Afshan Rafiq (Høyre), 2003-06-16:
Jeg vil starte med å berømme Regjeringen generelt og barne- og familieministeren spesielt for å føre en aktiv og fremtidsrettet politikk på familie- og oppvekstområdet. Regjeringen har bl.a. lagt frem en helhetlig melding om familiepolitikken, som komiteen ser frem til å behandle på den andre siden av sommeren. Perspektivet i meldingen er egentlig like naturlig som det er overraskende. Familiepolitikken skal ta utgangspunkt i familien som trygg ramme rundt barns oppvekst. Regjeringen har gjort et omfattende moderniseringsarbeid innenfor det viktigste velferdstiltaket vi har, nemlig skolen. Dette vil jeg komme tilbake til senere. Sist, men ikke minst har Regjeringen også lagt frem denne meldingen om oppvekst- og levekår for barn og unge. Tiltakene som presenteres i meldingen er så mange, så mangfoldige og så omfattende at det ikke er mulig å komme inn på alle sammen i ett innlegg. Vi skal også være klar over at siden meldingen ble lagt frem i juni i fjor, har mange av tiltakene som er beskrevet i meldingen, allerede blitt gjennomført. Vi bør også legge merke til at det hersker en relativt bred enighet om oppvekstmeldingen, og flertallet samler seg i hovedsak bak det som er Regjeringens politikk. Jeg vil understreke at Høyre er særdeles fornøyd med at Norge nå har en regjering som fører en aktiv og fremtidsrettet familiepolitikk, hvor hovedfokuset er satt på å skape gode oppvekstvilkår for barna. Når man leser innstillingen, kan man ikke unngå å legge merke til at Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet ved alle tenkelige – og et par utenkelige – anledninger benytter sjansen til å svartmale kommunenes økonomiske situasjon. Jeg skal ikke være uenig i at kommunene står overfor ganske store utfordringer for å få endene til å møtes. Regjeringen har da også tydelig signalisert at kommunenes økonomi skal bedres, og kommunene skal få mer av overføringene som frie inntekter. I tillegg har Regjeringens stramme finanspolitikk bidratt til at renten og kronekursen er svekket. Det er også et viktig bidrag til kommuneøkonomien på sikt. Men det jeg er opptatt av her, er venstresidens perspektiv på hvordan utfordringene skal møtes. Ved hver eneste korsvei bruker disse partiene muligheten til å si at løsningen er mer penger. De synes å tro at hvis det offentlige bare hadde fått lov til å ta én krone mer fra husholdningene eller arbeidsplassene, kunne vi løst alle problemene. Men det er synd at de nekter å innse at det går an å tenke nytt, at det går an å gjøre ting annerledes, at det går an å få mer igjen for pengene. Jeg bruker litt tid på dette, fordi det er viktig at husholdningene, altså familiene, får beholde mest mulig av sine egne inntekter for å kunne gi barn og unge en god oppvekst. Det er viktig at flest mulig foreldre kan få muligheten til å klare seg på egen inntekt, og ikke være avhengig av offentlige overføringer. Som politikere har vi plikt til å forvalte skattebetalernes penger best mulig. Det er en plikt vi skal ta ganske alvorlig. Høyre vil gi familiene mer igjen for pengene, noe som er nødvendig for å gi bedre levekår og oppvekstvilkår for barn og unge. Den viktigste delen av både den historiske og den moderne velferdsstaten Norge er skolen. En god skole er helt avgjørende for å gi enkeltmennesket mulighet til å realisere seg selv. En god skole er avgjørende for å gi alle barn et godt utgangspunkt for å kunne klare seg og stå på egne ben, og er således et ekstremt viktig sosialpolitisk og utjevnende virkemiddel. En god skole er avgjørende for at Norge i fremtiden skal være en kunnskapsnasjon, med et kunnskapsbasert næringsliv som skaper de verdiene vi så sårt er avhengig av dersom vi fortsatt ønsker at Norge skal være en velferdsnasjon. Høyre er skolepartiet. Regjeringen har, som det er beskrevet i meldingen, gjennomført eller er i ferd med å gjennomføre en rekke tiltak for å skape en bedre skole. For Høyre er det umulig å slå seg til ro med at én av fem norske elever ikke kan lese og skrive skikkelig. Vi kan ikke slå oss til ro med at norske elever, til tross for den enorme ressurstilgangen og den høye lærertettheten, scorer middelmådig i internasjonale sammenlikninger. Det er derfor betryggende å se at vi nå har en regjering som tar disse utfordringene på alvor, og som ønsker å gjøre noe med dem. Jeg vil i denne sammenheng også peke på tiltak for å bedre skolens fysiske og bygningsmessige forhold som legger til rette for god læring, tiltaksplan mot mobbing, slik at alle kan få en trygg skolehverdag, og en forbedret lærerutdanning slik at vi får kompetente og engasjerte lærere. Sist, men ikke minst, styrker også Regjeringen innholdet og kvaliteten i skolen. Det tar tid å snu en så enorm organisasjon som norsk skole, og vi må smøre oss med tålmodighet.