Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Jeg merket meg at statsråden var opptatt av at vi skulle snakke ærlig om kommuneøkonomien. Jeg bet meg også merke i at flere av regjeringspartienes representanter nå har vært inne på hvor godt dette kommuneopplegget faktisk er, og bruker KS som et sannhetsvitne om hvor vanskelig det var under den rød-grønne regjeringen. Jeg har bare lyst til å påpeke at lederen i KS, Gunn Marit Helgesen – fra Høyre – allerede 14. mai var ute og var tydelig på at det økonomiske opplegget for 2015 som regjeringen legger opp til, er for trangt til å oppfylle de forventningene som regjeringen har. Det må også statsråden ta inn over seg når han er opptatt av å være ærlig. Det har vært en veldig interessant debatt så langt, som har dekket både kommuneøkonomi og kommunereformen. Regjeringspartiene har vært tydelige på, og statsråden har ved gjentatte anledninger vært ute og vært opptatt av, at det skal være et bredt flertall bak en reform, og det er beskrevet i store ordelag i dag. Men nå ser vi at allerede en uke etter man var framme og demonstrerte denne enigheten, slår den altså sprekker. Man har sendt ut på høring et forslag til en lovendring om å sette kommunene under statlig administrasjon – som vi velger å formulere det – gjennom å godkjenne låneopptakene. I høringsbrevet skriver statsråden: «For å nå måla i kommunereforma, kan det vise seg vesentleg å unngå at investeringar og lokaliseringar dei komande åra snevrar inn kva for inndelingsendringar som lokalt blir oppfatta som aktuelle.» Jeg er glad for at Venstre er enig med Arbeiderpartiet i at dette ikke åpenbart framstår som en god idé. Dette er ikke å ha tillit til lokalpolitikernes vurderinger, det er ikke å ha tillit til at lokalpolitikerne er i stand til å fatte kloke beslutninger som vil påvirke sine innbyggere, enten de vil være i en egen kommune eller slå seg sammen med naboene i framtiden. Jeg er veldig glad for at Venstre nå har varslet at man på det nåværende tidspunkt ikke kan gi støtte til det. Når dette er en vesentlig byggestein i den kommunereformen man legger fram – en kommunereform som ikke bygger på frivillighet og lokale initiativ, men tvert imot på et statlig initiativ og en rekke tvangsmidler – slår altså den brede enigheten sprekker. Det blir en reform som trumfes gjennom med et knappest mulig flertall, hvis man ikke tar innover seg de signalene som kommer, og går i dialog om hvordan vi kan få til en reform som faktisk baserer seg på det innbyggerne og lokalpolitikerne mener er riktige og gode løsninger for sine lokalsamfunn i framtiden. Fylkeskommunenes kostnadsnøkler er oppe til revisjon, og vi er alle enige om at det er behov for det. De har ikke vært revidert siden 1990-tallet. Regjeringen har det travelt. De har det faktisk så travelt med å legge fram nye kostnadsnøkler at de ikke er ferdig med kostnadsnøklene før de legger dem fram for Stortinget. Regjeringen varsler selv at de må komme tilbake i statsbudsjettet for å bli ferdig. I løpet av høringene vi har hatt om kommuneproposisjonen, har flere fylkeskommuner vært helt tydelige på at de ikke har blitt involvert i arbeidet med kostnadsnøkler. Det handler ikke bare om muligheten til å drøfte forslagene og komme med innspill, men også om at det har vært en veldig begrenset mulighet til å få innsyn i bakgrunnsmaterialet og analysene. Jeg er fullt klar over at dette er et krevende og vanskelig felt å ha oversikt over, samtidig som det er betydelig usikkerhet til det grunnlaget som forslaget – som ikke er ferdig – baserer seg på. Jeg synes man skal være veldig forsiktig med den påstanden som mange nå har kommet med, og framsatt også fra denne talerstol, om at fylkeskommunene visste hva som kom. Dette ble også framsatt under høringen, og fylkesrådmannen som var en del av delegasjonen fra Sogn og Fjordane, var veldig tydelig i sitt svar til regjeringspartienes representanter som framsatte den påstanden, på at nei, det visste de faktisk ikke. Ja, man visste at det var noen skjevheter. Man visste at fordi oppgavene hadde endret seg, og fordi størrelsen på fylkeskommunene hadde endret seg, ville det bety noen endringer. Man hadde også en idé om hvordan det kanskje ville slå ut. Men det var ingen som visste hva regjeringen kom til å foreslå. Det må man ta inn over seg, for hvis resonnementet skal holde stikk, burde man jo ha innrettet seg etter det, og det ville fylkeskommunene ha gjort. Det ville vært i negativ forstand for dem som måtte spare. Men da må også de fylkeskommunene som visste at dette ville bety betydelige inntektsøkninger, ha budsjettert med noe de ikke hadde dekning for. Avslutningsvis til påstanden om at den rød-grønne regjeringen la dette i skuffen: Nei, vi jobbet ganske hardt med dette, men grunnen til at man ikke la det fram for Stortinget, var jo nettopp det som er kritikken – at dette er et vanskelig område, at det er et svakt datagrunnlag, og at det hefter stor usikkerhet ved grunnlaget som forslaget baserer seg på.