trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Ærleg talt, president! Dette begynner å likne på ein humorparade. Her kom akkurat det same svaret som det vi fekk på det spørsmålet vi stilte ved førre korsveg. Poenget med spørjetimen er at Stortinget skal få innsikt i kva som er arbeidet til regjeringa. Da kan ein ikkje berre leggje seg bak formuleringar i regjeringsplattforma om at dette ligg fast, om og om igjen, og at dette kjem ein tilbake til i statsbudsjettet. Da har ein jo rett og slett ikkje svart på spørsmålet som kjem frå Stortinget. Her har ein kutta i mange tiltak, noko som vil føre til auke av klimagassutsleppa. Så spør Stortinget klimaministeren gong på gong: Kva er planen for klimaområdet? Klimaministeren er leiar for arbeidet i regjeringa. Kva gjer klimaministeren for å møte dette? Ein kan ikkje komme dassande på Stortinget utan å komme med skikkelege svar.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
«Nylig avdekket Synacktiv et alvorlig sikkerhetshull i en Sercomm-modul som brukes i helt vanlige routere som Cisco, Linksys, Netgear osv. som du får på Elkjøp. ID-tyveri og spionasje er noen av farene. Hullet kan ikke repareres «utenfra», men må gjøres av folk selv. De fleste som har disse routerne er ofte ikke klar over hullet eller/og har ikke teknisk innsikt til å oppdage eller å tette det. De fleste tror nok at de er trygge bak brannmuren. Hva gjør regjeringen for å sikre forbrukere mot dette sikkerhetshullet?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Eg takkar for svaret. Eg er også glad for at ministeren ser at dette, sjølv om det er eit veldig konkret spørsmål, eigentleg er ein inngang til ein veldig omfattande og generell diskusjon som handlar om rikets sikkerheit på eit område som veldig ofte har vore oversett av politikarane, antakeleg av same grunn, at ein ikkje har den tekniske innsikta – ein trur dette er eit IT-avdelingsspørsmål. Sikkerheitshol som dette kan vi finne ikkje berre hos privatpersonar. Vi kan finne det i bedrifter, som da kan vere utgangspunkt for industrispionasje, vi kan finne det på Nav-kontor, hos politiet, på sjukehus osv. Vi har ingen oversikt per i dag over desse sikkerheitshola, og vi har heller ingen konkrete tiltak for å følgje opp slik at desse hola blir tetta, eller at folk får beskjed om at dei må tette dei, eventuelt kjøpe seg ny router for å unngå dette. Til saman representerer dette, trur eg, ein av dei nye store truslane for samfunnet vårt. Spørsmålet mitt til oppfølging er rett og slett: Kjem ministeren til konkret å gå inn i dette og få opp farten, slik at vi kan få ei ordning på dette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Eg trur ein skal vere litt audmjuk i møtet med ein trussel som er relativt ny, og ikkje berre vekkje til live historia og seie at ein ikkje fekk til ting før ein sjølv kom på banen. Ministeren viser også at han heller ikkje har vore så opptatt av og klar over desse problemstillingane. Når det er sagt, er dette eit område der eg trur det er akutt behov for politisk leiing. Dette er ikkje så vanskeleg å avdekkje, allereie kjende feil og sikkerheitshol kan ein avdekkje. Ministeren var sjølv inne på offentleg-privat samarbeid. Ei moglegheit er at ein gjer avtaler med Telenor, NextGenTel osv. om å sjekke det som er på deira system, om den typen sikkerheitshol er der. Så kan informasjonen bli send tilbake til NSM, som kan gi beskjed til bedrifter eller privatpersonar, osv. Moglegheitene er der, spørsmålet er om ein har ein minister som er villig til å setje seg inn i det og ta tak i problemstillinga. Eg ønskjer eigentleg eit enda litt meir konkret viljesvar frå ministeren enn det han har kome med så langt.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Spørsmålet mitt går til justisministeren. Dei siste vekene har det vore mykje diskusjon om såkalla sovevaldtekter. Spørsmåla då har vore om det er å rekna som like alvorleg som alle andre typar valdtekt, om skadepotensialet er like stort, om det kan jamstillast med f.eks. overfallsvaldtekt. Det er ei viktig sak fordi den historiske konteksten jo òg er at det er særleg i denne typen saker at kvinner har opplevd at integriteten deira vert trekt i tvil. Det er mange aktørar som har delteke i den diskusjonen, men det er éin som har glimra med sitt fråvær, og det er justisministeren sjølv. Når han har vorte spurd om dette, har hans politiske rådgjevar svart at dette er noko justisministeren ikkje kan gå inn i nå. Derfor tenkte eg at eg berre skulle gje justisministeren moglegheita til å svara på om han meiner at såkalla sovevaldtekter kan jamstillast med alle andre typar valdtekt.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Når eg har etterlyst justisministeren i denne diskusjonen, er det ikkje fordi eg finn noka glede i å bruka meir tid med justisministeren eller utveksla ytterlegare ord med vedkomande – det er fordi denne saka er viktig. Ho vedkjem veldig mange menneske. Det er eit prinsipielt viktig spørsmål. Nå er eg glad for at justisministeren i dette rommet gjev uttrykk for at sovevaldtekter kan jamstillast med alle andre typar valdtekt, men fram til nå har han vist til at dei har eit lovarbeid i departementet som gjer at han ikkje kan uttala seg om dette. Det eg då er nysgjerrig på, er: Kva i alle dagar er det justisministeren føler at han har jobba med i departementet som har gjort at han til nå ikkje har opplevd at han har kunna delta i denne diskusjonen?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Eg ynskjer å stille oppfølgingsspørsmålet mitt til ein annan statsråd – til likestillingsministeren. I debatten om valdtekter har likestillingsministeren ei betydeleg rolle. Veldig mange før ho, som Bekkemellem, Huitfeldt og Thorkildsen, har vore sterke og tydelege stemmer i debatten for kvinner som har vore utsette for dette. Me veit at spesielt for desse typane valdtekter me snakkar om her, har det vore ein stor kamp for å få anerkjent dette som overgrep, og som den kriminelle handlinga det er. Hadde du flørta med han tidlegare på kvelden? Var du kanskje full? Dette er berre nokon eksempel på spørsmål som påfører ofra ei ekstra byrde. I april spurde Aftenposten likestillingsministeren om ho meinte det var forskjell på overfallsvaldtekter og sovevaldtekter. Det ville ho ikkje svare på då. Derfor vil eg gje likestillingsministeren moglegheita til å svare i Stortinget og gje jentene som er utsette for dette, eit klart og tydeleg svar. Er statsråden einig med oss i Arbeidarpartiet i at det på generelt grunnlag ikkje kan seiast å vere mindre alvorleg å vere utsett for ei såkalla sovevaldtekt enn for andre valdtekter?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Først vil jeg takke for at også jeg kan få anledning til å svare på spørsmål i spørretimen. Jeg vil bare understreke veldig klart at en voldtekt er en voldtekt – en sovevoldtekt er også en voldtekt. En voldtekt er et overgrep, uansett. Det finnes bare én som er ansvarlig for det, og det er den som har begått voldtekten. Den viktigste oppgaven vi som politikere har – om vi sitter på Stortinget, eller om vi er i regjering – er å forhindre og å forebygge voldtekter. Rapporten fra NKVTS i vinter var veldig alarmerende. Når vi vet at 10 pst. av norske kvinner i dag er blitt utsatt for voldtekt, og bare 10 pst. anmelder og søker hjelp, har vi en stor oppgave foran oss. Det handler om holdningsarbeid og om informasjon ut til de kvinnene som er blitt utsatt for voldtekt, om at de må anmelde og søke hjelp, slik at vi kan få forebygd de voldtektene som foregår der ute.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-05-07:
Jeg har lyst til å følge opp litt det spørsmålet som Ropstad stilte tidligere. En av de største utfordringene med voldtekter er at altfor få anmelder, at altfor få blir siktet, og at det er altfor få domfellelser i disse sakene. Det må vi ta tak i, både med tanke på de kvinnene som har blitt usatt for voldtekt, og for å unngå voldtekter i framtiden. Sletner-utvalget la i sin tid fram forslag til en rekke konkrete tiltak om hvordan man kunne styrke arbeidet rundt dette med voldtekt. Disse tiltakene har blitt fulgt opp i varierende grad. Venstre har bl.a. tatt til orde for å opprette en egen enhet i politiet, SEPOL – som Sletner-utvalget pekte på – som kan bygge opp kompetanse på akkurat disse sakene. Jeg vil nok en gang utfordre justisministeren på hvilke konkrete tiltak han vil sette i verk for å få flere til å anmelde, for å få flere siktet, og for å få flere domfellelser.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
«I de siste ukene har vi sett at bemanning på private sykehjem hemmeligholdes fordi dette regnes som bedriftshemmeligheter. Dette betyr at et av de viktigste kriteriene for god kvalitet på tjenestene ikke er offentlig tilgjengelig informasjon. I sin politiske plattform skriver regjeringen at det er helt nødvendig at konkurranse blir et gjennomgående element i offentlig virksomhet. Hvordan vil statsråden sikre åpenhet om kvalitet på de tjenestene som blir konkurranseutsatt?»
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg har forståelse for at statsråden ikke kan gå inn i den enkeltsaken som Fylkesmannen i Oslo og Akershus har vært inne i, men det som er sakens kjerne, er jo at det er oversikten over hvordan de enkelte postene bemannes, som Fylkesmannen mener er taushetsbelagt. Pasient- og brukerombudet i Oslo og Akershus har jo i Kommunal Rapport reagert veldig sterkt på det, og han sier: «Jeg ville visst hva slags type personell som til enhver tid er på jobb for å ivareta min mor når hun er på sykehjem. Som pårørende er det noe man absolutt har interesse av å vite.» Er statsråden enig i Knut Fredrik Thornes uttalelser, og vil statsråden sikre at lovverket gir nødvendig innsyn i bemanning, både på private og offentlige sykehjem, på f.eks. dag- og nattetid?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg takker for svaret, men jeg synes faktisk ikke det var spesielt tydelig. Det som er sakens kjerne, er jo at bemanning på ulike poster og om man har sykepleiere på vakt på nattetid, betraktes som en forretningshemmelighet. Kan statsråden helt tydelig si om han vil ha åpenhet rundt disse tingene, sånn at bemanning ikke betraktes som en forretningshemmelighet i framtiden? For det andre: Når regjeringen argumenterer med at konkurranse er viktig for å fremme kvalitet på velferdstjenestene, er det ikke da helt nødvendig å sikre at forvaltningsloven og øvrig regelverk faktisk sikrer innsyn i hvordan kvaliteten er, sånn at både pårørende, pasienter og tillitsvalgte – her fra Sykepleierforbundet – har nødvendig innsyn i det?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-05-07:
Det er viktig at det er åpenhet om kvaliteten på de tjenestene som det offentlige skal sørge for. Det gjelder både de tjenestene som det offentlige selv produserer, og de tjenestene som private leverandører utfører på vegne av det offentlige etter avtale. Jeg har fått opplyst at Fylkesmannen i Oslo og Akershus har stadfestet Oslo kommunes vedtak om å nekte innsyn i deler av et anbudstilbud fra en privat leverandør av sykehjemstjenester. Den konkrete rettslige vurderingen som Fylkesmannen har gjort, er det ikke riktig av meg å kommentere. Forvaltningsloven gir regler om taushetsplikt. Det offentlige – både staten og kommunene – plikter å bevare taushet om såkalte forretningshemmeligheter. Det gjelder også private leverandørers forretningshemmeligheter som det offentlige får kjennskap til i forbindelse med konkurranseutsetting av tjenester. At enkeltopplysninger i f.eks. anbudsdokumenter unntas fra offentlig innsyn, betyr ikke at det generelt er lite åpenhet om kvaliteten på konkurranseutsatte tjenester. Jeg understreker at statlige tilsynsmyndigheter, som skal føre kontroll med kommunenes utførelse av lovpålagte plikter og tjenester, har fullt innsyn også hos private som utfører slike tjenester for kommunen. Det betyr f.eks. at dersom bemanningssituasjonen i et sykehjem er uforsvarlig lav, vil tilsynsmyndigheten kunne gi pålegg om å rette opp dette forholdet, slik at tjenesten tilfredsstiller lovens krav. Et slikt pålegg vil være offentlig tilgjengelig informasjon. Brukerundersøkelser som kommunene selv gjennomfører, vil også gi viktig informasjon om kvaliteten på tjenestene. For eksempel publiserer Oslo kommune sin brukerundersøkelse blant sykehjemsbeboere på Internett. Ifølge undersøkelsen gjelder denne både kommunale og privatdrevne sykehjem. Min klare oppfordring til offentlige virksomheter vil være at man er åpen om kvaliteten på tjenestene så langt ikke lovverket er til hinder for det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-05-07:
Jeg er enig i at vi som brukere, og vi som offentlige myndigheter, skal ha innsyn i kvaliteten på tjenestene. Det er viktig med åpenhet. Samtidig må vi også ha respekt for det som defineres som forretningshemmeligheter, og da må vi forholde oss til det lovverket som gjelder. Mitt inntrykk er at det er blitt mer åpenhet rundt kvaliteten på tjenestene etter at flere kommuner har gjennomført enten brukervalg eller konkurranseutsetting, fordi at man da også får prøve tjenestene mot hverandre.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-05-07:
Jeg mener vi må skille mellom det som handler om forretningshemmeligheter i et anbudsdokument, og det som handler om måling av kvalitet i tjenesten. Hvis det er slik at Arbeiderpartiet ønsker innsyn i anbudsdokumentene og det som blir definert som forretningshemmeligheter, må Arbeiderpartiet ta initiativ til å endre loven. Så langt har jeg ikke sett at Arbeiderpartiet har tatt initiativ til det. Det som er viktig for oss, er å sikre at det er åpenhet, innsyn og kontroll med tjenestene, enten de utføres av private eller av det offentlige. Den åpenheten er der, og den skal være der. Min klare oppfordring, både til kommuner og til dem som har ansvaret for tjenestene, er mest mulig åpenhet, slik at både brukere, pårørende og offentlige myndigheter kan ha innsyn i kvaliteten på tjenestene.
Monica Mæland (Høyre), 2014-05-07:
Jeg er enig med representanten i at lærlinger er viktig for å sikre god rekruttering av fagarbeidere i framtiden. Det er norsk næringsliv avhengig av, og det er viktig både for offentlige oppdragsgivere og leverandører til det offentlige at vi har gode fagarbeidere til å gjøre jobben. Det er derfor bra at § 3-11 i forskrift om offentlige anskaffelser gir adgang til at en offentlig oppdragsgiver kan sette som betingelse at norske leverandører skal være tilknyttet en offentlig godkjent lærlingordning. Denne bestemmelsen er et sentralt virkemiddel som offentlige oppdragsgivere kan bruke til å sikre at utførende virksomheter tar inn flere lærlinger. Det bidrar til at flere elever får lærlingplass, og til at norsk arbeidsliv på sikt har tilgang til nok og riktig kompetanse. Jeg er derfor veldig positiv til at Oslo bystyre har vedtatt at byrådet i forbindelse med kontrakter om vedlikeholds- og rehabiliteringsprosjekter har fullmakt til å vurdere krav om tilknytning til offentlig godkjente lærlingordninger for norske leverandører. Det er også bra at byrådet har fulgt opp bystyrets vedtak med å stille enda strengere krav i kontrakter der det er relevant, og uavhengig av om arbeidet utføres av hovedleverandør eller underleverandør. Alle statlige oppdragsgivere har en slik adgang til å stille krav om lærlingordninger. Det følger direkte av forskriften. Jeg forutsetter at statlige oppdragsgivere foretar en slik vurdering i forbindelse med større offentlige anskaffelser og benytter seg av denne adgangen når det er hensiktsmessig. Om det er hensiktsmessig å sette krav om en godkjent lærlingordning i forbindelse med en offentlig anskaffelse, avhenger både av hva anskaffelsen gjelder, og om det er behov for lærlingplasser i vedkommende bransje. I tråd med slik vedtaket i Oslo bystyre ble utformet, mener jeg det derfor ikke er fornuftig med et generelt pålegg om å ta inn et krav om lærlingordninger. Statlige oppdragsgivere bør foreta en grundig og konkret vurdering av om det i forbindelse med den enkelte anskaffelse er relevant å kreve at leverandør er tilknyttet en lærlingordning. I denne vurderingen må offentlige oppdragsgivere ikke bare vurdere hva som er fordelaktig på kort sikt, men også ta med i betraktning at krav om lærlinger i dag gir gode fagarbeidere i morgen, og dermed er med på å sikre gode leveranser til det offentlige i framtiden. Jeg oppfordrer derfor alle offentlige oppdragsgivere til å kreve at leverandør er tilknyttet en lærlingordning når det er relevant.
Monica Mæland (Høyre), 2014-05-07:
Jeg kan ikke redegjøre for konkrete prosjekter der dette er gjort, men staten har stor kjøpekraft, og staten foretar konkrete vurderinger knyttet til enkeltkontrakter. Det har man anledning til, og jeg mener at det skal man vurdere i det enkelte tilfelle. Så skal vi også se på om vi har andre virkemidler. Vi står nå foran en enorm revisjon av anskaffelsesreglementet. Vi får et lovutvalgs framstilling den 10. juni, og vi kommer til å sende på høring et forslag til endring, som først og fremst går ut på å forenkle og å forbedre de offentlige anskaffelsesreglene. Det gjør også at flere leverandører skal kunne levere til det offentlige, og det gir i sin tur også mulighet for flere lærlinger i det private næringsliv.
Monica Mæland (Høyre), 2014-05-07:
Mitt ansvar er det offentlige anskaffelsesreglementet, og det jeg kan bekrefte, er at vi nå skal ha en grundig revisjon av det reglementet, og vi skal vurdere hvilke virkemidler som er hensiktsmessig. Men det er slik at alle anskaffelser i dag har adgang til å kreve at bedriftene som leverer, har godkjente lærlingplasser.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til ministeren ved Statsministerens kontor for samordning av EØS-saker og forholdet til EU: «Ifølge ESAs resultattavle har etterslepet på implementering av nye rettsakter økt fra 0,9 pst. i juli 2013 til 1,8 pst. per februar 2014. Antall rettsakter som er vedtatt i EU, men ennå ikke tatt inn i EØS-avtalen, rundt 600, er det høyeste på lenge, ifølge opplysninger fra EEAS. I Stortinget 26. mars sa statsråden at vi har «tatt tak i etterslepet av uinnlemmede rettsakter på norsk side og fått ned det etterslepet betraktelig». Hva bygger statsråden dette på, og hva vil han gjøre for å få implementeringsetterslepet ned igjen under 1 pst.?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg forstår nå på svaret fra statsråden at den setningen jeg siterte fra hans redegjørelse i spørsmålet mitt, om at vi har «tatt tak i etterslepet av uinnlemmede rettsakter på norsk side og fått ned det etterslepet betraktelig», er en slags tredje målemetode, som han bruker for å framstå mer handlekraftig. Jeg forstår behovet for å framstå handlekraftig når man har gått så høyt på banen, men jeg tror det skaper mer forvirring enn noe annet om man i tillegg til å operere med det offisielle «scoreboardet», som det heter på EU-siden, altså implementering etter at det er tatt inn i EØS-avtalen, skal operere med de som står i kø for å bli tatt inn. Hvis man så skal splitte opp det på ulike land, tror jeg forvirringen blir total. Jeg tror man bør konsentrere kreftene om å ta tak i de reelle utfordringene, som for det første er å bli enig med våre EFTA-partnere og for det andre å implementere det når vi har tatt det inn i EØS-avtalen, inn i norsk lov.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Statsråden har helt rett i at dette er komplekst. Det ligger ikke bare til oss, det ligger også til våre to EFTA-partnere Liechtenstein og Island. Der har vi Liechtenstein på den ene siden som er meget kjapp, som ikke har noen av de beskrankningene vi har når det gjelder utfordringer knyttet til finansbyråer osv., som vi diskuterte i Europautvalget tidligere i dag, og på den annen side har vi Island, som har en mer omstendelig og tidkrevende prosedyre enn det Norge har. Så vi står litt i midten. Det er veldig bra at regjeringen forsøker å arbeide også med våre EFTA-partnere. Det som nå forsinker, eller som lager en kø, før vi kan ta det inn i EØS-avtalen, er bl.a. å få en institusjonell avtale om finansbyråene og andre byråer. Kan statsråden si noe om hvor det arbeidet ligger?
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
EU-markedet er det desidert viktigste markedet for norsk næringsliv, og regjeringens målsetting er å sikre norske bedrifter best mulig tilgang til dette markedet. Da er det viktig å begrense forsinkelser i innlemmelse og gjennomføring av nytt EØS-regelverk. Når det gjelder innlemmelse av nytt EU-regelverk i EØS-avtalen, medfører det riktighet at antall rettsakter som er vedtatt i EU, men ennå ikke tatt inn i avtalen, er på nesten 600. Innlemmelse av nye rettsakter krever at sakene også er klarert av våre EFTA-partnere samt av EU-siden, og derfor er det bare ved felles anstrengelser og innsats at etterslepet kan bli vesentlig redusert. Det er i denne sammenheng verdt å merke seg at det er stadig flere saker hvor vi venter på behandlingen på EU-siden, og at ballen ikke ligger hos oss. Det har imidlertid skjedd en betydelig reduksjon i antall saker som ligger til en første avklaring på norsk side etter at den nye regjeringen tiltrådte i fjor høst. Siden november har antallet slike saker blitt nesten halvert fra rundt 200 til drøyt 100. Hvis man inkluderer de sakene hvor EFTA-siden forhandler med EU, blir det tallet noe høyere, men det gir likevel en indikasjon på at den vektleggingen regjeringen har av å få ned etterslepet og en mer effektiv klarering av rettsakter på norsk side, har hatt en positiv effekt. Så legger vi nå opp til å gjennomføre felles tiltak i EFTA-regi samt nasjonale tiltak i tillegg til de nasjonale tiltakene i hvert enkelt EFTA-land, som vi forventer vil ha en positiv effekt på etterslepet på noe lengre sikt. Det er grunn til å tro at resultatene av dette kommer til å begynne å vise seg senere i 2014. Med hensyn til den nasjonale gjennomføringen av nytt EØS-regelverk i norsk rett viser ESAs resultattavle at Norge per 11. november 2013 hadde såkalt gjennomføringsunderskudd på 1,8 pst. For 24 direktiver var Norge forsinket i den nasjonale gjennomføringen. Det er en dobling siden forrige resultattavle og er et resultat av forsinkelser i perioden mai–november 2013. Tilsvarende som for etterslepet i innlemmelse av nytt regelverk i EØS-avtalen er forsinkelser i den nasjonale gjennomføringen uheldig for konkurransevilkårene for norsk næringsliv. Vår målsetting er derfor en vesentlig reduksjon i gjennomføringsunderskuddet i løpet av 2014. Regjeringen jobber med en Europa-strategi, hvor effektiv innlemmelse og gjennomføring av EØS-regelverk inngår som en prioritert oppgave. Vi utarbeider også nye prosedyrer for forvaltningens arbeid med EØS- og Schengen-saker. Jeg forventer at dette vil bidra til en vesentlig og varig reduksjon i forsinkelsene til beste for norsk næringsliv og andre berørte parter.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Jeg er enig i at det ville være forvirrende dersom vi skulle begynne å lage resultattavler over hva vi gjør på norsk side, men i en debatt om hva vi faktisk gjør på norsk side, fant jeg grunn til å peke på at vi har tatt tak i dette etterslepet og gjort det vi kan på norsk side – i regjeringen og i norsk forvaltning. Det har selvsagt også betydning fordi det er et signal til våre EFTA-partnere om at dette er noe vi tar alvorlig. Det gir oss en bedre argumentasjon når vi både overfor EFTA-partnere og overfor EU peker på at vi tar dette alvorlig. Så arbeider vi mer konkret med felles tiltak på EFTA-siden for å igangsette den formelle EØS-prosessen tidligere for å få brakt politiske, rettslige og faglige aspekter frem på et tidligere tidspunkt, og vi arbeider med innføring av en mer forenklet prosedyre for teknisk regelverk – noe vi er i dialog med EFTA-partnere om for at dette samlet sett skal ha en positiv effekt.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Representanten Hansen har helt rett i at arbeidet med finanstilsynene er en viktig sak og den viktigste enkeltsak når det gjelder behovet for å finne løsninger, også fordi en masse rettsakter blir liggende så lenge hovedspørsmålet om tilknytning til finanstilsynsapparatet ikke er avklart. Vi arbeider på norsk side med Liechtenstein og Island med å fremme forslag. Vi er i dialog med EU-siden. Vi fører dialog med medlemsstatene. Det er ingen sak som finansministeren og jeg tar hyppigere opp med våre europeiske motparter, for dette er et veldig viktig spørsmål for norsk finansnæring og også for nordiske finansmarkeder, siden vi er så tett integrert. Derfor er et av initiativene våre å arbeide nærmere med våre nordiske kolleger for å få en fortgang i dette.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Målet om en verden fri for kjernevåpen er allment anerkjent i så vel FN som NATO. Samtidig må vi erkjenne at en slik verden ligger langt fremme i tid. Arbeidet innenfor Ikke-spredningsavtalen, NPT, har lenge vært preget av manglende fremdrift. Dette gjaldt i noen grad også tilsynskonferansen i 2010, men i den konferansens sluttdokument slo man utvetydig fast visjonen om en kjernevåpenfri verden. Dokumentet og de 64 oppfølgingspunktene omfatter alle deler av NPT: nedrustning, ikke-spredning og fredelig bruk av kjerneteknologi. Dokumentet viser dessuten til generalsekretæren i FNs fempunktsplan fra 2008, til de humanitære konsekvensene av kjernevåpen og understreker alle lands plikt til å respektere humanitærretten og folkeretten. Sluttdokumentet dannet utgangspunktet for konferansen i Oslo i mars 2013 og oppfølgingskonferansen i Nayarit i februar i år. Disse to fagkonferansene har hatt betydning fordi de har bidratt til å få frem fakta om kjernevåpen og konsekvensene av bruk av slike våpen. Dette har skapt nytt engasjement, bredt eierskap og en fornyet interesse for å diskutere kjernevåpen. Under det forberedende møtet til neste års tilsynskonferanse, som pågår i dette øyeblikk, har det vært bred oppslutning om betydningen av å fokusere på de humanitære konsekvensene av en kjernevåpendetonasjon. Under møtet har USAs viseutenriksminister for nedrustningsspørsmål uttalt at USAs arbeid med å redusere og på sikt eliminere kjernevåpen har vært motivert nettopp av kjernevåpnenes innvirkning på menneskeheten. I likhet med den forrige regjeringen deler denne regjeringen visjonen om en atomvåpenfri verden. Det er viktig å understreke at formålet med det humanitære initiativet har vært å oppnå resultater på vei mot denne visjonen. Kjernevåpen er en sentral del av NATOs avskrekkingsstrategi, og det strategiske konseptet fra 2010 slår fast at NATO vil forbli en kjernefysisk allianse så lenge det finnes slike våpen. Dette var noe også tidligere statsminister Jens Stoltenberg viste til da han ble utnevnt til alliansens nye generalsekretær. Han viste også til at han hadde vært med på å vedta det strategiske konseptet på toppmøtet i Lisboa i 2010. Her er denne regjeringen helt på linje med den forrige. NATO har tatt inn president Obamas visjon om en kjernevåpenfri verden i sitt strategiske konsept, men legger samtidig til grunn at NATO må ha kjernevåpen, så lenge det finnes kjernevåpen i verden. Regjeringen holder fast ved denne visjonen. Verken vi eller den forrige regjeringen har tatt til orde for noe forbud. Det hører også med i dette bildet at siden den kalde krigen har NATO redusert antallet atomvåpen betydelig og også redusert den samlede betydningen av kjernevåpen i alliansens strategi. Formålet med det humanitære initiativet har vært å skape fremdrift innenfor NPT frem mot tilsynskonferansen i 2015. Frem mot konferansen skal vi arbeide aktivt for at dette humanitære perspektivet ytterligere forankres i NTP-samarbeidet og bidrar til en ny handlingsplan som legger klare rammer for fremdrift i årene som kommer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Norges holdning er at vi støtter den langsiktige visjonen om en kjernevåpenfri verden. Det ligger fast. Vi anser at det humanitære initiativet har vært nyttig for å skape fremdrift innenfor NTP-forhandlingene, og det er en linje vi vil fortsette å følge. Det forberedende møtet for tilsynskonferansen i 2015 pågår nå i New York, og utenriksministeren vil orientere nærmere om utfallet av forberedelsesmøtet når han holder sitt innlegg i interpellasjonsdebatten om disse spørsmålene den 5. juni. På det tidspunktet kan man også lettere gjøre opp status for arbeidet. Det er viktig at vi holder på vår NATO-forpliktelse, at vi samspiller godt med viktige allierte for å få satt atomnedrustning på dagsordenen også i NATO, men at vi samtidig holder fast ved at NATO har kjernevåpen og skal ha kjernevåpen så lenge de finnes.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Når vi deler en visjon om en kjernevåpenfri verden og støtter den visjonens plass også i NATO, er det et tilstrekkelig signal om hvor vi står. Å diskutere et forbudsinitiativ på dette tidspunktet er ikke naturlig. Vi står i en situasjon hvor det pågår vante prosesser. Vi bør arbeide innenfor de prosessene mot den visjonen vi har. Vi ser bekymringsfulle atomvåpenprogram i Nord-Korea og Iran. Selv om det pågår forhandlinger som i Iran-sammenheng går i riktig retning, bør vi ikke gi slipp på at kjernevåpen er en del av NATOs konsept, så lenge de eksisterer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Utenriksdepartementet gir frivillige organisasjoner støtte til informasjonsarbeid om utvikling og bistand. Støtten gis over bistandsbudsjettet og utgjorde 91 mill. kr i 2013. Den forrige regjeringen igangsatte en uavhengig gjennomgang av informasjonsstøtten. Den ble gjennomført i 2013 og viste bl.a. at midlene spres på svært mange organisasjoner, men at de likevel i liten grad når ut til et bredere lag av befolkningen. Gjennomgangen viser også at en stor del av aktivitetene skjer innenfor de etablerte NGO-miljøene og i stor grad når de som allerede er engasjert i utviklingsspørsmål. Dette har ikke vært formålet med ordningen. Mange av organisasjonene som får informasjonsstøtte, mottar også betydelige midler gjennom andre ordninger administrert av Utenriksdepartementet. Det ønsker vi å se nærmere på. Færre avtaler vil gi mindre byråkrati, bedre helhetlig oversikt og forenklet forvaltning. Informasjonsarbeid for å skape kunnskap, debatt og engasjement om bistandsutvikling kan alternativt gjøres innenfor tilskuddsavtalen til organisasjoner som allerede mottar tilskudd til bistandsarbeid. Derfor vurderer vi nå endringer i dagens informasjonsstøtte, bl.a. med utgangspunkt i den gjennomgangen som ble gjennomført i 2013. I forbindelse med budsjettet for 2015 er det derfor naturlig å vurdere omfanget av informasjonsstøtten og om en alternativ anvendelse av midler kan gi større bistandseffekt.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Utenriksministerens intensjon om å vurdere endringer i støtten er allerede vel kjent, bl.a. gjennom oppslag i Bistandsaktuelt, og det antar jeg allerede har ansporet til en begynnende debatt. Utenriksdepartementet kommer i nært samarbeid med Norad, som forvalter denne støtten, til å utarbeide eventuelle endringer, og de vil i sin tur legges frem for Stortinget i budsjettet for 2015. Så er vi åpne for en diskusjon. Vi har heldigvis i Norge et taleført sivilt samfunn som ofte møter Utenriksdepartementet, og vi vil selvsagt lytte til deres synspunkter.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-05-07:
Ved å være åpen om at endringer vurderes, bl.a. gjennom oppslag i Bistandsaktuelt, har utenriksministeren allerede åpnet for en diskusjon om fremtidige ordninger og vil lytte til synspunkter som måtte komme fra organisasjonene. Så er det slik at dette er en søknadsbasert ordning som er avhengig av årlige bevilgninger fra Stortinget. Det er ikke et spørsmål om noe forhold mellom en arbeidsgiver og en arbeidstaker, eller et ansvarsforhold overfor organisasjonene. Med forlengelse av eksisterende avtaler vil vi gi tilstrekkelig tid til dem som måtte ha behov for omorganisering av sitt virke. Norad anslår at det er 75–90 personer som arbeider med informasjon ved hjelp av denne bevilgningen. Det er vår plikt å finne mest mulig effektiv bruk av disse midlene, samtidig som vi gir organisasjonene en horisont for endringer.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Eg har gleda av å stille følgjande spørsmål til europaministeren på vegner av utanriksministeren: «Informasjonsstønaden som går til frivillige organisasjonars opplysingsarbeid om globale utviklingsspørsmål, er viktig for å sikre ein brei og kritisk debatt om utviklingspolitikk i Noreg. No har Utanriksdepartementet signalisert til Norad at dei ikkje ynskjer at det vert lyst ut midlar for nye langsiktige avtalar basert på infostønaden. RORG-samarbeidet har sendt eit brev til utanriksministeren og spurt om dette er fordi regjeringa planlegg å kutte denne stønaden. Kan utanriksministeren avklare det?»
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Det er naturleg at evalueringa som er gjort, vert følgd opp, og at ein ser på korleis midlane kan verte brukte på best mogleg måte. Det trur eg at dei fleste kan einast om er klokt. Så må eg leggje til at med mi erfaring med å høyre på tonen i svar, meiner eg svaret går svært i retning av at ein varslar at ein vil redusere, fjerne eller gjere betydelege innhogg i ordninga – slik eg høyrde statsråden no. Det synest eg er problematisk, for eg oppfattar det som viktige bidrag til den offentlege samtalen om desse spørsmåla, og det er mange eksempel på at det bidreg til viktige saker om alt frå palmeoljeforbod til gjeldsrevisjon. Men eg vil spørje: På kva måte vil ein sikre at det kjem ei sak om dette til Stortinget, eller at det kan verte ein offentleg debatt, om ein gjer ei større endring av desse ordningane?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Då forstår eg det slik at vi vil sjå endringar, og eg vil tru at det betyr at vi vil sjå kutt i denne ordninga i budsjettet. Då vil Stortinget få moglegheit til å behandle det då, slik eg forstår. Eg har eigentleg to spørsmål til slutt. Det eine er: Vil regjeringa på førehand sørgje for å involvere dei organisasjonane som får støtte – men òg andre delar av det sivile samfunn i Noreg som jobbar med utviklingsspørsmål – til ein diskusjon om kva som er fornuftige endringar og korleis ein bør innrette støtta? Og det andre spørsmålet er: Korleis vil ein sikre føreseielegheit? No har ein i eit brev til Norad varsla at det ikkje bør verte lyst ut midlar for nye langsiktige avtalar, slik eg forstår det, utover 2014. Kan det t.d. vere aktuelt å seie at ein får føreseielegheit i alle fall ut 2015, slik at ein kan drive arbeidet på ein fornuftig måte i år utan å frykte at det vert kutta når året er omme?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-07:
«Regjeringa har varsla at ein vil legga til rette for nettapotek i Noreg. Apotekergruppen, som representerer frittståande apotek, er bekymra for at dette vil gå ut over dei helsepolitiske måla om å bruka apoteka sin kompetanse til å gi meir og betre rettleiing til pasientane, og at etablering av nettapotek vil svekka eksistensgrunnlaget for tradisjonelle apotek og gå ut over apoteketableringar i distrikta. Vil statsråden gå vidare med innføring av nettapotek utan å vurdera konsekvensane for distriktsapoteka?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-07:
Eg vil takka for svaret. Slik eg forstår svaret, skal Legemiddelverket vurdera korleis legemiddel kan sendast på ein trygg måte, slik at pasienten får den informasjonen og den tryggleiken som ein skal forventa – og at ein ikkje vurderer konsekvensen av dette for dei etablerte apoteka. Helseministeren seier jo sjølv at han vil anta at dette vil redusera omsetninga. Eg er ueinig i at det ikkje først og fremst vil gå ut over dei små apoteka i distrikta. Det er fleire spørsmål som då dukkar opp, f.eks.: Korleis skal folk i distrikta sikrast tilgang til akutt medisin dersom apoteket ikkje er der lenger? Korleis skal viktige pasientgrupper, f.eks. astmapasientar og andre kronikarar, der ein er nøydd til å møta pasienten, sikrast informasjon? Det er òg andre forhold som det kan verta spørsmål om, om apoteka forsvinn.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-07:
Eg vil først presisera at sjølv om det er dobbelt så mange apotek no som for få år sidan, har dei aller, aller fleste kome i dei store byane. Det vert farefullt for dei i distrikta, dersom det no vert ei reversering av den satsinga. Det kan altså verta fleire enn 8 pst. som då bur i ein kommune utan eit apotek. Spørsmålet eg stilte, som statsråden ikkje svarte på, er: Korleis skal befolkninga i distrikta få ekspedert akutt medisin ved aukande netthandel? Og korleis har statsråden tenkt å halda ved lag dette med at apotek skal få fleire oppgåver, f.eks. legemiddelsamtalar, dersom kjerneomsetninga av reseptpliktige legemiddel vert overført til større apotek i dei store byane?
Bent Høie (Høyre), 2014-05-07:
Flertallet i helse- og omsorgskomiteen, det vil si medlemmene fra Venstre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre, har bedt regjeringen legge til rette for å etablere nettapotek i Norge. En bestemmelse i dagens forskrift har i praksis hindret etablering av nettapotek i Norge. Bestemmelsen sier at apotek ikke kan sende reseptpliktige legemidler utenfor apotekets naturlige geografiske kundeområde. En forutsetning for å etablere nettapotek i Norge er at pasientene sikres god veiledning ved farmasøytiske tjenester. Jeg har derfor gitt Statens legemiddelverk i oppdrag å vurdere om det er behov for endringer i regelverket for å sikre god pasientinformasjon, dersom § 41 i forskriften oppheves. Legemiddelverket skal også vurdere om det er behov for særskilte krav til forsendelse for å sikre sikker distribusjon av legemidlene. Legemiddelverket skal levere en utredning om disse spørsmålene innen 1. oktober 2014. Etablering av nettapotek vil øke tilgjengeligheten til legemidler for befolkningen, særlig for befolkningen i mindre sentrale strøk. På den andre siden er det en risiko for at nettapotek vil kunne redusere omsetningen i tradisjonelle apotek. Apotekdekningen i Norge er vesentlig styrket etter liberaliseringen av apotekmarkedet, som fulgte av apotekloven fra 2001. Den gangen var det 397 apotek i Norge. I dag er vi oppe i nesten 800 apotek, og mange av nyetableringene har skjedd nettopp i Distrikts-Norge. Jeg er derfor ikke bekymret for at nettapotek vil gi pasientene i distriktene et dårlig farmasøytisk tilbud. Med grunnlag i Legemiddelverkets utredning, vil departementet vurdere konsekvensene av å åpne for fri forsendelse av reseptpliktige legemidler fra apotek. Høringsnotatet vil bli sendt på vanlig høring. Jeg mener at en slik endring i regelverket vil gi apotekene mulighet for å møte pasientenes forventninger om moderne og framtidsrettede farmasøytiske tjenester, og samtidig sikre befolkningen i hele landet tilgang på viktige legemidler.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-07:
Jeg vil tilbake igjen til at vi nå har dobbelt så mange apotek i Norge som vi hadde i 2001, som følge av en liberalisering. Det å åpne opp for nettapotek, vil vi gjøre med utgangspunkt i hva som er pasientenes behov. Pasienter i hele landet vil da få bedre tilgang til også reseptbelagte legemidler. Det som er viktig for oss, er å sørge for at forsendelsen ikke svekker kvaliteten på legemidlene, og at pasienten sikres god informasjon. Det er nettopp det vi har gitt Legemiddelverket i oppdrag å utrede på en god måte. 8 pst. av befolkningen bor fortsatt i kommuner uten apotek, og for disse vil det å få et nettapotek, være en god løsning. Så har også Legemiddelverket en driftsstøtteordning for apotek. Man kan gi – og gir – støtte til apotek der det er et svakere økonomisk grunnlag for å drive apotek. Det er en ordning som også vil kunne brukes i framtiden, hvis det oppstår utfordringer.
Bent Høie (Høyre), 2014-05-07:
Selv om de fleste av etableringene har skjedd i tettbygde strøk, har veldig mange av nyetableringene også skjedd i Distrikts-Norge. Vi har bedre apotekdekning nå enn vi noen gang har hatt. Jeg er derfor ikke bekymret for at nettapotek vil gi pasienter i distriktene et dårligere farmasøytisk tilbud. Jeg tror tvert imot at de vil få et tilleggstilbud som de i dag savner, nemlig muligheten for også å få håndtert legemidler på nettet, på samme måte som en nå i større og større grad handler andre ting på nettet. Det at vi etablerer et godt, sikret norsk tilbud, der en også sikrer pasienten god informasjon og en trygg forsendelse av legemidlet, vil også demme opp for faren for at folk kjøper illegale legemidler på nettet. Det er en måte som regjeringen ønsker å møte utviklingen på dette området på, der vi først og fremst tar utgangspunkt i hva det enkelte menneskes, pasientens, behov er.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
«Eg viser til at EU nyleg har avslutta forhandlingane om nytt handhevingsdirektiv. Her har ein klart å bli samde om ein felles plattform for å betre handhevinga av utsendingsregelverket, med fokus på tiltak mot sosial dumping. Dette uttalar statsråd Robert Eriksson seg positivt om i pressemelding 10. mars d.å. Korleis skal regjeringa følgje opp og implementere handhevingsdirektivet i norsk arbeidsliv, og korleis skal regjeringa fortsette arbeidet mot sosial dumping med full styrke?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Eg takkar for svaret. Kompromisset om dette direktivet i EU inneheld særleg to uavklarte spørsmål. For det første er det no ei opning for også andre kontrolltiltak mot sosial dumping enn dei som er nemnde i direktivet. Men slik eg tolkar det, vil det vere strenge krav for å gå utanom dei opplista tiltaka. I Noreg har vi ført ein dynamisk og offensiv politikk mot sosial dumping der nye problem har vorte møtt med nye tiltak, og eg ser fram til statsråden sine kommentarar på om han meiner vi i Noreg kan halde fram med å finne nye tiltak uhindra av dette nye direktivet. Så er det usikkert om tilsette i såkalla postkasseselskap vil bli omfatta av direktivet – slike selskap som berre har ei postkasse i eit land der dei seier at dei er etablert, og så har ein all verksemd i Noreg. Dersom det blir slik at arbeidstakarane i desse selskapa fell utanfor direktivet, meiner statsråden at det er nærliggjande å sjå dei som ein del av den norske arbeidsmarknaden, og at norske løns- og arbeidsvilkår dermed skal gjelde fullt ut for desse tilsette?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Takk for svaret. Statsråden har lova å halde fram arbeidet mot sosial dumping med full styrke. Stoltenberg-regjeringa fremma tre handlingsplanar mot sosial dumping, og det er mykje som tyder på at det vil vere behov for både ein fjerde, ein femte og ein sjette, fordi dei som driv med arbeidsmarknadskriminalitet, finn stadig nye måtar å utnytte folk på for å tene pengar. Tettar vi eitt hol i demninga, blir det raskt laga eit nytt. Eg vil seie at det lovar ikkje så godt for dette arbeidet dersom Høgre og Framstegspartiet skal fortsette den linja dei hadde då dei var i opposisjon, då dei veksla mellom å motarbeide våre viktige tiltak og innta ei slik vente-og-sjå-haldning. Kan statsråden garantere at regjeringa ikkje vil fjerne dei tiltaka som allereie er innførte og beviseleg fungerer, og heller bruke kreftene på å finne nye metodar og verkemiddel for å bekjempe og stoppe sosial dumping?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
La meg først få lov til å takke for spørsmålet. Det at EU er blitt enige om en felles plattform for å bedre håndhevingen av utsendingsdirektivet, er etter mitt skjønn positivt. Direktivet gir oss mulighet til å videreutvikle våre kontrollordninger knyttet til arbeidstakere utsendt i forbindelse med tjenesteyting fra EØS-land. Direktivet er derfor et viktig og sentralt verktøy for å hindre useriøse forhold, tilknytninger, i det norske arbeidslivet. Jeg ber på det nåværende tidspunkt om forståelse for at vi er tidlig i prosessen, og jeg kan ikke akkurat i dag si noe om hvordan den endelige implementeringen vil skje. Det er noe vi vil involvere partene i arbeidslivet og andre som skal involveres i en slik prosess, i og ha dialog om. La meg få lov til å understreke at norsk arbeidsliv i all hovedsak er preget av ryddighet og ordentlige forhold, men dessverre ser vi et større innslag av useriøsitet i enkelte bransjer. La meg peke på noen av de bransjene som har store utfordringer. Det er renholdsbransjen, det er bygg- og anleggsbransjen, det er transportbransjen, og ikke minst er det utelivsbransjen. Derfor mener regjeringen at det er viktig å ha gode bransjeprogrammer og god oppfølging rettet mot de bransjene der vi ser problemene er. Regjeringen og jeg er opptatt av at vi skal heie frem de seriøse og ta de useriøse. Derfor mener vi det er fornuftig at vi setter oss ned med partene i arbeidslivet – det vil skje tidlig i juni – for å diskutere utviklingen som vi ser når det gjelder organisert arbeidskriminalitet. Det er en utvikling som både jeg og partene i arbeidslivet tar på dypeste alvor. Så har vi også hatt noen prosjekter og satt i gang noen forsøk som har vist seg å fungere veldig bra, bl.a. i Bergen kommune, der vi nå ser på hvordan vi kan få tilsynene og offentlige myndigheter til å samordne i mye større grad. Der går Arbeidstilsynet, skattekontoret og kemneren sammen, og den måten å jobbe på som man gjør i Bergen, er en god måte. Man avdekker ureglementerte forhold i arbeidslivet på en god måte, og man er godt i gang med å sette inn virkemidler tidlig i en fase. Jeg synes det er viktig at man kommer med målrettede virkemidler så tidlig som mulig, istedenfor å lage flest mulige skjemaer, som er til bryderi for dem som er seriøse.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Når det gjelder den første delen av spørsmålet, hvilken myndighet vi har til å fatte nasjonale kontrolltiltak, opplever jeg det som klart og tydelig ligger i direktivet, at direktivet ikke er til hinder for at vi kan ha nasjonale kontrolltiltak for å sikre etterlevelse av utsendingsreglene. Det gjelder også andre tiltak enn de som er opplistet i direktivet. Forutsetningen er at tiltakene er nødvendige og proporsjonale. Blant annet pekes det på solidaransvar. Solidaransvar er jo noe som allerede er nedfelt i norsk lovgivning, og som praktiseres i Norge. Det at det nå i direktivet åpnes for å ha strengere regler om solidaransvar også i andre bransjer, er på mange måter – slik jeg oppfatter direktivet – i henhold til det som er praksis i norsk rett per dags dato.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
La meg først si at ja, det er levert tre handlingsplaner mot sosial dumping. Jeg vil ikke bruke tiden min til – for å si det på den måten – bare å sitte og skrive handlingsplaner. Jeg vil heller være fremoverlent og møte med konkrete tiltak der problemene oppstår, istedenfor å sitte bakoverlent og skrive handlingsplaner og se på at problemene er der. Derfor har jeg invitert partene i arbeidslivet til et møte allerede tidlig i juni med også andre offentlige etater, for at vi kan sette oss ned og diskutere hvordan vi kan målrette virkemidler for å ta de useriøse. Når det gjelder de tiltakene som er innført mot sosial dumping, er jeg opptatt av at vi skal evaluere for å finne klart og tydelig frem til hvilke av disse tiltakene som fungerer, og som faktisk konkret er med på å stoppe useriøs og uanstendig arbeidsliv i Norge, og hva det er som ikke fungerer, for da må vi heller bytte ut det som ikke fungerer, og få til nye tiltak som er mer målrettet, og ta vare på det som fungerer. Det er jeg villig til å legge til rette for.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «I politiets arbeid med narkolangermiljøene på Grønland, Vaterland m.m. i Oslo har politiet ofte påpekt misbruk av asylinstituttet i forbindelse med salg av narkotika. For å gi politiet bedre redskaper til å håndtere dette gjorde Stortinget enkelte endringer i utlendingsloven i 2011. De gikk bl. a. ut på at asylsøkere som begår kriminalitet, i tillegg til den vanlige straffen kan pålegges meldeplikt ved et bestemt asylmottak. Hvis dette brytes, kan de fengsles. I hvor mange tilfeller er denne lovhjemmelen brukt til nå?»