Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-04-02:
Som lokalpolitiker hadde jeg et veldig sterkt engasjement for ungdommen vår og selvfølgelig for barna. Jeg husker veldig godt et vedtak i Bergen kommune. Vi vedtok å pusse opp Ny-Krohnborg ungdomsskole – skolen jeg gikk på – til rett og slett å bli et oppveksttun. Man må tilrettelegge i skolen for at det skal være aktivitet, også etter at skoledagen er over, og det har blitt et utstillingsprosjekt for hele landet. Jeg er veldig stolt over at Fremskrittspartiet satt i førersetet for det, og det bør absolutt være til stor inspirasjon for lokalpolitikere ellers i landet for hvordan man kan tilrettelegge for bruk av skolebygg også etter arbeidstid. Som sosialbyråd i Bergen hadde jeg også et sterkt engasjement i forbindelse med utviklingen av et aktivitetskort for barn og unge. Dessverre ble det et byrådskifte i Bergen, og aktivitetskortet fikk ikke helt den innretningen som var tenkt. Det må vi lære av. Et aktivitetskort må ha universell utforming. Vi ønsker ikke et kort som gir et stigma til barn og unge, der barn og unge som har fått utdelt et slikt kort, rett og slett ikke tør å bruke det fordi det omtales som et fattigdomskort. Vi har mange gode erfaringer fra kommunene med hvordan man kan gjøre det, og hvordan man ikke bør gjøre det. Når det er sagt, synes jeg det er viktig å understreke poenget som ble nevnt før i dag, at vi skal tilrettelegge for fritidsaktiviteter for barn og unge, og det må gjøres på mange måter. Vi kan f.eks. se for oss at alle foreninger som er med i Frivillighetsregisteret i Brønnøysund, kan komme inn i en ordning når det f.eks. gjelder et slikt aktivitetskort – eller fritidskort som vi har omtalt det som i regjeringserklæringen. I 2016 signerte regjeringen, frivillige organisasjoner og KS Fritidserklæringen. Det lå til grunn at man skulle samarbeide lokalt og nasjonalt for at alle barn og unge skulle få delta i minst én organisert fritidsaktivitet, uavhengig av foreldrenes sosiale eller økonomiske situasjon. Dette skal vi selvfølgelig følge opp. I regjeringsplattformen trekker vi fram at arbeid, god integrering, trygge og gode boforhold, gode helsetjenester og inkludering i fritidsaktiviteter er viktig for å bekjempe fattigdom. Alt dette er viktig. For at de unge i familier som kanskje ikke har så god råd, skal kunne delta på fritidsaktiviteter sammen med andre barn, har vi nå kommet et stykke på vei med dette fritidskortet, som gjelder for barn fra 6 til 18 år. I god borgerlig stil ønsker vi selvfølgelig at det skal være en så ubyråkratisk løsning som mulig, og at kommuner og andre kan tilpasse dette på en god måte. Beregninger viser at det kan være så mange som 100 000 barn i Norge i dag som vokser opp i familier med lav inntekt. Antallet har vært økende siden 2001, og mye av økningen skyldes familier med lav språk- og arbeidslivskompetanse og lite sosialt nettverk. Her må vi erkjenne at det er utfordringer. Jeg vil understreke den utrolig viktige innsatsen de frivillige organisasjonene gjør der ute. De jobber aktivt i lokalsamfunnene våre, hver eneste dag, og tar denne jobben på aller største alvor. Skal man trekke fram noe, kan man f.eks. nevne nettverket ALLEMED, som gjør en super innsats med å inkludere fritidsaktiviteter i kommunene, og der verktøyet brukes svært aktivt av lokalsamfunnene. Det skjer mye positivt, og mye bygger på regjeringens satsing for familier med dårlig råd. Jeg ser fram til å fortsette det arbeidet.