trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
La meg først si at jeg ikke tror TV 2 har hatt små barn som målgruppe da de lanserte «Hotel Cæsar». Vi vet imidlertid at blant de mange seere som følger med i serien, er det mange mindreårige – visstnok har det vært godt over 100 000. I likhet med barne- og familieminister Bekkemellem Orheim mener jeg derfor det er uheldig at «Hotel Cæsar» synes å ha fått et mer aggressivt og voldelig innhold. Jeg er enig med min kollega, med politikere og med en rekke fagfolk bl.a. innenfor skolesektoren som mener at serien med hell kunne fått et senere sendetidspunkt. Det skal ikke mye fantasi til for å innse at deler av historien i «Hotel Cæsar» ikke er særlig godt egnet for barn. Når det er sagt, vil jeg understreke at det ikke er kulturministerens oppgave å være redaktør for TV 2, noe heller ikke min kollega, barne- og familieministeren, har ment å være. Men det må være tillatt for oss begge å ha generelle oppfatninger om innholdet i det som sendes i våre fjernsynskanaler. Hva angår siste del av spørsmålet fra representanten Lånke, om såkalt drittsekk-TV, vil jeg understreke at «drittsekk-TV» neppe er noe entydig begrep. Med «drittsekk-TV» forbinder jeg serier som «Big Brother», «Robinson» og «Baren» – en ganske kynisk type fjernsynsunderholdning. Programkonseptet spekulerer i publikums primitive instinkter ved å skape en manipulert virkelighet, hvor individer spilles ut mot hverandre og man vinner ved å stemme ut folk. Av forståelige grunner er «drittsekk-TV» heller ikke et begrep som inngår i kringkastingsregelverket, men det har etter mitt syn ikke noe med såpeserier som «Hotel Cæsar» å gjøre. Jeg er sterkt i tvil om den etiske siden ved disse programmene, og jeg frykter at de kan stimulere til holdninger som vi godt kunne vært foruten i vårt samfunn i dag. Heldigvis sender verken NRK eller TV 2 programmer i denne kategorien. Til spørsmålet om hvorvidt denne typen programmer vil bli tatt opp i forbindelse med den forestående konsesjonsbehandling, vil jeg si følgende: De virkemidler vi har for å påvirke programtilbudet i våre allmennkringkastere, er konsesjonsvilkår og kringkastingslov. Jeg er negativ til å drøfte dette i forbindelse med konsesjonsbehandlingen, fordi det i så fall ville bety at det blir gitt særregler for bare én fjernsynskanal. Jeg foretrekker heller generell regulering som gjelder alle kanaler. En slik regulering vil være på plass om kort tid gjennom et forbud mot å sende programmer som i alvorlig grad kan skade mindreårige seere, før kl. 21 om kvelden. Den debatten som har pågått i mediene i den senere tid, og de initiativ som mange seergrupper har tatt i forhold til fjernsynsselskapene, hilser jeg velkommen. Så vidt jeg forstår, har nå TV 2-ledelsen tatt reaksjonene på alvor og bestemt seg for å luke bort det i «Hotel Cæsar» som kan virke mest skremmende på de minste. For å holde de minste borte fra serien har de dessuten justert sendetiden på reprisene fra kl. 17.30 til kl. 18, som er barne-TV-tid på NRK. Dette viser i hvert fall at folks reaksjoner har båret frukter.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
La meg si det slik at jeg har gitt uttrykk for en uro omkring en del tendenser i disse programmene. Men vi har nå, slik jeg ser det, en bedre mulighet når reguleringen, som jeg har nevnt, kommer på plass – et EØS-direktiv som har et forbud mot å sende programmer som i alvorlig grad kan skade mindreårige seere, før kl. 21 om kvelden. Statens medieforvaltning og Filmtilsynet vil ha som oppgave å sørge for at dette blir fulgt opp. Jeg håper og tror at disse virkemidlene vil kunne gi oss mulighet til å påvirke den typen programmer.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Det er en selvfølge at dette regelverket skal implementeres og gjelde for våre sendinger i Norge. Det vil snart være på plass, og vi skal følge det med den største oppmerksomhet gjennom de organer vi har som skal forvalte og passe på at dette ivaretas. I likhet med representanten Lånke vil jeg si at den betydelige oppmerksomhet som disse sakene nå får i offentligheten, tror jeg vi skal ta vel imot og ta vare på og bruke som et incitament for å være ekstra påpasselige.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Barne- og familieminister Karita Bekkemellem Orheim har oppfordret TV 2 til å flytte «Hotel Cæsar» til en sendetid senere på kvelden. Tidligere er det kommet omfattende reaksjoner fra bl.a. rektorer og lærerorganisasjoner mot såkalt «drittsekk-tv» i ulike kanaler. Er statsråden enig med barne- og familieministeren, og vil det være aktuelt å ta spørsmålet om «drittsekk-tv» opp i forbindelse med den forestående konsesjonsbehandling?»
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er enig i at TV 2 sannsynligvis ikke har hatt små barn som målgruppe for «Hotel Cæsar». Det er dog et faktum at barn i stor grad ser – det viser jo undersøkelser – nettopp programmer som «Hotel Cæsar», og jeg antar at de påvirkes av det. Men jeg er glad for å konstatere at kulturministeren deler vår og barne- og familieministerens oppfatning, at dette er et uheldig program med tanke på barn. Når det gjelder såkalt drittsekk-TV, som da TV 2 ikke er – jeg er enig i at man skal nyansere her – frykter vi vel at det den typen programmer kan bli aktuelt for alle som vil konkurrere på det kommersielle marked. Mitt oppfølgingsspørsmål er da: Føler ikke statsråden at det er vanskelig å være kulturminister når hun ikke har noen innflytelse over disse kanalene, men må la dem være overlatt til markedets krefter og dermed utnytte svake, f.eks. barn?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg tror vi skal være glad for at opinionen har våknet, for at lærere reagerer og ikke minst for at annonsører reagerer og står opp på barnas vegne og forsvarer deres rettigheter. Spørsmålet er om det er tilstrekkelig i lengden, om vi som politikere så å si skal holde oss unna alle disse tingene. Nå får vi altså et EØS-direktiv som klart understreker at man ønsker å flytte programmer som kan skade mindreåriges fysiske, psykiske og moralske utvikling, til et senere tidspunkt på kvelden når barn ikke vanligvis ser TV. Jeg oppfattet ikke hva kulturministeren mente om dette punktet – om det er slik å forstå at hun mener at dette nå også vil bli innarbeidet i de forskriftene, slik at vi får det samme regelverket i Norge som det som ligger i dette direktivet. Det vil jo bety at det ikke bare er opp til medieforvaltningen, som er underlagt statsråden, men det vil bli en del av det norske lovverket, der man klart kan forsøke å dirigere slike programmer til andre tidspunkter på dagen.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2001-01-31:
«Særlig fra kystfiskere uttrykkes det nå uro over loddefisket som i år ble åpnet allerede fra 1. januar 2001, og der fangstene har vært små og med betydelig innblanding av småsild. Uroen har sammenheng med at loddestammen flere ganger tidligere har blitt overbeskattet, med svikt i andre fiskerier som følge. Er det ved fastsetting av kvoter og fangsttid tatt tilstrekkelig hensyn til tidligere erfaringer og politiske forsikringer om å være forsiktig med å beskatte loddebestanden?»
Tor Nymo (Senterpartiet), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Norge har greid å forvalte sine ressurser i Barentshavet tålig bra. Til tross for enkelte forvaltningsfadeser, f.eks. i forhold til blåkveite, er situasjonen forholdsvis bra for de fleste viktige fiskeslagene. Da skal det nevnes at russernes tilbakeholdenhet ser ut til å ha sluppet taket, og at de har drevet kvotene på f.eks. torsk svært høyt. Uansett har vi stelt oss langt bedre enn det EU har gjort i Nordsjøen, der torskestammen er svært nær total kollaps. Norge har store oppgaver i forvaltningen av ressursene i Barentshavet i forhold til sel og hval, hvor en rekke bestander nå er altfor store og bør bli gjenstand for langt sterkere beskatning. Særlig gjelder dette sel. Det er langt enklere å få gehør for en vel begrunnet argumentasjon som er tuftet på forvaltningsmessige prinsipper, hvis vi greier å holde vår sti ren i egne farvann, noe vi til dels har klart på 1980-tallet. Mitt spørsmål til statsråden blir: Har vi råd til å miste troverdighet og status på dette området ved å risikere at en for lav loddebestand fører til at det blir for lite mat i havet?
Tor Nymo (Senterpartiet), 2001-01-31:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Vi må vise stor varsomhet i forhold til fiske av lodde. Blant annet var det intensive loddefisket på 1980-tallet en medvirkende årsak til at vi fikk den voldsomme krisen i fiskeriene som kulminerte med fiskestopp og et nytt forvaltningsregime for kystflåten. De fangstene som nå leveres, har store innslag av smålodde og sild. Det kan bety at det er mindre lodde i havet enn man tidligere har antatt, og at det kvantum man har lagt opp til nå, kan gjøre stor skade på bestanden. Det kan spesielt ramme kystfiskerne. Lodda skal lokke med seg annen fisk nærmere land. Når lodda fanges så langt til havs, er det betydelig mindre fisk for kystfiskerne. Er statsråden enig i denne beskrivelsen?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Eg tillèt meg å stilla følgjande spørsmål til miljøvernministeren: «SFT går inn for å avvikle beredskapsdepotet for oljevernutstyr på Fedje. Fedje ligg svært strategisk til for mellom anna Nord-Europa si mest trafikkerte havn, Mongstad. Meiner statsråden at SFT sitt forslag er forsvarleg, sett ut frå det faktum at enorme mengder olje vert frakta på kjøl til og frå Mongstad, og at trafikktettleiken i området er svært høg, og bør det ikkje heller satsast på førebygging og auka beredskap?»
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Eg takkar statsråden for svaret, og er spesielt glad for å få stadfesta at det òg vil verta lagt opp til førebyggjande tiltak. Likevel vil eg understreka – og eg er noko uroa over det – at når ein ser på tiltak mot akutt oljeforureining, føreslår faktisk SFT å flytta eit depot frå innseglinga til den hamna som det er snakk om, og ganske langt vekk geografisk. Me veit at tida har veldig mykje å seia i slike samanhengar, og det er enorme oljemengder som vert frakta her. 500 mill. tonn olje vert frakta på kjøl, fyrst og fremst til og frå Mongstad, men òg til og frå Sture, som ligg i det same området. I fjor var det ein trafikktettleik på 2 700 ved stoppestaden på Mongstad, og på Sture var det òg stor trafikktettleik. Dersom ein då ser på den kryssande trafikken som går langs kysten der, er risikoen for eit uhell – og dermed ein katastrofe – overhengande.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Eg vil understreka at det like sidan Mongstadterminalen vart tatt i bruk, har vore ei uro i området med tanke på kva som vil skje, om beredskapen er god nok, og om dei førebyggjande tiltaka er gode nok i tilfelle ein katastrofe. Faktum er at det berre er nokre millimeter stål som skil mellom det som representerer svær verdiskaping, og den totale oljekatastrofen. Det som skjer i Haugesund-området, og det som har skjedd, er berre som ein forrett – ikkje det eingong – å rekna i forhold til det som kan skje i dette området. Me veit òg at ein i tillegg til dette med nærleiken har å gjera med eit mannskap, som er svært oppegåande, og som kjenner sjøen sine luner og kan beherska dei. Mitt spørsmål er: Vil statsråden i den vurderinga som kjem, òg ta omsyn til både nærleiken til hamna og til den fagkunnskapen, den kompetansen og den erfaringa som heilt klårt ligg i dette området?
Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
g vil få stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «De senere tids havarier langs kysten har vist en mangelfull koordinering av beredskapsressurser. Fokus er rettet mot en ansvarspulverisering, som danner grunnlaget for mangelfull koordinering. I motsetning til handelsfartøy, som i realiteten representerer en begrenset forurensningsfare, kan en ulykke forbundet med petroleumsindustrien ha et større forurensningspotensial. Er beredskapen forbundet med dette koordinert mer tilfredsstillende, eller mangler det også her en høyere koordinerende myndighet?»
Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Men dersom det oppstår en krisesituasjon forbundet med petroleumsvirksomheten, vil det vel være vesentlig å ha en god oversikt over tilgjengelige ressurser og deres kapasitet. Senere tids erfaringer tyder på at beredskapen ikke er tilstrekkelig. Deler statsråden denne bekymring, og vil hun gjøre noe med det? Og hva vil hun eventuelt gjøre?
Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg takker igjen for svaret. Det har tidligere vært referert til et arbeid med å integrere informasjonen fra Forsvarets radar, Kystverkets trafikksentraler og operatørselskapenes faste installasjoner på norsk sokkel m.m. Har statsråden kjennskap til dette arbeidet, og hva som er statusen i dette arbeidet?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Eg synest vel gjerne miljøvernministeren òg er rette vedkomande når det gjeld klimaspørsmål, men det er jo kjekt at utviklingsministeren nyttar høvet til å koma til Stortinget. Ho er ikkje her så mykje, så det er greitt. «I Norge har vi gjort en del tiltak for å begrense de fysiske skadene som klimaproblemene skaper, bl.a. flomsikring. I fattige land som ikke bidrar noe særlig med klimagassutslipp, som bl.a. Bangladesh, har landene ikke midler til nødvendige tiltak. I disse landene fører klimaproblemene svært ofte til katastrofer, med bl.a. tusenvis av døde, ødelagte avlinger og boliger. Hva gjør Norge konkret for å hjelpe disse landene med klimaproblemene?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Eg takkar for svaret. For SV sin del er det viktig å gripa det vonde ved rota. Slik eg forstår det nå, må me faktisk bruka ein del u-hjelpsmidlar konkret til klimatiltak, i staden for at me gjer det som me burde gjera, nemleg redusera klimagassutsleppa våre. Eg ønskjer ein kommentar frå statsråden til den politikken som Noreg har i forhold til klimagassproblematikken, i forhold til at ein reduserer bensinprisen og dermed får auka biltrafikk, og at ein går inn for å bygga gasskraftverk. Meiner statsråden at det faktisk er med på å redusera u-hjelpa ved at me brukar midlane til andre ting, i forhold til at dette er eit klimaproblem?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Berre eit kort spørsmål til slutt som går på kvotesystemet. Det skal etablerast eit kvotesystem, og i eit slikt system er det berre rike land som på ein måte kan kjøpa seg fri, etter mi meining. For Bangladesh er det lite aktuelt t.d. Kva synest utviklingsministeren det er nødvendig for Noreg og den norske regjeringa å gjera, slik at ein sikrar at det blir ei slags rettferd i det kvotesystemet som ein skal etablera, og som det er eit fleirtal for å etablera? Kva kan me gjera i forhold til eit utviklingsland som Bangladesh for å sikra at dei ikkje tapar i denne kampen?
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Naturkatastrofer som stormer, flom og tørke rammer de fattigste hardest. Ifølge FNs klimapanel vil klimaendringer føre til at slike katastrofer vil skje hyppigere og med større omfang. Det grunnleggende urettferdige ved klimaendringer er at de land som er mest sårbare overfor de mulige effektene av endringene, i liten grad har bidratt med egne utslipp. Denne problemstillingen minner oss også om sammenhengen mellom fattigdom og sårbarhet, og derfor blir kampen mot fattigdom viktig i denne sammenhengen. For å møte disse problemene er det sentralt å få på plass en internasjonal klimaavtale. Vi er svært skuffet over sammenbruddet i Haag, men vi arbeider aktivt for å få forhandlingene i gang igjen. Norge arbeider aktivt sammen med utviklingslandene for å få til en god avtale på dette området. Kina er nå nr. 2 på utslippstoppen, mens India ligger på sjetteplass. Vi samarbeider med flere utviklingsland, bl.a. Kina og India, for å redusere deres utslipp og øke opptaket av klimagasser. Ifølge Det internasjonale energibyrået vil utviklingslandene allerede i 2010 bidra med like store klimautslipp som industrilandene. Skal vi løse de globale klimaproblemene, må vi få utviklingslandene aktivt med i prosessen. Flom, tørke og andre naturkatastrofer er imidlertid ikke noe nytt. Vi har lang erfaring med nødhjelp og arbeider stadig mer med å forebygge slike katastrofer. Norsk bistand på dette området har vært konsentrert om kapasitetsbygging og tiltak for å hjelpe de mest sårbare befolkningsgruppene. Vi støtter også opp om FNs strategi for å forebygge naturkatastrofer. NORAD har gitt støtte til oppbygging av meteorologisk kompetanse i Vietnam og kompetanse innen vannressursforvaltning, bl.a. når det gjelder flomvarsling, i en rekke land. I Bangladesh er det gitt støtte til utvikling av syklonsikre bygninger og en større nasjonal plan for krisehåndtering. NORAD gir støtte til gjenoppbygging, f.eks. slik man gjorde etter orkanen Mitch i Mellom-Amerika og flommene i Mosambik og Bangladesh. Norge er engasjert i en rekke tiltak for å hjelpe ofrene etter naturkatastrofer, herunder katastrofer som følge av ekstreme værforhold. Om lag 215 mill. kr ble brukt til slike tiltak i 2000. Mesteparten av midlene gikk til akutt nødhjelp, med vekt på matvarehjelp, helsetiltak og å gi nødstilte husly. Om lag en fjerdedel ble anvendt til forebyggende tiltak og beredskapstiltak, som f.eks. tidligvarslingssystemer og forhåndslagring av nødhjelpsutstyr. Nødhjelpen er konsentrert om de fattigste befolkningsgruppene. Vi må regne med at utfordringene på dette området vil bli enda større i tiden fremover. Dette følger vi bl.a. opp med økte bevilgninger, ikke minst til forebygging av skader som følge av naturkatastrofer.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Som sagt er det slik at naturkatastrofer ikke er noe nyere fenomen, men noe vi har arbeidet med på utviklingssiden lenge. Slike forhold kan det komme til å bli mer av, og dermed vil også behovet for nødhjelp i slike sammenhenger øke. Da vil vi nok også bruke mer ressurser i bistandssammenheng på slike tiltak, kanskje særlig på forebyggingssiden. Det vil da være en kostnadseffektiv tilnærming til problemstillingen. Ellers er det slik at Norge og den norske regjering ser på klimaproblemene som den kanskje største utfordring i vår tid. Klimaendringer vil ha meget alvorlige konsekvenser for alle land, men de mest sårbare er de som er de fattigste, som er mest sårbare allerede i utgangspunktet. Derfor er Regjeringens innsats i klimaforhandlingene også en innsats for fattige land.
Anne Kristin Sydnes (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg synes det er viktig å understreke at de mekanismene man diskuterer internasjonalt i forbindelse med klimaforhandlingene, er mekanismer som vil bidra til både økte teknologioverføringer og økte kapitaloverføringer til de fattigste landene. Som utviklingsminister ser jeg veldig positivt på dette. Vi må sørge for at nettopp slik kapital- og teknologioverføring skjer i forbindelse med de mekanismene som det blir enighet om internasjonalt.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Jeg har følgende spørsmål til landbruksministeren og ser fram til svaret som justisministeren kan gi: «Ifølge Nationen sier EU-kommisjonen at Norge har full rett til å stoppe importen av levende storfe fra EU-land. Dette er aktuelt etter at det har oppstått kugalskap i flere EU-land. Landbruksministeren har tidligere uttalt at det er ønskelig at norske bønder ikke importerer storfe, men at Norge ikke kan innføre forbud. Er ikke dette nok et eksempel på at Regjeringa ikke er villig til å utnytte den handlefriheten som Norge har som et ikke-EU-medlem?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Jeg takker for svaret. Utbredelsen av kugalskap i flere EU-land viser hvor galt det kan gå når fri flyt og konkurranse er overordnet alle andre hensyn, og der et av resultatene er et gjennomindustrialisert jordbruk. SV var og er imot EØS-avtalen, men vi er samtidig opptatt av at Norge bruker den handlefriheten vi har som et ikke-EU-medlem. Jeg registrerer at statsråden refererte til noen områder hvor en har brukt handlefriheten, men det er tross alt på små områder. Tumultene i forrige uke gav grunn til noen kommentarer. Framstående byråkrater bekrefter overfor både Aftenposten og Nationen at Norge har handlefrihet til å innføre importforbud. Hva gjør statsråden når det kommer fram – utnytter handlefriheten? Nei, han får nærmest panikk, og må for all del bevise overfor all verden at Norge ikke har handlefrihet på dette området. Resultatet er glødende telefonlinjer og kontrabeskjed fra kommisjonen. Er det ikke da grunnlag for å bruke den uenigheten som finnes i EU-kommisjonen til å beskytte norske forbrukere og norsk landbruk?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-31:
Jeg takker igjen for svaret. På bakgrunn av det som har skjedd og de uttalelsene som er kommet, og de uenighetene som tross alt er i EU-systemet, og som jeg mener burde vært utnyttet for alt det det er verdt, er jeg fristet til å tro at statsråden og Regjeringa er mer opptatt av å demonstrere hva det ikke går an å gjøre, enn å følge de rådene som både veterinærmyndighetene og Statens næringsmiddeltilsyn har gitt, nemlig at totalforbud er den eneste måten å sikre seg mot kugalskap på. Jeg er fristet til å tro at dette er en bevisst strategi for å lokke en gjenstridig opinion til å si ja til norsk EU-medlemskap ved et seinere høve. Men det skal jeg ikke si, for dette er et spørsmål om forbrukernes sikkerhet. Landbruksministeren har sagt han vil være en sterk forbrukerminister, og jeg vil oppfordre Regjeringa og statsråden til å utnytte den handlefriheten som jeg mener ligger både i sikkerhetsklausulen, uenigheten i Brussel og den sterke opinionen i EU-landenes egen befolkning. Det er vel ikke sånn at statsråden tror at EU vil straffe Norge på et område hvor det er så stor bekymring i EU-landene sjøl.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Regjeringens vurdering er at vi på dette tidspunkt ikke har handlefrihet til å innføre et importforbud, fordi EØS-avtalen sier at det er bare der vilkårene for å bruke sikkerhetsklausulen foreligger, at vi kan innføre et importforbud. Og de faglige myndigheter som vi har her i Norge til å vurdere den faglige holdbarheten i et eventuelt importforbud begrunnet i nettopp denne sikkerhetsklausulen, sier at det ikke er faglig grunnlag for å bruke sikkerhetsklausulen i EØS-avtalen og derved nedlegge et importforbud.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg hører at representanten Valle fastholder at man har handlefrihet til å nedlegge et importforbud. Regjeringens vurdering er at den handlefriheten eksisterer ikke, og det ble også bekreftet klart og tydelig av EU i etterkant av den debatten som pågikk i forrige uke. Det er altså norske faglige myndigheter, Veterinærinstituttet, som sier at den kontrollen vi har i Norge i dag, er fullt faglig forsvarlig, og det er nettopp denne forsvarlige kontroll av import av dyr til Norge – at vi har kontrollordninger som er gode nok – som gjør at de sier at det ikke er grunnlag for å nedlegge importforbud. Jeg hører også at representanten Valle viser til Statens næringsmiddeltilsyn. Vi har fått bekreftet fra direktøren ved Statens næringsmiddeltilsyn senest i morges på bakgrunn av et oppslag i Nationen i dag at han ikke kjenner seg igjen i den beskrivelsen som der er gitt: at han skal ha sagt at et totalforbud er nødvendig og det eneste riktige når det gjelder import av levende storfe.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Etter at Stortinget vedtok å be Regjeringen om å utrede muligheten for å etablere en sentral kunnskapsbase på seksuelle overgrep mot barn, har departementet mottatt en henvendelse fra Kripos, slik representanten Marthinsen nevner, med forslag om en personellstyrking på 15 årsverk for at Kripos skal kunne gi etterforskingsbistand som står bedre i forhold til aktuelt behov, samt å ivareta behovet for kompetanse- og metodeutvikling på området. Kripos har allerede siden 1995 bygd opp kompetanse på seksuelle overgrep, særlig det som gjelder overgrep mot barn, både når det gjelder etterforsking og kriminaletterretning, og det har vært en økning i antall forespørsler om bistand. Departementet har bedt Kripos om å følge opp sitt bistandsarbeid overfor politidistriktene på dette området senest i tildelingsbrevet for 2001, men også i brev til politidistriktene og Kripos i juli i fjor. Før man tar stilling til forslagene fra Kripos-sjefen, har departementet bedt om en redegjørelse for bl.a. hvordan de stillingene som allerede er tildelt til denne type forbrytelser hos Kripos, brukes, hvilke bistandsbehov som etterspørres, og om det er felter innenfor saksområdet man nå ikke kan yte bistand på. Ettersom det er riksadvokaten som har ansvaret for etterforskingen og den videre behandlingen av straffesaker, har jeg videre funnet det naturlig å anmode ham om å vurdere forslaget fra Kripos og angi hvilke behov man kan ivareta med en slik kunnskapsbase. Jeg har også bedt om synspunkter fra Politidirektoratet på hvordan man best skal kunne ivareta det sentrale i representanten Marthinsens forslag, nemlig en fortsatt styrking av arbeidet for å få avdekket og oppklart overgrep mot barn. Det er anmodet om svar innen 12. februar på disse henvendelsene. Departementet har nylig mottatt redegjørelsen fra Kripos, der man peker på flere vesentlige sider ved bistandsfunksjonen, samt hvilke behov som fortsatt trenger en styrket oppfølging. Blant annet peker Kripos på at man har merket en klar kompetanseheving hos etterforskere og påtalejurister som arbeider med seksuelle overgrepssaker, men at man ikke har tilstrekkelig kapasitet til å dekke politidistriktenes behov. Jeg vil imidlertid vurdere redegjørelsen fra Kripos sammen med svarene fra riksadvokaten og Politidirektoratet så snart også de to siste foreligger. Formålet må være klart nok, nemlig ønsket om en fortsatt styrking av arbeidet når det gjelder kompetanseheving, og arbeidet med å avdekke og oppklare overgrep mot barn. For øvrig nevnes at spørsmålet som representanten Marthinsen tar opp, også omtales i den nylig fremlagte stortingsmelding, Politireform 2000. Der fremgår det «at ved en styrking av KRIPOS" bistandskonsept og ved de nye politidistriktenes størrelse, oppnår man å få en helt annen situasjon enn i dag. Påtalemyndighetens oppfølging av voldtektsrapporten og de nye kompetansehevende tiltak vil også bidra til at arbeidet på dette saksområdet styrkes.»
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Formålet er jeg overbevist om at representanten Marthinsen og jeg er helt enige om, det gjelder å fortsette arbeidet med å styrke etterforskning av overgrep mot barn. Men det jeg har vært opptatt av, er at før vi gjør nye ting og nye grep, skal vi være sikre på at vi gjør det riktige, så vi ikke får noe fort opp og stå som ikke er det riktige. Derfor har vi hatt behov for å gå denne runden først for å være sikre på at vi gjør det riktige når vi først gjør noe. Jeg føler meg for så vidt overbevist om at det ikke vil være aktuelt på noen måte å fjerne bistandskonseptet fra Kripos. Det har vi hatt i flere år, og det har vi vært fornøyd med, så det blir primært et spørsmål om hvordan vi videreutvikler det, hvilke oppgaver og hvilken kompetanse som bør ligge hos Kripos, og hva som er riktigst eventuelt å ha andre steder.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg har ikke noe å tilføye.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Stortinget vedtok våren 1998 en rekke endringer i våpenloven som bl.a. omfatter straffebestemmelsene for ulovlig besittelse og bruk av skytevåpen. Etter lovens § 33 er strafferammen hevet til to års fengsel for bl.a. «uten aktverdig grunn» å bære våpen på offentlig sted. Etter samme paragrafs annet ledd kan strafferammen heves til fengsel i fire år dersom overtredelsen er særlig grov. Fortsatt vil imidlertid de mindre alvorlige overtredelser av våpenloven kun ha en strafferamme på tre måneder. Jeg nevner eksempelvis at det kan dreie seg om overtredelser som at man ikke oppbevarer ammunisjon og våpen fra hverandre, slik man skal etter reglene. Denne graderte skalaen for straffeutmåling – som trådte i kraft fra 5. juni 1998 – burde i utgangspunktet gi tilstrekkelige virkemidler når det gjelder straffereaksjoner for ulovlig våpenbesittelse. La meg likevel få tilføye at Regjeringen i Ot.prp. nr. 21 for 2000-2001 om endringer i våpenloven, som nå ligger til behandling i Stortinget, bl.a. har fremmet forslag om en oppjustering av våpenlovens straffebestemmelse. Etter denne er det nå gjort klart at den strengere strafferamme på to år også skal omfatte ulovlig besittelse av skytevåpen. Jeg vil med bakgrunn i Regjeringens nylig fremlagte forslag, som Stortinget har til behandling, ikke ta initiativ til en ytterligere heving av strafferammen nå, men holde spørsmålet under løpende vurdering. Når det gjelder bekjempelse av voldskriminalitet og den urovekkende utvikling ved spredning av skytevåpen blant kriminelle, er det viktig også å se på andre forhold enn straffebestemmelsene. Blant annet er det viktig å få kontroll med det store antall uregistrerte våpen som i dag befinner seg i privat eie. Proposisjonen om endringer i våpenloven inneholder forslag om lovhjemmel for et nasjonalt våpenamnesti. Jeg vil her vise til de positive erfaringene man har høstet gjennom et prøveprosjekt på våpenamnesti i fire politidistrikter. La meg avslutningsvis få nevne at Stortinget sommeren 1999 vedtok en ny § 10 a i politiloven om adgang for politiet til på nærmere betingelser å kunne visitere personer på offentlige steder for å søke etter våpen. Denne visitasjonshjemmelen omfatter også kniver eller andre farlige gjenstander som i seg selv ikke er forbudt å eie. Bestemmelsen ble gjort midlertidig for tre år fra ikrafttredelsen og vil bli evaluert i løpet av dette året. Jeg nevner i tillegg at på bakgrunn av innspill fra Oslo politidistrikt er det også naturlig å knytte til den evalueringen en vurdering om det er grunn til å utvide visitasjonshjemmelen til også å gjelde andre typer visitasjon enn visitasjon av person, som f.eks. visitasjon eller ransaking av bil.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg er innstilt på å vurdere strafferammen for bruk og besittelse av våpen, men mener altså at den gjennomgangen vi hadde i forbindelse med endringsforslagene i våpenloven, gir en skjerping som bør være tilstrekkelig i første omgang. Men dersom vi skulle vurdere det annerledes om kortere eller lengre tid, er vi selvfølgelig innstilt på å se på det igjen.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg har heller ikke her noe å tilføye.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg er kjent med lokalsituasjonen for politidistriktet og byretten i Moss. Jeg kan opplyse at det allerede er utarbeidet en fremdriftsplan som forutsetter at tilbudsmaterialet for et nybygg i Moss sendes ut i løpet av våren 2001. Ifølge fremdriftsplanen skal innlevering av tilbud for nye lokaler skje tidlig høsten 2001. Vi regner med at politiet kan inngå en leieavtale med den aktuelle tilbyder før årsskiftet. Byggeprosjektet er planlagt gjennomført med ferdigstillelse våren 2003. Når det gjelder lokaler for Moss byrett, vil Justisdepartementet når tilbudene er kommet inn og evaluert, ta en avgjørelse om byggingen skal startes. Jeg minner om at Justisdepartementet i St.prp. nr. 1 for 2000-2001 har gjort oppmerksom på at hvis ikke både politiets og domstolens lokaler kan ferdigstilles samtidig, vil politiets behov prioriteres. Dette vil være et budsjettmessig spørsmål. Dersom det skulle være mulig å finne dekning i neste års budsjett for nye lokaler også for Moss byrett, vil disse lokaler kunne stå ferdig våren 2003.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Først vil jeg gjøre oppmerksom på at så vidt jeg er kjent med, er planene for byggingen slik at politi og domstol skal være i hvert sitt bygg, men byggene skal ligge på samme tomt. Det er altså to uavhengige bygg i den planleggingen som så langt er gjort. Vurderingen fra departementet er at dersom vi blir nødt til å velge mellom politi og domstol, er det politiets lokaler som er mest påkrevd, og derfor mener vi det er de lokalene som bør prioriteres dersom vi ikke kan klare å finne dekning for å gjøre begge deler. Og det som er situasjonen pr. i dag, er altså at vi foreløpig ikke er sikre på om det er mulig å finne budsjettdekning for den husleieøkningen som et nytt bygg vil medføre for både politi og domstol.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg kan bare vise til det jeg sa. Jeg kan ikke i dag love at det vil være mulig å få Moss byrett inn i nye lokaler på samme tidspunkt som politiet. Grunnen til det er for så vidt budsjettmessige vurderinger, og for så vidt også den stortingsmeldingen som representanten Nakkim viste til. Det å gjennomføre det som står i meldingen, vil måtte medføre en vurdering av hvor det er riktig eventuelt å prioritere økte driftsrammer, for dette dreier seg i så fall om mer penger til domstolenes drift for å kunne dekke husleieøkninger også andre steder hvor det blir nødvendig å gjøre bygnings- og lokaliseringsmessige endringer som følge av de vedtak Stortinget eventuelt fatter i forbindelse med stortingsmeldingen om førsteinstansdomstolene.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Arbeidet med å forberede alle sider ved Norges operative deltakelse i Schengensamarbeidet, den såkalte Schengen-implementeringen, har vært drevet i form av to større prosjekter ledet av Justisdepartementet. Det ene prosjektet har tatt hånd om etableringen av en nasjonal base for Schengen Information System, SIS, slik at norsk politi kan benytte systemet fullt ut i samarbeid med de øvrige Schengen-land. Dette prosjektet avsluttes i disse dager, idet målsettingen for prosjektet er nådd. Etter beslutning 1. desember 2000 i EUs råd for justis- og innenrikssaker er SIS nå operativt i de nordiske land. Unntaket er bruk av SIS i forbindelse med yttergrensekontroll. Denne funksjonen settes først i verk 25. mars dette år, da den indre grensekontroll mellom Norden og det øvrige Schengen-området oppheves. Da trer de nordiske land samlet inn i samarbeidet. Det andre prosjektet er også langt på vei avsluttet. Mandatet for dette har vært å ferdigstille en rekke ulike tiltak som er påkrevd for at i første rekke norsk politi skal kunne løse sine Schengen-relaterte oppgaver. Prosjektet har bl.a. omfattet fordeling av nye stillinger, opplæring, anskaffelse og utplassering av nødvendig materiell og utstyr, ajourføring av rundskriv, utarbeidelse av nytt regelverk og rutiner for grensekontroll. I tillegg til å sørge for politiets forberedelse har prosjektet også ivaretatt samarbeidet med andre etater. Det ble tidlig inngått et samarbeid med andre departementer og underliggende instanser samt innledet samarbeid med våre naboland om politisamarbeid over grensen. Når det gjelder konsekvenser for grenseoppsynet, har det vært samarbeidet nært med Forsvarsdepartementet. Forsvaret har ansvaret for suverenitetshevdelse, det vil si grenseoppsyn i norsk territorialfarvann, i norsk luftrom og på grensen mot Russland. Derved får Forsvaret gjennom Sjøforsvaret, særlig Kystvakten og Hæren ved Garnisonen i Sør-Varanger, ansvaret for grenseoppsyn på vår maritime yttergrense og vår landbaserte yttergrense, som er et svært viktig ledd i vår Schengen-deltakelse. Ansvarsdelingen og samarbeidet mellom Justisdepartementet og Forsvarsdepartementet når det gjelder grenseoppsyn, har vært godt ivaretatt i prosjektperioden. Det kan ellers legges til at grensekontroll og -oppsyn i de øvrige nordiske land med unntak av Danmark også er fordelt på ulike nasjonale myndigheter.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg føler meg trygg på at det man har lagt til rette for når det gjelder både selve grensekontrollen og grenseoppsynet, er tilstrekkelig godt ivaretatt. Det er altså Forsvaret som har ansvaret for det alminnelige grenseoppsynet, og det er politiet som har ansvaret for personkontroll på grensen, altså grensekontrollen. Slik sett er det en todelt oppgave her, som i de øvrige nordiske landene. Jeg kan for så vidt ikke se at utfordringen med grenseoppsyn og norsk suverenitetshevdelse ved vår maritime yttergrense generelt sett blir vesentlig annerledes nå enn den har vært tidligere.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Først til spørsmålet om den kritikk mot overvåkingen som har kommet i det siste. Den har særlig dreiet seg om overvåking av fartøyer som går i leden, som er på feil spor osv. Diskusjonen har vært om Forsvarets generelle overvåking i forhold til spørsmålet om Forsvaret i tilstrekkelig grad bidrar inn mot overvåking av fiske- og handelsfartøyer og deres maritime sikkerhet, og har ikke i alminnelighet dreiet seg om det grenseoppsyn Forsvaret utfører. Det er besluttet og bestilt et nytt kystvaktfartøy, det er også besluttet å bygge nye fregatter. Alt dreier seg om bedre overvåking av farvannet utenfor Norge. Jeg har vanskelig for å følge representanten Stangs beskrivelse av at muligheten for å komme inn i Norge blir vesentlig større enn før en Schengen-implementering.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Vi legger stor vekt på å samarbeide med politiet i en del av de landene som vi vet at det smugles narkotika inn fra. Det har vært et veldig godt samarbeid med bl.a. Tsjekkia. Også Baltic Sea Task Force, som jeg nevnte i mitt svar, er et viktig samarbeidsforum for å ha et konkret og operativt politisamarbeid, særlig i kampen mot narkotikainnførsel. I tillegg vil jeg gjerne nevne at både utviklingen av Europol og Schengen-samarbeidet og SIS-systemene vil være veldig viktig i vårt videre arbeid med å bekjempe organisert kriminalitet.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg kan ikke gi et helt presist svar på hvor forhandlingene om en tredjelandsavtale ligger. Det eneste jeg kan forsikre representanten Rasmussen om, er at det står ikke på Norge når det gjelder å ha fortgang i arbeidet med å få til en tredjelandsavtale med Europol. Vi er interessert i å få til det så fort det lar seg gjøre. Men jeg vet at det i hvert fall en stund i høst delvis stod på at Europol ikke hadde gjort ferdig sin del av arbeidet.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «11. oktober 2000 vedtok Stortinget å be Regjeringen utrede muligheten for å etablere en sentral kunnskapsbase med kompetanse på seksuelle overgrep mot barn. I brev 7. november 2000 skriver Kripos-sjefen til Justisdepartementet at han kan ha et slikt bistandskonsept operativt 4 måneder etter at klarsignal er gitt. Vurderer statsråden å gi slikt signal, og vil det bli gitt så snart at «Barne-Kripos» kan være operativt før sommeren?»
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg takker for svaret. Jeg syns det var et utfyllende og omfattende svar, som på mange områder imøtekommer det hensyn og det anliggende som stortingsflertallet var ute etter da dette ble vedtatt. Jeg tror det er helt riktig at man ser dette i et bredt perspektiv, og at man trekker inn ulike instanser også med tanke på å få inn svar på de spørsmålene og de områdene som justisministeren her har understreket og pekt på. Jeg håper at dette betyr – og jeg skjønner det slik på statsrådens svar – at hun også er utålmodig når det gjelder å få dette opp og stå, for hvert barn det begås overgrep mot, er ett barn for mye. Jeg håper at det som kommer ut av dette, ikke vil være at man i for stor grad desentraliserer – jeg tenker i forhold til det man sier om politidistrikter – men at man sentraliserer, slik at man oppnår en stor kompetanse og ikke sprer dette.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-01-31:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg tror helt sikkert vi er på linje i disse spørsmålene. Det er viktig at vi når vi får et slikt bistandskonsept opp og stå – utover det som allerede eksisterer – at vi har to ting in mente. Det ene er selvfølgelig at det som er hovedintensjonen med dette, er å hjelpe barna. Det andre er at vi unngår de uheldige konsekvensene som vi har sett noen tilløp til, nemlig at noen har blitt dømt for å ha foretatt overgrep som de i ettertid blir frikjent for. Så dette kan slå begge veier: Det kan bli en beskyttelse av dem som blir anklaget uriktig, samtidig som det primært er en hjelp for barna og en hjelp i etterforskningen. Jeg tror at det er viktig at denne kompetansen bygges ytterligere ut, og jeg kan love Kristelig Folkepartis fulle støtte i det arbeidet som i så fall statsråden vil gjøre.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
«Ifølge Finn Abrahamsen, avdelingsleder ved voldsavsnittet ved Oslo politidistrikt, er våpensituasjonen i Oslo nå helt håpløs. Situasjoner der personer truer med kniv og skytevåpen, øker. Ulovlig våpenbesittelse har en alminnelig strafferamme på 3 måneder. Dette står ikke i samsvar med alvorligheten i de handlinger som blir begått. Vil statsråden ta initiativ til å heve strafferammen for ulovlig våpenbesittelse?»
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Mitt spørsmål har sin bakgrunn i en beskrivelse fra politiet i Oslo om et stort omfang av ulovlige våpen i kriminelle miljøer, og det ble fra høyt hold og fra flere hold i politiet tatt til orde for at en økning i den alminnelige strafferammen for ulovlig våpenbesittelse, som også vil omfatte kniv, muligens var en vei å gå. Jeg synes at statsråden gav et tilfredsstillende svar i forhold til de strafferammer vi har knyttet til våpenloven, og jeg er selvsagt kjent med at vi også har forslag i Stortinget nå om en skjerpelse. Og jeg tar til etterretning at man ikke ønsker å ta noe initiativ knyttet til en økning av strafferammen på dette området, men vil følge situasjonen. Men vil ikke en heving av den alminnelige strafferammen i straffeloven også heve terskelen for ulovlig bevæpning med kniv – noe som i flere sammenhenger har endt i tragiske situasjoner – og være et effektivt virkemiddel også overfor kriminelle og gjenger?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Og som sagt har jeg bare registrert at det fra flere hold i politiet er pekt på at en økning kan være effektiv i forhold til en del kriminelle og gjenger som opererer ikke bare med skytevåpen, men også har bevæpning med kniv. I et tidligere svar sa statsråden noe jeg er helt enig med henne i – i slike situasjoner skal vi ta oss den tid som er nødvendig, slik at vi vet at vi også gjør det riktige.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-01-31:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til justisministeren: «Moss politikammer og Moss byrett har i dag lite tilfredsstillende lokaler, og det er forutsatt at det skal bygges nytt politi- og tinghus. Kan statsråden redegjøre for fremdriftsplanen, og når kan man forvente at de nye lokalene kan bli ferdigstilt?»
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret – det var for så vidt positivt. Men det som er et problem, er at disse lokalitetene, slik jeg forstår det, først og fremst skal leies, og at det ikke er departementet selv som skal stå for byggingen. Det er nå engang slik at Moss byrett har utrolig trange lokaler og må ut og leie. Ville det ikke være mest hensiktsmessig, når disse to instanser skal være i samme hus, at man også bygger ut for begge samtidig? Det er leit at en husleie skal kunne sette stopper for at man skal kunne komme inn i tidsmessige lokaler.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2001-01-31:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg synes justisministeren nå legger litt kjelker i veien for at Moss byrett skal kunne komme inn i tidsmessige lokaler, som den egentlig trenger. Det er riktig at det egentlig er to fløyer, men de henger jo nøye sammen. Dessuten var også justiskomiteen oppmerksom på det departementet skrev i budsjettproposisjonen, og anmodet om at man måtte få dette inn i ett og samme bygg og gjøre det ferdig samtidig. Jeg er enig i at det er mest prekært for politiet, men det er også prekært for byretten i de trange lokalene. Det står også i stortingsmeldingen om førsteinstansdomstolene i fremtiden at uavhengig av strukturendringer må Moss byrett inn i nye lokaler. Det står at på «lengre sikt» må man inn i nye lokaler, og det gjorde meg egentlig urolig for at byretten må drøye enda en tid før den kan komme inn i nye lokaler.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg har et spørsmål til justisministeren: «Justisministeren har det overordnede ansvar for koordinering av Schengen-implementeringen. Det innbefatter grenseoppsyn og det polisiære samarbeid. I våre naboland blir grenseoppsynet i hovedsak ivaretatt av en etat med et definert ansvar. Norges Schengen-implementering vil berøre flere etater enn politiet. Dette kan muligens danne grunnlag for problemer dersom samarbeid og ansvarsdeling ikke er godt forankret. Hvordan er dette løst?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Det er jo Forsvaret som i hovedsak har ansvaret for grenseovervåkingen. Og den senere tids hendelser langs kysten har satt søkelys på manglende overvåking langs kysten, som vel representerer den lengste del av norsk yttergrense. Vår kyststrekning har en vesentlig geografisk utstrekning, og det representerer vel i seg selv en risiko for at uønskede grensepasseringer kan skje. Det er grunn til å anta at antallet fartøyanløp som omfattes av Schengen-bestemmelsene, er vesentlig høyere enn hundre tusen pr. år. I tillegg er det et lavt antall kystvaktfartøyer på kontinuerlig patrulje i territorialfarvannet. Overvåkingen langs kysten kan kalles alt annet enn eminent, og det er et betydelig antall grenseovergangssteder langs kysten. Har justisministeren begynt å bekymre seg for hvorvidt grenseovervåkingen er god nok?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-01-31:
I forrige St.prp. nr. 1 fremgår det at det i forbindelse med Schengen-implementeringen ville være behov for å integrere overvåkingsressursene bedre i løpet av år 2000 for å sikre en tilfredsstillende overvåking langs kysten, som det heter. Dette er ytterligere beskrevet i budsjettproposisjonen for inneværende år. Her nevnes det sågar at en overvåkingssentral skal etableres innen utgangen av 2001. Dette har tydeligvis ikke skjedd. I den senere tid har det vist seg at overvåkingen langs kysten ikke er god nok, og det kan jo alene resultere i at Norge blir en bakdør inn i Schengen-området hva angår menneskesmugling. Hvilke tiltak er iverksatt for å sikre en tilfredsstillende overvåking, i og med at den senere tids informasjon viser at de tiltak som var nevnt i forrige budsjettproposisjon for å ivareta et eksisterende behov, tydeligvis ikke er gjennomført?
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Den organiserte kriminaliteten er i bekymringsfull utvikling. Dette har blitt synliggjort gjennom beslag av 40 kg heroin i Asker fra personer angivelig tilknyttet det kosovoalbanske miljøet og i skremmende skyteepisoder i det såkalte gjengmiljøet i Oslo. Hva gjør politiet for å avdekke denne formen for kriminalitet?»
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2001-01-31:
Jeg takker statsråden for et godt og fyllestgjørende svar. Det virker på meg som at man nå er i gang med en rekke viktige tiltak og gjør en del viktige grep for å bekjempe denne typen kriminalitet som vi snakker om. Jeg går ut fra at statsråden hele tiden også er opptatt av at dette arbeidet ligger på et tilstrekkelig høyt nivå, at det ikke minst er organisert på den rette måten og godt nok, og at man bruker tilstrekkelig med ressurser på dette. Men det som statsråden også var inne på, og som jeg vil spørre litt videre om, er forholdet til den internasjonale situasjonen. Det er klart at denne typen kriminalitet er grenseoverskridende i aller høyeste grad. Der er alltid nye utfordringer den veien, og derfor er det veldig viktig at vi hele tiden er på et høyt nivå når det gjelder internasjonalt politisamarbeid. Det nevnes de østeuropeiske landene, og det jeg vil spørre om, er: Hvilket inntrykk har statsråden av de landene som tidligere hadde andre regimer enn de har i dag – hvordan fungerer politisamarbeidet med de tidligere østblokklandene, for å kalle dem det?