Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-17:
I dag skal vi ikke diskutere den såkalte jernbanereformen. Jeg lar meg ikke friste til å gå inn i den faktamessig, slik som kanskje Senterpartiet gjorde. Det vi nå skal diskutere, handler om nasjonal kontroll, nasjonal styring, med viktig norsk infrastruktur og hvor beslutninger om norsk jernbanepolitikk skal tas i framtida. Skal de tas av norske myndigheter eller av EU-organer? SV mener at ulempen ved å avgi nasjonal suverenitet vil være klart større enn gevinstene ved å vedta jernbanepakke IV. Samordning og standardiseringer kan selvfølgelig gjøres helt greit uavhengig av noen jernbanepakke. Det skal jeg komme tilbake til i et senere innlegg. Lov- og samtykkeproposisjonen bryter premissene for EØS-avtalen og topilarsystemet, slik representanten Myrli også greide ut om. Myndighetsoverføring vil her skje direkte til EU-organer, altså til et organ Norge ikke er medlem av, og ikke til EFTA/ESA. Dette må vi slå tydelig fast. Likevel vil altså regjeringa foreslå dette, og de bruker lovhjemmel i Grunnloven § 26 andre ledd til dette. Men Stortinget skal være klar over at dette ikke er basert på ordlyden i sjølve Grunnloven. Det skjer «etter sikker konstitusjonell praksis», som Lovavdelingen skrev i ACER-saka. Regjeringa mener at myndighetsoverføringen i dette tilfellet er «lite inngripende» og kan skje med alminnelig flertall i Stortinget etter Grunnloven § 26 andre ledd. Vi kjenner nå til minst tre juridiske vurderinger rundt dette spørsmålet. Den ene kom fra regjeringa i første runde gjennom proposisjonen, den andre kom etter at opposisjonen presset på for å få Lovavdelingen til å vurdere det juridiske i dette, og den siste kom fra et tungt, eksternt juridisk miljø, med professor i offentlig rett, Christoffer Conrad Eriksen, i spissen. Hva regjeringa mente fra dag én, er altså ganske klart. Hva så med Lovavdelingen? De har faktisk gått god for departementets tolkning, ved å si: «Vi har ikke foretatt selvstendige undersøkelser for å kartlegge mulige tilfeller av myndighetsoverføring, men har basert oss på beskrivelsene i Prop. 101 LS(2019–2020) (2019–2020) Det eksterne juridiske miljøet, med professor Eriksen i spissen, har klart konkludert med at jernbanepakke IV medfører en overføring av nasjonal myndighet som er mer enn «lite inngripende», og at Grunnloven § 26 andre ledd dermed ikke kan anvendes – dette av flere grunner. EUs jernbanebyrå får myndighet til å sikkerhetssertifisere togselskaper som skal kjøre på norske skinner. Dette framgår også av Lovavdelingens vurderinger. Norge mister rett og slett retten til å reservere seg mot nye regler, som jo stadig kan komme fra Europa, og ta stilling til om de skal inn i EØS-avtalen. Så til et poeng som har med konstitusjonell praksis å gjøre, og da ber jeg kanskje spesielt representanten Jegstad om å lytte. Professor Eriksen sier i Tidsskrift for Rettsvitenskap i 2015: «Vi står altså i dag overfor en situasjon hvor Stortinget i løpet av de siste årene har fattet flere vedtak som ifølge Høyesterett og andre juridiske eksperter er eller kan være i strid med Grunnloven.» Videre sier han at det er «behov for å styrke forhåndskontrollen med de vedtak Stortinget fatter». I en kommentar til tre av dommene, avsagt i plenum i 2010, har daværende høyesterettsjustitiarius Tore Schei sagt at det er «grunn til å stille spørsmålet om systemet for og kvaliteten på forhåndskontrollen med lovutkast i forhold til Grunnloven er slik vi bør ha det». Ifølge Schei ville det være «forbausende om man lar plenumsdommene fra 2010 bli historie uten å gå inn i en vurdering av om forhåndskontrollen med lovutkast er slik den bør være». Professor Eriksen legger til: «Det kan tyde på at Stortinget, ved å innhente betenkninger fra Høyesterett før det fattes endelige vedtak, vil kunne supplere regjeringens forhåndskontroll og bidra til en bredere belysning av om foreslått lovgivning er innenfor Grunnlovens grenser.» – Dette er det litt viktig å ha med seg. Det er viktige vurderinger fra tidligere høyesterettsjustitiarius Schei. Gjennom EØS-avtalens 26-årige historie finnes det altså få eksempler på tilsvarende unntak fra topilarstrukturen som dem regjeringa nå legger opp til i jernbanepakka. Jeg tror vi skal la Høyesterett få tenke grundig igjennom dette. Det blir spennende å se hva utfallet blir.