trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Det er positivt og svært gledelig når regjeringen i trontalen sender klare signaler om at tiltak for å møte klimautfordringen er en overordnet målsetting i årene som kommer. Samtidig signaliserer regjeringen klare ambisjoner om å øke takten i veibyggingen. Tatt i betraktning at veitransport i dag står for ca. 20 pst av CO2-utslippene, kan dette synes som et uløselig paradoks. Jeg vil bruke resten av dette innlegget til å løfte fram en spennende visjon som viser at slike tilsynelatende motsetningsfylte målsettinger kan la seg kombinere på en god måte. Nye og innovative løsninger kan bringe oss et langt skritt nærmere nullutslippssamfunnet, samtidig som hensynet til økt og mer effektiv veitransport blir ivaretatt. I forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan 2014–2023 stilte et samlet storting seg bak ambisjonen om å bygge en ferjefri E39 innen 20 år. Statens vegvesen er nå i full gang med å utrede ulike tekniske løsninger som må til for å nå målet om en ferjefri E39. Som en del av prosjektarbeidet har Statens vegvesen utredet mulighetene for å utvinne energi fra strøm, bølger, sol og vind i de store fjordkryssingsprosjektene som er under planlegging. Tanken er da å utvikle nye og innovative konstruksjoner der broer samtidig er kraftverk som utvinner fornybar energi. Konklusjonen til Statens vegvesen så langt er at det er mulig å utvinne nok energi til å drifte alle elektriske installasjoner langs E39. I tillegg vil det bli generert et kraftoverskudd som er stort nok til å levere strøm til en stor del av kjøretøyene på strekningen, forutsatt at prosentandelen av elbiler fortsetter å øke. Det er altså langt på vei mulig å gjøre framtidens E39 utslippsfri. Visjonene til Statens vegvesen må ikke bli husket for ettertiden som luftslott som aldri ble realisert på grunn av manglende politisk handlekraft. Tanken om en utslippsfri E39 lar oss ane konturene av et nullutslippssamfunn der veitransport er en del av løsningen. Utvikling av ny innovativ teknologi kombinert med grensesprengende ingeniørkunst kan gi næringsliv og kunnskapsmiljøer langs Vestlandet nye bein å stå på når olje- og gassalderen går mot slutten. Nye konsepter utviklet for en utslippsfri E39 kan bli en global salgsvare. Men det haster med å få dette politisk forankret. Tiden nærmer seg for at prosjekter skal ut på anbud. Da er det viktig at aktuelle fagmiljøer blir koblet sammen i nettverk og samordner arbeidet med å utvikle integrerte løsninger som både kan redusere reisetid og produsere grønn energi. Regjeringen må ta de nødvendige skritt for å sikre økonomisk handlingsrom og gode planprosesser, slik at visjonen om en ferjefri E39 også blir visjonen om en utslippsfri E39 innen 20 år.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-06:
Vel kan programmet til dei grøne vere litt fragmentert, som Astrup sa, men det finst gode passusar der, bl.a. står det at «livskraftige lokalsamfunn, i hovedsak basert på lokale ressurser» er ein føresetnad for å nå dei grøne sine mål i samfunnet, og det står at ein må «føre en differensiert samferdselspolitikk som skiller mellom byer og distrikter». Dette kunne vore Senterpartiet sitt program. Eg vil òg tru at Miljøpartiet Dei Grøne er einig med Senterpartiet i at ein heilt nødvendig føresetnad for verdiskaping og livskraftige lokalsamfunn er god kommunikasjon og framkomst. Folk må kome til og ifrå, anten dei er i byen eller i bygda. Difor må me investere betydeleg i vegutbygging, noko Miljøpartiet Dei Grøne ikkje nemner i sitt program. Så eg vil gjerne vite korleis Miljøpartiet Dei Grøne prioriterer vegar og framkomst i norske distrikt dei komande åra, og om det er slik at ferja i Sogn og Fjordane må haldast opp mot trikken i Oslo, som eg tykte å høyre tidlegare i dag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-06:
For Senterpartiet er det få – om det i det heile er nokon – område som det er viktigare å kjempe for enn folkestyret. Grunnmuren i demokratiet og i folkestyret er Grunnlova, og i § 115 er det slått fast at dersom Stortinget skal gi frå seg suverenitet på eit sakleg og avgrensa område til ein internasjonal organisasjon Noreg er medlem av, skal det skje med tre fjerdedels fleirtal. No ligg EUs tredje energipakke til handsaming i regjeringa. Det vil føre til at Noreg kan kome til å avstå suverenitet til EUs energiregulatorbyrå, ACER. Dersom det er usemje mellom Noreg og eitt eller fleire land i EU omkring kostnadsfordeling og utbygging, kan f.eks. byrået tvinge Noreg til å betale milliardbeløp. Regjeringa har sagt at ein vil arbeide for meir openheit, men det har vore lite openheit om dette arbeidet. Mitt spørsmål til statsråd Helgesen er følgjande: Kan statsråden garantere at Noreg ikkje endar med å gi frå seg norsk suverenitet til EU som følgje av EUs tredje energipakke?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-06:
Noreg er eit land der det krevst betydelege ressursar for å kunne forsvare landet. Det er stort i utstrekning, på storleik med Italia, men med ein tidel av folketalet. Me skal forsvare eit havområde som er nesten på storleik med Middelhavet. Senterpartiet ynskjer eit folkeforsvar som er til stades i heile landet og med fokus på dei nasjonale interessene. Hovudoppgåva må fyrst og fremst vere å forsvare norsk territorium. I arbeidet med langtidsplanen fekk Senterpartiet gjennomslag for å oppretthalde ein heimevernstyrke på 45 000 soldatar. Han skal vere organisert gjennom ein desentralisert områdestruktur som skal sikre at me har forsvarsevne over heile landet. No har regjeringa varsla at ein mykje på grunn av konflikten mellom Russland og Ukraina treng ei omlegging av Forsvaret. Senterpartiet vil peike på at Noreg har behov for ei sterk forsvarsevne over heile landet, uavhengig av situasjonen i Russland. Vil forsvarsministeren sikre eit nødvendig løft for Heimevernet i åra som kjem, slik at dei både får øvd og får nok utstyr til å vere det Forsvaret me treng?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-06:
To dagar før regjeringa legg fram statsbudsjettet knyter det seg stor spenning til deira fyrste sjølvstendige budsjett. Senterpartiet er oppteke av å ha eit budsjett som gir utjamning både nasjonalt og globalt. Me ser at regjeringa sin politikk aukar ulikskapen mellom ulike grupper i Noreg. Det er nok å nemne endringar i inntektssystemet for fylka, sentralisering av viktige tenester og skattelette til dei rikaste blant oss. Å ta frå dei som bur spreidd og gi gode til dei mest formuande, helst busette i byen, synest å vere mottoet for regjeringa. Likevel knyter det seg like mykje spenning til korleis budsjettet vil slå ut for Noreg si rolle når det gjeld å jamne ut dei store forskjellane me ser mellom rike og fattige globalt. Senterpartiet meiner Noreg òg må bidra med eit ekstraordinært stort bistandsbudsjett. Det går no føre seg så mange humanitære kriser i verda samstundes, at dette er nødvendig. Irak, Syria, Vest-Afrika, Gaza og Ukraina er alle døme på område der dei sivile lir under sjukdom, naud og valdshandlingar. I nokre av konfliktane har me sett eit brutalitetsnivå som har vore skremmande, og som har sendt tusenvis av menneske på flukt. Gjennom eit ekstraordinært bistandsbudsjett vil me kunne gi akutt hjelp til fleire menneske som ikkje har nok mat, medisinar eller helsehjelp. Noreg har ein stolt tradisjon som ein stor bistandsytar. Gjennom å hjelpe landa som har teke imot tusenvis av flyktningar, kan me betre levekåra til svært mange, samtidig som me sender eit viktig signal til resten av verdssamfunnet om kor viktig det no er at alle som kan bidra til å hjelpe dei som treng det mest, gjer det. Den raud-grøne regjeringa la meir vekt på berekraftig landbruk og matsikkerheit i norsk bistand. Me meiner at den dramatiske situasjonen når det gjeld svolt, fattigdom, landbruk og klimaendringar, krev langt sterkare innsats på desse områda enn det dagens regjering har føreslått til no. Me håpar at regjeringa i forslaget til statsbudsjett for 2015 vil føreslå ei stor satsing på støtte til berekraftig landbruk i utviklingsland. Å bidra til å gi fleire menneske trygg tilgang på mat må vere høgaste prioritet. Det er ingen andre næringar som kan måle seg med landbruket når det gjeld å skape sysselsetjing og økonomiske ringverknader for dei aller fattigaste i verda. Noreg har høg kompetanse innan landbruk. Generelt bør meir av Noregs utviklingspolitikk gjere nytte av dei områda der Noreg kan bidra med særskild kompetanse. I tillegg til landbruket har Noreg mykje å tilføre innan område som forvalting av marine ressursar, vasskraft og petroleumsressursar og innan likestilling. Senterpartiet ser positivt på styrking av utdanningsbistanden, men ungane lærer best når dei har ein trygg heimesituasjon og mat i magen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Først vil jeg takke for et godt innlegg. Den beskrivelsen av verden og situasjonen vi er i, er jeg og Venstre enig i. Jeg synes også det er bra at man får ros for det man på borgerlig side har fått til det siste året, for det er jo en lang liste med tiltak man har gjennomført og er i ferd med å gjennomføre. Men jeg har et spørsmål – egentlig av nysgjerrighet. Djevelen ligger jo ofte i detaljene, og man skal gjennomføre politikken og møte også Miljøpartiet De Grønne på flere områder når det gjelder kollektivtrafikken, som vi har en felles interesse for. Men når det gjelder organiseringen, skiller partiene ofte lag både når det gjelder lokaltrafikken og bymiljøpakken. Er man villig til å stå bak den lokale enigheten, f.eks. Oslopakke 3, som jo Miljøpartiet De Grønne har stemt imot lokalt? Er man villig til å stå bak dette nasjonalt? Og når man ser på jernbane, er man villig til å ta i bruk nødvendige anbudsprosesser, konkurranseutsetting, der dette trengs etter vår mening, for å få et bedre tilbud?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Nå er det ikke sikkert vi blir med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, men vi har akkurat gjennomført et eget seminar om barnefattigdom for nettopp å få fram de ulike tiltakene. Dette er et viktig felt for Venstre, og det handler om en tydelig prioritering innenfor det budsjettet som jo tross alt nærmer seg 1 100 mrd. kr.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Nå skal vi se på det budsjettet som kommer, og så skal vi komme med vårt alternativ til det. Når det gjelder barnefattigdom, må vi se på hele systemet, også hvordan barnevernet spesielt virker. Det er klart at de som går inn i barnevernet i dag, har altfor dårlige resultater når de kommer ut igjen og blir voksne. Vi trenger å bygge opp et profesjonelt system omkring den enkelte for å få langt bedre resultater enn det vi har i dag. Også innenfor fattigdom handler det om å lage gode sosiale rammer som gjør at man ikke får en forsterkning – erfaringen viser at dette kan forplante seg i flere generasjoner. Det er et sett av virkemidler som må settes sammen, og Venstre vil definitivt prioritere å lage det settet av virkemidler som gjør at vi styrker kampen mot barnefattigdom. Det må dette budsjettet også reflektere når det endelig vedtas i desember.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Vi trenger å ha en satsing på de grønne sertifikatene. Jeg synes også det er veldig bra at avskrivingsreglene nå endres. Det innebærer også en del dilemmaer når det gjelder klassisk naturvern. Vi trenger å skjerme de viktigste områdene. Det er ingen grunn til å gå inn i de mest kontroversielle områdene for å få på plass fornybar energi. Når det gjelder satsing på biodrivstoff og å bruke biobrensel, trenger vi også der å se på ulike virkemidler for å satse på det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Problemet med E18 vestover er ikke miljøkonsekvensene av prosjektet. Det kan fungere godt ved at man får flyttet veien under bakken og får et grønt lokk. Man får for så vidt en kortvarig kapasitet, men ikke helheten. Problemet med E18 vestover er prisen og kostnaden ved den. Det som er helt avgjørende, er at den kostnaden ikke må gå ut over nødvendige kollektivtiltak i Oslo-området, enten det gjelder T-banen til Fornebu eller jernbaneinvesteringer. For å klare det trenger man en gjennomgang for å se på muligheter for å nedskalere prosjektet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Nå har vi vært innom de fleste transportformer, så da kan jeg snakke litt om sykkel, som også er et nødvendig transportmiddel, særlig i de store byene, hvor vi trenger en mye større sykkelandel som en del av et helhetlig miljøvennlig transportsystem. Men der er det ofte også noen problemer som dukker opp. Det kan være et problem med skiltmyndighet, at man ikke har den lokale kontrollen, og det kan være uenigheter om hvilke standarder man legger til grunn for sykkelnettet. I Oslo er man i ferd med å lage en egen sykkelstrategi. Man snakker om kanskje å lage en egen Oslo-standard for sykkelveier, som vil være annerledes enn Statens vegvesens veinormaler. Vil statsråden være åpen for at man har en fleksibel holdning, nettopp for å gjøre det mulig for byene å lage sine egne løsninger, så vi endelig kan få på plass et helhetlig og godt sykkeltilbud som kan treffe den store bredden av syklende og av befolkningen?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-06:
Vi har en urolig verdenssituasjon med Midtøsten, med Ukraina og vi har også, som nevnt tidligere, en langsiktig forpliktelse i Afghanistan. Mitt spørsmål går på framtiden i Afghanistan. Nå er det en ny president der, man har en sikkerhetsavtale som er inngått med USA, som også skal inngås med NATO. Med de forpliktelsene Norge nå har flere steder, kan statsråden kommentere på nødvendigheten av å ha en strategisk tålmodighet i Afghanistan, og at Norge vil bidra til nettopp den tålmodigheten så vi ikke nå trekker oss tilbake etter så lang tid og gjør det for tidlig?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Det hadde vært fristende bare å svare «ja» på det spørsmålet, men jeg har lyst til å knytte en kommentar til premissen om at politireformen skal være forsinket, for det er rett og slett ikke riktig. Forutsetningen fra Politianalyseutvalget var, i forhold til den fremdriftsplanen som de skisserte, at en skulle legge frem denne NOU-en mer eller mindre ubearbeidet for Stortinget. Det har regjeringen valgt ikke å gjøre. Vi har tvert imot invitert alle stortingspartier til å delta i prosessene i forkant av at vi skal legge frem oppfølgingen av Politianalysen. Det har fire partier – regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre – vært interessert i å være med på. Men det hindrer selvfølgelig ikke at en også skal ha helt åpne og gode diskusjoner i Stortinget. Det er i Stortinget disse beslutningene til slutt vil ende. Vi er opptatt av å finne de beste løsningene, og vi har ikke nødvendigvis fasiten på det i enhver sammenheng.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Jeg har riktignok bare vært statsråd et snaut år, men jeg har lært meg at å sette veldig bastante tidsfrister ofte blir en utfordring fordi det kan dukke opp situasjoner underveis som gjør at ting blir mer komplisert. Men jeg er helt enig med representanten i at det er avgjørende at vi løser dette så raskt som mulig. Det er helt riktig at det er utålmodighet der ute, og det er helt riktig at vi har et åpent vindu nå som gradvis lukkes, hvis dette tar for lang tid. Det er helt avgjørende at vi skal levere dette så raskt som praktisk mulig. Men det er også viktig at det vi leverer fra oss, har en kvalitet som er god.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Det er et vanskelig spørsmål å besvare per dato, men vi har registrert og er også enige med både Kristelig Folkeparti og Venstre om at det er viktig at vi får dette på plass raskt. Som representanten Toskedal selv sier, er høringen nylig avsluttet. Det er kommet mange høringsinnspill, en del av dem ganske kritiske. Derfor er det naturlig at vi har samtaler med våre avtalepartnere om hvordan dette følges opp videre. Men dette er et arbeid som har høy prioritet i regjeringen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Jeg kan levere argumenter både for og imot, og vi har tenkt å gjøre det når vi kommer til Stortinget med oppfølgingen av Politianalysen. Jeg tror det er viktig ikke å tro at det å ville ha mer robuste fagmiljøer i politiet er det samme som å ignorere fakta. Det er et ganske godt grunnlagsarbeid som er gjort i forbindelse med den jobben som Politianalyseutvalget har gjennomført, som jeg tror det er viktig å ha med seg. Samtidig har jeg presisert – og vært veldig tydelig på – at det er et grunnlag for diskusjonen, ikke fasit. Det er et synspunkt som jeg er helt overbevist om at representanten Klinge kommer til å kjenne igjen når Stortinget får oversendt saken.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Jeg er veldig glad for det spørsmålet – det har vi ikke gjort. Vi har økt måltallet for returer generelt, og det fører også til at flere blir sendt ut. Men det vi har gjort i så henseende, er at vi egentlig har myket opp fokuset i vårt tildelingsbrev i forhold til den forrige regjeringen. Den forrige regjeringen sa i 2013 at saker som omfattet barn som har oppholdt seg lenge i Norge uten tillatelse, skal prioriteres. Vi har gjort det om, på den måten at det ikke er de som har vært her lenge, som skal prioriteres, men barnefamilier generelt, slik at en får sammenheng mellom vedtakstidspunkt og utsendelse, for at man skal unngå situasjoner hvor barn blir værende veldig lenge i Norge. Men det er altså ikke sendt noen signaler fra regjeringens side som skal bety at en skal prioritere lengeværende barn for at en skal sende dem raskere ut i forkant av et regelverk. Det mener jeg også ville vært en uakseptabel opptreden i forhold til den avtalerelasjonen som regjeringen har med Venstre og Kristelig Folkeparti.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Til det første, om dette med engangsløsningen: Vi har som regjering økt antallet uttransporteringer med 45 pst. i forhold til den forrige regjeringen. Det betyr at det er flere mennesker generelt som blir sendt ut. Det betyr også at det vil være flere barn som blir sendt ut. Så var påstanden at mange av disse som nå sendes ut, ikke får prøvd saken sin i forhold til engangsløsningen. Det er ikke riktig. Det er UNE som i hver enkelt sak vurderer hvorvidt de vil falle innenfor eller utenfor, og om det utsettes iverksettelse på den bakgrunn. Når det gjelder den varige ordningen, er det riktig som representanten sier, at det er flere kritiske høringssvar i den høringen som har vært ute. Det betyr at vi må ha en ordentlig, grundig gjennomgang av hva som skal være oppfølgingen av det, ikke minst fordi regjeringen har en avtale med Kristelig Folkeparti og Venstre. Det betyr at vi i den oppfølgingen må være i nær dialog også med Kristelig Folkeparti og Venstre. Det er ingen tvil om at intensjonen i denne avtalen er at det skulle være økt vektlegging på lengeværende barns situasjon, og hvis vi ikke har klart å oppnå det, må vi i tilfelle korrigere kursen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Me er forventingsfulle til justisministeren sitt arbeid i høve til politireforma. Det er ei viktig reform, både for å styrkja politiet og for å sikra tryggleiken i landet vårt. I trontaledebatten i fjor la eg merke til at statsministeren sa at ein ville søkja breitt samarbeid om dei store reformene. Det er eg glad for, for det vil Arbeidarpartiet òg. No er jo politireforma noko forseinka. Det får ringverknader for kva tid Stortinget kan behandla ho, og for kva tid politiet sjølv kan starta arbeidet med å setja i verk reforma. Det er uheldig. Eg veit at politiet er utolmodige og på tå hev etter å setja i gang. Mitt spørsmål til justisministeren er om han òg ser verdien av å ha opne, demokratiske forhandlingar i Stortinget når politireforma er lagd fram, og om det er slik at han tek sikte på at dette skal vera mogleg å få i land før jul.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Eg er veldig glad for å høyra at justisministeren ønskjer opne, demokratiske forhandlingar i Stortinget når saka er lagd fram for Stortinget. Og så vil me frå vår side jobba godt med reforma når ho er lagd fram. Eg meiner at det bør vera ein ambisjon at ho kan verta vedteken her før jul, sånn at politiet kan setja i gang arbeidet allereie frå 1. januar 2015. Er justisministeren einig i det?
Peter Frølich (Høyre), 2014-10-06:
Den siste tiden har vi sett et arbeiderparti som i mange viktige spørsmål vingler – i spørsmål om energi og klima, i spørsmål om skattepolitikk og i spørsmål om familiepolitikk. Representanten Pedersen er en av dem som tidligere har vært prisverdig tydelig – når hun har uttalt helt klart at Arbeiderpartiet er imot f.eks. kontantstøtte. Så hører vi en nyvalgt partileder i Arbeiderpartiet som sår betydelig tvil om hvorvidt dette fortsatt vil være Arbeiderpartiets standpunkt. Høyttenkning er fint, men konstant høyttenkning blir veldig ofte til uklarhet. Derfor lurer jeg på om representanten Pedersen kan klargjøre om hun har snudd i synet på kontantstøtte, eller om også dette utspillet – i likhet med f.eks. OL-uttalelsene – er noe som må stå for representanten Gahr Støres egen regning.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Når det gjeld kommunereforma, er det gledeleg at regjeringspartia, samarbeidspartia og Arbeidarpartiet er einige om mykje. Kompetansereforma og å fokusera på dei tilsette var ein ting som representanten Pedersen tok opp. Der er me einige om at dei tilsette er ein viktig ressurs i kommunane. Me ønskjer svært gjerne å samarbeida om å auka kompetansen deira, og me ønskjer òg å etablera fagmiljø framfor fagpersonar. Det som fekk meg til å ta replikk, var representanten sin entré på den lokalpolitiske arenaen i Bergen. Ho gjev den sitjande regjeringa skulda for dei utfordringane Bergen kommune har. Men når ein går litt tilbake i tala, ser ein at veldig mange av dei utfordringane Bergen har, nettopp kjem av endringar som den raud-grøne regjeringa føreslo. Dei tok selskapsskatten vekk frå kommunane. Bergen tapte. Dei fokuserte meir på ramme og mindre på skatt. Bergen tapte. Dei auka utjamninga mellom skatteinntektene til kommunane. Bergen tapte. Så spørsmålet mitt til Pedersen blir: Når me no skal sjå på alle desse forholda, vil Arbeidarpartiet bidra til å gjera situasjonen for Bergen betre, eller meiner ein at det var riktig å straffa Bergen med dei tre endringane som eg tok opp?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Framstegspartiets tanke for kommuneøkonomien er minst like stor i posisjon som i opposisjon. Me har bidrege der me har kunna til å styrkja kommuneøkonomien, og det bidreg me òg med kvar dag no når me er i regjeringsposisjon. No kjem ikkje statsbudsjettet før på onsdag, men me veit ein heil del gjennom kommuneproposisjonen, og den veksten som er varsla, vil uansett – når ein trekkjer frå pensjon og demografi – overstiga den veksten som var i det siste året dei raud-grøne la fram sin kommuneproposisjon. Så det blir direkte feil å seia at denne regjeringa har ein annan politikk når det gjeld å finansiera opp kommunesektoren. Ein stiller òg eit spørsmål om Framstegspartiet endra syn på å kompensera for skattesvikt då dei gjekk frå opposisjon til posisjon. Det som er minst like interessant, er at det er Arbeidarpartiet som har skifta kurs her. Der ein tidlegare aldri har kompensert for skattesvikt når ein har vore i posisjon, meiner ein no plutseleg at ein skal kompensera for skattesvikten – når ein er komen i opposisjon.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Eg måtte nesten klypa meg i armen no. Har det verkeleg skjedd at òg fleire spør etter framdrifta til det vegselskapet som har vore vår politikk åleine i alle år? Det synest eg er utruleg kjekt å oppleva. Dette vegselskapet som regjeringa no jobbar med korleis ein skal setja i stand, er me òg utolmodige etter, for no får me endeleg prøva vår eigen politikk. Sjølvsagt er det tanken at vegselskapet skal byggja vegar smartare og betre over heile landet, og at vegselskapet skal bli den store forskjellen på vegbygging før og etter at Framstegspartiet kom inn i regjeringskontora. Eg kan ikkje svara meir konkret enn at eg deler utolmodet, og eg gler meg spesielt over at fleire i lag med oss er utolmodige etter å få vegselskapet på plass.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Folkerøysting er viktig og har vore eit viktig prinsipp for Framstegspartiet lenge. I tillegg til ved val skal folk òg kunna ha direkte innverknad i andre viktige spørsmål. Grunnen til at me i proposisjonen har sagt at me ønskjer meir enn berre folkerøysting knytt til kommunereforma, er at det i denne fasen, som ein no er inne i, der ein utredar og vurderer situasjonen, kan vera nyttig å få meir enn berre eit ja-/nei-svar frå innbyggjarane. Ein kan ta dei med på råd gjennom ulike tiltak, bl.a. Innbyggerundersøkelsen, som departementet har gjeve kommunane ein moglegheit til å nytta. Men kommunane står heilt fritt til å bruka den, om dei skal gjennomføra ordinære folkerøystingar på eit tidleg tidspunkt eller på eit seinare tidspunkt, og om ein skal involvera innbyggjarane på andre måtar. Det einaste me har vore veldig tydelege på, er at innbyggjarane må vera med på prosessen. Me er like glade i folkerøystingar som tidlegare, men når det kjem til kommunereforma, har me sagt i vårt program at ein i nokre tilfelle må vera villig til å skjera igjennom for å få det resultatet ein ønskjer. Det har me konkretisert i kommuneproposisjonen.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Eg har ikkje lese svaret frå statsråden som kom i dag på det spørsmålet, men eg vil tru at det handlar om at det per i dag ikkje er lovheimel for at ein må sikra at alle aldersgrupper får vera med på ein slik type undersøking. På same måte som representanten Andersen stussar eg litt over at kommunen lokalt vel å gjennomføra ein innbyggjarundersøking som ikkje tek med seg alle grupper. Eg trur det er viktig å ta med alle, òg dei eldre, men òg dei unge er det viktig å ta med. Om me skal overstyra dette gjennom lovendringar og sånt, er eg usikker på, men å gje ei klar tilråding om at det er viktig at kommunane lyttar til alle innbyggjarane sine i denne prosessen og tek alle med på råd, vil vera eit klart signal frå mi side om at kommunane bør ikkje utelata noka gruppe basert på alder, men sørgja for at flest mogleg, både unge og eldre, får vera med og seia si meining om sitt lokalsamfunn, knytt til dette kommunereformarbeidet.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Representanten Asheim tok eit av mine poeng, nemleg at dei raud-grøne – etter at dei kom ut av regjeringskontora – har sprikt i mange ulike retningar. Det såg me bl.a. når det gjaldt ønsket om å styrkja kommuneøkonomien. Det var ein bodrunde der ein forsøkte å overgå kvarandre, og SV ville mest når det gjaldt å bruka pengar på kommuneøkonomi. Det som eg reagerer litt på, er at ein set merkelappen «dårleg kommuneøkonomi» på det opplegget som me har lagt til grunn. Det blir ikkje riktig om ein berre seier det mange nok gonger. Det er ikkje eit dårleg kommuneopplegg, og det blir heller ikkje riktig å seia at det er dårleg når ein samanliknar med dei føregåande åra med raud-grønt opplegg. Justerer ein for pensjonsutgiftene og demografien, er opplegget betre for kommunane neste år enn det det var i 2014. Så det eg må spørja representanten Andersen om, er: Viss vårt opplegg, som er betre enn dei raud-grøne sitt opplegg, har merkelappen «dårleg», kva for merkelapp vil representanten setja på dei åtte åra da SV har kunna påverka kommuneøkonomien?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Representanten Pedersen og undertegnede kan iallfall enes om én ting – at vi synes det er gledelig med arbeiderpartiledere som tør å tenke nytt. Om vi er så enige når det kommer til det enkelte spørsmål, kan jo vurderes. Men jeg tolker faktisk Helga Pedersen dit hen at fremover, som hun sa, må man også tenke nytt når det gjelder familiepolitikk. Så det setter vi på plussiden også fra nestlederen i Arbeiderpartiet. Det var et innlegg hvor man lovpriste den kommunale velferden, og det er vel og bra. Hva er et velferdssamfunn? Er det noe mer enn en velferdsstat? Det er i grunnen mitt spørsmål til Helga Pedersen, for jeg hørte ikke noe om det jeg vil kalle det tredje fundamentet, nemlig ideell og sivil sektor. Så mitt spørsmål er da: Hvordan ser Arbeiderpartiet på ideell sektor som del av det velferdssamfunnet som jeg regner med at vi er enige om?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Hvis statsråden har noe nytt å melde om finanstilsynssaken, er vi sikkert veldig interessert i å høre om det. Men hvis det ikke er tilfelle, tenkte jeg at jeg rett og slett skulle høre med statsråden om noe annet. Det er kommet en ny kommisjon. Hvordan vil statsråd Helgesen fra sitt ståsted bedømme det nye arbeidsprogrammet til denne kommisjonen? Ja, europasamarbeidet pågår på mange nivåer, men til syvende og sist er det på det politiske nivået løsninger stort sett skal finnes i de viktigste spørsmålene. Hva er hans bedømmelse av den nye kommisjonen, og hvordan vil regjeringen arbeide for å knytte viktige kontakter slik at man kan finne mulige løsninger på norske problemstillinger med en ny kommisjon? Hva er hans vurderinger av det?
Kristin Vinje (Høyre), 2014-10-06:
Takk for spørsmålet. Det er leit at Arbeiderpartiets representant er skuffet over det lærerløftet som vi presenterte. Det inneholder nemlig en rekke tiltak som både lærere, skoleeiere og flere andre har etterspurt i en lang rekke år. Det er konkrete tiltak vi lanserer. Vi skal bl.a. ha økte krav til opptak på lærerutdanningen. Vi skal gjøre om lærerutdanningen til en femårig mastergrad, som vi mener vil gi oss lærere med dypere faglig kompetanse. Vi skal i første omgang styrke kompetansen i fagene matematikk, engelsk og norsk. Vi vil fortsette det store trykket på etter- og videreutdanning som vi kom med i det første budsjettet vi hadde. Dette mener jeg er helt konkrete tiltak, som jeg gleder meg til å følge fremover.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-10-06:
Det store svaret på det er egentlig at den totale bevilgningen til forskning økte betraktelig med den nye regjeringen – en halv milliard kroner. Så har vi også foretatt noen prioriteringer i det budsjettet som ble lagt frem, og som er inneværende års vedtatte budsjett, og det handler om å styrke bl.a. næringslivets evne til å bidra med forskning, det handler om å styrke SkatteFUNN, det handler også om basisbevilgningen til universitetet, og det handler om enkelte utvalgte infrastrukturtiltak som vi ønsket å prioritere. Så det handler rett og slett om å prioritere, og de prioriteringene som vi la inn i det budsjettet, synes jeg er veldig gode.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-10-06:
For det første vil jeg si at det er ikke lærerne som er problemet; det er nettopp lærerne som er nøkkelen til at vi skal kunne lykkes. For vi vet at den enkeltfaktoren i skolen som har aller størst betydning for at elevene skal lære mye, er gode lærere, og det er derfor vi ønsker å alliere oss med lærerne og satse enda mer på dem i fremtiden. Så opplever ikke jeg, som representanten sier, at dette ikke er noe som er ønsket av lærerne selv, av rektorer og skoleeiere og sågar næringslivet. I det lærerløftet som vi har fremlagt, er det nemlig mange tiltak som er etterspurt av alle disse som jeg nevnte. Når det gjelder tidstyvene, er det ikke sånn at vi ikke jobber med det. Det er et eget utvalg som jobber med å fjerne tidstyvene i skolen, og det er et veldig viktig arbeid, det også, slik at vi sørger for å fjerne det unødvendige arbeidet som gjøres til enhver tid.
Kristin Vinje (Høyre), 2014-10-06:
Takk for det. Jeg mener jeg svarte på det spørsmålet i sted. Det er et eget utvalg som går gjennom skolen også for å se på de tidstyvene som er i skolen. Selv om ikke det ble nevnt spesielt i en trontale, som er meget komprimert om utvalgte ting, mener jeg at det er godt ivaretatt. Jeg er helt enig i at det er veldig viktig. Vi er selvfølgelig like opptatt som alle andre av at lærere skal få være lærere og konsentrere seg om å lære elevene mest mulig. Så det kan jeg forsikre om at vi skal bidra til – å holde trykket oppe på å fjerne de unødvendige tidstyvene som er i lærerens hverdag.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Tirsdag i forrige uke lanserte – eller kanskje rettere sagt, relanserte – regjeringen Lærerløftet. Det var stor forventning, særlig etter streiken i høst. Jeg må si at relanseringen var en skuffelse. Det var få konkrete lovnader, og mange av dem er skjøvet ut i neste stortingsperiode – faktisk også ut i den deretter. Det er bra at det er bred enighet om å styrke videreutdanning av lærere, ordningen som Stoltenberg-regjeringen etablerte. Utover det lurer jeg på: Hvilke tiltak i regjeringens lærerløft vil gi lærerne bedre tid og muligheter til å støtte hver enkelt elev her og nå, og ikke først om tre til ti år? Jeg er ute etter konkrete tiltak – ikke visjoner, arbeidsgrupper og utredninger.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Under et replikkordskifte tidligere i dag uttrykte Høyres Kristin Vinje at hun syntes det var synd at jeg ikke var fornøyd med Lærerløftet som regjeringen relanserte sist tirsdag. La meg få lov til å forklare den misnøyen. Mange hadde store forventninger, særlig etter høstens konflikt mellom lærerne og KS. Representanter fra regjeringen var relativt tidlig ute og tydelige på at her kom det til å skje endringer. Mitt spørsmål tidligere i dag var hvilke tiltak i regjeringens lærerløft som vil hjelpe elevene og lærerne her og nå, og ikke først om tre–ti år – svaret var skjerpede opptakskrav på lærerutdanningene. I denne står det at det først skal skje for dem som starter i 2016–2017, og er ferdig i 2021 – svaret var en femårig masterutdanning for lærere. I denne står det at det først skal skje kanskje i 2017 – svaret var at lærere skal ha utdanning i de fagene de underviser i, selvfølgelig. I denne står det at det kanskje skal gjøres i 2029. Det er mange gode poeng, mye er tilpasninger av ting som allerede er på gang, men handlekraften er ikke imponerende. Det er også interessant å se regjeringens prioriteringer opp mot hverandre. I fjor tok det bare noen dager å gi milliarder i skattekutt, mens kunnskapsministeren på sin side måtte ta fra elevene for å finansiere sine egne skoletiltak. Det er mye studiepoeng og karakterkrav i regjeringens lærerløft. Jeg er ikke uenig i mange av disse tiltakene. Likevel må vi passe oss for at vi ikke blir for snevre. Videreutdanningssystemet for lærere må fortsatt styrkes, slik at det kan favne bredere. Regjeringen har til nå kun satset på matte og naturfag. Hva f.eks. med lærerne til de 80 000 elevene som velger yrkesfag? Vi må tørre å forplikte oss selv og skoleeier til å avbyråkratisere skolen mer enn vi har turt til nå. Her har vi ikke tatt de grepene som trengs, og jeg synes også ministeren i debatten i dag er altfor lite konkret. Flere yrkesgrupper inn i skolen kan avlaste lærerne og spille en viktig rolle for læring. Vi må f.eks. ha flere ansatte i skolehelsetjenesten. Vi må videre i arbeidet med tidlig innsats, flere pedagoger må ansettes for å avdekke, avlaste og hjelpe både lærere og elever tidlig. Dette koster penger, enten regjeringen vil eller ikke. Regjeringen er fornøyd og sier at de nå gjør det de sa de skulle gjøre i valgkampen. Det er i og for seg riktig det – i skilpaddefart. Problemet er at det ikke er godt nok.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Jeg vil starte med å si at jeg synes det er strålende at stortingsrepresentanten Vinje roser Moser-forskerne, som har mottatt en svært høythengende pris i dag. Det håper jeg – og er ganske sikker på – at kommer til å inspirere veldig mange forskere rundt omkring i Norge gjennom at det er fremragende forskning som foregår, og at det er lurt å satse på forskning, noe også regjeringen har tatt opp, både i trontalen og i den debatten som er i dag. Da har jeg følgende spørsmål som oppfølging til det: Det vi vet fra fjorårets budsjett – nå vil vi få vite mer om neste års budsjett senere denne uka – er at man har kuttet i ett forskningsområde, et forskningsfond som forskning viser at fungerer godt på områder som er svært viktige, nemlig det som handler om å mobilisere regional innovasjon, levere kvalitet, øke forskningen i bedriftene og mobilisere offentlig forskning – og jeg snakker om de regionale forskningsfondene. Hvorfor kutter man i noe vi vet virker?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Jeg er veldig enig med statsråd Helgesen i at Europa er vår hovedarena når det gjelder mange viktige spørsmål som vi står overfor. Vår rolle er der, i tillegg til NATO-medlemskapet, i kraft av EØS-avtalen. Mitt spørsmål handler om det siste punktet som Helgesen tok opp i sitt innlegg, nemlig etterslepet av utestående rettsakter i EØS-avtalen. Det er urovekkende høye tall, det er nesten 600 slike rettsakter som står på vent. Det er selvfølgelig ikke alt vi har kontroll over alene, men vi har det over noe. Tidligere var vi kjent for å være en av de flinkeste i klassen til å klare å innlemme dette, men nå er vi en av de dårligste i klassen, sammen med Island. Det jeg da lurer på, er hvorfor vi er i den situasjonen, og hva statsråd Helgesen har tenkt å gjøre for at vi så raskt som mulig skal komme oss ut av en vanskelig situasjon for norsk næringsliv.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
I dag er en stor dag for norsk forskning. Alle hyller i kveld hjerneforskerne og ekteparet Moser ved NTNU, fordi det i dag ble kjent at de har fått Alfred Nobels pris i medisin. Dette har ikke skjedd før. Det er stort, og all ære og heder skal gå til May-Britt og Edvard Moser, samt den amerikansk-britiske forskeren John O’Keefe, som de deler prisen med. For dem som følger norsk forskningsdebatt, kan det kanskje komme som en overraskelse at noen norske forskere får den svært prestisjetunge nobelprisen i medisin. For dem som har fulgt oppbyggingen av dette forskningsmiljøet ved NTNU, er det mindre overraskende. I tillegg til den utrolige innsatsen disse to har lagt i å bygge opp miljøet, er det noen tydelige forskningspolitiske grep som har gjort dette mulig. Det viktigste er at mer penger har gått til de beste. Edvard Moser var den første som fikk lede ett av flere sentre for fremragende forskning. Disse sentrene er ett av våre fremste virkemidler for å fremme kvalitet, og det i et langsiktig perspektiv på ti år. Forskningen skal være på høyt internasjonalt nivå og har forskerutdanning og internasjonalisering som delmål. Vi må tørre å satse langsiktig på utvalgte miljøer og fagfelt. Vi må tørre å satse der vi har forutsetninger for å bli best. Forskning på dette nivået er lagarbeid og ikke mulig uten internasjonalisering. Da den forrige kirke-, utdannings- og forskningskomiteen besøkte laboratoriene til Moser, møtte vi mange forskere fra hele verden. De hadde kommet til Trondheim fordi de ville jobbe på dette unike prosjektet. I tillegg var de utenlandske forskerne veldig fornøyde med familiepolitikken i Norge, med gode barnehager til lav pris, lang svangerskapspermisjon og pappaperm. NTNU har vært et utmerket vertskap for disse forskerne. Universitetet har brukt egne frie midler på forskningsmiljøer som de mener har et stort potensial. Hjerneforskningen til Moser var en opplagt kandidat å støtte, og uten NTNU i ryggen kunne ekteparet Moser fort ha reist til utlandet. På dette nivået kan dyktige forskere velge og vrake blant toppuniversitet. Ekteparet Moser er geniale. De er veldig kreative, de har den nødvendige utholdenhet og er svært opptatt av forskningsledelse. De er gode forskerforbilder. Tildelingen av prisen kan vise seg å bli viktig for norsk forskning. Den vil gi forskere en stolthet, og den vil legitimere en eliteforskning – som trengs like mye som vi trenger en breddeforskning. Dessuten framhever dette den fortellingen om noen fantastiske forskere, som mange nordmenn kanskje ikke trodde vi hadde her i landet. Den politikken som har gitt oss en så høythengende forskningspris, må vi føre mer av.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Jeg tror at alle i denne salen har et felles ønske om å gjøre skolen bedre og løse de utfordringene som vi ser i skolen i dag. Høyre skal ha ros for at de vil løfte lærerne, men når vi ser på hvilke tiltak som ligger i det såkalte Lærerløftet, så handler det stort sett om framtidige kompetansekrav til lærerne. Man har i liten grad lyttet til det lærerne selv sier om behovet for å fjerne tidstyver, om behovet for å ha rammer rundt utøvelsen av læreryrket, som gjør det mulig å gjøre en god jobb i klasserommet, og om problemet med at lærerne har for liten tid til hver enkelt elev. Mener Høyre at det er lærerne som er hovedproblemet i norsk skole i dag? Er det for dårlig kompetanse blant lærerne som er hovedårsaken til at for mange faller fra, at stadig flere har behov for spesialundervisning, og at altfor mange går ut av grunnskolen som funksjonelle analfabeter?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Representanten Andersen er opptatt av forskjeller i samfunnet. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av å utjevne sosiale forskjeller også i skolen. Vi vet at elever med lav sosioøkonomisk bakgrunn er overrepresentert både i spesialundervisningen og i frafallsstatistikken. Vi mener at alle elever må ha lik mulighet til å lykkes, uavhengig av sosial bakgrunn. Da må vi lytte til lærerne når de forteller oss hva som er hovedutfordringene i skolen i dag. Kristelig Folkeparti ønsker å gi lærerne mer tid til hver enkelt elev og sørge for at færre elever faller av lasset i løpet av de første skoleårene gjennom å øke lærertettheten i de laveste klassetrinnene. Mitt spørsmål er om SV er positive til å være med på et slikt småskoleløft.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-10-06:
Kunnskap og kompetanse er mer enn bare studiepoeng. Rundt 10 pst. av alle ungdommer i Norge ønsker å ta et år på folkehøyskole. For noen blir dette et år der de finner seg selv, der de blir sikre på hva de vil bruke studietiden sin til. For noen blir dette et år der de får tilbake motivasjonen for å gå på skole, slik at de blir klare for videre studier, og slik at de slipper å ende i frafallsstatistikken. For noen blir det et år der de tilegner seg kunnskap og kompetanse som har en verdi i seg selv, men som kanskje også er nødvendig for opptak til videre studier. I fjorårets budsjett fikk Kristelig Folkeparti forhandlet inn oppstartmidler til en ny folkehøyskole i Kristiansand som skal gi et tilbud til unge, enslige mødre. Det er jeg glad for. Mitt spørsmål er om statsråden ser den samfunnsmessige verdien av folkehøyskolene, og om folkehøyskolen er en skoleform som regjeringen fortsatt vil satse på.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-10-06:
Først har jeg lyst til å si at jeg er veldig glad for at regjeringa vil gjennomføre vedtakene for fagopplæringa som Stortinget vedtok i fjor. Jeg synes det er flott at man følger opp det. I trontalen varsler også regjeringa at «norske elever skal lære mer». Det burde kanskje ha vært sagt «– tror vi, på sikt», slik som Bjørnø var inne på. I avsnittet etter det som står om skole, kan vi lese følgende: «Regjeringen vil forenkle regelverket og videreutvikle digitale løsninger, slik at næringslivet kan bruke mindre tid på byråkrati og mer på verdiskaping.» Det er vel noe av det som lærerne sjøl har etterspurt også. Dette gjelder altså næringslivet – jeg antar i hvert fall det private. Jeg lurer på om representanten kan opplyse Stortinget om – og eventuelt på hvilken måte – de ønsker å forenkle regelverket og gi lærerne mulighet til å bruke mer tid på verdiskaping og mindre tid på byråkrati.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-10-06:
Som representanten Giske sa, har vi registrert at regjeringa har lagt fram det de sjøl kaller for et lærerløft. Samtidig pågår det en innledende strukturprosess, kombinert med krav om en femårig masterutdanning innenfor høyere utdanning for lærere, som varsler en sterkere sentralisering av lærerutdanninga. Som representanten Giske er kjent med, tok den rød-grønne regjeringa grep for å fornye grunnskolelærerutdanninga i forrige periode. For å utdanne 9 000 ikke-kvalifiserte og alle dem som skal få etter- og videreutdanning, er det viktig med et desentralisert tilbud, slik Senterpartiet ser det. Det er også viktig for skoleeierne. Jeg lurer på om representanten kan gi uttrykk for om Arbeiderpartiet deler Senterpartiets bekymring for en kommende sentralisering av lærerutdanninga.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-10-06:
Jeg er litt lei meg for å si det, men jeg synes egentlig at statsråden holdt et litt kjedelig innlegg. Akkurat det som statsråden sa i innlegget sitt nå, var det samme som vi hørte på pressekonferansen for en uke siden. Jeg hadde forventet at vi skulle få litt mer konkretisering og litt mer futt fra statsråden, faktisk. Det som vi ser etter denne sommeren – og med sommerens lærerstreik – er at det er en tillitskrise mellom lærere og myndigheter. Det er nok noe som har bygd seg opp over lang tid, ikke minst etter innføringa av Kunnskapsløftet, som vi alle står bak. Det lærerne ønsker seg, er mer tid til elevene, tid til å være lærer, og vi hørte også i den debatten som statsråden og jeg deltok i tidligere, at det var ikke noe løft – mente den ungdomsskolelæreren som var med der. Jeg vet at statsråden og representanter tidligere har henvist til en rapport som skal komme nå før jul. Men jeg lurer på om jeg kunne få lov til å utfordre statsråden på om han kunne ha noen ideer om hva slags type tidstyver han ønsker å fjerne.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det var mange fine ord om lokaldemokrati og velferd ute i det ganske land. Men jeg savner perspektivet som vi i Arbeiderpartiet mener er ganske viktig, nemlig at kommunene har penger til å løse de oppgavene de er satt til. Det er i kommunene vi nå først kommer til å merke at skattekutt betyr velferdskutt. I tillegg til at det skjer en underfinansiering av kommunene neste år, vil man for første gang på ti år oppleve en stor skattesvikt. Tidligere har Fremskrittspartiet i opposisjon vært ganske tydelig på at staten må kompensere for skattesvikten. Så inntok Fremskrittspartiet regjeringskontorene, og da kommuneproposisjonen ble lagt fram tidligere i år, gjorde Fremskrittspartiet helomvending. Løftet om en kompensasjon for skattesvikten forsvant regelrett ut i det blå. Da har jeg lyst til å spørre representanten Njåstad: Hvorfor er det sånn at Fremskrittspartiets omsorg for kommunene er så mye større i opposisjon enn i posisjon?