Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-18:
La meg si det slik: Jeg er glad for at det ikke er ofte vi har debatter av denne art om noen av lokomotivene i norsk næringsliv og norsk industri. Hvis de andre selskapene vi har store eierandeler i, og hvor vesentlige deler av nasjonalformuen er plassert, skulle hatt samme form for saksbehandling og samme form for debatter, ville antakelig rating, aksjekurser og verdier i de markedene falle betraktelig. Dette er etter mitt skjønn det nærmeste man kommer en parodi på behandling av tall av en slik størrelse. Nå har Stortingets finanskomite i fire uker, mer eller mindre for åpne kameraer, kontinuerlig holdt på å forhandle om revidert nasjonalbudsjett, og så vidt jeg har forstått av innstillingen, har man endret rammen på i underkant av 800 mill. kr. Det er 8 pst. av det beløpet vi her snakker om å ta på hælen og tilføre i egenkapital, i realiteten uten noen form for gjennomgående saksbehandling. La meg si innledningsvis, mens jeg ennå har 3 minutter og 52 sekunder igjen: Vi fikk en søknad 18. desember, som vi har brukt betydelige ressurser på å vurdere, ikke bare i departement, men i de mest anerkjente internasjonale selskaper. Ingen skal være i tvil om at det har vært premissendringer underveis i denne prosessen for å komme frem til et resultat. Jeg kan ikke si annet enn at det fremstår som en underlighet når deler av det som antakeligvis blir flertall i dag, på den ene siden er opptatt av at vi skal bruke den egenkapitalen for å kunne kjøpe oss opp i norske selskaper, og på den andre siden er det noen som er opptatt av at dette skal brukes for å styrke oss internasjonalt. Og når jeg leser Aftenposten i dag, og ser hva styrelederen i Statkraft sier, er dette særlig for å ekspandere i Europa. Nå er det naturlig at en statsråd har enda flere opplysninger enn både det som står i Aftenposten, og det som en komite til enhver tid vil ha oversikt over, men det er i hvert fall slik at dette er et høyst sammensatt bilde, for å si det forsiktig. Dette er etter mitt skjønn en av de mest useriøse former for saksbehandling i hvert fall så lenge jeg har hatt ansvaret i forhold til det med å utøve eierskap. Vi snakker om selskaper som har verdier på mellom 50 og 70–80 milliarder kr – det kan de lærde strides om. Jeg synes det er beklagelig at man skal holde på på denne måten. La det være helt klart. Jeg synes Enoksen – jeg holdt på å si – for en gangs skyld holdt et veldig godt innlegg knyttet til at her er det behov for å se ting i en sammenheng. Og når jeg tenker på det grunnlagsmaterialet vi har for den søknaden vi skal svare på, og hvilke beløp som er brukt for å utrede disse tingene, må jeg si at verden ikke er hva den en gang var. På toppen av det hele er det snakk om at de partier som i forbindelse med eierskapsmeldingen var særlig opptatt av å få utredet en annen form for eierstyring, der vi skulle flytte den bort fra politikerne, er de som nå har kjørt ikke bare en finger i salaten, men i realiteten står til knes i dette salatfatet. Man skulle jo tro at det måtte være for å få en skjerming mot seg selv. Det kan godt tenkes at det er behov for egenkapital i både det ene og det andre selskapet. Men det at vi skal ha et selskap som skal ha et slags klippekort på hvordan dette skal gjøres, og det fremstår nærmest som om vi nærmer oss verdens undergang om man ikke får dette tilført over natten i et vedtak i Stortinget, er en underlighet, og jeg vil si særlig med hensyn til det man kan lese i Aftenposten i dag, der det er snakk om en europeisk strategi. Man skal altså gjøre nøyaktig det motsatte av det Arbeiderpartiet foreslo både i Telenor- og i Statoil-saken, nemlig at når man begynner å eksponere risiko på kontinentet, i Asia og hvor man måtte være, så er det behov for å se på et sammensatt eierskap. Vel, jeg leser i denne innstillingen hva man for Arbeiderpartiets del vil og hva man ikke vil. Man vil holde en høy retorikk, men man har i hvert fall ikke i innstillingen signalisert at man vil stemme for Fremskrittspartiets forslag om å bevilge disse 10 milliardene. Fru Brustad sa nettopp at hun hadde så veldig liten tid. Hun har i hvert fall utsatt overføringen av egenkapital med seks måneder, frem til budsjettbehandling til høsten. Det tror jeg er veldig klokt av flere grunner, uavhengig av hva som måtte være i gang av andre prosesser. Men det vil alltid være slik at i selskap av denne størrelse vil det være prosesser på gang hvor det er industrielle ting som er til vurdering. Det er helt riktig som det sies, dette markedet har på ingen måte satt seg. Men jeg tror det vil være klokt om Stortinget for fremtiden velger en annen måte å saksbehandle en overføring av 10 milliarder kr på, eller – som Hagen pleier å si – 10 000 mill. kr.