Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2011-06-10:
Det er Fremskrittspartiets oppfating at dagens lovverk og gjeldende praksis sikrer allemannsretten på en tilfredsstillende måte, men lovverket kan og bør presiseres på enkelte mindre områder. Mange av endringene er fornuftige, og det er viktig for Fremskrittspartiet å framheve at friluftsliv også har en betydelig egenverdi, bl.a. for folkehelsen. Men endringer i friluftsloven kan gjøres på en god måte, og det kan gjøres på en mindre god måte. Når regjeringspartiene legger opp til et unødvendig konfliktnivå mellom de mennesker som bor der og lever av jordbruk, skogbruk eller gårdsdrift, er det å gjøre det på en mindre god måte. Friluftsloven er i dag en godt innarbeidet lov, og regjeringen legger opp til at den nye loven skal basere seg på en mer konfrontasjonsrettet linje, og ikke en frivillighetslinje, som i dag. Når det blir sagt fra Arbeiderpartiet at vi når det gjelder enkelte av forslagene, stritter imot, er det en sannhet med modifikasjoner. Det det dreier seg om, er at vi vil ha lokal bestemmelse, og vi vil ha lavest mulig konfliktnivå. Et av eksemplene på dette er den foreslåtte utvidelsen av ferdselsretten på sti i innmark. Forutsetningen er at stien eller veien over privat innmark skal føre til utmark, men det er ingen forutsetning i loven at det skal være sti eller vei videre når man kommer til utmark. Dette er en klar og tydelig mangel i det foreslåtte lovverket. Et annet eksempel er forslagene i denne lovproposisjonen om rasting og telting i kystnære områder. I dagens lovverk skal det være 150 m fra bebodd hus eller hytte. Nå oppheves denne tydelige regelen, som alle kan forholde seg til, til å bli en subjektiv egenvurdering av den enkelte. Altså: Man går fra et tydelig regelverk til et tåkete regelverk. Hvis du som tilreisende skal telte, raste eller ha grillfest mellom husene i et kystnært, bebodd område, enten det er i åpen friluft eller i telt, bobil eller med campingvogn, skal den enkelte avgjøre hva som er sjenerende for de fastboende, hva som er bråk og hva som er sjenanse. Man kan jo tenke seg hva ivrige festdeltakere vil mene om den saken. Mange av kommunene, fylkeskommunene og fylkesmennene er i høringen skeptiske til denne lovendringen, og noen går også helt imot, fordi den vil skape unødig konflikt. Det er også Fremskrittspartiets ankepunkt. Vi går derfor imot forslaget, og går for å beholde dagens regelverk på dette området. Et tredje eksempel er omgjøring av sårbare skogplantefelt fra innmark til utmark. Dette vil bidra til å øke konfliktnivået mellom dem som driver skog og dem som nyter friluftslivet. Man har med dagens regelverk full anledning til å ferdes i plantefelt, så lenge dette skjer på stier eller opparbeidede veier, eller at dette skjer der plantene er over knehøyde i størrelse. Et fjerde eksempel er privat vei til bolig og hytte, som det i dag finnes behov for å avstenge i enkelte tilfeller. Årsakene kan være mange, men vi vet at fysiske stengsler i mange tilfeller må benyttes for å hindre uønsket trafikk med bil, motorcrossykkel eller moped. Spesielt gjelder dette i tilfeller med hyppige innbrudd og vandalisme av verdier og eiendom, der det er helt avgjørende å hindre fri ferdsel. Eksemplene på dette er mange. Lovforslaget krever nå at slike veier, når de fører til utmark – og det gjør de jo stort sett alltid i Norge – må åpne for «hest, sykkel, kjelke eller liknende». Da er det også fritt fram for ulovlig ferdsel med motoriserte kjøretøyer, i hvert fall de med to hjul. For å kunne ta vare på egen eiendomsrett og for å kunne ta vare på sine verdier må grunneieren i disse tilfellene søke kommunen om å stenge sin egen, private vei. Han må om nødvendig få kommunestyret med seg på laget, og han må i tillegg få fylkesmannen til å være enig. Alternativt må grunneier etter § 3 i forslaget sannsynliggjøre at fri ferdsel er egnet til å volde nevneverdig skade. Vi vet fra før at dette er en meget krevende oppgave. De nevnte punkter i forslaget til ny friluftslov svekker eiendomsretten, etter vår oppfatning. Råderetten svekkes også. I proposisjonen framheves styrking av allemannsretten på disse punkter som positiv, men det svikter når det gjelder å kunne beskrive en reell positiv endring for alle som bruker naturen, til glede og rekreasjon. Vi kan heller ikke se at de foreslåtte endringene er spesielt etterspurt. Jeg kan også avslutte med: God tur!