Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-06-09:
Først vil jeg takke Arbeiderpartiet for at de har tatt opp temaet. Det er veldig prisverdig, jeg vil si det er et av de aller viktigste temaene som vi i Stortinget og i valgkampen nå framover må diskutere. Representanten Wiborg gir inntrykk av at forslaget er å svartmale, og beskriver her at det fungerer godt, og at alle i hovedsak har det bra. Ja, det er korrekt at alle i hovedsak har det bra, det betyr over 50 pst., men det som alle som arbeider med saksområdet, erkjenner, er at det heller går fra bra til dårlig enn motsatt. Det er også fra Høyres side sagt her at inntrykket er at det blir bedre nå. Min vurdering er, når jeg møter folk i ulike grupper av fagfolk rundt i landet, at man ser at det er stadig flere som erkjenner hvordan situasjonen på arbeidsplassene, tryggheten for inntekt, blir svakere. Det er det som er kjernen her – trygghet for inntekt, trygghet for å kunne betale for sine forpliktelser, trygghet for å ha frihet til å kunne leve et sjølstendig liv. Det samarbeidet som vi har i Norge mellom partene i arbeidslivet, er vesentlig. Jeg kan ikke få fullrost den rollen som fagbevegelsen her har hatt ved å få til et anstendig og godt arbeidsliv, og den rollen fagbevegelsen og de fagorganiserte og deres ledere har, ute på de enkelte arbeidsplasser, for å sikre at det er en sjølkontroll. De følger løpende med på hva som er utvikling av praksis i forhold til det som er lov- og regelverk. Det som imidlertid er hovedutfordringen, er at når vi har fri bevegelse av arbeidskraft over landegrensene, fra land som har helt andre og dårligere lønns- og arbeidsbetingelser og en arbeidsledighet som er himmelhøy, vil vi få svært arbeidsvillig arbeidskraft inn i Norge, og de er villige til å jobbe for dårligere lønns- og arbeidsvilkår enn det en trenger her i landet. Det virker også til at en får en ubalanse i tilbud og etterspørsel i arbeidskraft for en rekke bransjer, og det gjør at vi får endrede maktforhold i arbeidstakernes disfavør. Derfor er Senterpartiet helt tydelig på at vi er nødt til å erstatte fri bevegelse av arbeidskraft innenfor EØS-området med en kontrollert bevegelse når det gjelder arbeidstakere utenfor Norden. Arbeidsmiljøloven er en vernelov. Det er en lov som må styrkes, ikke svekkes. Det jeg nå har sagt, betyr at i arbeidslivssaker har Senterpartiet i mange henseender et mer radikalt standpunkt enn også Arbeiderpartiet. Og med radikalt standpunkt mener jeg her at vi bruker nødvendige nye virkemidler for å sikre det verdikonservative som ligger i å ha anstendighet i arbeidslivet, og sikre balansen mellom tilbud og etterspørsel av arbeidskraft. Vi er veldig opptatt av å få klare definisjoner av faste ansettelser, midlertidige ansettelser. Vi er veldig opptatt av å redusere omfanget av bemanningsselskaper, for bemanningsselskaper er den dårligste sikkerhet en arbeidstaker kan ha. Når det gjelder midlertidighet, har man tross alt en sikkerhet for en viss inntekt ut fra et visst arbeidsomfang i en viss periode, men det er sjølsagt langt dårligere enn det som er nødvendig, nemlig å ha fast ansettelse. Senterpartiet går inn for å øke fagforeningsfradraget. Vi binder oss ikke til å doble det. Vi er veldig opptatt av å vitalisere det fagligpolitiske arbeidet, og jeg vil understreke at de fagforeninger som opptrer partipolitisk uavhengig, er fagforeninger som har den sterkeste støtte i Senterpartiet, for dermed er de først og fremst lojale overfor sine medlemmer. Som sagt er vi opptatt av å få faste ansettelser inn i arbeidsmiljøloven. Jeg merker meg med uro at NHO er mot det, og begrunnelsen for det er at det vil gi mange grensetilfeller og problemer. Vi er opptatt av å redusere omfanget av innleie og opphever dermed arbeidsmiljøloven § 14-12(2) (2) Jeg tar opp Senterpartiets forslag som vi har alene eller sammen med andre. Sammen med det vi støtter i Arbeiderpartiet, støtter vi 26 forslag i denne innstillinga.