Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-05-03:
Det skjønner jeg godt – når man hopper litt tidlig inn under kunstpausene. Fylkeskommunene har ansvaret for hoveddelen av veinettet vårt. Vedlikeholdsetterslepet er stort, langt større enn det fylkeskommunene er i stand til å dekke gjennom de økonomiske rammene som er blitt dem til del i statsbudsjettene som er lagt fram de siste årene. Transportetatene uttrykte i grunnlagsdokumentet til Nasjonal transportplan at det er et betydelig forfall på fylkesveinettet, og at bevilgningene fra staten til fylkene ikke er tilstrekkelig. Kostnadene knyttet til utbedring av kritisk infrastruktur som tunneler, bruer og fergekaier er så omfattende at transportetatene mente at det burde vurderes et eget program for fornyelse av fylkesveiene. Denne regjeringen gjemmer seg bak ekspertvurderinger når det passer dem, og ser bort fra det når det passer dem best – for et slikt vedlikeholdsprogram ble ikke prioritert i Nasjonal transportplan. Senterpartiet fikk heller ikke støtte til forslaget om dette i statsbudsjettbehandlingen for 2018. Med våre budsjettforslag ville fylkene hatt mulighet til å redusere etterslepet med 1 mrd. kr – ikke nok, men i hvert fall en start. Fylkesveiene våre utgjør hele 80 pst. av den samlede lengden på riks- og fylkesveinettet. 45 pst. av alle ulykker med drepte og hardt skadde skjer på fylkesveiene. Jeg hadde håpet at særlig Fremskrittspartiet ville fulgt dette bedre opp da dette forslaget kom på bordet. Det ville gitt en kraftig satsing på fylkesveiene. De burde vært blant dem som støttet forslaget, for forslaget faller godt innenfor rammen av de utfordringene som uttrykkes i Jeløya-erklæringen, og ikke minst i målsettingen om at regjeringen vil redusere etterslepet også på fylkesveinettet, ikke bare på riksveinettet. At Høyre ikke er så bekymret for de viktige næringsveiene som er i hele landet, er ikke så overraskende, særlig sett i lys av de endringene som Kommunal- og moderniseringsdepartementet og tidligere kommunal- og moderniseringsminister Sanner har stått i front for. I samferdselspolitikken er hovedbildet at denne regjeringen følger opp vedtakene i Nasjonal transportplan og budsjettene, men ikke noe mer. Sterke ord om økt satsing og vekstambisjoner følges ikke opp av handling og virkemidler. I erklæringen heter det: «Regjeringen vil fortsette å redusere vedlikeholdsetterslepet i veisektoren.» Det er bra. Jeg trodde det skulle bety at partiene var villig til å vurdere virkemidler, slik at en kunne nå dette målet. Isteden er det viktigst å trekke forslagsstillernes, herunder undertegnedes, motiver i tvil, eller tillegge oss intensjoner som vi slett ikke har. Forslaget har vært tolket, kan vi lese i innstillingen – tolket helt ut av sin sammenheng, vil jeg påstå. I tillegg driver en med kreativ tallframstilling. I komiteens innstilling kan en først lese at «regjeringa har vald å styrkje rammetilskotet til fylkeskommunane til fornying og opprusting av fylkesvegnettet med fordeling ut frå kjenneteikn ved vedlikehaldsetterslepet». Videre kan en lese: «Fleirtalet er einige i at rammefinansiering bør vere hovudmodellen for finansiering av kommunesektoren, då det gjev rom for lokalt tilpassa løysingar og meir treffsikker ressursbruk.» Dette er det ingen som er uenig i. Det er rett og slett uenighet om hvilken ambisjon man skal ha.