trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2001-03-29:
Uten å gjøre noe forsøk på å bringe enighet mellom Fremskrittspartiet og Høyre, vil jeg bare få understreke at representanten Solberg har gått god for at det ikke er noen kvoteberegninger i vårt framstøt for arbeidsinnvandring. Enten det er titusen av det ene eller andre slaget, så er det en fleksibel ordning når behovet er til stede, som ligger i Høyres forslag. Vi er klar over at Fremskrittspartiet har et mer avslappet forhold til konkurranseutsatt næringsliv enn Høyre har. Det har vi fått vist i en rekke makroøkonomiske diskusjoner vedrørende budsjettbalanse, rentekurver osv. Men når Carl I. Hagen snakker om de som allerede er her – og det har mange snakket om – så kunne det være fristende med en forholdsvis grov omskrivelse av fader Holberg: Vi har ingen IT-spesialist, men vi har to der baker brød. Det er altså slik at selv om vi har en rekke personer, så kan ikke en hvilken som helst person bekle en hvilken som helst stilling. Og det bringer meg for så vidt til et prosjekt som Carl I. Hagen har et fadderforhold til, IT Fornebu, som vitterlig skal ha en global rekrutteringssfære. Hva slags rekruttering vil vi få til et slikt miljø ut fra Fremskrittspartiets merknad der det ikke gis mulighet for å medbringe familie, og der man ganske raskt skal sendes ut hvis det for øvrig er arbeidskraft å oppdrive innenfor EØS-området? Det kan også hende at næringslivets hovedkontorer har bruk for en global rekrutteringssfære. Hvordan vil markedet være i et sånt perspektiv?
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Jeg vil gjerne ta avstand fra Erna Solbergs påstand om at Regjeringen er for sene med å åpne for økt arbeidsinnvandring. Det er vel et faktum at det ikke har blitt gjort så mye på så kort tid før når det gjelder å legge til rette for økt arbeidsinnvandring, både med betydelige forbedringer i regelverket og betydelige forenklinger. Men Høyre og Erna Solberg er jo alltid på arbeidsgiverlaget. Høyre vil ha økt arbeidsinnvandring. Det vil også NHO. Jeg skal ikke si at det akkurat er pene, hvite, nordiske menn de vil ha, men det er jo et fritt arbeidsmarked i Norden, og Høyre vil ha minst mulig hindringer for arbeidsgiverne når det gjelder å importere arbeidskraft. Etter Arbeiderpartiets mening må mangelen på arbeidskraft angripes på flere måter, bl.a. ved å få ned sykefraværet. Det er faktisk 200 000 som er borte fra jobben hver dag, dvs. 10 pst. av arbeidsstyrken. Mange av de 70 000 ledige kan formidles til jobb, mange av de funksjonshemmede ønsker å jobbe, og bedre ordninger i kombinasjonen arbeid og trygd må videreutvikles. Og ikke minst har vi en stor gruppe innvandrere hvor ledigheten er tre ganger så stor som hos øvrige grupper. Mange av innvandrerne er godt kvalifisert arbeidskraft, mange av dem har søkt over 500 jobber uten engang å komme til intervju, og mange snakker perfekt norsk – og det gjør som sagt ikke de som blir importert. Hvordan kan Høyre forsvare at arbeidsgiverne utviser så dårlige holdninger i ansettelsespolitikken sin? Og hvorfor er ikke Høyre mer på hugget overfor arbeidsgiverne når det gjelder å bruke den arbeidskraften innvandrerne representerer?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
Representanten Kari Manger påpekte helt korrekt at vi er med på en merknad sammen med Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti hvor vi peker på de etiske sidene ved at rike land rekrutterer høyt utdannede mennesker fra fattige land, som i utgangspunktet har stort behov for denne arbeidskraften. Dette flertallet ber Regjeringen om også å vurdere dette perspektivet når saken legges frem for Stortinget. Det er egentlig fantastisk at Høyre ikke er med på den merknaden. Jeg kan også nevne at vi er meget betenkt over det som flertallet går inn for, nemlig å vise langt større grad av snillhet når det gjelder studenter som har vært i Norge, slik at de skal kunne bli her og få jobb her. Det er en av de positive tingene som vi har snakket varmt for veldig mange ganger, at en måte å gi hjelp til fattige land på, er å få studenter til Norge og utdanne dem slik at de kan reise tilbake og være med på å bygge ut sitt land. Det har vært ideen bak dette med å ta imot studenter fra u-landene. Og det går flertallet nå inn for å eliminere, ved at man i stedet for å holde fast på den avtalen de kom hit på, om at de skal hjem og bygge ut sitt land med den nyervervede kunnskapen, går inn for at de skal kunne bli i Norge. Vi står fast på den gamle linjen og mener at dette problemet heller bør løses med klarere kontrakter på forhånd når de kommer hit, og klarere regler for at de skal reise tilbake. For det var formålet. Når det gjelder det Kari Manger tok opp, om tre år og ett år, er det fordi det er arbeidskraft som det snakkes om som begrunnelse her. Og da er det altså å komme hit og jobbe og tjene penger som må være formålet. Vi synes at hvis det skulle være slik som det egentlig er, at man var for fri innvandring – hva Høyre tydelig nå etter hvert er uten å tore å si det – kunne man sagt det, men hvis det skal dreie seg om arbeidskraft, har det virket ganske bra bl.a. i Sveits. Folk fra land hvor det er stor fattigdom, kommer, tjener seg godt med penger, skaffer seg kunnskaper og reiser hjem og kan etablere seg langt bedre der. Det ville kombinere fordelene for begge parter. For øvrig var det feil når Kari Manger sa at vi var generelt imot innvandring, og spesielt arbeidsinnvandring. Det er nok omvendt.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
Jeg må si jeg er imponert over Ivar Østbergs evne til å koble menneskesyn inn i et praktisk spørsmål om hvordan reglene skal være for å regulere arbeidsinnvandring til dette landet. Jeg syns det er ganske godt gjort. Da må det jo være slik at hvis man skal ha noen regler, retningslinjer og forskjellige synspunkter, så er alt forkastelig med mindre man går inn for fri innvandring, at bare det vil kunne kalles et positivt menneskesyn bygd på de etiske og kristne grunnverdier. Det er ulike synspunkter mellom partiene på hvordan det skal reguleres, og jeg har ikke hørt noen som åpent har sagt at man går inn for fri innvandring, som liksom skulle være det eneste perfekte. Vi har altså ordnet oss slik i Norge at vi lenge har hatt et felles nordisk arbeidsmarked. Uten at man har snakket om at det skulle være noe negativt overfor det øvrige Europa, så har det vært et felles nordisk arbeidsmarked. Det er nå i EØS-sammenheng utvidet til EØS-landene. Og det var jo alvorlig ment. Det må jo være slik at man først går til de nærmeste, som lettest kan tilpasses arbeidslivet, hvis det skal være arbeidslivets behov som er utgangspunktet. Jeg tror kanskje Ivar Østberg er den første som hevder noe annet, eller later som han gjør det, men det har faktisk vært arbeidslivets behov for arbeidskraft som har vært begrunnelsen for Høyre og de øvrige partier som vil endre det. Det har ikke vært et ønske om at dette skal ses i lys av mennesker fra andre land sitt ønske om å få en arbeidsplass i Norge. Og det er det som egentlig ligger i det Ivar Østberg nå prøver å trekke opp. Så dette harmonerer helt utmerket med vårt meget positive menneskesyn, som bygger på de kristne og etiske grunnverdier, men vi velger altså å ta utgangspunkt nettopp i EØS-avtalen og EØS-arbeidsmarkedet. Videre ser vi i øynene at Norge er et av de landene som det er så attraktivt å komme til at mange mennesker lar seg smugle hit og betaler store beløp for å komme hit, og da synes vi det er rart hvis vi skal åpne opp for denne arbeidsinnvandringen, slik særlig Høyre vil.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-29:
La meg først gjøre det klart at slik jeg har oppfattet denne saken, dreier dette seg om endringer av bestående lovverk, regelverk og ordninger. De nåværende, som vi aksepterer, har jo ikke vært noen hindring for å få utenlandsk ekspertise til oljeindustrien i alle år, medbrakt familier. De er her en del år og reiser hjem igjen. Det har ikke vært noen hindring for mange bedrifter å praktisere det. Dette er jo snakk om en utvidelse, og det er utvidelsen vi har lagt en del restriksjoner på. Vi har i detalj gått igjennom våre synspunkter på dette i Innst. S. nr. 117 for 1999-2000 fra justiskomiteen, som hadde en grundig behandling av dette for et år siden. Så der vil det være dekket opp. Når det gjelder spørsmålet om IT Fornebu, er det muligheter for det i dag i ganske stor grad. Sammensetningen av det norske arbeidsliv viser også at det er en god del utlendinger som er her en del år, som har med familie og arbeider her. Der dette kanskje skiller seg litt ut, er at der er man helt klar over og det er helt åpenbart at det er ikke permanent. Det er ikke for godt. De er her for å gjennomføre et arbeidsoppdrag. Når man går bort fra dette med spesielle kvalifikasjonskrav – for her kreves det spesielle kvalifikasjoner og at det er dokumentert at det er mangel på norsk arbeidskraft – når man skal utvide dette til å gjelde ufaglært arbeidskraft, hvor man skal gå bort fra denne kontrollen og sjekken av at det er et reelt behov for kvalifisert arbeidskraft, til å gjelde ufaglært arbeidskraft, åpner Høyre i realiteten for en slags fri innvandring og nye og for så vidt langt lettere måter å smugle folk til Norge på – det er det man åpner for. Da er det ikke lenger nødvendig å smugle folk, da ordner man det gjennom papirer. Og det er en del, som det dessverre har vist seg, som er blitt eksperter på å forfalske papirer. Og da blir det et skikkelig detektivapparat for å finne ut hva man har fått fra en arbeidsgiver. Har man fått en reell jobb med bolig, eller har man det ikke?
Kari Manger (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Etter å ha hørt på representanten Hagen vil jeg si at det er faktisk en del ting som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet er enig om, men det må også sies at det er mye jeg ønsker å ta avstand fra. Jeg merker meg, ikke minst gjennom merknadene, at Fremskrittspartiet er opptatt av de etiske sidene ved at rike land rekrutterer høyt utdannede mennesker fra fattige land, land som i seg selv i utgangspunktet har veldig stort behov for denne arbeidskraften. Men så merker jeg meg at Fremskrittspartiet ikke er tilsvarende opptatt av de etiske sidene av hvordan vårt land tar imot og ivaretar de menneskene som vi ønsker å gjøre bruk av i gitte situasjoner for å ivareta våre interesser og behov. Blant annet ønsker Fremskrittspartiet å sette en grense på tre år for den samlede arbeidsperioden for arbeidsinnvandrere. Og arbeidstillatelse skal, sier de, bare gis for ett år om gangen. Partiet mener videre at det ikke skal gis adgang til familiegjenforening. Det er velkjent at Fremskrittspartiets program og politikk har som utgangspunkt at norsk bistand skal fjernes, og likeledes at karantenetiden for utenlandsstudenter skal beholdes. Jeg ønsker å stille representanten Hagen følgende spørsmål: Er det virkelig mulig at Fremskrittspartiet ikke ser noen betenkeligheter og konflikter i argumentasjonen og begrunnelsen for partiets svært negative holdning til innvandring generelt og arbeidsinnvandring spesielt? Og kan representanten Hagen se at partiets holdning og politikk her lett kan oppfattes som en bruk og kast-politikk?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Vi er i Noreg i dag i ein situasjon der det er talrike døme på vanskar med å inkludera personar med minoritetsbakgrunn i norsk arbeidsliv. Det er i tillegg slik at det er eit breitt engasjement både frå parti i Stortinget, frå Regjeringa, frå ulike organisasjonar og frå ulike lokalsamfunn – eit engasjement, ein kamp – mot rasisme. Så er det då nokre lokalsamfunn som har tatt imot personar som har bede om ly hjå dei, personar som dessverre på grunn av problem i høve til saksbehandlinga, ventar over lengre tid med å få søknadene sine om opphald vurderte. Dei blir i mellomtida inkluderte: Dei får arbeid, dei får bustad, dei får eit nettverk rundt seg. Og mange i desse lokalsamfunna stiller spørsmålet: Korleis kan vi læra ungane våre opp i forhold til likeverd og i forhold til kampen mot rasisme, når vi må bruka tid på å forklara dei at venene deira i skulen som var her for ei kort tid, dessverre er blitt sende ut av dette landet fordi dei er frå feil land? Eg registrerer at dette er ein debatt som Verdikommisjonen òg har tatt. Lat meg understreka: Det er ikkje så enkelt at eg vil svara ja på Einar Johansens spørsmål, men det som vi seier i denne merknaden, er at det er behov for ei oppmjuking på dette feltet. Verdikommisjonen har gått lenger.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Fyrst til noko som må vera ei misforståing. Det var ikkje slik at dei partia som i denne salen stemte mot EØS-avtalen, gjorde det av frykt for at arbeidskraft frå andre land skulle koma fløymande over landet. Det er vel tvert imot slik at dei same partia har tatt til orde for ein meir open og romsleg flyktningpolitikk f.eks. Det handla faktisk om at Grunnlova i dette landet framleis skulle vera overordna EU-retten. Eg trur Petter Løvik og eg kan vera einige om at følgjene av EØS-avtalen har blitt langt meir omfattande enn dei fleste av oss hadde førestilt oss, anten vi var for eller mot den avtalen. Så til korleis Distrikts-Noreg skal løysa sitt arbeidskraftbehov. Det er ei utfordring, det er det ingen tvil om. Vi har i innstillinga tatt til orde for ei grundigare vurdering av følgjene av eller grensene for kva type arbeidskraft som det her bør opnast for. Vi ynskjer altså ikkje å gi vår tilslutning til Høgre sine forslag i dag, fordi vi er urolege for at vi då vil få ei utvikling der mange som er yrkeshemma, og mange som er innvandrarar her i Noreg, ikkje skal få den moglegheita som dei burde ha i dag, til å bli inkluderte i arbeidslivet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Det er ikkje nokon løyndom at Senterpartiet ser at det er fordelar på nokre område med EØS-avtalen – det viser måten vi handterer ulike direktiv på. Vi skal vel faktisk òg vedta nokre seinare i dag. Når det gjeld arbeidskraftsituasjonen, er haldninga vår at her skal det òg vera moglegheit for land utanom EØS-området, det skal vera moglegheit for arbeidstakarar frå land utover EØS, til å ta arbeid i Noreg. Vi skjønar ikkje at Framstegspartiet på den eine sida kan stå her og seia med store ord at dei vil sikra fleire funksjonshemma arbeid, mens dei på den andre sida ikkje vil gi sanksjonsmoglegheit i forhold til det. Vi skjønar heller ikkje heilt dette skiljet mellom EØS og andre land. Og korleis vi skulle ordna det om vi ikkje hadde EØS-avtalen – det ville vel vore eit av dei enklaste områda der ein kunne ha gjort avtalar på bilateralt vis. Det er ikkje slik at Senterpartiet, fordi vi var imot EØS, er imot andre internasjonale avtalar. Tvert imot – det engasjerer vi oss i stadig vekk.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Senterpartiet er med i det fleirtalet som meiner at auka arbeidsinnvandring skal vera eit supplement. Me deler statsråd Kosmo si siste utsegn her om at det på nokre område òg må gjevast opning for ufaglært arbeidskraft, men i ordna forhold. Me deler òg statsråden si oppfatning av at Noreg no har ei unik moglegheit til å inkludera fleire i arbeidslivet. I langtidsprogrammet, punkt 5.4.1 «Et inkluderende arbeidsliv», er det gjort nærare greie for tiltak. Eg vil utfordra statsråden til å svara på to spørsmål: For det første, når vil ein konkret kunna oppleva endringar på dei områda som i dag har vore mest nemnde, særleg når det gjeld funksjonshemma, langtidsledige og den reserven som er blant innvandrarar? Når vil det skje endringar? Det andre punktet mitt gjeld såkalte eldre arbeidstakarar. Vi begynner jo nokon kvar å koma opp i ein alder som gjer at vi ikkje vil bruka den nemninga. Kva vil Regjeringa gjera på det området for dei som er pluss/minus 60 år, utover det å løyva 5 mill. kr til Senter for Senior Planlegging?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Eg vil fyrst kommentera den replikkvekslinga som var no mellom statsråd Kosmo og Karin Andersen, og som galdt bedrifta Revita Drammen. Statsråden sa sjølv at han meinte dette var eit godt prosjekt, men at det var eit prosjekt som i den forma det har i dag, ikkje kom inn under det regelverket som er. Eg vil då minna statsråden om at det er eit stortingsfleirtal som ynskjer å ta vare på den typen bedrifter, ut frå ein situasjon som faktisk er eit eksempel på at ein med noko meir fleksibel bruk av arbeidsmarknadsmiddel kan få som resultat endå fleire inkluderte i arbeid. Revita Drammen har vist at dei klarer å skaffa fleire arbeid. Og dersom det er slik at regelverket i dag ikkje er tilfredsstillande, kan statsråden, om han brukar sin initiativrett til å endra regelverket slik at denne typen bedrifter har livets rett, altså veta på førehand at han har stortingsfleirtalet med seg. Og eg vil oppfordra han til å bruka den initiativretten og koma med ei endring, om nødvendig til Stortinget, eller om nødvendig på annan måte, gjennom ei forskrift. Han har Stortinget bak seg, men det hastar! Så kan vi konstatera at vi vil få ei oppmjuking på området arbeidsinnvandring i vår. Det er nokre lovendringar som vil ta lang tid enno, slik som det i dag er framstilt. Regjeringa har Senterpartiet si støtte for det som dei førebels her har varsla av oppmjukingar som dei kan føreta på eiga hand. Eg vil òg understreka at Regjeringa har Senterpartiet si støtte for eit sterkare engasjement enn det vi har høyrt i dag, for å utnytta den unike moglegheita som er for å sikra endå fleire ledige yrkeshemma innvandrarar arbeid.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Det var ei setning som forsvann for meg i det førre innlegget mitt, men som eg føler behov for å understreka. Det er slik at i utjamningsmeldinga som vart lagd fram for snautt to år sidan, ligg det ei rekkje tiltak for eit meir inkluderande arbeidsliv og ei mjukare arbeidslinje. Det er ei forsterking og ei oppfølging av dei punkta vi i Senterpartiet meiner at det no hastar med, og som vi gir vår fulle støtte til. Det vart starta nokre gode prosjekt i fjor, det ligg føre ytterlegare nokre no i år, til stor glede og til stor nytte for dei som vert omfatta av dei. Vi har eit stort ynske om at endå fleire skal verta inkluderte i desse gode tiltaka og i sum oppleva eit meir inkluderande arbeidsmiljø.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2001-03-29:
Eg vil tilrå Senterpartiet si gruppe å stemma for innstillinga og mot forslaga frå Høgre og Framstegspartiet. Når det gjeld forslaget frå Venstre, er det omdelt i dag. Vi har i debatten grunngitt kvifor vi meiner arbeidskraftreserven er større enn det som ofte kjem fram. Eg tilrår av den grunn Senterpartiet si gruppe å stemma mot forslag nr. 4.
Einar Johansen (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Jeg skal referere et avsnitt på side 4 i innstillingen. Der står det: «Komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet viser til at det i en rekke kommuner er flyktninger og asylsøkere som har arbeid i det lokale næringsliv før de har fått svar på sin søknad om asyl eller oppholdstillatelse. Disse medlemmer vil vise til de reaksjoner det er i mange lokalsamfunn når personer som er godt integrert, får melding om at de må ut av landet og de vansker det kan medføre i forhold til ny bosetting. Disse medlemmer mener det er behov for en oppmyking på dette område. Det vil også redusere behovet for arbeidsinnvandring.» Mitt spørsmål er derfor: Mener Senterpartiet at bare en flyktning eller asylsøker klarer å skaffe seg jobb i Norge, så skal vedkommende få bli i landet, uavhengig av de øvrige spillereglene?
Petter Løvik (Høyre), 2001-03-29:
Høgre går inn for mange tiltak for å få fleire av dei som bur i landet, i arbeid. På den måten er vi ikkje usamde i det som blir sagt frå Senterpartiet. Men i alle høve: Skal vi klare å halde hjula i gang i norsk næringsliv, både i offentleg og privat sektor, vil vi også i framtida trenge arbeidskraft frå utlandet. Det er noko teoretisk og uverkeleg over den debatten vi har vore vitne til hittil, den liknar litt på den vi hadde då vi gjekk med i EØS. Motstandarane hevda at Noreg ville fløyme over av utanlandsk arbeidskraft som ville øydelegge norsk arbeidsliv og konkurrere ut norsk arbeidskraft. Dette har sjølvsagt ikkje skjedd. Vi må slutte å tru at all verda vil til Noreg for å arbeide dersom dei berre får lov. Vi må utanfor EØS-området for å skaffe arbeidskraft dersom vi skal klare å ta heile landet i bruk, som representanten Meltveit Kleppa nettopp sa. Mange bedrifter, spesielt i Distrikts-Noreg, har stor mangel på folk. Og eg synest det er grunn til å spørje: Når arbeidsfolk, faglærte eller ufaglærte, ikkje kan skaffast t.d. til fiskeindustrien i Distrikts-Noreg, og bedriftene har kontakt med folk som vil gjere ein jobb – alle andre mulegheiter er oppbrukte, også dei som Meltveit Kleppa nemnde – kvifor må vi då seie nei til desse personane som vil til Noreg for å vere med og utvikle Distrikts-Noreg og hjelpe oss til å ta heile landet i bruk? Det kunne eg gjerne tenkt å få eit svar på frå representanten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
Statsråd Kosmo har en veldig høy retorisk profil når det gjelder å hjelpe dem som står utenfor arbeidslivet, og de funksjonshemmede. Men jeg må si at jeg dessverre ikke føler noe særlig trykk fra arbeidsministeren når det gjelder å komme med nye, gode forslag for å få de 58 000 funksjonshemmede eller de 12 000 langtidsledige, som han sjøl nevner i innlegg-et sitt, enten over i aktiv kompetanseheving eller i ar-beid. Et spesielt tiltak, som er et av mine hjertebarn, heter Revita. Det er et sjølhjepsprosjekt som komiteen har prøvd å holde sin hånd over. Det får folk i jobb, skaper arbeidsplasser og bedrifter, og får folk over i utdanning. Jeg merker at statsråden på tross av mange oppfordringer ikke vil legge to pinner i kors for å redde et slikt tiltak, som har en svært høy effektivitet i forhold til det å hjelpe folk som er uføretrygdet, som går arbeidsledige eller som får sosialhjelp. Jeg vil utfordre statsråden litt på dette. En annen utfordring jeg syns statsråden bør få som moderniseringsminister, er: Når skal vi få bort rebusløpet? For mange av dem som er arbeidsledige, og som trenger hjelp både fra sosialkontor, trygdekontor og arbeidsmarkedsetaten, springer nå fra kontor til kontor. Her er man altså nødt til å foreta et grep som går på en sammenslåing, for å få dette til. Til slutt: Lønns- og arbeidsforhold er viktig for å rekruttere og beholde folk. Det er statsråden og jeg enige om. Da er vi nødt til også å se på de store behovene i offentlig sektor som er dokumentert i Regjeringas egne dokumenter, f.eks. i kommuneøkonomiproposisjon, der det vises at det er behov for et sted mellom 50 000 og 70 000 nye arbeidstakere de ti neste årene. Hva slags lønns- og arbeidsgiverpolitikk mener statsråden må til for at man skal greie å rekruttere og beholde disse folkene, når statsråden er oppmerksom på at lønn er et viktig rekrutteringsmiddel?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
Til det siste kan jeg gi statsråd Kosmo et svar med en gang: Ja, SV er rede til det, og har hatt slike forslag lenge, fordi vi faktisk stoler på det Regjeringen skriver sjøl i sine proposisjoner, at det å satse mer på dette virker og vil få flere i arbeid. Derfor mener vi at det er både viktig og riktig. Og oppfordringen må jo gå tilbake til Regjeringen, at den sjøl viser initiativ og kommer med forslag som er offensive, mer offensive enn i dag. For det blir litt løst når en sier at dette er veldig viktig og riktig, og her skal det mer penger til, men når budsjettet kommer, er det litt for lite til å godtgjøre helt at man tror at dette virker. Så til dette ene eksemplet på et arbeidsmarkedstiltak eller et sjølhjelpsprosjekt som har blitt brukt. Det er både et symbol og et eksempel. Det er mange slike tiltak. Poenget er at vi savner et engasjement fra statsråden for å verne om de tiltakene som fungerer – mangfoldet i dem. I den tida jeg har vært på Stortinget og jobbet med dette, har jeg ønsket å ha en veldig åpen og lite diskriminerende holdning til de ulike tiltakshaverne, men jeg opplever dessverre at Aetat har hatt en veldig utvelgende holdning i forhold til hvem de har ønsket å samarbeide med. Slike prosjekter har en annen filosofi, og en filosofi som ser ut til å lykkes. Det har også flertallet i komiteen sagt, at her tror vi faktisk at Aetat har en del å lære av den måten å jobbe på. De jobber annerledes enn ut fra det regelverket som Regjeringen og departementet har stått så steinhardt på skal gjennomføres, nemlig denne litt mer forretningsmessige driften der man må ut og selge tjenester for å finansiere seg sjøl. Hvis man ser på resultatene, vil man se at her får man utrolig mye igjen for pengene. Dette er ikke bare folk som kommer i jobb, men det er altså bedriftsetableringer, og de varer. Det som jeg forundrer meg over, er at verken kommuner eller statsråden – eller NHO for den del, som burde være opptatt av bedriftsetableringer, eller LO – holder sin hånd over dette, for tallene taler sitt helt tydelige språk. Jeg vil igjen oppfordre statsråden til å lete og passe på også disse små, gode tiltakene, for de er så utrolig viktige for dem som får hjelp der. Veldig mange av dem som har fått hjelp der, er folk som er uføretrygdede, og i Aetats andre tiltak blir det veldig umulig slik regelverket er. Slik regelverket er rundt det forholdet at om en er i gang med å starte en bedrift, må en gå rett ut i et tilvist arbeid hvis en får det.(Presidenten klubber.) Det vil ødelegge dette konseptet. Jeg håper at statsråden har merket seg dette hjertebarnet(presidenten klubber) og er villig til å se litt på regelverket. – (Presidenten klubber.) (presidenten klubber)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
Jeg vil rå SVs gruppe til å stemme for innstillingen, mot Høyres og Fremskrittspartiets forslag, og for forslaget fra Venstre.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-03-29:
Jeg kom på at det var nødvendig å si noe etter debatten. Og det er at jeg vil be om at voteringen over Høyres to forslag blir delt opp, slik at vi kan stemme mot forslag nr. 1, men for forslag nr. 2.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Det Regjeringa legger opp til, er å åpne noe mer for spesialister eller faglærte, og det mener jeg er viktig å holde fast på. Så er det slik at når det gjelder en del av de forslagene som flertallet her har gått inn for, som er identiske med det Regjeringa også har tatt til orde for, trengs det ikke lovendringer. Det er mange av dem som bare krever forskriftsendringer, og noen kan faktisk iverksettes ved at det bare gis instruks om det. Det skal vi selvfølgelig sørge for å få gjort så fort som overhodet mulig. Så er det noen få av dem hvor det trengs lovendringer, og vi skal prøve å få fram dem vi greier nå i vår. Det vi ikke greier, må vi ta tidlig i høst. Målsettingen må være, i hvert fall slik jeg ser det, å ha alt på plass og i funksjon senest innen årsskiftet, alt avhengig av hvor fort vi greier å få det til å gli der det skal gli. Regjeringa tar selvfølgelig også med seg de signaler som flertallet i komiteen har kommet med. Og det er, som det også ble sagt her, en omtale av dette i langtidsprogrammet. Der har vi mulighet til å komme med mer prinsipielle synspunkter på hva en ønsker med arbeidsinnvandring for framtida. Og så vil selvfølgelig Regjeringa komme tilbake så raskt som mulig, slik jeg har skissert, med mer konkrete forslag til lovendringer. Og som sagt: Det vi rekker å få fram i vår, er nå ute på høring. Så håper jeg at vi nå greier å få iverksatt det det nå virker som det er flertall for på mange områder, så snart som mulig, slik at vi får vekk en del regler som åpenbart er helt håpløse og veldig byråkratiske. For eksempel slike som går på at folk må dra hjem til hjemlandet sitt for å søke om arbeidstillatelse i Norge, at sykehus må holde på lenge og må gjennom den papirmølla som prosessen mellom UDI og arbeidsmarkedsetaten er, for å få avklart om det virkelig er behov for x antall sykepleiere osv. Det er jo her vi nå har foreslått lettelser. Den type regler tror jeg det er svært viktig at vi får iverksatt så snart som mulig, slik at byråkratiet blir minst mulig, at vi får behandlingstiden ned og dermed også raskere får mer arbeidskraft innenfor de sektorer hvor vi trenger det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Regjeringa vil selvfølgelig ta innover seg de forslag som komiteen går inn for, og vurdere de flertallsmerknader som ligger i innstillinga fra komiteen. Vi kommer til å fremme på ulikt vis, slik jeg har skissert, de forslag vi har gitt signaler om tidligere, og som et flertall langt på vei støtter det aller meste av. Og jeg vil selvfølgelig også se på de andre. I hvilken form vi kommer tilbake med de andre, kan jeg ikke si noe om nå, men, som sagt, vi kommer med en proposisjon om lovendringer allerede i vår. Når det så gjelder det andre spørsmålet representanten Solberg tar opp, er det riktig at Regjeringa ikke vil gå fullt så langt som Høyre foreslår. Det er rett og slett fordi vi mener at det er viktig å ha en viss kontroll med det vi skal gjøre. Og de viktige grepene som vi gjør i forhold til den problemstillinga som Erna Solberg er opptatt av, og som Regjeringa også er opptatt av, og som vil løse mye av dette, ved at fire departement, deriblant Kommunal- og regionaldepartementet og Arbeids- og administrasjonsdepartementet, årlig skal kunne fastsette et tak på hvor mange spesialister eller fagutdannede en trenger, vil føre til at en slipper å få en slik situasjon som f.eks. Sentralsjukehuset på Elverum var oppe i, nemlig at de trengte åtte sykepleiere fra Australia, og hvor prosessen mellom sykehuset, UDI og arbeidsmarkedsetaten tok veldig lang tid. Og når vi nå også åpner for at arbeidsgiver får anledning til å søke om arbeidstillatelse på vegne av arbeidstaker, samtidig som vi har åpnet for at en slipper den prosessen mellom arbeidsmarkedsetaten og UDI, sparer en mye tid på det. Vi har fått beskjed om at bare det grepet med å sette et tak på hvor mange en kan få, vil føre til at saksbehandlingstiden kan gå ned fra fire til to måneder. Jeg vil si at vi bør ha som mål å få saksbehandlingstiden ytterligere ned, i likhet med det våre naboland har.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Hele prosjektet med fornyelse av offentlig sektor som statsråd Kosmo er sjef for, er jo nettopp et grep der vi ønsker bl.a. å frigjøre personell fra administrasjon og over til tjenester. Og det akter vi å få til, vi har allerede gjort mye, og vi kommer til å foreslå mer i nær framtid. Men så har jeg lyst til å si: Offentlig sektor gjør jo det som vi politikere har pålagt dem å gjøre. Og når vi har mange ansatte innenfor eldreomsorgen og i helsevesenet, er det for det første fordi vi har vedtatt at slik skal det være; vi bevilger penger til det hvert år. Og så er det jo slik at det blir stadig flere eldre, flere som trenger omsorg både innenfor helsevesenet og eldreomsorgen, og vi må ha noen folk til å gjøre den jobben. Men da er utfordringen at vi både greier å få færre til å drive med administrasjon og flytte papir og flere ut til å gjøre den jobben. Sjukepleiere må f.eks. i større grad bruke tida si på å ta seg av gamle på sjukehjem istedenfor å sitte og sørge for at turnusen og vikarlistene går i hop. Det er én ting. Det jobber Regjeringa aktivt med. Det andre er at jeg tror vi lurer oss sjøl hvis vi ikke ser at det er mangel på arbeidskraft også utover det, arbeidskraft som vi vil være nødt til å hente på ulikt vis. Her har vi et stort potensial innenlands. Men det er også slik at vi bør kunne ta imot noen flere fra andre land som har lyst til å komme hit og gjøre en jobb, og som vi trenger. Det som egentlig ligger til grunn her, er at Fremskrittspartiet har en helt annen holdning til folk som kommer fra andre land enn det Arbeiderpartiet har, og det jeg opplever at flertallet i Stortinget har. Her skiller Fremskrittspartiet seg ut etter min mening i negativ forstand, for jeg tror det faktisk er berikende for det norske samfunnet at vi også får flere folk hit fra andre land som har en annen bakgrunn og en annen kultur som vi også trenger i Norge. Og hvis vi skal greie å ta oss av de eldre og sjuke som trenger det, må vi også gjøre noen lempninger i forhold til arbeidsinnvandring, og jeg er glad for at flertallet har sluttet seg til det.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Ja, hvor stort er behovet, hvor stort er potensialet? Jeg går ikke god for at det er et behov for 10 000 nye personer gjennom økt arbeidsinnvandring pr. år. Det tallet går ikke jeg god for. Jeg hører det blir brukt, men det kommer ikke fra mitt departement. Så kan man stille spørsmålet: Hvor stort er det potensialet som vi har i Norge? Vi har rundt 15 000 langtidsledige. De 15 000 er – så vidt jeg kjenner til – friske og i stand til å ta tilvist arbeid. Det er klart at det er problemer i forhold til mobilitet. Mange av disse har ektefeller, mange har barn – det er klart at de ikke kan reise hvor som helst, når som helst, på korte arbeidsoppdrag. Men vi må jo innrømme at det også har noe å gjøre med de vilkår som arbeidsgiverne tilbyr for at man skal kunne ta sånne jobber. I tillegg har vi 55 000 yrkesvalghemmede som ikke har noe større ønske enn å få fast arbeid. Og hvis vi kan få en kombinasjon av tiltak på den enkelte arbeidsplass, der arbeidsgiveren faktisk tar et ansvar for både kompetanseheving og utstyr, og det offentlige tar et større ansvar for transport, er det ganske mange tusen av disse som kan utføre en 100 pst.-jobb, selv om de har et fysisk handikap. Dessuten har vi et kjempestort potensial blant de uføre og pensjonerte. Jeg sier bare at hvis vi og arbeidslivet vil, er potensialet for arbeidskraftreserven stort. Så har jeg jo registrert det som er sagt om fiskeri og reiseliv, og derfor er vi også villig til å være med og rekruttere ufaglært arbeidskraft, men innenfor ordnede forhold – ikke på arbeidsgiverens premisser.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Vi har sendt på høring et utkast til nytt regelverk innenfor arbeidsmarkedsetaten som går på betydelige forenklinger, men som også går på betydelig større fleksibilitet i bruk av de arbeidsmarkedstiltakene vi har, f.eks. økt bruk av lønnstilskudd i en fase for å få folk inn i varige forhold i arbeidslivet. Så snart høringsrunden for disse endringsforslagene er ferdig, vil det være mulig å implementere dem. Det skal det være mulig å gjøre uten å foreta lovendringer. Ved siden av det vil vi i forbindelse med budsjettet for neste år søke å legge opp til en mer aktiv og kreativ bruk av de midlene, i og for seg i tråd med de diskusjoner som har vært her i Stortinget tidligere. I tillegg er det helt åpenbart at det arbeidet som skal følges opp som en konsekvens av Sandman-utvalgets innstilling, vil være medvirkende til at vi får et større og bedre samarbeid i arbeidslivet mellom arbeidstaker- og arbeidsgiversiden, fordi arbeidsgiver etter Sandman-utvalgets forutsetning skal ha et større ansvar for de langtidssykmeldte også i sykepengeperioden, slik at vi skal unngå at så mange støtes ut. Det siste jeg vil si, er at det også er et spørsmål om bevilgninger. Det er jo et spørsmål om hvor store arbeidsmarkedstiltaksbevilgninger Stortinget vil gi. For det er klart at det for en rekke av disse menneskene er behov for aktive tiltak. Vi skrev i budsjettet for inneværende år, og det vil vi gjenta i neste års budsjett, at en større del av de arbeidsmarkedstiltakene som iverksettes, må gå på kompetanseheving for å få langtidsledige, sosialklienter og innvandrergrupper i arbeid. Dette jobber vil målrettet med. Det siste punktet som jeg vil nevne, er at jeg håper på et godt resultat når det gjelder etter- og videreutdanningsreformen for å heve kompetansen til dem som i dag mangler kompetanse.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Jeg håper at det i hvert fall i Stortinget er en viss forståelse for at jeg ikke har anledning til – selv om jeg er aldri så mye statsråd – å instruere verken mitt embetsverk eller arbeidsmarkedsetaten til å betale ut penger i strid med gjeldende regelverk. Hvis man mener at regelverket er feil, må man faktisk først forandre regelverket gjennom de naturlige prosesser som skal foregå, og så, som en konsekvens av dette, vil man være i stand til å gjennomføre ny politikk. Det er noe av problemet som er knyttet til Revita. Men det jeg har skrevet til Revita, er: Kan dere ikke være så snill å ta kontakt med arbeidsmarkedsetaten lokalt, slik at det går an å få en ordning som gjør at man kan utnytte systemet innenfor det eksisterende regelverk? Da skal vi være villig til å gjøre hva vi kan for å hjelpe dette prosjektet, som jeg også synes er bra. Så må jeg be om forståelse for – særlig ettersom tariffoppgjørene i kommunene er et forhold mellom de ansatte i kommunene og de som er arbeidsgivere i kommunene – at jeg her fra Stortingets talerstol ikke skal stå og legge premisser for hva som skal bli resultatet av tarifforhandlingene i kommunesektoren. Men jeg tør si at enten det gjelder lavtlønte i omsorgsyrkene i kommunene eller det gjelder lavtlønte i særlig ressurskrevende virksomheter i industrien – f.eks. innenfor reiseliv, hotell, restaurant, fiskeforedling osv. – er det en helt åpenbar sammenheng mellom lønns- og arbeidsbetingelser og den muligheten man har til å rekruttere folk. Det er et forhold som først og fremst arbeidsgiverne innenfor disse sektorene er nødt til å ta til etterretning i den fremtidige lønns- og arbeidspolitikken.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Reiselivsnæringen og fiskerinæringen har behov for en kombinasjon av sesongarbeidere og kanskje – jeg sier kanskje – noe permanent arbeidskraft. Hvis det er slik at reiselivsnæringen har et voldsomt behov for permanent arbeidskraft og ønsker å rekruttere dette fra utlandet, så får de jo bare søke. Men jeg må si at jeg finner det lite forenlig med at vi har reiselivsbedrifter som nekter å ta inn innvandrerkvinner fordi de bærer tørkle. Da kommer myndighetene i et eller annet problem. Skal vi akseptere slike uakseptable holdninger til innvandrerkvinner og så la bedriftene rekruttere arbeidskraft utenlands fra? Nei, det kan vi ikke. Det er derfor jeg sier at vi må ha dette under styring og kontroll, men vi skal ikke være uvillig til å hjelpe og bidra til å skaffe ufaglært arbeidskraft fra utlandet hvis bedriftene dokumenterer et behov for det. Så har jeg lyst til å si at ja, jeg hører hva dere sier i forhold til den intense interessen for å få det arbeidskraftpotensialet vi har, ut i arbeid. Det er ikke lenge siden budsjettbehandlingen i høst, da arbeidsmarkedsetatens budsjett ble ytterligere kuttet med 20 mill. kr. Det var ikke så veldig mange partier her på Stortinget som arbeidet for at det budsjettet skulle bli større. Det har tross alt en sammenheng med de ressurser vi har, både på tiltakssiden og administrativt, og det regelverket vi har, hvor mye jobb det er mulig å få gjort. Men vi skal sørge for at det i budsjettet for neste år skal være en økt profilering på øremerking av midler som skal gå til å få yrkesvalghemmede, innvandrergrupper og sosialklienter ut i en aktiv arbeidssituasjon. Så håper jeg da på, med alt det gode jeg har hørt her i dag, at vi får Stortingets tilslutning – på bred front – til alle disse tiltakene.
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Moms på treningsstudioer har vært bredt omtalt i veldig mange måneder, og mange synspunkter fra forskjellige politiske partier har også blitt presentert i den sammenheng. Flertallet i finanskomiteen mener det ikke er riktig å behandle realiteten i dette Dokument nr. 8-forslaget så lenge Regjeringen allerede er pålagt å komme tilbake til Stortinget med en vurdering lik den som her tas opp. Flertallet sier videre at man ser det som naturlig at Regjeringen kommer tilbake med en slik gjennomgang i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, hvilket Regjeringen da også bekrefter i utkast til forskrifter knyttet til merverdiavgiftsreformen, som er framlagt i dag. Så langt vi kan registrere fra flertallets side, har vi altså her en behandling av saken uavhengig av dette Dokument nr. 8-forslaget.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-29:
På vegne av forslagsstillerne har jeg lyst til å gratulere med utfallet av saken. Så vidt jeg forstår av utenomparlamentariske dokumenter, er alle nå enige om det man stemmer ned. For ordens skyld vil jeg gjerne spørre finansministeren om det er riktig, slik det har stått i pressen, at Finansdepartementet har bestemt seg for ikke å inkludere helsestudio og treningssenter i tjenestemomsreformen. Det kunne det vært avklarende å få vite, tatt i betraktning at saken nå skal behandles i Stortinget. Kanskje kunne det, også ut fra en viss respekt for Stortinget, vært greit å vite om beslutningen er fattet de facto, slik det har fremgått av pressereferater. Jeg vil også gjerne få lov til å rette et spørsmål til sakens ordfører, representanten for det partiet som bl.a. gjør at det blir flertall for Regjeringens linje i momssaken, om det er slik at Senterpartiet ved sin parlamentariske leder og formann ikke har noen oppfatning av spørsmålet, med andre ord om det etter budsjettavtalen er delegert til Regjeringen. Det er jo slik at det er en rekke mennesker utenfor denne sal som til tider har interesse av hva politikerne mener – relativt berettiget også – og jeg vil derfor gjerne rette spørsmål til sentrumspartiene, ved sakens ordfører, om de har delegert sin oppfatning til Regjeringen, eller om det er mulig å gi uttrykk for en oppfatning under sakens behandling nå, tatt i betraktning at man jo tross alt skal stemme over forslaget. Til slutt vil jeg ta opp forslaget fra Høyre.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-03-29:
Jeg stilte innledningsvis et spørsmål til Senterpartiets parlamentariske leder, som er ordfører for saken, om Senterpartiet eller sentrumspartiene har et standpunkt til spørsmålet om det skal ilegges moms på treningsstudioer. Jeg hadde en slags mistanke om at standpunktet var delegert til Regjeringen, og fikk det bekreftet under henvisning til at det foregår en prosess i Regjeringen. Hvis det foregår prosesser andre steder som jeg ikke er kjent med, ville det være interessant, men så vidt jeg kan lese av dokumentene, er det Regjeringen som vurderer hva den har lyst til å komme til av standpunkter. Inntil videre har Senterpartiet delegert sitt standpunkt til Regjeringen. Det er interessant å få bekreftet. Siste innlegg skal jeg ikke kommentere. Jeg skjønte i og for seg poenget. Jeg kjenner jo mine medrepresentanter så pass at jeg vet det er gratis å ta seg en joggetur i Stortingets pause både til Ullevålseter og andre steder. Hvorvidt det er sunt, skal jeg la ligge i denne sammenheng, men jeg skjønner at det er både gratis og momsfritt. Men at grensegangen dreier seg om at hvis man tilbys å kjøpe helsetjenester, og denne virksomheten blir kommersiell – at det virkelig skulle være grensegangen – må jeg si at da tror jeg representanten er på feil løype. Det er ikke noe i veien for at et idrettslag kan være så kommersielt som bare det. For å replisere til representanten: Hva hadde skjedd om Norges Idrettsforbund hadde kjøpt treningskjeden SATS og kanskje tjent penger på det også, iallfall på sikt? Jeg kjenner til betydelige idrettsaktiviteter i klubbregi som er høyst kommersiell virksomhet, og jeg vet også at det er en del av de som nå kan tenkes å bli ilagt moms av disse helsestudioene, som til dels kanskje også er under privat eierskap, og som faktisk ikke tjener fem øre. Det er da ikke noen grunn til å bli fritatt for moms. Man kan gå konkurs av momsen, men det hjelper ikke om man er aldri så lite kommersiell. Så den grensegangen er ikke noen realitet i momssystemet. Men det ville jo være interessant hvis Arbeiderpartiet går inn på dette, slik at aktiviteter som nærmer seg konkursgrensen, blir fritatt for moms, etter hva jeg forstod av representantens innlegg. For øvrig registrerer jeg at statsråden på Stortingets talerstol har sagt at alt som har stått i avisen om at Regjeringen har fattet en beslutning i forhold til moms på treningsstudioer og helsestudioer, er galt. Jeg forstod at det var en henvisning til at slike beslutninger ikke var fattet på Halvorsbøle, men mitt spørsmål var generelt, om Regjeringen har en oppfatning på dette tidspunktet Stortinget behandler saken, eller om den ikke har det. Jeg oppfattet svaret slik at Regjeringen ikke har en oppfatning om dette spørsmålet nå.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-03-29:
De signaler som er gitt fra min og andres side når det gjelder momspålegg på treningsstudio, er slett ingen snuoperasjon. De som leser innstillingen, vil se at det framgår der at det skal gjøres en vurdering i revidert nasjonalbudsjett og i forhold til utarbeidelse av forskrifter på flere områder innenfor momssystemet. Det betyr selvsagt ikke at vi på noen som helst måte føler oss forpliktet til eller ser noe behov for å stemme for et Dokument nr. 8-forslag som kommer fra Høyre eller fra andre parti, når det pågår en prosess hvor ting skal ses i sammenheng. Det er også varslet her at man vil komme tilbake til spørsmålet på et senere tidspunkt. Det vil bli tatt stilling til dette fra vår side på et senere tidspunkt, og da i god tid før moms skal innføres på de ulike tjenesteområder. Da skal representanten Foss få svar på hvordan vi forholder oss til de enkelte konkrete sakene.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Jeg har også registrert at det sies i pressen at spørsmålet om moms på tjenester skal ha vært et tema under Regjeringens budsjettkonferanse på Halvorsbøle. Jeg var som kjent til stede der, og jeg registrerte ingen slik debatt. Under behandlingen av momsreformen var det merknader i innstillingen fra et flertall i finanskomiteen som uttrykte følgende: «Disse medlemmer antar det kan komme til å oppstå avgrensningsproblemer mellom ulike typer organisasjoner og virksomheter som tilbyr tilgang til samme type lokaler, f.eks. svømmeanlegg, tennisbaner, treningsstudioer m.v. og at idrettslag derfor ofte vil komme til å drive i konkurranse med andre aktører. Disse medlemmer vil på denne bakgrunn be departementet vurdere nærmere avgrensninger og eventuelle ytterligere merverdiavgiftsfritak for idrettsaktiviteter og komme tilbake til Stortinget med dette på egnet måte.» Det er utgangspunktet for departementets arbeid. Vi vil komme tilbake til disse spørsmålene i revidert nasjonalbudsjett, slik det også er redegjort for i det høringsnotat som er gått ut i dag.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2001-03-29:
Finansministeren gjorde nå greie for at ein kjem attende med ei vurdering av moms på tenester på treningsstudio i samband med revidert nasjonalbudsjett. Det som fekk meg til å ta ordet, var representanten Kenneth Svendsen, som prata veldig varmt om fysisk aktivitet som helsetiltak og førebyggande verksemd. Det er eg heilt einig med han i. Men det går att i denne debatten ein påstand om at nokon har føreslått moms på trening, og det var òg eit uttrykk som representanten Svendsen brukte. Eg har ikkje registrert at nokon har gjort det. Så vidt eg kjenner til, er det veldig gratis å trene og bruke kroppen sin, anten det er på stovegolvet heime eller ute i skog og mark. Langt mindre er det avgiftspliktig eller momspliktig. Det har aldri vore meininga at ideell organisasjonsverksemd som legg til rette for idrettsaktivitet, skulle bli pålagd avgift eller moms. Men når nokon gjer tenester til sal, når ein stiller utstyr til disposisjon for leige, har ein på ein måte kommersialisert ei verksemd. Ein sel ei teneste på lik linje med mange andre tenester. Det er i den samanhengen det har vore snakk om å innføre moms. Så kan ein gjerne seie at det kanskje er helsemessig usunt og uriktig. Det er ein fordel at folk går på treningsstudio og får det billeg. Ja, det kan nå sikkert diskuterast, men da er vi over i ein prinsipiell diskusjon om vi skal bruke momssystemet til å styre åtferd i dette samfunnet. Det er mange tenester som nå vil bli momspålagde, som kan vere sunne ting for folk å vere med på og å kjøpe. Men likevel er dette ei inntektskjelde som vi har konkludert med at vi vil ha, og vi utvidar nå momstiltaka til å gjelde tenester. Slik kan det òg vere med mange varer. Nokre varer er sunne å eta og ha i seg, og nokre er usunne. Men dersom vi skal gå inn på ei tenking der vi skal begynne å differensiere, er vi over på å bruke avgiftssystemet til å styre ei åtferd. Det kan så vere, men det er vel da ei heilt ny tenking. Dette er ei fiskal inntekt for staten og først og fremst det. Hovudkonklusjonen min er det eg starta med: Det er ikkje snakk om å ha moms på trening. Det er snakk om moms på kommersialisering av ei teneste.