Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-06-15:
Det går godt i norsk økonomi. Det tror jeg alle talere her i dag kan slutte opp om. Den økonomiske veksten har tatt seg opp. Lavkonjunkturen er bak oss. Jeg tror det er nyttig at vi også rammer inn debatten med å se på skyene som er utenfor det som skjer på den handelspolitiske arenaen. Det er ingen økonomi som er så åpen som vår. Det er neppe noen som vil bli rammet mer av at det drar seg til mot handelskrig internasjonalt. Det må regjeringen jobbe med og ha stor oppmerksomhet mot. Vi får diskutere vår økonomi, budsjett her ved den reviderte målposten som vi er ved nå. Fra Arbeiderpartiets side vil vi mene at et godt utgangspunkt ikke er blitt til et godt sluttresultat, når vi ser statsbudsjettet og revideringen, selv etter at Kristelig Folkeparti har fått rettet opp en del av manglene i regjeringens forslag. Det kuttes i tiltak som vil få folk i arbeid. Det gjøres for lite for å møte økende kriminalitet i arbeidslivet. Barnehagebarna nedprioriteres. Våre felles sykehus underfinansieres. Det kommer ikke flere studieplasser til tross for rekordmange søkere til høyere utdanning. Det satses ikke på mer politi. Regjeringen kutter faktisk i studieplasser på Politihøgskolen – og det etter at justisministeren noen dager før valget sa at det antallet som har vært til nå, 750, skal holdes stabilt. Et godt utgangspunkt er ikke blitt til et godt sluttresultat. Det er sånn at den norske modellen bæres oppe av at mange av oss jobber. Vi lever ikke av andres arbeid i Norge, vil lever av hverandres arbeid. En av de største samfunnsutfordringene er derfor en svak utvikling i sysselsetting over flere år. Det varte lenger i Norge enn i noe annet land etter finanskrisen. Vi var lenge best i verden på å få folk i jobb. Det er vi ikke lenger. Budsjettet dokumenterer dette. Tallene viser en svak sysselsettingsvekst og en redusert andel i jobb for flere aldersgrupper. Mot denne bakgrunnen er det derfor uforståelig at regjeringen reduserer antallet plasser for arbeidsmarkedstiltak med 1 100 i annet halvår, noe som vi har tatt opp i denne debatten. Det er feil politikk på et tidspunkt hvor vi burde gjort mer, ikke stadig mindre for å få flere i jobb. La meg ta et annet eksempel som har vært et tema i debatten, avgiftsfritaket for import under 350 kr. Det er et fritak som er målrettet politikk fra regjeringspartiene, som gjør vilkårene vanskelig for norsk næringsliv, og som utarmer norske arbeidsplasser til fordel for utenlandske nettbutikker – ganske uforståelig. Vi ønsker å fjerne fritaket og foreslår det i vårt alternative budsjett. Høyre og Fremskrittspartiet stemmer mot. En avgjørende del av den norske modellen er et anstendig arbeidsliv for alle. Likevel ser vi i deler av arbeidslivet at hel- og halvkriminalitet vokser. Igjen må vi si at regjeringen gjør lite med det som virkelig teller, selv etter at arbeidsministeren før valget i fjor snakket om nødvendigheten av å bekjempe nærmest slavelignende tilstander i norsk arbeidsliv. Arbeiderpartiet foreslår nå, som et eksempel, at det opprettes et nytt akrimsenter på Gjøvik, slik at vi får fortgang i arbeidet med å få etatene til å jobbe sammen for å sikre et anstendig arbeidsliv. Å gi barna våre en trygg oppvekst er en av våre viktigste oppgaver, og det engasjerer nordmenn på tvers av generasjonene. Den oppgaven begynner tidlig, ikke minst i barnehagen. Derfor har vi gått lenger enn det regjeringen og forlikspartnerne har, med å bevilge 200 mill. kr, slik at kommunene kan gjennomføre bemanningsnormen som Stortinget har vedtatt. Det er nødvendig, og det monner. Monner gjør det også når vi bevilger 250 mill. kr mer til de regionale helseforetakene. Et sterkt felles helsevesen er grunnleggende for et rettferdig samfunn med små forskjeller og er en viktig investering. Derfor er det ille at sykehusene igjen underfinansieres og sultefôres – og med et lavt aktivitetsnivå. Det er spesielt alvorlig når underfinansieringen går hånd i hånd med oppbyggingen av et fritt behandlingsvalg som nå tapper flere og flere av våre felles sykehus for penger og personell, og overfører dem til private og kommersielle aktører. Her kommer høyresidens tro på privatisering og Arbeiderpartiets tro på sterke offentlige sykehus klart til syne. Sykehussektoren står nå foran store oppgaver, med nytt medisinsk utstyr og store IKT-investeringer. Det må vi altså satse på. Flere i arbeid er viktig for et samfunn som vårt. Et anstendig arbeidsliv for alle er det samme. Å bygge ut vår felles velferd for alle er avgjørende for å bevare et samfunn med sterkt felleskap og små forskjeller. På disse områdene prioriterer finansministeren feil. Og ikke nok med det: Om vi er uenig i synet på velferdsstaten og arbeidslivspolitikken, burde vi stå sammen om å holde Norge trygt. Men på flere områder går regjeringen altså i feil retning, noe den siste rapporten fra Riksrevisjonen om objektsikring viser. Det kommer vi bredt tilbake til i Stortinget etter sommeren.