Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1999-11-25:
I formiddag hørte vi at representanten Stoltenberg er uten bekymring for hvordan neste generasjon skal livnære seg. Han pekte på at overgangen fra industrisamfunn til kunnskapssamfunn vil gi nye arbeidsplasser som vi i dag vet lite om. Men vi vet også at dersom vi ikke tror at morgendagens samfunn vil være fullstendig selvforsynt med mat og industriprodukter av alle slag, vil verden også i fremtiden være avhengig av sjøtransport for eksport og import og vareutveksling. Norge har alltid vært en sjøfartsnasjon, og vi må stelle oss slik at vi kan være det i fremtiden også. Det var med denne erkjennelsen at sentrumspartiene sammen med Høyre og Fremskrittspartiet vedtok konkurransedyktige rammer for norsk skipsfart i 1996 med utgangspunkt i en utredning som viste næringens store potensial for vekst og verdiskaping, forutsatt at rammevilkårene var riktige. Rammene ble riktige, og resultatene uteble ikke: sysselsettingen og verdiskapingen økte. De endringer i rammevilkårene som Regjeringen med Arbeiderpartiets hjelp siden har fått gjennomslag for, har reversert en positiv utvikling. Det er mangel på økonomisk styringsevne når Regjeringen ikke kan finne budsjettbalansen uten å heve skatter og avgifter. Også i maritim sektor har vi små og mellomstore bedrifter, nyetablerte bedrifter med stor gjeld. Og det er disse rederiene som nå er begynt å flagge ut, de har mistet troen på en fremtid under norsk flagg. Arbeiderpartiet har vært ekstremt opptatt av at rederiene som selskap etter deres mening har betalt for lite skatt. De ser ikke på den verdiskaping og den skatt samfunnet får i tilknytning til rederivirksomheten. Ifølge næringsministerens utredning for et par dager siden står rederinæringen for 50 milliarder kr av norsk eksportverdi, valutainntjening til Norge. Kjøp av varer og tjenester fra rederier til Norge beløper seg årlig til ca. 10 milliarder kr. Rederiene selv betaler 500 mill. kr i skatt, og 20 000 norske sjøfolk pluss 5 000 ansatte i rederivirksomheten på land gav i fjor et skatteoverskudd til Norge på 6 milliarder kr. 16,5 milliarder kr pløyet inn i norsk næringsliv tilsvarer faktisk noen fylkesbudsjett. Norske skipsverft har i tillegg fått kontraheringer i inneværende år for 5 milliarder kr – penger som kommer til utbetaling i 2000. Men denne verdigenereringen er altså ikke nok for Arbeiderpartiet og Regjeringen. Nå skjerpes rederibeskatningen, og tonnasjeavgiften heves til et nivå som nå kommer til å ligge fire ganger over det konkurrerende rederier i utlandet har. Likevel avslo representanten Stoltenberg å svare på spørsmålet fra Foss om Arbeiderpartiet aksepterer rederibeskatningen slik den er nå, og det gjorde også representanten Grete Knudsen. Vi har merket oss at dagens beskatningsskjerping kommer etter forslag fra regjeringspartiene. Det tror jeg også at næringens folk vil merke seg. Men med de tegn som er gitt her i dag, er fremtiden fremdeles uforutsigbar, og en så kapitalkrevende og konkurranse- og konjunkturutsatt næring som denne, kan ikke leve med rammebetingelser som skifter hele tiden. Arbeiderpartiets begrunnelse for ikke å ville akseptere rederibeskatningen var at rederiene ikke kunne få både i lasten og i masten. Men vi må ikke stelle oss slik at vi beslaglegger masten og dermed går glipp av verdien i lasten. Det er jo den utviklingen som vi nå er redd for. Vi må ha maritime næringer i Norge også i fremtiden. Vi har vært opptatt av rekruttering og utdanning av sjøfolk. Rederiene har oppfylt sin del, sjøfolkene har oppfylt sin del, men denne regjeringen har satt den største utdanningsgruppen av fartøyer utenfor ordningen. Bøyelasterne, som er utdanningsinstitusjoner, får ikke lenger hjelp til å drive dette. Hvis vi vil ha høykvalifisert utdanning også på den maritime siden, må vi være villige til å satse på det også. Det kommer ikke av seg selv. I vår la rederiene flere millioner ekstra på bordet for å utplassere lærlingene, og de klarte det. Nå må Regjeringen følge opp med sitt.