Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Til grunn for det internasjonale samfunnets tiltak overfor Serbia lå en rekke bindende vedtak fattet av FNs sikkerhetsråd. Sikkerhetsrådets resolusjon nr. 1199 av 23. september 1998 slo fast at situasjonen i det tidligere Jugoslavia utgjorde en trussel mot internasjonal fred og sikkerhet. Fraværet av tilsvarende vedtak i forbindelse med dagens situasjon i Nord-Kaukasus fritar ikke russiske myndigheter fra å overholde folkerettens regler i sin håndtering av Tsjetsjenia-konflikten. Reglene gjenspeiles bl.a. i artikkel 3 i Genèvekonvensjonene av 1949. Denne bestemmelsen inneholder minimumsstandarder og kommer til anvendelse i tilfelle av væpnet konflikt på eget territorium, selv om konflikten ikke har internasjonal karakter. Russland har også forpliktet seg til å ivareta grunnleggende menneskerettigheter. Vi bestrider ikke det faktum at Tsjetsjenia er en del av Russland. Likeledes støtter vi kampen mot alle former for terrorisme. Det kan neppe herske tvil om at enkelte tsjetsjenske grupper er ansvarlige for terrorhandlinger. Etter mitt syn kan imidlertid konflikten ikke løses med militære midler alene. Det må dessverre også konstateres at russiske myndigheter ikke i tilstrekkelig grad har tatt hensyn til sivilbefolkningen i sin krigføring. Situasjonen for befolkningen i Tsjetsjenia er nå meget vanskelig. Den humanitære situasjonen er trolig mest akutt i hovedstaden Groznyj som har vært isolert og utsatt for kraftige rakett- og artilleriangrep den siste måneden, og, som vi vet, nettopp i disse dager utsettes for direkte angrep hvor man går fra hus til hus, kvartal til kvartal. Ut fra russernes egne opplysninger må man regne med at om lag 40 000 sivile fremdeles oppholder seg i byen. Vi må anta at forsyningene av mat og medisiner til innbyggerne i den isolerte hovedstaden er minimale. Krigen i Tsjetsjenia ble den viktigste saken på OSSEs agenda de siste månedene av Norges formannskapsperiode. Som OSSE-formann hadde jeg en aktiv dialog med russiske myndigheter om situasjonen i Tsjetsjenia. Behovet for en politisk løsning på konflikten har ligget til grunn for Regjeringens engasjement. Som representanten Godal er kjent med, var jeg selv i Nord-Kaukasus i midten av desember. Reisen gav sterke inntrykk fra krigsområdet og fra flyktningleirer i regionen. Russiske myndigheter står imidlertid fast på at man ikke ønsker noe internasjonalt engasjement i håndteringen av Tsjetsjenia-konflikten, som anses som et internt russisk anliggende. I toppmøteerklæringen fra Istanbul har russerne imidlertid sagt seg enig i behovet for en politisk løsning på konflikten, og at OSSE kan bidra til å nå dette målet. Jeg er dypt bekymret over mulige regionale følger av konflikten. Regjeringen ønsker å bidra til sterkt internasjonalt press på Russland for å stanse krigshandlingene. Jeg har gjentatte ganger tatt opp med russiske myndigheter behovet for å etablere en dialog med tsjetsjenske representanter for å søke en politisk løsning på konflikten. I denne sammenheng er besøket av en delegasjon fra Europarådets parlamentariske forsamling i Moskva nylig av betydning. Samtalen mellom fungerende president Putin og Lord Russel-Johnston understreker alvoret i situasjonen. Bare en politisk løsning kan sikre varig fred og bidra til stabilitet i regionen. Det internasjonale samfunnet preges av økende utålmodighet når det gjelder russiske styrkers fremferd i Tsjetsjenia. Det foretas løpende vurderinger av tiltak overfor Russland som kan bidra til en løsning av konflikten. Verken Norge eller andre land har så langt vurdert bruk av sanksjoner som et egnet virkemiddel for å presse russiske myndigheter. Innføring av sanksjoner ville etter mitt syn kunne føre til ytterligere politisk isolasjon av Russland og vanskeliggjøre arbeidet med å få til en politisk dialog mellom partene. Regjeringen følger imidlertid utviklingen nøye.