trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Jeg mener at det som har kommet fram i debatten nå, er veldig viktig. Viktige avklaringer fra opposisjonen, men også fra posisjonen, i den forstand at vi har invitert til samtaler rundt politisituasjonen, tror jeg er helt avgjørende. Mye av debatten som har vært rundt politiet, og en beskrivelse av fakta ute som etter mitt skjønn ikke bestandig har vært like korrekt, har i seg selv bidratt til utrygghet. Jeg mener også at mye av den fokuseringen bidrar til å gjøre det mindre attraktivt å søke Politihøgskolen. Da er det mye bedre for alle aktører at vi har en konstruktiv vinkling med hensyn til hvordan vi skal løse de utfordringene som politiet står overfor. Jeg mener at flere i opposisjonen har tatt tak i nettopp den vinklingen. Det gleder meg veldig at vi nå, like før jul, faktisk hører Fremskrittspartiet si at lønnsspørsmålet skal diskuteres ved lønnsbordet. Det er jo ganske andre toner enn det vi har hørt tidligere, at man på direkten på landsmøtet i Politets Fellesforbund nærmest har bevilget økt lønn – utenom tur – slik jeg også forstår representanten Heggø var inne på, at man endog nesten har fremmet forslag om det. Det er veldig bra. Jeg må gi ros til Fremskrittspartiet for at man nå går tilbake på det. Jeg tror det er helt avgjørende hvis vi skal kunne klare å lykkes når det gjelder styrking av politietaten. Jeg mener også at det er veldig bra at representanten Dahl nå sier at det som Høyre nå har i tankene for å styrke politiet, ikke går på lønnsspørsmål, men at det går på to ting: flere sivilt ansatte og seniorpolitiske tiltak. Det er jeg helt enig i. Det er forhold som vi skal drøfte framover. Det kan man gjøre uavhengig av lønnsforhandlinger og andre ting. Men jeg må nok si at det inntrykket offentligheten har av Høyres standpunkter i disse spørsmål, er nok ganske annerledes enn det man nå gir uttrykk for. Men jeg velger å tolke og forstå dette i veldig god mening, i den forstand at Stortinget nå i veldig stor grad er samlet om at lønnsspørsmål og arbeidstidsspørsmål skal følge sine prosesser. Det tror jeg er veldig viktig hvis vi skal klare å lykkes med å få til en felles forståelse om både problemer og utfordringer, ikke minst med tanke på løsninger. Så mener jeg, som også representanten Dørum var inne på, at vi kan diskutere politihøyskoleopptaket til vi blir blå, som noen sier. Jeg mener allikevel at enhver sittende regjering har ansvar for å bringe fram fakta og analyser når det gjelder behovet i den etaten man styrer. Bemanningsutvalgets rapport og det arbeidet vi har gjort de siste tre årene, viser at vi har et annet behov. Jeg skulle ønske at den forståelsen hadde kommet tidligere til oss alle. Men det har ikke skjedd, og det er også er en del av årsaken til at vi har for få politifolk i dag.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Regjeringa har heile tida vore oppteken av at redningshelikoptertenesta skal sikra at menneske i naud får den nødvendige hjelpa. Ved søk og redning er tid ein avgjerande faktor for å kunna redda liv. Dei siste åra har kostnadene ved å oppretthalda beredskapen auka vesentleg. Bakgrunnen for dei auka kostnadene er, som det er sagt her før, i korte trekk auka vedlikehaldskostnader som følgje av aldrande helikopter. Redningshelikoptertenesta vert i St.prp. nr. 20 styrkt med 33,75 mill. kr nettopp for å kunna oppretthalda dagens redningshelikopterberedskap. Dette kjem i tillegg til at redningshelikoptertenesta i St.prp. nr. 1 for 2007–2008 vart styrkt med 160 mill. kr, og med 15 mill. kr i St.prp. nr. 59 for 2007–2008. Desse midlane skal bl.a. gå til ny base i Florø, tilstedevaktsordninga på Rygge og Ørlandet og vidareføring av prosessen for kjøp av redningshelikopter. Det er riktig som det er sagt her, at vedtaket om Florøbasen vart gjort i 2002, og den førre regjeringa lyfta faktisk ikkje ein finger for å setja i verk vedtaket. Når vi veit at vi utanfor kysten av Sogn og Fjordane finn 30 pst. av den totale gass- og oljeutvinninga, og at det i tillegg er stor fiskeaktivitet her, er eg svært glad for at etableringa av Florøbasen no er sett i gang. Til stades-vakt med lege på Rygge og Ørlandet er, som sagt her før, på plass. Det er bra. Her har vi faktisk valt å nytta eksisterande kaserner i staden for å byggja nytt, på same vis som på Banak. Ein kan ikkje unngå å merka seg at både Høgre og Framstegspartiet er med på å gje ros til Regjeringa i denne saka. Det set eg pris på. Men dei er litt misnøgde med at Florøbasen er sivil. Til det er det å seia at Regjeringa fortener absolutt all denne rosen, for det har vore ei stor satsing på redningshelikopter. I førre periode kom det faktisk berre ein base med til stades-vakt på plass på knapt tre år, mens denne regjeringa har fått på plass fire nye basar på tre år. I tillegg er ein i gang med etableringa av basen i Florø. Det viktigaste med Florøbasen er som sagt å få han opp å stå. For dei som kjem i naud utanfor Stadt, og som treng å bli redda, er det heilt likegyldig kven som sit bak spakane – om det er militært personell eller sivilt. Det viktigaste er faktisk at ein vert redda. Og det er det arbeidet som no er sett i gang. Så vil eg gjerne også presisera at det var faglege vurderingar som låg bak at vi ikkje ønskte å føra vidare opsjonen på NH90 endå ein gong. Det er litt vanskeleg å ta stilling til Framstegspartiet sine merknader, der ein viser til forslag i Innst. S. nr. 104 som ikkje er offentlege enno. Så den diskusjonen må vi nesten koma tilbake til. No har dei ikkje vore innom det så mykje i dag heller. Når det gjeld innkjøp av redningshelikopter, har statsråden gjort godt greie for det. Det er riktig som det vart sagt, at vi ser føre oss ei innfasing i perioden 2011–2014.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Eg vil berre ha ei presisering frå Framstegspartiet. Eg høyrde heilt nye tonar i innlegget til representanten Solveig Horne når det gjaldt fredsplikt, at lønsvilkåra faktisk skal forhandlast om når det er tarifforhandlingar, og ikkje elles. Spørsmålet mitt er ganske enkelt: Betyr det at det Siv Jensen m.a. sa på PF sitt landsmøte, at dei måtte få høgre løn og det no, og dei populistiske forslaga som var i tipunktsplanen, berre er eit populistisk utspill, og at dette er historie, slik at vi kan stola på at dette er Framstegspartiet si line frå no av?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Det ble visst en liten budsjettdebatt om politiet i dag, og da kan jeg ikke la anledningen til å si noen ord om det gå fra meg. Det er helt rett som saksordfører sa, at det har vært en stor økning i justisbudsjettet, og det har vært en stor økning til Politihøgskolen. Det er veldig bra, men det skulle bare mangle når det også har vært en stor økning i inntektene til den norske stat. Det vi ikke må glemme, er at det også har vært økte lønns- og prisjusteringer. Politiet har fått flere og flere oppgaver som det ikke alltid har fulgt penger med. Den volden og kriminaliteten vi ser ute på gatene og andre plasser, blir bare grovere og grovere. Det har vært en veldig spesiell høst. Jeg har hatt en følelse av at opposisjonen og regjeringspartiene har levd på hver sin planet, og har gått helt i clinch når det gjelder politiet. Men nå har altså komitelederen invitert til dialog. Og selvfølgelig skal man være med på dialog, men da må vi i hvert fall være enige om visse ting. Det er at det er en krise der ute, og det er en krise som går på bekostning av folk flest. Nå har noen hver av oss vært ute og besøkt politidistrikter. Vi har vært ute og sett med egne øyne hvordan det ser ut, og det er ikke bra. Så kan vi heller være enige om at vi ikke skal diskutere lønn utenom lønnsoppgjørene – det kan jeg være helt enig i. Men likevel er det noe som må gjøres på området. Det går ut over folk flest, og det går ut over forebygging. Folk får ikke den tjenesten de skal ha av politiet. Så sa justisministeren at han har økt budsjettene. Men det er der forskjellen mellom Fremskrittspartiet og regjeringspartiene er. Vi mener at økningen ikke er stor nok, for det er driftsbudsjettet til politiet man sliter med. Når det nå blir bevilget 52 mill. kr ekstra i nysalderingen her, er det heller ikke nok, hvis det skal deles mellom de politidistriktene vi har. Jeg besøkte selv Stavanger-politiet på lørdag. Der fortalte politiet at da Nokas-ranet skjedde, var det ca. fire personer på jobb. Da sa politikerne etterpå: Aldri mer skal det skje. Men i dag er det ikke flere politifolk på vakt i Stavanger enn det det var under Nokas-ranet. Fremskrittspartiet skal være med på en dialog, men da må det være en dialog som fører til at vi kan imøtekomme de behovene som folk der ute har for polititjenestemenn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Det er ingen motsetninger mellom det som jeg har sagt, og det som Siv Jensen har sagt, eller det andre har sagt. Det vi har fokusert på, er at det har vært en stor krise i politiet denne høsten, og at Fremskrittspartiet mener at driftsmidlene er for små. I den tipunktsplanen som vi har fremmet, og som vi skal behandle i Stortinget over nyttår, har vi kommet med flere konkrete forslag der vi er nødt til å se på lønnsnivået. Vi er nødt til å se på risikotillegget, og vi er nødt til å se på utdanningsløpet. Det er slike ting som vi skal komme tilbake til. Men å begynne å diskutere nå i dag – utenom lønnsoppgjør – hvor mye politifolk skal tjene, mener i hvert fall undertegnede at vi ikke skal gjøre. Det vi er nødt til å være enige om, er at det er en krise, og at vi er nødt til å få gjort noe med den situasjonen som er i politiet nå. Når det gjelder det vi snakket om før med tanke på dialog, håper jeg at regjeringspartiene vil se nøye på det forslaget som Fremskrittspartiet har fremmet, og som vi skal få opp til debatt etter jul.
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-12-16:
Jeg vet ikke helt om vi er i avdelingen for ønskerepriser når vi begynner å debattere ting om igjen her, men det var én kommentar fra statsråden som ikke kan få stå uimotsagt. Det var at Høyre på direkten har gått god for alle PFs krav. Det har ikke Høyre gjort. Det Høyre har gjort, er å vise støtte til PF for de to kravene som PF i lang tid har hatt, og som samsvarer med det som var innretningen på vårt alternative budsjett, hvorav to punkter ble nedstemt den 3. desember – flere sivilt ansatte, aktive seniortiltak med en nasjonal strategi. Det ville vi bevilge penger til. Det ble nedstemt. Samme kveld diskuterte vi også politistudiet. Det ble ikke sagt et ord om det her, men det ble sagt desto mer fra statsrådens side på TV 2, etter at man hadde stemt ned også det forslaget i Stortinget. Når det gjelder arbeidsvilkår og lønn, er fredsplikten til for å holdes. Dette forsøket på å dreie fokuset vekk fra den krisen politiet er inne i, ved å antyde at Høyre nærmest har gått inn i lønnsforhandlinger på TV, er faktisk ganske upassende. Det vi har sagt, er at arbeidsmiljøloven eventuelt må endres, vi må finne en innretning på det slik at det kan muliggjøres. Det er noe helt annet enn å si at vi har slukt agnet fra PF rått. Når det gjelder dialog, hadde vi altså muligheten til å ha en dialog her i syv uker i Stortinget, etter at budsjettet til Regjeringen ble lagt frem. Det var utgått på dato da det ble lagt frem. Syv uker hadde man, og man valgte altså å stemme ned alle de forslag som kunne gitt mer politikraft nå. Så kommer det kanskje en krisepakke i januar/februar. Vi håper da at sivilt ansatte og seniortiltak er en del av den krisepakken. Men når man ønsker en dialog, passer det veldig dårlig at representantene for regjeringspartiene går ut i et tosiders oppslag i VG i samråd med statsråden og fyrer opp under det dårlige forhandlingsklimaet som var før man satte seg ved forhandlingsbordet og fikk PFs krav. Men jeg skal bidra til å forkorte debatten ved å bruke et halvt minutt mindre enn det som er taletiden. Jeg vil bare anbefale at man faktisk har en dialog og ikke bare bedriver polemikk og prøver å skape et inntrykk av at opposisjonen har helt andre agendaer enn vi faktisk har.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-16:
Vi er i høytidsstemning, det går mot jul. Som representanten Odd Einar Dørum sa, kommer freden til å senke seg over oss. Men det er et par utfordringer også, det vet vi jo. Det kommer til å bli mye høyere alkoholkonsum i mange hjem framover. Vi vet også av statistikken fra legevaktene, fra politianmeldelsene, fra krisesentrene, at vold mot barn og kvinner vil øke de neste dagene. Det er en stor kontrast at vi på den ene siden ønsker ro og fred, og på den andre siden blir de aller svakeste av oss utsatt for det motsatte. Mest går det ut over barn, kvinner og eldre. Den siste kategorien er underkommunisert, det er en kategori vi alle sammen nesten hopper over. Det er usynlig vold, og det er mye farligere vold. Den volden som blir begått ute på gaten, er synlig – den blir fanget opp av både mediene, politiet og mange andre hjelpeinstanser som er der ute. Den volden som blir begått mot kvinner og barn i det stille rom, er mye farligere, for det er mye mindre oppmerksomhet rundt den. Vi har de siste par månedene styrket politiet med 52 mill. kr. Vi forventer nå, både vi i SV og mange andre, at politiet har skjerpet oppmerksomhet og høy beredskap mot denne usynlige volden i hjemmene. Vi har familievoldskoordinatorer i det ganske land. Jeg forventer at de menneskene som er satt til å gjøre denne jobben, er beredt og fokusert, og at tiltakene er der, at alle disse menneskene – både i politiet og ikke minst i det kommunale apparatet – er på plass, slik at færrest mulig barn, kvinner og eldre blir utsatt for vold, og at de, hvis de blir utsatt for vold, får hjelp når de trenger det, slik at julen også blir en hyggelig tid for dem, og ikke ødelegges av dem som kommer til å bruke veldig mye alkohol og lar det gå ut over sine nærmeste.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Stortinget behandler i dag St.prp. nr. 85 for 2007–2008, som gjelder endringer i statsbudsjettet under Justisdepartementet og Forsvarsdepartementet i forbindelse med ekstraordinære utgifter for håndtering av skogbrannen i Froland. Skogbrannen i Froland startet den 9. juni, og den kommunale brannberedskapen ble aktivert. 14 mann rykket ut, og etter to timer ble det gitt tilbakemelding om at brannmannskapene var ved godt mot. Kontroll var nådd. Men mot kvelden kom de første foruroligende meldinger om at brannen var ute av kontroll. Brannmesteren i Froland bad da om assistanse fra brannhelikopter, men fikk avslag på sin anmodning. Brannen ble ikke prioritert nok til å få assistanse fra brannhelikopter. Dette var en feilvurdering, og brannen utviklet seg til den største skogbrannen i Norge etter annen verdenskrig. Sivilforsvaret deltok med 790 mannskaper, Heimevernet med ca. 600 mannskaper i tillegg til store mannskapsstyrker fra de kommunale brannvesen i nærliggende kommuner. Sterk vind var en medvirkende årsak til at brannen spredte seg meget raskt. Flere gårder måtte evakueres, men ingen gårder brant ned. Ca. 25 hytter ble flammenes bytte. Brannhelikoptre – dog i lite omfang – ble satt inn i slukkingen av skogbrannen. Selv om flere private helikoptre var tilgjengelige, ble disse først satt inn fredag den 13. juni. Den dagen var 16 helikoptre i sving, og disse gjorde sammen med bakkemannskaper en kjempejobb. Hadde ikke vegringen fra den rød-grønne regjering mot å benytte private helikoptre vært så stor som den var, mener brannkyndige personer at brannomfanget i Froland ville blitt betydelig redusert. Avslag på Frolands anmodning om brannhelikopter synes fra eksperthold å være et stort feilgrep. Totalkostnadene for innsats fra DSB, Sivilforsvaret og Heimevernet beløper seg totalt til 22,2 mill. kr. En samlet komité erkjenner at de kostnader som påløp i forbindelse med skogbrannen i Froland, må dekkes inn på en måte som sikrer at de berørte instanser får sine utlegg dekket. Komiteen støtter derfor de foreslåtte disposisjoner.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Jeg skal ikke forlenge debatten så mye, men jeg ønsker å reflektere over hvor mye godt og tidsriktig utstyr betyr når man skal begrense en katastrofe, som f.eks. en skogbrann. Forsvarskomiteen har gjennom mange år og mange høringer hørt om hvor dårlig, gammelt og lite hendig mye eller deler av utstyret til f.eks. Sivilforsvaret er. Bilparken de har, er både eldre og dårligere enn gjennomsnittet på en middels gård hjemme i Hedmark, der jeg kommer fra – det siste er selvfølgelig mine ord. Bilparken er ofte både 30 og 40 år gammel. Det samme er mye av det andre utstyret de har, eller disponerer. Personlig bekledning er en annen viktig ting som må oppgraderes – inklusiv fottøy og hjelmer. Skal man utføre et vanskelig og kanskje farlig oppdrag, må sikkerheten og sikkerhetsutstyret være til stede. Noe som er like viktig, er å øve, og mangelen på egne og ikke minst felles øvelser er stor. Samarbeid er viktig. For å få en maksimal utnyttelse av mannskaper og utstyr er koordinering og logistikk kjempeviktig. Avslutningsvis: Den økonomiske biten må på plass når det gjelder godtgjørelse til alle de mannskaper som tjenestegjør både i Sivilforsvaret og i Heimevernet, og ellers til andre som bidrar for å gjøre en katastrofe så liten som mulig.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Eg har berre nokre få korte merknader. Komiteen har denne gongen valt berre å kommentere to saker som Riksrevisjonen vil følgje opp vidare. Den eine er Dokument nr. 3:12 for 2003–2004, om reinbeiteressursane i Finnmark. Der er det sett i gang tiltak, men Riksrevisjonen finn det for tidlig å kunne uttale seg om effekten av desse tiltaka. Så her vil ein vente litt før ein eventuelt legg denne saka vekk. Det er komiteen einig i. Den andre saka er Dokument nr. 3:6 for 2004–2005, om Forskingsrådet sine handlingsretta program. Der er det òg sett i gang tiltak som komiteen synest verkar interessante. Riksrevisjonen seier at det er for tidleg å leggje denne saka bort, og at ein vil følgje med på ho vidare. Det er også komiteen samd i. Dei resterande sakene er då avslutta frå Riksrevisjonen si side, og det er også komiteen samd i.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Eg har berre nokre få kommentarar. Komiteen legg med dette fram innstillinga til St.meld. nr. 4 for 2008–2009. Komiteen er nøgd med meldinga slik ho framstår. Ho er oversiktleg og tydeleg. Det er viktig at komiteen får ei oppstilling som er oversiktleg. Komiteen har ved fleire høve før kritisert at delar av oppfølginga har vore kommentert i statsbudsjettet og i revidert nasjonalbudsjett. Dette har blitt betre. I St.meld. nr. 4 får vi melding om at det er gjort 24 oppmodingsvedtak i perioden, noko som er ein liten auke frå førre sesjon. Det er også lagt inn rapport om oppfølging av åtte vedtak frå 2006–2007 og eitt vedtak frå 2006. Komiteen kommenterer ikkje vedtak som ein synest har blitt følgt opp på ein tilfredstillande måte. Komiteen har merkt seg at det ikkje er gjort vedtak om utgreiingar i 2007–2008. Eg skal òg kort kommentere eit par særmerknader vi i Framstegspartiet har, åleine eller saman med andre. Det første gjeld vedtak nr. 391, 7. mars 2008: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å innføre krav om ekstern sensor for all høyere utdanning.» Her meiner Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti at det Regjeringa så langt har gjort, ikkje er tilstrekkeleg. Vi meiner at Regjeringa her burde ha sett tidsfristar for utgreiingsarbeidet og hatt ein plan for å leggje fram lovforslag no til våren, slik at lova kunne tre i kraft frå hausten 2009. Ein meiner òg at Regjeringa endra språkbruken vekk frå ordlyden i vedtaket, og dermed er vi av den oppfatninga at dette vedtaket ikkje er oppfylt av Regjeringa, slik Stortinget gjorde vedtak om. Regjeringspartia er av ei anna meining. Det andre vedtaket som eg vil kommentere, er vedtak nr. 331, 18. desember 2006: «Stortinget ber Regjeringen, for å kunne gi tidligere ungdomskriminelle en ny sjanse, utrede en ordning med sletting av rulleblad i de tilfeller der unge kriminelle ikkje har begått alvorlige lovbrudd, eller en lang rekke gjentatte lovbrudd og for eksempel ikke har begått ny kriminalitet i en periode på 5 år etter fylte 18 år. Spørsmålet kan for eksempel inngår i mandatet til utvalget som nedsettes med bakgrunn i forslagene i St.meld. nr. 20(2005–2006) (2005–2006) Komiteens medlemer frå Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti meiner at denne saka har teke altfor lang tid. Vi synest det er eit rimeleg krav frå oss at det blir orientert om saka i neste stortingsmelding som kjem om saka. Med desse få orda vil eg tilrå komiteen si tilråding til vedtak.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-16:
Jeg er saksordfører når det gjelder to departementer, Olje- og energidepartementet og Kultur- og kirkedepartementet. Det er ikke alvorlige merknader under disse departementer, og i mangel av tilstedeværende statsråd i tillegg, tror jeg at jeg skal gå forbi disse i taushet. Det er altså en kombinasjon av to forhold som gjør at jeg gjør det. Derimot har jeg lyst til å komme med et par merknader om den generelle trend som er i Dokument nr. 1 i år, som i fjor. Og det er det interessante ved det, det er en stabilitet i dette som er besnærende. Her kommer statsråder hvert år og forsikrer at man skal bli bedre neste år, men neste år gjentar den samme kritikken seg stort sett. Så stabilitet er i alle fall et dekkende uttrykk. Men det er ikke en tilfredsstillende karakter. Det er to forhold som jeg særlig vil rette oppmerksomheten mot, og som også Riksrevisjonen gjør i sin oppsummering. Det er mangel på oppfølging av stortingsvedtak i etatsstyring. Departementene gjør så godt de kan, men de glemmer å si ifra til de underliggende etater at de også må gjøre det bedre enn i fjor. Det er det ene. Det andre gjelder anbud. Antallet syndere når det gjelder anbud, er stort sett konstant. Jeg tror ikke dette skyldes at regelverket er vanskelig å følge, for mange klarer glimrende å følge det. Det skal fremheves at det er mange som følger dette til punkt og prikke, og som sannsynligvis også får bedre styring med sin etat eller sitt departement på den måten. For det bare å følge regelen vi gjør som i fjor, eller vi bruker samme leverandør som i fjor, gir i dagens marked lite tilfredsstillende resultater. Det er derfor dette er så alvorlig. Jeg er fornøyd med at Riksrevisjonen vil foreta en egen forvaltningsrevisjon på dette området for å se om det er systemfeil. Men jeg har lyst til å stille fornyingsministeren følgende spørsmål: Hvorfor forsikret hun i fjor om at alt skulle bli bedre, når det ikke er blitt noe bedre? Hva er det hun mangler av redskap for å kunne styre andre departementer og deres underliggende etater på dette området? Og jeg stiller spørsmålet: Er det slik at Fornyingsdepartementet ikke har tilstrekkelig kompetanse eller tilstrekkelig autoritet til å styre på dette området? Man kunne jo reise det spørsmål i norsk statsforvaltning – jeg vet at det ikke har vært gjort før – om ikke enkelte oppgaver burde legges innunder Statsministerens kontor, slik at statsministeren selv hadde et mer direkte ansvar for en del gjennomgående oppgaver i hele forvaltningen. Det synes for meg som om tanken på å ha et slags forvaltningsdepartement, som under skiftende navn vel har vært det hele tiden, som skulle være overordnet andre og passe på andre departementer, etter hvert ville bli – og det er både en kritikk og en selvkritikk i dette – en litt vanskelig oppgave, for å si det meget forsiktig. Men jeg vil gjerne utfordre statsråden – og det er min siste sjanse i hvert fall i denne perioden – til å si hvilke virkemidler hun mangler for å kunne levere bedre resultater neste gang.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-16:
Det er hyggelig å høre at Riksrevisjonens rapport er lest av flere enn komiteens medlemmer. Nå er det komiteens innstilling som foreligger til behandling, og jeg bad om ordet fordi jeg er saksordfører for denne enstemmige innstillingen. Det som Riksrevisjonen viser til, er at det er en grunnleggende oppgave for energimyndighetene i landet å sørge for tilfredsstillende sikkerhet i leveringen av energi. Riksrevisjonen dokumenterer at om lag halvparten av de nettselskapene som har konsesjon til å bygge og drive distribusjonsnett, har anlegg med feil eller mangler, som etter en teknisk vurdering bør rettes opp. Og det er en alvorlig kritikk – det er jeg enig i. Når man snakker om å sove i timen, må det åpenbart være noen som har gjort det tidligere, for dette er altså ikke nye forhold. Komiteen retter oppmerksomhet mot tre kritiske punkter. Det ene er at de økonomiske virkemidlene som energimyndighetene har til å prioritere vedlikehold, er åpenbart ikke tilstrekkelige – hvis ikke hadde noe annet skjedd. Det andre forholdet er NVEs tilsyn som heller ikke er tilstrekkelig. Det ligger en kritikk av NVE i rapporten, som jeg synes er tydelig. Den gjentas i innstillingen. Det tredje er en kritikk som ikke er ny, og som går på at to direktorater har vanskelig for å samarbeide. Det er ingen som har så vanskelig for å samarbeide som direktorater og departementer seg imellom. Her gjelder det Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, DSB, og Norges vassdrags- og energidirektorat, NVE. De har åpenbart sine faglige kjepphester begge to, men samarbeidet mellom dem er mangelfullt. Det påpekes også i innstillingen. Nå har det skjedd ting siden denne rapporten kom, for Stortinget behandlet denne saken så sent som den 2. desember, altså for 14 dager siden, og fattet et enstemmig vedtak hvor man ber Regjeringen levere en stortingsmelding om dette, hvor det gis en del oppdrag. Den innstillingen som Stortinget nå behandler, og formodentlig vedtar, gir ytterligere oppdrag til den stortingsmeldingen. Så det er mitt håp at departementet prioriterer den. La meg si det slik at dette er jo ikke partipolitisk, for dette er en enstemmig innstilling, så jeg tror at her kan departementet trygt følge opp og trygt komme med en melding uten fare for at det selv i et valgår skal bli trøbbel av det. Så mitt håp er at departementet prioriterer dette arbeidet, fordi dette vedrører jo menneskene i landet ganske direkte. For å si det slik, når lyset går, er det ikke mye som skjer.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-16:
Denne rapporten fra Riksrevisjonen forteller om en arbeidsmetode som er ny for Riksrevisjonen, men ganske interessant, og som jeg synes det er grunn til å kalle prisverdig – en parallellrevisjon mellom ulike nordiske land for å sprenge grenser i et nordisk kraftmarked. Riksrevisjonen har gjennomført en parallellrevisjon mellom norsk, dansk og finsk riksrevisjon – ikke svensk, men man har samtidig hatt et godt samarbeid med Sverige, så man mener å ha dekket det ganske godt også. Spørsmålet er jo om man har tilstrekkelig beredskap for å hjelpe hverandre ved omfattende strømbrudd over grensene når det de facto er slik at et brudd i ett land kan påvirke situasjonen i et annet land. Nordisk samarbeid har vi lang tradisjon for i dette landet. Alle hyller nordisk samarbeid ved enhver gyllen anledning, men det hender jo, og ikke så sjelden, at man påpeker at når det kommer til de faktiske realiteter, er ikke det samarbeidet som foregår, like intenst. Og la meg si det slik, denne riksrevisjonsrapporten er en tydelig påpeking av at Olje- og energidepartementet må følge bedre opp utfordringer knyttet til reparasjonsberedskap som det norske kraftsystemet medfører, og man må også intensivere samarbeidet slik at andre land stiller opp for hverandre. Det er både et ansvar for det norske Olje- og energidepartementet, og det er en utmerket oppgave for Nordisk Ministerråd.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-16:
Dette er jo en enstemmig innstilling, og det betyr at alt det representanten Foss sa, slutter jeg meg uten videre til. Det har vært forbedringer ved de museale samlinger, heldigvis. Det er tilført betydelige midler både under min statsrådstid og under Kristin Clemets statsrådstid, hele 160 mill. kr ekstra utover det universitetene selv bruker på dette. Men det har ikke vært tilstrekkelig, for etterslepet var formidabelt. Grunnen til at jeg nå tok ordet, var for å følge opp det representanten Foss avsluttet med, nemlig at selv om vi i innstillingen skriver at vi forventer at dette følges opp i framtidige budsjetter, ligger det altså en åpning nå i forbindelse med en tiltakspakke som er annonsert i månedsskiftet januar/februar. Og det er helt riktig: Mange av disse prosjektene er ferdigprosjektert, det mangler bare penger. På Tøyen har vi gryteklare prosjekter, og vi har også gryteklare prosjekter ved mange andre universiteter der de museale samlinger kan inngå. Men det er spesielt ved Tøyen i Oslo og også i Bergen at manglene er store, og det betyr at disse bør gis spesiell prioritet. Dette har også en annen dimensjon. Nå er det mulig å si at man har en tiltakspakke, som gjør at man kan få i gang prosjekter litt før, men man skal ikke underslå at hele hensikten med de museale samlinger ikke bare er den kunnskap som der er, men dette er også vår hukommelse – dette er hele vår historie. Det betyr at det hviler et spesielt ansvar på oss for å ivareta disse samlingene på en måte som gjør at også framtidige generasjoner kan få kulturelle opplevelser rundt dette, selvfølgelig i tillegg til det som også Foss var inne på, nemlig at det finnes kunnskap i dette materialet som vi før ikke har visst om, men som man i dag, med ny teknologi, kan bruke, for på den måten å frambringe ny kunnskap. Men la meg understreke de selvstendige argumentene for samlingene – ikke bare ut fra det perspektivet som handler om kunnskapen som ligger i materialet – nemlig at vårt folks historie og vårt folks hukommelse ligger i disse samlingene. Det er en selvstendig begrunnelse for hvorfor man nå bør finne noen penger i en tiltakspakke, også før budsjettet.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-12-16:
Det er nå over et år siden Terra-saken eksploderte i media. Om dette i det hele tatt ville blitt en så stor sak dersom ikke investeringene hadde endt i økonomisk tap for de berørte kommunene, vites ikke. Hva som hadde skjedd dersom disse kommunenes satsinger hadde resultert i en kjempegevinst, er det heller ikke godt å si noe om. Sikkert er det imidlertid at de formelle feilene som er gjort både i departement og i kommuner, er like alvorlige uansett. Som saksordfører har redegjort grundig for, var saken som foranlediget Vik-brevet, prinsipiell. Det er derfor vanskelig å forstå at saken ikke ble behandlet på et høyere nivå i departementet, og antakelig burde den også vært brakt fram for den politiske ledelsen. Det er også kritikkverdig at oppfølgingen av Vik-brevet ikke ble satt i gang tidligere, og at berørte kommuner ikke ble orientert da departementet i 2006 kom til en annen konklusjon enn de gjorde ved gjennomgangen i 2002. Departementets svar til Riksrevisjonen viser heldigvis at det nå er utarbeidet bedre rutiner i departementet, slik at saker som skal følges videre, forhåpentligvis ikke forsvinner i en skuff i framtiden. Departementet har et generelt ansvar for å rettlede kommunene i forståelsen av kommuneloven. Det er imidlertid påpekt – og det er det viktig å understreke – at kommunene selv har et selvstendig ansvar for å tolke og innrette seg etter loven. Kommunene er også selv ansvarlig for sine egne økonomiske disposisjoner. Siden 2000 og 2001 har kommunene hatt større frihet og mer ansvar for sin egen finansforvaltning. Men loven har også regler om at kommunene skal forvalte midlene slik at de får tilfredsstillende avkastning uten vesentlig finansiell risiko. I denne saken går det derfor ikke an å skylde på andre. Selv om departementets håndtering av saken har vært kritikkverdig, er det til syvende og sist kommunene selv som sitter med ansvaret for de vedtakene de gjør. Konsekvensene av de finansielle risikoene de berørte kommunene har tatt, får, slik det ser ut i dag, betydelige økonomiske konsekvenser for kommunene. Derfor er det positivt og riktig at departementet i denne saken bidrar og har tatt grep for å avhjelpe situasjonen, uten derved å skulle overta ansvaret for den situasjonen som har oppstått. Departementets bidrag er viktig av hensyn til innbyggerne i de berørte kommunene, slik at de ikke får altfor store belastninger. La meg ellers kort kommentere et annet forhold som denne saken har aktualisert. Rapporten viser en viss uenighet mellom departementet og Riksrevisjonen med hensyn til tilgang til dokumenter i departementet. La meg understreke at det er nødvendig at Riksrevisjonen får tilgang til all relevant informasjon innenfor lov og instruks. Det ligger i det at innsynsretten ikke omfatter regjeringsnotater og interne dokumenter i tilknytning til disse. Departementene må legge til rette for at Riksrevisjonen på en grei måte kan få nødvendig tilgang til den informasjonen de trenger.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-12-16:
Jeg skal stanse litt opp ved helsekapitlene, og særlig det som handler om de regionale helseforetakene. Det er slik at statsråden setter krav til helseforetakene gjennom et oppdragsdokument. Dette dokumentet skal være styrende for det enkelte regionale helseforetak. Rapportering tilbake til eierne, altså til departementet ved statsråden, skal vise graden av måloppnåelse. Riksrevisjonen har kontrollert de regionale helseforetakenes rapportering om måloppnåelse. Riksrevisjonen konkluderer med at det er vanskelig å vurdere måloppnåelsen på flere områder, f.eks. innen aktivitetsvekst og psykisk helsevern. Departementet erkjenner at det er vanskelig å sammenlikne de regionale helseforetakene med hverandre, fordi de rapporterer forskjellig. Mangel på kvalitetsindikatorer gjør det videre vanskelig å slå fast kvaliteten på helsetjenestene. Det er et mål at en skal ha likeverdige tjenester i alle de fire helseforetakene. Komiteen mener det er alvorlig når rapporteringssystemet er slik at dette viktige området faktisk ikke kan etterprøves. Det er prioriteringsforskriften som skal styre utviklingen av helsetjenester. Det er altså de som trenger det aller mest, som først skal få hjelp. Stortinget har bestemt at rettighetspasienter innenfor barne- og ungdomspsykiatrien skal prioriteres. Det er gledelig å registrere at ventetiden for disse er gått ned, men det er sterkt bekymringsfullt at ventetiden likevel er den lengste sammenliknet med rettighetspasienter innenfor somatikk og rehabilitering. Senterpartiet er enig i Riksrevisjonens merknad om at ventetiden innen barne- og ungdomspsykiatri ikke er akseptabel. Videre påpeker Riksrevisjonen at andelen korridorpasienter ikke er gått ned. Komiteen understreker at dette faktisk er en uverdig måte å behandle pasienter på. Så vet vi at korridorpasienter handler om hvordan en velger å organisere sykehustjenestene, og komiteen ber altså departementet ha en særlig oppmerksomhet rettet mot dette. Det er store summer som blir brukt på helse. Det er viktig at disse midlene blir brukt slik Stortinget bestemmer at de skal brukes. Departementet må derfor ha oppmerksomheten rettet mot disse områdene, som Riksrevisjonen påpeker ikke fungerer tilfredsstillende nok.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Det er bare en kort merknad. Det gjelder forskrifter. Komiteen peker i innstillingen på at fullmakter til å gi forskrifter i en del saker delegeres til ytre etater. Hvis komiteen, eller Stortinget, skal ha noen mulighet til i det hele tatt å kunne kontrollere dette, ber vi om at en oversikt over slike fullmakter legges ved statsrådsprotokollene, og at det i den sammenheng også redegjøres for hvilke kontrolltiltak som departementene har iverksatt for å sikre at forskrifter basert på delegert fullmakt er utformet i tråd med Stortingets vedtak og forutsetninger. Hvis de legges ved, slik vi ber om, har vi i hvert fall en mulighet til å gå inn og ta stikkprøver og kontrollere at forskriftene er i tråd med Stortingets vedtak.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Det var innlegget fra Carl I. Hagen som gjorde at jeg bad om ordet. Det fikk meg til å minnes speilsalene i tivoli, hvor man kan gå inn og se seg selv. Man kjenner seg for så vidt igjen, men man ser ikke ut helt som man gjør i vanlige speil. Det var den assosiasjonen jeg fikk da jeg hørte Carl I. Hagen, for vi husker Fremskrittspartiet som et parti som sterkt har understreket hvilket ansvar vi har for oss selv, og som dels har angrepet mennesker og grupper som ikke har tatt det ansvaret. I denne saken bruker altså Carl I. Hagen Kommunaldepartementets første brev som en unnskyldning for de disposisjoner lokalpolitikerne gjorde. De var i god tro, og derfor unnskylder man kommunen. Men det er klart det var uheldig. Og Hagen har sikkert rett i at hadde den lovfortolkningen som nå står, kommet først, hadde vi sluppet disse uheldige investeringene og tapene. Men det at ting ikke er på kanten eller utenfor loven, betyr ikke nødvendigvis at det er kloke disposisjoner. Og det burde være ganske opplagt for lokalpolitikere at det å plassere penger i produkter som de færreste skjønner, er en ganske dristig operasjon. Det kan være dristig nok å plassere i de produkter man skjønner når man opererer på børsen. Dette bruker altså Hagen for å unnskylde kommunene. Men så går han et skritt videre, og da er plutselig det de villedede kommunale myndighetene har gjort, blitt et bevis på at de er så udugelige at de ikke kan ha ansvaret for verken skole eller eldreomsorg. Det må da over på staten, den staten som altså har villedet kommunen i dette tilfellet. Så her henger ikke resonnementene helt på greip, selv om det for så vidt er beundringsverdig det vi har sett i debatten både i forrige sak og i denne saken: Carl I. Hagen finner alltid et ankerfeste for å komme tilbake til særstandpunkter som Fremskrittspartiet har, enten det gjelder klimapolitikken eller hvordan vi skal organisere velferdstjenestene i Norge.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Vi er vant til nær sagt tabloide overskrifter og tabloide debatter, men å tolke brevet fra departementet som at dette er «i orden», som Carl I. Hagen forkortet det til nå, synes jeg er å strekke det langt utenfor det rimelige. At det i første omgang ble vurdert som ikke å være ulovlig, er én ting, men å strekke det til å si at disse investeringene er «i orden», er å gå langt utenfor det som er realiteten i saken.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Det var positivt å høre at statsråden også er enig i at det er et særlig lederansvar i de forskjellige etater og kontorer å følge anskaffelsesreglementet. Nå har Riksrevisjonen gjennom flere år påpekt mangelfull oppfølging av anskaffelsesreglementet i alle departementer. Det er noen tegn til bedring her og der, men ikke noe gjennombrudd, selv om vi avventer den meldingen som kommer til våren. Jeg vil gjenta det spørsmålet jeg stilte, som jeg ikke fikk svar på i statsrådens innlegg, nemlig: Vil statsråden også vurdere endringer i arbeidskontrakter for ledere med ansvar for anskaffelsesreglementet i sine etater, og en passus om at hvis det er brudd på det, er det i realiteten oppsigelsesgrunn for lederen – altså understreke mye nøyere at de risikerer å miste jobben hvis de ikke passer på at anskaffelsesreglementet blir fulgt?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Statsråden sa nå at det er gitt adgang for KOFA til å ilegge bot. Er det ansvarlig leder personlig som må betale den, eller er det etaten? Hvis det er etaten, har det i realiteten null betydning, bortsett fra at etaten blir tappet for noen midler. For øvrig har det null betydning. Det må være den leder som har ansvaret, som eventuelt må få en bot, hvis det skal ha noen som helst virkning. Jeg synes at brudd på anskaffelsesreglementet er noe annet enn en kanskje dårlig lederutøvelse i jobben generelt, og jeg synes derfor det er trist at statsråden avviser fullstendig muligheten for at det skulle være personlige konsekvenser for ledere som her bryter norsk lov. Så lett slipper ikke de som er i det private næringsliv, unna. For øvrig kunne statsråden også kommentere Per-Kristian Foss' idé, som han bad om en kommentar til, nemlig at kanskje også SMK burde overta et overordnet ansvar for enkelte av de spørsmålene som gjelder anskaffelsesreglementet.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Det må være en logisk brist når finansministeren, statsråd Kristin Halvorsen, sier at også hun deler ønsket om lik behandling, og at man skal spare diabetikere for alt det merarbeidet de i dag har med sine selvangivelser og sin dokumentasjon, når hun åpenbart ikke ønsker å gjeninnføre sjablongregelen for disse tre årene. Jeg vil gjerne understreke at vårt forslag og vår idé er at vi venter på det helhetlige systemet, hvor det er naturlig at diabetikere kanskje sammenlignes og likebehandles med andre grupper med kroniske sykdommer, men det gjelder altså i disse årene til vi får det nye systemet. Her er, så vidt vi forstår, sannsynligvis kostnadene for Skatteetaten omtrent like høye som eventuelle merinntekter som følge av at det er mange som får godkjennelse av mindre fradrag enn det de kunne ha fått. Det enkleste og mest logiske er i denne treårsperioden – hvis vi sier at det tar tre år – å gjeninnføre sjablongregelen. Det vil garantere og sikre diabetikerne det som statsråden hevder hun også ønsker, samtidig som Skatteetaten får redusert betydelig sitt merarbeid. Vil statsråden vurdere denne problemstillingen på nytt?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Da har jeg bare et spørsmål til. Er det så å forstå at Finansdepartementet har hatt en lang rekke henvendelser fra andre pasientorganisasjoner som i realiteten har klaget og varslet at hvis man gjeninnførte sjablongregelen for diabetikere i en treårsperiode, ville de protestere høylytt og synes at dette er helt feil? Eller er dette en hypotetisk situasjon som finansministeren, eller kanskje finansministerens undersåtter i departementet, har funnet for å hindre denne endringen som nå har vært i tankene? Så vidt jeg vet, er det ingen som har kommet med varsel om noen problemer eller noe bråk i forhold til disse tre årene, inntil man får et helhetlig system for alle med store sykdomsutgifter som er bedre enn det gamle. Så det er vel egentlig en tenkt problemstilling, med mindre – selvsagt – statsråden altså kan bekrefte at det ligger en hel haug med brev fra ulike pasientorganisasjoner som advarer mot en midlertidig gjeninnføring av sjablongregelen for diabetikere.
Ivar Skulstad (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Diabetes er en livstruende, kronisk sykdom som medfører store belastninger for personen med diabetes, familien og samfunnet. Sykdommen krever stor egeninnsats. Den enkelte med diabetes må hver dag, hele året, resten av livet selv ta krevende valg. Minst 200 000 personer har diabetes i Norge i dag. Rundt 25 000 har type 1-diabetes, resten har type 2-diabetes. Fra og med likningsåret 2005 ble reglene for særfradrag for store sykdomsutgifter endret. For personer med diabetes innebar endringene at det ikke lenger var tilstrekkelig å sannsynliggjøre merutgifter i form av legeattest. De nye reglene førte til mye merarbeid for diabetikerne og unødig forskjellsbehandling fra likningskontorene av dem det gjelder. Dette går fram av ombudsmannens undersøkelse av ligningsbehandlingen for 2005 og 2006. At utarbeidelse av nye retningslinjer må komme i tide, er alltid viktig. Spesielt viktig er det for dem som kan oppleve forskjellsbehandling, og der endring kan medføre forverring av livssituasjonen eller andre uheldige virkninger for kronisk syke. Slike retningslinjer ble først gitt i Lignings-ABC for 2007. Dette har bidratt til at mange saker har ligget i likningsnemnda og overlikningsnemnda i mange kommuner, til stor frustrasjon for dem det gjelder. En rekke av merutgiftene ved diabetes er av en slik karakter at de er svært krevende å dokumentere. Endringene har derfor medført et vanskelig merarbeid for den enkelte. Det store byråkratiet knyttet til å få særfradrag på grunn av diabetes kan medføre at mange, spesielt de som trenger fradraget mest, ikke har overskudd og ressurser til å gjennomføre krevende klageprosesser. Mangel på kunnskap om diabetes kan også svekke saksbehandlingen. I desember 2006 kom noen regelendringer. Til tross for finansministerens forsøk på å rydde opp, er situasjonen fortsatt vanskelig for landets diabetikere. Det er derfor jeg med stor tilfredshet registrerer at Regjeringen i St.prp. nr. 1 for 2008–2009, Skatte-, avgifts- og tollvedtak, griper tak i problematikken med særfradrag for store sykdomsutgifter med det mål å få til et mer hensiktsmessig og rettferdig system. Personlig skulle jeg ønske at dette arbeidet kunne sluttføres før, slik at det kunne tre i kraft allerede fra 2010. Men nå skal det være en gjennomgang av alle kronikernes rettigheter. Det er positivt, og da er det nok viktig å vente.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-16:
Dersom ein skal gjere som representanten Carl I. Hagen foreslår, vil det seie at ein prioriterer lov om innkjøp framfor andre lover som ein òg som statleg leiar sjølvsagt skal overhalde. Mitt utgangspunkt er at når ein vert tilsett som statleg leiar, skal ein overhalde alle lover og regelverk som det ligg til embetsoppdraget eller leiarstillinga å gjennomføre og rette seg etter. Det vi har gjort når det gjeld lov om offentlege innkjøp, er at vi har utvida høvet til å klage på direkte ulovlege innkjøp. Vi har òg gitt KOFA anledning til å skrive ut bot på inntil 15 pst. av verdien. Begge dei to tiltaka vil verke preventivt mot brot – i tillegg, sjølvsagt, til den merksemda eg som statsråd har på dette området. Så førebels har eg ikkje tenkt å vurdere å leggje dette inn i leiarkontraktane.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-16:
Eg vil seie at ein dreg det veldig langt viss ein påstår at det høvet som KOFA no har til å gi gebyr for direkte ulovlege innkjøp, har null betydning. Tvert imot ser vi at ein del statlege etatar allereie har fått bot– eg trur det var Vegvesenet som var fyrst ute. Eg er sikker på at det har medført ei betydeleg skjerping av etterlevinga av innkjøpsregelverket i Statens vegvesen etter å ha fått eit sånt gebyr. Eg er òg overbevist om at skulle ein annan statleg etat få eit gebyr, vil det sjølvsagt skjerpe etterlevinga. Men det bør jo helst berre vere riset bak spegelen. Poenget mitt er at statlege leiarar skal overhalde alle lover og reglar i dette landet. Det ligg i embetsoppdraget deira. Når vi rekrutterer statlege leiarar, og når vi har leiarsamtalar med statlege leiarar, er embetsoppdraget, tildelingsbrevet, sjølvsagt det ein legg vekt på. Innkjøpsregelverket er skjerpa i f.eks. alle mine underliggjande etatar, og det ligg dermed til grunn for leiarsamtalane vi har.