Kristin Clemet (Høyre), 2002-10-09:
Et godt utdanningssystem må etter min mening oppfylle minst tre mål. For det første må det være tilgjengelig for alle, det må gi befolkningen et høyt utdanningsnivå, og det må holde høy kvalitet på læringsutbytte og læringsmiljø. Norge har etter min mening svært lite å skamme seg over når det gjelder de to første målene. I internasjonal sammenheng ligger vi meget godt an både når det gjelder tilgang til utdanning og høyt utdanningsnivå. Problemene våre er knyttet til kvaliteten, som kan bli bedre både når det gjelder læringsutbytte og læringsmiljø. Målet for Regjeringens arbeid er derfor å øke kvaliteten i hele utdannings- og forskningssystemet. Jeg skal kort kommentere noe av det vi for tiden arbeider med. Først høyere utdanning: Kvalitetsreformen i høyere utdanning gjennomføres nå i samsvar med den fremdriftsplan Stortinget har vedtatt. De nødvendige lovvedtak er gjort, ny gradsstruktur er fastsatt og allerede innført ved de fleste statlige og private høyskolene. Fra den 1. januar vil det nye uavhengige kvalitetsorganet være operativt. Ny finansieringsmodell har begynt å virke, og den nye og forbedrede studiefinansieringen vil være en realitet fra 1. november. Det pågår nå et imponerende og gjennomgripende arbeid ved alle statlige og private høyere utdanningsinstitusjoner i Norge. Studieprogrammer legges om og fornyes slik at de kan fremme bedre læringsutbytte og gi styrket kvalitet i utdanning og forskning. Også organiserings-, styrings- og ledelsesformer er i støpeskjeen. Alt i alt skjer det nå en dyptgripende modernisering av norsk høyere utdanning, og gjennomføringen av reformen vekker internasjonal oppmerksomhet og oppsikt. Norge er et av de land som leder an i den såkalte Bologna-prosessen, som skal skape et mer enhetlig område for høyere utdanning i hele Europa. Den brede enigheten i Stortinget om denne reformen er en styrke og et godt og nødvendig grunnlag for omleggingen. Forbedringene som er lagt inn i 2003-budsjettet, er en annen forutsetning. Jeg er glad for at Universitets- og høyskolerådet i en uttalelse har sagt at budsjettet for 2003 legger grunnlag for en vellykket implementering av reformen. Reformen skal være fullt ut innført neste høst, og i mellomtiden vil vi starte arbeidet med en ny felles lov, slik Stortinget har bedt om. Så til grunnskolen og videregående opplæring. Grunnopplæringen er inne i en mer krevende fase, i hvert fall sett fra politikernes side. Der kom jeg i større utstrekning til tomt bord og tomme skuffer. Vi har visst lite om kvaliteten i skolen, og vi har gjort altfor lite for å bedre den. Kort oppsummert er status for norsk skole at vi har en meget høy ressursbruk i internasjonal sammenheng, middels kvalitet på læringsutbyttet, for store problemer knyttet til læringsmiljø – det kan gjelde de fysiske rammebetingelsene ved enkelte skoler og i enkelte kommuner, men mer alvorlig: disiplin og ikke minst mobbeproblemer, som berører altfor mange – og middels og til dels lav brukertilfredshet. Grunnopplæringen er en viktig del av Regjeringens moderniseringsprogram for offentlig sektor. La meg nevne noen elementer som vi arbeider med. For det første innholdet i skolen. Her har vi nedsatt et offentlig utvalg, det såkalte Kvalitetsutvalget, som kommer med forslag til våren. Men vi har allerede startet arbeidet med å styrke bl.a. basisfagene. Vi har økt timetallet i norsk. Vi har fremmet forslag om en ny lærerutdanning. Vi gjennomfører mer målrettet etter- og videreutdanningstilbud til lærerne, og vi vil innføre en stipendordning for lærere når det gjelder videreutdanning innen norsk og matematikk. Vi har etablert et nasjonalt senter for matematikk i opplæringen, og vi vil snart fremme en helhetlig strategi for styrking av realfagene. Vi vil også fremme og gjennomføre tiltak som kan styrke leselysten, bl.a. i tilknytning til bruk av skolebibliotekene. For det andre tiltak for å bedre læringsmiljøet. Vi viderefører låneordningen. Vi har fremmet forslag om en lov om elevenes arbeidsmiljø, og vi tilbyr alle skoler innen utgangen av 2003 såkalte antimobbeprogrammer for å forebygge mobbing. Aller viktigst er antakelig arbeidet med å bedre rammebetingelsene for skolene. Det er mye som tyder på at økt valgfrihet for elever og foreldre og økt selvstyre og større lokal handlefrihet, altså mindre statlig detaljstyring, vil kunne bedre kvaliteten i skolen. Vi utreder nå et nasjonalt system for kvalitetsvurdering, som må baseres på åpenhet og innsyn. Vi har startet arbeidet med å gi incentiver til forbedringer i skolen gjennom bl.a. tiltaket bonus- og demonstrasjonsskoler. Men kanskje er det aller viktigste forenkling av lover, regler, avtaler og læreplaner for å styrke handlefriheten i skolen. Det pågår nå en betydelig forsøksvirksomhet. Man kan si at en stor del av norsk skole nærmest drives på dispensasjon. Disse forsøkene skal evalueres forskningsmessig, men mitt inntrykk er at det foreløpig er meget positive resultater. Det fører til bedre ressursbruk, større lokal handlefrihet, bedre læringsutbytte og bedre læringsmiljø for elever og ansatte. Og dette vide handlingsrommet bør gjøres permanent for alle skoler etter hvert. Regjeringen vil komme tilbake til forslag om det. Helt til slutt: Forslaget om økt valgfrihet for elever og foreldre er viktig. Vi kommer til å fremme forslag om en lov om frittstående skoler, slik at det ikke bare er de rike som kan velge skole ved å velge bosted, men at også andre får en sjanse til å utnytte den muligheten.