Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-05-31:
Først har jeg lyst til å takke representanten Skovholt Gitmark for å ta opp denne interpellasjonen. For litt over ett år siden hadde jeg selv en interpellasjon om den politiske situasjonen på Sri Lanka, og jeg synes den debatten vi hadde da, var veldig bra. Den handlet bl.a. mye om behovet for å få alle fakta på bordet når det gjelder eventuelle krigsforbrytelser og overgrep begått mot sivilbefolkningen. Sri Lanka er et land med en krevende og vanskelig historie. Helt siden landet fikk sin uavhengighet for over 60 år siden, har det vært store uroligheter, som har handlet om konflikten mellom majoriteten og minoritetene i landet, langs en etnisk dimensjon. De siste 20–30 årene er det konflikten mellom myndighetene og De tamilske tigrene som har preget landet. I all krig og konflikt blir sivilbefolkningen hardt rammet. Da er det viktig at de som blir rammet, blir sett av det internasjonale samfunnet, og at det internasjonale samfunnet bidrar til å gi sivile beskyttelse mens konflikten pågår. Men det er også viktig at sivile får sin rettmessige oppreisning i etterkant, og at landets myndigheter pålegges et stort ansvar. Norge har jo hatt en aktiv politikk med hensyn til Sri Lanka – gjennom at vi har gitt bistand, men kanskje spesielt i fredsprosessen på slutten av 1990-tallet, der Norge ble bedt om å spille en rolle. Man håpet å få til en fredelig og politisk løsning, men vi kjenner historien: Til tross for mange forsøk på å skape varig fred kulminerte konflikten voldsomt høsten 2008, da man valgte en militær løsning i stedet for forsoning og forhandling. Krig er kanskje av og til uunngåelig, men problemet er at krig ikke løser det som er den reelle konflikten, det som er årsaken til at det bryter ut krig. Den ene eller andre siden kan vinne, men det er bare forsoning og politiske løsninger som fører til varig fred. Vi ser også på Sri Lanka at krig ikke har fjernet konflikten. Det er ikke slik at de etniske skillelinjene har forsvunnet etter krigen. Skal det være mulig å få til en forsoning, er det viktig at alle fakta om hva som faktisk skjedde under krigen, og særlig mot slutten av den, kommer fram, at det settes i gang reelle prosesser for å gjøre opp for den urett som ble begått mot sivilbefolkningen, og at de som har gjort urett, straffes. Myndighetene på Sri Lanka må også ta det ansvaret de skal. FNs ekspertpanel har laget en rapport som er ganske tydelig på at det skjedde store overgrep. Panelet mener bl.a. at det foregikk brudd på den internasjonale humanitærretten. Når det skrives i rapporten at myndighetene rettet bombing mot sivile og mot sykehus, samtidig som de nektet folket hjelp og medisiner, er det alvorlig. Det er også alvorlig at De tamilske tigrene skal ha brukt sivile som skjold – for å nevne noe av det som kommer fram. Det er viktig at det nå settes inn et stort trykk for å få i gang en uavhengig etterforskning, og at ansvaret ligger hos myndighetene. Jeg er også opptatt av at hvis ikke det ansvaret blir tatt, må det internasjonale samfunnet med FN ta grep gjennom Sikkerhetsrådet. Ekspertpanelet kommer, som representanten Skovholt Gitmark var inne på, med en rekke anbefalinger om hvordan rapporten bør følges opp. Det som er viktig nå, er at det faktisk skjer. Alle land som har vært gjennom krig, og hvor det har skjedd overgrep mot befolkningen, opplever at det er vanskelig å få til en varig fred hvis ikke sannheten om hva som skjedde under krigen, kommer fram, og at de som ble rammet, får oppreisning. Det vil særlig gjelde på Sri Lanka. Jeg synes det er veldig bra, det utenriksministeren sier om at Norge har tatt opp rapporten med myndighetene på Sri Lanka, og stilt forventninger om at den skal følges opp på en troverdig måte. Jeg tror det er viktig nå at det internasjonale samfunnet ikke slipper saken før det faktisk skjer. Så har jeg til slutt lyst til å si at jeg er glad for det engasjementet som er på Stortinget for denne saken. Jeg har også lyst til å nevne at jeg ikke minst er veldig glad for det utrettelige engasjementet som det tamilske miljøet vi har i Norge, har. Det er viktig å holde denne saken høyt på dagsordenen, og jeg vil nok en gang takke interpellanten for å ta opp saken.