Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Jeg kan fortsette der representanten Skjælaaen slapp. I den grad det skal rettes kritikk - og det er sjølsagt alltid opposisjonens rett - skal den rettes til meg og ikke til mine medarbeidere. Det er jeg som står ansvarlig. Jeg forsvarer veldig det som er sendt, sjølsagt, fra meg til Stortinget i brevs form. Så trur jeg at denne debatten og også denne stortingsmeldinga er veldig velkommen. Jeg tar sjølsagt veldig sterkt avstand fra de påstander som så langt har vært fremmet i debatten, om at dette skulle være bare ord. Jeg vil minne om at den forrige meldinga om tannhelsetjenesten kom i 1975, og at gjeldende lov om tannhelsetjenesten ble vedtatt av Stortinget så langt tilbake som i 1983. Her er det altså mange partier som har vært på denne talerstolen i dag, som har hatt mange muligheter til å legge fram en melding, men som jeg registrerer ikke har gjort det. Det betyr ikke at det ikke har vært offentlige utvalg, og at ikke ting har vært gjort, men det er denne regjeringa som har lagt fram denne meldinga. Og hvorfor er det viktig? Jo, fordi vi vet at det faktisk er en god del mennesker, flere enn vi kanskje ønsker å tru, som sliter på grunn av at de har problemer med tennene sine, enten fordi de ikke har hatt råd eller mulighet til å få reparert dem, eller fordi de har mistet dem. De får problemer, bl.a. har jeg møtt mange som har blitt sosialt isolert på grunn av det. Regjeringa har, som tittelen på meldinga sier, lagt størst vekt på tilgjengelighet til tannhelsetjenester, kompetanse i tannhelsetjenesten og sosial utjevning av forskjeller i tannhelse. Jeg er glad for at det ser ut til å være ganske brei støtte til de hovedlinjene. Med de tiltakene vi foreslår i St.meld. nr. 35, følger vi opp Regjeringas strategi for å utjevne sosiale helseforskjeller. I meldinga har vi gitt klare signaler om hvem som trenger offentlige tannhelsetjenester mest. Jeg vil komme tilbake til - slik det også er normalt i andre saker - hvordan vi skal innrette, finansiere, og rettighetsfeste tjenesten for å oppnå dette. Denne meldinga må også ses i sammenheng med omsorgsmeldinga og Regjeringas satsing på folkehelse, psykisk helse og det generelle arbeidet mot rus og fattigdom. Regjeringas verdigrunnlag kommer tydelig fram i Soria Moria-erklæringa: Vi vil redusere de sosiale forskjellene i samfunnet og styrke det offentliges ansvar og rolle innenfor sentrale velferdsoppgaver, som bl.a. helse og omsorg. For tannhelsetjenesten betyr det at vi må nå enda bedre fram til dem som har størst behov for tannhelsetjenester. Det behovet vet vi kan begrunnes på flere måter. Noen har dårlig økonomi, som gjør at de ikke har råd til å gå til tannlegen. Noen er i en livssituasjon der de ikke evner å ta vare på tannhelsa, eller har økt risiko for tannhelseproblemer. Noen har sjukdom som påvirker tenner og munnhule. Det er også noen som bor slik til at det ikke er tannhelsetjenester i rimelig nærhet av der de bor. Vi må sørge for at alle grupper tannhelsepersonell, spesielt tannlege og tannpleier, er tilgjengelige i hele landet. Det er ikke tilfellet i dag. Videre må ressursene i tannhelsetjenesten utnyttes enda bedre. Det kan vi klare bl.a. ved å utdanne flere tannpleiere som kan dekke behovet i førstelinja enda bedre, og utføre folkehelsearbeid. Jeg mener at tannpleiere f.eks., slik flere har vært inne på, godt kan utføre enklere behandling av periodontitt, som altså er en betennelse i tannkjøttet som gjør at tennene løsner, og da bør de også få refusjon fra folketrygden. Tannpleiere bør, slik vi ser det, også få mulighet til å inngå direkte oppgjørsavtale med Arbeids- og velferdsetaten, på lik linje med tannleger. Vi vil også ha flere tannpleiere inn i privat sektor. Vi trenger en bedre fordeling av tannlegespesialister, og etablering av regionale kompetansesentre i odontologi er et viktig bidrag for å oppnå dette. Med utgangspunkt i disse kompetansesentrene kan vi opprette desentraliserte spesialistutdanninger i alle helseregioner. At tannleger skal få lønn under spesialistutdanning, er også et viktig tiltak i denne sammenhengen. Det er sjølsagt et uttalt mål at brukernes stilling skal styrkes. Vi har allerede sørget for vesentlig enklere regler for refusjon for utgifter til tannbehandling: Kravet om at tannbehandling skulle forhåndsgodkjennes, falt bort fra 1. september 2007. Før 1. januar i år kunne man søke om bidrag fra folketrygden til dekning av utgifter til tannbehandling. Fra i år er ordninga tatt inn som stønad og gis som refusjon, uten at pasienten trenger å søke. Det er også lagt til rette for direkte oppgjør mellom tannlege og NAV, slik at pasientene slipper å legge ut for behandling og søke refusjon i ettertid. Dette vil hjelpe en god del pasienter. Vi har fjernet kravet om jevnlig besøk hos tannlege for å få refusjon. Vi vil vurdere om ikke også tannhelsetjenesten skal legges inn under pasientombudsordninga i framtida. Som kjent ligger det allerede et forslag til behandling her i Stortinget om å utvide pasientombudsordninga til flere grupper i kommunal sektor. Vi vil sørge for et bedre grunnlag for å velge tannlege eller tannpleier. Etter Regjeringas mening må personer som har rett til tannhelsetjenester fra fylkeskommunen, også kunne velge hvilken tannlege eller tannpleier de vil benytte seg av. Vi vil gjøre endringer i prisforskriften og etablere en elektronisk prisportal for tannhelsetjenester, slik at pasientene kan sammenlikne priser hos ulike tannleger, uten sjøl å måtte oppsøke tannlege. Vi må innse at vi har noe begrenset kunnskap om befolkningas tannhelsetilstand, om sjukdommer i tenner og munnhule, om sammenhengen mellom sjukdom i munnen og i kroppen for øvrig. Vi veit nok også for lite om behandlingsbehov, effekt av trygdeordninger og hvilke forebyggingsstrategier som har best effekt osv. Vi veit mer om barn og unges tannhelse enn vi veit om de voksnes. Det er flere grunner til at det er hull i kunnskapen. Noe skyldes nok strukturen i tannhelsetjenesten med mange små klinikker, og at offentlig sektor bare utgjør en firedel av hele tjenesten. At tannleger i privat sektor ikke har plikt til å rapportere om virksomheten, og at det er få forskningsmiljøer som forsker på tannhelse, kan også være en del av forklaringen. Det har vært lite systematisk kvalitetsarbeid på overordnet nivå, og vi mangler også kvalitetsindikatorer for fylkeskommunale tannhelsetjenester og tjenester i privat praksis. Dette arbeidet mener Regjeringa vi er nødt til å intensivere. Regjeringa har foreslått at ansvaret for tannhelsetjenesten fortsatt skal være på regionalt nivå, altså hos fylkeskommunen. Vi kan ikke se at det er behov for endringer utover å styrke dagens forvaltningsnivå. I dag har fylkeskommunene som kjent ansvaret for folkehelsearbeidet når det gjelder tannhelse. De har ansvaret for oppsøkende tilbud om tannhelsetjenester til barn og unge opp til 20 år, til eldre og sjuke, til rusmiddelavhengige og til innsatte i fengsler. Vi foreslår at flere skal få tilbud om tannhelsetjenester og at det skal bli mulig å velge tannlege og tannpleier i offentlig eller privat sektor. Det betyr også at fylkeskommunen i større grad enn i dag må inngå avtaler med privatpraktiserende tannleger og tannpleiere. Med bedre kunnskap om befolkningas tannhelsetilstand og tannhelseutvikling vil jeg tru at tilbudene bare kan bli bedre. Det foreslås derfor å gi fylkeskommunen et følge med-ansvar i tillegg til dagens ansvar for tannhelsetjenester. Andre nye oppgaver vil være forskning, fagutvikling og kvalitetsutvikling. Vi har gitt Arbeids- og velferdsetaten flere oppdrag som de skal bli ferdig med i år. Det pågår nå f.eks. et arbeid med forslag til skjermingsordninger for dem som har høyest utgifter til tannbehandling, slik flere talere har vært inne på. Som et ledd i dette arbeidet skal vi gjennomgå refusjonsordningene f.eks. ved tannregulering og behandling av periodontitt og rehabilitering av tannsettet etter periodontitt. Jeg har merket meg at komiteen har vært opptatt av å utvide rettighetene til tannhelsetjenester og innrette ordninger for å hjelpe dem som trenger det mest. Det er sjølsagt svært viktig, men det er minst like viktig, slik jeg og Regjeringa ser det, å sørge for tilgjengelighet til tjenester og økt kompetanse over hele landet. Det hjelper lite å gi flere rett til tannhelsehjelp hvis tjenestene ikke er tilgjengelige. På kort sikt mener jeg derfor at tiltak for å bedre tilgjengeligheten - det vil bl.a. si å etablere regionale odontologiske kompetansesentre, å innføre lønn under utdanning for tannlegespesialister, å utdanne flere tannlegespesialister i en desentralisert modell og å øke utdanningskapasiteten for tannpleiere - er noe av det viktigste vi kan gjøre. Jeg har også merket meg komiteens ønske om å utvide det oppsøkende tilbudet i fylkeskommunal regi og til å utvide og øke trygderefusjonene. Vi har til hensikt å utvide ordninga for dem som trenger det aller mest. Jeg vil komme tilbake til Stortinget med mer konkrete forslag på en egnet måte ved senere anledninger, slik vi alltid gjør i forbindelse med behandling av meldinger.