Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-12-21:
Jeg vil først takke for redegjørelsen. Den var lang og detaljert, men den gir etter min oppfatning ikke fullgode svar på de mange spørsmål som reises. Den bør derfor sendes til komite for behandling. Saken har mange alvorlige sider. Ideen bak sammenslutningen, å utvikle et nordisk flaggskip innen telekommunikasjon og IT-industri som kunne klare seg i den stadig sterkere internasjonale konkurransen, kom jo nettopp på grunn av de forholdene som har utviklet seg rundt oss. Det var etter Regjeringens oppfatning, slik det ble presentert i proposisjonen til Stortinget, store gevinster å hente ut av en slik sammenslutning. Når den nå ikke blir noe av, går vi glipp av tilsvarende muligheter. Også andre statsbedrifter kan tape seg i verdi og få vanskeligheter med å lage allianser til utlandet. Vi må nå for å forebygge at noe lignende kan skje igjen, spørre oss om hvordan det har vært mulig å bringe Norge inn i det kaoset vi så før sammenbruddet kom. De spørsmålene som må besvares i den etterfølgende behandling, er: Var samarbeidsforholdene allerede før avtalen ble inngått så dårlige at man ikke burde ha inngått den? Når ble man klar over at samarbeidsforholdene i det nye selskapet som ble dannet, var uholdbare? Korrespondansen mellom statsrådene Fjærvoll og Rosengren avdekket at det var forskjellige tolkninger av aksjonæravtalen. Hvorfor sørget man da ikke for å få den nødvendige avklaring? I dag er det kommet fram gjennom Aftenposten at flere departementer advarte mot uklarheter i fusjonsavtalen. Hvorfor ble det da ikke gjort noe, og hvorfor kom ikke dette fram for Stortinget? Arbeiderpartiet har hele tiden forsvart de norske interessene. Vi advarte endog i sterke ordelag Regjeringen mot å forhandle – med den norske ledelsen i selskapet som innsats. Når det gjelder krav fra den svenske regjering om å koble godtakelse av stemmerettsreglene og endringer i selskapets ledelse, som statsministeren nå redegjorde for, er vi glad for at Regjeringen avviste dette; det var for øvrig etter råd og påtrykk fra flere parlamentariske ledere. Vi stilte aldri spørsmål ved den norske regjerings forberedelser og håndtering av saken mens striden med Sverige pågikk. Men nå må vi kunne spørre om også den norske regjering har gjort en for dårlig jobb. Jeg har merket meg at noen hevder at flertallet på Stortinget bør ligge lavt fordi det var dette flertall som ville ha sammenslåingen. Til det vil jeg si: Det var Regjeringen som gjenopptok forhandlingene høsten 1998 etter at det var blitt brudd i forhandlingene i februar. Regjeringen har gjennomført forhandlingene med Sverige, Regjeringen har gitt Stortinget råd om å slutte seg til avtalen, Regjeringen har ansvaret for at de informasjoner den gir Stortinget, er korrekte. Hvis Regjeringen ikke ville tilrå avtalen, eller på noe tidspunkt ikke kunne ta ansvar for gjennomføringen av den, måtte Regjeringen ha meddelt dette til Stortinget. Det har den ikke gjort. De partiene som mente det var viktig å gjennomføre forhandlingene om en sammenslutning, gikk selvfølgelig ikke god for ethvert sluttresultat eller for Regjeringens håndtering av saken. Personlig sa jeg følgende til NTB i februar 1998: Jeg ønsker en sammenslutning, men ikke for enhver pris. I Regjeringens framlegg for Stortinget ble det ettertrykkelig slått fast at det var klare regler i aksjonæravtalen som skulle sikre at det var to likeverdige selskaper som skulle slås sammen. La meg si at jeg støtter statsministerens forståelse av selve avtalen. Problemet er bare at dette ikke gikk helt klart fram av den svenske regjerings proposisjon til Riksdagen, og dessuten at brevvekslingen ikke brakte klarhet i dette, men tvert imot avdekket at det var uklarhet og ikke samme forståelse på de to sider av Kjølen, slik bl.a. også Torger Reve har understreket. Denne uklarhet ble det ikke brakt klarhet i, det synes å være kritikkverdig. Arbeiderpartiet vil ha svar på alle de spørsmålene jeg her har reist, og andre spørsmål. Vi vil behandle saken uten andre hensyn enn sakens fakta. Til slutt: Flere saker i det siste tyder på at Regjeringen har problemer med å håndtere det faktum at Norge er en del av en internasjonal økonomi. Det er faktisk ganske viktig at vi klarer å være det på en god måte.