Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-20:
Interpellanten tar opp en viktig problemstilling på transportområdet. Det overordnede målet med regjeringens transportpolitikk er å tilby et effektivt, tilgjengelig, sikkert og miljøvennlig transportsystem. Regjeringen vil bidra til å styrke næringslivets konkurransekraft gjennom en langsiktig politikk for bedre framkommelighet, reduserte avstandskostnader og rasjonell konkurranse mellom transportformene. Etterspørselen etter transport kommer til å øke kraftig i årene framover. Analysene viser samtidig at det vil bli større vekst på vei enn på sjø. Dette er en utfordring, både med tanke på trafikksikkerhet, trengsel på veiene og klimagassutslipp. Regjeringen ønsker derfor at en størst mulig del av veksten skal skje på bane og sjø. For å få til dette må transportmidlenes ulike fortrinn utnyttes, og det må tilrettelegges for kombinerte transportløsninger. Regjeringens transportpolitikk er presentert i Nasjonal transportplan 2010–2019. Planen viser at regjeringen satser på samferdsel. Den økonomiske rammen er økt med 100 mrd. kr sammenlignet med forrige planperiode, og den årlige rammen til sjøtransportområdet har økt med 77 pst. Det tilsvarer en årlig økning i Kystverkets budsjett på rundt 470 mill. kr. Med en slik ramme vil vi både styrke investeringene og vedlikeholdet av sjøveien og redusere gebyr- og avgiftsnivået. Dette er fulgt opp gjennom regjeringens budsjettforslag både for 2010 og 2011. For norsk næringsliv er transportkostnadene en utfordring, og skal vi få en økning i sjøtransporten, må den være konkurransedyktig med transport på landeveien. Regjeringen tar dette på alvor, og vi er godt i gang med å lette gebyr- og avgiftsbelastningen. Årsavgiften for havnesikkerhet er fjernet. I tillegg er kystavgiften redusert fra 34 pst. til 20 pst. Samlet er disse avgiftene redusert med om lag 55 mill. kr de siste to årene. En ytterligere reduksjon må følges opp i de kommende budsjettene. Parallelt med å redusere gebyr- og avgiftsbelastningen har vi også gjennomgått lostjenesten med sikte på effektivisering, uten at dette skal gå ut over sikkerheten til sjøs. Forslag til endringer både i lospliktreglene og losavgiftene var på høring våren og forsommeren 2010, og nye forskrifter om losplikt og losavgifter trådte i kraft fra årsskiftet. Endringene i losplikten innebærer at mellom 10 pst. og 15 pst. av den trafikken som tidligere var lospliktig, nå vil bli fritatt fra losplikten. Videre er ordningen med farleisbevis forenklet. Fra å vektlegge formelle krav til fartstid og seiling på norskekysten, har en nå gått over til faktisk prøving av navigatørens kompetanse. Den samlede kostnadsreduksjonen forbundet med disse endringene er anslått til ca. 29 mill. kr. Fordi lostjenesten er 100 pst. brukerfinansiert, vil betalingsplikten for skipsfarten bli tilsvarende redusert. Det forventes at nedgangen i kostnadene vil bli enda større når skipsfarten har tilpasset seg den nye farleisbevisordningen. Så hører også jeg om rederier som opplever kostnadsøkninger. Derfor er det viktig å fortsette arbeidet med å gjennomgå lostjenesten. For at vi skal kunne tilby et transportsystem som er effektivt, tilgjengelig, sikkert og miljøvennlig, er vi avhengige av en hensiktsmessig arbeidsdeling mellom transportformene. Utfordringen blir å få etablert kombinerte transportkjeder med effektiv omlasting mellom transportformene. Regjeringen vil derfor også i neste Nasjonal transportplan legge vekt på konkrete tiltak som vil gi effektive havner og integrere sjøtransporten i logistikkjeden dør-til-dør. For å få et bedre samspill mellom transportformene har vi i Nasjonal transportplan definert 31 havner som stamnetthavner. Disse havnene er viktige knutepunkter mellom sjø- og landtransport og vil bli prioritert når det er behov for å bedre infrastrukturen og sammenkoblingen mellom transportformene. Samfunnsutviklingen har gitt behov for en moderne og dynamisk havne- og farvannslovgivning, og fra 1. januar 2010 fikk vi en ny havne- og farvannslov. Den nye loven, med tilhørende forskrifter, utgjør en viktig det av det juridiske rammeverket for sjøtransporten. Den nye loven er også et viktig redskap for å styrke sjøsikkerheten og bedre framkommeligheten på sjøen, og ikke minst gi havnene mulighet til å utvikle seg som effektive logistikknutepunkt. Samferdselsdepartementet og Fiskeri- og kystdepartementet er godt i gang med neste transportplan, som skal gjelde for perioden 2014–2023. Stortingsmeldingen skal etter planen legges fram for Stortinget våren 2013. Kystverket, Statens vegvesen, Jernbaneverket og Avinor skal fram til februar neste år utarbeide sitt forslag til prioriteringer av ressurser og investeringsprosjekter, det såkalte planforslaget. Etatens planforslag utarbeides på bakgrunn av fagrapporter og utredninger, og arbeidet er styrt gjennom retningslinjer fra nevnte departementer. Planforslaget fra etatene og Avinor utarbeides innenfor sektorvise plantekniske økonomiske rammer, som tar utgangspunkt i rammen som gjelder for perioden 2014–2019 i inneværende Nasjonal transportplan. For Kystverket gir dette en årlig ramme på 1 209 mill. 2011-kroner. I tillegg skal etatene utføre såkalte marginalbetraktninger, dvs. sette opp forslag til prioritering av tiltak dersom mer eller mindre ressurser stilles til rådighet. Disse tilleggsvurderingene vil være viktige både når regjeringen skal fastsette det endelige nivået på den økonomiske rammen, og når midlene skal fordeles innen og mellom sektorene i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan 2014–2023. Gods på kjøl og sjøtransportens konkurranseevne er områder jeg vil prioritere i arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023. Samtidig må vi erkjenne at det er en rekke andre aktører som også sitter på virkemidler, og som må bidra for at sjøveien skal bli enda mer attraktiv. Jeg tenker på havner, kommuner, transportører, rederier og ikke minst vareeiere. Jeg er overbevist om at det er mulig å tenke nytt, og for næringslivet kan en ny innfallsvinkel til transport fort vise seg å ha positive effekter. Regjeringen vil fortsette å se på rammebetingelsene for sjøtransporten i arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023, for mer sjøtransport vil bidra positivt til samfunnsutviklingen.