Ola Elvestuen (Venstre), 2016-05-23:
I henhold til Paris-avtalen skal vi ikke lenger bare strekke oss mot et 2-gradersmål, vi skal vesentlig under, og vi skal strekke oss mot 1,5 grader. Det betyr at vi må ha negative utslipp tidligere enn i andre halvdel av dette århundret. Det er en enorm reduksjon av utslipp vi må igjennom i løpet av de nærmeste tiårene. Det er helt opplagt at dette kommer til å få konsekvenser også for norsk olje- og gassindustri, og vi mener at det er helt riktig at vi nå må begynne å forberede oss på den endringen som må komme når forbruket er nødt til å gå ned. Når forbruket er nødt til å gå ned, kommer store deler av ressursene til å bli liggende under bakken. Da er det etter Venstres syn ingen grunn til å sette i gang med produksjon i de sårbare områdene vi har, enten det gjelder Lofoten, Vesterålen og Senja, eller det gjelder iskanten. Er det på ett område en definitivt ikke burde sette i gang med aktivitet, er det i de biologisk viktigste og mest sårbare områdene vi har. Vi har en avtale på borgerlig side, mellom fire partier, om at vi ikke skal ha petroleumsaktivitet innenfor iskanten. Vi hadde en sak i fjor med en diskusjon der regjeringen la fram en sak om å framskrive tallene og beregningen for iskanten. Det fikk de ikke flertall for. Vi mente den gangen at man må benytte seg av sist tilgjengelige kunnskap, og sist tilgjengelige kunnskap er den vi har fra Polarinstituttet, som viser at for å ivareta det som er iskanten, må man ta ut flere av feltene i 23. konsesjonsrunde. Da vi skrev under på denne enigheten i samarbeidserklæringen, forventet vi definitivt ikke å være der vi er i dag, med en tildeling fra regjeringen som innbefatter områdene helt i nordøst og nord i 23. konsesjonsrunde, og som med de siste faglige vurderingene er innenfor det som er å anse som iskantsonen. Hvis man har andre faglige vurderinger, må de framføres. Det er ikke opp til oss å definere hvor iskantsonen er. Det er opp til oss å ha prosesser på hvor dette faglig sett skal beregnes. Og da vil Venstre i denne saken definitivt stemme for at de nordligste og de nordøstlige delene av 23. konsesjonsrunde må tas ut av tildelingen. Til selve saken om hvilke konsekvenser Paris-avtalen vil få for norsk petroleumsindustri: Fra Venstres side er vi helt uenig med representanten Tina Bru, som sier at vi ikke har behov for en petroleumsskattekommisjon. Er det noe vi virkelig trenger, så er det å nedsette en ny gruppe, en petroleumsskattekommisjon for å se på hvordan vi skal innrette rammevilkårene i en situasjon der vi vet at forbruket er nødt til å gå ned internasjonalt – ikke i morgen, ikke året deretter, men over tiår må det reduseres, med de konsekvenser det vil ha for norsk olje- og gassproduksjon. Da må vi forberede også vårt skattesystem på hvordan vi skal innrette oss når det gjelder dette. Den forrige kommisjonen hadde vi i 1999. Da kom leterefusjonsordningen inn som et forslag. Nå bør den definitivt vurderes på nytt, i og med at man her har felt som ligger så langt mot nord, så langt fra land at man i hvert fall ikke kan ta det som en selvfølge at selv om man har funn, vil de være drivverdige over tid. Da må man vurdere systemet på nytt for å se om ikke vi fra statens side nå tar for stor risiko, og at dette er et system som ikke er rasjonelt, verken for risiko, for statens økonomi eller for staten som aktør. Til slutt: Utslipp under produksjon – det må også ned. Ser vi på systemet i dag, med den CO2-avgiften vi har på sokkelen, er det klart at den er for lav både til å utløse nødvendige kraft fra land-tiltak og til å få eventuell avgassdeponering som et alternativ. Vi må også ha et helt annet trykk på det å redusere utslipp under produksjon i de tiårene som kommer. Med det tar jeg opp det forslaget som Venstre har sammen med Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne.