trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
I forbindelse med den forrige runden man hadde i Stortinget om arbeidsmiljøloven, vedtok man også at tjenestemannsloven skulle oppheves. Dette gikk Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV sterkt imot, for vi mente at det ikke var noen god prosess som lå til grunn for et slikt vedtak. Dette skal vi behandle senere i dag. Vedtaket vil da bli opphevet, og tjenestemannsloven vil fortsatt gjelde. Da er det forskjell på statlig sektor og det øvrige arbeidsliv, fordi vi opprettholder tjenestemannsloven som den er. Det har for øvrig ikke noe særlig å gjøre med denne saken som vi her i dag behandler, det er en sak som vi skal behandle senere.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
I Venstres argumentasjon for å åpne for ytterligere bruk av midlertidige ansettelser, ligger det for så vidt en linje som deles av hele opposisjonen. Det virker som om synet er at det regulerte arbeidsliv er til hinder for vekst i sysselsettingen. Vi har et godt vern. Vi har høy avtaledekning, og vi har god regulering av arbeidsmarkedene. Men vi har også svært høy sysselsettingsdekning. Det som er problemet i veldig mange bransjer, er mangelen på kompetent arbeidskraft. Man sier man skal ansette så mange flere hvis de blir midlertidig ansatt. Hvilke bransjer er det Venstre tror dette vil skje i? Tror man at det finnes veldig mange faglærte arbeidstakere som aksepterer å gå på midlertidige ansettelser, når det faktisk er stort behov for fast ansatte i disse bedriftene?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Undersøkelser både i Norge og i andre OECD-land viser at svært mange som blir midlertidig ansatt, går over i arbeid etter hvert, i Norge så mye som opptil 70 pst. etter en toårsperiode. Det er også kommet klare råd fra flere aktører i markedet. Kanskje den viktigste innvendingen kommer fra statens viktigste aktør i arbeidsmarkedspolitikken, Aetat, som sier at midlertidige ansettelser er en viktig inngangsport til arbeidsmarkedet. Mitt spørsmål er om Arbeiderpartiet overhodet lytter til de råd som kommer fra dem som har som hovedoppgave å hjelpe folk i arbeid, eller dreier alt seg om å betale tilbake for hjelp fra LO.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Representanten startet sitt innlegg med å si at vi yndet å kalle oss for det nye arbeiderpartiet. Vi er kanskje et nytt parti for arbeiderklassen, det er nok korrekt, men vi er et langt mer moderne arbeiderparti enn det arbeiderpartiet som er i dag, og som er fast knyttet til LO både med representasjon i sentralstyret osv. For Fremskrittspartiet er det viktig å skaffe arbeidsplasser. Derfor har vi en generell politikk som legger til rette for at vi skal få flere folk i arbeid i dette landet, det gjelder skatte- og avgiftspolitikk og ikke minst det å legge til rette for etablering av nye bedrifter. Når det gjelder midlertidige ansettelser, har vi lagt til grunn de rapporter som kommer fra nettopp aktørene i markedet, som sier at dette gir tilgang til å komme inn i arbeidslivet på fast basis. Derfor har vi, som sagt, lagt dette til grunn og støttet opp om det. Og det er forunderlig at Arbeiderpartiet ikke tar hensyn til sin egen etat – Aetat – som kommer med klare råd når det gjelder dette.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Vi mener at større åpning for midlertidige ansettelser vil føre til at flere kommer ut i arbeidslivet. Det er både fra KS, fra Aetat og fra mange andre vist til at man får flere i arbeid. Det må være et dilemma at når man stopper opp og forandrer lovverket nå, vil det kanskje føre til mer overtidsarbeid ute blant dem som i dag har arbeid. Vi ønsker å legge til rette for at funksjonshemmede skal komme ut i arbeid, og vi mener at dette med midlertidige ansettelser vil være med på å løse de problemene de har. I tillegg må jeg si at jeg er forundret over at SV, med den interessen som Karin Andersen nå legger for dagen for at funksjonshemmede skal ut i arbeid, i budsjettbehandlingen ikke ville støtte Fremskrittspartiets forslag om å øke innsatsen for skjermede tiltak og legge til rette for det.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Det er vel det som er den store forskjellen mellom Fremskrittspartiet og SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet – den rød-grønne regjeringen. De registrerte stort sett mest det som kom fra LO, og så registrerte de det som kom fra arbeidstakerorganisasjonene. Fremskrittspartiet tok høyde for å registrere alle innspillene som kom – også fra KS, som jeg har nevnt tidligere, og fra Aetat, som jeg også har sagt tidligere – og forskningsrapporter som viser akkurat det samme som vi har sagt gang på gang. For øvrig kan det være interessant å merke seg at Senterpartiet vel ikke er det partiet som har vært mest på banen i denne saken. Det er Arbeiderpartiet og SV. Og det er vel nettopp fordi de har mer å betale tilbake enn Senterpartiet.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Jeg vil fortsette med å sette søkelyset på forholdet mellom Arbeiderpartiet, SV og LO. Som kjent mottok Arbeiderpartiet og SV millionbeløp i støtte til valgkampen. I tillegg har som kjent LO fast plass i Arbeiderpartiets sentralstyre. Her sitter man altså på alle sider av bordet. I kampen om midlertidige ansettelser har jeg inntrykk av at tilbakebetalingen av millionbeløpene har startet. Når en hører statsråden og kanskje ikke minst komitelederen, Karin Andersen, snakke om de svake i samfunnet og om kampen mot fattigdom, skal en lytte, for dette er i stor grad en kamp mellom dem som står utenfor arbeidslivet, og som i stor grad ikke er organisert – med andre ord dem som står utenfor og er svakest – og dem som har arbeid og er organisert, gjerne i LO, som de mottok millionstøtten fra. Er dette kampen mot fattigdom og for de svakeste i samfunnet, eller har man en litt flau smak i munnen?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
I sommer var Arbeiderpartiet helt enig med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i at alle med særlig uavhengig stilling i utgangspunktet skulle omfattes av hele arbeidstidskapitlet i arbeidsmiljøloven, men med mulighet til å avtale med sin arbeidsgiver om at dette ikke skulle gjelde. Arbeiderpartiet støttet dette forslaget, selv om det fremmet de rammer for arbeidstid og overtid som nå gjentas. Kristelig Folkeparti mener at større individuell frihet innenfor ansvarlige arbeidstidsrammer gir større deler av arbeidslivet mulighet til å komme inn under disse vernebestemmelsene. Arbeiderpartiet har foretatt en kuvending siden juni. Hvilke nye opplysninger ligger til grunn for dette, og hva er nytt i forhold til det man visste for fem måneder siden?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Etter behandlingen av arbeidsmiljøloven i juni tok Samarbeidsregjeringen initiativ overfor partene i arbeidslivet for å få dem til å diskutere og konkretisere hvordan prinsippet om lik arbeidstid for ulike arbeidstidsordninger med samme belastningsgrad skulle gjennomføres i praksis. Dette skjedde på bakgrunn av en bred flertallsmerknad. I Soria Moria-erklæringen støtter nå regjeringspartiene denne framgangsmåten. Er representanten Karin Andersen fornøyd med at den avgåtte regjeringen så raskt fulgte opp denne merknaden og fikk etablert samarbeid mellom partene? Dersom partene ikke skulle komme til enighet, vil da SVs avvikende standpunkt i saken fra juni bli Regjeringens standpunkt? Eller vil SV nok en gang måtte bevege seg når de nå må ta ansvar for sine meninger?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Det er kanskje ikke så underlig at vi siterer KS ganske mye, for på høringen var faktisk KS enig med oss på alle punkter unntatt ett. Så jeg syns ikke det er rart. Det er det samme Arbeiderpartiet gjør i forhold til LO. Når det gjelder et varmere samfunn, mener vi at det aller viktigste og største skillet i dag går mellom dem som har arbeid, og dem som ikke har arbeid. Skillet går ikke mellom dem som er midlertidig ansatte, og dem som har fast ansettelse. Det viktige er å ha et arbeid. Vi mener at en midlertidig ansettelse er en god måte å komme inn i arbeidslivet på. Der er det grupper som til nå har vært utenfor. Man har nevnt funksjonshemmede, unge og innvandrere. Det beste vi kan gjøre, er å skaffe dem arbeid, om enn midlertidig ansettelse. Da har vi senket terskelen for å komme inn.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Jeg kan underskrive på at Kristelig Folkeparti lytter til forskningen. Mye av det som nå blir sagt om midlertidig ansettelse, gjelder faktisk i forhold til overtid. Grunnen til at vi forsvarer midlertidige ansettelser, er ikke at det fører til flere ansettelser, men at folk som allerede er i arbeid, jobber mer overtid, og overtid skal vi begrense. Her har vi en ulik innfallsvinkel. Vi er enige om at vi skal ha vide rammer, med muligheter til å ha fleksibilitet og til å forhandle innenfor det individuelt. Men vi skal prøve å få ned overtiden. Det er vi enige om. Når det gjelder det at en skal ha gode muligheter, er det slik at det ikke er lov å gi ulik lønn, ulik opplæring osv. til ansatte bare fordi de er midlertidig ansatt. Det står jo ganske mye i loven om likebehandling.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Jo, vi lytter til alle. Når det f.eks. gjelder unntak fra arbeidstidsbestemmelsen for særlig uavhengige stillinger, lytter vi faktisk til samtlige arbeidstakerorganisasjoner – LO, YS, Unio og Akademikerne – som er enige med oss. Vi lytter faktisk virkelig til dem. Når det gjelder funksjonshemmede, holder jeg fast ved at det viktigste for dem er å få en mulighet til å prøve seg i arbeidslivet. Det er det aller viktigste. Ved en midlertidig ansettelse gjør en terskelen inn i arbeidslivet lavere for dem, men det må også mange andre virkemidler til for at de funksjonshemmede skal kunne greie å bli i arbeidslivet. Her har vi en jobb å gjøre alle sammen. Hvis Senterpartiet er interessert i dette, synes jeg det er merkelig at de ikke var med på å føre en litt mer aktiv attføringspolitikk. I budsjettet styrket vi akkurat den posten, og det er synd at ikke regjeringspartiene støttet det.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Regjeringen går imot den klare forenklingen det ville innebære å la stillingsvernsbestemmelsene bli de samme for statens tjenestemenn som for ansatte i kommuner og privat sektor. En slik harmonisering ville også vært et grep for mer likhet og rettferdighet i arbeidslivet. Mine spørsmål til statsråden er: Er det i den statlige arbeidsgiverpolitikken noen rasjonell grunn til at stillingsvernsbestemmelsene bør være annerledes for statlig ansatte enn for resten av arbeidslivet? Er staten en dårligere arbeidsgiver? Har de ansatte i staten større jobbusikkerhet enn hva som er vanlig i arbeidslivet? Har statlig ansatte lavere lønn enn hva personer i kommunal sektor med samme utdanningsbakgrunn, erfaring og ansvar har? Er det noen som helst grunn til å gi én gruppe i arbeidslivet særretter andre ikke har?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-12-16:
Høstens valgresultat gjorde omkamp om arbeidsmiljølov og tjenestemannslov mulig. Nå oppheves loven om statens embets- og tjenestemenn som ble vedtatt i Odelstinget 9. juni i år. Den gamle tjenestemannsloven vekkes opp fra de døde ved hjelp fra de røde og makta på Youngstorget. Vi i Kristelig Folkeparti beklager dette. For Kristelig Folkeparti er det viktig å sikre et godt lovmessig vern for ansatte både i privat og offentlig sektor. Det er ingen tvil om at det fortsatt er behov for en arbeidsmiljølovgivning som bl.a. sikrer fysisk og psykisk arbeidsmiljø, og gir de ansatte vern mot usaklige oppsigelser. Vi mener ansatte i privat og offentlig sektor bør ha harmoniserte og likeverdige arbeidsvilkår. For oss er det et mål at det skal gjelde felles regler for de fleste stillingskategorier, og at arbeidsmiljøloven skal omfatte flest mulige arbeidsforhold. Dette blir imidlertid ikke resultatet av stortingsflertallets beslutning om å oppheve lov om statens embets- og tjenestemenn. Det er viktig for meg å påpeke at lov om statens embets- og tjenestemenn i stor grad ble vedtatt som en følge av anbefalingene fra Arbeidslivslovutvalget. Når nå loven oppheves, er det grunn til bekymring – av flere grunner. Vi vet at tjenestemannslovens regler om ventelønn i betydelig utstrekning har vært misbrukt til å støte eldre arbeidstakere ut av arbeidslivet. At denne problemstillingen ikke engang omtales i proposisjonen, er oppsiktsvekkende. Særlig er det oppsiktsvekkende at dette skjer når en av statsrådene har tatt mål av seg til å være inkluderingsminister og ikke en utstøtingsminister. Det passer heller ikke godt for en fornyingsminister. Det er all grunn til å spørre hva statsråden vil foreta seg for å forhindre at ventelønnsordningen skal bli misbrukt for å kvitte seg med eldre arbeidstakere i framtiden. Et annet forhold som gir grunn til bekymring, er at tjenestemannsloven forhindrer omstillinger i offentlig sektor. I årene framover vil det være behov for moderniseringer og effektiviseringer også i statlige virksomheter. I slike prosesser skal selvsagt hensynet til de ansatte tillegges betydelig vekt, men utgangspunktet for slike prosesser må være hva som tjener folket, ikke hva som isolert sett er mest tjenlig for de statsansatte. I den forbindelse vil jeg gjerne høre statsrådens vurdering av tjenestemannslovens rolle og virkning for å nå Regjeringens ønske om å etablere flere statlige arbeidsplasser utenfor Oslo. Jeg vil også påpeke at tjenestemannsloven er et hinder for kompetanseflyt mellom offentlig og privat sektor. Jeg tror samfunnet samlet sett er tjent med en større sirkulasjon av ansatte på tvers av sektorene. Som det framgår av innstillingen, vil Kristelig Folkeparti stemme mot forslaget i Ot.prp. nr. 25.
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Kommunenes Sentralforbund har avlevert en høringsuttalelse i forbindelse med Regjeringens arbeid om å endre arbeidsmiljøloven. I det høringsutkastet imøtegår KS Regjeringens forslag på vesentlige punkter, bl.a. sier KS at de synes det er påfallende at Regjeringen ikke ønsker en arbeidsmiljølovgivning som hensyntar virksomheters behov for fleksibilitet. Bondevik-regjeringens lovforslag inneholdt samme betingelser for private og offentlige arbeidsgivere til å benytte midlertidige ansettelser. Det regjeringen Stoltenberg velger å gjøre nå, er å reversere dette. Derfor er spørsmålet mitt: Mener representanten Henriksen at det er rimelig at statlig sektor skal ha en type fleksibilitet som kommunene og de private blir nektet?
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Senterpartiet gikk til valg på å sikre en aktiv distriktspolitikk. Det er Venstre fullt ut enig i. Det er et sterkt engasjement for lokal næringsutvikling og for best mulige levevilkår. Det er gjennom å sikre lokal næringsutvikling og skape arbeidsplasser at vi virkelig kan sikre framtiden i Norge. Vi vil ha en befolkning som er fordelt både på bygdene og byene. Jeg må bare konstatere at Senterpartiet nå velger å bidra til at Norge får en endring i arbeidsmiljølovgivningen, som bl.a. KS har uttalt er i ensidig favør av arbeidstakersiden. KS har også uttalt at med disse endringene må kommunene i økende grad kjøpe tjenester i stedet for å ansette folk. Mener representanten Sundsbø at disse endringene bidrar til en aktiv distriktspolitikk som sikrer nyskaping og nye arbeidsplasser ute i distriktene?
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Noen av de utfordringene representanten Henriksen her peker på, er at de nyetablerte bedriftene som vi vil få, vil etterlyse mye kompetanse. Hvis disse bedriftene skal ha et liv i framtiden, som de ikke vet noe om når de er nyetablerte, er de avhengige av forutsigbarhet i forhold til det midlertidige. Ellers ville de også jage mange folk ut i et uføre. Jeg må si at det er den motsatte form for solidaritet som man nå på mange måter viser, når man har en dør mot dem som er utenfor, for loven i seg selv er på mange måter en vernelov for dem som er innenfor i arbeidslivet. Vi må også ha en lov som gjør det mulig å komme inn i arbeidslivet. Det vil gjøre det mulig for de nyutdannede med høy kompetanse å komme inn.
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Jeg registrerer at representanten Andersen er mer opptatt av de lavtlønte og LO-ansatte. Det er bra. Men jeg synes også det hadde vært interessant å ha med de høyt utdannede og akademikerne, og at de samme reglene hadde gjeldt for dem.
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Representanten Sundsbø etterlyser redskap i forhold til et nyskapende arbeidsliv. Det kunne vi gjerne hatt en lengre debatt om enn akkurat nå. Den fleksible arbeidstidsordningen er med på å hjelpe fram det nyskapende og det vi har mulighet til å skape også ute i distriktene, som jeg registrerer at representanten Sundsbø og jeg er enige om. Men det er de fleksible ordningene som gjør at de som er uten jobb, og de som har kommet fra en utdanning, også har mulighet til å komme seg inn i jobb. Det er ofte den første jobben det her kan være snakk om. Da vil jeg si at dette blir en vernelov også i forhold til dem som er utenfor, for vi må jammen ha mulighet til å slippe også de arbeidstakerne inn i arbeidslivet. Da tror jeg at midlertidig fleksibilitet er med på å skape vekst, skape vekst også for bedrifter som er nystartet, og for kompetansebedrifter.
André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-16:
Som statsråden er godt kjent med, mener Aetat at midlertidige ansettelser er en nyttig innfallsport til arbeidslivet også for grupper som f.eks. unge førstegangsjobbsøkere og ikke-vestlige innvandrere. Jeg har et spørsmål til statsråden: Dersom en ung, nyutdannet arbeidssøker får valget mellom en midlertidig ansettelse på ordinære vilkår i offentlig eller privat virksomhet og en tiltaksplass og AMO-kurs, hva tror statsråden Aetat vil anbefale den arbeidssøkeren? Og hvis statsråden hadde hatt mulighet, hva ville han anbefalt søkeren å velge?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Fremskrittspartiet liker å kalle seg det nye arbeiderpartiet. Foreløpig er de alene om det, heldigvis. Det handler vel kanskje om teori og praksis. Utvidet bruk av midlertidige ansettelser er et slikt eksempel. På Arbeidstilsynets hjemmesider ligger det en interessant artikkel av overlege Ingrid Sivesind Mehlum som på punkt etter punkt dokumenterer sammenhengen mellom midlertidige ansettelser, økte psykiske problemer, yrkesskader og annen uhelse. Unge kvinner som jobber innenfor helse og sosial, handel, hotell og restaurant er særlig utsatt. Opp mot det har NHO spurt et utvalg arbeidsgivere om de vil ansette flere med utvidet adgang til midlertidig ansettelse. Et flertall svarer ja. Et gammelt ord sier: Som man roper i skogen, får man svar. Mitt spørsmål til Kenneth Svendsen er: Har Fremskrittspartiet overhodet vurdert den internasjonale forskningen som viser betydelige helseskader av en slik politikk? Hvis ja, betyr det ingenting for Fremskrittspartiet?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Bondevik II-regjeringen har satt historisk rekord i norsk arbeidervernlovgivning. For aller første gang har lovendringer ført til svekkelse av arbeidstakernes rettigheter. Fleksibilitet er nyordet for økt arbeidstid og økt overtid. Vi ser det også i EU. Fleksibilisering, som en kaller det der, koster – flere ulykker og stressykdommer. Når rød-grønt flertall setter foten ned, beskyldes vi for å vandre baklengs, være usolidariske og skru klokka tilbake. Men hør litt på følgende påstand: Begrensninger i arbeidstid og overtid er «fuldstændig i Strid med de Bestræbelser for Personlighedens Frigjørelse(…) (…) Jeg vil kommentere et par forhold. For det første: Hvem skal overtidsbestemmelsene gjelde for? Manns minne er kort, men noen husker kanskje at Bondevik II i 2003, midt under Arbeidslivslovutvalgets arbeid, mot Arbeiderpartiets, SVs og Senterpartiets stemmer, endret overtidsbestemmelsene i negativ retning. Det blir nå reversert. I 2005 ble personer i særlig uavhengig stilling innlemmet i reglene, men ikke lenger enn at en selv kunne avtale seg bort fra dem. Media har hevdet at rød-grønt flertall vil unnta opptil en million arbeidstakere fra overtidsreglene. Det er ikke tilfellet. «Særlig uavhengig stilling» har aldri vært ment å defineres så vidt. Er dette praksis, slik bl.a. Akademikerne har tatt opp, er det en sterk indikasjon på at loven ikke etterleves. Da er heller ikke en lovbestemt individuell avtale nok. Flertallet presiserer derfor at definisjonen av «særlig uavhengig stilling» skal være like streng som den alltid har vært. Men ett spørsmål melder seg: Hvis det er så mange som en million arbeidstakere, hvor mange av dem er egentlig i en stilling som ikke tilfredsstiller lovens krav til «særlig uavhengig»? Departementet jobber med en kartlegging. Neste år vet vi mer om hva som må til – lovendring eller innskjerping av praksis, kanskje også en tettere oppfølging fra Arbeidstilsynets side. Flertallet vil følge denne saken nøye. Til slutt en sak som ikke har vært så veldig mye kommentert. Den gjelder ikke mange, men er desto viktigere for dem det gjelder: retten til å stå i jobb under tvist om oppsigelse. Under Bondevik II ble prinsippene speilvendt, fra arbeidsgivers krav og bevisbyrde til at arbeidstaker selv må be retten om å få fortsette i jobb til tvist er avgjort. Slike saker kan ta år. Uten rett til å stå i jobb vil en seier i retten bli en tom seier. Vi snur prinsippet tilbake til det det skal være. Fagorganisertes stemmer var et vesentlig bidrag til rød-grønn valgseier, fordi vi hadde den beste politikken. Med dagens lovvedtak er viktige løfter innfridd.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Jeg tror ikke det blir nødvendig å bruke så mye som 3 minutter, for jeg har ikke forberedt noe innlegg. Men jeg merker nå at jeg ikke klarer å sitte rolig og høre på en del påstander som blir framsatt fra denne talerstolen. Jeg lurer på hva slags bilde Fremskrittspartiet har av innvandrerbefolkningen i Norge. Har Fremskrittspartiet et bilde av innvandrerne som en gruppe som er mer eller mindre giddeløs, som ikke vil, som ikke evner? For her går det igjen noen begreper: plikt til å integrere seg, lære seg språk, tilpasse seg til det norske samfunn. Jeg var tidligere ordfører i Drammen kommune, som er innvandrerby nr. 2 i Norge, etter Oslo, og vi var bl.a. modell for den introduksjonsordningen som nå er innført. Da vi startet opp med det i Drammen, var det nettopp i erkjennelsen av at det var så mange barrierer i det norske samfunnet mot at innvandrere skulle få lov til å integreres i det norske samfunnet. Jeg kan gi et lite eksempel helt til slutt, for når Fremskrittspartiet snakker om kulturbarrierer, er kanskje ikke de største barrierene i innvandrerbefolkningen selv, men i det norske samfunnet. I valgkampen møtte jeg mange representanter for ulike nasjonaliteter og innvandrerorganisasjoner. I Sikh-templet i Lier møtte jeg en som er utdannet bygningsingeniør, en yrkesgruppe som Norge skriker etter. Vi har mangel på dem, vi utdanner for få, det er for få ute i det markedet som Fremskrittspartiet ellers er veldig opptatt av, hvor etterspørselen etter ingeniører er stor. Det han fortalte til meg, var at han ikke fikk jobb. Hans konklusjon på den situasjonen at han stanget og stanget og stanget i det norske arbeidsmarkedet, og stanget i fordommer – for en bygningsingeniør fra India er ikke noen dårligere ingeniør enn en ingeniør fra Norge – var: Det ender vel med at jeg er nødt til å etablere egen virksomhet for i det hele tatt å bli sysselsatt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Fremskrittspartiet mener at flertallet i dag velger løsninger som er for de veletablerte gruppene og for dem som er innenfor arbeidslivet, og skyver funksjonshemmede foran seg i kampen for flere midlertidige ansettelser og økt bruk av overtid. Da er mitt spørsmål til Fremskrittspartiet om de overhodet har lest eller merket seg hva de funksjonshemmedes organisasjoner selv sier om disse spørsmålene. Om midlertidig ansettelse sier de at det ikke vil føre til en generell trygghet i arbeidssituasjonen, og at man kan føle seg presset til å godta arbeidsforhold som funksjonshemmede har minst mulighet til å fylle. Derfor er deres erfaring entydig at dette ikke fungerer etter hensikten. Det fungerer kanskje litt som en svingdør, men som en inngangsport til et varig arbeid fungerer det ikke. Økt arbeidstid og redusert helse henger sammen. Det viser all forskning. Hvordan kan Fremskrittspartiet da tro at et arbeidsliv som tillater mer overtid, skal åpne for at flere med helseproblemer og funksjonshemninger skal kunne komme inn?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Det er grunn til å spørre Høyre mer om dette med midlertidige ansettelser. De argumenterer for at det i dag er slik at en andel av dem som er midlertidig ansatt, får fast ansettelse. Men det har sammenheng – en klar sammenheng – med at dagens lovverk ikke hjemler midlertidig ansettelse som en generell og åpen adgang for arbeidsgiverne. Ser ikke Høyre at det er en klar sammenheng her, og at det forholdet ville forskyve seg kraftig i retning av at man ville få mange flere midlertidige ansettelser, og at det ville fortsette som en permanent tilstand for svært mange arbeidstakere, kanskje spesielt for dem som stiller svakest, nemlig funksjonshemmede? For det er også sånn at en del funksjonshemmede trenger tilrettelegging på arbeidsplassen. Tror representanten Engeset og Høyre at en arbeidsgiver vil gå til ganske kostbar tilrettelegging av en arbeidsplass for å ansette en funksjonshemmet midlertidig i en stilling?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Denne replikken må bero på et par misforståelser. Det lovverket som representanten viser til at disse bedriftene har benyttet, ligger fast. Det er det lovverket vi har tenkt å fortsette med. Så disse bedriftene kan fortsette å ha midlertidig ansatte, slik som i dag. Det er ingen innstramming i forhold til dagens lovverk. Det lovverket som ble vedtatt i vår, har aldri vært satt ut i livet og ikke praktisert. Grunnen til at vi ikke er bekymret for dette, er jo at det er fullt mulig å ha midlertidig ansatte. Så til det siste: Jeg vil anbefale representanten å lese hva som står i innstillingen. Der står det at intensjonen om å stramme inn ligger fast. Det gjelder bestemmelsene om overtid, et vedtak som vi faktisk gjør i dag. Så varsler vi at vi skal gå gjennom dette begrepet, for intensjonen om å avgrense gruppen som skal kunne jobbe mer overtid, ligger også fast. Det skal vi komme tilbake til når utvalget har utredet dette, slik at vi får en avgrensing i lovverket som det er mulig å forholde seg til og praktisere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Nei, SV kjenner igjen – for å si det slik – gammeldags arbeidsgiverpolitikk, uansett hvem det er som framfører den. Når det gjelder kommunesektoren, vil man med denne regjeringen ha anledning til å ansette mange flere i de stillingene man har behov for, og det vil bedre seg framover. Vi ser også kritisk på arbeidsgivere i offentlig sektor – bl.a. i kommunesektoren – som f.eks. ansetter veldig mange mennesker i små stillinger, med små stillingsbrøker, og som ønsker å bruke midlertidige ansettelser – men ikke for å bygge opp kompetanse og sikre arbeidstakerne gode arbeidsvilkår. Da er vi like kritiske, uansett om det er en offentlig eller en privat arbeidsgiver. Vi ønsker nemlig at flere skal kunne stå i hel stilling, og at de skal få en fast ansettelse. Men vi ønsker altså å støtte kommunesektoren med en økonomi som gjør at den både har råd til å ansette dem de trenger, og har råd til å gi gode arbeidsvilkår til sine ansatte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Tempoet i saken om turnus og skift er SV og jeg ikke spesielt fornøyd med, for det er en sak som har en over ti år gammel historie, som har vært en urettferdighet som har ligget der hele tiden, og som vi alle sammen har visst om. Men vi fikk på en måte en omdreining på det i vår da vi diskuterte det, og vi er sjølsagt veldig glad for at den forrige regjeringen satte i gang et arbeid for å få dette på plass. For SV er dette en veldig viktig sak. Dette var faktisk det første Dokument nr. 8-forslaget jeg fremmet på Stortinget den første uken jeg var her, for å få på plass dette for åtte år siden, så her er utålmodigheten vår stor. Men vi føler trygghet for at den regjeringen som sitter nå, står fast på det som står i Soria Moria-erklæringen om dette spørsmålet, og fører den saken i havn, fordi det er helt urimelig at stillinger som går i turnus, og som har samme belastning som de som går i tredelt skift, skal ha ulik arbeidstid og dermed bli belønnet på ulik måte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Det er riktig at den store forskjellen i samfunnet går mellom dem som har arbeid, og dem som ikke har arbeid. Da blir det veldig viktig at lovverket på dette området sikrer både at folk får arbeid – i hvert fall for SV er dette å ha et arbeid noe vi ser på som en rettighet – og at arbeidsforholdene skal være forsvarlige for alle, også for dem som ikke kan yte maksimalt hele tida. Da forundrer det meg litt at Kristelig Folkeparti er så ivrig etter å lytte bare til den ene siden i denne saken. Ikke vil de lytte til de funksjonshemmedes organisasjoner og heller ikke til f.eks. Statens arbeidsmiljøinstitutt, som har dokumentert grundig hvordan økt overtid fører til utstøting, sykdom og tidlig død, og gjør at vi ikke får et forsvarlig arbeidsmiljø. Ikke minst betyr det at de som i dag konkurrerer dårlig på arbeidsmarkedet, verken vil komme inn eller greie å være der. Hvorfor lytter ikke Kristelig Folkeparti til f.eks. forskningen på dette området?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Det var en del av representanten Skjelstads innlegg som jeg mener ikke kan stå uimotsagt. Akademikernes synspunkt om at det er en million arbeidstakere som skal unntas fra overtidsreglene, gjør han til et bilde på Regjeringens og dette flertallets politikk. Det er direkte uriktig. Jeg vil sitere fra det som står i innstillingen: «(…) for å komme inn under unntaksbestemmelsene er det ikke tilstrekkelig å kunne kontrollere sin egen arbeidstid og/eller ha fleksibel arbeidstid. Unntakene gjelder arbeidstakere som selv prioriterer sine oppgaver, som selv bestemmer hva de skal gjøre, hva som skal delegeres til andre, når arbeidet skal utføres og hvordan arbeidet skal utføres. Det å arbeide i prosjekt er ikke tilstrekkelig.» (…) Så står det også at man har merket seg at dagens praktisering av unntaksbestemmelsene kan være i strid med bestemmelsenes intensjon, at intensjonen om redusert bruk av overtid ligger fast, og at regelverket må sikre dette både når det gjelder avgrensinger i volum på overtiden og å begrense andelen. Ser ikke Venstre at dette står i innstillingen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-16:
Jeg slutter meg helt og fullt til det den siste taleren sa, men jeg har behov for å kommentere noe som er blitt sagt i debatten. Det har vært påstått at dette flertallet og denne regjeringen ikke er like opptatt av yrkeshemmede og deres muligheter på arbeidsmarkedet som opposisjonen. Så viser man til at man i budsjettbehandlingen i høst har økt tiltakene til de yrkeshemmede mer enn Regjeringen har gjort. Ja, det er én grunn til at opposisjonen har hatt mulighet til det, nemlig at det har vært et regjeringsskifte. De omprioriterte på en slik måte at det var noen penger til overs også for dem. De prioriterte på den måten, men det gjorde de ikke i sitt eget budsjettopplegg. Jeg synes derfor at det er en litt urimelig argumentasjon som blir framført. Så ønsker representanten Robert Eriksson fra Fremskrittspartiet at jeg skal dokumentere påstander i forhold til midlertidige ansettelser, og han viser til en Fafo-rapport som viser at noen midlertidig ansatte får fast stilling. Ja, de gjør det. Det er altså under dagens lovverk og reglene slik de er i dag. Noen gjør det, men mange av dem blir svingdørsansatte, går ut og inn av arbeidslivet, og det er de som er svakest. Men de fleste av dem som får jobb, er de som har høy utdanning, og som hadde fått en jobb uansett. Så viser representanten Eriksson til ønsketurnus som nå bl.a. blir brukt i helsesektoren, både i kommunene og i sykehusene. Ja, det er riktig, mange ønsker det og har det. Det er også fullt mulig innenfor dagens lovverk, og det er dagens lovverk vi skal videreføre. Innenfor dagens lovverk er det mulig å ha midlertidige ansettelser, og det er mulig med fleksibilitet, også ønsketurnuser. Så det er en total misforståelse når det høres ut som om Fremskrittspartiet mener at vi skal til en annen rettstilstand enn den vi har i dag. Til slutt sier representantene fra Fremskrittspartiet og Høyre at vi må skjønne at arbeidsgiverne er i stand til å bedømme sin egen situasjon. Ja, det er jeg helt sikker på at de er. De er i stand til å bedømme sine interesser og ivareta dem. Men fra vår side vil vi si at vi tror faktisk at de funksjonshemmedes organisasjoner også er i stand til å vurdere sin egen situasjon og ivareta den. I den interessekonflikten velger SV å stå på de funksjonshemmede og de yrkeshemmedes side og sikre et arbeidsliv som gjør at også de kan være innenfor, og ikke bare komme innom en liten sving av og til og så ryke ut i arbeidsledighet igjen.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
Jeg merket meg at representanten Kenneth Svendsen mente at det at arbeidsmiljøloven nå gjeninntar i formålsparagrafen at det skal være en vernelov og ikke en lov som sidestiller vern av arbeidstakere med markedsbehov, er en form for å betale tilbake LOs støtte til Arbeiderpartiet i valgkampen. Siden mitt parti ikke har mottatt noen slik støtte, og dermed ikke har noe å betale tilbake, undrer jeg meg på begrunnelsen for at Kenneth Svendsen bruker en slik form. Vi hadde jo en høringsrunde med alle fagorganisasjonene, og jeg mener å ha registrert at det var et samlet antall fagorganisasjoner som sterkt understreket at det var viktig å få tilbake arbeidsmiljøloven som en vernelov for arbeidstakerne, og at de avviste den nye formålsparagrafen som ble vedtatt i juni. Registrerte Kenneth Svendsen det samme, eller registrete han bare LOs signaler?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
Jeg merket meg at representanten Engeset mente at det å opprettholde bestemmelsene i gjeldende arbeidsmiljølov, som jo flertallet her går inn for, vil være å føre vårt arbeidsliv tilbake til tilstandene i forrige århundre. Nå er jo det i seg selv et litt pussig resonnement, kanskje. Men samtidig mener vel jeg når jeg leser avisene nå om dagen, når en ser de daglige oppslag om hvordan arbeidslivet faktisk fungerer der ute i byen på bygg- og anleggsplassene f.eks., at det å få tilbake 1990-årenes arbeidssituasjon i Norge kanskje ikke var så galt. Også Engeset mener at det er LO som hovedsponsor som står bak flertallet. Underkjenner Engeset den kompetanse f.eks. sykepleiernes, lærernes, akademikernes og øvrige yrkestakeres organisasjoner har, når de til komiteen har sagt akkurat det samme som LO i denne sammenheng?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
Jeg registrerer med en viss forskrekkelse at representantene fra både Fremskrittspartiet, Høyre og nå også Kristelig Folkeparti blokkerer for enhver annen informasjon enn fra LO når det gjelder å ta innover seg arbeidstakerorganisasjonenes synsvinkler. Det er en masse kompetanse og kunnskap i flere organisasjoner – som kanskje står en del av oss nærmere enn LO – som har uttalt seg, men som blir fullstendig oversett. Det jeg spesielt hadde lyst til å spørre om, er, med bakgrunn i Kristelig Folkepartis sterke engasjement for funksjonshemmede og innvandrere i arbeidslivet, hvorfor de mener at midlertidige ansettelser i den sammenheng vil være en åpning for funksjonshemmede spesielt. Jeg registrerer – og har latt meg informere om av de funksjonshemmedes egne organisasjoner – at de avviser dette som en viktig inngang i denne sammenhengen. De støtter ikke åpningen for midlertidige ansettelser som et element i det å gi dem innpass i arbeidslivet. Hvorfor holder Kristelig Folkeparti da så sterkt fast på det? Lytter ikke også Kristelig Folkeparti til FFO og de andre?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
Martin Engeset har tydeligvis ikke tatt seg tid til å lese de delene av programmet som handler om arbeidsliv og regulering av forhold knyttet til det. Der ville han finne at det vi i dag er med på når det gjelder arbeidsmiljøloven, er tatt inn – nesten setning for setning. Så vi har grunn til å være tilfreds med det vi forutsetter blir dagens vedtak. Når det gjelder vårt forhold til Landsorganisasjonen, har sikkert Engeset merket seg at jeg gjentatte ganger her i dag har etterlyst hva slags ører og øyne de andre partiene måtte ha i forhold til hva andre organisasjoner har signalisert. Det tror jeg skulle understreke hva vi i Senterpartiet står for. Vi lytter gjerne til organisasjonene i arbeidslivet. Men vi lytter til alle, og legger vekt på at det skal lyttes til alle.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
For det første: Endringer i arbeidsmiljøloven, sies det. Det vi kommer til å gjøre i dag, er å sikre at gjeldende bestemmelser som praktiseres i dag, blir videreført, og at de endringer som Stortinget vedtok i juni, ikke blir innført. Dagens arbeidsmiljølov, slik den praktiseres rundt om i landet, blir altså videreført. Det er jeg som sagt glad for. Så var det dette med distriktspolitikk. Det er flott at Venstre nå vil hjelpe Regjeringen med å føre en mer aktiv distriktspolitikk. Det trenger dette landet. Men det er ikke slik at vi setter arbeidstakernes interesser opp mot en aktiv distriktspolitikk. Det er ikke slik at en aktiv distriktspolitikk vil svekke arbeidstakernes generelle interesser og rettigheter i arbeidslivet. Det er en feilslutning som vi bare må se bort fra; vi må komme videre med å bygge arbeidsplasser over hele landet.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2005-12-16:
Dersom representanten Skjelstad hadde vært opptatt av å lytte til Akademikerne: Det er vel bare på ett punkt Skjelstad gjør det, mens han på alle andre punkt overser dem fullstendig. Det er verdt å merke seg – det gjør sikkert også Akademikerne. Det jeg har lyst til å spørre om, gjelder midlertidige ansettelser. Forskning viser vel at midlertidige ansettelser gjelder mennesker som havner i en situasjon med lavere lønn og med dårligere sosial integrering på arbeidsplassen. Så ønsker man å utvide det vesentlig. Representanten Skjelstad sier at hans ambisjon er å etablere et fleksibelt og mer nyskapende arbeidsliv. Da blir spørsmålet: Er økt adgang til midlertidige ansettelser redskapet som er så nyskapende at det vil gi oss dette, og med de problemer jeg her anfører? Eller er det slik at man overser disse problemene fullstendig?
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
Jeg for min del er mest opptatt av og fornøyd med at 75 pst. av dem som prøver seg i en midlertidig jobb, får fast jobb etter noen tid. Det er jeg mest fornøyd med. Undersøkelser som sammenligner psykiske helseproblemer mellom dem som er midlertidig ansatt og fast ansatt, kan sikkert være interessante nok. Men jeg tror det hadde vært atskillig mer interessant å undersøke forskjeller i psykisk helse mellom dem som hadde en jobb, og dem som ikke hadde en jobb, og som i årevis står utenfor arbeidsmarkedet uten å få en sjanse til å prøve seg. Akkurat det poenget synes jeg kanskje Arbeiderpartiets representanter burde være mer opptatt av.
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
Denne voldsomme motstanden mot midlertidig ansatte og muligheten for å bruke det virkemidlet, har jeg egentlig store problemer med å forstå, ikke minst tatt i betraktning alle de tunge høringsinstansene som mener at det er et viktig virkemiddel og en god innfallsport til arbeidsmarkedet for svake grupper. Jeg har i mitt innlegg vist til hvordan Aetat f.eks. med styrke hevder det. Jeg har også vist til forskning fra Fafo som peker på at mange av dem som får midlertidig ansettelse, også etter hvert får seg fast jobb, som jo må være hovedmålet. Ellers tror jeg også at den sterke språkbruk som blir benyttet i forhold til å karakterisere den nye arbeidsmiljøloven, som altså dessverre aldri kommer til å tre i kraft, er mer betinget av at indremedisinske politiske behov gjør den nødvendig.
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
Nei, jeg underkjenner ingen, men jeg understreker Stortingets ansvar som lovgiver i forhold til å avveie ulike hensyn mot hverandre og vedta en helhetlig og balansert lov som ivaretar hensynet både til arbeidstakere, arbeidsgivere og samfunnets behov. Det føler jeg på ingen måte at den reverserte arbeidsmiljøloven som blir vedtatt i løpet av dagen, gjør på noen god måte. Ellers er det grunn til å legge til at oppstarten til dette lovarbeidet, som førte til lovvedtaket i juni, kom i stand ved nedsettelsen av det såkalte Arbeidslivslovutvalget, som Stoltenberg-regjeringen i sin tid satte ned. Det var begrunnet ut fra et stort behov for å modernisere arbeidsmiljøloven, og da regjeringen fremmet sitt forslag, sa arbeidsmiljølovens far – altså til den opprinnelige arbeidsmiljøloven, fra 1970-tallet – Thorbjørn Berntsen, at det ikke var tunge grunner til å mobilisere den store krigen mot regjeringens lovforslag. Det burde man ha merket seg, men det overså man tydeligvis fullstendig blant de nåværende regjeringspartier.
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
Regjeringens forslag til reversering av arbeidsmiljøloven har blitt møtt med sterke og tungtveiende protester fra mange hold, bl.a. fra Kommunenes Sentralforbund – KS. KS er jo en organisasjon som de nåværende regjeringspartier ofte lånte øre til da de var i opposisjon. Jeg håper derfor at det gjør et visst inntrykk at KS gir Regjeringens forslag strykkarakter på en rekke viktige punkter – jeg siterer fra høringsuttalelsen: «Nå vil det være fare for at det i mindre grad vil bli foretatt nyansettelser. Ikke minst for kommunesektoren vil en slik oppmyking bedre rekrutteringssituasjonen for grupper det vil bli stort behov for i framtiden.» I Nationen den 30. november uttaler KS bl.a. at reverseringen av arbeidsmiljøloven «fører til at kommunene i større grad vil kjøpe tjenester i markedet for å oppfylle midlertidige behov». Gjør ikke disse kraftige advarslene fra KS overhodet inntrykk på representanten Karin Andersen?
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
I Senterpartiets program finner vi følgende programformuleringer som jeg og Høyre er hjertens enig i: Senterpartiet vil «gjennomgå lover og forskrifter som berører kommunal virksomhet med sikte på mer rammestyring og mindre detaljstyring»(…)(…) (…) (…) Nå går Senterpartiet i denne sak inn for lovforandringer som innebærer mer detaljstyring for kommunene, mot kommunenes råd, som småbedrifter opplever som problematiske og til hinder for nyetableringer, og som fratar den enkelte arbeidstaker mulighet til å finne gode, individuelt tilpassede avtaler med sin arbeidsgiver. Det er selvfølgelig hyggelig at representanten Sundsbø er glad – han virket veldig glad i innlegget – men jeg oppfatter det som en avledningsmanøver for at han og Senterpartiet nå er på full fart bort fra sitt eget program. Er det blitt slik at uformelle samtaler mellom enkelte fagforeningsrepresentanter og representanter for Senterpartiet nå overstyrer partiprogrammet?
Martin Engeset (Høyre), 2005-12-16:
Det er et faktum at svært få tvistesaker om oppsigelse går helt til siste rettsinstans. De aller fleste saker gjøres opp lenge før den tid, ved at arbeidsgiver tilbyr en sluttpakke. Sluttpakkenes størrelse vil med den loven som blir vedtatt i dag, klart bli påvirket av hvor lang tid arbeidsgiver må regne med det går før endelig rettsinstans kan behandle en anke. Den tiden er som kjent mye lenger enn hva som var intensjonen da gjeldende lov ble innført. Jeg har tre spørsmål til statsråden. Synes statsråden det er rimelig at en arbeidsgiver må betale seg ut av en tvist, selv i et tilfelle hvor en nøytral rett faktisk sier at arbeidsgiver har handlet korrekt? Mener statsråden at dette hindrer eller fremmer konflikter i arbeidslivet? For det tredje: Hvis statsråden er enig i at dette er en prinsippsak og ikke et spørsmål om størrelse på sluttpakkene, hva vil han gjøre for å få ankebehandlingstiden i slike tvistesaker redusert til det som var den opprinnelige intensjonen da denne paragrafen ble vedtatt?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Arbeidstilsynet publiserte 4. oktober en artikkel om midlertidig arbeid og helse. Den viser til en finsk gjennomgang av 27 vitenskapelige studier i flere forskjellige land. Den viser en høyere forekomst av psykiske problemer blant midlertidig ansatte enn blant fast ansatte. Gjennomgangen viser også til en svensk undersøkelse, hvor 20 pst. av de korttidsansatte hadde hatt økonomiske problemer, og mer enn halvparten av dem som ble spurt, hadde hatt problemer med å få lån. Flere av studiene viser dessuten at midlertidig ansatte har høyere risiko for yrkesskader. Mitt spørsmål til representanten Engeset er: Deler han noen av de bekymringene som en rekke studier viser i forhold til negative konsekvenser ved bruk av midlertidige ansettelser? Eller velger Høyre å ignorere det de viser?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2005-12-16:
Representanten var inne på to forhold, både det med overtid og midlertidige ansettelser. La meg først få stille et spørsmål til det representanten sa om midlertidige ansettelser, nemlig at midlertidige ansettelser ikke fører til flere jobber og flere ansatte. Jeg ble i går kontaktet av to bedrifter fra Trøndelag som i stor grad har brukt midlertidige ansettelser for å få til faste ansettelser på sikt, noe som fungerer veldig godt. Problemet er at noen bedrifter må begynne å sende hjem folk hvis denne loven blir realisert. Hvilken dokumentasjon er det Andersen viser til? Det kunne det i alle fall være greit for Stortinget å vite, når en ser at det ikke er tilfelle at det blir slik. Det andre er at stadig flere ønsker fleksibilitet i sin hverdag og ønsker å jobbe overtid. Hvordan skal Andersen fange opp den fleksibiliteten? Eller er det slik at representanten ønsker å utvide begrepet «frie, uavhengige stillinger»?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Det var voldsomt til forkjærlighet de gamle regjeringspartiene har fått til KS når det gjelder én eneste sak. Alle andre saker KS har tatt opp de siste åra, ikke minst økte overføringer til Kommune-Norge, ble blankt avvist av disse partiene. Det er interessant. Altfor mange støtes ut av arbeidslivet i dag. Arbeidslivet er for mange tøft og brutalt. Det trengs et varmere, mer menneskelig og mer inkluderende arbeidsliv i Norge. Jeg har mange ganger hørt Woie Duesund og andre fra Kristelig Folkeparti snakke om at vi trenger et varmere og mer menneskelig samfunn, et varmere og mer inkluderende arbeidsliv. Spørsmålet mitt er rett og slett: Hvordan rimer dette med partiets syn på den liberaliseringen partiet står for når det gjelder arbeidsmiljøloven?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2005-12-16:
Debatten i dag har dreid seg mye om midlertidige ansettelser. Det er bra. Det er et viktig tema når det gjelder endringene i arbeidsmiljøloven. Åse Gunhild Woie Duesund brukte begrepet de «heltidsansatte på Youngstorget». Nei, dette dreier seg ikke om heltidsansatte på Youngstorget. Dem er jeg overhodet ikke bekymret for. Men det dreier seg om stuepiker og renholdere på hotellene våre, det dreier seg om butikkmedarbeidere i kjøpesentra våre, som med dagens regelverk i stor grad er midlertidig ansatte. Dette er bransjer hvor det med dagens regelverk er et meget tøft arbeidsliv. Attpåtil er dette bransjer som har de dårligst betalte arbeidstakere i hele arbeidslivet vårt. Og så ønsker altså de som tapte valget, å slippe laus, med ytterligere åpning for midlertidig ansettelser og mer bruk av overtid. Nei, hvis det var noen veg vi skulle gå, var det jo å sørge for at de gruppene jeg nå har nevnt, hadde fått bedre vern, ikke dårligere vern. Jeg er glad for valgresultatet. Jeg er glad for det regimeskiftet vi fikk, og jeg er ikke minst glad for de endringene vi i dag gjør i arbeidsmiljøloven, og noe seinere i tjenestemannsloven. Arbeidsfolk skal ha et tryggere arbeidsliv og bedre vern, ikke mer utrygghet og mer usikkerhet. Representanten Robert Eriksson sa at mange ansatte ønsker mer fleksibilitet. Ja, det er mulig det, innenfor visse områder. Men jeg har ennå til gode å treffe noen som er fast ansatt, som knytter nevene og ber om å få bli midlertidig ansatt.