Kristian Norheim (Fremskrittspartiet), 2014-02-25:
Jeg vil først starte med å gi honnør til forslagsstillerne. Dette er et viktig forslag, og komiteen stiller seg samlet bak intensjonene i forslaget, selv om man ønsker å vente til transisjonsprosessen, avviklingen av ISAF-oppdraget, er sluttført – så all honnør til forslagsstillerne. I tillegg vil jeg også takke saksordføreren for en grundig gjennomgang av innstillingen. Afghanistan har vært og er fremdeles en viktig sak å diskutere. Ikke minst er det viktig, når man har denne gjennomgangen, å se på hva man har lært av de bidragene vi har hatt der – for å se det i ettertid, men også hvis tilsvarende situasjoner skulle oppstå og Norge skulle engasjere seg på en tilsvarende måte senere. Da er det viktig å dra lærdom av det, både det man kunne gjort annerledes, og det man har gjort på en god måte. Det er heller ingen tvil om at det er både riktig og viktig at Norge har vært med og fremdeles er med og bidrar i Afghanistan, både på militær side og på sivil side. Derfor vil jeg også benytte sjansen til å takke dem som har tjenestegjort i det militære bidraget i Afghanistan. De er våre helter, og vi har mye å takke dem for. Det afghanske folket har mye å takke dem for, de har gjort en formidabel innsats, og de har rett og slett gjort det vi i Telemark kaller en forskjell for vanlige folk. I tillegg vil jeg selvfølgelig også takke de sivile aktørene som har vært på plass i Afghanistan. Det er også verdt å stille seg spørsmålet: Hva er «end game», hvordan tenker man seg at exit-strategien skal være? Vi skal fortsatt ha et bidrag i Afghanistan, det tror jeg at det er bred enighet om her, men samtidig må det også gå an å tenke seg at tiden kommer da man skal tenke en nærmest fullstendig exit-strategi. Det er i hvert fall verdt å ta med seg det også og tenke litt på det. I den samme sammenhengen må man tenke litt på hva som er målene på suksess: Hvordan måler vi at det har vært suksess i Afghanistan? Vi kan se det på noen punkter. Det fokuset på utdanning som nå er i Afghanistan, hadde rett og slett ikke vært mulig hvis man ikke hadde hatt det engasjementet fra internasjonal side – både militært og sivilt – som vi ser nå. 40 pst. av jenter går nå på skole i Afghanistan. Det i seg selv er nesten nok til at vi skal kunne forsvare det bidraget som vi har hatt der. I tillegg står vi også overfor det første demokratiske valget i Afghanistan. Det er ingen liten hendelse. Vi snakker om et sted i verden hvor det er ganske store utfordringer når det gjelder demokrati og menneskerettigheter. At det ikke blir noe perfekt valg, eller perfekt valgkamp – eller hva man skal kalle det – nå, tror jeg vi skal kunne leve med. Men at det blir så godt det kan bli innenfor de rammene man har, ser jeg frem til. Så er det sagt tidligere at det ikke finnes noen militær løsning i Afghanistan. Det har aldri funnes noen militær løsning i Afghanistan, det er helt riktig. Men det finnes heller ingen løsning uten militært bidrag i Afghanistan, for det man har fått til i Afghanistan i de årene man har vært der, hadde rett og slett ikke vært mulig uten det militære bidraget, herunder den innsatsen som de norske styrkene har bidratt med. Fra Fremskrittspartiets side støtter vi intensjonene i forslaget. Vi ser frem til at den helhetlige, grundige evalueringen skal komme. Det er også veldig viktig at man tar med seg den internasjonale biten i den evalueringen, at man ikke foretar en evaluering sett kun med norske øyne, men at man gjør det i samråd med dem vi faktisk har samarbeidet med på bakken i Afghanistan.