Rigmor Kofoed-Larsen (Kristelig Folkeparti), 2000-06-06:
Norge har i en årrekke vært et foregangsland når det gjelder trafikksikkerhet. Vi har et omfattende regelverk, effektive kontroller og legger stor vekt på holdningsskapende arbeid. Dette har gitt resultater. Norge er et av de landene som har den tryggeste trafikken. Men de siste årene har tallene på drepte og skadde i trafikken steget, og vi ser en urovekkende utvikling, ikke minst knyttet til at det ser ut til at de unge bilførerne har den høyeste risikoen. Regjeringen Bondevik lanserte 0-visjonen som grunnlag for trafikksikkerhetsarbeidet – en visjon om at ingen skal drepes eller bli livsvarig skadd i trafikken. For å følge opp en slik visjon er det nødvendig med omfattende tiltak. En senking av promillegrensen er etter Kristelig Folkepartis mening et skritt i riktig retning. Jeg merket meg representanten Kristin Krohn Devolds uttalelse om at det er en risiko å kjøre med alkohol i blodet. Spesielt over 0,5 promille, men likevel en risiko også under 0,5 promille, ifølge representanten. Hun viser også til Riksadvokatens uttalelser om at dette eventuelt kan svekke trafikksikkerheten på grunn av manglende støtte i befolkningen, som da vil undergrave loven. Jeg tror faktisk at folk flest er enig i at alkohol og bilkjøring ikke hører sammen. Allerede i 1936 ble det innført en fast promillegrense i Norge, og den ble satt til 0,5. Det var selvsagt før man visste like mye som vi vet i dag om hvordan alkohol påvirker oppmerksomhet og reaksjonsevne. En grense på akkurat 0,5 promille framstår i dag som nokså tilfeldig – rent bortsett fra at 0,5 er et rundt tall. Proposisjonen og komiteinnstillingen har en figur som viser risiko for personskadeulykke ved ulike promillenivå i forhold til risikoen for en edru fører. Figuren viser at risikoen for ulykker stiger jevnt med økende promille, uten noen markant stigning akkurat ved promille på 0,5. For Kristelig Folkeparti er det tre gode grunner til å støtte forslaget om senket promillegrense: For det første bygger forslaget på prinsippet om at alkohol og bilkjøring ikke hører sammen. Kristelig Folkeparti mener at dette prinsippet bør følges i praksis, og vårt primærstandpunkt er derfor at vi bør ha en 0-grense. Men en slik grense er det ikke politisk flertall for. Vi stiller oss selvsagt helt og fullt bak lovforslaget fra Bondevik-regjeringen. Forslaget er også en oppfølging av Norsk veg- og vegtrafikkplan for 1998-2007 som ble fremmet av regjeringen Jagland. Neste gode grunn for å innføre en 0,2-grense er at vi dermed demmer opp for den risikoen kjøring med en promille mellom 0,2 og 0,5 innebærer. Det er vitenskapelig påvist at kjøreferdigheter og reaksjonsevne i overraskende og kritiske situasjoner blir redusert allerede ved lavpromille, og at slik promille derfor utgjør en risikofaktor i trafikken. Trafikksikkerhet er viktig. Norge har, som sagt, vært et foregangsland i trafikksikkerhetsarbeidet. Vi kan ikke nå stoppe opp og vente på de dårligste guttene i klassen, slik Høyre og Fremskrittspartiet legger opp til i forhold til EU-landene. Tvert imot må vi satse offensivt, og se hva den flinkeste eleven gjør, nemlig Sverige, som altså har senket promillegrensen, og som har høstet en trafikksikkerhetsgevinst av det. En tredje effekt av å senke promillegrensen er at vi unngår en spekulasjon i 0,5-grensen. Slik spekulasjon er så vanlig at det til og med har blitt et eget begrep med «kjørepilsen». En del av dem som har spekulert i denne grensen, har endt opp med å kjøre med en promille på godt over 0,5. Det at man unngår slik promillekjøring, er trolig en av grunnene til de positive effektene vi har sett av senkingen av promillegrensen i Sverige. En undersøkelse fra Sverige viser at det etter lovendringen er mer enn tre ganger vanligere at en fører lar være å kjøre bil fordi han tror han har drukket for mye, enn det var før lovendringen. Denne effekten er noe av det Utrykningspolitiet også trekker fram som positivt ved lovforslaget. Og dette er en effekt vi trenger hvis vi skal lykkes i å realisere 0-visjonen. Stadig flere av dem som kjører bil i påvirket tilstand, er påvirket av andre stoffer enn alkohol. Samtidig vet vi at bruk av utåndingsmålinger, som er svært effektivt for å avdekke alkoholpåvirket kjøring, ikke avslører påvirkning av andre stoffer. Jeg vil derfor understreke hvor viktig det er at Regjeringen vurderer tiltak som kan føre til økt innsats for å avdekke bilførere som er påvirket av andre stoffer, slik en enstemmig komite nå ber om.