Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-05-07:
Selve formålet med lov om motorferdsel i utmark og vassdrag, som ble vedtatt her i Stortinget i 1977, er at vi ikke skal ha motorisert ferdsel i norsk natur. Det var en gjennomtenkt lov, fordi friluftslivet og naturopplevelsen er en verdi som Stortinget i hvert fall den gangen skjønte er sentral i norsk kultur. Dette er en veldig stor verdi, som til dels skiller Norge fra mange andre land – at vi har klart å opprettholde denne kombinasjonen av allemannsretten i utmarka og en stille natur, hvor vi holder motorferdselen unna. Det er derfor ganske forbløffende at vi har en regjering og en miljøminister som ikke engang gjør forsøk på å dokumentere sine egne oppfatninger av konsekvensen av å fremme et lovforslag som er direkte i strid med formålet i denne loven. Friluftslivet i Norge er selv massivt imot dette forslaget, og det er de jo av en grunn. Befolkningen er massivt imot dette forslaget, og det er de fordi de skjønner konsekvensene. Det betyr ikke at folk er imot næringskjøring og vettug bruk av snøscootere til praktiske formål. Folk ser tvert imot at i økende grad å tillate fornøyelseskjøring med snøscooter har næringskjøring som sitt aller første offer, når alle hyttefolkene får scooter og ikke lenger trenger å gå til han bonden som bor øverst i bygda og hadde en liten næring med å frakte koffertene og ryggsekkene deres til hyttene. Men det er også forbløffende at regjeringen og statsråden ikke har brukt noe som helst blekk på å reflektere over den mekanismen man får når man slipper løs noe som faktisk er en kommersiell næring som har én interesse, nemlig å selge snøscootere – og for øvrig deretter å selge ATV-er, som er produsert av de samme produsentene, og som det er ganske hensiktsmessig å selge i de samme butikkene når det er sommerføre. Når man slipper løs en sånn kommersiell mekanisme i direkte konkurranse med et verdibasert friluftsliv som ikke har samme kommersielle bakgrunn: Hva skjer da? Dette er veldig rart å måtte stå og diskutere i Stortinget. Det hadde vært en veldig stor fordel om vi i det minste hadde kunnet ha denne debatten på basis av at regjeringen hadde gitt oss svaret på: Hvor mye scooterkjøring mener regjeringen at er nyttig? Hvor mye mener regjeringen er for mye? Hvor mange scootere skal vi ha i norsk natur? Hvor mange mil løyper er det greit at vi har? Hva blir konsekvensen av forskjellige nivåer av snøscooterkjøring – og hva blir altså konsekvensen for friluftslivet? Har politiet rett i at det blir mer ulovlig kjøring med flere lovlige løyper, slik de sier i sin høringsuttalelse? Er erfaringene fra Sverige, som sier at det er en direkte sammenheng mellom volumet av lovlig kjøring og volumet av ulovlig kjøring, overførbare? Er det irrelevant at de scooterne som nå hovedsakelig selges, er fartsscootere med høye kammer som er spesiallagd for å kjøre i bratt terreng og løs snø – spiller ikke det noen rolle for hvilke konsekvenser vi kan komme til å se? Og: Er det realistisk at regjeringen kommer til å bevilge de pengene som skal til for at SNO og politiet skal drive det oppsynet som man i en flertallsmerknad forutsetter skal være det som kontrollerer og sørger for at man ikke får problemer med denne scooterkjøringen? Jeg spurte justisministeren om dette på politiets vegne i går, og han bekreftet sterkt og klart at det oppsynet som politiet vil måtte utføre, skal skje innenfor rammen av politiets nåværende ressurser. Da blir det interessant å høre hvilke andre politioppgaver som skal nedprioriteres for at politiet skal kunne kjøre snøscooter rundt omkring i Norge og fange lovbrytere. Regjeringen og miljøministeren gjør i dag norsk friluftsliv en veldig dårlig tjeneste, og Miljøpartiet De Grønne kommer til å stemme mot lovforslaget og arbeide for at dette er et vedtak som blir rullet tilbake snarest mulig.