Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-01-31:
Det grunnleggende spørsmål i enhver moderniseringsdebatt av denne typen er: Hvorfor har vi egentlig en offentlig sektor? Eller: Hvorfor har vi bygd det vi kaller velferdssamfunnet? Fra Kristelig Folkeparti er det naturlige svaret: Det er for å realisere verdier, for å virkeliggjøre grunnleggende verdier som menneskeverd, nestekjærlighet, omsorg og likeverd. Når statsråd Victor D. Norman så sterkt setter det enkelte mennesket i sentrum, har han derfor etter vår mening lagt det riktige fundamentet for arbeidet med å komme over «Fra ord til handling», som er motto for moderniseringsarbeidet i offentlig sektor. Enkeltmennesket må være i fokus for det daglige arbeidet og for grunnlaget som resultatene skal måles opp mot. Det er alvorlig når enkeltmennesket i økende grad opplever frustrasjon over å gå seg vill i skjemajungelen, opplever seg fremmedgjort av et byråkratisk system der det kreves stadig mer kunnskap og ferdighet for å trenge inn, som kjenner seg utrygg med tanke på å skulle bli syk, ufør eller gammel, og som blir møtt av tilsynelatende uendelige køer i hjelpeapparatet. Svært ofte høres diskusjoner om fornyelse og modernisering av offentlig sektor både i språk og innhold ut som om det dreier seg om et hvilket som helst børsnotert selskap. Men det all modernisering og alle fornyelsesreformer først og fremst må vurderes opp mot, er om de bidrar til å styrke de verdier som offentlig sektor skal realisere og bygge på. Disse verdiene lar seg ikke måle verken i kroner eller langs noen tallskala. Kanskje undrer man seg over hvordan Kristelig Folkeparti kan være med på å støtte et program som det statsråden fra Høyre går i bresjen for: vekt på fleksibilitet, valgfrihet, økt bruk av konkurranse, mer fristilling osv. Det skal medgis at dette kanskje ikke er ord vi har brukt så ofte, og at vi må øve litt på å fremsi noen av disse ordene. Men når Kristelig Folkeparti går helt og fullt inn for dette, er det nettopp fordi vi ser at vi er enige om målet, og at målet er riktig: Offentlig sektor er til for det enkelte mennesket. Derfor må vi ta konsekvensene av at behovene varierer fra individ til individ. Løsningene må tilpasses den enkeltes behov. Vi ser at det er på tide å korrigere kursen og bryte noe med den A4-pregede likhetstankegangen som i altfor stor grad har fått gjennomsyre vårt velferdssamfunn. Det vil føre til forskjeller, fordi tiltakene ikke blir like. Men de må være likeverdige, fordi de skal være tilstrekkelige til å imøtekomme de oppståtte behov. Og poenget er ikke å spare penger for det offentlige, har statsråd Victor D. Norman forsikret, men å bruke dem til å øke kvaliteten for den enkelte. For Kristelig Folkeparti er derfor målet det avgjørende og ikke midlene som tas i bruk for å nå fram. De er underordnet i forhold til dette. Midlene er kun verktøy i en verktøykasse som skal brukes etter som de trengs. Gjennom flere tiår har det vært satset på fornyelse og effektivisering av offentlig sektor. Mye av dette har sikkert vært til nytte. Men fortsatt oppleves det som om vi er lenger fra disse målene enn noen gang. Derfor må vi være villige til å se om de forslagene og virkemidlene som blir lansert i statsrådens redegjørelse, kan føre oss nærmere. Her er det resultatene som teller. Vi mener det er en god idé å gi det såkalte solnedgangsprinsippet en sjanse, for å se om det vil føre til færre og ryddigere forskrifter. Vi vil prøve om en samling av statlige eierinteresser vil gjøre staten til en bedre eier og føre til at vi ser skillet mellom statens rolle som eier og andre statlige roller klarere. La oss prøve å se om det lar seg gjøre å skille klarere mellom forvaltning og tjenesteproduksjon og om dette kan føre til en mer fleksibel, brukerrettet organisasjon for den delen som skal produsere tjenestene – bare for å ta noen av forslagene. Personalpolitikken står sentralt i denne strategien og må ha høy prioritet. Det er forståelig at mange offentlig ansatte nå føler uro. Det er normalt. Slik vil det alltid være. Men derfor er det viktig å understreke at dette legges opp slik at den enkelte ansatte ikke skal komme dårligere ut, samlet sett. Men det er samtidig viktig om den enkelte kan se at gjennomføringen av tiltakene er til alles beste, og at dersom moderniseringen ikke blir gjennomført, vil den enkelte kunne ha langt større grunn til å føle seg truet. Det er gledelig at Regjeringen ser moderniseringsprosessen som et middel til å komme videre når det gjelder desentralisering. I denne sammenhengen er utflytting av de ulike tilsynsorganene fra Oslo bare ett av svært mange virkemidler, og nok ikke det viktigste. Mer avgjørende er viljen til å målrette de mange virkemidler som finnes for å stimulere næringsutviklingen i Distrikts-Norge. I denne sammenheng ser vi at det er behov for å gjennomgå de virkemidlene som har vært i bruk til nå, for å se i hvilken grad de har virket. Men det betyr jo ikke, som noen har påstått, at vi skal slutte å bruke selektive virkemidler. Slik jeg har forstått statsråden, betyr det tvert imot at de kan bli enda mer selektive, slik at vi virkelig kan få til den målstyring og resultatstyring som vi ønsket tidlig på 1990-tallet.