Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2010-12-09:
Dette har vært en god uke for norsk skole. I motsetning til i våre to naboland Sverige og Danmark har PISA-undersøkelsen gitt oss et klapp på skulderen og en opplevelse av at vi som skolenasjon er på rett vei. Trenden er snudd, pilene peker oppover. Elevene lærer mer, og kvaliteten blir bedre. Det er naturlig å starte årets budsjettdebatt med nettopp dette. Hva forteller dette oss? At hardt arbeid og målrettet innsats over tid nytter. Riktige veivalg og systematisk arbeid har gitt resultater. Så må alle vi som har innflytelse i norsk skole, fortsatt jobbe hardt. Men vi er, som forskerne som la fram undersøkelsen, selv sier, på rett spor. Det gir skolen selvtillit og tro på at man jobber riktig. Det i seg selv er en kilde til ny energi. Håpet er at vi vil se enda flere tegn på framgang i tiden som kommer. Jeg tror det vil skje. Resultatene av PISA-undersøkelsen for 2009 vil jeg ikke bruke mer tid på her. Det er kjent for de aller fleste allerede. Jeg ønsker derimot å gå inn på hvorfor det er slik, slik Arbeiderpartiet ser det. Som i skolen for øvrig – målrettet innsats basert på kunnskap virker. Vi eksperimenterer ikke med skolen. Høyresiden vil ha mer konkurranse, privatisering og rangering av elever, av skoler og av lærere. Fremskrittspartiet og Høyre er positive til nivådeling og inndeling etter ferdigheter. Dette advarer forskere, lærere, skoleledere og elever mot. OECDs egen vurdering av PISA-undersøkelsen for alle landene framhever den nordiske skolemodellen fordi vi har unngått segregering, nivådeling og overdreven individualisering. Etter min mening er dette en sterk støtte til fellesskolen. Både i Sverige og i Danmark har privatiseringen skutt fart de siste årene. De er med god grunn mindre fornøyd med resultatene enn det vi er. Særlig Sverige har grunn til å revurdere sin skolepolitikk. Den borgerlige privatiseringsbølgen har ført til økte forskjeller, men minst like viktig – den har samlet sett ført til en dårligere skole. Kunnskapsløftet kan vi på mange måter stå sammen om. Det var en Arbeiderparti-minister som satte ned Søgnen-utvalget, og som la mange av de viktige premissene for Kunnskapsløftet. Det var Høyre-minister Kristin Clemet som la saken fram i Stortinget under Bondevik II-regjeringen. Det var en SV-minister som satte reformen ut i livet. Vi er enige om målstyring og ikke detaljstyring. Vi ønsker fortsatt en sterk satsing på grunnleggende ferdigheter og på å styrke alt som gjør læreren bedre i stand til å lykkes. I budsjettet ser vi også en satsing på dette. Denne høsten iverksatte vi reformen om lærerutdanning. Det vil gi lærerne i grunnskolen en høyere og mer spesialisert kompetanse for de årstrinnene, og i de fagene, de skal undervise. I budsjettet bedrer vi finansieringen for denne utdanningen ved å gi over 100 mill. kr mer enn i dag til allmennlærerutdanningen. Dette er et historisk løft for å sette lærestedene i stand til å følge opp de kravene som stilles i den nye rammeplanen. Videre er det bred enighet om at lærernes videre kompetanse skal sikres gjennom et varig system for etter- og videreutdanning. Siden 2006 er det bevilget nesten 2 mrd. kr til dette. Når skoleeier bevilger tilsvarende beløp, er vi oppe i 3,85 mrd. kr. Statsråden er godt kjent med den uro som er i Stortinget over at for mange plasser står tomme av de plassene som staten har kjøpt på høyskoler og universiteter, samtidig som vi vet at det er en del lærere i mange kommuner som ønsker å ta mer utdanning, men som ikke får anledning til det. Vi har en utfordring når det gjelder å finne en modell som gjør at etter- og videreutdanningen fungerer slik vi alle ønsker det. Men det er og blir et viktig poeng at skoleeier, dvs. kommunene, må se seg tjent med det og evner å sette inn godt kvalifiserte vikarer når andre lærere er under utdanning. Men det er kommunene som bestemmer dette. Jeg har lyst til å rette fokus mot Oslo, som kutter i etter- og videreutdanningstilbudet, som fjerner den kommunale stipendordningen, og som bruker mindre penger på det som er forutsatt i spleiselaget mellom stat, kommune og lærerne. Det er verdt å merke seg for de borgerlige i salen. Hovedsatsingen i budsjettet handler om å bekjempe frafall. Som vi alle vet, er det vesentlig at grunnleggende ferdigheter er på plass når ungdommene kommer til videregående skole. Dernest må det målrettet satsing til. I årets budsjett ligger det nå 425 mill. kr i tiltak for økt gjennomføring av videregående opplæring. Det største løftet innen høyere utdanning er 2 200 nye studieplasser. Men som det viktigste vil jeg trekke fram de 14 mill. kr til å støtte udanningsstøtten for studenter med nedsatt funksjonsevne. Denne gruppen får neste år et stipend 12 måneder i året, året gjennom. Det er et mindre beløp, og det gjelder ikke mange. Men dette vedtaket gir enda større kraft til slagordet «lik rett til utdanning». Det er grundig dokumentert at denne gruppen opplever større barrierer enn andre når de vil studere. Samtidig har de lavere utdanning enn gjennomsnittet og større problemer på arbeidsmarkedet. Jeg er oppriktig glad for at vi i dette budsjettet løfter fram utdanning for nettopp denne gruppen. Jeg vil være ærlig i min omtale av forskningsbudsjettet. Det er et bra budsjett, men det er ingen kraftig økning. Årets statsbudsjett bærer preg av mindre oljepengebruk enn tidligere, og det synes også på forskningsbudsjettet. Men sammen med valutakursendringer i internasjonale kontingenter, endringer hva gjelder bygg i universitets- og høyskolesektoren samt kutt i forskning på andre deler av budsjettet enn det som ligger i denne komiteen, har det gitt bevilgninger som sektoren selv ikke jubler for. Men jeg vil minne om at bevilgningene til forskning og utvikling har økt med 50 pst. fra 2005 til 2011, fra 15,5 mrd. kr til 24,3 mrd. kr. Dette tilsvarer en realvekst på hele 27 pst. Vi har mer enn doblet kapitalen i Fondet for forskning og nyskaping. Sammenlignet med andre land er den offentlige innsatsen svært bra og på et nivå som plasserer oss på toppen i Norden. I et stramt forskningsbudsjett er det derfor bra at vi har fått på plass noen målrettede satsinger. Vi gir 60 mill. kr mer til konkurransearenaen for fremragende forskning, og vi satser videre på forskningsinfrastruktur. Det er svært lenge siden vi har hatt et så godt kirkebudsjett som i år. Bevilgningene til Kirken øker med 158 mill. kr. Vi har lagt inn penger til flere prestestillinger. Vi bevilger mer til trosopplæringen, slik at denne fases inn av fellesrådene i stadig flere kommuner. Og vi gir penger til kirkevalget, som skal sikre demokratiet i Kirken. Til sist. Norge er et godt land å bo i. Mange politikere, også i våre nærmeste naboland, misunner oss vår posisjon. I mange europeiske land marsjerer folk i gatene i disse tider, anført av studenter som bl.a. protesterer mot en kraftig økning av studieavgiftene. Det viser at vi skal være varsomme med å gjøre noe med dem, som enkelte partier til dels foreslår og til dels snuser på. Orden i norsk økonomi er viktig for å sikre penger nok til gode formål i samfunnet. Dette budsjettet leverer i så måte.