Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-16:
I stortingsmeldinga om arbeidet i Nordisk Råd blir vi minnet om at det til neste år er et halvt århundre siden det nordiske samarbeidet ble formalisert ved opprettelsen av Nordisk Råd. Siden etableringen av Nordisk Ministerråd i 1971 har også dette organet styrket kontakter og samarbeid mellom folk i Norden. I denne perioden har samarbeidet gjennomgått store endringer. Etter den kalde krigen og oppløsningen av Sovjetunionen er samarbeidet forsterket og styrket gjennom nærområdesamarbeidet med de baltiske stater og Nordvest-Russland. Den europeiske dimensjonen i samarbeidet er også gradvis blitt styrket. Den såkalte nordiske vismannsgruppen la fram rapporten «Öppet för världens vindar» under sesjonen i Reykjavik i fjor. Rapporten viser til hvilke overordnede trender det nordiske samarbeidet må forholde seg til i tida som kommer samt hvilke tilpasninger som kreves. Som et resultat av en omfattende vurdering og anbefalinger som rapporten bidrog med, vedtok Nordisk Råd på sin 53. sesjon i København 2001 en ny organisasjons- og utvalgsstruktur som vil tre i kraft fra årsskiftet. Den nye utvalgsstrukturen medfører at de geografiske utvalgene blir erstattet med fem fagutvalg, bl.a. for å oppnå større politisk forankring for nordiske saker i de nasjonale parlamentene. Den nye strukturen gir et godt utgangspunkt for det fortsatte nordiske samarbeidet. Utvidelsen av EU og de baltiske lands forventede inntreden i unionen vil endre innholdet i nærområdepolitikken på en avgjørende måte. Effekten av økt globalisering og fordypningen av integrasjonen i Europa vil øke behovet for en nordisk samordning for å forsterke Nordens innflytelse og for å fremme nordiske verdier og interesser. Det nordiske samarbeidet er en viktig kanal for å gjøre nordiske synspunkter kjent og for å fremme nordiske interesser med henblikk på viktige prosesser i EU og EØS. Det er viktig å styrke de kontakter, den informasjonsutveksling og de påvirkningsmuligheter man har i forhold til EU, og som da skjer gjennom dette tette nordiske samarbeidet. Det er samtidig viktig at det økende internasjonale elementet i det nordiske samarbeidet ikke fører til at det tradisjonelle samarbeidet skyves vekk. Det nordiske kultursamarbeidet i vid forstand må fortsatt være bærebjelken i det nordiske samarbeidet. Det er derfor bekymringsfullt at det nordiske kulturbudsjettet er skåret ned. Dette har svekket kulturens muligheter til å oppfylle den nordiske kulturavtalens målsettinger. I 2002 må dette rettes opp, og det må ikke minst legges opp til en satsing overfor barn og unge på kulturområdet. Rapporten «Nordboernes rettigheter» ble presentert ved Nordisk Råds sesjon i København i oktober 2001. Rapporten viser at myndighetene i de nordiske land har liten eller ingen kunnskap om fellesnordiske avtaler og regelverk for fri bevegelighet i Norden. Dette skaper unødvendige problemer både for bedrifter og enkeltpersoner som ønsker å etablere seg i de nordiske nabolandene. Den endelige rapporten vil foreligge i mars neste år, og det blir viktig at dette arbeidet følges opp. På den positive siden bør vi imidlertid merke oss etableringen av den nordiske servicetelefonen «Hallo Norden», hvor nordboere som sitter fast i byråkratiet, kan ringe og få hjelp. Dette er et meget nyttig tiltak. Det interne nordiske samarbeidet vil alltid være den grunnleggende og viktigste delen av det nordiske samarbeidet. Det er i denne forbindelsen utmerket at Strategien for et bærekraftig Norden – med et tidsperspektiv på 20 år – er vedtatt. Det er viktig at Regjeringa følger opp rapporten under formannskapet i Ministerrådet i 2002. Det er også lagt fram en ny strategi for nærområdesamarbeidet, hvor fokus i samarbeidet nå vil flyttes mer mot Nordvest-Russland og de russiske områder rett øst av Baltikum. Bakgrunnen for denne dreiningen i det nordiske nærområdeprogrammet er den forventede østlige utvidelsen av EU og den generelle politiske, økonomiske og sosiale utviklingen i nærområdene. I meldinga som vi har til behandling, har Regjeringa også gitt en redegjørelse for samarbeidet i Arktisk Råd, Barentsrådet, Østersjørådet og Vestnorden-samarbeidet. Dette er nyttig, og det er avgjørende viktig at arbeidet i de ulike regionale foraene samordnes. Det er ønskelig å få utredet mulighetene for en bedre koordinering av nærområdeaktiviteter. Det vil også være viktig at EUs arbeid med den nordlige dimensjonen bygger på og utnytter den aktiviteten som finner sted i de regionale samarbeidsorganisasjonene i nord. Når det gjelder Barentsregionen, er det utvilsomt riktig at det folk til folk-samarbeidet som har funnet sted, har hatt størst suksess, mens det økonomiske samarbeidet ikke har vært like framgangsrikt. Årsakene til dette er Russlands vanskelige økonomiske situasjon, handelshindre av byråkratisk art og det faktum at infrastrukturen er bygd for nord-sør-kontakter. Russlands økonomi er imidlertid i bedring, og det er en begynnende optimisme blant norske bedrifter som har etablert seg – eller som planlegger å etablere seg – i Barentsregionen. Dette bør definitivt gi grunnlag for økt økonomisk samarbeid. Barentssamarbeidet bør allment styrkes gjennom økt prosjektsamarbeid, både på sentralt og på regionalt plan. Det er på sin plass å gi honnør til Barentssekretariatet, som har bygd opp et betydelig kontaktnett i og en betydelig kompetanse på Nordvest-Russland. Dette arbeidet bør videreutvikles. Integrasjonsbestrebelsene i Europa og den endrede sikkerhetspolitiske arkitekturen innebærer at Norden i dag i større utstrekning enn før har felles utenriks- og sikkerhetspolitiske interesser. Terroraksjonene 11. september i år har aktualisert dette i enda større grad. Gjennom NORDCAPS har de nordiske landene etablert et tett samarbeid i forhold til internasjonale fredsoperasjoner i regi av FN. Dette er gledelig. Det er også ønskelig at SHIRBRIG-konseptet videreutvikles med sikte på å styrke evnen til å utplassere styrker raskt i regi av FN-ledede, fredsbevarende operasjoner. Det er lagt fram følgende forslag til hovedsatsingsområder i det nordiske formannskapsprogrammet for 2002: barn og ungdommatvaretrygghetbærekraftig utvikling i Norden og nærområdene Dette anser flertallet i komiteen som gode og viktige satsingsområder. Fremskrittspartiet har valgt å melde seg ut av de felles merknadene om nordisk samarbeid, merknader som de andre partiene i Stortinget står sammen om. Fremskrittspartiet hadde en noe mykere form på sin holdning til Nordisk Råd i fjor, hvor man reiste tvil om nytten av samarbeidet. I år er Fremskrittspartiet tilbake til sin formulering for to år siden, og mener at Nordisk Råd i sin nåværende form bør legges ned, eller omorganiseres. Men det er altså bare Fremskrittspartiet som står på dette standpunktet. Jeg vil anbefale tilrådingen fra komiteen til vedtak i denne saken.