Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Nå har saksordføreren redegjort grundig og på en god måte for innholdet i den loven som vi er ferd med å vedta i dag. Det som også kan konstateres, noe som er gjort av flere talere her, er at det er full tilslutning til alle de forslagene som Regjeringen har kommet med. Dette er på mange måter en viktig debatt, for her tar vi nå en delvis oppsummering av energiloven som trådte i kraft i 1991, og det tror jeg er viktig å gjøre på visse tidspunkter. Det som jeg også kan konstatere i kveld, er at grunnprinsippene i den energiloven som ble vedtatt i 1991/1992, står ved lag. Den har bidratt til en god samfunnsøkonomisk utnyttelse av ressursene – bedre enn den forrige energiloven, altså før 1991. Det var stor diskusjon ved innføringen av energiloven i 1991/1992, og det har vært stor diskusjon i etterkant, men når vi summerer opp, må vi si at denne energiloven har vært vellykket. Den har vært bra for prisfastsettelsen i Norge for vanlige forbrukere hvis vi ser på gjennomsnittet. Jeg tror det er veldig viktig i denne debatten å konstatere også de tingene. Men vi har utfordringer foran oss, og det er de utfordringene vi i denne sal diskuterer i kveld og tilrettelegger for i det videre arbeidet framover. Spørsmålet vi stiller når vi er en så stor og mektig energinasjon som vi er, med de store, viktige ressursene vi har, er selvfølgelig: Hvordan forvalter vi disse nye fornybarkildene våre, og hvordan tilrettelegger vi for dem for framtiden? Det er på mange måter fellesskapets verdier vi her forvalter, og det er en verdiskaping av store dimensjoner. Det er også industrireising, det er arbeidsplasser, og ikke minst kommer vi tilbake til det i debatten om neste sak her i kveld, om den konkurransedyktige industrien som skal leve i dette markedet. Vi stilles overfor store utfordringer når det gjelder dagens lovgivning. Det som er spesielt nå, er den nye fornybare energien, hvordan vi skal få den tilførselen på plass. Vi har store klimautfordringer, og jeg hadde ønsket at denne debatten kunne kommet tidligere, da vi la til rette for ny fornybar energi-politikken i Norge, at vi hadde tatt dette viktige elementet, som er helt avgjørende om vi skal få det i produksjon, om vi skal få utveksling på plass, osv., nemlig transportnettet. Den sparte kilowattimen er minst like mye verdt som den produserte, nye. Vi har gjort store løft, og det er på tide at vi også gjør nye løft nå. Jeg synes også det som blir sagt nå, er viktig, dette med tilknytningsplikten, som kommer i denne saken, som også vil gi et løft for ny fornybar energi. Nå sa ikke statsråden så mye om det her i dag akkurat, men han har tidligere sagt at Regjeringen i slutten av inneværende måned vil komme med et opplegg og et lovverk som begynner å tilrettelegge for vindkraftproduksjon også til havs. Det stiller oss overfor nye utfordringer: Hva skal skje her? Det vet vi noenlunde, men vi skal lage tilgang til den kraften som produseres her. Den skal komme til lands, enten det er i Norge eller i utlandet. Det stiller oss overfor nye utfordringer, som sagt, også miljømessige utfordringer. Men hvem skal ha ansvaret for denne tilknytningen? Hvem skal ha tilretteleggeransvaret? Hvem skal ta kostnadene, osv.? Dette er debatter, diskusjoner og vedtak vi må gjøre ganske tidlig her i Stortinget, ellers kan dette også bli skjøvet ut i tid. Jeg tror det er veldig viktig at vi tar disse debattene så tidlig som mulig, slik at utbyggerne har forutsigbare rammevilkår og kan se inn i framtiden hvordan dette skal ordne seg. Til slutt er det nettproduksjon og forbruk som er de viktigste elementene her. Dette må ses i sammenheng. Jeg tror at vi ikke vil få full backing for nye utbygginger av ny energi i Norge hvis vi ikke tar nettsituasjonen på alvor, hvis vi ikke legger opp til en ny kabelforbindelse til utlandet, og også innen Norge, slik at vi kan få flyt i markedet. Da vil også produksjonen komme etter. Det tror jeg er noe av det aller viktigste vi nå tilrettelegger for framover. Helt til slutt må jeg jo si at jeg hadde kanskje forventet at debatten her i dag hadde stilt et lite spørsmål ved om antallet nettselskaper i Norge – 140–150 stykker – er fornuftig, om det er en organisering som er riktig for å møte den nye tiden. Men det skal jeg ikke forlenge debatten med.