Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
SV ber i denne saken regjeringen om ikke å utvide fastlegers reservasjonsrett når det gjelder å henvise til abort, prevensjon eller assistert befruktning. Etter dagens lovverk og retningslinjer kan ingen fastleger i Norge motsette seg noen av disse tre forholdene. Men dessverre har mediebildet, henvendelser til oss og historier fra kvinner vist at det foregår en helt annen praksis. Fastlegene har i snart 40 år praktisert en egendefinert rett til reservasjon uten at det har vært åpenhet rundt dette. Det er en praksis vår regjering ønsker å rydde opp i. Hva er det vi faktisk diskuterer? For det første: Regjeringen vil ikke innføre reservasjonsrett for leger, verken når det gjelder henvisning til abort, prevensjon eller henvisning til assistert befruktning. Men i spørsmålet om henvisning til abort vet vi at det er flertall på Stortinget for å etablere en reservasjonsmulighet etter gitte forutsetninger. Helseministerens forslag er nå på høring og vil komme til behandling i Stortinget i løpet av høsten 2014. Vi ønsker å respektere den brede høringen som pågår, og å avvente forslaget som kommer. Så kan vi debattere innholdet og innretningen i reservasjonsmuligheten – ikke nå. I 2012 ble det foretatt 15 216 aborter i Norge. Det var 127 færre enn året før. Det er positivt at det er en betydelig nedgang i antall aborter blant kvinner under 20 år. Faktisk er tallene for 2012 lavere enn noen gang tidligere siden registreringen startet i 1979. Det skyldes et stadig bedre forebyggende arbeid, sånn at uønskede graviditeter kan unngås. Her er det mange som gjør en viktig innsats: skolen gjennom seksualinformasjon, helsesøstrene gjennom å være en veilednings- og samtalepartner for ungdom, og vi har andre dyktige bidragsytere i sentre som Sex og samfunn og andre som driver viktig informasjons- og veiledningsarbeid. Vi er alle opptatt av gode tiltak som kan bidra til at unge jenter unngår å komme i en så sårbar situasjon som en uønsket graviditet er, særlig når prevensjon er mer tilgjengelig i dag enn tidligere. Men når kvinner står i vanskelige situasjoner knyttet til graviditet, er det viktig for oss at de har mange og lett tilgjengelige veier inn i hjelpeapparatet. Fastlegen er det viktigste holdepunktet for oss pasienter. En fastlege sa til meg at den omsorgsfulle samtalen med legen vil ikke gå av moten. Hos fastlegen søker kvinner råd om hva som praktisk skjer ved et svangerskapsavbrudd, hvordan inngrepet foregår, og hva slags oppfølging man får i etterkant. Men like gjerne handler samtalen om hvilke muligheter kvinnen har til å bære barnet fram. Fastlegene har allikevel få abortkonsultasjoner i året – kanskje én, to eller tre. Veldig mye har forandret seg siden abortloven kom i 1978. Helsetjenesten er mer utbygd og tilgjengelig for abortsøkende kvinner enn før. De fleste kvinner som ønsker abort, henvender seg rett til sykehus, og unge jenter søker heller gjerne råd hos helsesøster på skolen og i helsestasjon for ungdom. Slik var det ikke for 40, 30 eller 20 år siden. Det sentrale spørsmålet i denne veldig opphetede debatten er: Er tiden nå moden for å gi noen få fastleger den samme rett til å følge sin samvittighet som leger og helsepersonell på sykehus har hatt i snart 40 år? Jeg mener ja og er glad for at regjeringen har lagt fram et forslag om en slik reservasjonsmulighet – et forslag som fullt ut ivaretar kvinners rett til abort, som rydder opp i dagens uønskede praksis mange steder hvor det ikke er noen åpenhet rundt hvilke leger som reserverer seg, og som anerkjenner legers samvittighetsfrihet i spørsmål om liv og død. I denne saken har den politiske venstresiden vist at deres toleranse for andre begrenser seg til dem som mener og tror det samme som dem selv. Det er ikke overraskende. Kanskje har flertallets tyranni alltid vært venstresidens kjennetegn. Men demokratiets fremste kjennetegn er måten vi behandler mindretallet på. Når regjeringen har utarbeidet et forslag til løsning som fullt ut ivaretar kvinners rettigheter og legers tankefrihet, samvittighetsfrihet og religionsfrihet, er vi som samfunn forpliktet av menneskerettighetene til å bidra til dette. Det er nettopp det som er toleranse. Jeg vil anbefale alle som ønsker det, å stemme mot dette representantforslaget. Det vil Høyre og Fremskrittspartiet gjøre, og det er et flertall i komiteen for det.