Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-06-15:
La meg først takke komiteen for velvilje og godt samarbeid i forbindelse med den relativt raske behandlingen av lov om lønnsnemndbehandling av arbeidstvisten mellom henholdsvis Unio og Oslo kommune og Unio og KS i forbindelse med mellomoppgjøret i 2021. Til tross for at vi behandler begge sakene under ett, har jeg lyst til å gjøre oppmerksom på at vi har hatt tid til å lese gjennom bakgrunnen for lønnsnemnd, og proposisjonen har gjort godt rede for bakgrunnen. Komiteen viser til at den norske modellen og trepartssamarbeidet har tjent Norge godt over tid og gitt oss et samfunn med små lønnsforskjeller og høy sysselsetting. Kjernen i den norske arbeidslivsmodellen er sterke parter i arbeidslivet og bygger på at lønnsoppgjør er partenes ansvar. Retten til å streike for bedre lønns- og arbeidsvilkår er en grunnleggende rettighet for arbeidstakere i Norge, og tvungen lønnsnemnd er svært inngripende overfor den etablerte streikeretten. Samfunnet og berørte parter må i utgangspunktet tåle de ulemper som arbeidskamper fører med seg. Men dersom arbeidskampen fører til fare for liv, helse eller sikkerhet, eller truer helt vitale samfunnsinteresser, kan det likevel være nødvendig å gripe inn med tvungen lønnsnemnd. Norge har ratifisert flere ILO-konvensjoner som verner organisasjonsfriheten og streikeretten. Tvungen lønnsnemnd er ikke ønskelig, og myndighetene skal kun gripe inn dersom det er absolutt nødvendig for å avverge at det oppstår fare for liv og helse. Slik ILO-konvensjonene tolkes, åpnes det for inngrep dersom streiken setter liv, helse eller personlig sikkerhet i fare, selv om det stilles sterke krav for inngrep i streikeretten. Komiteen viser til departementets redegjørelse for de forhold som lå til grunn for vedtakene i de respektive sakene om tvungen lønnsnemnd, og tar disse etterretning. Komiteens flertall, alle utenom Sosialistisk Venstreparti, slutter seg til proposisjonens forslag til vedtak. Komiteens flertall, unntatt medlemmene fra Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, mener videre det vil være ødeleggende for norsk forhandlings- og streikerett om arbeidskonflikter politiseres gjennom Stortingets inngripen. Da risikerer vi at den politiske situasjonen vil påvirke om en streik anses lovlig eller ikke. Dette vil etter flertallets mening være å undergrave streikeretten slik vi kjenner den. Jeg gjør i det følgende rede for Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkepartis særmerknader knyttet til forståelsen av ILOs kjernekonvensjoner. Disse inneholder grunnleggende menneskerettigheter og utgjør et minimum av rettigheter som skal respekteres i arbeidslivet. Norge har signert og ratifisert alle åtte konvensjonene og er fullt ut forpliktet etter konvensjonens innhold. Vi mener at ILOs kjernekonvensjoner dermed forplikter Norge allerede i dag. De er viktige rettskildefaktorer i norsk rett, og presumpsjonsprinsippet sikrer oppfyllelsen av konvensjonen langt på vei. En innlemmelse av de nevnte rettighetene i menneskerettsloven i praksis har bare betydning for hvilket trinnivå rettighetene skal ligge på, og hvilken relevans de tillegges ved fastleggelsen av rettstilstanden, og at arbeidstakernes rettigheter i henhold til ILOs kjernekonvensjoner for alle praktiske formål derfor er oppfylt. Men vi anerkjenner også nødvendigheten av å avklare bruken av lønnsnemnd mellom partene i arbeidslivet. Vi er kjent med at en slik prosess ble startet under daværende statsråd Anniken Hauglie, og at statsråd Røe Isaksen har innkalt til et møte med partene senere i dag. Vi ser at under foregående regjering, altså regjeringen Stoltenberg II, ble tvungen lønnsnemnd brukt 11 ganger, og under denne regjeringen er vi med dagens eventuelle vedtak oppe i 10. Vi mener derfor det ikke er grunnlag for å mene at lønnsnemnd blir brukt til å undergrave streikeretten slik vi kjenner den. Regjeringspartiene slutter seg på denne bakgrunn til komiteens tilråding i Innst. 666 L for 2020–2021 – og håper ikke innstillingens nummer er et dårlig tegn, president – samt slutter oss til tilråding A i Innst. 662 L for 2020–2021, men stemmer imot tilråding B.