Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Vi støtter forslaget i innstillingen om å innføre en slik garanti. Jeg ble egentlig ikke så veldig mye klokere etter å ha hørt Kari Lise Holmbergs innlegg – hvorfor det er så dumt å gjøre det. Hun viste bl.a. til erfaringene fra sist gang man hadde en type garanti. Nå skal det sies at det var ikke en full garanti, det man hadde den gangen, men det var en form for prioritering av denne aldersgruppen som gjorde at det i praksis ble mer eller mindre en garanti. Det vi foreslår, er at dette skal være en garanti på lik linje med den de under 20 år har. Da er mitt spørsmål: Det reises her kritikk fra regjeringspartiene og Fremskrittspartiet mot hvordan garantien fungerte sist gang. Denne kritikken har også framkommet i undersøkelser, gjennom Dagsavisen, osv. Men Aetat uttalte jo i Dagsavisen i den forbindelse at alt det som var negativt den gangen, har man lagt om, og man har tatt erfaringene med inn i arbeidet, og de syntes det var merkelig at det ble så mye oppmerksomhet rundt en slik gammel undersøkelse, siden de faktisk hadde gjort de tingene som undersøkelsen påpekte, for å forbedre dette. Så det å si at arbeidstiltak overfor ungdom ikke fungerer, blir litt spesielt, synes jeg, når egne fagetater strengt tatt sier noe annet. Det andre spørsmålet som jeg blir sittende igjen med etter innlegget til Kari Lise Holmberg, er: Hvis man synes at en slik garanti er en dårlig idé for dem mellom 20 og 24 år, synes man egentlig at dette er en dårlig idé også for dem under 20 år? Fungerer ikke dette for dem under 20 år? Og er det ikke nettopp det at det fungerer for dem under 20 år, som gjør at dette er en metodikk og en teknikk som det er fornuftig å bruke også for andre som kan være i en lignende situasjon, men som er eldre enn 20 år? Jeg har selv familiemedlemmer som har fått hjelp fra Aetat, og som er veldig takknemlige overfor Aetat, nettopp fordi de har fått en praksisplass etter denne garantien. Den store diskusjonen om arbeidsløshet skal vi ha i morgen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Det er ikke noen tvil om at høy arbeidsløshet er noe av det verste i forhold til ressurssløsing, ikke bare i forhold til de menneskene det gjelder, men også i forhold til de langsiktige virkningene. Hvis vi ser på de siste bølgene vi har hatt med høy arbeidsløshet, har det etter hver gang vært en stor andel av unge mennesker som ikke har kommet seg inn på arbeidsmarkedet igjen. Det har gjort at vi har fått en skrittvis forskyvning av den nedre grensen for arbeidsløshet, den har gått høyere opp for hver gang. Parallelt med dette har disse unge menneskene som ikke har kommet seg inn på arbeidsmarkedet, i større grad blitt utstøtt fra arbeidslivet. Og som både komiteen og ministeren har diskutert mange ganger, har vi en stor utstøting i arbeidslivet som ikke ser ut til å avta – en utstøting i uførhet. Da er spørsmålet: Er det ikke nettopp i en slik situasjon et veldig godt poeng å sørge for at disse unge menneskene blir garantert et skikkelig tilbud som gjør at de har større sjanse for å komme seg i jobb? Vi vet igjen at unge mennesker er de som lider mest når arbeidsløsheten stiger. Unge mennesker, sammen med mennesker med minoritetsbakgrunn, er de som i størst grad skyves ut av arbeidsmarkedet. Det ser vi også på de prosenttallene vi har: det er unge mennesker, innvandrere og folk med minoritetsbakgrunn som har den høyeste arbeidsløshetsøkningen – hvis en ser på grupper. Da er dette et varsku til oss: Innfør en garanti! Det er det vi foreslår, og vi synes det er dumt at ikke regjeringspartiene og Fremskrittspartiet er med oss på det.