trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Dette er også et spørsmål som ligger på arbeids- og sosialministerens bord. Men vi er opptatt av å styrke arbeidslinjen. Vi mener at det viktigste tiltaket for å øke den enkeltes evne til å finansiere hverdagen er at man har en jobb å gå til. Derfor har vi også en strategi for å få det til. Jeg er enig i den siste innfallsvinkelen, nemlig at også stat og kommune må være flinkere til å ansette mennesker som har noe større utfordringer. Det vet vi at mange gjør bl.a. når det gjelder mennesker med psykiske helseutfordringer. Der gjør Fontenehuset et fantastisk viktig arbeid, gjennom et samarbeid med Stortinget og private bedrifter, for å få ansatt flere. Jeg mener også at stat og kommune kan være flinkere til å legge til rette for personer som sliter på arbeidsmarkedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Jeg slutter meg til det som presidenten sier. Samtidig er det et veldig godt spørsmål, og det er en felles ambisjon for regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre å bekjempe barnefattigdom. Derfor har vi også i vår samarbeidsavtale konkrete tiltak som skal bidra til å redusere barnefattigdommen. I dette budsjettet forsterker vi ordninger knyttet til byene, til fritidsaktiviteter. Vi forsterker tiltak knyttet til gratis kjernetid i barnehagene. Vi reduserer barnehageprisen for dem som har lavest inntekt, i tråd med den enigheten vi har hatt med Kristelig Folkeparti og Venstre. Vi ønsker å fortsette en dialog med Kristelig Folkeparti og Venstre og også andre partier om tiltak som kan bidra til å redusere barnefattigdommen. Men i bunnen for å løfte mennesker ut av fattigdom må arbeidslinjen ligge, og der er jeg sikker på at Venstre og regjeringspartiene langt på vei er enige.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Da velger jeg å bli stående, president.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Kommunalministeren velger velferdsøkning, og kommunalministeren velger å ruste Norge for fremtiden gjennom at vi investerer mer i infrastruktur, kunnskap, forskning og vekstfremmende skattelettelser. Der er Arbeiderpartiet og den borgerlige regjeringen uenige. Vi mener det er viktig å ruste Norge for fremtiden gjennom å satse på infrastruktur, kunnskap og innovasjon – vi mener det er helt avgjørende. Samtidig må jeg få lov til å si at jeg er veldig overrasket over beskrivelsen av kommuneopplegget fra Arbeiderpartiets side, for realiteten er at det opplegget vi har lagt frem for neste år, er på samme nivå som Arbeiderpartiet fremmet fra 2008 og frem til de mistet regjeringsmakten i 2013. De samlede inntektene for kommunene er 1,2 mrd. kr mer enn det vi varslet i mai. Handlingsrommet for kommunene er større, og derfor har jeg også registrert at både KS og mange ordførere – også fra Arbeiderpartiet – sier seg rimelig godt fornøyd med opplegget til neste år. Jeg vet også så mye om kommuneøkonomi og den kommunale hverdagen at jeg vet at kommunene fortsatt må prioritere for å få til det aller viktigste. Så til skattesvikten i 2014. Der er realiteten at skattesvikten var på 1,2 mrd. kr frem til mai 2014. Men på den andre siden av vektskålen lå lavere demografikostnader og et mer moderat lønnsoppgjør, slik at kommunenes handlingsrom i 2014 var om lag det samme da vi kom til mai. Etter den tid har det vært en skattesvikt på 900 mill. kr, og den kostnaden, det tapet, må kommunene ta. Det er nemlig slik at kommunene får beholde pengene når skatteinntektene øker, og da er det ikke urimelig at det ene av de ti årene hvor det er skattesvikt, må man finansiere det selv. Det berører ikke 2015-opplegget – 2015-opplegget skaper god vekst for kommunenes inntekter.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Gjennom at vi nå har det største løftet på samferdsel på veldig mange år, gjennom at vi satser mer på kunnskap og forskning, og gjennom vekstfremmende skattelettelser legger vi til rette for arbeidsplasser, for vekst, utvikling og velferd i Norge. Dette er noe av det aller viktigste vi som regjering kan gjøre: å ruste Norge for fremtiden. Jeg merker meg ellers at representanten Helga Pedersen sier at det er et «dårlig opplegg for kommunene». Det er en ganske drepende karakteristikk av Arbeiderpartiets egne kommuneopplegg gjennom seks–syv år. Realiteten er at vårt opplegg til neste år er på samme nivå som det de rød-grønne la frem fra 2008 og til de mistet regjeringsmakten i 2013. Så hvis representanten mener at det er et dårlig opplegg, må det ha vært enda verre i en del av de rød-grønne årene. Faktisk la Sigbjørn Johnsen i 2012 frem et opplegg som hadde lavere vekst enn det jeg har lagt frem, og Sigbjørn Johnsen mente den gang at det var et bra opplegg. Det samme registrerer jeg at også Arbeiderpartiets ordfører i Fauske sier, at med hensyn til kommuneøkonomien høres dette bra ut. Det sier altså en arbeiderpartiordfører.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-10-15:
Jeg lurer litt på hvor representanten Lauvås har vært de siste åtte årene. Jeg har lest lokalaviser fra nord til sør, fra øst til vest, om arbeiderpartiordførere, SV-ordførere og senterpartiordførere som har vært nødt til å prioritere, og som har vært nødt til å kutte i sine budsjetter. Det er ikke noe nytt at også lokalpolitikere må prioritere og sette noe foran noe annet. Men realiteten er at vårt kommuneopplegg til neste år er på samme nivå som det det var under de rød-grønne fra 2008 og frem til de rød-grønne mistet makten i 2013. Realiteten er at kommunenes samlede inntekter er 1,2 mrd. kr høyere enn det jeg varslet i mai. Realiteten er at kommunene har et større handlingsrom i 2015 enn det vi varslet i kommuneproposisjonen. Derfor skriver også Kommunal Rapport: «Det er sjelden kost at politikere underkommuniserer hvor store pengesekker som fordeles, men det gjør faktisk Jan Tore Sanner.» Det er et godt kommuneopplegg for neste år som setter kommunene i stand til å skape bedre skole og bedre velferd i året som kommer.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Mitt spørsmål går til statsråd Listhaug. Som representanten Storberget sa, er rekruttering viktig for denne regjeringen. Da er det viktig at initiativene går i riktig retning for å klare å få til rekruttering. Nå er det slik at det blir dyrere å få tak i landbrukseiendommer i Norge når opphevelse av priskontrollen eventuelt skjer. Det blir vanskeligere å få tak i gårder når man eventuelt opphever boplikten. Man går vel kanskje også i feil retning når man nå gjør det vanskeligere for 4H. Jeg kunne stille statsråden et spørsmål om man har fått mange klager fra fylkesmennene om disse gratis kontorene, men det er ikke det jeg ønsker å stille spørsmål om. Det jeg ønsker å stille spørsmål om, er om statsråden ser at de initiativene som regjeringen legger opp til, går i feil retning når det gjelder rekruttering til landbruket.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Jeg er veldig glad for at statsråd Listhaug i dagens Aftenposten freder driveplikten – for det er det statsråden gjør. Det er veldig gledelig. Men når det gjelder boplikten, vet vi at den har sikret bosetting og landbruk i hele landet. Det er jo et overordnet mål for både regjeringen og Stortinget at vi skal øke matproduksjonen. Så hører vi nå at statsråden snakker om at hun og regjeringen ønsker et normalt marked, man ønsker at folk flest skal kunne få kjøpe seg et gårdsbruk. Men ved å fjerne boplikten vil jeg vel si – hvis jeg skal være like spissformulert som statsråden pleier å være – at de rikeste støvsuger landet vårt for flotte eiendommer. Da blir det altså ikke mulighet for folk flest til å kjøpe seg et gårdsbruk. Men prisene kommer til å øke, som statsråden sa til undertegnede i et tidligere replikkordskifte. Hvordan vil dette ruste Norge med tanke på framtiden, som er regjeringens overordnede mål?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Det er helt riktig at vi har et stort potensial når det gjelder oppdrett, men det må være på lag med miljøet. Spesialinspektør i Mattilsynet sier at vi har et omfattende resistensproblem i Sør- og Nord-Trøndelag. Hun sier videre at vi har det samme verktøyet i verktøykassa i år som i fjor, men det er en forskjell, og det er at vi har mer fisk. Jeg er glad for at statsråden tar denne problematikken på alvor, og for at vi skal bruke ny teknologi for å redusere medikamentbruken. Så vet vi at man med Innovasjon Norges miljøteknologiordning og også med Fiskeridirektoratets FoU-tiltak har støttet lukkede anlegg i sjøen. Det kan være ett tiltak som bør tas i bruk med tanke på luseproblematikken. Hvordan ser statsråden på mer satsing på lukkede merder i sjøen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-10-15:
Mitt tilleggsspørsmål går til statsråd Sanner. Som flere har vært inne på, fjerner Sanner gratis kontorplass til Skogselskapet, Landbruksselskapet, Hageselskapet og 4H hos Fylkesmannen. Kommunal- og moderniseringsdepartementet deltar da aktivt i kuttpolitikken overfor frivilligheten. Det er ikke tilfeldig at disse organisasjonene har hatt kontorplass hos Fylkesmannen. De er viktige medspillere for Fylkesmannen når det gjelder rekrutteringen til landbruket – derfor har de hatt tradisjon for å ha det. Over 1 500 unger som er medlemmer i 4H, vil miste en del av tilbudet sitt, og ikke minst vil 4H-gårdene ha problemer med å kunne opprettholde driften sin. Det er et utrolig viktig tilbud til barnefamilier for å få god opplysning om norsk matproduksjon. Hva vil statsråden si til de 15 000 ungdommene som nå står i fare for å miste sitt aktivitetstilbud, og til alle de barnefamiliene som vil savne det tilbudet som 4H-gårdene gir? Hva vil være alternativ finansiering?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-10-15:
Mange kommuner i mitt område sliter nå med kuttlister – hvor de skal kutte i velferd for å få budsjettene sine til å gå opp. De såkalte frie midlene i kommunebudsjettet er brukt mange ganger: Skolehelsetjeneste, økt innsats innenfor rus og psykiatri, veksttilskudd, fylkesveier osv. skal jo tas innenfor rammen. I tillegg legger regjeringen nå opp til betydelig økte utgifter på sosialbudsjettet, i og med at de fattigste skal bli fattigere. Fjerning av barnetillegget i uføretrygden, høyere grense for sykepenger, ingen skattelette til de fattigste, osv. – alt dette vil jo føre til et veldig press på sosialbudsjettet i kommunene. Bostøtteordningen har andre nettopp vært inne på her. Hvor mener statsråden kommunene bør ta kuttet på andre velferdsordninger for å finansiere dette – er det skole, er det helse, eller hva er det det skal gå ut over?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-10-15:
Jeg tror også at jeg må spørre kommunalministeren, for jeg vet at kommunalministeren faktisk har jobbet litt med barne- og ungdomsorganisasjoner i sin ungdomstid. Han var også i LNU-systemet da det kom en svær rapport som gikk igjennom de ulike organisasjonene, som fikk støtte fra veldig mange ulike departementer og veldig mange ulike karakterer. Mange kommuner gir fri kontorplass uten at det blir sett på som veldig skeivt at man gjør det, noen organisasjoner får støtte fra Helsedepartementet fordi de jobber med rus. Men her bestemmer man seg systematisk for å gå på dem man ikke liker. Jeg tror alle politikere i denne sal ønsker at samfunnet skal bli bedre – vi har bare litt ulike veier å gå dit. Men når man gjør sånne vedtak, tenker jeg at jeg gjerne skulle ha vært rundt bordet og fått høre svaret på følgende spørsmål: Hva blir bedre i Norge av at frivillige organisasjoner som jobber med barn og unge, skal få dårligere kår?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-10-15:
«Språkpolitikk er en viktig del av kulturpolitikken. Debatten vedrørende en endring i organiseringa av språksamlingene og den digitale ordboktjenesten ved Universitetet i Oslo har illustrert at koordineringa mellom ulike departement i språksaker kan fortone seg noe uklar. Uavhengig av framtidig organisering av språksamlingene og ordboktjenesten, på hvilken måte vil statsråden og hennes departement bidra til å sikre den nasjonale funksjonen disse innehar?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-10-15:
Jeg må si til presidenten at jeg gjerne skulle ha stilt to spørsmål i dag: ett til kunnskapsministeren og ett til kulturministeren, men det har jeg ikke lov til i denne spørretimen. Derfor valgte jeg kulturministeren, og det er fordi dette er viktige nasjonale funksjoner. Det jeg vil at kulturministeren skal si, er at disse funksjonene skal bestå, uansett hvor de blir liggende hen. Jeg syns det er underlig av et nasjonalt, ledende universitet å syns at det nærmest er en byrde å ha en sånn nasjonal funksjon, en funksjon som også skal være med på å styrke et fagmiljø vi definitivt trenger hvis vi skal kalle oss en nasjon med et språk. Jeg vil gjerne spørre statsråden: Vil statsråden gjøre alt hun kan for at disse språksamlingene vil bli behandlet godt uansett hvor de blir lagt hen, og syns statsråden det er viktig å ha en digital versjon, i en ny tid, av det store arbeidet som er gjort med en sånn ordbok?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-10-15:
Nå har kulturministeren klart å svare riktig på alle spørsmålene så langt, så derfor hadde jeg tenkt at min oppfølging skulle ha en litt filosofisk tilnærming. Det som undrer meg, er at Norge, et land med et eget språk, og med en lang og sterk språktradisjon, også skriftlig, har så problemer med å knytte status til det å ta vare på viktige språkfunksjoner, og at det nærmest er en kamp der man ikke ønsker å inneha de store nøkkelfunksjonene for å ta vare på språket vårt. Hva tror kulturministeren vi kan gjøre for å øke statusen til det å jobbe med norsk språk, sånn at vi ikke opplever å ha et universitetsmiljø som kjemper om ikke å ha den jobben?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Det er et mønster i dette. Jeg tror at alle som nå får forsikringen fra regjeringen om at de skal sikres bedre kår, må passe seg, for når man snakker om det, er sparekniven bak ryggen. Det har vi sett når det gjelder frivilligheten, de fattigste, avisene, matproduksjonen, rettshjelp, arbeidsledige osv. Alle har fått godord fra regjeringen, og det er kutt i vente. Da er det grunn til å spørre: Hvordan er det mulig å gi noen bedre kår når man kutter? For det er det som er realiteten i det regjeringen gjør. Når ministeren nå sier at det er noen som har hatt fordeler framfor andre, er det jo mulig å tenke motsatt av det regjeringen gjør, nemlig å sikre alle like gode muligheter – eller hvis man fjerner en ordning, kompensere den med en annen, som gjør at man økonomisk kommer like godt ut. Men det gjør ikke regjeringen. Da er jeg interessert i å høre om kommunalministeren er enig med landbruksministeren i at det å kutte støtten til de frivillige er å styrke dem.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Jeg tror man må være medlem av enten Høyre eller Fremskrittspartiet for å mene at dette budsjettet har en god sosial profil, slik statsråden sier, når statsråden og jeg, og de som har høyere lønn og større formue enn oss, får tusenvis av kroner i skattelette, mens familier med kronisk syke foreldre og liten pensjon får over 20 000 i kutt i året, og noen av disse familiene trenger bostøtte. Regjeringen har i budsjettet varslet at de skal se på det de kaller en overgangsordning for dette, og slik det står i budsjettet, skal den bare vare i ett år. Nå sier statsråden at han mener ordningen er god nok. Da må jeg spørre ministeren: Er det sånn at han tror at disse kronisk syke foreldrene med barn har blitt friske i løpet av det ene året og deretter ikke vil trenge verken barnetillegget eller bostøtten for å gi sine barn en god og trygg bolig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Mitt spørsmål går til kommunal- og moderniseringsminister Sanner. De som har fått de største kuttene i årets budsjett, er familier der forsørgeren er ufør, arbeidsløs og de som har unger. De har fått store kutt i sin familieøkonomi fordi man fjerner barnetillegget for dem med minst trygd. Det er opptil 28 000 kr i året. I tillegg kutter man inntekten for aleneforsørgere under utdanning. Det er mange andre kutt også, det er et mønster i dette. Men felles for alle disse familiene som har unger, er at de må ha et sted å bo, og kommunalministeren sa i vår da han holdt tale for Husbanken, at regjeringen skal sikre trygge hjem til alle. Ministeren vet også, som han sa da, at det er veldig mange av de familiene som sliter med et sted å bo, som har unger. Når barn ikke bor bra, skal alarmklokkene ringe, sa statsråden i det innlegget. Og så sa han at det er behov for å forsterke innsatsen overfor barnefamilier og unge som ikke bor bra. I tidligere runder i dag har han henvist til bostøtte og til hva kommunene skal gjøre. Jeg har kikket i budsjettet der også. Der er det altså kutt på 190 mill. kr på bostøtten, og det er halvering av kompetansetilskuddet som kommunene skal drive det boligsosiale arbeidet med, som regjeringen også nå sier skal styrkes. Jeg vil spørre statsråden, når han nå gjør mange barnefamilier fattige og utrygge: Hvordan henger det han sa i vår om at alle skal ha et trygt hjem, sammen med de store kuttene nettopp for familier med barn, som har minst inntekt?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Det er ingen ting i det statsråden har lagt fram i boligbudsjettet, som kan sikre f.eks. Camilla Stensletten, som skrev brev til statsministeren og spurte: «Mener du at jeg i rullestol skal flytte ut i telt med min to år gamle sønn? For det blir nesten det jeg må om du ska kutte flere tusen i barnetillegget i måneden?» Hun skriver også: «Eller jeg har jo forstått at du mener jeg bare skal ut og få meg en jobb for å dekke dette tapet.» Veldig mange av dem som rammes av disse kuttene, kan ikke jobbe. Det ser ut til at regjeringen overhodet ikke bryr seg om dette i det hele tatt. Så foreslår de en overgangsordning som skal vare et år for disse familiene. Å skulle bo, er noe vi gjør hele tiden. Å være ufør, f.eks. å ha en medfødt sykdom eller en eller annen funksjonsnedsettelse som gjør at man ikke kan være i jobb, går ikke over på et år. Mener statsråden virkelig at man ikke lenger trenger bostøtte?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Vi har nettopp fått statsbudsjettet, og det er alltid spennende lesning. Ett av punktene jeg alltid ser fram til med stor spenning, er den sosiale profilen på budsjettet. Noe av det som er mest meningsfylt som politiker, i alle fall i et land som er så fantastisk godt som Norge, er å se hva mer vi kan gjøre for å hjelpe de aller mest sårbare i samfunnet. Jeg må si at jeg synes ikke det er helt urimelig at karakteristikken «en omvendt Robin Hood» er brukt om budsjettet. Det er noen tiltak som er gode for de fattigste. For eksempel er inntektsgraderte satser – som gjør at de fattigste skal betale litt mindre – i barnehagen bra. Men det å ta barnetillegget fra uføre, å kutte overgangsstønaden for enslige forsørgere eller f.eks. å doble det man må tjene før man har rett på sykepenger eller foreldrepenger, er ikke bra. Jeg ser fram til tøffe forhandlinger med arbeidsministeren, men siden han ikke er her i dag, ønsker jeg å stille spørsmål til kommunalministeren. Han har ansvaret for en annen ordning, nemlig bostøtten. Bostøtte er en ordning man får etter inntekt. Etter den nye uførereformen vil brutto inntekt øke, men utbetalinga vil være den samme. Man skatter som lønnstaker i stedet for som pensjonist. Jeg har en god bekjent hjemme. Han er ung ufør, han har Downs syndrom. Han sliter og står på i et varig tilrettelagt arbeid og har akkurat fått kjøpt seg leilighet. Han er nok en av dem som vil slite med dette budsjettet. Men det man også er bekymret for hjemme, er bostøtten. Hva vil denne tekniske endringa som gjør at man egentlig får en høyere bruttoinntekt, men får det samme utbetalt, gjøre med bostøtten? Jeg ser at kommunalministeren har gjort noen grep i statsbudsjettet for å forebygge – nettopp for at når man tjener det samme, skal man også få bostøtte. Jeg er samtidig litt usikker på om dette er treffsikkert nok. Det er også store bekymringer ute. Jeg vil spørre om statsråden kan garantere at personer som har rett på bostøtte etter dagens ordning, skal få den samme støtten når den nye ordninga trer i kraft.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Takk for svaret. Jeg skjønner at en statsråd ikke vil gi en garanti for at hvis en har rett på ordninga i dag, skal en også få den neste år. Men det betyr også at vi må følge saken tett, og at det nok blir en forhandlingssak. Når det bare er en teknisk justering som gjør at det ser ut til at inntektene øker, mens utbetalinga jo er den samme, er det viktig for Kristelig Folkeparti at en da ikke rammes. Kommunalministeren har ansvar for kommunene, og som han sier, er han opptatt av god kommuneøkonomi. Men en vet at for uføre er det også en del kommunale ordninger, f.eks. hjemmehjelp. Det er ofte en inntektsgradert ordning, som gjør at det at bruttoinntekten som sagt øker, kan gjøre at de ikke vil få rett på den ordninga heller. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva gjør han for å sikre at uføre ikke rammes av den tekniske ordninga, men at de får rett på ytelsene som de hadde etter dagens modell, også i den nye uføreordninga?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-10-15:
Om vi havner i en trafikkulykke og er så heldige at vi reddes, er det ofte vi har store hjelpebehov, ikke minst i den kommunen vi bor i. Dette koster penger for kommunene. På mandag traff jeg mange ordførere i Rogaland. Rogaland er et blått fylke, så det var mange Høyre-ordførere og varaordførere fra Fremskrittspartiet som ba meg om å hjelpe dem med å endre innslagspunktet for de tjenestene som heter ressurskrevende tjenester, fordi det vil koste Kommune-Norge 220 mill. kr, og alle sliter med sine helse- og sosialbudsjetter. Hvorfor lytter ikke statsråden og regjeringen til egne ordførere, egne tillitsvalgte, som opplever dette på kroppen? De vil så gjerne gi dem som trenger tjenester, gode tjenester, men pengetasken strekker ikke til – og regjeringen øker innslagspunktet.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Det er langt mellom ord og handling i denne regjeringen. Vi hører mye snakk om en god kommuneøkonomi og vekst i den kommunale velferden, men denne regjeringen har prioritert å bruke dobbelt så mye på skattekutt til dem som har aller mest fra før, framfor de frie inntektene til kommunene, så da frykter jeg at det slår uheldig ut. Men la meg følge opp når det gjelder bostøtten. Den skal legges om, og det gjøres en rekke endringer i budsjettet. Det har skapt en del uro der ute. Blant annet sier generalsekretæren i CP-foreningen at det virker som om grepene som gjøres, er en omfordeling mellom grupper der de som har svakest økonomi, ikke kommer styrket ut. Vi ser ikke i dette budsjettet noen tydelige grep i retning av at flere kan skaffe seg bolig, og Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, LNU, har lagt ut på hjemmesiden sin at dette er svært uheldig for barn som vokser opp i fattige familier, spesielt i et stadig vanskeligere boligmarked for dem med lave inntekter. Spørsmålet er da: Har disse misforstått hva disse endringene går ut på, eller har de grunn til å være urolige?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-10-15:
Jeg er veldig glad for at statsråden har valgt å være moderniseringsminister i hovedsak og ikke effektiviseringsminister alene. Boliger er veldig viktig i jobben med velferd. For mange har en for dårlig bosituasjon i Norge i dag. En styrking av utleieboligsektoren med 50 mill. kr er et sympatisk forslag. For Venstres del ønsker vi gjerne mer. Vi vet også at utfordringene rundt om i landet er veldig ulike. Noen har faktisk høy inntekt, men dessverre enda høyere boutgifter, og sliter med det. Her er det faktisk behov for en modernisering innenfor boligpolitikken. Mitt spørsmål er: Hva vil statsråden gjøre for å modernisere Husbanken, slik at de kan møte disse utfordringene som er såpass sprikende rundt om i landet, med både høye boutgifter og dårlig boevne?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-10-15:
Tidlig i forrige århundre satt det noen framsynte politikere i denne sal og gjorde noen svært framtidsrettede vedtak. En var opptatt av å sikre spredt eierskap, nasjonalt eierskap, konsesjonslover med heimfall, men også en klar regulering av eierforholdet til skogen og jordbrukseiendommene. Hensynet til kommende generasjoner har vært bærende. Samspillet mellom jordlov, konsesjonslov og odelsrett har sikret Norge et mangfoldig landbruk. Eiendomslovgivningen er en forutsetning for en variert eiendomsstruktur og dermed for å sikre eiendomsretten som en mulighet for de mange, ikke en rettighet for de få. Eiendomslovgivningen har gjennom årene blitt betydelig tilpasset nye samfunnsforhold, som gjør at den også i dag tjener sitt formål. Nå foreslår regjeringen å oppheve denne konsesjonsloven. Sverige og Danmark har forsøkt dette før, selv om Sverige ikke går så langt som Norge. Erfaringene kan oppsummeres i ett ord: kapitalkrise. I vårsesjonen var det også i Stortinget flere runder om et forslag om å oppheve priskontrollen. Saken er ennå ikke avgjort, men en kan si at det i beste fall lugget kraftig for statsråden da hun prøvde å få det gjennom, og det endte med to runder i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Det er vanskelig å se de strategiske vurderingene ved å komme med et forslag om å oppheve loven i dag, utover å ta fokus vekk fra de store budsjettkuttene i Landbruksdepartementet. I en slik situasjon velger en å oppheve hele konsesjonsloven og sette på spill hele regelverket som sikrer spredt lokalt og nasjonalt eierskap. En kan spørre seg om hvorfor landbruksministeren er mer opptatt av dem som skal ut av næringen, enn dem som skal inn. Har statsråden noe faglig belegg for å hevde at en oppheving av konsesjonsplikten vil bidra til økt bosetting i distriktene, økt rekruttering til landbruket og økt norsk matproduksjon?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-10-15:
Jeg takker for svaret. Det bekrefter at statsråden har et litt selektivt forhold til sine fakta. Det blir bl.a. ikke nevnt noe om at den eiendomslovgivningen en har i Norge, har bidratt til at Norge har en annen eiendomsstruktur enn mange andre land. Det er heller ikke i høringsnotatet som gikk ut i dag, nevnt ett ord om hva liberaliseringen har betydd i Sverige og Danmark, og da mener jeg at en ikke redegjør grundig for saken. En opphevelse av konsesjonslovene vil åpne for mange typer eierskap innenfor jordbruket – selskap kan eie, REMA 1000 kan kjøpe gårdsbruk, og det åpner for storstilt utenlandsk eierskap av norsk land. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvorfor ønsker statsråden å legge til rette for salg av Norge til utenlandske kapitalinteresser?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-10-15:
Fiskeri- og havbrukspolitikken handler om å avveie kryssende hensyn. Det gjelder også spørsmålet om lakselus og oppdrett. Da er det viktig at statsråden har god evne til dialog med ulike interesser. Fiskeriministeren har gjennom sitt forslag om økt produksjonstak for oppdrett og tilhørende miljøkrav greid det kunststykket å provosere både oppdrettsnæringen, miljøorganisasjoner, havforskere og Mattilsynet. Fiskeriministeren kom med løsninger ingen ville ha. Tidligere har fiskeriministeren sendt på høring og etter massiv motstand lagt vekk et forslag om strukturering av kystflåten under 11 meter. Fiskeriministeren har også etter ønske fra de største fiskebåtrederne sendt på høring endringer i kvotetaket for torsketrål og ringnot. Også dette forslaget får svært hard medfart i høringen. Til slutt kan det nevnes at en har lest i VG at et dialogmøte om lakselus med fem sindige distriktsordførere endte i krangel. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at hun har den gode dialogen med ulike interesser som er nødvendig for å finne de gode løsningene, for å sikre bærekraftig vekst i havbruksnæringen, herunder å løse lakselusutfordringen?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-15:
Eg har merka meg at landbruksministeren er oppteken av omsetnad av jordbrukseigedommar. Det er grunn til å tru at dei som no ynskjer å selje ein gard, har fått med seg kva som står i regjeringa si plattform om skatt på gevinst ved sal av verksemder i jordbruket. Den skatten vart, som dei fleste hugsar, kraftig skjerpa under Per-Kristian Foss si tid som finansminister. Det er jo ikkje alle Høgre er like oppteken av å gi skattelette, må vite! No har regjeringa lova i plattforma at skattesatsen skal reduserast til ordinær kapitalskattlegging, og det er all grunn til å tru at ei slik endring vil ha langt større verknad på omsetjing av landbrukseigedommar enn ei oppheving av konsesjonsloven. Trur statsråden at folk med økonomisk sans vil selje gardsbruk i dag, når regjeringa lovar skattelette på gevinsten ved sal? Og ser statsråden at regjeringa set ein kraftig stoppar for omsetjing av jordbrukseigedommar når dei lovar ein skattelette, men utset å gjennomføre?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-15:
«Stortinget har gjennom vedtak nr. 687 den 17. juni 2011 gitt føringar for rovdyrpolitikken og forvaltninga av gaupe, jerv, ulv og bjørn i Noreg. Forliket gir klåre føringar på at rovdyr skal takast ut i prioriterte beiteområde, noko m.a. Sogn og Fjordane er. Statens naturoppsyn i Sogn og Fjordane seier til Bergens Tidende si nettutgåve 24. september 2014 at Vestlandet må leve med rovdyr etter at både ulv og jerv har gjort stor skade på beitedyr i Sogn og Fjordane i år. Kvifor syter ikkje statsråden for at desse rovdyra vert tekne ut?»
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-15:
Eg takkar for svaret – og for at statsråden i alle fall vurderer å gjere nokre forsøk med tiltak som kan ha større verknad enn det ein har sett hittil. Bøndene i Naddvik beitelag, som har mist over 280 dyr på beite i sommar, har stilt sju krav til tiltak som statsråden sikkert er kjent med, for Sogn regionråd har òg teke tak i saka og sendt brev om det: å flytte grensa for ynglesona attende til Ottadalen, altså lenger aust, meir effektiv lisensjakt, meir bruk av snøskuter, som vart nemnt, og lys, bruk av MMS-kamera for å overvake jervbåsane, som gjer det mindre naudsynt å gå dit kvar dag, og å påleggje intensivert uttak av jerv på etterjulsvinteren er nokre av krava. Men kvifor fylgjer ikkje statsråden opp rovdyrforliket med effektive tiltak no?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-10-15:
Eg takkar igjen for svaret. Det skulle berre mangle at ein ikkje intensiverer dette arbeidet etter ein sommar der meir enn 500 dyr er tekne av jerv berre i mitt lokalområde. Etter at region 3 i sin forvaltningsplan flytte grensa for si ynglesone for jerv frå Ottadalen til fylkesgrensa mot Sogn og Fjordane, er jo jervproblemet forsterka betydeleg. Frå Sogn og Fjordanes side er det fleire gonger bedt om at statsråden grip inn og flytter grensa attende til Ottadalen. Det har ikkje vorte imøtekome, og ein har peika på rovviltnemndenes mandat til å styre innanfor sine område. Då vert mitt spørsmål til statsråden: Korleis meiner statsråden at konfliktar mellom rovviltnemnder som har ulike synspunkt, skal løysast? Kven skal avgjere dei? Og kvifor vil ikkje statsråden rydde opp i dette problemet som har gitt stor vekst av jerv i eit område som skal vere rovdyrfritt, og dermed ta det ansvaret ho har som den øvste forvaltaren av rovdyrpolitikken i Noreg?
Pål Farstad (Venstre), 2014-10-15:
Spørsmålet mitt går til fiskeriminister Aspaker. Venstre har som ambisjon at Norge skal være verdens fremste sjømatnasjon. For å få til det må vi sikre at fiskeri, oppdrett og hele marin sektor for øvrig utvikler seg innenfor rammer som miljøet tåler. Villfisk og oppdrettet fisk må forvaltes på en slik måte at det er fornybare ressurser i et evighetsperspektiv, og at ressursene gir verdiskaping og sikrer velferden vår også i framtida. Norsk oppdrettsnæring er en særs viktig næring for Norge, og har et stort vekstpotensial, men det er en forutsetning at videre vekst spiller på lag med miljøet og er bærekraftig. Oppdrettsnæringen har et stort uløst problem med rømming og lakselus, og vi vet det er konflikt mellom villaksaktører og fiskeoppdrettere om lakselus. Men vi ser utfordringer med andre fiskearter også. Forskere frykter bl.a. at sjøørreten i ytre deler av Namsenfjorden kommer til å bli utryddet på grunn av lakselus, og sist fredag kunne vi lese i FiskeribladetFiskaren at Ålfjorden nesten er tom for skalldyr. Det blir hevdet at dette er på grunn av avlusningsmidler fra oppdrettsnæringen. Dette viser hvor sammensatt og vanskelig situasjonen er. Jeg vet at både fiskeriministeren og oppdrettsnæringen er opptatt av å finne løsninger på lakselusutfordringen. Regjeringen varslet i sommer at de ønsket å åpne for 5 pst. vekst i oppdrettsnæringen, samtidig som de stiller strenge, strenge lusekrav. Det er både prisverdig og nødvendig at fiskeriministeren setter inn enkelttiltak som kan – jeg sier kan – virke. Men er det nok? Jeg savner en tyngre tilnærming til problemet, der våre kompetansemiljø blir mobilisert til å tenke nytt, tenke alternativt, tenke helhetlig i forhold til miljøet og oppdrettsnæringen og i forhold til andre levende ressurser i havet og fjordene. Mitt spørsmål er: Vil fiskeriministeren ta grep utover det som gjøres i dag for å løse lakselusutfordringen?
Pål Farstad (Venstre), 2014-10-15:
Jeg takker for svaret og takker for forsikringen om at her blir det jobbet i tett samarbeid med oppdrettsnæringen, og det tror jeg er viktig. Men jeg savner likevel en litt mer offensiv holdning til det å se på nye måter å gjøre dette på og bruke alle de forskningsmiljøene og alle de kompetansemiljøene som vi har i Norge. Havforskningsinstituttet og en del andre er åpenbare, men så har vi noen havbruksstasjoner – Helgeland Havbruksstasjon holder på med noe interessant nå og flere andre. Jeg håper fiskeriministeren kan forsikre om at nå blir alle steiner snudd for å få en løsning på dette.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Det er et svært viktig spørsmål som representanten Farstad nå reiser. Det er en helt grunnleggende forutsetning at den videre veksten i norsk havbruksnæring kun kan skje dersom vi har kontroll på de miljøutfordringene som lusa representerer, som rømminga representerer, og vi har også andre utfordringer som det er viktig at vi tar inn over oss. Det satses i neste års statsbudsjett enda mer på forskning og utviklingsarbeid som er viktig for å greie å finne nye metoder for å ta knekken på lusa. Vi ønsker å bruke mindre legemidler. Vi ser at det også kan ha klart negativ påvirkning på miljøet rundt, og vi har en veldig god dialog med næringen. Men jeg er utålmodig, og jeg utfordrer stadig vekk næringen. Ja, det offentlige skal satse mer på FoU, men det må også næringen gjøre, næringen må ta et større ansvar. Så ser vi nå heldigvis at det kommer en del nye løsninger som vi kan ta i bruk, enten det er nye merdtyper, mer systematisk bruk av rensefisk og andre. Vi leser i dag om denne luselaseren som nå prøves ut i større målestokk, og det kan se ut som det kan bli enda et nytt verktøy i verktøykassa. Vi kan ikke gi oss med det, vi må fortsette å jobbe for å finne flere og enda bedre metoder som kan bidra til å få ned lusemengden. Når det så gjelder rømming, har vi nå på høring, og får på plass fra nyttår, en forpliktende avtale mellom næringen og myndighetene som skal sikre at det i det store antall elver som nå overvåkes, når det er behov for det og grenseverdiene for hvor mye oppdrettsfisk som er rømt oppdrettsfisk i elvene, er overskredet, foretas utfiskingstiltak. Jeg mener derfor vi er kommet et langt stykke på vei. Men jeg har lyst til å si at den stortingsmeldingen som vi jobber med, og som skal leveres til Stortinget til påske, i fullt monn og i hele bredden også skal gå inn på disse tingene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Bare for å understreke på hvor stort alvor jeg tar dette: Jeg har innført kvartalsvise møter med Mattilsynet og Havforskningsinstituttet. Jeg har nå innkalt også næringen til et møte i departementet 3. november for at vi skal gå igjennom det som er status, og se på hva mer som kan gjøres også på kort sikt. Jeg er helt enig med representanten Farstad i at vi må se på om de miljøene som nå jobber med nye innovative løsninger, enten det er nær kysten eller lenger fra kysten, også kan bidra til at vi kan løse noen av disse miljøproblemene, som er store for næringen i dag. Så må vi se på om de FoU-virkemidlene vi har i departementet i dag, er tilpasset de nye løsningene som noen av disse miljøene jobber med. Svaret på det er antakelig nei, og da er det min intensjon at vi også skal gjøre noe med det. Så har jeg – bare for også å understreke ytterligere at jeg er på ballen – bedt Mattilsynet nå om å skjerpe praktiseringen av dagens regelverk. Jeg har også bedt Mattilsynet nå om å komme til meg med forslag til nye tiltak for å holde situasjonen bedre under kontroll fremover.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Det er, som representanten Elvestuen sier, helt avgjørende for næringens videre vekstmuligheter at vi løser disse problemene. Det er også helt avgjørende etter mitt skjønn for næringens omdømme at man greier å løse problemene. I den stortingsmeldingen som vi nå jobber med, skal vi for første gang i Norge legge miljømessige parametere til grunn som skal være med og bestemme om det skal være mulig å vokse videre. Så må vi parallelt med det jobbe med å få en større verktøykasse. Regjeringen fyller f.eks. i neste års statsbudsjett godt på den miljøteknologiordningen som finnes i Innovasjon Norge, og det er en ordning som særlig havbruksnæringen har vært flink til å benytte seg av. Vi leter nå og ser hvor det er vi kan bidra til å stimulere til at også næringen på en måte skal gjøre mer. SkatteFUNN-ordningen er også en ordning som havbruksnæringen i stor grad har benyttet seg av, og som er et viktig verktøy for at de også skal høyne sin innsats.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Jeg setter pris på å få det spørsmålet. I forbindelse med arbeidet med den nye stortingsmeldingen har vi nå satt i gang en egen ekspertgruppe som skal se på hvordan vi kan bidra til å stimulere til lukkede merder, og hvordan vi eventuelt skal lage et regelverk rundt det. Det er ikke nødvendigvis logisk å ha det samme regelverket for lukkede anlegg som står på land, som for lukkede anlegg som er lokalisert i sjøen. Så har representanten helt rett i at resistensutfordringen er alvorlig i den forstand at det da er desto viktigere at vi har flere alternative metoder å spille på. Jeg kan vise til at i forslaget om 5 pst. vekst som er ute på høring, har vi strammet til. Ikke bare er det strengere lusekrav, men vi har også sagt maksimalt to medikamentelle behandlinger per generasjon fisk. Så vi ser denne utfordringen, og vi må også der se på om vi må bli enda tøffere overfor næringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Svaret på det er at det gjøres nå en analyse når det gjelder dette med arealavgift eller ikke, eller alternative måter å sørge for at kommunene skal kunne få kompensasjon for at de er gode vertskommuner for næringen. Det trenger de. Hvis den skal vokse videre, er tilgang på areal en viktig forutsetning. Vi legger opp til at vi i den stortingsmeldingen som skal presenteres til våren, også har areal som et viktig tema, og da er det også naturlig å kvittere ut den oppfordringen som kommer fra Stortinget, hvor vi tar stilling til om vi ønsker å innføre arealavgift eller ikke.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Jeg er mye på farten og har god dialog med alle deler av næringen. Jeg vet ikke om det er spesielt for fiskerinæringen, men faktum er at her er det mange meninger representert til enhver tid, og det er jo litt av utfordringen. For å bruke strukturering av kystflåten under 11 meter som eksempel er det klart at når Fiskarlaget det ene året gjør et landsmøtevedtak om dette, og så etterpå i høringen ber om mer tid, velger jeg å gi dem mer tid. Jeg er opptatt av at vi skal finne fram til gode løsninger som gjør at også næringen kan være bekvem med det vi kommer fram til. Når det så gjelder høringen om denne femprosenten, tror jeg at vi må være enige om at vi har noen miljøutfordringer i næringen som ikke er til å overse. Vi er nødt til å ta dem på ramme alvor. Jeg hører at næringen sier at disse kriteriene er for strenge. Jeg har sagt veldig tydelig til næringen at de må forberede seg på at den stortingsmeldingen som kommer, kommer til å legge seg på omtrent samme strenge forutsetninger. Det er helt nødvendig hvis vi også skal ta hensyn til villaks og sjøørret.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Jeg tror det er svært viktig for næringen selv og for næringens omdømme at man tar på alvor å vedstå seg sine uhell. Det er vel ingen som lar laks rømme med vilje, men det er altså ulovlig ikke å melde fra. Det å melde fra handler om at man skal kunne sette inn avbøtende tiltak når rømming skjer. Jeg tror at det vi har sett i Alta, hvor Grieg Seafood etter mye om og men, vil jeg si, har erkjent at det er de som har ansvaret for disse rømmingene, er ikke slik situasjonen bør være. Det er jeg veldig tydelig på. Da er det også viktig at Fiskeridirektoratet følger opp, og at politiet evner å følge opp når det kommer anmeldelser på slike saker. Så er det, etter mitt skjønn, en glassklar forutsetning at også rømming må tas på største alvor. Den nye avtalen som nå kommer på plass, med dette fondet som skal sikre at vi har midler til å drive utfisking og rydde opp når det blir for mye rømt oppdrettslaks i elvene, er også et viktig tiltak i så måte.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-10-15:
Vi ønsker jo at dette er en næring som skal få lov til å utvikle seg videre, men det er en veldig klar forutsetning for det, at det må være miljømessig forsvarlig. Det betyr at vi har hensyn å ta til villaks og sjøørret, og vi har også andre hensyn å ta. Derfor er det i dag mange krav til havbruksnæringen når det gjelder hva slags utslipp det kan være på lokalitet, eller hvordan man skal håndtere lusesituasjonen, osv. Hva slags krav vi skal stille til næringen i fremtiden, blir et veldig sentralt tema i den stortingsmeldingen som nå er under arbeid. Der inviterer vi nå til bred dialog med næringsaktørene og andre som er interessert i å bidra inn i det arbeidet. Jeg håper på mange gode innspill, men det er ikke sånn at denne næringen får en forkjørsrett foran miljø osv. fremover. Det går ikke an. Vi har ingen grunn til å te oss sånn at vi kan tabbe oss ut på dette området. Til det er næringen altfor viktig i dag, og den vil også ha et stort potensial i fremtiden.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-10-15:
Det er jo en alvorlig situasjon spesielt for villaks og sjøørret, men også for sjømatnæringen, for det er rømming og luseproblematikken som hindrer en vekst i sjømatnæringen og en vekst i den biomassen som vi jo egentlig alle ønsker. Det er bra at det settes i gang nye tiltak, men det som er viktig, er at de nye tiltakene står i forhold til den oppgaven vi står overfor, og at vi ikke bare driver og finner på nye vedtak og prosesser. Vi må ta et overordnet og stort grep så vi kommer ut av en situasjon som landet og oppdrettsnæringen har vært i altfor lenge. Da blir mitt spørsmål, inn mot den stortingsmeldingen og det som kommer: Vil vi nå se så kraftfulle målsettinger at vi sikrer at vi faktisk får en slutt på den problemstillingen vi har, og at rømming og luseproblematikk kan komme under kontroll og vi kan få en vekst i oppdrettsnæringen?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Regjeringen har lagt opp til en vekst i havbruksnæringen på 5 pst. gjennom nye konsesjoner, med krav om maksimalt 0,1 lus per fisk i snitt. I budsjettet som vi nå har til behandling, foreslår en at kommunene skal få lov til å beholde 50 pst. av vederlaget med hensyn til disse konsesjonene. Jeg har merket meg at i høringer som har vært, er næringen negativ til dette forslaget, da de mener at lusekravene som foreslås, er urealistiske. Arbeiderpartiet foreslo isteden en prøveordning med rullerende MTB, og at det utredes en arealavgift til kommunene, slik som Nettverket for Fjord- og Kystkommuner har foreslått. Et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre hadde en merknad i fjorårets budsjettinnstilling om at det skulle nedsettes et utvalg med berørte parter som skulle utrede arealavgift. Regjeringen ønsker å framstå som handlekraftig. Spørsmålet blir da: Hva har statsråden foretatt seg for å følge opp denne merknaden fra stortingsflertallet?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Vi har opplevd flere tilfeller av alvorlige rømminger fra oppdrettsanlegg i Vest-Finnmark. Det synes også som om luseproblematikken er like stor i nord som ellers i landet når volumet øker. Vi ser god grunn til å stramme opp slarket i oppdrettsnæringen. Derfor er mitt spørsmål til ministeren i dag: Hvilke konkrete krav ønsker ministeren å stille til næringen for å få bukt med rømming og lus, når vi ser at det gjentas år etter år? Jeg lurer også på om det vurderes noen form for sanksjoner der vi ser at selskap med ansvar for rømming kanskje har svikt i sine rutiner og sin internkontroll, for å hindre at dette kan gjentas igjen og igjen – når vi ser at det har vært alvorlige rømminger, bl.a. i Alta, to år på rad.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2014-10-15:
Mange som har det vanskelig fra før, kan gå en verre tid i møte med forslaget til budsjettkutt som er lagt fram. Vi vet at det kuttes i sykepenger, foreldrepenger og barnetillegg til uføre. Når det er millioner å spare på fattige, er det også millioner å miste for fattige. Det er grunn til å tro at flere vil trenge bistand fra kommunene og økonomisk sosialhjelp til livsopphold framover. Jeg lurer på om statsråden vet hvor mange mennesker dette gjelder. Er det sånn at vi kjenner det totale bildet, alle konsekvensene, av at mange mennesker ikke bare får redusert sine inntekter, men at noen også faktisk vil miste dem?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-10-15:
Da norsk industri ble renset utover på 1970-, 1980- og 1990-tallet, var det ved hjelp av en kontant forurensningslov og en effektiv håndhevelse med klare og harde sanksjoner. Det fungerte aldeles utmerket til alles tilfredshet. Situasjonen i oppdrettsnæringen er, som vi vet, at regjering etter regjering har sittet og hørt næringen si: vent til i morgen, så skal vi fikse luseproblemet, og så skal vi fikse rømmingsproblemet. Så sier næringen én ting til, nemlig at det man vil, er å vokse. Er statsråden nå forberedt på å bruke det helt åpenbare virkemiddelet som vil fungere, og som næringen vil forstå, nemlig å si: full stans i all vekst inntil luseproblemene og rømmingsproblemene er løst?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-10-15:
Spørsmålet til statsråd Sundtoft lyder: «I Norge mangler vi i dag kunnskap om naturen vår. Det anslås av SABIMA at hele ¾ av de mest verdifulle naturområdene i Norge ikke er lokalisert. Ofte oppdages truede arter og naturtyper sent i en arealplanprosess, noe som stopper eller forsinker, frustrerer og fordyrer arbeidet for alle parter. Naturkartlegging er dermed en fornuftig investering i samferdsel, boligutbygging og næringsutvikling, og vil gi forutsigbarhet i arealplanleggingen. Hva er statsrådens plan for en helhetlig og tilgjengelig kartlegging av norsk natur?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-10-15:
Det er oppløftende at statsråden og jeg og svært mange andre tydeligvis er helt enig i situasjonsbeskrivelsen, i den forstand at behovet for god naturmangfoldkartlegging er veldig stort. Men så er det altså sånn at i dag er det behovet veldig langt fra å være dekket, og naturmangfoldet er en av de store budsjettaperne – eller kanskje den store budsjettaperen – i årets statsbudsjett, og vi ligger altså langt etter skjema når det gjelder å stanse tapet av biologisk mangfold i 2020. Norsk Industri, Byggenæringens Landsforening, Norsk Bergindustri og flere har gått sammen med SABIMA om å be om en konkret femårsplan for et kunnskapsløft for naturen. Er det ikke på tide å gå rett på en slik plan i stedet for å legge fram enda en utredning om ett år, som vi ikke vet svaret på?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-10-15:
Arbeid er den beste veien ut – ja. Der er vi enige. Men den veien er stengt for veldig mange, og i en slags misforstått arbeidslinje svinger regjeringa altså nå pisken over dem som har minst. Barnetillegg har vært et tema her, det samme har bilordningen for uføre, som heretter skal være forbeholdt dem som er i arbeid eller utdanning. Jeg skal spare spørsmålet «Hva med dem som ikke kan arbeide?» til sosialministeren er her. Nå vil jeg benytte anledningen til å spørre kommunal- og moderniseringsministeren: Har regjeringa nå et forventet tall for hvor mange uføre som vil føle pisken på kroppen og melde seg ledige hos Nav, og har kommunal- og moderniseringsministeren i så fall en plan for hvordan han vil sørge for at stat og kommune som arbeidsgivere faktisk kommer til å stille arbeidsplasser til disposisjon for disse menneskene og ansette sin rimelige andel av dem?