Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-03-28:
I forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 45 for 2000-2001 og St.prp. nr. 55 for 2001-2002 vedtok Stortinget å legge ned en rekke garnisoner og forlegninger. Ingen landsdeler ble forskånet for nedleggelser. Omleggingen av Forsvaret skapte et engasjement, og flere steder i landet fryktet man konsekvensene ved at hjørnesteinsbedriften forsvant ut av lokalsamfunnet. Det var hovedgrunnen til at daværende forsvarsminister, Bjørn Tore Godal, la inn 250 mill. kr til omstillingskommunene. Mulighetene for etterbruk av nedlagte anlegg er svært forskjellige. Enkelte garnisoner befinner seg i det som mange i sentrale strøk trolig vil kalle ingenmannsland, mens andre er perler langs kysten, som ved et eventuelt kommersielt salg vil kunne innebringe inntekter i hundremillionerkronersklassen. Det er med andre ord slik at forholdene i de enkelte kommuner varierer sterkt. Stortinget vedtok ved behandlingen av Budsjett-innst. S. nr. 7 for 2002-2003 at Regjeringen kan overdra eiendommer, bygg og anlegg som Forsvaret ikke lenger har behov for, til kommuner eller til overtallig personell i Forsvaret i forbindelse med utnyttelse av etablissementer til næringsutvikling. Stortinget vedtok at denne overdragelsen kan skje vederlagsfritt eller ved redusert vederlag. Stortinget mente videre at dette vil gjelde noen få sterkt belastede lokalsamfunn. Forsvarskomiteen ønsket ikke å gå inn og behandle de enkelte kommuner. Det er altså ikke noe ønske fra forsvarskomiteen. Arbeiderpartiet tror ikke det er ønskelig at dette hus skal drive saksbehandling av enkelte kommuner i denne type saker. Men når vi får tilbakemeldinger fra flere steder i landet om at Forsvarsbygg ikke anser at noen kommuner er «sterkt belastede lokalsamfunn», er det viktig å få belyst denne saken. Jeg opplever dette som underlig i en situasjon hvor Kommune-Norge sliter, ikke minst enkelte kommuner hvor Forsvarets tilstedeværelse har vært selve drivkraften i den lokale økonomien og har vært hovedarbeidsplassen. Kort sagt: At Forsvaret forsvant, har bidratt til å svekke enkelte lokalsamfunn. Norsk industri befinner seg i dag i det mange kaller en krise. Flere kommuner føler også at de ikke møter forståelse for den vanskelige situasjonen de befinner seg i. Da Stortinget gjorde sitt vedtak i desember i fjor, var det en forutsetning som lå til grunn, nemlig at det de facto finnes noen «sterkt belastede lokalsamfunn». Mener statsråden at det finnes noen lokalsamfunn i Norge som er hardt belastet? Det er i dag flere debatter hvor Forsvarsbygg er tungt inne. Det er f.eks. i debatten omkring nasjonale anlegg som Oscarsborg – det kommer i et eget Dokument nr. 8-forslag, så det må vi komme tilbake til – og det er i debatter om overtakelse av mer sentrale anlegg som i Steinkjer, på Andøya og i kommuner som sliter med arbeidsledighet og derfor ønsker å utvikle nedlagte militærleire, som en finner f.eks. på Rissa. Det finnes nok av eksempler som sikkert vil komme fram senere i debatten. Det er også andre typer eiendommer, nemlig rekreasjonsområder, utmark, øyer og kystperler som bør sikres for allmennheten. Etter at jeg leverte inn denne interpellasjonen den 20. februar, så jeg til min store glede landbruksminister Sponheims utspill i Aftenposten 3. mars i år, og jeg har tatt med denne gledelige overskriften. Her går altså statsråd Sponheim inn for å «sikre folket strandperler»: «Landeiendommer bør selges til Statskog, mener landbruksminister Lars Sponheim. Unike og attraktive strandområder langs sjøen og store flotte fjellarealer skal på den måten sikres meningsmanns bruk langt inn i fremtiden.» Statsråd Sponheim er jo medlem av den samme regjeringen som forsvarsministeren er, og jeg vil derfor spørre: Er dette noe Regjeringen står bak, så er dette svært gledelig, men kan vi få en bekreftelse eller avkreftelse på det? Han tok, slik jeg oppfattet det, til orde for at Statskog skal få kjøpe en vesentlig del av arealet som Forsvaret eier, for å sikre allmennhetens rett til å ferdes i disse områdene. På den annen side kommer altså denne økningen på 100 mill. kr på inntektssiden som Regjeringen og Fremskrittspartiet vedtok i budsjettet. Dette vedtaket innebærer et press for å finne en løsning som også er økonomisk fundert. Det berører med andre ord penger så vel som prinsipper. For Arbeiderpartiet er derfor dette en viktig debatt, på samme måte som den er viktig for flere kommuner i det ganske land. Jeg vil be om at statsråden redegjør for hva som er blitt gjort i forhold til Stortingets vedtak. Finnes det i hennes øyne noen «sterkt belastede lokalsamfunn»? Hvordan ser statsråden for seg Forsvarsbyggs arbeid i forhold til overdragelser som skjer vederlagsfritt, eller til redusert pris? Har Forsvarsbygg fulgt Stortingets vedtak, eller eksisterer det ingen «sterkt belastede lokalsamfunn»?