Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-10:
Familie- og kulturkomiteen har hatt til behandling Prop. 126 L for 2011–2012 om forslag til endringer i lov av 9. juni 1978 nr. 45, likestillingsloven. Proposisjonen inneholder forslag til tydeliggjøring av rettigheter ved foreldrepermisjon. Foreldrepermisjon og utbygging av den har vært en helt sentral familiepolitisk reform som er gjennomført over noen tiår. Den har vært bra for ungene, den har vært bra for familien, den har vært bra for likestilling. En god foreldrepermisjonsordning er en forutsetning for en politikk som legger til rette for å kombinere familieliv og arbeidsliv. Ikke mindre viktig blir det å sørge for at de rettighetene som foreldrepermisjonen innebærer, fungerer godt og er tydelige for alle parter. Regjeringen foreslår i proposisjonen å lovfeste rettigheter ved foreldrepermisjon. Forslaget er en del av oppfølgingen av Meld. St. 6 for 2010–2011, Likestilling for likelønn. I proposisjonen foreslås det en ny lovbestemmelse i likestillingsloven, som slår fast at arbeidstakere som er eller har vært i foreldrepermisjon, har rett til samme eller tilsvarende stilling, rett til å fremme lønnskrav og rett til lønnsvurdering, og rett til å nyte godt av alminnelige forbedringer i lønns- og arbeidsvilkårene. Flertallet i komiteen støtter forslaget. Det er viktig å understreke at den nye lovbestemmelsen ikke etablerer nye rettigheter eller plikter i ansettelsesforholdet. Den nye lovbestemmelsen skal lovfeste det som allerede kan utledes av forbudet mot kjønnsdiskriminering i likestillingsloven. Likestillingslovens forbud mot kjønnsdiskriminering beskytter arbeidstakerne mot usaklig forskjellsbehandling på grunn av foreldrepermisjon. Forslaget innebærer således en presisering og tydeliggjøring av gjeldende, lovfestede regler. Flertallet i komiteen er enig med regjeringen i at det er behov for å gjøre loven tydeligere ved at permisjonstakernes rettigheter i ansettelsesforholdet skal kunne leses ut av lovteksten. Nåværende lovtekst er generell, og man må til domstolenes og håndhevingsorganenes praksis eller til EU-direktiv for å få vite hva forbudet innebærer konkret for arbeidsgivere og arbeidstakere. Det er også viktig at når det gjelder arbeidet for et likeverdig foreldreskap, er det ikke bare lover og paragrafer som gir virkning og resultater. Holdninger og praksis i hverdagen i arbeidslivet er også en avgjørende faktor for fortsatt å sikre framgang i arbeidet for et likeverdig foreldreskap. I den sammenhengen kan man spørre: Er vi kommet dit hen at det er like enkelt for en far å varsle at han tar ut lang fødselspermisjon, som det er for en mor? Er det like enkelt for en far å benytte seg av rettigheten til å være hjemme med sykt barn, som det er for en mor? Er det like enkelt for en far å be arbeidsgiver om å få gå ned til deltidsstilling, eller for den del be om fri til et foreldremøte eller til andre forpliktelser knyttet til foreldrerollen, som det er for en mor? Her er det etter min oppfatning fortsatt en lang vei å gå. Dette er et tema vi fortsatt må fokusere på, både for å sikre lover og paragrafer og for at holdninger og praksis i arbeidslivet endrer seg i den retningen vi ønsker for et fortsatt likeverdig foreldreskap. Derfor er det viktig at komiteens flertall har valgt å innstille på at Stortinget vedtar et forslag om at Stortinget ber regjeringen ta initiativ til et samarbeidsprosjekt med arbeidslivsorganisasjonene for å fokusere på holdninger i arbeidslivet til fedres og mødres likeverdige ansvar. Kristelig Folkeparti har lenge vært opptatt nettopp av det, vi har ønsket å få vedtatt et slikt forslag, og vi er derfor veldig glade for at vi i dag ser at det blir flertall for det. Med det har jeg sagt mitt.