Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-03-01:
Dokument nr. 8:19 for 1999-2000 omhandler alvorlige problemstillinger som det arbeides kontinuerlig med å finne tilpassede løsninger på. Og det er gjerne slik at det er problemer som tiltrekker seg fokus. Vi vil derfor benytte denne anledningen til å understreke at barnevernet til tross for de problemer vi er kjent med, i hovedsak gjør en god jobb, til beste for svært mange barn og deres familier. Betydningen av den positive innsatsen som barnevernet gjør, må ikke undervurderes, og det er heller ikke tvil om at hvis en setter inn flere tiltak tidligere, vil en få ned de problematiske sakene som det fokuseres negativt på. Forslagsstillerne peker på behovet for kontinuerlig kompetanseoppbygging i barnevernet. Dette er komiteen enig i, og en er derfor tilfreds med at det gjennom hele 1990-tallet har vært gitt øremerkede midler til kompetanseoppbygging i fylker og kommuner. Det fremgår av departementets redegjørelse at man i tråd med Befring-utvalgets innstilling er i ferd med å bygge opp kunnskapsbaser og nettverk for å kunne yte barnevernstjenester av høy kvalitet – også i forhold til de raske samfunnsendringer som også påvirker barns hverdag. Komiteen er opptatt av at fylkesmennenes tilsynsplikt med barnevernsinstitusjonene følges opp slik loven forutsetter. Komiteen har merket seg at departementet vurderer endringer i tilsynsmetodikken, og vil understreke at eventuelle endringer ikke må svekke rettssikkerheten for den enkelte som er under barnevernets omsorg. Dette er problemer som komiteen har vært opptatt av gjennom hele perioden, og som den faktisk har understreket ved hver eneste budsjettbehandling. Det er fylkesmannen, tilsynsmyndigheten, som er den sikkerhet og garanti barn skal ha. Det er også viktig at tiltaksplanene som skal utarbeides for hvert enkelt barn, følges opp, og at de evalueres jevnlig i forhold til den utviklingen et barn under omsorg har. Forslagsstillerne ber om at det etableres en nasjonal godkjenningsordning for barnevernsinstitusjoner. Dette spørsmålet ble også tatt opp i forbindelse med budsjettarbeidet sist høst, og komiteen forventer at Regjeringen kommer tilbake til dette i forbindelse med stortingsmeldingen om barns og unges oppvekst og levekår. En godkjenningsordning er ment å sikre at de som overlates ansvaret for andres barn, altså barn under barnevernets omsorg, er skikket for oppgaven og har tilstrekkelig kompetanse i forhold til den problematikk som er bakgrunnen for omsorgsovertakelsen. De ulike barn har ulike problemer og ulik bakgrunn, og de har behov for ulike tiltak. Derfor er det stort behov for bredde i de institusjoner og i de fosterhjem som skal ta seg av barn som har problemer. At denne bredden ivaretas, er veldig viktig for komiteen, og en godkjenningsordning må ikke sette grenser for bredden. Når det offentlige overtar omsorgen for et barn, påtar det offentlige seg også et stort ansvar. Derfor er det uhyre viktig at en har kontinuerlig fokusering på barnevernet. Samfunnet vårt forandrer seg også hele tiden, og en barndom går så fort. Så når ting går feil innenfor barnevernet, får det uhyre dramatiske konsekvenser for de barna som rammes. Høy fokusering må vi altså ha hele veien. Det er også det som har vært bakgrunnen for de utvalg som har vært nedsatt for å vurdere barnevernets oppgaver og for å vurdere barns og unges levekår i Norge. Stortinget vil få anledning til å gå i dybden på disse problemene når stortingsmeldingen om barn og unges levekår i Norge legges frem; det er varslet at den vil komme i løpet av sommeren. Med dette anbefaler jeg at dokumentet legges ved protokollen.