Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-06-11:
Familier med funksjonshemmede barn må få den hjelpen de trenger for å få en så normal hverdag som mulig, med mulighet til både familieliv og arbeidsliv. I en interpellasjon i Stortinget i januar i år tok Kristelig Folkeparti saken opp med helse- og omsorgsminister Sylvia Brustad. Særlig etterspurte vi om statsråden vil sørge for at det i alle kommuner er en koordinator for familier med funksjonshemmede barn som kan hjelpe foreldrene med å bearbeide reaksjoner og få hjelp til å få svar på de spørsmål som melder seg når man får et barn som ikke er som alle andre. Støtte til foreldrene i en slik situasjon er av stor betydning. Koordinatoren i kommunen bør ha oversikt over og informere om hvilke tjenester kommunen kan tilby familien, være behjelpelig med å fylle ut søknader og å innhente nødvendig dokumentasjon, koordinere ansvarsgruppemøter og sikre at individuell plan blir en realitet. Det er unødig bruk av ressurser at alle foreldre skal sette seg inn i alt dette selv når mange problemstillinger i utgangspunktet er like. Felles for familier med funksjonshemmede barn er at hverdagen ofte er preget av belastende omsorgsarbeid. En av foreldrene er ofte i deltidsstilling eller hjemme på full tid på grunn av barnets store hjelpebehov, og fordi det er vanskelig å kombinere familieliv med en yrkesaktiv tilværelse. Mange bruker mye tid på å skrive og følge opp søknader og klager, å innhente faglig dokumentasjon fra ulike hjelpeinstanser samt delta i omfattende møtevirksomhet med dem som skal yte familien hjelp. Koordineringen av tjenestene og oppfølginger og medisinske kontroller kan for enkelte være en heldagsjobb i seg selv. Økt bruk av avlastning, støttekontakt, omsorgslønn og pleiepenger kan bidra til å ta vare på pårørende som har ansvar for familiemedlemmer med omsorgsbehov. Det kan også medvirke til at denne innsatsen opprettholdes og styrkes. Regjeringen Bondevik II la fram «Strategiplan for familier med barn som har nedsatt funksjonsevne». Ett av tiltakene i den var å se på en samordning av omsorgslønn, pleiepenger og hjelpestønad. Det er et viktig poeng at de som er i arbeid, fortsatt har mulighet til det, selv om de får et funksjonshemmet barn. Samtidig må ikke støtteordningene kun være for dem som er i arbeid. Foreldrenes valgfrihet må sikres, og derfor må det fortsatt være mulig å motta lønn for omsorgsarbeid, selv om man ikke er i arbeid utenfor hjemmet. Omsorgslønn er en ordning som gjør at foreldre og pårørende kan ta vare på sine funksjonshemmede og hjelptrengende selv. Kristelig Folkeparti støtter derfor en gjennomgang av omsorgslønnordningen med tanke på likebehandling og omsorgslønnens størrelse. Vi mener det også må tilrettelegges for at det offentlige løfter det tyngende omsorgsarbeidet fra foreldrene og de pårørende, slik at disse har mulighet til å leve et mer normalt liv, med en god balanse mellom familieliv og arbeidsliv. Det er mulig innenfor mye av dagens regelverk, samtidig som vi ser at noen endringer bør gjøres. Kristelig Folkeparti har også tidligere foreslått at i de tilfeller hvor omsorgstrengende familiemedlemmer dør, må det finnes en mulighet for at familien beholder omsorgslønn og eventuelle andre økonomiske tilskudd i inntil tre måneder etter at f.eks. et funksjonshemmet barn dør. I slike tilfeller bør omsorgslønn gi rett til arbeidsledighetstrygd. «Delt glede er dobbelt glede, delt sorg er halv sorg.» Foreldre med funksjonshemmede barn bør få dele belastningene med et funksjonshemmet barn med andre, og de bør få dele gleden over å ha et spesielt familiemedlem også med andre. Jeg gjør til sist oppmerksom på at Kristelig Folkeparti støtter Fremskrittspartiets mindretallsforslag.