trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
Jeg vil først understreke at det er, som representanten sier, den enkelte statsråd i det enkelte departement som er ansvarlig for å vurdere egen habilitet, og som selvfølgelig også er ansvarlig for at tilskuddsforvaltningen håndteres på en god måte i Norge. Der er jo hovedinntrykket og det generelle bildet at det blir gjort på en god måte i Norge. Det er mitt inntrykk. Men viktigere enn at det er mitt inntrykk, er at det også er Riksrevisjonens inntrykk. Riksrevisjonen lager årlige rapporter om og vurderinger av hvordan pengene forvaltes i departementene, i underliggende etater, og i den siste revisjonsrapporten står det at det generelle inntrykket er at dette gjøres på en god måte. Så hovedinntrykket er at tilskuddsordninger og økonomireglement forvaltes og håndteres på en god måte i de ulike departementene. Så har det vært en del merknader, men først har jeg lyst til å si at en merknad ikke er det samme som at det er et lovbrudd eller et regelbrudd. For eksempel har hovedmerknaden vært knyttet til at man mener at det ofte ikke er klare nok målkriterier for hva man skal oppnå med et tilskudd. Da ønsker man å forbedre, presisere – gjøre det bedre. Det kan være merknader knyttet til at kunngjøringer kan være enda bedre. Så har man en dialog, og hele tiden anstrenger man seg for å gjøre det bedre. Jeg har fra min side understreket overfor statsrådene – også nå i det siste – viktigheten av at man hele tiden anstrenger seg for å gjøre en gjennomgående god økonomiforvaltning enda bedre. Nå har også Stortingets kontrollkomité stilt mange spørsmål om saken og vil få omfattende svar. Da vil en del av den dialogen vi har med Stortinget, dreie seg om hvordan vi kan gjøre det som gjennomgående er en god økonomiforvaltning i den norske statsforvaltningen, til en enda bedre økonomiforvaltning, og vi vil rydde opp i det som måtte være av uklarheter når det gjelder håndteringen av saker som ikke er så god som den bør være. Dette kommer alle statsrådene tilbake til. Vi vil gi de nødvendige svarene til Stortingets kontrollkomité, men jeg er opptatt av å si at hovedbildet er at tilskuddsordninger i departementene forvaltes på en god måte i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
For det første er jeg helt enig i at det er helt avgjørende at man har tillit til at fellesskapets midler forvaltes på en god måte i kommuner, i fylker, og spesielt da i staten, regjeringen, som jeg er ansvarlig for, og at Stortinget utøver kontroll. En av Stortingets viktigste oppgaver er kontrollfunksjonen med regjeringen og staten. Det viktigste redskapet er Riksrevisjonen, og deres vurdering er at det generelle bildet er at det gjøres på en god måte. Det unnskylder ikke de eksempler som måtte være på at man ikke gjør det på en god måte. Det jeg har gjort, er å understreke overfor alle statsrådene viktigheten av at de nå går gjennom rutinene, at de svarer grundig på de spørsmålene de har fått fra kontrollkomiteen, og går gjennom sine egne rutiner for tilskuddsforvaltning for å forsikre seg om at det gjøres på en god måte, og retter opp det som måtte være mangler – eller ikke fullgode håndteringer av tilskudd – for å gjøre dem bedre.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
Som representanten selv understreker, og som er understreket av mange i de senere dagene, er det statsråden selv, den enkelte selv, som er ansvarlig for å vurdere habilitet. Det er et grunnleggende prinsipp i forvaltningslovens bestemmelser om habilitet. Det er viktig, for det er den enkelte selv som også er best egnet og er nærmest til å vurdere om det er forhold som tilsier at man kan få svekket eller redusert tillit til en beslutning som tas. Det understreket jeg i alle de sakene som har vært oppe, at det er statsrådene som må foreta den vurderingen. Det er også slik at jo mer åpenhet det er rundt forhold, jo lettere er det å vurdere en sak og om det er eventuelle habilitetsproblemer, og når det gjelder de siste spørsmålene som har vært oppe, har det vært en veldig stor grad av åpenhet rundt dem. Det tredje er at vi – Statsministerens kontor og jeg – understreker spesielt når vi danner ny regjering og får nye statsråder, viktigheten av habilitetsbestemmelsene. Mange statsråder har også bedt om råd. Vi har også hatt Lovavdelingen inne, men det er unntaksvis, og vi har hatt beslutninger som nå er retningsgivende også for dagens saker.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
La meg først understreke det som Riksrevisjonen har understreket, det som jeg selv har understreket, og andre har understreket, at hovedbildet er at vi har ryddighet i saksbehandlingen når det gjelder tilskuddsforvaltning i Norge, og det har også Riksrevisjonen slått fast i flere vurderinger og rapporter. Så betyr ikke det at vi ikke kan ha eksempler på at ting ikke er håndtert på en best mulig måte, og det er det vi nå har gjennomganger av for å bidra til at det ikke skjer i framtiden. Det å understreke betydningen av habilitet er selvsagt viktig. Det har jeg gjort, og det kommer jeg også helt sikkert til å gjøre i framtiden. Men jeg har lyst til å understreke at det er statsråden selv som vurderer det. Er man i tvil, kan man snakke med medarbeidere, rådgivere, og unntaksvis, i enkelte tilfeller hvor det er grunnleggende tvil, kan man gå til Lovavdelingen. Men jeg advarer litt mot at man skal innføre det å gå til Lovavdelingen som en norm, for da tror jeg at Lovavdelingen knapt får annet å gjøre enn å vurdere habilitet i alle mulige og umulige saker. Det at vi har en beslutning i Lovavdelingen, er også retningsgivende for mange tilsvarende saker uten å måtte gå dit.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Norge mottok i 2010 ca. 10 000 asylsøknader. Samme året ble det behandlet 4 074 omgjøringsanmodninger, og det ser ikke ut til å bli noen færre i 2011. 140 omgjøringsanmodninger er ca. ett årsverk, i henhold til en NOU fra 2010 om klagesaker i utlendingsforvaltningen. Det vil altså si at hver eneste dag jobber det 29 mennesker med disse sakene, som i de aller fleste tilfeller blir avslått. Mener statsministeren at det er riktig ressursbruk å bruke så mye ressurser på å behandle omgjøringsanmodninger?
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-21:
Det er jo et viktig prinsipp i asylsaker at alle har rett til individuell behandling. Det vil nødvendigvis ta noe tid, særlig hvis asylanten ikke samarbeider om identitet osv. Representanten Siv Jensen var inne på Mæland-utvalgets innstilling, som ble lagt fram i november 2010, som har vært på høring, og som egentlig snart burde komme til Stortinget – særlig når en ser det trykket som er i disse sakene. Der foreslås det jo en mer effektiv saksbehandling, bl.a. ved at Utlendingsnemnda deles opp i to avdelinger, nemlig én avdeling som kun behandler asylsaker, og én avdeling som behandler visum og mer – kall det – enkle saker. Samtidig gis asylanten rett til å møte i nemnd, slik at han også får en større rettssikkerhet, og omgjøringsadgangen reduseres kraftig. Det enkle spørsmålet blir: Når vil statsministeren legge fram denne saken for Stortinget – eller når vil regjeringen gjøre det?
Trond Helleland (Høyre), 2012-03-21:
Høyre er for en streng, human og rettferdig asylpolitikk. Etter å ha gått gjennom utlendingsforskriften, som er på 200 tettpakkede sider – det er ikke mangel på regelverk her – er det en paragraf som står fram som et humant element. Det er § 8-7, der det står veldig tydelig at hvis du har vært i Norge i tre år, har samarbeidet om identitet og i det hele tatt oppgitt dine personalia på en riktig måte, og samarbeidet om eventuell utreise, og det da likevel ikke er mulig å returnere, så får du opphold i Norge. Spørsmålet blir: Er dette noe asylsøkerne blir gjort kjent med når de kommer til Norge, i og med at så mange velger å ikke samarbeide om identitet? Spørsmålet til statsministeren blir også: Har han oversikt over hvor mange som får opphold i Norge hvert år fordi de har samarbeidet med myndighetene og ikke kan returneres til hjemlandet?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Det kunne vært fristende å stille statsministeren spørsmål om hvordan han opplever i hvert fall de siste ukers debatter rundt de lengeboende asylbarna som har bodd på asylmottak i tre år eller mer, og nå opplever at Fremskrittspartiet faktisk er det partiet som står Arbeiderpartiet nærmest – men det skal jeg ikke gjøre. Det som debatten rundt lengeboende asylbarn har lært oss, er at vi må ha en asylforvaltning, en asylpolitikk, som gjør at vi kan behandle saker raskere – så raskt at barn ikke rekker å bli integrert i samfunnet, slik faktum er når det gjelder disse barna. Mener statsministeren at utlendingsforvaltningen har de ressursene de trenger, har nok ressurser til å kunne behandle asylsøknader både raskt og rettssikkert?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Jeg vil ta opp situasjonen for de lengeboende asylbarna. Det bor ca 450 asylbarn på mottak som har bodd der i tre år eller lenger. Jeg vil invitere statsministeren på en liten øvelse – nemlig nå kun å snakke om asylbarna, ikke peke på alle andre, men at vi nå snakker om disse asylbarna. Vi hadde en debatt i salen her på mandag, der asylbarna ble et viktig tema. Jeg vil ta utgangspunkt i utlendingsloven, slik den ble vedtatt i 2007. Da fikk vi en forskriftsendring der det ble gjort et viktig poeng av at man skal ta hensyn til barns beste, slik det uttrykkes i utlendingsloven § 38 tredje og fjerde ledd. Det står at man kan ta innvandringsregulerende hensyn, men man skal ta hensyn til barns beste. Herunder skal man også legge vekt på barns tilknytning til Norge. Barns beste er viktig. Jeg tror at statsministeren er enig med meg i det, men mener han at barns beste er viktigere enn innvandringsregulerende hensyn? Det er det veldig mange som lurer på etter å ha hørt statsministeren uttale seg om disse sakene. Oslo Arbeiderparti hadde årsmøte sist helg. Da var også statsministeren til stede. Der vedtok de en uttalelse der det bl.a. står: «Barn skal ikke stå til ansvar for sine foreldres handlinger. Barnas tilknytning til Norge skal tillegges særlig vekt i vurderingen av om det foreligger sterke menneskelige hensyn som grunnlag for opphold.» Mener statsministeren at barns beste skal vektlegges foran innvandringsregulerende hensyn? Og hvis han mener det, mener han at barns beste blir lagt vekt på framfor innvandringsregulerende hensyn i dag?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Jeg registrerer at statsministeren ikke ønsker å snakke veldig mye om de litt over 450 barna som bor på asylmottak i dag, og som har bodd her i tre år eller lenger. Vi snakker også om barn som er født og oppvokst i Norge, og som ikke har noe forhold til noe annet land enn Norge. Vi har tidligere gjort endringer i utlendingsloven – i 2004 og i 2007. I 1996 fikk alle barn som satt i kirkeasyl, opphold. Det var Arbeiderpartiets egen justisminister, Anne Holt, som sørget for det. Vi har altså tidligere sett behov for å gjøre endringer slik at barns beste blir ivaretatt. Nå er tiden moden for det igjen. Vil Jens Stoltenberg være med på å gjøre endringer som gjør at barns beste blir bedre ivaretatt når det gjelder disse 450 barna, eller vil han fortsette med retorikken om at de skal ut?
Erna Solberg (Høyre), 2012-03-21:
De senere årene har antallet unge uføre økt betydelig. Fra 2007 har antallet unge uføre økt med 24 pst. Det bør være grunnlag for en alvorlig bekymring når så mange unge mennesker får beskjed om at vi ikke trenger dem, at vi ikke har en plass til dem i arbeidslivet, for blant disse unge uføre finnes det også mange som har et ønske om å kunne bidra. Samtidig er det viktig å se på hvorfor folk blir uføretrygdet i ung alder. I gruppen 25–39 år har et flertall av dem som blir uføretrygdet, en diagnose på en psykisk sykdom eller en sammensatt psykisk lidelse, så i gruppen 25–39 år blir faktisk flertallet uføretrygdet på grunn av psykisk helse. Skal man gjøre noe med økningen i antallet uføretrygdede, er altså det å ha fokus på hvordan vi stimulerer og jobber med psykisk helse, utrolig viktig. I dag står det 3 500 psykisk syke barn og unge og venter på hjelp. Det står 3 000 rusmisbrukere og venter på behandling. Og vi vet at dette henger sammen – psykiske lidelser og rus henger også sammen over tid. I debatter og spørsmål om uføretrygd vil statsministeren veldig ofte snakke om de store reformene, om uføretrygdrefomen og de store systemene. Men når vi ser på årsaken til at enkeltmennesker blir uføretrygdet, dreier det seg om lidelser som helsevesenet i for liten grad klarer å gi hjelp til. Da er mitt spørsmål til statsministeren: Mener statsministeren – i lys av dette og i lys av at uføretrygd er en av våre store utfordringer – at f.eks. psykisk helse bør opprioriteres i helsevesenet i Norge?
Erna Solberg (Høyre), 2012-03-21:
Jeg skjønner at statsministeren ikke egentlig vil svare på det jeg stiller spørsmål om. Denne regjeringen har foretatt et linjeskifte dette året. I 2005 bestemte Ansgar Gabrielsen – som helseminister – at helseforetakene skulle prioritere psykiatri og rus mer enn veksten innen somatiske lidelser. Det har ligget fast helt frem til i år. I år har den gylne regelen, den prioriteringen av de svakeste i helsevesenet, blitt fjernet av denne regjeringen – samtidig som det står 3 500 psykisk syke barn i kø og venter på behandling. Den 11. januar sier helseministeren i Stortinget: «Nå har det vært en sterk prioritering av rus og psykisk helse i mange år. Vi ser at det også er viktig å kunne prioritere andre behandlingsformer.» Hun har altså bekreftet at det er en villet nedprioritering av psykisk helse. Er statsministeren enig i at man – med 3 500 barn som står i kø – skal prioritere ned psykisk helse i forhold til tidligere?
Bent Høie (Høyre), 2012-03-21:
Psykisk sykdom er i utgangspunktet ingen kronisk sykdom. Behandling hjelper, folk blir friske, og ikke minst unge mennesker som får tidlig behandling, blir friske. Samtidig ser vi at dette er den vanligste årsaken til at unge mennesker kommer på permanente og midlertidige uføretrygdeordninger. Statsministeren sa nettopp i svaret til Erna Solberg at en ikke er i mål. I så fall må statsministeren være uenig med sin egen helseminister og helsedirektøren, for helseministeren sa i Stortingets spørretime at nå var det på en måte greit å fjerne denne gylne regelen fra Ansgar Gabrielsen om at veksten innenfor rus og psykiatri hver for seg skulle være høyere enn veksten innenfor somatikk. Helsedirektøren sa òg i februar at nå var det på tide å prioritere somatikken. Vel, hvis dette skjer, vet vi hva som blir konsekvensene: Rus og psykiatri vil igjen tape i de interne dragkampene i helseforetakene om midlene. Mener statsministeren at en er i mål, at rus og psykiatri nå har sin rettferdige andel av midlene innenfor helsevesenet?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Fremskrittspartiet er sterkt bekymret over at man stempler ungdom som både vil og kan, varig ut av arbeidslivet. Vi vet at seks av ti under 40 år som havner på uføretrygd, har lettere psykiske lidelser, altså har hovedvekten av disse lettere psykiske lidelser. Allerede for ti år siden slo Riksrevisjonen fast at man ikke har et godt nok tilbud med aktivitet for den gruppen mennesker. Ti år etterpå er man i samme situasjon, man har ikke gjort noen ting med tilbudet for å få opp aktiviteten, for å hjelpe ungdommene med psykiske lidelser tilbake til arbeidslivet. Resultatet er at man mot sin vilje blir presset ut i passivitet. Mange som jeg har snakket med, opplever også at arbeidsavklaringspengene fungerer mer som et venterom for uføretrygd enn et individuelt, tett oppfølgingsprogram. Mitt spørsmål blir derfor: Hvilke nye tiltak vil statsministeren iverksette for at flere unge med psykiske lidelser kan få realisert drømmen sin om et liv med arbeid fremfor uføretrygd?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Jeg ber statsministeren lytte nøye til følgende tall: 24 pst. økning i antallet unge uføre de siste fire år, 36 000 under 30 år har mottatt trygd, kun 1 pst. kommer tilbake i jobb etter fem år. Frafallet av unge i skole og arbeid skyldes hovedsakelig psykiske problemer, de blir ikke fulgt opp. Barneombudet har i dag under overskriften «Sjansespill med barn» påpekt et stadig dårligere helsestasjonstilbud. Rus, vold og psykiske lidelser rammer barna. 16 pst. av kommunene reduserer psykisk helsetilbud i 2012. 220 årsverk er redusert siden 2008. Samhandlingsreformen har satt psykisk helse på vent. Ingen økonomiske virkemidler er knyttet til psykisk helse. Vi mangler over 2 000 nye boliger for langtidssyke. Den vellykkede opptrappingsplanen innen psykisk helse mister effekten den har hatt, dag for dag. Hva gjør regjeringen med dette, annet enn å si at vi skal følge utviklingen og telle antall pasienter? Det nytter ikke.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Me snakkar no om dei barna som har vore lenge i Noreg, som har Noreg som sin identitet. Det å bli rørt ved av menneskes liv og skjebne har alltid vore ei drivkraft til å gjere endringar i samfunnet vårt, og eg er veldig stolt over det norske folk og over organisasjonar og biskopar som no engasjerer seg i desse sårbare barna sin skjebne. Me veit at i 2004 blei lengeverande barn gitt amnesti – dei fekk lov til å bli. Resultatet var ikkje ein straum av asylsøkjarar i 2005 og 2006. Nei, det motsette skjedde – me fekk dei lågaste tala. Så ser me at AUF-leiar Eskil Pedersen ber om at barna skal få bli, og Oslo AUFs leiar seier at dette er uakseptabelt. Mitt spørsmål til statsministeren er: Må Eskil Pedersen og leiaren i Oslo AUF vente på eit regjeringsskifte for å få ein betre, human politikk på dette området?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-03-21:
Løyvingar og bompengar er eit veldig godt svar frå statsministeren. Kristeleg Folkeparti og regjeringa har stått saman om ein del ulike bypakker som er blitt veldig bra – i Trondheim og i Oslo. Men utfordringa er slik: Me ønskjer at fleire skal reise kollektivt, og at færre skal kjøre privatbil. Så har me lagt opp til eit økonomisk incentiv som gjer at jo færre som kjører privatbil, jo mindre pengar får vi da inn i bypakkene. Og jo fleire som kjører kollektivt, jo meir kostbart er det for myndigheitene. Ser statsministeren, som òg er sosialøkonom, at her er det ei utfordring? Me har lagt opp til ei incentivordning som i realiteten ikkje følgjer løyvingane, fordi det er slik at jo færre som kjører privatbil, jo lågare blir inntektene. Det må me løyse i NTP om eitt år.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Statsministeren har tidligere uttalt at Norge har råd til å bygge veier uten å låne penger. Det er jeg helt enig i, og det er derfor vanskelig å forstå hvorfor fagetatenes forslag til ny Nasjonal transportplan inneholder massiv lånefinansiering av nye veiprosjekter. Etatens forslag inneholder faktisk hele 34 mrd. kr i bompengefinansiering, hvis man går for dagens ramme, såkalt planteknisk ramme, og 81 mrd. kr i bompengefinansiering, hvis man går for planramme pluss 45 pst. Det er ingen hemmelighet at bompengefinansiering i stor grad handler om å lånefinansiere nye veier som bilistene deretter må betale, stikk i strid med det statsministeren har sagt tidligere. Fagetatenes utkast er basert på en ramme fra regjeringen, og jeg har derfor liten tro på at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet vil velge en helt annen løsning enn det etaten legger opp til, bortsett fra at regjeringen plusser på litt i valgkampen for å møte den enorme misnøyen som det er med dårlige norske veier. I Oppland Arbeiderblad er overskriften 1. mars: «utsatt: rv. 35, utsatt: rv. 4, utsatt: E6». Arbeiderpartiordføreren i Jevnaker sier rett ut at det er «latterlig og dumt.» Ordførerne i Gran, Nittedal og Lunner sier: Det er «lite å fryde seg over». Det er merkelig at statsministerens egne folk er så skuffet over det som er framlagt, når Stoltenberg og andre rød-grønne politikere påstår at de bygger mer vei enn noen andre har gjort før. Folk flest ser at fasiten etter syv års rød-grønt styre er at veinettet fortsatt er i elendig stand, noe avisen Nationen nylig bekreftet i en undersøkelse. Hvis man virkelig skal gjøre noe med veinettet, må staten inn med store penger istedenfor dyre lån. Jeg forutsetter at statsministeren står fast på sitt standpunkt om at Norge ikke trenger å låne penger for å bygge veier i Norge, så hvordan vil da statsministeren finansiere utbygging av veinettet i Norge?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Takk for det, president! Jeg viser til statsministerens egne uttalelser i forbindelse med åpningen av E6 på Minnesund i fjor høst, der han faktisk sier at vi ikke behøver OPS-prosjekter, vi behøver ikke å låne penger – altså, vi behøver ikke OPS-samarbeid, vi behøver ikke å låne penger, for staten ha nok av penger. Jeg må da utfordre statsministeren: Er det sånn at bompenger, lånte bompenger, er noe annet enn lån? Det er faktisk lån som bompengeselskapene må ta opp til skyhøy rente, og som statsministeren sier at man ikke behøver. Da lurer jeg på: Hva er egentlig logikken til statsministeren. Er det sånn at det er helt greit så lenge det bare er bilistene som betaler ekstraskatten og lånet? Jeg trodde faktisk det var sånn at denne staten har nok av penger, at vi faktisk kan bygge ut veinettet med statlige midler og ikke på denne måten flå bilistene.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Ledende økonomer er etter hvert i større grad enig med Fremskrittspartiet om at norsk økonomi tåler mer statlig investering i vei. Likevel fortsetter statsministeren og regjeringen med å sende rådyre regninger til bilistene. Som det ble sagt, i november 2011 klippet statsministeren snoren for ny E6 sør for Mjøsa. Samlet strekning Gardermoen–Kolomoen på 66 km skal ha seks bomstasjoner. For å bidra med 6 mrd. kr i bompenger til et prosjekt som det koster 8 mrd. kr å bygge, skal bilistene også betale 4 mrd. kr i renter og innkreving. Samlet er regningen altså 2 mrd. kr for staten og 10 mrd. kr for bilistene. Hvorfor er det greit for statsministeren at bilistene må betale enorme renteregninger når de tvinges til å låne staten penger til å bygge veier i Norge?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
I 2009 fikk fylkeskommunene ansvaret for fylkesveiene. Da var beregnet etterslep og vedlikehold stipulert til 20 mrd. kr. Nå er det kommet en rapport om at etterslepet bare på broer, tunneler og fergeleier er 20 mrd. kr, altså eksklusiv fylkesveiene. Selv ikke statsministeren kan synes at det er «ille» artig å arve noe så nedslitt. Hva vil statsministeren gjøre når noen fylker ønsker å sende arven tilbake?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
Statsministeren sa i tilknytning til Lysbakken-saken – og jeg siterer: «Ansvaret for at rutiner, lover og regler følges, ligger jo i det enkelte departement.» Og han sa: «Når det gjelder habilitetslovgivningen, ligger jo ansvaret hos den enkelte statsråd.» Situasjonen nå er at det er flere saker knyttet til statsministerens statsråder: tidligere statsråd Solhjell, statsråd Aasland, statsråd Halvorsen og tidligere statsråd Lysbakken, og nå stilles det også spørsmål ved habiliteten til utenriksminister Gahr Støre. Så mange av statsministerens statsråder synes ikke å følge statens økonomireglement og habilitetskriterier. Hvilket ansvar mener statsministeren han har nå for å sikre at lover og regler følges av hans egne statsråder, slik at tilliten kan gjenopprettes?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
Takk til statsministeren for svaret. Det er viktig at det er tillit på alle nivåer hvor folkevalgte har sitt oppdrag, og at den tilliten utøves i det praktiske arbeid – det være seg i kommune, i fylkeskommune, i storting eller i regjering. Jeg har lyst til å følge opp med et konkret spørsmål til statsministeren: Hva har statsministeren konkret foretatt seg overfor sine regjeringsmedlemmer de siste par uker for at praksis skal bli bedre, og for at lover og regler skal etterleves?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
«På et åpent møte i Polyteknisk Forening 7. mars 2012 uttrykte statsråden et ønske om at midlene i den kommende Nasjonal transportplan måtte ha en «minst like god geografisk fordeling» som den gjeldende. Hva legger statsråden i begrepet «minst like god geografisk fordeling»?
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
Takk for landbruksministerens svar på samferdselsministerens utfordring. Nå er det sånn at geografi spiller en stor rolle i Nasjonal transportplan, og det jeg hører statsråden svare, er at den gjeldende planen er helt all right, og det andre som er viktig, er at man er godt fornøyd med det løpet som er lagt i Nasjonal transportplan. Men både med tanke på transportkorridorene, regionene våre, fylkeskommunene og kommunene har geografisk fordeling av midler stor betydning for utvikling av et godt transportnett, og da særlig for fremtiden. Definisjonen av begrepet «god fordeling» er i så måte svært relevant å få belyst ytterligere utover det statsråden nå gjorde.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-03-21:
Takk for nok et svar. Situasjonen nå er at vi kan reise fra by til by i dette landet både morgen og ettermiddag og kjøre i kø, og veldig mange av byene – særlig de store byene – kveles også av trafikk. Det jeg er ute etter, er at regjeringen evner å ha en klar prioritering, slik at vi ikke får en klattvis utbygging av alt uten en prioritering. Det å ha en vag plan med klattvise utbygginger i en situasjon hvor byene kveles, er ikke holdbart for fremtiden. Hvis det er slik at regjeringen skal gi i både pose og sekk i betydningen både distrikt og by, både Utsira og Bergen like mye, er det klart at det krever betydelig mer midler, men også en vilje til nye finansieringsformer. Da har jeg lyst til å spørre: For en senterpartistatsråd hva er en «god geografisk fordeling»?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-21:
Jeg vil konsentrere spørsmålet mitt om kun habilitet, for der er det noe statsministeren faktisk kan bidra med. En forutsetning for at en skal ha tillit til de beslutningene som tas i departementet, er fattet på basis av fakta og politikk, ikke økonomi eller andre personlige interesser, er at man selv som statsråd innser at man kan komme i en habilitetsutfordring, altså at man selv ser at her bør jeg foreta en habilitetsvurdering. I går var det flere jusprofessorer som var ute i den konkrete saken som nå Dagbladet avslørte knyttet til Jonas Gahr Støre. Han sa i går at han ville gjort det samme i dag som han gjorde den gang, altså ikke foretatt en egen habilitetsvurdering i forkant av beslutningen, mens flere jusprofessorer sa at han burde ha foretatt en habilitetsvurdering i forkant. Vil statsministeren bidra til at det litt raskere går opp røde flagg når habilitetsspørsmål dukker opp ved departementets beslutninger?
Sylvi Graham (Høyre), 2012-03-21:
Jeg frykter at de gjentatte spørsmålene som stilles vedrørende statsrådenes habilitet og til og med mulig kameraderi, har det blitt påstått, kan sette hele vårt demokratiske system i diskreditt. Enkelte statsråder har nå til og med måttet gå av og kan bare brukes som partiledere. Statsministeren sier at han har understreket dette for statsrådene, og han sier også i Dagbladet 6. mars etter statsråd Lysbakkens avgang: «Vi har understreket, selvfølgelig, gang på gang at enten det er habilitetslovgivningen eller andre lover og regler, så er det viktig at de følges.» Dette sa Stoltenberg. Da spør jeg: Er statsministerens kolleger ofte i behov av at saker må sies gang på gang? Ettersom noe av det som svekker tilliten mellom folk og folkevalgte mest, er at det stadig kommer nye avsløringer, altså gang på gang, må jeg spørre: Er statsministeren kjent med om det nå kan komme enda flere avsløringer?
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-21:
Mitt spørsmål til Kristin Halvorsen som kunnskapsminister er da følgende: «Furu Steinerskole har fått avslag på søknad om å få tilsendt liste over førsteklassinger kommende skoleår. Bakgrunnen for søknaden er et ønske om å kunne gi kommende førsteklassinger og deres foreldre informasjon om skolens tilbud. En slik forskjellsbehandling reduserer foreldrenes mulighet til å få informasjon om de valg de kan gjøre for barna sine. Hvordan vil statsråden sikre at alle godkjente skoler får samme informasjon og dermed mulighet til å informere foresatte til kommende førsteklassinger om sitt skoletilbud?»
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-21:
Jeg registrerer av svaret at statsråden ikke har tenkt å ta grep for å sikre disse private skolene tilgang til disse listene. For noen år siden var det flere private videregående skoler som aktivt gikk inn for å etterprøve denne saken, og som gjennom behandling hos Fylkesmannen har fått bekreftet at dette ikke er den type lister som det er grunnlag for å holde tilbake. Det startet vel med Buskerud fylkeskommune, og så har det gått fra fylkeskommune til fylkeskommune som da har sagt at dette er lister som det ikke er riktig å holde tilbake. De andre aktørene har rett til disse listene. Det står i sterk kontrast til det som statsråden nå svarer – at hennes jurister har funnet det ut. Jeg håper at statsråden vil sjekke opp dette, slik at man i hvert fall har felles forståelse hos Fylkesmannen og hos statsråden om retten til å holde tilbake disse listene.
Svein Harberg (Høyre), 2012-03-21:
Det er en underlig ansvarsfraskrivelse av statsråden, som har det øverste ansvar. Dette må vi selvfølgelig følge opp med andre saker i salen. Ellers er det heller ikke så lett for en barneskole å få svar fra Fylkesmannen. For eksempel ba Steinerskolen på Skjold i Bergen om en vurdering hos Fylkesmannen i april 2011, og de har ennå ikke fått svar. Så dette er tydelig saker som treneres i systemet, og som det ikke er en enhetlig behandling av. Det må være alvorlig for statsråden. Så viser statsråden til den offentlige skolens ansvar. Vi har altså en privatskolelov som statsråden har vært med og kjempet fram. Der står det: «Formålet med denne lova er å medverke til at det opprettast og drivast private skolar, slik at foreldre og elevar kan velje andre skolar enn dei offentlege, jf. menneskerettsloven § 2 nr. 2.» Ser ikke statsråden at det er helt nødvendig at foresatte får opplysninger også om disse skoletilbudene for at menneskerettighetene skal oppfylles?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
En liste over alle førsteklassinger i en kommune er en liste med personopplysninger som må behandles i samsvar med personopplysningslovens bestemmelser, men tilgang til klasselister reguleres også av offentleglova. Jeg kjenner ikke til denne konkrete saken, men Kunnskapsdepartementet har tidligere behandlet lignende problemstillinger. Jeg kan derfor peke på det generelle utgangspunktet for slike saker. Det er kommunene som etter opplæringsloven har plikt til å sørge for grunnskoleopplæring. Det er derfor nødvendig at de har en oversikt over alle kommende førsteklassinger i sin kommune. Denne oversikten må de behandle i samsvar med personopplysningslovens regler. Det betyr at listene ikke kan utleveres uten tilfredsstillende rettslig grunnlag. Innsynsrett etter offentleglova kan være et slikt rettslig grunnlag. Dokumenter i offentlig virksomhet er som hovedregel offentlige dersom ikke annet følger av lov eller forskrift. Alle kan be om innsyn i disse dokumentene. Dette gjelder også for klasselister eller andre elevoversikter. Andre aktører som tilbyr grunnskoleopplæring, kan derfor be om innsyn i slike lister. Det er likevel viktig å være klar over at interne dokumenter kan unntas fra offentleglova. Lovavdelingen har tidligere uttalt at klasselister som utelukkende brukes av skolens lærere og administrative personale i organiseringen og planleggingen, og ikke er utlevert til eksterne, vil kunne unntas offentlighet med hjemmel i offentleglova. Det vil også gjelde for lister som kommunen bruker i sin planlegging før skole- og klasseinndeling har skjedd. Jeg vil for øvrig minne om at selv om personopplysningsloven ikke begrenser innsynsrett etter offentleglova, plikter den som får tilgang til personopplysninger gjennom bruk av innsynsretten, selv å overholde personopplysningslovens krav til behandling av personopplysninger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
Nei. Det som er saken, er at det er kommunene som har plikt til å vurdere spørsmålet om personopplysninger og hensynet til offentleglova i disse sakene. Så er det selvfølgelig mulig for skolene å klage eller be om Fylkesmannens synspunkter på dette. Men jeg kan ikke overta det ansvaret som kommunene har til å gjøre sine avveininger, og det er det som gjelder.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
Det er jo ikke det dette dreier seg om. Det er klart at alle foresatte har fri mulighet til å skaffe seg informasjon om det som måtte være tilbudet når det gjelder private skoler. Det som dette dreier seg om, er om kommunene er pålagt eller pliktig til å utlevere lister over førsteklassingene, sånn at private skoler aktivt kan oppsøke foreldre som ikke har tenkt den tanken. Det er det dette dreier seg om. Så jeg tror ikke vi skal gjøre dette til et større spørsmål enn det det er. Dette er informasjon som kommunene har, og de er pliktig til å gjøre den avveiningen mellom personopplysninger og offentleglova.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
Spørsmålet fra representanten Aspaker gjelder en søknad som er til vurdering i departementet. Jeg regner ikke med at representanten forventer at vi behandler den søknaden ferdig her og nå, men jeg kan si noe om hvilke avveininger vi gjør i saken. Jeg tar sikte på å få besvart søknaden i løpet av april. Jeg har ikke et svar å forskuttere, men vi utreder nå bl.a. hvilke økonomiske og administrative konsekvenser søknaden fra Troms innebærer. I det følgende vil jeg si noe om hva som vurderes. Troms fylkeskommune har søkt om å få avholde sentralt gitte eksamener i fire fag for elever som stryker til eksamen. Troms søker om å kunne tilby disse eksamenene i slutten av juni, ikke i august, slik det er formulert i spørsmålet. Eksamensoppgaver i sentralt gitte eksamener utarbeides av Utdanningsdirektoratet. Sentralt gitte eksamener gjennomføres i dag to ganger per år, i mai–juni og i november–desember. Eleven som får karakteren 1, har rett til ny eksamen ved første etterfølgende eksamen. Dersom søknaden innvilges, må direktoratet utarbeide flere sett med eksamensoppgaver. Det må også settes av ressurser til sensur og klagebehandling i en periode som det normalt avvikles ferie i. Det vil innebære økte kostnader for staten. Elever i skolen har norsk og matematikk gjennom hele opplæringsløpet. Når elevene får sensur i midten av juni med stryk, er det ikke gitt at de skal kunne tilegne seg den manglende kunnskapen i løpet av et par uker. Jeg mener at tiltak som skal redusere frafall, i utgangspunktet må starte tidligere i utdanningsløpet, ikke når elevene egentlig er ferdige. Det må vurderes nøye om det å tilby en ny eksamen rett etter sensur for de elevene som har strøket, er et godt virkemiddel for å redusere frafall. Jeg mener det er gode argumenter for og imot en slik kontinueringseksamen. På den ene siden er det uheldig om elevene forholder seg til eksamen som noe de kan gjennomføre etter én eller to ukers intensivkurs. Det er viktig å støtte opp om at det å gå på videregående skole er en kontinuerlig læringsprosess gjennom tre år. Jeg ser samtidig at en innvilgelse av søknaden om en prøveordning i Troms fylkeskommune vil kunne avdekke nyttig informasjon om de konsekvenser en slik ordning vil føre til. Det vil også være interessant å finne ut om elever er mer motivert for å ta eksamen på nytt rett etter sensur. Jeg tror nok likevel at mange av elevene kunne ha nytte av å arbeide med fagene i en noe lengre tidsperiode før de gikk opp til ny eksamen. Svaret på søknaden vil bl.a. avhenge av om dette er et så godt tiltak å prøve ut at kostnadene ved det kan forsvares. Tidspunktet for kontinueringseksamen kan være ett av mange tiltak som vurderes i kampen mot frafall. Regjeringen har bl.a. startet partnerskapet Ny GIV for å redusere frafallet i videregående opplæring. Ny GIV er et treårig prosjekt som har som mål å etablere et varig samarbeid mellom stat, fylkeskommuner og kommuner for å bedre elevenes forutsetninger for å fullføre og bestå videregående opplæring.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
Som jeg var inne på i mitt svar, er det argumenter både for og imot dette. Det er ganske kostbart å lage nye sentralt gitte eksamener, sånn som Troms ber om, og spørsmålet er – når man holder disse kostnadene opp mot de fordelene det eventuelt vil være for elever som har gått 13 år på grunnskole og videregående skole, men som likevel ikke har tilegnet seg tiltrekkelig med kunnskap til å kunne stå på avsluttende eksamen – om det er mulig for dem, gjennom en kontinueringseksamen noen få uker etter at de har strøket, å ta igjen det som tidligere er forsømt. Det synes jeg er en helt redelig avveining. Jeg er sikker på at representanten Aspaker også er enig i at det er argumenter for og imot. Denne saken har også blitt belyst gjennom en diskusjon vi hadde i Stortinget for ikke så veldig lenge siden i forbindelse med et representantforslag. Det gjør at jeg ser på denne saken litt på nytt. Argumentene mot er ganske sterke, men jeg har likevel bestemt meg for at jeg skal vurdere denne saken, og vi forventer et svar i løpet av april.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-21:
Det vil også ha betydning med hensyn til muligheten til å starte studiet, Samordna opptak, tidsfrister osv. Jeg har denne søknaden til behandling, og jeg regner med at den er ferdigbehandlet i april. Jeg har også hatt uformell kontakt med Troms fylkeskommune om dette, så jeg skjønner deres engasjement for det. Så får jeg komme tilbake til hva vi til slutt konkluderer med.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-03-21:
Jeg har følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Troms fylkeskommune søkte 18. juli 2011 om adgang til å tilby kontinueringseksamen i august som en prøveordning for visse fag. Dagens ordning der elevene må vente til november–desember, skaper mye stress for elever som dermed påføres ekstra arbeidsbelastning i høsthalvåret, og elever som mangler sluttkompetanse, vil måtte utsette studier. Når vil søknaden fra Troms fylkeskommune være ferdigbehandlet i departementet, og vil statsråden tillate forsøket det søkes om?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-03-21:
La meg aller først si at saksbehandlingstiden i denne saken er et kapittel for seg – man søkte i juli i fjor, man får ikke svar fra departementet, man purret før jul, men har fortsatt ikke fått svar fra departementet om når man faktisk har tenkt å svare. Jeg trodde det var god forvaltningsskikk at man i alle fall var i stand til å melde tilbake, hvis det er sånn at departementet i denne saken trenger mer tid på å vurdere den. Så har jeg lyst til å si at Troms fylkeskommune faktisk er et av de fylkene som statsråden selv nå låner øre til med tanke på å tenke nytt når det gjelder å få ned frafallet og sørge for at elevene kommer seg videre i opplæringsløpet sitt. Det gjelder 275 elever, det er altså ti skoleklasser i studieforberedende sammenheng – så dette gjelder mange elever – og de kommer seg altså ikke videre på et studium før de har gått opp til ny eksamen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-03-21:
Jeg hører statsråden sier at det tidspunktet som fylkeskommunen har søkt om, kan synes litt tidlig, men samtidig vet vi at det er gjort erfaringer med sommerskoler, hvor man faktisk har gitt elevene nye, lokalt gitte eksamener, og de har bestått. Det er utrolig hvordan også ungdommer evner å ta seg sammen når det virkelig står om det, og man kan ha hatt en dårlig dag på eksamen. Det som er en ganske alvorlig konsekvens når man ikke får tatt eksamen før i november–desember, er at elever som hadde tenkt å studere, og som kunne ha kommet seg videre, faktisk må utsette studiene sine et helt år. De blir gående og drive og får altså ikke muligheten til å komme seg videre. Det er også en kostnad for samfunnet som jeg tenker man skal ta med i betraktningen her. Så min appell og mitt spørsmål til statsråden er, selv om hun mener at juli kanskje er for tidlig: Er statsråden villig til å vurdere og eventuelt foreslå et litt senere tidspunkt, men fortsatt før neste skolestart, sånn at man kan få prøvd ut dette som fylkeskommunen søker om?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-03-21:
Mitt spørsmål til nærings- og handelsministeren er følgende: «Entra Eiendoms nye, store engasjement i markedet for grønne datasentre både på eier- og driftssiden har vakt betydelig bekymring hos private/offentlige aktører, særlig i Distrikts-Norge – aktører som heller ville sett en statlig aktiv støtte enn å bli utkonkurrert av staten selv. Ser statsråden at det statlige eierskapet kan oppfattes negativt i en slik sammenheng, og vil dette påskynde det varslede arbeidet med å redusere statens eierskap i Entra?»
Svein Flåtten (Høyre), 2012-03-21:
Jeg takker for svaret. La meg bare få understreke at jeg husker utmerket godt hva jeg både sa og mente i stortingsdebatten om dette for en tid siden. Jeg vil også understreke at Høyre mener ikke at dette ikke skal skje på kommersiell basis. Vi ønsker heller ikke å ha noen restriksjoner på selskaper, selv om de er eiet av staten. Det som er spørsmålet mitt i denne sammenheng, dreier seg om at jeg ser at det må være en ukomfortabel situasjon – det er mulig det bare er jeg som ser det, at ikke statsråden føler det – dette at statsråden har talt varmt om disse prosjektene i distriktene, samtidig som man nå ser at det blir et problem for det statlige selskapet, som går inn i den samme konkurranseflaten. Mener statsråden at det er lik konkurranse her? Ser han noen problemer?
Svein Flåtten (Høyre), 2012-03-21:
Hvorvidt det er statens penger eller ei, kan diskuteres. Jeg tror nok at man ute i distriktene og rundt omkring i kongeriket oppfatter det slik at det som er heleid av staten, ikke bare er selskapets penger, men også eiernes penger, dvs. staten. Men det blir en litt mer akademisk diskusjon. Tilbake til inngangsspørsmålet mitt, hvor statsråden svarer at han mener man har god tid på å gjøre noe med Entra og et eventuelt nedsalg. Det er jo brukt betydelig tid allerede. Statsråden kom jo til Stortinget for å få en nedsalgsfullmakt. Selv om statsråden har god tid, kunne det være interessant å få høre her i spørretimen om det er noen fremdrift, noen progresjon, i det arbeidet som han var her og ba om fullmakt til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
Bygging av datasentraler er ikke et regulert marked. Ved behandlingen av St.meld. nr. 29 for 2008–2009, Entra Eiendom AS, uttrykte flertallet i næringskomiteen, jf. Innst. S. nr. 264 for 2008–2009, at det ikkje er behov for å pålegge ekstra restriksjoner knyttet til hva slags type eiendommer Entra engasjerer seg i at det ikkje er nødvendig å legge konkrete føringer på hvor stort areal selskapet leier ut til private Verken i innstillingen eller i debatten i Stortinget ga representanter for Høyre eller Fremskrittspartiet uttrykk for noe annet syn. Deres hovedpoeng var å åpne for privatisering. Etter forslag fra regjeringen har Stortinget nå åpnet for dette. Entra er allerede i dag utleier av lokaler til datalagring og har en rekke leietakere, også statlige virksomheter med betydelig databruk. Kundenes behov for datalagring er økende. Ved å samle datalagring i et spesialisert senter kan det oppnås betydelige besparelser i energibruk, og verdifulle arealer i sentrale kontorbygg frigjøres. Entra er et selvstendig rettssubjekt, som opererer i konkurranse med andre markedsaktører. Entra vil få en konkurranseulempe i markedet dersom de pålegges særskilte krav. Om Entra velger å engasjere seg innen bygging av et datalagringssenter, skal dette være basert på forretningsmessige vurderinger. Entras planlagte rolle i et grønt datasenter er knyttet til oppføring av bygningen og driften av denne. I tillegg vil Entra knytte til seg kompetanse fra ulike teknologileverandører. Det er også fritt fram for andre, private eiendomsaktører å gå inn i disse datasentrene, dersom de ønsker det. En rekke distriktskommuner ser på muligheter for å dekke datalagringsbehov. Gjennom virkemiddelapparatet er vi i kontakt med slike initiativer og har støttet opp om det. I samarbeid med Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet og andre relevante departementer har Nærings- og handelsdepartementet gitt dette stor oppmerksomhet. Innovasjon Norge er en viktig støttespiller i den forbindelse, med sterk involvering av Innovasjon Norges kontorer så vel i de potensielle utenlandske investorenes hjemland som i de aktuelle norske fylkene samt ved hovedkontorene i Oslo. Jeg har selv vært deltaker i dette, bl.a. ved å snakke om disse initiativene overfor store aktører i USA. Dette er likevel ikke til hinder for at kommersielle aktører ser på muligheten for å dekke et eksisterende behov. Det er ikke nødvendigvis en motsetning mellom innholdet i de ulike initiativene, og også de initiativene vi har i distriktskommunene, må være konkurransedyktige overfor andre aktører, om det er private, eller om det er det statseide Entra. Når det gjelder arbeidet med å redusere statens eierskap, er min vurdering at vi ikke har dårlig tid. Dette påvirkes ikke av Entras eventuelle engasjement i et datalagringssenter. Entra går godt og gir god avkastning. Et eventuelt nedsalg er aktuelt først etter en vurdering av om enkeltbygg skal føres over til staten, og når vi finner en egnet partner eller kjøper.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
Det vi definitivt i hvert fall må fastslå, er at det er ikke slik at Entra investerer for statens penger. Entra er et helkommersielt selskap, som skal investere ut fra avkastningskrav, og som må gjøre sine investeringer ut fra kommersielle vurderinger. Slik sett er det likeverdig konkurranse mellom det Entra gjør, og andre aktørers virksomhet. Det er derimot ikke sikkert at de gjør det samme, fordi det er ulik type datakapasitet som trengs. Noen servere – så vidt jeg forstår – trenger å være nær kunden, ha rask responstid og kanskje også tilgjengelighet til den hardwaren som er lagret, mens andre ting kanskje har en langsiktig lagringshorisont når det er store datamengder som skal lagres. Det var f.eks. dette jeg snakket med Facebook og Google om da jeg var i USA i november i fjor, om stort behov for datalagring. Facebook valgte Finland, i nær konkurranse med distriktsalternativer i Norge. Så jeg har et godt håp om at vi kan være konkurransedyktige på en slik arena i framtiden.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2012-03-21:
Det er det. Vi har en god framdrift på dette. Vi går igjennom bygningsmassen for å se om det er bygg som ble med Entra den gangen det ble utskilt, eller som er i Entras eie nå, som mer naturlig f.eks. hadde hørt til i Statsbygg, få en opprydding i det, før Entra eventuelt selges, fusjoneres eller får en annen eiersits. Men dette avhenger jo også av pris, av en god kunde. Fordi vi – som jeg sier – har god tid og Entra gir god avkastning, trenger vi ikke å forhaste oss. Vi vil prøve å få mest mulig ut av dette, til beste for fellesskapet. For disse datasentrene spiller det jo ingen rolle, for den forretningsmessige rammen rundt dette – for Entra som for private – vil være den samme som nå. Den eneste forskjellen er – og jeg kan forsikre om at vi har en nær dialog med Entra om disse spørsmålene – å prøve å formidle også distriktskommunenes syn, slik at Entra er klar over det og tar det med seg i sitt arbeid. Vi støtter opp om disse distriktsinitiativene, og det er ikke noe mål for oss at Entra skal gjøre investeringer som konkurrerer med dem, men det er til sjuende og sist Entras beslutning.