Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Da fikk jeg gleden av å starte sluttspurten i dag. Reiselivsnæringen har stor betydning i Norge, og denne næringen er blant de største næringer i en rekke land. Norsk reiseliv nådde en topp i 1998, og alle trodde at stigningen for næringen ville fortsette. Slik har det ikke blitt, og det er først og fremst utlendingene som svikter den norske turistnæringen. Innenlandsmarkedet har imidlertid bidratt i positiv retning. Med en opphetet norsk økonomi, med press på priser og lønninger som vi får meldinger om i disse dager, kan inflasjonen i Norge bli høyere enn i land vi konkurrerer med. Det er et faktum at Norge ikke er og ikke har vært et reisemål som tiltrekker seg reisende fordi det er lave priser. Faren for at prisforskjellen øker, er altså til stede. Ifølge forslaget til vedtak i denne saken blir Regjeringen bedt om å legge fram en femårig opptrappingsplan for satsing på merkevarebygging av Norge som reisemål. Dette blir støttet av en enstemmig komite. Når flertallet imidlertid finner begrunnelse for dette med at regjeringen Stoltenberg gjentatte ganger har foretatt nedskjæringer på bevilgningene, må en kunne si at det tas vel hardt i. En bør huske på at Stoltenberg-regjeringen har lagt fram ett forslag til statsbudsjett. Ser en litt tilbake i sentrumsregjeringens tid, gikk bevilgningene til internasjonal markedsføring ned med 6 mill. kr fra 1998 til 1999, fra 88 mill. kr og ned til 82 mill. kr, en nedgang på nær 7 pst. Så det er vel best at vi alle feier for vår egen dør i denne saken. Det positive må jo være at uansett hvem som sitter i regjering, og uansett hvor mange regjeringer vi får de neste fem år, er det enstemmighet om å få til en mer langsiktig satsing enn det historien viser, slik jeg nå har beskrevet. Næringskomiteen besøkte Tyskland under verdensutstillingen Expo 2000 og hadde faglig innspill om reiseliv både i Hamburg og Hannover. Der kom det fram at næringen ønsket seg langsiktighet i satsingen på markedsføring. Samtidig var det uro for at vi kunne bli for dyre, selv om dyre produkter var mulige å selge hvis produktet var godt nok. Dette må være et viktig signal til næringen selv, produkt og service må ha en høy kvalitet. Det vil gjøre vondt verre om det reklameres for et produkt som ikke holder det reklamen sier. Det bør derfor også satses på en nasjonal innsats for å forbedre de norske reiselivsproduktene. I Irland er det strenge krav til å få en nasjonal godkjennelse som et anbefalt reisemål eller besøkssted, og har en fått denne godkjenningen, blir stedet kontrollert med jevne mellomrom. Det blir da et kvalitetsstempel å kunne få bruke det irske nasjonalsymbolet, den trebladede hvitkløveren, eller, som blomsten heter i Irland, shamrock. Shamrock-en har blitt et meget kjent kvalitetssymbol for de reisende i Irland. Det kan i denne forbindelse være på sin plass å nevne at ved behandlingen av St.meld. nr. 15 for 1999-2000, Lønnsomme og konkurransedyktige reiselivsnæringer, understreket et flertall i komiteen at det var et behov for å finne fram til modeller for slagkraftig finansiering av fellesgoder. En ordning med en «turistskatt» skulle utredes. Forutsetningen var at dette skulle forvaltes og finansieres av næringen selv. Dette kan på en måte sammenlignes med ulike måter å få penger til forskning på, slik næringskomiteen har behandlet tiltak for landbruk og fisk tidligere. Hvis en la det an på samme måten, ved at en liten del av omsetningen gikk til et slikt utviklingsfond for næringen, ville 1 promille av total omsetning bety 50 mill. kr. Dette må i så fall næringen selv bestemme seg for, uten at staten verken skal ta inn eller forvalte en slik eventuell «turistskatt». Til slutt kan det bemerkes at når vi diskuterer reiselivet, blir det naturlig nok mest snakk om personer, utenlandske eller norske, som er på reise, og som benytter seg av reiselivsproduktene over det ganske land. Mindre oppmerksomhet blir viet de positive virkningene denne næringen har for mange lokalsamfunn. Turistanleggene er i høy grad også til nytte for den lokale befolkningen, både som et besøks- og servicested og i form av lokale arbeidsplasser. Mange steder er turistbedriftene lokale motorer i mer enn utviklingen av reiselivet.