Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-05-29:
Både Ot.prp. nr. 32 for 2007-2008 om plan- og bygningsloven og innstillingen til den er to gode dokumenter. Kommunene får klarere regler, slik at de kan utøve fornuftige og gode valg for sine innbyggere. Like viktig er det at vi får klare regler for å ivareta miljø og klima, som er framtidens utfordringer. Ingen kommuner vil vel bli stemplet som versting når det gjelder å ta i bruk arealer bit for bit som til slutt er stengt for allmennheten når det gjelder tilgangen til attraktive områder, ikke minst i strandsonen. Vi vet at Riksrevisjonen har vurdert arealforvaltningen i strandsonen. Alle kjenner vel konklusjonene. Det er en storstilt nedbygging av strandsonen langs sjøen, og mange gitte dispensasjoner skulle aldri vært gitt. Det er nå viktig at alle kommuner kjenner sin besøkelsestid og utarbeider arealplaner i tråd med lovverket der det klart går fram hvilke områder som kan bebygges, og hvilke områder som ikke kan bebygges. Arbeiderpartiet er svært opptatt av å se landet som det er, med de ulikhetene geografien har gitt oss. Det er viktig at flertallet på Stortinget ber staten om å utarbeide planretningslinjer for en geografisk differensiert strandsonepolitikk som tar hensyn til ulikhetene i våre over 430 kommuner. Det betyr at kommuner med særskilte utfordringer for framtidig bosetting og vekst vil kunne inkludere strandsonen i en helhetlig utviklingsstrategi. Med lokalt selvstyre vil dette skape både et mangfold av løsninger og lokalt engasjement for innbyggerne. Videre er plan- og bygningsloven et viktig redskap for å redusere klimautfordringene våre gjennom ulike transportmåter og ulik energibruk, f.eks. vannbåren varme. Plan- og bygningsloven vil også være et viktig redskap for den kommende loven om motorferdsel i utmark. Direktoratet for naturforvaltning foreslår å pålegge kommunene å utarbeide motorferdselsplaner ved bruk av plan- og bygningsloven. Dermed vil plan- og bygningsloven være kommunenes beste redskap for i størst mulig grad å legge kjøringen til områder der dette ikke kommer i konflikt med miljøet og behovet for stillhet. Norge har etter hvert fått mange vernede områder. I enkelte kommuner dekker vernede områder over 70 pst. av arealet. Helgeland i Nordland har slike kommuner. Nå er Statskog SF gjennom fylkesmannen i gang med å kartlegge statens skogarealer, og vi kan forvente ytterligere vern. Dette kan i framtiden skape store problemer for sponfabrikken Arbor i Hattfjelldal, en hjørnesteinsbedrift i kommunen, og Nes trelastbruk ved Mosjøen, som leverer flis til Arbor. Slike problemstillinger håper jeg kan løses gjennom det lovverket vi nå vedtar, og de mulighetene som er uttrykt angående næringsvirksomhet i randsonen, som ikke er tilleggsverneområder, men områder som bør anvendes til næringsutøvelse. Dette faller inn i Regjeringens distriktspolitikk. Til slutt må jeg innom Høyre og Fremskrittspartiet. En skulle tro at det var hakk i plata når man leser innstillingen. Gjennomgangsmelodien er: Disse medlemmer går imot Regjeringens forslag. Hvor mange ganger det står å lese, har jeg ikke telt, men det er beklagelig lesing - mest på grunn av én ting: motstanden mot det regionale nivået. Jeg vil bare minne Høyre og Fremskrittspartiet på at nestleder i Det norske Arbeiderparti og leder av programkomiteen, Helga Pedersen, har sagt at i framtiden skal flere oppgaver legges til det regionale nivået - for vi skal jo fortsette etter 2009. Hvorfor stritte mot noe som er en realitet? Hvorfor ikke heller bidra til at en landsomfattende plan- og bygningslov har bred tilslutning i Stortinget? Jeg er glad for at i alle fall Kristelig Folkeparti og Venstre ønsker resultater til beste for folk flest. Dette forteller oss at det er langt mellom partiene i opposisjon, og at det er en utkrystallisering mellom venstresiden og høyresiden i norsk politikk.