Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-03-23:
Eg er glad for at familie-, forbrukar- og administrasjonskomiteen si tilråding i Innst. O. nr. 49 for 1998-99 stort sett er i samsvar med dei forslaga til endringar i barnevernslova og sosialtenestelova som Regjeringa har foreslått i Ot.prp. nr. 61 for 1997-98. Barnevernslova vart sett i verk den 1. januar 1993. På nokre område har praktiseringa av lova gjort det naudsynt med endringar, og lova har blitt endra fleire gonger. Formålet med endringane har i stor grad vore å styrkja rettstryggleiken til born og foreldre som treng tiltak etter barnevernslova. Dette er òg formålet med dei viktigaste endringane som til no er foreslåtte. I samband med endringane har ein dessutan heile tida fokusert på at dei skal vera til beste for borna. Mellom anna er det foreslått ei ny føresegn om forbod mot at personar som har gjort seg skuldige i seksuelle overgrep mot born og unge, får arbeid eller oppdrag i m.a. barnevernsinstitusjonar, fosterheimar, som støttekontaktar og liknande. For å sikra at personar som har gjort seg skuldige i slike overgrep, ikkje får slike oppdrag i barnevernet, vert det foreslått krav om at dei som søkjer slike stillingar eller oppdrag, skal legga fram tilfredsstillande politiattest. Eg er glad for at ein samrøystes komite har gått inn for dette forslaget. Her må omsynet til borna gå føre, sjølv om det òg er naudsynt å ta omsyn til at overgriparen er ferdig med straffa si. Både borna og overgriparen skal ha rett til ei handsaming som tek vare på både deira menneskeverd og deira rettstryggleik. Ein skal ikkje sjå bort frå at eit betre vern for borna òg er til hjelp for ein overgripar. Komiteen har foreslått å utvida forslaget frå Regjeringa til òg å omfatta dei administrativt tilsette i barnevernstenesta, som leiarar og sakshandsamarar. Eg har ingen innvendingar mot dette. Likevel finn eg grunn til å minna om at utvida krav om politiattest og yrkesforbod i og utanfor barnevernet aldri kan vera ein garanti mot seksuelle overgrep mot born. Yrkesforbodsføresegner må aldri bli ei sovepute for dei som er ansvarlege for borna sin omsorgssituasjon, eller for dei ansvarlege styresmakter. Det må heller ikkje bli ei sovepute i forhold til den hjelp den dømde treng til å starta eit nytt liv. Eg er òg svært glad for at komiteen sitt fleirtal er samd med Regjeringa i at det ikkje bør gjerast endringar i barnevernslova, med tanke på tiltak for born og unge som gjer kriminelle handlingar. Det er, som nemnt, eit grunnleggande prinsipp i barnevernslova at tiltak etter lova skal ta omsyn til barnet sitt beste. Det skal ikkje vera barnevernstenesta sitt ansvar å verna samfunnet. Eg trur at samfunnet vil vera best tent med at barnevernstenesta brukar resssursane sine på å finna fram til tiltak som kan vera til hjelp for barnet. Målet må jo vera å setta inn tiltak som har positiv effekt på barnet si vidare utvikling. Det er ikkje alltid slik at dei tiltaka som kan verka mest effektive med tanke på å stansa kriminell aktivitet på kort sikt – som t.d. fengselsliknande institusjonar – er dei som er mest effektive på noko lengre sikt. Det er viktig med ei prinsipiell haldning til dette. For betre å kunna sikra at born og unge med alvorlege åtferdsvanskar som blir plasserte i institusjon, får den hjelpa dei treng, har Regjeringa foreslått plikt for kommunane til å utarbeida tiltaksplan for barnet. Dette forslaget har òg komiteen slutta seg til. Det same gjeld pålegg til fylkeskommunen om å syta for forsvarleg tilsyn òg med dei private institusjonane dei nyttar for plassering av born og unge. Komiteen har òg gått inn for å støtta Regjeringa sitt forslag om tidsfrist for kommunane til å fremma saker for fylkesnemnda når den private part krev endring i fylkesnemnda sitt vedtak. Slik lova er i dag, har kommunane ingen frist i slike tilfelle, og departementet er kjent med at enkelte kommunar brukar altfor lang tid på denne saksførebuinga. Komiteen sitt fleirtal har vidare slutta seg til forslaget om å gi kommunane rett til å krevja rettsleg overprøving av fylkesnemnda sitt vedtak. Begge desse endringane er viktige for rettstryggleiken til dei det gjeld. Det er framleis store utfordringar innan barnevernet. Departementet vil derfor fylgja med på korleis barnevernslova fungerer i praksis, og ta initiativ til nødvendige endringar. I denne samanhengen vil eg nemna at barnevernslova no er gjenstand for ei omfattande evaluering. Regjeringa har sett ned eit offentleg utval som skal vurdera korleis barnevernet fungerer, og eventuelt koma med forslag til tiltak og endringar. Utvalet skal ta føre seg alle sentrale område i barnevernet, med serleg vekt på korleis ein kan styrkja både foreldre og born sin rettstryggleik i barnevernssaker, korleis ein kan utvikla hjelpetiltak i familiane, i borna sitt nærmiljø og i fosterheimsarbeidet. Resultatet av evalueringa og utvalet sitt arbeid vil bli presentert for Stortinget. Dette vil eg koma tilbake til seinare, og inntil då er eg nøgd med dei endringane som komiteen sluttar seg til i dag.