonsreformen, folketrygdens framtid. Der har vi hatt dialog og ønsker mer dialog med opposisjonen i Stortinget. Vi har også sagt at f.eks. hele stat–kirke-spørsmålet er en slik viktig sak. Men generelt vi jeg oppfordre til – og det har jeg gjort klart for mine statsråder i Regjeringen – at det også i en lang rekke mindre saker enn de store reformene bør være så mye kontakt som mulig med de andre partiene på Stortinget. Men forskjellen mellom nå og tidligere er jo at prosessene i veldig stor grad må avklares før forslagene fremmes av Regjeringen. Derfor er jeg opptatt av å ha dialog, i store og små saker, med alle partier på Stortinget før sakene legges fram av Regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Det jeg har gjort klart for flere representanter i løpet av dagen, er følgende: Vi har den roen og den forutsigbarheten vi trenger for å gjennomføre vårt politiske program. Det er den roen en regjering trenger. Det er sikkerhet for at vi får gjort det vi lovet velgerne, og der er vi veldig godt i gang. Men vi trenger en uro når det gjelder diskusjonen om hvordan vi skal nå dit, om nye saker og nye virkemidler. Der trenger vi en diskusjon så lenge den diskusjonen ikke svekker vår evne til å gjennomføre våre politiske mål. Kombinasjonen av en sunn, konstruktiv uro med fasthet og ro til å gjennomføre konklusjonen når den er trukket, er en veldig inspirerende situasjon å være i, og som denne regjeringen befinner seg i. Det er en ny og interessant opplevelse.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Jeg lyttet meget grundig til statsministerens innlegg, og jeg tror veldig mange av oss som satt i salen, i det alt vesentlige var enig i mye av det statsministeren sa. Nettopp derfor lurer jeg litt på hvorfor statsministeren varsler en radikal kursendring når nesten ingenting av det han nå sa, vitner om det. Det han sa, vitner om en videreføring av den brede enigheten som denne sal har, satsing på eldreomsorg, satsing på skole, satsing på helse, satsing på veier, satsing på mange viktige oppgaver. Men statsministeren unngikk behendig å snakke om de to tingene som han fremhevet mest i fjor. Det ene var verdien av å ha en flertallsregjering. Den har det siste året fremstått kun som kaos, kun som intern uro, kun som intern krangel. Det presenterte statsministeren nå som et behov for interne diskusjoner. Det andre han snakket om i fjor, var å invitere opposisjonen til samarbeid. Når har statsministeren tenkt å gjøre alvor av det?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Nå har jo ikke Regjeringen akkurat bidratt til å gjøre arbeidsmiljøloven bedre, snarere tvert imot bare bidratt til å gjøre arbeidslivet mer usikkert og mindre fleksibelt. Men det får Regjeringen svare for selv. Det Regjeringen også har bidratt til, er å redusere valgfriheten for vanlige innbyggere i dette landet når det gjelder hva slags skole barna deres skal gå på, og hva slags omsorg vi ønsker for våre pårørende og for oss selv i hverdagen. Der er det et kursskifte, men det er veldig lite synlig for øyeblikket, og det skyldes jo selvfølgelig at det har vært veldig liten vekst både i endring av skolen og i omsorgsutbyggingen. Så må Regjeringen gjerne fortsette med å snakke om skattelette til de rike og styrking av fellesskapet. Men det de overhodet ikke sier noen ting om, det er jo at dette landet, kanskje verdens rikeste land, som går med enorme overskudd hvert eneste år, ikke klarer å omsette det på en slik måte at det kommer innbyggerne til gode, men bruker skattesystemet helt konsekvent i stedet for å la innbyggerne generelt få beholde mer av sin egen inntekt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Når det gjelder skatt, bør Inge Ryan være litt forsiktig all den tid en finansminister fra SV faktisk gav tidenes skattelette også til dem med store inntekter. Men det er altså en nødvendighet i forhold til det skattesystemet vi har. Det man heller burde begynne å prioritere, det er å gi skattelette til helt vanlige og midlere inntekter i dette landet, slik at flere av landets innbyggere kan leve av egen inntekt og slippe å være avhengige av politikernes prioriteringer til enhver tid. Når det gjelder privatisering av skolen: De som i så fall har merket dette, er jo alle de elevene som ønsker seg et alternativ til den offentlige skolen. Det er ikke så mange av dem, men de få elevene som ønsker seg den valgfriheten, de skal altså ikke få den lenger, fordi SV plutselig har kommet i regjering og fått det for seg at den valgfriheten er skadelig for innbyggerne i Norge. Jeg synes det er synd at man har så liten tillit til befolkningen at man ikke lar dem få lov å ta reelle valg når det gjelder helse, skole og omsorg, som kanskje er det aller, aller viktigste vi driver med i hverdagen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Det er jo ikke riktig. Fremskrittspartiet har jo gått i bresjen gjennom mange, mange år for å få opp debatten om et skille mellom kirke og stat. Og det er nettopp fordi vi mener at man ikke nødvendigvis får en bedre kirke eller føler mer tilhørighet til Den norske kirke ved at staten skal ha full kontroll over den. Den debatten har vi ønsket velkommen i mange, mange år, og nå er den der. Ja, nå er den der til og med på Kirkens premisser, og det er en interessant debatt, som vi har ønsket velkommen svært lenge. Når det gjelder europapolitikken, tar også Magnhild Meltveit Kleppa feil. Fremskrittspartiet deltar jo i debatten om Norges plass i forhold til våre naboland i Europa hele tiden. Det dreier seg om hvilket styrkeforhold som er oss imellom, det dreier seg om hvordan vi skal ivareta vår suverenitetshevdelse i nordområdene, det dreier seg om leveranse av olje og gass, det dreier seg om fiskeripolitikken. Ja, det dreier seg om en rekke forhold hele tiden, og i alle disse debattene er Fremskrittspartiet svært aktivt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Jeg tror alle politiske partier har hatt meget grundige overveielser når det gjelder hvor de etiske grensene skal gå i forhold til bioteknologiutviklingen. Selv om Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet her er uenige om hvor langt vi skal gå, så tror jeg ikke det er noen uenighet om at det i disse spørsmålene går etiske grenser som vi hele tiden må ta alvorlig. Men jeg synes det er forskjell på å ønske bioteknologisk utvikling velkommen fordi det kan bidra til å redde liv, fordi det kan bidra til at vi kan leve lenger og være friskere, og å sette det opp mot en utvikling i retning av at dette ene og alene vil bidra til et sorteringssamfunn. Jeg tror ingen av oss ønsker et sorteringssamfunn, men det at vi får ny teknologi som kan bringe oss fremover og berike oss, ja, det synes jeg vi skal ønske velkommen så lenge vi hele tiden tar diskusjonen om dette innen etiske rammer som er forsvarlige. Her er kanskje Kristelig Folkepartis og Fremskrittspartiets grenser forskjellige, men det betyr ikke at Fremskrittspartiet ikke har etiske avveininger i forhold til dette, og at(presidenten klubber) bare Kristelig Folkeparti har det. (presidenten klubber)
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Selv om Fremskrittspartiet tilnærmer seg klima- og miljøpolitikken med et helt annet utgangspunkt enn f.eks. Venstre, betyr ikke det at vi ikke er opptatt av det. Men det betyr at vi har andre løsninger på de utfordringene vi står overfor både nå og i fremtiden, enn mange andre partier har. Vi mener f.eks. at den beste måten å utvikle miljøteknologi på, god fremtidsrettet miljøteknologi, er å la den arbeide seg frem innenfor den teknologien vi i dag kjenner. Vi mener f.eks. at den beste måten å ivareta miljøet på over tid, er å gå inn i samarbeid og dialog med næringslivet, istedenfor det motsatte, som ofte har vært løsningen i miljøpolitikken. Vi mener f.eks. at målrettede avgifter er bedre enn avgifter som har endt opp med å bli fiskale, fordi man skal fylle opp statskassen på egnet måte istedenfor egentlig å oppnå miljøgevinster, som man sier er årsaken til at avgiftene opprinnelig ble innført. Så vi vil gjerne være med på å diskutere dette, fordi det er viktige spørsmål. Men det må være lov å ha en annen tilnærming enn Venstre.
Erna Solberg (Høyre), 2006-10-05:
Nå er det slik at den forrige regjeringen brukte de store pengene på å skape en økonomisk vekst som gjør at vi har en god velferd, og som gjør at vi har sikret arbeidsplassene fremover, og det er jeg faktisk stolt av at vi gjorde. Statsministeren gav mange valgløfter. Et av de mest «innstendige» var løftet om at flertallsregjeringen skulle fjerne kaoset i norsk politikk – ikke det at vi andre hadde oppdaget så mye av det kaoset, men vi har heller ikke oppdaget så mye av at det er fjernet. Et eksempel på dette, som til stadighet har vært trukket frem, er budsjettforhandlingene på Stortinget. De to siste årene med den forrige regjeringen brukte man fem dager på å gjøre ferdig budsjettforhandlingene. Nå kommer statsministeren til å sitte og lede et utvalg som skal forhandle med partene om budsjettet i seks uker etter at budsjettet er fremlagt. Betyr det at Regjeringen i morgen legger frem et budsjett de ikke selv mener alvor med, eller har de satt i gang en prosess med partene som de heller ikke mener alvor med?
Erna Solberg (Høyre), 2006-10-05:
Den viktigste oppgaven den forrige regjeringen måtte starte på, var å sørge for å få bunnplanken i norsk økonomi i orden igjen etter styringen bl.a. under Stoltenberg I-regjeringen. Den bidrog til at finnmarkskysten tapte arbeidsplassene sine, fordi økonomien ikke var styrt på en måte som gav bærekraftige arbeidsplasser. Derfor laget vi en politikk som stimulerte til vekst, og derfor kan vi nå ha en budsjettdebatt som først og fremst kommer til å dreie seg om å fordele de økte skatteinntektene, som den forrige regjeringens økonomiske politikk har gjort det mulig for nåværende regjering å dele ut. Det er det som er historien om forrige periode. Alle historieforslagene til Hill-Marta Solberg ellers er en omskrivning. Kommune-Norge har nå fått mer penger på grunn av økte skatteinntekter enn de fikk på grunn av bevilgninger fra den nåværende regjeringen i inneværende år. Derfor er arbeidsplassene sikrere, økonomien går bedre, og derfor er det også sunnere kommuneøkonomi.
Erna Solberg (Høyre), 2006-10-05:
Ikke i noen tidsperiode har norske barnefamilier hatt en bedre og mer solid økonomi enn i de forrige fire årene. Så enkelt er det når man holder orden i norsk økonomi. Da sørger man for at renten er lav, og det bidrar til at småbarnsforeldrene får et kjempeløft. Så er én ting helt riktig. Høyre har hele tiden sagt at det viktigste er å få til full barnehagedekning. Det viktigste er å sørge for at vi får nok plasser, slik at de som trenger en barnehageplass, kan få en barnehageplass. Det var den forrige regjeringens politikk, og det er fortsatt vårt partis politikk. Vi foreslo derfor i revidert nasjonalbudsjett å bruke mer penger på å likebehandle de private barnehagene. Det ville bidratt til å gi enda større trygghet for de private utbyggerne, som ville bidratt til at det hadde gått fortere med barnehageutbyggingen i flere av de store byene. Vi velger de mekanismene som stimulerer til flere barnehager, mens SV først og fremst frir med lavere priser.
Erna Solberg (Høyre), 2006-10-05:
Nå er det slik at vi var i opposisjon til Bondevik I-regjeringen også. Vi var ikke enig i den økonomiske politikken som ble ført på det tidspunktet. Det er en kjent sak. Det er også slik at vi ikke deltok i noe grunnlag for Bondevik I-regjeringen. Over flere år på slutten av 1990-tallet hadde man en voldsom vekst i etterspørselen etter arbeidskraft og en voldsom økning i offentlige budsjetter. Det bidrog til en ubalanse. Det bidrog til økt kronekurs. Det bidrog til at renten i Norge var dobbelt så høy som renten i EU. Slikt har betydning både for småbedrifter og for familieøkonomi. Det har vi altså rettet opp i. Så til spørsmålet om grønne sertifikater kontra støtte. Det viktige er jo å få til disse prosjektene, slik at vi får nok kraft og nok strøm. Alle signaler som nå kommer fra næringen, går jo ut på at de er skuffet over de alternative løsningene. Grønne sertifikater ville vært én måte, slik at markedet ryddet de mest effektive og beste prosjektene først. Det er derfor vi har vært tilhengere av et slikt system. Men nå får vi se om de støtteordningene som kommer, i realiteten betyr at masse av det potensialet vi har for grønn kraft, ikke kommer til å bli realisert.
Erna Solberg (Høyre), 2006-10-05:
Det viktigste for å sørge for at dette landet bruker mulighetene sine fremover, er å investere i mennesker. I fjor brukte vi 1,6 milliarder kr – jeg hørte statsministeren skrøt av 1 milliard kr til Kunnskapsløftet – på å støtte kvalitetsheving, til flere undervisningstimer for å ta et krafttak i norsk skole. Det er den typen tiltak som bidrar til å gi muligheter fremover. De som går på skole i dag, er de som skal være i arbeidsmarkedet om 20 år, og som forhåpentligvis vil være der i 35 – 40 år. De skal altså leve i en annen type verden. Så er det slik at på budsjettet i fjor hadde denne regjeringen en økning i frie inntekter på litt over 1 pst. mer enn det den forrige regjeringen hadde. Det kan kanskje være litt til ettertanke når man skryter så mye av de økte bevilgningene. Skatteinntektene er altså høyere – skatteinntekter som kommer fordi vi har fått orden på norsk økonomi, og som bidrar til at disse kommunene klarer å gi et godt tilbud. Det er like mye fordi de har fått oppleve at økonomien er blitt bedre. Det er blitt lavere arbeidsledighet, og det er blitt mer i skatteinntekter til kommunesektoren.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Det nye er vel at Regjeringen først sier at den har flertall og derfor blir dette gjennomført, og deretter setter i gang drøftinger med partene i arbeidslivet, men jeg skal la det ligge. Jeg skal la statsministeren snakke om noe som jeg vet han er engasjert i, og som han bare nevnte med en bisetning i innlegget sitt, nemlig bistand. Trontalens forpliktelser når det gjelder innsatsen for verdens aller fattigste, er vagere enn Soria Moria-erklæringen. Det har vært skapt usikkerhet i den offentlige debatten om Regjeringen virkelig står ved sine djerve målsettinger i Soria Moria-erklæringen. Jeg vil derfor gi statsministeren anledning til å svare klart og tydelig på følgende spørsmål: Kan statsministeren garantere at Regjeringen i denne stortingsperioden innfrir løftet om at bistanden skal opp i over 1 pst. av bruttonasjonalinntekten? Og selv om bistanden ikke når 1 pst. allerede i 2007, kan statsministeren likevel bekrefte at man med budsjettet som legges fram på fredag, fortsatt nærmer seg målet og ikke går i feil retning?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Det er riktig, som representanten Nordtun sier, at kristendemokratiet og sosialdemokratiet har mange felles trekk, ikke minst når det gjelder sosial rettferdighet, nestekjærlighet og solidaritet. Det gjør at vi i en del slike velferdspolitiske spørsmål ofte er enige. Men det som er problemet i forhold til Arbeiderpartiet, er at i veldig viktige spørsmål – verdispørsmål for Kristelig Folkeparti – som synet på familien, uttrykt ved kontantstøtten, som synet på valgfrihet i skolen, uttrykt ved synet på friskolene, og som synet på respekten for menneskeverdet, uttrykt ved bioteknologiloven og de spørsmålene som den reiser, er Arbeiderpartiet på kollisjonskurs med Kristelig Folkeparti. Når det gjelder samarbeidet framover, vil jeg si det slik at man vil se et Kristelig Folkeparti som samarbeider konstruktivt i opposisjon med de andre opposisjonspartiene. Det gjør vi fra sak til sak. Og man vil se et Kristelig Folkeparti som er opptatt av å finne løsninger også med flertallspartiene i denne perioden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Her var det mange tall og en del feil som jeg ikke skal bruke replikksvaret mitt på å rette opp. Jeg vil bare si følgende: Det er helt riktig at vi ikke var fornøyd med resultatene av innsatsen i kampen mot fattigdom i forrige periode – men vi satte i gang! Vi lagde en plan! Vi gjennomførte den planen, og det har gitt mange viktige resultater for tusener av mennesker. Det synes jeg ikke man bare skal sette en strek over. Men vi er ikke framme. Det oppsiktsvekkende er at den nye regjeringen, som sa den skulle avskaffe fattigdommen – så skulle den avskaffe fattigdom og etter hvert har den snakket seg bort fra det også – ikke har fremmet noen nye plan ennå. Den regjerer videre på den fattigdomsplanen som den forrige regjeringen laget. Vi får vente og se om det kommer en ny politikk. Foreløpig har vi sett lite av det, men det jeg kan forsikre om, er at Kristelig Folkeparti vil være en vaktbikkje i Stortinget for de fattige, og vi vil være en samarbeidspartner for alle offensive tiltak mot fattigdom som kommer fra denne regjeringen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Det er ikke tvil om at mange av de tiltakene som representanten Sundsbø nevner, er gode i forhold til de fattige. Men det som er hovedproblemet, er at til tross for at vi styrker velferden i kommunene, til tross for at vi bevilger stadig mer til de statlige velferdsordningene, er det noen som faller gjennom. Sikkerhetsnettet fungerer ikke. Jeg tror at et svar på det er å sørge for at de tusener av mennesker som står utenfor arbeidslivet og er fattige av den grunn, blir inkludert, og vi må sørge for å ha velferdsordninger som er mer treffsikre enn de brede, generelle ordningene som preger vårt system i dag. Kommer Regjeringen med den type politikk, så har vi noe å snakke om.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Jeg tror definitivt at mer penger til kommunene, som fører til mer penger til skolene, bidrar til å heve kvaliteten i skolen. Og man finner ikke et eneste eksempel på at Kristelig Folkeparti har beklaget at det ble mer penger til kommunene i inneværende års budsjett. Tvert imot har vi rost Regjeringen for det. Men kvalitet er mye mer enn penger. Det handler om organiseringen av skolen. Det handler om skolens frihet til å utvikle sine lokale tilbud. Det handler om lærernes muligheter til å gjøre en god jobb, og om muligheten til å støtte opp om lærergjerningen, ikke minst om å støtte nye, ferske lærere, som bør få en mentorordning. Og det handler om hvordan vi i tillegg til Kvalitetsløftet også kan få et verdiløft som fokuserer på skolens rolle – skolen skal være et sted hvor det skal være godt å være, et sted å trives, i tillegg til den helt sentrale kjernerollen: skolen som et sted å lære.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Dette blir snakk om spill og ikke om saker. Det er ikke slik at vi ikke vedstår oss den politikken vi stod for i den forrige perioden. Kommunene fikk tilført betydelig økte ressurser. Det ble tatt et krafttak mot fattigdom. Vi la opp til en planmessig kamp mot fattigdommen i Norge. Men det er ikke sånn at man med det har gjort jobben. En veldig viktig del av jobben som ble gjort i forrige periode, var å skape orden i norsk økonomi og sørge for den veksten vi nå ser. Statsminister Stoltenberg kan stå her og skryte av at vi har rekordlav arbeidsledighet, nettopp fordi vi la til rette for vekst i økonomien. Det økonomiske grunnlaget som den rød-grønne regjeringen regjerer på nå, er skapt av den politikken som ble ført i forrige periode. Slik er det, og det synes jeg vi skal være romslige nok til å innrømme hverandre. Jeg ser fram til et samarbeid med både opposisjonspartiene her på Stortinget og med Regjeringen, når Regjeringen gjør fornuftige ting.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
Jeg forstod at statsministeren eller regjeringen ikke ville si noe om budsjettet før morgendagen. Det minner meg om sitatene fra gårsdagens NOKAS-rettssak, hvor tiltalte Toska gav uttrykk for at de hadde delt ut alle pengene. Det har jeg også inntrykk av at Regjeringen allerede har gjort før morgendagen!(Munterhet i salen) Ellers må jeg få gi uttrykk for at jeg synes vi har en offensiv og optimistisk statsminister, og det synes jeg er bra. Det er bra for landet, det er bra for politikken, og det er også bra for opposisjonen. Det er ikke åpenbart at det ville være slik når vi har sett turbulensen den siste tiden, og at Regjeringens innsats det første året har bidratt til kanskje den største høyredreining målt i meningsmålinger for våre to største høyrepartier noensinne. (Munterhet i salen) Spørsmålet mitt gjelder statsministerens og Regjeringens forhold til Stortinget. Det ble ikke nevnt noe i trontalen. Det ble ikke nevnt noe i dette innlegget nå. Det la statsministeren avgjørende vekt på i sin regjeringserklæring og i debatten om regjeringserklæringen for ett år siden. Står statsministeren fast ved sine ambisjoner han nevnte i fjor om forholdet til Stortinget og betydningen av det, slik også presidenten minte oss på under trontaleseremonien, og kan vi vente oss en forbedring?
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
Det kan jeg bekrefte!
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
Ja, et enkelt svar på det siste burde en vel kanskje vente til i morgen med å gi. Da får vi Regjeringens første fullstendige statsbudsjett. Jeg vil gi uttrykk for, siden regjeringspartiene er opptatt av å snakke om historien for de siste fire årene, at de to første årene i Bondevik II-regjeringens tid var veldig krevende. Da skulle vi rette opp en stigende arbeidsledighet og stigende rente fra Stoltenberg I-regjeringen. Det gjorde vi. Det var også tøft for kommunene, som for alle andre. Da viktige deler av den jobben var gjort, så man også en betydelig vekst i kommunenes inntekter de to andre årene. Det er sannheten. Jeg er glad for at Regjeringen har sett seg i stand til å videreføre en vekst. Så får vi da se i morgen om vi er tilbake til Bondevik II-nivå, eller om vi klarer å opprettholde denne engangsdugnaden som Regjeringen lyktes med etter Soria Moria-rusen i fjor.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
La meg få lov til å si at jeg ser ikke den samme nye samlingen på høyresiden i norsk politikk som representanten Ryan gjerne vil skremme med. Jeg har sett at det har blitt en gryende ny debatt etter valget i Sverige. Det undrer meg litt, for valget i Sverige, som da gav en borgerlig flertallsregjering, tok ikke opp i seg den debatten vi nå har etter ett år med en flertallsregjering med flere partier i Norge – jeg synes ikke det er det flotteste eksperimentet vi noen gang har gjort i norsk politikk så langt. Det andre er at en må ta med seg det som er realiteten i Sverige, nemlig at de der har et modernisert senterparti som er et klart ikke-sosialistisk sentrumsparti. I Sverige er det helt annerledes i politikken, og det kan ikke overføres til norske forhold. Det jeg kan love, er at vi i Venstre kommer til å bruke denne perioden til å få fram vår egen politikk. Vi skal bli et større parti, for det er en forutsetning for å skifte regjering i 2009. Vi har vist tidligere at vi kan samarbeide, men vi ønsker ikke å samarbeide med så stor bredde i noen regjering at det ikke blir en tydelig og klar linje for Venstres politikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
La meg understreke at det sitatet som representanten Lundteigen her bruker, om at stort verre kan det ikke gå, var med hensyn til Regjeringens liv det første året. En kaotisk tilstand, vil de fleste si. Det er sannsynligvis bare å lese ut av meningsmålingene at man har fått den største høyredreiningen i norsk politikk noen sinne, og jeg tror det er som et resultat av en flertallsregjering som har vist et ganske kaotisk bilde når det gjelder styring av landet. I så måte er det mitt ønske at Regjeringen skal få det litt bedre, for det tror jeg politikken er tjent med, og ikke minst at opposisjonen kan få lov til å overta opposisjonsrollen i politikken. Det tror jeg også vi er tjent med. Jeg er stolt av fire år hvor det ble arbeidet for fornying innenfor landbruket, nødvendig fornying for å møte nye tider. Jeg kunne nesten snudd det rundt og sagt at skulle Senterpartiets – og ikke minst Lundteigens – politikk for bruk av landet, av landbruksarealene, råde, ville det etter mitt skjønn bli en usedvanlig hard smell når en ny WTO-avtale kommer på plass og den nye virkeligheten for landbruket er der. Den omstillingen startet vi, og jeg håper ikke den stopper for mye opp.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
Det synes jeg var en underlig replikk til en Venstre-leder med Venstre-tradisjon i denne salen. Er det noen som gjennom tidene har gått inn for offentlige debatter, sett nødvendigheten av å få saker avveid i det offentlige rom før en tar beslutninger, er det definitivt Venstre. Jeg mener at disse voldsomme angrepene på egenskapene til sammenhengende og homogene mindretallsregjeringer, som vi har ganske mange erfaringer med, er helt urimelige, for de har nettopp bidratt til en type foredling som jeg har savnet i løpet av dette året. Når dagens regjering endelig har filt seg fram til en konklusjon, er det så knapt og så lite å gå på at det ikke er rom for de rette og gode avveiningene – ikke minst i møte med dens egne stortingsgrupper. Det er det jeg synes er viktig å rette oppmerksomheten mot.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-10-05:
At Heikki Holmås tør! Først vil jeg få si – hvis vi skal bruke debatten til å diskutere Bondevik II: Var det noe det var ganske samstemt enighet om, så var det at det ble ført en miljøpolitikk som var god. Vi hadde miljøvernministere som fikk mye ros fordi man fikk gjort mye, ikke minst på verneområdet, som alltid har vært en klassisk god sak for Venstre og – trodde jeg – SV. Nå opplever vi at SV i løpet av få måneder har gått fra å være mot all type gasskraftverk til knapt å godta gasskraftverk med CO2-rensing til nå å åpne opp for gasskraftverk uten CO2-rensing – riktignok med et ønske om parallellitet i utvikling av teknologi, men den er jo der allerede. Det alle sitter og klør seg i hodet for, er økonomien i dette, det er det som er hele utfordringen. Da må altså de som investerer, presses til det. Det er glideflukt. Jeg leser i avisene at det er vernepause, og at det er veldig få verneforslag som kommer fra denne regjering. Og jeg minner om at det var rekordstor kollektivsatsing under den forrige regjering. Dette er standpunkter Venstre og SV tidligere har delt. Så får vi se i morgen om vi fortsatt deler dem.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Jeg registrerte at statsministeren behendig unngikk å svare på representanten Siv Jensens spørsmål når det gjelder det som var det store temaet og det statsministeren fokuserte på i fjor, at vi skulle få en flertallsregjering som skapte ro og var forutsigbar, uten spill for samfunnet. Jeg vil gjerne ha statsministeren til å svare på hvorvidt han selv føler at det nå har blitt ro, og at man har fått forutsigbarhet med en flertallsregjering. Mitt andre spørsmål går på at statsministeren bruker mye tid på at alle skal ha arbeid. Det synes jeg er litt merkelig, i og med at det første denne regjeringen gjorde, var å reversere alle mulige fleksible ordninger som den forrige regjeringen, sammen med Fremskrittspartiet, åpnet for, slik at man kunne åpne døren for dem som hadde problemer med å komme seg inn i arbeidslivet. Blant annet reverserte man ordningen for midlertidig ansettelse, som kanskje var den største forutsetningen for at de svake skulle komme inn i arbeidslivet. Det henger jo heller ikke sammen med alle disse forslagene som nå skal komme fra Regjeringen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Jeg registrerer at representanten Solberg ikke har ett ord om samferdsel i sitt innlegg. På samme måte var også statsministeren nesten fraværende i forhold til det løftet som skulle komme fra denne regjeringen når det gjelder samferdsel, og særlig vei. Min utfordring til representanten Solberg går på det som står i avisene i dag. Jeg forlanger ikke at Solberg skal lekke noe mer fra statsbudsjettet, men det vises til i Soria Moria-erklæringen og det sies i avisene i dag at denne regjeringen skal følge opp forliket i NTP. Slik som det framstår i avisene i dag, og slik lekkasjene også tilsier, skal den satsingen som kommer i 2007, komme på veivedlikeholdssiden. I forliket i NTP skriver imidlertid Arbeiderpartiet at alle disse 10 milliardene – og forliket er ganske klart på det – hele den satsingen som kommer der, skal gå til investeringer på vei. Mitt spørsmål til representanten Solberg er: Bruker man nå disse 10 milliardene som inngikk i forliket, til veivedlikehold og skyver prosjektering av nye investeringer foran seg?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-10-05:
Det er alltid en fornøyelse å høre på representanten Ryan. Men min utfordring til Ryan går først og fremst på hans tanker rundt hvordan det norske samfunnet i det hele tatt fungerer når vi har det private initiativ. For til tross for at vi har en rød-grønn regjering, er det i hvert fall fortsatt slik at det private initiativ opererer på mange områder. Nå har vi i dag hørt fra både representanten Solberg og statsministeren at den forrige regjering støttet Fremskrittspartiets angrep på de arbeidsledige. Mitt spørsmål til Ryan er da: Hva er det – foruten at denne regjeringen har gjennomført ordningen med feriepenger for de arbeidsledige – Regjeringen har gjort med hensyn til de grep som den forrige regjeringen og Fremskrittspartiet gjorde i forhold til de arbeidsledige? Blant annet det vi fikk kritikk for den gangen, var at vi reduserte langtidsperioden for ledige fra tre til to år. Det er også andre grep som denne regjeringen har latt stå fast. Hva annet er det denne regjeringen har gjort som har bedret situasjonen for de arbeidsledige?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Jeg regner med at det fortsatt er trygt å føle fremkrittspartiformannen på tennene.(Munterhet i salen) Selv om representanten Jensen stadig sier at det er umulig å se endringer i politikken etter regjeringsskiftet, er jeg ganske sikker på at Fremskrittspartiets formann har oppdaget at partiet selv ikke lenger har hånden på rattet slik de hadde i forrige periode. Da er mitt spørsmål: Har Fremskrittspartiet virkelig ikke lagt merke til at den svekkelsen av arbeidsmiljøloven som de selv stemte for i forrige periode, er stanset? Har de ikke lagt merke til at privatisering av skole og omsorg, som Fremskrittspartiet var enig i i forrige periode, er stanset? Har de ikke lagt merke til at de store pengene ikke lenger deles ut i skattelettelser til de rikeste, men går til skole og omsorg rundt om i kommunene? Har man ikke sett det, eller vil man ikke se det? (Munterhet i salen)
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Vi har nylig hørt Høyres leder fortelle at å regjere betyr å lede og stake ut en kurs, og så holde retningen. Man må kunne si om det statsråden Solberg hadde ansvaret for i forrige periode, at retningen var klar og tydelig – det var systematisk sultefôring av Kommune-Norge. Nå sier representanten Solberg at velferd er viktig, at skolen er viktig – det må ikke nedprioriteres. Så sier også representanten Solberg i sitt innlegg at det er viktig å prioritere vei og samferdsel. Da minner jeg om at den forrige regjeringen hevdet at vi stod for overbud da vi mente at man i Nasjonal transportplan prioriterte samferdsel for lavt. Hva har skjedd? I dag er Erna Solberg ute og sier at vi trenger mer penger til asfalt. Så mitt spørsmål er: Er dette egentlig omlegging av politikken fra Høyres side, eller er det slik at vi nå får se de nye opposisjonsklærne til Høyre?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Representanten startet med å si at han ikke forventer budsjettlekkasjer, samtidig som han ber om konkrete detaljer omkring innretningen av statsbudsjettet. Det er det selvfølgelig ikke mulig for meg å gi. Det kommer i morgen. Men det jeg kan forsikre representanten Sandberg om, er at den rød-grønne regjeringen er opptatt av å styrke samferdsel. Det betyr uendelig mye for utviklingen av dette landet, ikke minst for næringslivet vårt, og det betyr veldig mye for utviklingen i Distrikts-Norge. Det kommer til å bli et budsjett med en tydelig samferdselssatsing, i tråd med det som har vært våre løfter.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Jeg skjønner at det er nytt og ukjent for representanten Foss, men jeg husker i hvert fall veldig godt at da den regjeringen han var finansminister i, foreslo endringer i sykelønnsordningen, var det i hvert fall ikke drøftet med noen. Det kom som et sjokk på alle den dagen budsjettet ble lagt fram. Det jeg kan forsikre om, er at det budsjettet som legges fram i morgen, er et saldert budsjett. Det er et budsjett med et regnskap som går opp. Det som Regjeringen har sagt, og som også statsministeren har sagt i dag, er at man drøfter med partene om det er mulig å komme opp med andre alternative forslag som gir det samme resultatet. Det betyr at budsjettet er saldert når det blir lagt fram i morgen, og det vil det også være når det blir vedtatt i Stortinget om en del uker.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-10-05:
Det må bygge på en stor misforståelse hvis det er slik at Kristelig Folkepartis representanter tror og ser for seg at det kommer et statsbudsjett i morgen som ikke har betydning for familiene, på samme måte som det budsjettet som ble lagt fram for inneværende år, og også det tillegget som kom fra den nye regjeringen, selvfølgelig hadde stor betydning for norske familier. Og det er jo ikke slik at barnehager ikke har betydning, at de nærmest er en bagatell, en parentes, som ikke har betydning for familier. Et av de største problemene unge barnefamilier i dag opplever, er å ikke få barnehageplass når de trenger det. Jeg kjenner mange slike familier. Jeg er derfor veldig glad for at den nye regjeringen har fått full fart i barnehageutbyggingen, og at vi faktisk nå har i sikte å oppnå målet om full barnehagedekning. Det tror jeg er et utrolig viktig budskap til norske familier. Først da snakker vi om valgfrihet – hvis det er slik at en har det valget at en har en barnehageplass eller ikke. I dag er dessverre ikke det tilfellet for alle.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
I radioen i dag sa Siv Jensen at hun ikke ser noen forskjell på politikken som Bondevik-regjeringa førte, og den som dagens regjering legger opp til å føre. Jeg ønsker å stille Siv Jensen, som jeg anser som en oppegående politiker, to spørsmål som jeg ønsker to klare svar på: Registrerer ikke Siv Jensen at vi har fått en stopp i privatiseringa av norsk skole ved at man har stoppet det enorme fokuset som Bondevik-regjeringa hadde på at man skulle få flere private skoler? Ser ikke Siv Jensen at satsinga på skattelette er stoppet opp, og at man i stedet ønsker å bruke de pengene til fellesskapsløsninger?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Representanten Sponheim startet sitt innlegg med å si at man i trontaledebatten bør ta tak i de store linjene i politikken. En av de interessante store linjene i norsk politikk som vi kan se framover, er samlingen på høyresiden i norsk politikk, der vi ser at Høyres leder og Fremskrittspartiets leder prøver å finne sammen. Representanten Sponheim har mange og store ord når han karakteriserer de andre partiene. Det hadde vært interessant også å få tydelige, store ord fra Sponheim om hvordan Venstre stiller seg til den nye samlingen på høyresiden i norsk politikk. Kan Venstre tenke seg å være en del av en koalisjon sammen med Høyre, og Fremskrittspartiet f.eks., i en framtidig regjering?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Jeg tror det viktigste grepet som både den forrige regjeringa og denne regjeringa gjør i forhold til arbeidsledige, er det som kalles NAV-reformen. Der ble det gjort et godt arbeid fra den forrige regjeringa som vi viderefører. Jeg har selv hatt gleden av å lede et arbeidskontor noen år, og jeg så behovet for at arbeidsledige ikke skulle bli en kasteball mellom trygdeetat, sosialkontor og arbeidskontor. At vi nå klarer å samle alle disse slik at det er én dør som arbeidsledige møter når de kommer med sine utfordringer når det gjelder å få seg jobb og motta ulike ytelser som de har rett til, tror jeg er det viktigste grepet i forhold til arbeidsledige. Det startet med den forrige regjeringa. Det var veldig bra, og det har vi faktisk tenkt å gjennomføre slik at det kommer til å fungere godt for de arbeidsledige.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Jeg syns vi er godt i gang med å gjennomføre den skolepolitikken som vi har lovet. Det viktigste som kunnskapsministeren gjorde, var å få stoppet den alvorlige situasjonen der en var i ferd med å privatisere store deler av norsk skole. Det var en resolutt handling som var helt nødvendig, og som vi i SV var svært glad for at Regjeringen besluttet. Representanten Aspaker vil i morgen få se at det kommer ting i budsjettet som vil være med på å innfri nye deler av det vi har lovet i norsk skolepolitikk. Vi skal sitte i regjering i fire år. Jeg syns kunnskapsministeren og Regjeringa er godt i gang med å gjennomføre det vi har lovet i Soria Moria. Jeg er overhodet ikke bekymret for at skolepolitikken som er skissert der, ikke kommer til å bli fulgt opp i løpet av de neste fire årene.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-05:
Aller først vil jeg si at det er veldig hyggelig å ha representanten Knut Arild Hareide i Stortinget. Det synes jeg er flott, jeg forstår at det er første gangen han møter. Så til spørsmålene: Jeg kan love representanten Hareide at SV har miljøfanen høyt hevet i regjering. En av de viktigste sakene for oss i regjering er å få fremmet vår miljøpolitikk. Over til det med gasskraftverk: Det er helt riktig at det er en sak som er til drøfting i Regjeringa. Som statsministeren var inne på i sitt innlegg, har vi en utfordring i og med at vi har en kraftkrise som bl.a. skyldes at den tidligere regjeringa ikke har fulgt opp verken i forhold til linjenett eller i forhold til utbygging. Vi har kommet i en svært vanskelig situasjon, både i Midt-Norge og andre plasser. Det er en sak som ligger hos Regjeringa, der man vurderer på den ene sida hvordan man skal klare å dekke opp den krevende kraftsituasjonen – mangel på kraft – samtidig som man ivaretar miljøsida. Det er en sak som ligger hos Regjeringa for tida, og som jeg ikke kan kommentere detaljene i, fordi jeg ikke kjenner utfallet av dem.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-10-05:
Framstegspartiet er det største opposisjonspartiet. Det er oppsiktsvekkjande at Framstegspartiet på viktige område ikkje er synlege i det heile i det offentlege rom, i den offentlege debatten. Lat meg ta to eksempel: Regjeringa har teke initiativ til eit breitt og djupt ordskifte om forholdet mellom stat og kyrkje – ein viktig verdidebatt, ei sak som folk flest er opptekne av, fordi det bl.a. gjeld viktige merkesteinar i folk sine liv: dåp, giftarmål, gravferd og jul. Framstegspartiet er fråverande. Regjeringa har òg utvida og utvikla den norske europapolitikken: stortingsmelding, ny giv, tidlegare inn, meir offentlegheit. Ein aktiv politikk på dette feltet er viktig i forhold til Noreg sine interesser. Igjen er Framstegspartiet fråverande. Det er lett å jamføra Framstegspartiet si opposisjonsrolle med ein sveitserost, kjenneteikna ved lett synlege hòl. Mitt spørsmål er: Kvifor er Framstegspartiet så taust på desse to sentrale områda?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-10-05:
Det er interessant at Kristeleg Folkeparti no ser det som sine viktigaste oppgåver å ta betre vare på dei eldste eldre og på dei yngste. Det signaliserer Kristeleg Folkeparti etter fire år i regjering, som dei altså kan summera opp med 23 milliardar kr i skattelette og med sveltefôring av kommunane – kommunane, som er så sentrale både når det gjeld eldreomsorg og når det gjeld ein god kvardag for dei yngste. Det er det same når det gjeld fattigdom. Der vil Kristeleg Folkeparti no intensivera innsatsen. Vi i Senterpartiet synest dette er svært positivt, men vi må tolka det slik at Kristeleg Folkeparti på viktige område tek avstand frå det dei var med på i den førre regjeringa, og i staden ynskjer eit nærare samarbeid med dagens regjering, fordi dei ser at det er der dei gode løysingane ligg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-10-05:
Det skal ikkje vera tvil om at Senterpartiet har eit sterkt engasjement for å rydda opp i den energisituasjonen som er ein arv frå førre regjering, der ein i lang tid lukka auga for det faktum at det var behov for betydeleg meir energi, ikkje minst i Midt-Noreg. Det skal heller ikkje vera tvil om at Senterpartiet i motsetning til Framstegspartiet meiner at vi skal ta internasjonale avtalar på alvor. Vi har eit ansvar både for miljøet og for å skaffa ny energi. I desse dagar jobbar Regjeringa for fullt nettopp for å sikra meir kraft og for å sikra midlar og stimulans til ny og alternativ energi. Vi ynskjer òg gasskraft, men med reinsing.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-10-05:
Det må vera lov til litt undring over at Høgre med så stort frimod skuldar Senterpartiet for manglande engasjement for vekstvilkår i lokalsamfunnet. Høgre sat i regjering i fire år, knebla kommunane og gav dei vanskelege vilkår. Dei heldt samferdsleløyvingane nede og førde ikkje akkurat ein landbrukspolitikk som gav noko særleg optimisme og framtidstru i Bygde-Noreg. Representanten Løvik nemner to viktige utfordringar, både når det gjeld landbruk og fiske. Det er å finna den rette balansen mellom dei som driv stort, og dei som driv smått, og sikra den enkelte si moglegheit og dermed òg busetjing i forhold til større drift. Der har Regjeringa eit vake auge på forholdet mellom samdrift og enkeltbruk. Regjeringa er òg oppteken av å sikra ein god struktur i fiskeflåten.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2006-10-05:
Arbeidarpartiet har lagt fram ei skulepolitisk plattform. Det er eitt av mange eksempel på at det sjølvsagt blir utvikla politikk i dei tre respektive partia som sit saman i regjering. Når det gjeld skulepolitikken, må eg seia at Senterpartiet fyrst og fremst er oppteke av å realisera Soria Moria-erklæringa. Det er eit stykke igjen, f.eks. i forhold til lærartettleik og det at den enkelte blir sett og følgd opp. Vi har ikkje noko engasjement for å sikra førskule for 5-åringar. Vi synest det er viktigare å engasjera seg for å betra forholda i den skulen som er, og for ein kommuneøkonomi der vi elles følgjer opp med gode fritidstilbod og kva det måtte vera, for å sikra ungar i ulik alder. Men vi har stor forståing for og er veldig einige i at vi skal jobba med våre respektive plattformar sjølv om vi sit i regjering.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-10-05:
Jeg hadde gleden av å få delta på helse- og omsorgskomiteens reise til USA i forrige uke. Der hadde vi interessante møter om bioteknologi med både fagfolk, etikere og politikere. En av de vanskeligste etiske sakene Stortinget skal behandle i denne sesjonen, er forslag til ny lov om bioteknologi. I USA fikk vi høre at det på private klinikker for prøverørsbefruktning drives utstrakt forskning på og sortering av befruktede egg, og denne sorteringen skjer både ut fra sykdommer og ut fra kjønn. Kristelig Folkeparti frykter utviklingen innenfor dette feltet ved at grensen for hva som oppfattes som etisk forsvarlig, stadig flyttes. Vi er også opptatt av signaleffekten av å sortere bort befruktede egg med alvorlige arvelige sykdommer overfor kronisk syke og mennesker med funksjonshemninger. Fremskrittspartiet har vært en sterk pådriver for å få endret bioteknologiloven i liberal retning. Mitt spørsmål er: Hvilke grenser har Fremskrittspartiet for hvilken sortering som kan tillates – eller sagt på en litt annen måte: Hvordan definerer Fremskrittspartiet alvorlig arvelig sykdom?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-10-05:
Fremskrittspartiet har i mange sammenhenger tatt på seg en ombudsrolle, f.eks. for å bekjempe diskriminering av eldre, og skal ha ros for det. I går fikk vi en innstilling som går på ombudsrollen til alle oss i denne salen på vegne av våre etterkommere. Vi fikk innstillingen fra det såkalte Lavutslippsutvalget om klimapolitikk. Det gjorde inntrykk på meg at denne innstillingen var enstemmig. Det gjorde inntrykk på meg at denne enstemmige innstillingen inkluderte Hydro og Statoil. Det gjorde inntrykk på meg at man sier rett ut at det er mulig i en tidshorisont fram til 2050 å snu, for vi har kommet til et punkt hvor vi ikke lenger kan bestride at vi har kommet for langt. Vi er nødt til å gjøre noe. Denne enstemmige innstillingen er en invitasjon til alle som vil ta på seg en ombudsrolle – både for dem som lever nå, og for våre etterkommere – til å tenke. Så mitt spørsmål til representanten – gjennom presidenten – er: Gjør denne innstillingen inntrykk på Fremskrittspartiet, og vil den bidra til at Fremskrittspartiet setter klimapolitikk på dagsordenen med den ettertanke og det alvor denne innstillingen fremmer?