Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-18:
I dag stemmer alle bortsett fra regjeringspartiene for følgende vedtak: «Stortinget sender Meld. St. 20(2014–2015) tilbake til regjeringen, og ber regjeringen igangsette arbeid med ordinær helhetlig revidering av forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten, og komme tilbake til Stortinget med denne.» (2014–2015) Det er ikke hver dag stortingsmeldinger sendes tilbake igjen til regjeringen. Det er alvor, og det alvoret mener jeg at klima- og miljøministeren må ta inn over seg. Venstre og Kristelig Folkeparti kritiserer innholdet i oppdateringen, og det er deres begrunnelse for å sende saken i retur. SV og Miljøpartiet De Grønne er enige i denne kritikken, men vi støtter dessuten det som er Arbeiderpartiets og Senterpartiets hovedkritikk mot stortingsmeldingen, nemlig en hasteprosess med adhocoppdatering av forvaltningsplanen. Arbeidet med forvaltningsplaner har møysommelig blitt bygd opp for å sette rammer for forvaltningen av våre havområder. Det er etablert faglige forum, systematisk arbeid med å dekke kunnskapshull og høringsrunder med innspill. Slik har ikke arbeidet med denne stortingsmeldingen vært. Gjennom komitéarbeidet har vi fått innsyn i arbeidet med denne stortingsmeldingen. Den 14. januar i år sender Klima- og miljødepartementet en e-post til Norsk Polarinstitutt med en hastebestilling om en beregning av iskanten. Klima- og miljøministerens byråkrater ber ikke om et faglig råd for hvordan iskanten best kan beregnes. Det har nemlig departementet allerede bestemt seg for. De ber bare Polarinstituttet gjøre regnejobben. Oppdraget ble sendt 14. januar, og oppdraget ble levert 15. januar. Kartet og 23. konsesjonsrunde ble lansert 20. januar. Den «faglige» prosessen for denne stortingsmeldingen tok altså to dager, eller seks dager om vi skal være greie. Etter SVs mening er det ikke vanskelig å forstå hvorfor regjeringen hadde hastverk. I regjeringens samarbeidsavtale med Kristelig Folkeparti og Venstre sies det at det ikke skal drives oljevirksomhet i iskanten. Gjeldende forvaltningsplan for 2011 har kartfestet hvor de særlig verdifulle og sårbare områdene iskanten og polarfronten er, og dessuten kartfestet rammene for hvor det ikke skal drives petroleumsvirksomhet. Kartene viser at flere blokker i 23. konsesjonsrunde er i strid med iskanten og polarfronten. Den 6. mai i år ble klima- og miljøminister Tine Sundtoft spurt i spørretimen om hvorfor hun mente det var behov for at Stortinget flyttet den kartfestede grensen for iskanten i forvaltningsplanen. Da svarte hun: «Siden da kartet viser at iskanten og de nordøstlige delene av åpningsområdene overlapper, kunne det være en mulig strid mellom det Stortinget hadde sluttet seg til når det gjaldt iskanten. Det er den tilsynelatende motsetningen som har skapt et behov for å se nærmere på iskanten, og som også ble aktualisert ved utlysingen av de nordligste blokkene i 23. konsesjonsrunde. Det er det vi nå har ryddet opp i ved å bruke de siste tilgjengelige dataene for iskanten.» Hun sa også: «Det som var viktig for oss, var å se på den tilsynelatende motsetningen, som det kan tolkes som, ved at Stortinget har vedtatt at en ikke skal igangsette oljeboring ved iskanten samtidig som en har vedtatt hvor Barentshavet sørøst skal være.» Også de miljøfaglige etatene har pekt på konflikten ved at regjeringen har valgt å lyse ut blokker i strid med gjeldende forvaltningsplan. Den 4. april 2014 skriver Polarinstituttet: «En av de foreslåtte blokkene nordøst i Barentshavet sørøst(7435/9) er direkte overlappende med SVO Variabel iskant og blokkene 7335/3, 7435/10-12 og 7436/1,10 ligger enten innenfor eller er i berøring med SVO Polarfront. I disse områdene skal det i følge Forvaltningsplanen ikke igangsettes petroleumsvirksomhet.» (7435/9) Norsk Polarinstitutt fraråder også tildeling av blokker på grunn av påvirkning av områder med forhøyet økologisk sårbarhet i iskantsonen og polarfronten. SV i komiteen stilte følgende spørsmål til klima- og miljøministeren om 23. konsesjonsrunde om Polarinstituttets bemerkning om at blokker i 23. konsesjonsrunde var i strid med gjeldende forvaltningsplan. Da svarte klima- og miljøministeren at de blokkene som Norsk Polarinstitutt påpeker, ligger direkte overlappende med SVO Variabel iskant og innenfor eller overlappende med SVO Polarfronten, slik kartfestingen av beregningen av SVO Variabel iskant og SVO Polarfronten er gjort i Meld. St. 10 for 2010–2011 Oppdateringen av forvaltningsplanen for det maritime miljø i Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten. Konklusjonen er altså at regjeringen selv mener at man har et problem ved at utlyste blokker i 23. konsesjonsrunde og gjeldende forvaltningsplan er i strid med hverandre. Regjeringen har en samarbeidsavtale der man har gitt lovnader til Kristelig Folkeparti og Venstre på dette området. Regjeringen prøver derfor å flytte på grensene ved å oppdatere beregningene for iskanten i en prosess som tar to–seks dager. Resultatet er at man undergraver de grundige faglige prosessene forvaltningsplanene er ment å skulle være. Da innstillingen fra komiteen ble kjent, endret tonen seg fra regjeringen. Jeg siterer fra et intervju med klima- og miljøministeren i NRK 11. juni: «Må du nå gå til olje- og energiminister Tord Lien og si at en del av blokkene som ble utlyst i 23. konsesjonsrunde ikke kan tildeles likevel?» Sundtoft svarer: «Nei, jeg mener at de begrensningene som er knyttet til 23. konsesjonsrunde, det vi har i vår samarbeidsavtale og de nye beregningene av forvaltningsplanens iskant viser at dette ikke skal medføre problemer.» Slik snakker altså en klima- og miljøminister som nettopp har fått sendt sitt forsøk på ny beregning av iskanten i retur fra Stortinget.