Carsten Dybevig (Høyre), 2003-11-20:
Vi har i dag en ordning der kompetansen til å ta ut tiltale i straffesaker er delt mellom henholdsvis politi, statsadvokat og riksadvokat, avhengig av straffebudets art og strafferamme. Justiskomiteen har denne høsten behandlet endringer i straffeprosessloven som betyr at politijuristers påtalekompetanse utvides. Regjeringen foreslår som ny hovedregel å gi politiet påtalekompetanse i alle saker om forbrytelser som ikke kan medføre fengsel i mer enn ett år. Regjeringen går inn for å videreføre politiets påtalekompetanse i sakstyper med høyere strafferamme enn ett år, hvor politiet har kompetansen allerede i dag. Til slutt foreslår Regjeringen å gi politiet påtalekompetanse i ytterligere noen saker, som f.eks. saker om grove og grovt uaktsomme bedragerier og enkelte narkotika- og dopingforbrytelser. Det blir også nødvendig å endre straffeprosessloven for å gi politiet ankekompetanse i saker om forbrytelser som ikke kan medføre fengsel i mer enn ett år. For ikke å svekke tilliten til politiets uavhengighet er forbrytelser mot den offentlige myndighet for fremtiden også tillagt statsadvokaten. Målsettingen med omleggingen er at saksbehandlingstiden i straffesakskjeden skal reduseres der politijuristene utferdiger tiltale. Samlet sett vil dette utgjøre et forholdsvis stort antall saker. Ordningen vil også til en viss grad avlaste statsadvokatene. Gjennomføringen skjer etter en nøye gjennomgang av den høyere påtalemyndighetens organisasjon og arbeidsoppgaver. Det kan ikke utelukkes at det etter at reglene har virket en stund, kan vise seg å være behov for å gjøre ytterligere utvidelser i grensedragningen mellom politiets og statsadvokatenes påtalekompetanse. Dette avhenger selvfølgelig av om den nye utvidelsen blir vellykket, og om målene om forbedret effektivitet i straffereaksjonskjeden oppfylles. Høringsinstansene som støtter forslaget om å utvide politiets påtalekompetanse, har delte synspunkter på hvor langt man bør gå. Komiteen går dog enstemmig inn for det minst vidtrekkende forslaget om utvidelse av påtalekompetanse til politijuristene. Det vil si forslaget om å gi politiet påtalekompetanse i saker om forbrytelser som ikke kan medføre straff av fengsel i mer enn ett år. Det har vært sterk motstand i den høyere påtalemyndighet mot å utvide politiets påtalekompetanse. Denne motstanden tilsier at man bør gå skrittvis frem. Forslaget reduserer statsadvokatembetets involvering i en rekke saker. Målsettingen er at rettssikkerheten styrkes ved at mistenkte og tiltalte raskere skal få sine saker opp for retten. Mange saker går nærmest uforandret fra politiet via statsadvokaten til tingretten. Det finnes heller ingen bastante indikasjoner på at politijuristenes vurderinger og kompetanse har vært mangelfulle og blitt sådd tvil om. Jeg vil oppfordre Riksadvokaten med sin bekymring til eventuelt å bistå politijuristene med adekvat rådgivning og støtte. Politijuristene, som ofte jobber nært med etterforskere og kriminalteknikere, har antakelig langt bedre førstehåndskjennskap til saken enn hva statsadvokaten vil ha. Det vil da også være en klar fordel at politiet også prosederer saken for tingretten, fordi denne kunnskapen ville kunne gi saken en grundigere behandling. Forsinkelser og unødig tidstap i saksbehandlingen vil også være faktorer som påvirker eventuelle mistenkte eller tiltaltes rettsvern. En utvidet påtalekompetanse til politiet vil i mange tilfeller redusere tiden fra gjerningstidspunktet til domsavsigelse. Lang saksbehandlingstid vil svekke omdømmet til aktørene i straffereaksjonskjeden. Ofte er det hensiktsmessig at den som har tatt ut tiltale, også fører saken for tingretten. Det er grunn til å tro at en slik løsning ofte vil tjene både effektiviteten og kvaliteten i saksbehandlingen. Men dette kan lett skape praktiske komplikasjoner og hindre nyansatte i å aktorere saker. Det kreves derfor ikke at den samme tjenestemannen som tar ut tiltale, skal aktorere saken. Omleggingen vil bidra til en bedre ressursutnyttelse i straffesakskjeden, og dessuten være viktig for å opprettholde tilliten til sanksjonssystemet. En rask reaksjon styrker virkningen av straffen. Flere av høringsinstansene støtter forslaget om å utvide politiets påtalekompetanse. Dette gjelder bl.a. tingrettene i Oslo og Trondheim, Domstolsadministrasjonen, Politidirektoratet, Økokrim, Den Norske Advokatforening og Den norske Dommerforening. Dagens lovhjemmel for politijuristers kompetanse i straffeprosessloven, kombinert med en utfyllende forskrift, kan i praksis oppfattes som noe uryddig og lite oversiktlig. Politiets påtalekompetanse skal fremgå direkte av loven. For å sikre kvaliteten på de tiltaler som tas ut i forbrytelsessaker, bør dette tilkomme de mer kvalifiserte politijurister etter eget delegasjonsvedtak. Det bør vurderes en ytterligere utvidelse av politiets påtalekompetanse med bakgrunn i de erfaringer som gjøres etter denne lovendring, og da eventuelt etter den evaluering ordningen blir gjenstand for.