Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-18:
Stortingsmeldingen som vi i dag har til behandling, er utarbeidet på bakgrunn av knapphetssituasjonen som oppstod høsten 2002 og vinteren 2003. Sammenfallet av en nedbørsfattig og kald høst og rask nedtapping av vannmagasinene skapte en vanskelig forsyningssituasjon. Prisen på elektrisk kraft steg i løpet av høsten og vinteren kraftig, noe som rammet alle uten fastprisavtale, det vil i hovedsak si vanlige forbrukere, økonomisk. SV har merket seg at Regjeringen i meldingen legger vekt på at energimarkedet fungerte godt i denne situasjonen. SV mener situasjonen gav en god illustrasjon på hva som skjer når man overlater slike avgjørende samfunnsområder til markedskreftenes frie spill. Da denne meldingen ble lagt fram for Stortinget, var SV svært skuffet over den begrensede analysen Regjeringen la til grunn i forhold til de utfordringene kraftforsyningen stod overfor sist vinter, og vi var ikke minst svært skuffet over at meldingen ikke tar opp tema som det hadde vært naturlig å berøre, gitt historikken til norsk energiforvaltning. I meldingen savnet vi en omtale av økonomiske hjelpetiltak som følge av høye strømpriser virkningene av energiloven med hensyn til ressursforvaltning, forbrukere og miljø elavgiften som forbruksregulerende og energipolitisk virkemiddel overtapping på grunn av strukturen i forbrukermarkedet for elektrisitet forsyningssikkerhet med hensyn til linjebrudd ny politikk for energiomlegging og effektivisering bruken av flerårsmagasiner Etter vår mening må forsyningssikkerheten i det norske elkraftsystemet forstås og forbedres med utgangspunkt i at innføringen av energiloven på begynnelsen av 1990-tallet fjernet mye av den politiske styringen med energimarkedet. I Ot.prp. nr. 43 for 1989-1990 skrev departementet: «I et markedsbasert omsetningssystem for kraft er det unødvendig med en oppdekningsplikt for regulering av kraftanskaffelse. Nødvendig oppdekning vil følge av energiverkenes forretningsmessige ansvar overfor kundene.» På 1980- og 1990-tallet var det kraftoverskudd, slik at tanken på energimangel og sikring i tørrår ikke var så aktuell som i dag. Kraftoverskuddet eksisterte på grunn av en historisk overutbygging og var samfunnsøkonomisk svært kostbart og miljømessig kritikkverdig. Dereguleringen førte til at det ble slutt på overkapasiteten i det norske kraftsystemet, og at det ble færre kraftutbygginger. Men energiloven la ikke til rette for tiltak for å redusere økningen i kraftforbruket i Norge og for å øke fleksibiliteten i energisystemet, slik at det kunne bli robust uten å måtte ha et stort kraftoverskudd. Dette har vært en fundamental feil ved norsk energipolitikk siden 1990. SV mener derfor at hensynet til langsiktig forsyningssikkerhet kom i bakleksen da kraftbransjen ble deregulert. Et stykke på vei støtter flertallet SVs kritikk av Regjeringen. Det er en samlet komite som viser til at husholdningene fikk økt sine strømutgifter betydelig i fjor vinter, at mange fikk problemer med å betale strømregningene, og at det var husholdningene i de laveste inntektsgruppene som hadde minst mulighet for å tilpasse seg økte kraftpriser ved en overgang til andre energibærere. Et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV mener dette viser at høye strømutgifter rammer dem med lavest inntekt sterkest, og at Regjeringen ikke tok situasjonen som oppstod vinteren 2002-2003, nok på alvor. Olje- og energiminister Einar Steensnæs avviste i Stortinget 16. oktober 2002 at strømprisene ville øke opp mot 30 pst., slik flere da spådde. Denne antakelsen viste seg å slå fullstendig feil, og stømprisene ble i perioder det doble. Flertallet mener også at Regjeringen for sent la fram avbøtende tiltak for å hjelpe dem med størst problemer med å håndtere de økte strømprisene, og viser til at et flertall på Stortinget gikk inn for å utbetale et engangsbeløp over bostøtteordningen på 2 500 kr. Flertallet mener heller ikke at en henvisning til sosialkontorene, slik Regjeringen la opp til, er en tilfredsstillende løsning for dem som ikke klarer å betale strømregningen. Dette er en kritikk som flertallet forventer at statsråden merker seg. SV mener at fjoråret med all tydelighet har vist behovet for en gjennomgang og en revisjon av energiloven, ikke bare i forhold til forsyningssikkerhet og strømpriser, men det er også viktig å gjenerobre styringen med strømmarkedet for å inkludere miljøformål i energiloven. Loven må revideres for å legge til rette for at folk og bedrifter skal velge enøk og fornybare energiformer. Rammebetingelsene må bli slik at vannbåren varme og ny fornybar energi gir en bærekraftig energibruk og lønnsomme arbeidsplasser. SV er i tillegg overbevist om at en slik helhetlig energiomlegging vil være lønnsom og bidra til et bærekraftig energisystem i tråd med våre internasjonale klimaforpliktelser. Imidlertid ser det ut til, overraskende nok, at SVs forslag om en revisjon av energiloven med dette utgangspunktet ikke kommer til å få flertall her i dag. SV vil derfor varsle subsidiær stemmegivning til Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets forslag om en grundig evaluering av energiloven. Vi gir slik dette forslaget flertall, og gir dermed Regjeringen beskjed om å komme tilbake til Stortinget med eventuelle forslag til endringer. Med forrige vinter friskt i minne og flertallets skarpe kritikk av statsråden vil det overraske oss veldig om Regjeringen nok en gang ikke skulle finne behov for å gjøre endringer. Også på et annet område støtter flertallet SVs kritikk av Regjeringen, og det gjelder fraværet i meldingen av en grundig analyse av overføringsnettet. Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV har i innstillingen vist til de problemene det har vært med forsyningssikkerhet internasjonalt i den siste tiden, bl.a. på grunn av manglende vedlikehold og tilsyn. Mørkleggingen av New York, London og Nord-Italia og ved Øresund viser at det ikke må gambles med forsyningssikkerheten. Regjeringen har i liten grad i meldingen omtalt kraftsystemets robusthet i forhold til system- og driftsfeil. Med henblikk på disse forstyrrelsene, hvor strømmen har vært borte over store områder i flere timer, er det et oppsiktsvekkende fravær i en melding som etter navnet å dømme skal omhandle forsyningssikkerhet. Slike driftsforstyrrelser er svært uheldig og kan i verste fall ramme liv og helse. I Norge har det historisk sett vært veldig mange slike driftsforstyrrelser, men de har vært relativt små og har hatt relativt små konsekvenser. Et bredt flertall i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, slår fast at tiden for nye, store vannkraftutbygginger er forbi. Samtidig gis det tydelige signaler om et ønske om fortsatte utbygginger, men at det framover skal handle om satsing på små kraftverk. Jeg er bekymret for at Regjeringen her slår barnet ut med badevannet, når de viser til de endringene av industrikonsesjonsloven som er foreslått i Ot.prp. nr. 54, som er omtalt i innstillingen. Men samtidig er det en sammenhengende linje i Regjeringens politikk som bekymrer. Regjeringen er i det skjulte nemlig i ferd med å gjennomføre en mer dramatisk endring av norsk vannkraftforsyning enn innføringen av energiloven. For et par år siden forsøkte Regjeringen å få igjennom en omfattende endring av konsesjonslovene, uten at dette var skikkelig utredet, men ble av Stortinget tvunget til å sette ned et offentlig utvalg, det såkalte Hjemfallsutvalget, for å vurdere dette nærmere. I tillegg skal Stortinget snart behandle Regjeringens andre forsøk på en snikprivatisering av Statkraft, Statkraft som står bak den storstilte utbyggingen av små vannkraftverk gjennom selskapet Småkraft. Det første forsøket ble stanset nettopp med henvisning til at man først ville ha Hjemfallsutvalgets innstilling på bordet. Nå går altså Regjeringen nok en gang løs på konsesjonsreglene – denne gangen for Småkraft – midt under Hjemfallsutvalgets arbeid, og uten at den kan gjøre rede for konsekvensene av at framtidige vannkraftutbygginger med investeringer opp i hundremillionersklassen ikke skal omfattes av hjemfallsordningen. Dette er ikke mindre enn oppsiktsvekkende! Her vil jeg berømme LO for ikke å ha sovet i timen. SV er ikke imot en fortsatt satsing på småskala vannkraft. Vi vil i denne sammenhengen vise til at det var SVs forlik med Regjeringen i gassmeldingen som fikk fortgang i arbeidet med å innføre pliktige grønne sertifikater. En kombinasjon av Regjeringens forsøk med å privatisere eieren av Småkraft, nemlig Statkraft, og fjerning av konsesjonsplikten for denne typen utbygginger åpner veien for utenlandsk eierskap til norske vannkraftressurser. Jeg tror som sagt at Regjeringen her i sin iver etter å forbedre kraftbalansen er i ferd med å slå barnet, det norske folks kollektive eierskap og kontroll med evigvarende naturressurser, ut med badevannet. Jeg håper derfor at det i denne saken til slutt konkluderes med at stortingsflertallet fortsatt står fast ved vedtaket om at Hjemfallsutvalget skal uttale seg før man endrer på hjemfallsretten. Med dette tar jeg opp de forslag SV har fremmet i innstillingen enten alene eller sammen med andre partier.