Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Dagen i dag er en historisk dag. Stortinget vil i dag vedta en språklig modernisering av Norges grunnlov på våre to likestilte skriftspråk, bokmål og nynorsk. Dette er en svært viktig markering fra Stortinget ved 200-årsjubileet for Grunnloven vår. Grunnloven er den høyest rangerte loven i Kongeriket Norge. Grunnloven er grunnlaget for vårt folkestyre. Dagens språkform gjør at Grunnlovens innhold er vanskelig å forstå for dagens lesere. Dette harmoniserer svært dårlig med Grunnlovens rolle som grunnlaget for vårt folkestyre. Lovens språkform var gjennom en varsom revisjon i 1903. Etter dette har ikke Grunnloven gjennomgått noen helhetlig språklig fornyelse. I mellomtida har norsk språk utviklet seg mye. Det er derfor svært gledelig at et bredt flertall på Stortinget i dag vil styrke vårt folkestyre ved å gjøre Grunnloven mer tilgjengelig for de mange. Med en helhetlig språklig modernisering vil Grunnloven kunne leses og forstås av langt flere norske borgere. En slik språklig modernisering av Grunnloven er et demokratiseringsprosjekt til beste for vårt folkestyre. På en slik historisk dag er det viktig å takke noen mer enn andre, først og fremst sjølsagt alle som i komitéarbeidet, høringer for komiteen, samt i det offentlige ordskiftet, har bidratt til debatt, argumenter og forslag til en helhetlig språklig modernisering av Grunnloven I tillegg vil jeg trekke fram én person spesielt her i dag: tidligere mangeårige stortingsrepresentant og visepresident i Stortinget, Carl Ivar Hagen, som også fyller 70 år i dag. Jeg stiller meg i rekken av gratulantene. Hagen arbeidet internt på Stortinget for å få til en helhetlig språklig fornyelse av Grunnloven. Hagen så hvor viktig dette var lenge før mange andre gjorde det. Hagen manglet støtte fra flere, også i daværende presidentskap, men gav seg ikke. Hagen fremmet 30. september 2008 alene grunnlovsforslag fra Carl Ivar Hagen og Finn-Erik Vinje om en forsiktig språklig fornyelse av Grunnloven. I tillegg til Hagens iherdige innsats for å få til en språklig fornyelse av Grunnloven vil jeg trekke fram professor emeritus Finn-Erik Vinje. Vinje utarbeidet grunnlovsforslaget om språklig fornyelse av Grunnloven, som Hagen på vegne av begge framsatte 30. september 2008. Vinje har i flere år beskjeftiget seg med Grunnlovens språk og stil. På oppdrag av Stortinget gav Vinje i 2002 ut boka «Frihetens palladium – i språklig belysning: om språket i Grunnloven», en redegjørelse for Grunnlovens språkhistorie og grammatikk fra 1814 til våre dager. I denne boka diskuterer Vinje hvordan en eventuell språklig fornyelse av Grunnloven kan skje. Innsatsen og arbeidet til Carl Ivar Hagen og Finn-Erik Vinje har vært sterkt medvirkende til – om ikke avgjørende for – at Stortinget denne våren kan vedta en helhetlig språklig modernisering av Grunnloven. Jeg mener at Hagens innsats har vært avgjørende for å sette i gang prosessen, slik at Stortinget i 200-årsjubileet for Grunnloven kan vedta at Norges grunnlov – grunnlaget for vårt folkestyre – skal foreligge på våre to likestilte norske skriftspråk, bokmål og nynorsk. Som saksordfører, både for det tidligere stortingsbehandlete Dokument nr. 12:16 for 2007–2008 – altså stortingsrepresentant Carl Ivar Hagens grunnlovsforslag – jf. Innst. 276 S for 2011–2012 og for de tre grunnlovsforslagene med tilhørende innstilling, som Stortinget i dag skal votere over, vil jeg rette en stor og hjertelig takk til både Carl Ivar Hagen og Finn-Erik Vinje for deres iherdige og utrettelige arbeid for en språklig fornyelse av Grunnloven. Deres arbeid er svært høyt verdsatt og nyter respekt hos mange. Stortinget skal i dag så behandle tre grunnlovsforslag: Grunnlovsforslag nr. 21 framsatt av Anders Anundsen, Per-Kristian Foss og Michael Tetzschner om språklig fornyelse av Grunnloven, omtalt som Vinjes bokmålsforslag, Grunnlovsforslag nr. 22 framsatt av Anders Anundsen og Per-Kristian Foss om en nynorskversjon av Grunnloven, omtalt som Graver-utvalgets nynorskversjon, og til slutt Grunnlovsforslag nr. 25 framsatt av Marit Nybakk, Martin Kolberg, Jette F. Christensen, Hallgeir H. Langeland og Per Olaf Lundteigen om vedtak av Grunnloven på tidsmessig bokmål og nynorsk, Dokument 12:25 for 2011–2012, omtalt som Graver-utvalgets forslag. Ved Stortingets tidligere behandling av Grunnlovsforslag nr. 16 for 2007–2008, jf. Innst. 276 S for 2011–2012, uttalte en samlet komité: «Komiteen deler forslagsstillernes syn på at Grunnlovens gammelmodige dansk-norske språkdrakt fra 1903 er vanskelig å lese i dag. Grunnloven bør moderniseres rent språklig for å bli et enda mer levende dokument i det norske folkestyret.» Flertallet i komiteen, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk venstreparti og Senterpartiet, gikk likevel imot å vedta Grunnlovsforslag nr. 16 for 2007–2008 slik det forelå. Dette flertallet mente at Grunnloven måtte foreligge i begge de to offisielle skriftspråkene i Norge, bokmål og nynorsk. Av denne grunn alene avviste derfor disse medlemmene den gang forslaget fra Hagen og Vinje. Etter deres syn var det urimelig at Grunnloven bare forelå på én av de offisielle målformene i Norge. Finn-Erik Vinjes forslag om språklig fornyelse av Grunnloven, vedtatt til framsettelse av Carl I. Hagen, ble heller ikke vedtatt av Stortinget 21. mai 2012, men i forbindelse med behandlinga av grunnlovsforslaget gjorde 151 representanter følgende vedtak: «Stortinget ber Presidentskapet bidra til å få utarbeidet oppdaterte språklige versjoner av Grunnloven på bokmål og nynorsk. I dette arbeidet skal det legges til grunn at de to versjonene skal være likestilte og at den språklige moderniseringen ikke skal endre realiteten i den gamle(någjeldende) Grunnloven. De nye versjonene må foreligge slik at de kan fremmes som grunnlovsforslag innen 28. september 2012. Stortinget bør tilstrebe å få vedtatt de to nye utgavene i jubileumsåret 2014.» (någjeldende) Som følge av dette oppnevnte Stortingets presidentskap 31. mai 2012 et utvalg for utarbeidelse av nye tekstversjoner av Grunnloven på tidsmessig bokmål og nynorsk – Grunnlovsspråkutvalget – ledet av professor og dekan ved juridisk fakultet ved Universitetet i Oslo, Hans Petter Graver. Utvalget besto for øvrig av rådgiver Øystein Baardsgaard og rådgiver Bård Eskeland fra Språkrådet, førsteamanuensis Eirik Holmøyvik fra juridisk fakultet, Universitetet i Bergen og spesialrådgiver Kyrre Grimstad, Stortingets administrasjon. Utvalget ble gitt følgende mandat: «Utvalget skal utarbeide nye, språklig oppdaterte versjoner av Grunnloven på tidsmessig bokmål og nynorsk. Det skal tas sikte på å utforme grunnlovsbestemmelsene i et mest mulig forståelig språk etter gjeldende rettskrivningsnormer for bokmål og nynorsk. Det skal legges til grunn for arbeidet at de to målversjonene av Grunnloven skal være likestilte og ha samme rettslige status. Et overordnet hensyn skal være at de språklige endringene i minst mulig grad skal berøre meningsinnholdet i de enkelte bestemmelsene, og at de to språkversjonene i minst mulig grad skal kunne tolkes ulikt. Samtidig skal det være et siktemål å endre grunnlovsbestemmelsene så lite som mulig i forhold til den någjeldende teksten. Dersom det ikke lar seg gjøre å omskrive en grunnlovsbestemmelse i et tidsmessig språk uten at det kan ha konsekvenser for meningsinnholdet, eller bestemmelsen må omformuleres for at den skal gi korrekt uttrykk for meningsinnholdet, kan utvalget utarbeide alternative versjoner av bestemmelsen, eventuelt bare for én av målversjonene. I slike tilfeller bør fortrinnsvis minst én versjon ligge tettest mulig opptil den språklige utformingen av originalteksten, og minst én versjon gi mest mulig dekkende uttrykk for meningsinnholdet i den originale teksten. De språklige og juridiske vurderingene utvalget gjør i slike og andre tilfeller, bør begrunnes i den medfølgende rapporten til presidentskapet. Utvalget skal også omsette, til begge målformer, grunnlovsforslag som allerede er fremsatt eller fremsettes før avbrytelsen av Stortingets forhandlinger i juni i år, eller språklig kvalitetssikre slike grunnlovsforslag fremsatt i en moderne språkform. I tillegg skal utvalget omsette grunnlovsforslagene utarbeidet av Menneskerettighetsutvalget i Dokument 16(2011–2012) til nynorsk, og språklig kvalitetssikre Menneskerettighetsutvalgets forslag utformet på tidsmessig bokmål. Utvalgets rapport til Stortingets presidentskap med fullstendige utkast til nye, språklig oppdaterte versjoner av Grunnloven, og omsetting og kvalitetssikring av grunnlovsforslag som nevnt, skal avgis til Stortingets presidentskap senest mandag 17. september 2012.» (2011–2012) Grunnlovsspråkutvalget avga 17. september 2012 rapport til Stortingets presidentskap, Dokument 19 for 2011–2012. Rapporten inneholder moderniserte versjoner av de enkelte paragrafene i Grunnloven, på både bokmål og nynorsk. I tråd med utvalgets mandat har utvalget lagt vekt på at de nye grunnlovstekstene skal formuleres «i et mest mulig forståelig språk etter gjeldende rettskrivingsnormer», samtidig som dette «i minst mulig grad skal berøre meningsinnholdet i de enkelte bestemmelsene». Der det har vist seg vanskelig å forene disse to retningslinjene, har utvalget foreslått alternative formuleringer av enkelte bestemmelser. I rapporten er det grundig redegjort for utvalgets vurderinger og anbefalinger vedrørende hver enkelt grunnlovsparagraf. I rapporten har utvalget også utformet ett samlet forslag til oppdaterte tekstversjoner av Grunnloven, med én bokmålstekst og én nynorsktekst. Hvorfor argumenterer og tilrår Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne i dagens innstilling for at Stortinget skal vedta Graver-utvalgets forslag til moderniserte og likestilte tekstversjoner av Grunnloven på bokmål og nynorsk? Som allerede nevnt er jeg svært glad for at Stortinget i dag vil vedta helhetlig språklig modernisering av Grunnloven. Jeg vil her argumentere for hvorfor flertallet i innstillinga mener det riktige og mest framtidsrettete vil være å vedta Graver-utvalgets forslag om likestilte tekstversjoner av Grunnloven på bokmål og nynorsk. Når Stortinget i 200-årsjubileet for Grunnloven vår vedtar en helhetlig språklig modernisering, bør vi bruke denne muligheten til å gjøre det som vil være det riktige og mest formålstjenlige valget for mange år framover. Stortinget kan velge å vedta både Vinjes bokmålsversjon, grunnlovsforslag nr. 21, og Graver-utvalgets nynorskversjon, grunnlovsforslag nr. 22, men dette vil medføre unødvendige praktiske og pedagogiske problem. Graver-utvalgets bokmåls- og nynorskversjon er tilpasset hverandre ved at moderniserte begreper er like så langt som mulig. Språket er gjort enklere og mer aktivt sammenlignet med originaltekstens foreldede språk og Vinjes bokmålsversjon. Sistnevnte representerer strengt tatt ikke en reell modernisering av grunnlovsspråket. Løsningen med Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon er ikke elegant. Vi får en nynorskversjon som er klart mer moderne i både språklig stil og ord og uttrykk sammenlignet med bokmålsversjonen. Man vil lett kunne komme i en situasjon hvor nynorskversjonen rent faktisk blir den primære språkversjonen i praktisk bruk, rett og slett fordi nynorskversjonen vil være mer moderne og lettere å lese og forstå for politikere og for andre lesere. Dette er alene grunn god nok for Stortinget til å vedta Graver-utvalgets bokmålsversjon framfor Vinjes bokmålsversjon. Jeg vil videre trekke fram to forskjeller mellom Graver-utvalgets nynorskversjon og Vinjes bokmålsversjon: Graver-utvalget har gjennomgående modernisert foreldede begreper og uttrykk, mens dette ikke er gjort i Vinjes bokmålsversjon. I § 25 første ledd i Vinjes versjon heter det: «Kongen har høyeste befaling over rikets land- og sjømakt». I Graver-utvalgets versjon heter det: «Kongen har høgste befalinga over forsvarsmakta til riket». I § 100 første ledd i Vinjes versjon heter det: «Ytringsfrihet bør finne sted» og i Graver-utvalgets versjon: «Ytringsfridom skal det vere». Vinjes bokmålsversjon vil kreve mer tolkning enn Graver-utvalgets nynorskversjon, som er oppdatert for å uttrykke dagens juridiske innhold. En modernisert bokmålsversjon fra Vinje vil by på de samme tolkningsspørsmålene som den gjeldende grunnlovsteksten, mens nynorskversjonen vil være fri for en del av de tolkningsproblemene som følger av Grunnlovens foreldede språk. For alle andre enn spesialister på juridiske termer og Grunnloven vil denne forskjellen kunne virke forvirrende og til en viss grad undergrave formålet med moderniseringa av grunnlovsspråket, nemlig å gjøre Grunnloven tilgjengelig for folk flest. Graver-utvalget har forenklet setninger i flere paragrafer ved å dele lange og vanskelige setninger i flere setninger. Dette er ikke gjort i Vinjes språkversjon. Dermed vil referanser til de to språkversjonene bli forskjellige for en del paragrafer. La meg bruke § 64 som eksempel på dette. I Vinjes bokmålsversjon lyder den slik: «De valgte representanter forsynes med fullmakter hvis lovlighet bedømmes av Stortinget.» I Graver-utvalgets nynorskversjon er § 64 delt i to setninger da paragrafen inneholder to ulike regler: «Dei valde representantane får tildelt fullmakter. Stortinget avgjer om fullmaktene er lovlege.» Følgende paragrafer er forenklet og delt opp i Graver-utvalgets bokmåls- og nynorskversjon sammenlignet med både originalteksten og Vinjes bokmålsversjon: § 6 første ledd er delt i to setninger i nynorskversjonen. § 13 andre ledd er delt i to setninger i nynorskversjonen. § 21 har tre setninger i originalteksten og fire setninger i nynorskversjonen. § 26 andre ledd har én setning i originalteksten og to setninger i nynorskversjonen. § 28 har to setninger i originalteksten og tre setninger i nynorskversjonen. § 30 andre ledd har punktum satt på et annet og mer logisk sted i nynorskversjonen. § 55 har to setninger i originalteksten og tre setninger i nynorskversjonen. § 57 femte ledd har to setninger i originalteksten og tre setninger i nynorskversjonen. § 64 er delt i to setninger i nynorskversjonen. § 74 andre ledd er delt i to setninger i nynorskversjonen. Dersom Stortinget vedtar Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon, vil referanser til de ovenfor nevnte bestemmelser være ulike for de to språkversjonene. Dette må da løses ved hjelp av en dobbel referanse. Slik dobbel referanse kan gjøres på forskjellige måter, men bør standardiseres så raskt som mulig. Ideelt bør Stortingets konstitusjonelle avdeling publisere en tilråding straks etter dagens møte om Stortinget vedtar de to ulike språkversjonene. Dette bør gjøres kort og enkelt. Sist, men like viktig: Ved å vedta Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon vil Grunnlovens skriftspråk ikke samsvare med de språklige versjoner på bokmål og nynorsk av grunnlovsforslag med materielle endringer som Stortinget skal behandle senere i vår og i de kommende to sesjonene. Alle grunnlovsforslag er foreslått som to alternativ, et på eksisterende grunnlovsspråk og et alternativ på bokmål og nynorsk. Særlig gjelder dette forslagene om omfattende endringer i Grunnlovens vern av menneskerettighetene, som Stortinget skal behandle i neste uke. For disse forslagene ble bokmålsversjonen utarbeidet av Graver-utvalget. Disse forslagene til nye grunnlovsbestemmelser foreligger altså bare i Graver-utvalgets moderne språkstil, og altså ulik Vinjes bokmålsversjon. Dersom Stortinget nå vedtar Vinjes moderate bokmålsversjon, vil vi komme i den situasjonen at bokmålsversjonen av Grunnloven vil inneholde bestemmelser i to forskjellige språkstiler. Hoveddelen vil være i Vinjes moderate språkstil, mens de nye bestemmelsene om menneskerettigheter vil foreligge i Graver-utvalgets mer moderne språkstil. Dette betyr at om Stortinget vedtar Vinjes bokmålsversjon framfor Graver-utvalgets bokmålsversjon, vil vi ikke bare få unødvendige forskjeller og medfølgende praktiske utfordringer i forhold til den mer moderne nynorskversjonen, vi vil da også få en bokmålstekst som er lite framtidsrettet, og som alt i denne stortingsperioden vil få nye bestemmelser skrevet på et annet og mer moderne bokmål. Slik sett var det spesielt å lese innstillinga hvor representantene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre uttalte følgende: «Disse medlemmer vil peke på muligheten for å beholde originalspråket som utgangspunkt, men tillate gradvise endringer på nåtidsnorsk, og fremheve som vesentlig fordel at Grunnloven beholder sin verdi som symboltungt historisk dokument uten å bryte tradisjonslinjene bakover. Samtidig vil man kunne gjøre de endringer som man finner påkrevet i en ny tid.» Det er flott å vite at disse partienes komitémedlemmer siden innstillinga ble avgitt har endret standpunkt og nå går inn for en helhetlig språklig modernisering av Grunnloven. Jeg vil oppfordre disse medlemmer til å votere for Graver-utvalgets forslag til både bokmåls- og nynorskversjon. Slik viser vi de mange at Stortinget, når det påkreves, tar de riktige avgjørelser for framtida. Til slutt: Jeg vil oppfordre flest mulig til å lese innstillinga og også å lytte godt til dagens debatt for på denne bakgrunn å danne seg et sjølstendig grunnlag for voteringa senere i dag. Senterpartiets representanter vil votere for Graver-utvalgets likestilte tekstversjoner av Grunnloven på våre to likestilte skriftspråk, bokmål og nynorsk og alternativ 34 om at de to grunnlovstekstene på bokmål og nynorsk skal være likestilte. Det har vært en stor glede som saksordfører å oppleve den vilje til samling om språklig modernisering av Kongeriket Norges grunnlov som jeg har opplevd etter at komiteen avga innstilling 29. april. Ut ifra partienes standpunkter i innstillinga var det ikke to tredjedels flertall for noen språklig modernisering av Grunnloven. I dag er det derimot stort flertall for – ja, kanskje enstemmighet om – å for første gang å få Grunnloven på vårt likestilte skriftspråk: nynorsk. Graver-utvalgets grunnlovstekst på nynorsk er på et moderne, lettforståelig språk. Nynorskversjonen av Kongeriket Norges grunnlov vil derfor bli mye lest av både bokmåls- og nynorskfolk. Alt ligger i dag til rette for at vi som stortingsrepresentanter også velger den moderne lettforståelige bokmålsversjonen, altså Graver-utvalgets bokmålsversjon. I dag må hver enkelt ombudskvinne og ombudsmann ta sitt eget valg ut fra hva en sjøl mener styrker vårt høyeste rettsgrunnlag for folkestyre, Grunnloven, best. Grunnloven skal etter Senterpartiets syn ikke være et nasjonalt klenodium. Grunnloven er grunnlaget for vårt folkestyre. Språklig modernisering av Kongeriket Norges grunnlov er et demokratiseringsprosjekt til beste for vårt folkestyre.