Jan Olav Olsen (Høyre), 2004-04-27:
St.meld. nr. 14 for 2003-2004 er en orientering om opplæringstilbudet til hørselshemmede og inneholder en rekke forslag om organiseringen av det framtidige opplærings- og botilbudet. Sett i en stor politisk sammenheng er kanskje ikke denne saken av de største, men den er uhyre viktig for dem det gjelder, for barn og ungdom som skal ta del i tilbudet, og for foreldre, som er avhengige av et godt tilbud for å kunne gi sine barn det beste. Jeg er imponert over det engasjement som foreldreorganisasjoner, andre organisasjoner og andre, også enkeltpersoner, har vist under behandlingen av denne saken. Den informasjon og de synspunkter som har kommet fram under prosessen, har vært viktige, og har ikke vært uten betydning for de formuleringer og merknader som ligger i innstillingen. Komiteen har avgitt en på det nærmeste enstemmig innstilling. Jeg vil derfor takke en samlet komite for konstruktivt arbeid og for lyst og evne til å komme fram til konklusjoner som setter enkelteleven, det enkelte individ, i fokus, og som skal sikre et best mulig tilbud til disse barna og ungdommene. Etter min mening gir meldingen en god oversikt over opplæringstilbudet de hørselshemmede har i dag, og de utfordringer vi står overfor. Komiteen er derfor, med ett unntak, enig med departementet i de forslagene som framkommer. Komiteen har understreket kompetansesentrenes sentrale rolle for å sikre at alle barn, unge og voksne med særskilte behov får et opplæringstilbud av god og tilstrekkelig kvalitet. Det gjelder både elever som får tilpasset og tilrettelagt opplæring i sitt eget nærmiljø, de som har deltidstilbud på kompetansesenterskolen, eller de som får et heltidstilbud der. Også for hørselshemmede elever står det fast at opplæringens mål er å utruste barn og unge til å møte livets oppgaver og mestre utfordringer sammen med andre. Læreplanen for grunnskolens formulering om at hver elev skal gis kyndighet til å ta hånd om seg selv og sitt liv, samt ha overskudd og vilje til å stå andre bi, gjelder også hørselshemmede elever. Selv om det selvsagt er slik at det er kommunene og fylkeskommunene som har ansvar for opplæringen i grunnskole og videregående skole, må staten gjennom kompetansesentrene ta rollen som garantist for at de hørselshemmede er sikret et godt opplæringstilbud. Kompetansesentrene må sikres best mulig kompetanse innenfor fagfeltet gjennom et tjenestetilbud som må omfatte både opplæringstilbud på hjemmeskolen og oppfølging, veiledning og kursing av elever, foreldre, søsken og lærere gjennom kompetansesentrene. Komiteen mener at denne kompetansen får den nødvendige bredde ved at grunnskoletilbudet samlokaliseres med kompetansesenteret for øvrig. Erfaringene har vist at dette har fungert bra, og tilbakemeldingene til komiteen fra brukerne og brukerorganisasjonene er entydige. Komiteen er derfor enstemmig i at grunnskoletilbudet også ved Skådalen kompetansesenter i Oslo fortsatt skal være samlokalisert med kompetansesenteret og, så lenge foreldrenes valg tilsier det, opprettholdes som statlig institusjon. Grunnskoletilbudet på Skådalen skal, i likhet med grunnskoleavdelingene ved de andre kompetansesentrene, Møller, Nedre Gausen og Vestlandet, også i framtiden være statlig eid og drevet. Jeg vil imidlertid understreke komiteens merknad om at denne løsningen ikke må stenge for framtidige endringer i forhold til skiftende behov, og det forutsettes at departementet og Statped følger utviklingen nøye. Komiteens enstemmige innstilling på dette punktet er i tråd med Stortingets behandling av Innst. S. nr. 160 for 1990-91 og Innst. S. nr. 228 for 1997-98. Men det er for Skådalens vedkommende en annen konklusjon enn den som ligger i meldingen. Komiteens konklusjon er ikke noen nedvurdering av den virksomhet som skjer på Vetland skole eller av tvillingskolemodellen. Vi ser flere positive sider ved tvillingskolemodellen og ber for øvrig departementet ta initiativ til en ekstern evaluering av modellen. For oss, og det gjelder hele komiteen, har det imidlertid vært viktig å sikre foreldrenes reelle valgmulighet, og vi har altså lagt betydelig vekt på foreldrenes og elevenes syn. Komiteen har ingen innvendinger mot å flytte Skådalen kompetansesenter til Huseby, men det kan kun skje under visse forutsetninger. Alle Skådalens avdelinger må sikres tilfredsstillende lokaliteter. Det betyr tilfredsstillende lokaliteter også for grunnskoletilbudet og internatet. En annen forutsetning er at Skådalen opprettholdes som eget kompetansesenter. En annen diskusjon som har gått i miljøet, uavhengig av behandlingen av stortingsmeldingen, er eventuelt nybygg og lokalisering av Nedre Gausen kompetansesenter. Etter mitt syn ligger det ingen føringer i innstillingen om plassering av et eventuelt nybygg ved Nedre Gausen. Selve spørsmålet om nybygg har ikke vært tema verken i meldingen eller i innstillingen. Det foregår en rivende medisinsk utvikling på dette området. Stadig yngre barn blir CI-operert, og bruken av cochleaimplantat fører til helt nye muligheter for sterkt tunghørte og døve. CI gjør at døve barn kan få mulighet til å fungere som tunghørte, men barna blir ikke hørende. CI er i prinsippet et avansert høreapparat og altså et teknisk hjelpemiddel. Tilbudet er forholdsvis nytt, og opererte barn utvikler seg på ulike måter. Det er viktig at alle barn får tett oppfølging etter operasjonen. Utviklingen på dette området vil sannsynligvis føre til at det for de fleste foreldre blir naturlig å velge hjemmeskolen som basisskole for sine barn, og antall heltidselever på kompetansesenterskolene vil ventelig bli færre noen år fram i tida. Det er derfor viktig at utviklingen følges nøye når det gjelder foreldres og elevers behov for skoletilbud. Når det gjelder opplæring på videregående skoles nivå, støtter komiteen forslaget om å overføre Bjørkåsen videregående skole til Hordaland fylkeskommune, og at skolen integreres i en fylkeskommunal skole som blir en knutepunktskole. Vi støtter også forslaget om å nedlegge Kongstein videregående skole i Stavanger, som ikke har hatt elever de siste skoleårene, og å utvide knutepunktfunksjonen ved Sandefjord videregående skole til å gjelde tunghørte elever. Erfaringene tilsier at knutepunktskolene er et positivt tiltak for de døve elevene. Denne ordningen er også evaluert av Høgskolen i Sør-Trøndelag og er i hovedsak positiv. Hørselshemmedes Landsforbunds skole og kompetansesenter Briskeby, som ligger i Lier, gir i dag et godt tilbud til tunghørte elever. Komiteen er enig i at dette tilbudet skal opprettholdes, og at Statped fortsatt kjøper tjenester til videregående opplæring ved Briskeby. La meg også i forbindelse med Briskeby få nevne modellforsøket Rehabilitering av døv- og tunghørtblitte. Målet med dette forsøket har vært å bygge opp et kompetansenettverk for hjelp til døvblitte, sterkt tunghørtblitte og deres pårørende. Dette arbeidet må videreutvikles der hvor dette arbeidet nå foregår, slik at det er mulig å få en helhetlig evaluering av prosjektet. Et annet område hvor det i Norge faktisk har foregått et pionerarbeid, er tegnspråkundervisning for foreldre. Her er Norge i forkant i verdenssammenheng, og erfaringene med dagens opplegg er svært gode. Denne opplæringen er av stor viktighet, og det er gledelig at den organiseres og gjennomføres på en så tilfredsstillende måte. Så til de to punktene hvor det er særmerknader i innstillingen. Det ene punktet er korreksjonsordningen. Komiteen er enig i at nåværende ordning skal beholdes. Ordningen innebærer at kommuner og fylkeskommuner blir trukket i rammetilskuddet for skole- og botilbud som varer 12 uker eller mer pr. elev pr. skoleår. Trekksatsene i 2003 var ca. 190 000 kr for botilbud og ca. 180 000 kr for opplæring. Disse trekksatsene ble justert i 2003, etter å ha vært uendret siden 1992. Satsene er lavere enn den antatte gjennomsnittskostnaden for et tilsvarende kommunalt tilbud. Komiteen er enig i å opprettholde ordningen. Den har fungert tilfredsstillende, er lite byråkratisk og er oversiktlig. Komiteens flertall er enig i at satsene kan justeres. Mindretallet, medlemmene fra SV, mener satsene kan og bør prisjusteres. I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2004 ble bevilgningene under budsjettets kap. 243, Kompetansesentra for spesialundervisning, redusert med 72 649 000 kr i forhold til saldert budsjett for 2003. I budsjettmerknadene til dette kapitlet uttrykte alle partiene, på ulike måter, bekymring for økonomien innenfor området og for om det er mulig, innenfor de gitte rammer, å opprettholde tjenestetilbudet innenfor sektoren. I denne innstillingen viser de ulike partiene til sine budsjettmerknader. Selv om det er ulike merknader, er det nok en felles bekymring i komiteen for at det kan bli vanskelig å opprettholde et ønskelig og nødvendig tjenestetilbud med nødvendig kompetanse på alle nivåer og overfor alle grupper. Utallige tilbakemeldinger til komiteen og til enkeltrepresentanter tyder på sterk uro hos foreldre, brukere og ansatte. Det er viktig å opprettholde et godt spesialpedagogisk tjenestetilbud i hele landet, og særlig viktig er det at tjenester overfor brukerne i størst mulig grad skjermes. Jeg vil derfor be statsråden følge utviklingen innenfor dette budsjettkapitlet nøye. En samlet komite ønsker et best mulig opplæringstilbud til hørselshemmede elever. Det foregår en spennende medisinsk utvikling innenfor området, behov kan derfor skifte og gjøre endringer i tilbudet både fornuftig og nødvendig. Med dagens debatt håper jeg imidlertid at vi kan få ro i forhold til hvordan opplæringstilbudet skal organiseres. For øvrig viser jeg til innstillingen og komiteens tilråding i saken.