Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-01-22:
Interpellanten tar opp en viktig sak – spesielt viktig i forkant av rulleringen av Nasjonal transportplan. Som interpellanten helt riktig peker på, er trafikksikkerhet et samspill mellom tre krefter: vei, fører og kjøretøy. For styrende politisk myndighet blir det ofte for behagelig å snakke mye om fører. Det blir for behagelig å tone ned ansvaret – sitt eget ansvar for vei. Jeg vil snakke litt om vei. Bygging av nye trafikksikre veier er viktig. Nye veier må være veier som er bygget med god kapasitet, som tåler høy trafikkbelastning og som sikrer trafikantene mot nettopp alvorlige ulykker. Å bygge ut europaveier og viktige riksveier med mindre enn fire felt og midtdelere er ikke trafikksikring på en god måte. Likevel blir det gjort. Eksemplene er altfor mange, og to av dem ligger i Stortinget. Fordi det gjelder bompengefinansiering, har vi to store veiprosjekter til behandling i transportkomiteen nå. Det ene er stykkevis utvidelse på rv. 4 i Oppland og det andre er stykkevis utbedring av E6, også i Oppland. Der bygges det vekselvis fire felt og to felt på rv. 4, og det bygges to felts vei på E6. Veinormalen knyttet til ÅDT-bestemmelser er per i dag begrensende for trafikksikringsarbeidet. Fremskrittspartiet mener at disse kriteriene må endres. Vi må bygge flere nye veier raskere. Da må de økonomiske rammene økes og nye finansielle verktøy må brukes, slik Fremskrittspartiet har vist til i sin gjeldende alternative nasjonale transportplan, og slik vi vil gjøre det igjen når vi skal lage ny nasjonal transportplan. God trafikksikring er raskere utbygging av moderne, sikre og miljøvennlige veier. Sikring av eksisterende veier går for sent. Interpellanten har vist frem eksempler på at regjeringen ligger mer enn 230 km bak eget mål når det gjelder å bygge midtrekkverk på norske trafikkutsatte veier. Dagens tempo opprettholder uakseptabel risiko for dødsfall og alvorlige ulykker i veitrafikken. Hvor langt kan regjeringen forsvare dagens tempo i det hele tatt? Det kan jo ikke være at økonomien går av skaftet hvis man bygger i større tempo, slik min kollega Hoksrud har pekt på at det gjør i Sverige. Selv vil jeg peke på E16, strekningen Bergen–Voss, som for lengst er blitt en overbelastet europavei med mange og stygge ulykker. Den forrige samferdselsministeren fikk laget en tiltakspakke for sikring av veien. Mange av de enkle tiltakene er gjennomført. De tyngre tiltakene, som har tung og avgjørende sikkerhetseffekt, er enten utsatt eller avlyst. Faren for trafikantene består i hovedsak på E16. Det er uakseptabelt. Veien må sikres bedre, og det må skje raskere enn det regjeringen legger opp til. God trafikksikring er raskere sikring av eksisterende veier, og tempoet må opp. Regjeringen har ansvaret, og regjeringen har pengene. Statsråden nevnte i sitt hovedinnlegg at det å ta vare på veikapitalen er viktig også for trafikksikkerhetsarbeidet. Da er det nærliggende å peke på at nye oversikter nå viser at etterslepet på det som i dag er fylkesveinettet, er omtrent dobbelt så stort som antatt. Det skyldes ikke minst forvaltningsreformen, og det avdekker at den økonomiske pakken som fulgte med forvaltningsreformen, på langt nær har vært nok. Derfor må staten i ny Nasjonal transportplan på en helt annen måte enn til nå gå inn og ta ansvar for å ruste opp fylkesveinettet over hele landet. Til slutt en liten etterlysning: Vi har fått på plass et slags veitilsyn. Det tilsynet er kommet. Gjør tilsynet noe? Når får vi synlige resultat av det veitilsynet som er opprettet?