Olemic Thommessen (Høyre), 2011-12-15:
Høyres kulturpolitikk bygger på den egenverdi kunst og kultur har for den enkelte av oss. Høyre ser livet som en sammenhengende dannelsesprosess der målet for hver og en av oss må være å dyrke frem det beste i oss selv i møte med de fellesskap vi er en del av gjennom livet. I et moderne vestlig samfunn betyr det et samfunn med gode muligheter for deltagelse i kunst og kultur. For Høyre betyr dette en kulturpolitikk preget av mangfold, frihet og integritet. Det oppnår vi etter Høyres syn best med en kulturpolitikk som inviterer til vekst nedenfra, der det offentlige som utgangspunkt ikke ser kulturlivet ut fra ønsket om å oppnå politiske målsettinger. Kulturlivets aktører må fritt innstille seg etter den tiden kulturlivet virker i, og selv definere sin samfunnsrolle. Høyre ser på markedet som en åpen, demokratisk arena som bidrar til utvikling og mangfold. Markedet vil imidlertid alltid rette seg inn mot lønnsomhet og dermed ha svakheter når det gjelder bredde og tilgjengelighet. Særlig gjelder dette i et lite markedsområde som det norske. Målsettingen er at alle skal ha mulighet til deltagelse og opplevelse av et kulturliv, der det også er rom for de smale uttrykkene og eksperimentene. Høyre mener derfor det er viktig og nødvendig at det offentlige bidrar inn mot kunst- og kulturlivet i betydelig grad. For Høyre er det imidlertid viktig at den offentlige støtten innrettes på en måte som i minst mulig grad virker førende, og som ikke bidrar til maktsentra der herskende smaksretninger og gitte kunstsyn får dominere. Høyre mener det under denne regjeringen har vært en negativ utvikling i så henseende. Tendensen går klart i retning av at stadig færre personer bestemmer over en stadig større del av midlene. Høyre ønsker en annen kurs der flere miljøer bidrar, og at en mer desentral tenkning gjør seg gjeldende. Vi mener at den stadig sterkere maktkonsentrasjonen vi ser rundt Norsk kulturråd, Filmens hus og Nasjonalbiblioteket, som de kanskje mest sentrale eksemplene, er uheldig, og vi vil fortsette arbeidet for en politikk som kompenserer for dette. Vår politiske kurs dreier seg om alternative instanser for utdeling av midler, sterkere å ta hele landet i bruk – eksempelvis innenfor filmen. Det handler om et mer frittstående kulturliv basert på en styrking av det frie feltet, og endelig betyr det en politikk som i tydeligere grad inviterer andre finansieringskilder med, det være seg privatpersoner, bedrifter eller fond, og gjerne stimulert gjennom skatteincentiver og gaveforsterkningsordninger. Høyre vil altså særlig satse på utviklingen av det frie feltet innenfor kunst, scenekunst og musikk, og vi har i årets budsjett – som tidligere – gjort klare omprioriteringer med hensyn til dette. Høyre mener ikke bare at tilskuddsordningene til de frie gruppene og ensemblene bør styrkes. Vi mener også det er grunn til å se på de føringene som i dag praktiseres. I Høyres kulturpolitikk tiltenkes det frie feltet en viktigere rolle, der det må være bedre rom for å innrette seg mot en større bredde av publikum og samarbeidspartnere. Alle enkeltkunstnere og frittstående grupper er med sitt spesielle utgangspunkt selvstendige bedrifter, kanskje ikke med det samme fokus på overskudd som det tradisjonelle næringslivet har, men likevel med den samme iver og innsatsvilje for å få sine resultater til. En god næringspolitikk for små bedrifter er derfor også ofte svært god kulturpolitikk. Rammebetingelsene for disse virksomhetene er derfor noe vi bør arbeide videre med, og kanskje også tilpasse spesielt for en del av kulturlivets aktører. Høyre er opptatt av god forvaltning av kulturarven. I dag håndteres virkemiddelapparatet på dette området i flere departementer, der Utdanningsdepartementet og Miljøverndepartementet er de viktigste ved siden av Kulturdepartementet. Det er grunn til å reise spørsmål ved om samarbeidet mellom disse departementene er godt nok. Det er eksempelvis et problem så vel for museumsfeltet som for kulturminnevernet at Utdanningsdepartementet ikke har en mer offensiv holdning til utdanningen innenfor de små og verneverdige håndverksfagene. Dette gjelder også for stipendordningen for disse fagene, både når det gjelder å gjøre denne ordningen permanent, og når det gjelder å bygge den ut i omfang, slik at den står i forhold til det behovet som finnes. Høyre vil også peke på de forpliktelser Norge har i henhold til konvensjonen om immateriell kulturarv. Høyre ønsker å styrke arbeidet med folkemusikk og dans ytterligere. Også her har Utdanningsdepartementet et ansvar for å følge opp intensjonene om å gi elevene kunnskap om folkekulturen. Det skulle f.eks. vært interessant å se hvordan intensjonen om undervisning i folkedans er fulgt opp i skoleverket. Jeg tipper at det er ganske ujevnt. La oss håpe at Noregs Ungdomslags innsats for folkedansen vil ha en påvirkning også inn i skolene. I dag er gunstige momsordninger av forskjellig slag en svært viktig del av det kulturpolitiske virkemiddelapparatet. Momsfritaket for bøker og nullmomssatsen for aviser representerer betydelige beløp; samlet snakker vi om flere milliarder kroner. De debattene vi tidligere har hatt om dette, gir kraftige signaler om at regjeringen ikke kommer til å tilpasse denne delen av virkemiddelapparatet, altså momsen, til digitale plattformer. Budskapet fra regjeringen er ganske klart – full moms på alle digitale tjenester. Dette skaper ikke bare problemer i en overgangsfase, men det utfordrer også momsen som kulturpolitisk virkemiddel generelt. For e-boken har momsen gitt norske aktører en konkurranseulempe i forhold til utenlandske når det gjelder leveringen av selve bøkene, men også som følge av teknologien. For medieområdet gir det et svært krevende utgangspunkt når det gjelder omleggingen til – eller utviklingen av – nye medieprodukter på digital plattform. Momsspørsmålet er også det springende punktet i Mediestøtteutvalgets delte innstilling. Høringen er over, og jeg håper statsråden legger tyngde i å få frem en sak om mediestøtten før det går for lang tid. En stor og viktig bransje er avhengig av forutsigbare rammebetingelser – ikke minst i en tid med store tekniske omstillinger, store brukerendringer og betydelig usikkerhet knyttet til hvilke inntjeningskonsepter som skal bære økonomien i fremtiden. Som ved tidligere budsjetter gjennom mange år, gjør Høyre også i år et kutt i pressestøtten. Politikken på dette området generelt er på overtid, og vi vil møte nye forslag med åpenhet dersom man finner frem til ordninger som faktisk virker. Mediepolitikken har et vanskelig grenseskille mot det som så langt har vært samferdselspolitikkens domene, nemlig kabelutbygging. Høyre har tidligere reist en rekke spørsmål og forslag knyttet til hvilke kabelregimer som bør gjelde, og behovet for nettnøytrale løsninger. Enklest mulig ferdsel i nettene, uten styring fra kabeleierne, sammen med fungerende konkurranse på pris for transporten, er svært viktig for utviklingen av innhold på nett. I et større kulturpolitisk perspektiv er det også svært viktig for norsk språk og kultur at vi har en stor utvikling av innhold basert på digitale plattformer, eller andre uttrykk som har også utspring i vårt land. Dette er viktige kulturpolitiske spørsmål som ikke alene bør overlates til samferdselspolitiske hensyn og politikere. Her savnes et kulturpolitisk engasjement fra regjeringspartiene, og kanskje også fra statsrådens side. Avslutningsvis vil jeg kort kommentere Høyres forslag til sak nr. 5, som altså er et forslag om bevilgning av 15 mill. kr til norsk idrett i anledning Norges Idrettsforbunds 150 års jubileum. Det er en oppfølging av den saken som vi behandlet her for ikke så veldig lenge siden, og vi kvitterer ut det som var Høyres løfte den gangen, nemlig at vi ønsket å legge inn det som er den – skal vi si – beregnede gaven til norsk idrett. Dersom man skulle gå for en slik løsning, forutsetter vi selvfølgelig at de oppleggene som nå er planlagt frem mot Idrettsgallaen den 7. januar, og trekningen rundt dette, kan gå som planlagt. Men da behøvde man ikke å benytte den hjemmelen som regjeringen nå har fått til å endre tippenøkkelen ved den trekningen, men man kunne legge de 15 millionene i potten til idretten og opprettholde den tippenøkkel man ellers har. Vi synes det ville være en litt hyggeligere inngang til det å gi en gave.