Siri A. Meling (Høyre), 2005-05-31:
Norge har en stor kraftforedlende industri som årlig skaper store eksportinntekter for det norske samfunn. Det er derfor gledelig at Stortinget i dag diskuterer denne bransjen og at det er tverrpolitisk enighet om å gi denne bransjen best mulige rammebetingelser. Takket være lave renter, sterke eksportmarkeder og en ansvarlig økonomisk politikk har industrien i Norge i dag gode tider, og industriproduksjonen øker. Derfor må vi sikre en videreføring av den økonomiske politikken framover. Kraftforedlende industri er storforbrukere av energi, og kostnadene forbundet med energi representerer en vesentlig andel av totalkostnaden. Kraftforedlende industri i Norge har tradisjonelt hatt sitt konkurransefortrinn i rikelig tilgang på energi til relativt lave priser, og det er dette fortrinnet som har vært basis for utviklingen av denne sterke næringsklyngen her i landet. Kraftprisen er viktig, og det er forståelig at bortfallet av de myndighetsbestemte industrikraftkontraktene oppleves som en relativt dramatisk endring og krevende utfordring for den enkelte bedrift etter hvert som disse kontraktene fases ut. Så må det samtidig nevnes at vissheten om dette forholdet har vært kjent over lang tid, og at ikke mindre enn tre regjeringer har behandlet dette spørsmålet – alle med samme konklusjon om at det ikke er mulig å videreføre denne typen kontrakter som gir priser under markedspris. Prisen på kraft har nær sammenheng med mengde kraft i markedet. Vi vet at Norge i dag i et år med normal nedbør ikke er selvforsynt med kraft. Det mest sentrale virkemidlet for å sikre industrien god tilgang på kraft til konkurransedyktige priser er å sikre økt kraftproduksjon. Da er det viktig med gasskraft, vannkraft, vindkraft, varmekraft, energieffektivisering og økt bruk av gass innenlands. Høyre og Regjeringen har holdt en stø kurs for å øke tilgangen på kraft i markedet, og dette arbeidet vil vi fortsette med for å sikre både industri og husholdninger en trygg tilgang på kraft til akseptable priser. Når det gjelder forslaget om å etablere et eget industrikraftmarked, har jeg følgende kommentarer: For det første gjør et eget industrikraftmarked ikke noe med hovedproblemet, et eget industrikraftmarked tilfører ikke markedet mer energi. Vi bare flytter mengden. Den økes ikke. Så er det unektelig en kjensgjerning at de tre siste regjeringene har kommet til samme konklusjon, at det ikke er mulig å gi industrien nye kraftkontrakter med vilkår under markedsvilkår. Arbeiderpartiet og andre hevder at et eget industrikraftmarked ikke skal inneholde subsidier. Men dersom kraftpriser i et slikt marked ikke vil ligge under markedspris, er det heller ingen grunn til å splitte opp dagens marked. Bedriftene kan uansett skaffe seg kontrakter på det ordinære markedet for langsiktige kontrakter, som flere bedrifter allerede har gjort. Svært mange bedrifter har allerede inngått nye kontrakter på kommersielle vilkår, og det ville være en dårlig signaleffekt overfor disse å tilby spesielt gunstige kontrakter til de bedriftene som ennå ikke har skaffet seg nye kontrakter på ordinære vilkår, på tross av at det lenge har vært kjent at myndighetsbestemte kontrakter ikke vil bli videreført. Selskaper som Elkem, Norsk Hydro og Norske Skog har allerede for flere år siden inngått store, langsiktige kommersielle avtaler for levering av kraft. Fesil og Statkraft inngikk nylig en langsiktig avtale, og det samme gjorde Søral med Vattenfall. Forutsigbarhet og langsiktighet er viktig for den kraftforedlende industrien. Debatten om å erstatte de myndighetsbestemte kontraktene med et regime som bevarer konkurransefortrinn på kraftpris, synes jeg på mange måter er et spill for galleriet. Det å la industrien leve på en illusjon om at det er mulig å få kraft til under markedsnivå, er å gjøre industrien en bjørnetjeneste. Det å innbille industrien at den vil få rimeligere kraft gjennom politiske vedtak, slik at den dermed ikke selv må være aktiv og gjøre sitt beste for å oppnå mest mulig gunstige kontrakter i markeder, er å sette arbeidsplasser i fare. Det skal ikke være tvil om at Høyre ønsker å styrke og videreutvikle norsk industri, og det gjelder også den viktige kraftforedlende industrien. Men etter vår mening må dette gjøres på en måte som er bærekraftig i forhold til våre internasjonale forpliktelser og EØS-avtalen. Vi skal følge med på de rammevilkår som utvikles innenfor EU for denne industrien, og vårt mål er å ha konkurransedyktige betingelser for vår kraftforedlende industri.