Inge Hallgeir Solli (Venstre), 2012-12-05:
Venstre er ikke representert i helse- og omsorgskomiteen. Jeg håper det er midlertidig. Vi har derfor ikke hatt muligheten til å fremme Venstres posisjon i innstillingen vi nå behandler. På samme måte som da Stortinget tidligere behandlet andre komiteers budsjett, har Venstre valgt ikke å fremme bevilgningsendringer under enkeltposter i henhold til våre prioriteringer i salen i dag. Vi stemmer derfor for regjeringens budsjettforslag, som en konsekvens av at vårt forslag til alternativt budsjett under rammeområde 15 falt i forbindelse med Stortingets behandling av finansinnstillingen. Det er avgjørende i et velferdssamfunn at vi har et godt og likeverdig helsetilbud til alle som trenger det, når de trenger det. Informasjon, medbestemmelse og kvalitetssikring er nødvendig for at vi som pasienter skal føle trygghet. Venstre mener at et sterkt offentlig helsevesen er den beste garantien for dette. For oss er det viktig at de tilgjengelige helseressurser blir brukt til å skape et likeverdig tilbud med prioritering på medisinskfaglig grunnlag. I tillegg til et offentlig helsevesen må det imidlertid være rom for private aktører. Jeg vil bruke taletiden til å trekke fram tre av Venstres prioriteringer på helse- og omsorgsbudsjettet: Helsesøstertjeneste, psykiatrisk helsetilbud og rusomsorg. Det første handler om treffsikker forebygging. Det andre handler om å sette inn tiltak tidlig, og rusomsorg handler om å prioritere en av de svakeste gruppene i Norge. Venstre har i sitt alternative budsjett satset på å styrke primærhelsetjenesten på en rekke områder, bl.a. gjennom økt kapasitet og bedre tilbud av helsesøstre og helsestasjoner. Helsesøstre er viktig for mange barn og unge. En god helsesøster fanger lett opp vansker som ungdommer kan ha, og kan bygge opp et tillitsforhold som vanskelig kan erstattes av andre i helsesektoren. Helsesøstrene kjenner også systemet godt og kan lett henvise en ungdom til rette fagmiljø. Jeg vil vise til Akershus, der fylkeskommunen – etter å ha gjennomført en prøveordning – tilfører midler for å styrke helsesøstertjenesten ved de videregående skolene i fylket, selv om det er et kommunalt ansvar. Dette er et eksempel på at det gode, forebyggende arbeidet helsesøstrene utfører, virkelig blir lagt merke til. Det utgjør en forskjell. Dette vil vi ha mer av. Mange steder har imidlertid helsesøstertjenesten for dårlig kapasitet. Det er synd. For ikke bare er helsesøstertjenesten en god, forebyggende tjeneste, det er også en samfunnsøkonomisk billig måte å gi helseråd og helsetjenester til ungdom. Helsesøster og helsestasjonstjenesten har vide muligheter for å drive oppsøkende virksomhet helt fra spedbarnsstadiet og dermed god mulighet for å gi råd og sette inn hjelpetiltak på et tidlig tidspunkt før alvorlige problemer utvikler seg. Tilgjengeligheten av tjenester for personer med både lettere og tyngre psykiske lidelser er for dårlig. Ventelistene er for lange, og det er for tilfeldig hvem som får hjelp når. Jeg tror vi trenger nytenkning innen psykisk helse. Målet må være lavterskeltilbud i kommunene, hvor det er mulig å få rask hjelp uten henvisning. Nesten 13 000 personer står i kø for psykisk hjelp i Norge. Samtidig er det registrert 1 400 brudd på behandlingsgarantier. Ifølge Psykologforeningen blir det jukset med ventelister over hele landet. Antall kliniske psykologer med driftsavtaler har de siste årene gått ned. Dette er ikke en god utvikling. Hadde vi hatt psykologer i samme tjeneste som vi i dag har leger, ville vi fått mye mer stabilitet for dem som opplever psykiske problemer. Dagens system gjør at små psykiske problemer blir store, alvorlige og livstruende. Slik kan vi ikke ha det. Venstre har derfor i sitt alternative budsjett prioritert psykiatrisk lavterskeltilbud i kommunene. En del såkalte svakerestilte, f.eks. innen psykiatri og rusomsorg, sliter med å skaffe seg egnet bolig. Noen av dem faller mellom flere stoler når de f.eks. søker om å få tildelt en kommunal bolig eller startlån for å skaffe seg bolig i privatmarkedet. I slike tilfeller er det viktig å se det enkelte mennesket, ikke bare paragrafer. Vi må skape rom for en helhetlig vurdering av dem som trenger bistand. Noen har kombinerte utfordringer, og vi må se på mulighetene for å utøve skjønn, slik at de får den bistanden de trenger. Jeg nevnte innledningsvis at Venstre innenfor helsepolitikken er opptatt av å prioritere mer til dem som trenger det mest. Som en del av denne omprioriteringen mener Venstre at det må satses mer på helsehjelp for rusavhengige; forebygging, avrusning, behandling og ettervern/rehabilitering. Også loka1 rusforebygging må styrkes. Her kan frivillig sektor gi uvurderlige bidrag, men da må staten støtte opp om frivilligheten. Det er flaut at rusavhengige står i kø for akuttavrusning. Rundt 2 700 står i kø, samtidig har ideelle rusinstitusjoner ledig kapasitet. Det er også flaut at rusavhengige ikke får plass innen tverrfaglig spesialisert rusbehandling når avrusningen er ferdig. Og det er flaut at over 2 000 mennesker har dødd av overdose de siste ti årene. For en del mennesker henger rus og psykiatri sammen. Vold i nære relasjoner er et vesentlig samfunnsproblem, og det går ofte ut over barna. Det viser seg at psykiatri og/eller rus ofte er medvirkende til at det utøves vold. Venstres satsing på helsesøstertjenesten, psykiatrisk helsetilbud og rusomsorg skal bidra til å bekjempe vold i nære relasjoner. I mange tilfeller handler det om å se og om å si ifra. Jeg varsler til slutt at Venstre stemmer for mindretallsforslagene nr. 1–17.