Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Jeg tror Norge hadde blitt et annerledes land hvis representanten Hedstrøm hadde blitt landbruksminister. Da hadde det nok blitt et land som på en måte hadde kommet til å endre seg dramatisk, tror jeg, i løpet av kort tid, i hvert fall hvis det som han sier i sitt innlegg, hadde blitt gjennomført. Jeg skal begynne å snakke litt om reindrift. Det er to ting i forhold til reindriftsavtalen som jeg har lyst til å kommentere. Det ene syns jeg er veldig gledelig, og det er at det i proposisjonen legges opp til at man skal prøve å ha noen stimulitiltak i forhold til slakting så nær de områdene hvor reinen holder til, som mulig. Vi vet at i forhold til kvalitet på kjøttet og ikke minst i forhold til dyrevelferden har den fraktingen av rein som har foregått i mange år, vært svært uheldig. At man nå legger inn stimuleringstiltak der man skal stimulere til små slakterier, og kanskje også til mobile reinslakterier, syns vi i SV er veldig positivt. Vi tror at det ikke bare fører til at reinen får det mye bedre ved at den slipper å ha det stresset og de plagene som det å bli kjørt mange mil til slakteriet medfører, det kan også føre til at man setter i gang å tenke på at man kanskje kan foredle mer av kjøttet der man slakter, og at man på den måten får mer verdiskaping. Det andre jeg ønsker å kommentere i forhold reindriftsavtalen, er dette med reintallet. Jeg håper at statsråden har stor oppmerksomhet når det gjelder antall rein i forhold til beitegrunnlag, spesielt da i Finnmark, der problemet desidert er størst. Vi vet at telling er veldig krevende. Vi vet at det er ulike syn på om det er for mye rein, eller om det er passe med rein, men vi vil iallfall be om at statsråden har en ekstra oppmerksomhet på dette, slik at vi også i framtida kan ha en bærekraftig utvikling i forhold til reindriften i Finnmark. Så over til jordbruksoppgjøret. Bare så jeg ikke glemmer det: Sjølsagt slutter vi oss til den framforhandlede avtalen. Det skulle bare mangle. Men jeg ønsker likevel å knytte et par kommentarer til den. Representanten Hedstrøm har kalt det «et sløsejordbruk». Jeg har lyst til å komme med noen betraktninger rundt det med sløsejordbruk. Jeg tror vi må ha med oss at det ville være fullt mulig å produsere maten for en billigere penge i Norge hvis vi ville det. Vi kunne ha samlet matproduksjonen i en liten del av landet og fått til matproduksjon rimeligere enn i dag. Det tror jeg representanten Hedstrøm har rett i. Samtidig vet vi at ved siden av differensiert arbeidsgiveravgift er nok jordbruket og de midlene vi bruker i jordbruket, det viktigste virkemiddelet for å ivareta en bosetting som det norske storting ønsker. Vi ønsker at dette landet skal være bekledd av mennesker, fra Nordkapp til Lindesnes, og vi ønsker at dette landet skal være vakkert. Vi ønsker at det skal være et land som lever. Vi ønsker at det skal være et kulturlandskap som vi er stolte av, ikke minst de som bor der, men også de som besøker det, enten som norske turister eller som utenlandske turister. Og ikke minst ønsker vi å ha en beredskap. Det er ikke så veldig mange år siden de brente dyreskrotter i England. Vi var truet av at vi måtte stenge grensen på grunn av diverse sykdommer. Ja, vi er avhengig av å ha arealer som holdes i hevd, slik at vi i større grad kan være sjølforsynt med mat enn det vi kan være dersom vi bygger ned landbruket. Jeg må si at jeg er enig med Hedstrøm i én ting, og det er at vi bør få en kursendring i norsk landbrukspolitikk. Det er jeg enig i, men jeg vil gå i en helt annen retning enn det Fremskrittspartiet vil. Jeg er også bekymret fordi 3 800 årsverk forsvinner hvert år i landbruket. 3 800 årsverk, det er et veldig høyt tall. På ti år er det 38 000 årsverk. Tenk ti år fram i tid: Hvis vi da har fjernet 38 000 årsverk, har vi en helt annen sysselsetting og bosetting i Norge i forhold til landbruksarbeidsplasser. Jeg tror Norge aldri kan bli billigst på mat. Vi vet at vi importerer fra land som har helt andre kostnader, som har helt andre klimatiske forhold, som har glimrende jordforhold. At vi skal kunne konkurrere med de landene på pris, tror jeg er urealistisk. Men vi kan bli best på kvalitet, og det tror jeg er det sporet som norsk landbruk bør gå inn i, at Norge skal bli best på kvalitet. Vi vet at ikke alle, men stadig flere, forbrukere blir opptatt av dette med kvalitet. På tirsdag besøkte jeg en bonde i Vestfold, som produserte kyllinger etter helt andre prinsipper enn det mange gjør, ved at han lar dem vokse saktere, lar dem ha masse god plass. Han opererte med en helt annen pris, mye høyere pris enn det som er vanlig, men selger alt sammen, fordi folk vil ha den type kylling, både fordi det smaker mye bedre, fordi man er sikker på at det man putter i munnen, er sunt, og fordi man vet at disse kyllingene har hatt det bra den tida de har levd. Derfor syns jeg Regjeringa er for passiv når man ikke legger mer vekt på å legge inn stimulitiltak for å bli best på mat, ikke billigst på mat. Best på mat betyr for meg for det første at vi våger oss inn på produksjoner som stimulerer til det. La meg nevne to–tre eksempler. Jeg tror vi skulle ha stimulert til kortreist mat, altså mer produksjon av mat på de enkelte gårdsbrukene eller i de enkelte lokalmiljøene, der man tok hånd om hele produksjonen fra dyret ble født, eller melka ble melket, og fram til produktet ble solgt til forbruker. Det andre er at man kunne ha stimulert enda mer til økologisk landbruk eller til økologisering av landbruket. Det er fortsatt mange av oss som er bekymret for den maten vi spiser. Jeg er klar over at norsk landbruk har en høy kvalitet på den tradisjonelle matvareproduksjonen. Men vi vet at det er mange sykdommer som finnes i verden. Det er mange sykdommer også i vårt land, og en viktig årsak til det er det kostholdet vi har, og det har med den maten vi spiser, å gjøre. Derfor må vi jobbe med å bli enda dyktigere på dette feltet. Et spor vi kan følge, er å jobbe mot økologisering av landbruket, der det blir mindre og mindre av sprøytemidler og ulike stoffer som vi er usikre på om er bra for kroppen vår. Jeg tror at norsk landbruk står overfor en usedvanlig krevende tid, når vi vet at det forsvinner nesten 10 000 årsverk hvert år. Jeg vil oppfordre Regjeringa framover til å ha en mer offensiv politikk for å møte dette. Jeg syns vi ser at norsk landbruk bygges ned sakte, men sikkert. Ikke så sakte heller, det bygges ned hvert eneste år, og vi sitter bare og kikker på at det skjer. Jeg syns vi skal få en skikkelig drøfting av om vi skal få en ny type landbrukspolitikk som er med på å dempe denne utviklinga, eller skal vi bare akseptere at det som skjer, det skjer? SV ønsker at Regjeringa og statsråden i større grad fokuserer på hvordan vi skal berge norsk landbruk i alle deler av landet. Hvordan skal vi ha en strategi som gjør at denne stadige reduksjonen i antall årsverk og antall bruk flater ut? Da er vårt svar: Vi må vri fokus fra billigst mulig mat til best mulig mat. Vi skal bli best på kvalitet. Jeg tar opp det forslaget SV har fremmet i innstillingen.