Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2006-01-10:
Kvinners helse i Norge har et positivt fortegn, og norske kvinner har gode forutsetninger for bra helse. Likevel må jeg si at det er få temaer som jeg har arbeidet meg inn i, hvor jeg har blitt mer overrasket over det jeg har funnet av kunnskap når jeg har gått dypere enn overflatens slagord, enn nettopp dette temaet. Det har sammenheng med at moderne medisin på mange måter er bygd opp omkring mannskroppen og menns anatomi, fysiologi, sykdomsmønster og diagnosemønster. Selv forskningen – og mye av den medisinske forskningen baserer seg jo på dyreforsøk – har i stor grad foregått på dyr av hannkjønn. Det sier litt om hvordan hele dette systemet er bygd opp omkring, og på, menns premisser. Dette må brytes. Hvor krevende det er, viser nettopp de utslagene vi har i forhold til en del diagnoser som bare kvinner får, eller som i hovedsak kvinner får. Vi ser at disse diagnosene ofte får mindre oppmerksomhet, nesten systematisk og strukturelt mindre oppmerksomhet, enn andre diagnoser. Derfor er det bra at helseministere av ulikt kjønn har engasjert seg i dette. Det var helseminister Hernes som satte ned Kvinnehelseutvalget, og som fikk dokumentert dette for første gang i Norge på en bred og skikkelig måte. Senere helseministere har fulgt opp og lagt fram og fått vedtatt en kvinnehelsestrategi her i huset. Den sluttet Stortinget seg til, og det ble senere fulgt opp med tiltak og bevilgninger i statsbudsjettene for 2004, 2005 og 2006. Jeg vil si meg glad for at den helseminister vi nå har, viser det engasjement som hun har demonstrert ved sitt innlegg her i dag. Jeg tror det er helt nødvendig om en systematisk skal få brutt ned en del av de strukturelle hindringer som er for en bedre utvikling på dette området, og for å bekjempe en del av de motkreftene som fortsatt finnes. Dem skal man ikke undervurdere. Jeg vil nevne et par temaer som ble fokusert av sosialkomiteen da vi drøftet denne saken sist. Det ble fokusert på osteoporotiske brudd, som er en av våre mest utbredte og kjente kvinnesykdommer i Norge. Jeg vet at Sosial- og helsedirektoratet har arbeidet med en handlingsplan for forebygging og behandling av osteoporose og osteoporotiske brudd, og at det er satt ned en arbeidsgruppe med mandat å arbeide fram faglige retningslinjer for å forebygge og behandle slik sykdom, på grunnlag av en kunnskapsoppsummering. Jeg vil be helse- og omsorgsministeren bekrefte at dette er noe hun vil følge opp. Det er en stor gruppe kvinner i Norge som er rammet av dette, og som er opptatt av å få bedre forebygging, behandling og rehabilitering når det gjelder disse lidelsene. Jeg synes det er positivt at det tas et initiativ til et kompetansesenter for kvinnehelse på Rikshospitalet. Jeg tror at det å ha en kombinasjon av en slik samlet kompetanse samtidig som en integrerer kvinnehelseperspektivet på alle nivåer innenfor forskning, beslutning, utredning og tilbud i helsetjenesten, er utrolig viktig. Statsråden nevnte ikke kvinner med minoritetsbakgrunn. Vi vet at det er store helseforskjeller i innvandrerbefolkningen, mellom ulike innvandrergrupper, mellom kvinner og menn og mellom etnisk norske kvinner og kvinner med minoritetsbakgrunn. Jeg tror det er svært viktig at en fokuserer på hvordan tjenesten møter disse kvinnene, hvordan en arbeider med forebygging, ikke minst når det gjelder ernæring, og hvordan en arbeider med bivirkning av medikamentbruk osv. i forhold til den befolkningen. La meg avslutningsvis berømme interpellanten for å berøre alkoholspørsmålet i denne sammenhengen. Vi har hørt, som representanten Ballo nevnte, et ganske lettvint tilløp til å løse et problem for Tollvesenet på radioen i dag morges. Det som er hovedproblemet med alkohol i Norge, er jo ikke at Tollvesenet mangler litt ressurser, det kan vi ordne med et enkelt vedtak her i huset. Det som er hovedproblemet, er at kvinner og barn rammes av et overstadig, stigende alkoholmisbruk i dette landet, et økt forbruk ved at vi har tatt opp kontinentale drikkeskikker i tillegg til de tradisjonelt nordiske. Vi drikker både ofte og mye; før drakk vi bare mye. Vi har god dokumentasjon som viser at økt tilgjengelighet, lavere avgifter og økte kvoter gir økte helseproblemer og økt innslag av vold og overgrep mot kvinner, og derfor er det all grunn til å advare mot et frislepp i alkoholpolitikken. Jeg håper at statsråden, for hun er jo også ruspolitisk minister, kan bekrefte, ikke minst for kvinnenes skyld i dette landet, at det ikke er snakk om å gå med ryggen inn i framtiden og redusere kvoter og avgifter til EU-nivå. Vi må få EU med i vår retning, og ikke gå motsatt vei.