Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-19:
Norge har egentlig lite å skjemmes over når det gjelder den alkoholpolitikken som har vært ført, og som det har vært tradisjoner for i Norge, også når man ser på resultatene av den. Sammenlignet med eksempelvis Frankrike, som var trukket fram her, eller Tyskland, ser man at forekomsten av alkoholrelaterte skader generelt har vært mye lavere i Norge enn på kontinentet. Vi har nå sett utviklingstrekk som går mer i retning av kontinentale drikkevaner i kombinasjon med helgefyll, som det har vært tradisjon for i Norge, og man ser at skadevirkningene blir mer uttalt som en konsekvens av det. Det er ikke veldig mange år siden man på Island beskrev at man ikke hadde sett en skrumplever. For å kunne undervise i medisin måtte man importere den for å se den på patologens bord. Dette var også fordi man hadde andre typer drikkekultur og begrensninger i forhold til skjenking. Så ser vi hvordan en del av disse forskjellene etter hvert jevnes ut. Man kan godt gå inn på og latterliggjøre utvidelse av åpningstiden med én time og spørre hva det kan spille for rolle. Men i sum, hvis konsekvensen blir 24 timers åpningstid med tanke på salg av alkohol og en generell tilgjengelighet som er mye større enn i dag, betyr det at skadevirkningene mer og mer blir lik dem vi ser på kontinentet. Det tegnes ofte et bilde – ved én anledning også av vinspaltisten i Aftenposten – av en slags Ola Dunk-mentalitet i Norge, der vi er forblindet i forhold til hvordan man skal nyte sin alkohol på kultivert vis, og at vi har en del å lære av hvordan det foregår på kontinentet. Det som er interessant å se, er at både i Italia og Portugal får man nå lovgivning knyttet til alkoholomsetning der elementer i lovgivningen er beslektet med den vi har hatt i Norge. Men vi ser også hvor mye vanskeligere det blir å ta seg inn igjen i land som har hatt en veldig liberal tilnærming og en liberal kultur knyttet til alkoholomsetning. Vi ser også hvordan debutalderen for bruk av alkohol blir mye lavere i de landene. Derfor har SV vært en støttespiller i forhold til en relativt restriktiv holdning knyttet til alkoholomsetning. Jeg er uenig med Fremskrittspartiet når man fremstiller det som om Norge er veldig restriktiv allerede i utgangspunktet. Sammenlikner man med f.eks. Storbritannia, vil man se at pubene ofte stenger ved 23-tiden, mens Norge når det gjelder skjenketidsbestemmelser, har lenger åpent enn veldig mange andre land i Europa som det er naturlig å sammenlikne seg med. Man må absolutt ta til orde for en type ytre ramme med tanke på skjenking av alkohol, diskutere virkemidlene videre og ikke gi avkall på de virkemidlene vi har hatt til nå, og som også har hatt effekt. Likevel erkjenner vel noen hver av oss at det medfører at vi på veien fram gir avkall på en del av de virkemidlene vi har brukt, og så må man se på andre til erstatning for dem. For SV har det vært viktig å ha begrensning i omsetning av alkohol med hensyn til hvor det skal selges alkohol – f.eks. er vi for at vinmonopolordningen skal opprettholdes. Vi har også vært for at det skal være begrensning i salg av øl i dagligvareforretninger, nettopp fordi undersøkelser viser at det ølet som blir kjøpt på kveldstid, og da spesielt på sen kveldstid, ofte blir kjøpt av de gruppene som sliter med sitt alkoholforbruk og derfor kjøper det på dette tidspunktet. Forbrukere som ellers har planlagt innkjøp, vil uten problemer kunne kjøpe det innenfor en normal åpningstid og uten at de får begrensninger i forhold til bruken av alkohol av den grunn. Det handler om å ha forståelse for hvilke grupper det er som rammes spesielt hvis vi blir stadig mer liberale. Hva blir konsekvensen av det også rent helsemessig? Og hvordan kan vi ta de konsekvensene innover oss når vi skal skape en lovgivning på området? SVs utgangspunkt for å støtte regjeringspartiene her er at man beholder de ytre begrensningene som allerede eksisterer i dag, med hensyn til omsetning av alkohol i dagligvareforretningene.