Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-02-08:
Kat er å anse som narkotika. Det står på narkotikalisten. Det ble inntatt i den listen i perioden 1989–1990. Det er således ingen tvil om at omsetning og bruk av kat er straffbart i Norge. Det samme gjelder også for de andre nordiske land. I så måte deler jeg interpellantens bekymring for de somaliske familiene som blir berørt av familiemedlemmers misbruk og – enkelt og greit – bruk av kat. Imidlertid finner jeg ikke holdepunkter for å si, som interpellanten med referanse til mitt svar på spørsmål 43 for 2006-2007 til Stortinget hevder, at behovet for tiltak blir «bagatellisert». Når vi diskuterer hvordan man best skal kunne forebygge bruk av kat samt hvordan strafferettslige virkemidler skal brukes, er det nødvendig med kunnskap om stoffets skadevirkninger. Kat er ifølge Kripos et lavprosentlig, amfetaminliknende materiale, noe kraftigere i effekt enn koffein, men mindre enn f.eks. amfetaminholdige stoffblandinger. Dette var også innholdet i mitt svar til representanten Oktay Dahl, som han refererer til, og som han trekker dit hen at vi sammenlikner katbruk med kaffedrikking. Jeg har problemer med å forstå hvordan man kan tolke et slikt svar på en sådan måte. Jeg tror at det er avgjort viktig når vi skal bekjempe alle typer rusmidler, at vi også tør gå inn i den mer farmakologiske effekt av stoffene. Det er forskjeller, og det er det vi har prøvd å beskrive. Jeg tror det er viktig å ha det med seg, også for å forstå effekten av det. Så vil jeg samtidig bruke anledningen til å invitere representanten Oktay Dahl og Høyres representanter til å delta nå i neste interpellasjonsdebatt, for skal man virkelig gå inn i rusmiddelbruken i dette samfunnet, er det også på tide å engasjere seg i det temaet som reises i den debatten. Dette er altså måten som Kripos klassifiserer kats styrke på. Det er ikke en bagatellisering av katbruk, ei heller en framleggelse av at kat har et skadepotensial på linje med kaffedrikking. Kat er et narkotisk stoff og blir behandlet deretter. Bruk av kat er i hovedsak et problem som er isolert til enkelte innvandrermiljøer, kanskje særlig det somaliske. Det er først og fremst menn som bruker kat, og vi vet at det kan medføre store økonomiske og sosiale konsekvenser for brukerens nærmeste – kvinner og barn. Katproblematikken er altså ikke bare et spørsmål om bruk av et illegalt rusmiddel, men i høyeste grad et spørsmål om velferd og inkludering av innvandrermiljøer der kat er utbredt. Kat stiller i så måte i samme kategori som mange av de andre rusmidlene vi omgir oss med, både de lovlige og de ulovlige. Forebygging og avdekking av narkotikakriminalitet er en av politiets primære roller, og det er derfor politiet som til enhver tid må vurdere på hvilken måte man best kan iverksette de politimessige tiltak. Dette gjelder også misbruk av kat. Politiets innsats mot kat må derfor ses i sammenheng med andre former for narkotikakriminalitet og rusmiddelbruk, spesielt når det gjelder de mest risikofylte rusmidlene, som heroin, amfetamin, kokain, hasjisj – og alkoholbruk. Oslo politidistrikt har gjennomført aksjoner mot steder der kat brukes og omsettes. Det er således ikke bagatellisert, verken under den forrige regjering eller under den nåværende regjering. Imidlertid viser erfaring at når politiet har stengt et samlingssted, forflyttes miljøet umiddelbart til et annet sted. Politiaksjoner alene er derfor ikke nok for å stoppe bruken av kat. Ellers i Europa er kat kun unntaksvis ansett som et narkotisk stoff. Det utgjør jo en utfordring for oss, fordi vi ikke får det samme trykket i det internasjonale samarbeidet når andre land aksepterer dette stoffet og har gjort det til et lovlig stoff. Dermed er det en politimessig utfordring å bekjempe både innførsel, omsetning og bruk av stoffet, når andre land i Europa generelt ikke prioriterer dette. Det gjør et politimessig samarbeid på tvers av landegrensene vanskelig. Slikt samarbeid har en ellers veldig god erfaring med når det gjelder bekjempelse av andre narkotiske stoffer. Fra norsk side må man delvis konsentrere arbeidet om å stanse innførsel til landet, og delvis pågripe og straffe den enkelte bruker. Innførsel av kat til Norge skjer i hovedsak fra England og Nederland med fly. De største og fleste beslagene gjøres av Tollvesenet i forbindelse med innreisekontroll på flyplassene. Politiets beslag av kat gjøres i det alt vesentlige i Oslo, Romerike og Østfold politidistrikter. Både antall beslag og antall kilo beslaglagt kat har sunket fra 2003 til 2004 og fra 2004 til 2005. I 2005 var den beslaglagte mengde kat noe i overkant av 2 700 kilo, som interpellanten var inne på, fordelt på i alt 211 beslag. For å forebygge innførsel, salg og bruk av kat er det nødvendig med et bredt samarbeid mellom offentlige myndigheter, som interpellanten også var inne på. Integreringsmyndigheter, helsevesen, sosialvesen, tollvesen og politi samt det somaliske miljøet sjøl må gå sammen om forebyggende tiltak. I samarbeid mellom berørte departementer vil hensiktsmessige tiltak for å redusere de negative konsekvensene av katbruk vurderes. Tiltakene må ses i et helhetlig velferdspolitisk perspektiv, der utdanning, arbeid og inkludering er viktige elementer. I tillegg må forebygging av katbruk ses i sammenheng med forebygging av andre rusmiddelproblemer. Jeg vil understreke denne problemstillingen. Det er med alle typer narkotiske stoffer slik at vi ser en nær sammenheng mellom bruk av de illegale stoffene og bruk av legale stoffer, slik at en farbar vei for å kunne forebygge alle typer bruk av narkotiske stoffer faktisk er å føre en fortsatt restriktiv alkoholpolitikk i dette landet. Jeg vil invitere Høyre med på et aktivt samarbeid i så måte. Arbeidet skal være forsknings- og kunnskapsbasert, og Regjeringa skal spille på lag med aktuelle innvandrerorganisasjoner. Regjeringa vil komme nærmere tilbake til konkrete tiltak i forbindelse med gjennomføring av den kommende opptrappingsplanen for rusfeltet – et arbeid helse- og omsorgsministeren har hovedansvaret for – og vi skal ta med oss de signaler som nå kommer fra Stortinget.