trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Mye har endret seg i norsk miljødebatt siden jeg ble med i Natur og Ungdom i 1988. To år etterpå, i 1990, kom FNs klimapanel med sin første klimarapport. Den gang kunne også ledende byråkrater i mitt hjemfylke, Sør-Trøndelag, tillate seg å harselere med klimaforskerne. Sør-Trøndelag fylkeskommune holdt seg den gang med en oljekonsulent som gikk ut i Arbeider-Avisa – som den gang eksisterte – og sto nede i Ravnkloa, nede ved sjøen i Trondheim, holdt hånda i midjen og sa til journalisten at det spilte ingen rolle om havet steg med én eller to meter de neste 50 årene – vi ville rekke å flytte byen opp i lia før det skjedde. Dette ville ikke ha skjedd i dag. Personen hadde enten ikke sagt det, eller avisen hadde sannsynligvis beskyttet ham mot ham selv om han hadde sagt det. Klimafornekterne blir heldigvis stadig færre, men vi har stadig det jeg vil kalle klimakuttfornektere, også sentralt plassert i dagens regjering. Faktum er at verden har funnet for mye fossil energi til at vi kan svi av det som i dag er funnet økonomisk utvinnbart, og samtidig innfri de globale klimamålene som verden ble enig om i Paris. Gjør vi det, vil vi rett og slett koke denne kloden. Da må også Norge, som ett av de landene som har bidratt til å pumpe opp store mengder olje og gass, ta sitt ansvar. Eller forventer vi igjen at andre land tar ansvar ved å la sin olje, sitt kull eller sin gass bli liggende? Det kan lett bli slik når man betrakter oljen som en hellig ku, noe jeg mistenker kamerat Halleland for å gjøre. De feltene som man planlegger satt i drift gjennom 24. konsesjonsrunde, vil bli gående og slippe ut store mengder klimagasser i en tid da Norges og verdens utslipp skal være så godt som null. Det er derfor direkte uansvarlig å gamble med klimaet på den måten man gjør gjennom 24. konsesjonsrunde, og hvor man også inngår et veddemål om at verden skal nå sine klimamål. Klarer verden å nå sine klimamål, vil disse fossile ressursene bli mye mindre verd, og da er det et spørsmål om vi i framtiden, som fellesskap, kommer til å tjene så store penger på dette som vi har gjort fram til nå. Med dette tar jeg opp de forslagene som SV er med på i innstillingen.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Jeg skal ikke spørre om Goliat. Jeg skal stille olje- og energiministeren et enkelt spørsmål: Kan statsråden se for seg ett område hvor naturen er for verdifull og for sårbar til at det bør tillates olje- og gassutvinning der?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-27:
Jeg vil gjerne få berømme Venstre for å ha sikret vern av Lofoten, Vesterålen, Senja, Mørebankene, iskanten, Skagerrak og Jan Mayen også de neste fire årene. Det er en stor og viktig seier, og jeg er glad for at Venstre fikk til det samme som SV gjorde fra 2005 til 2013. Jeg registrerer også at Venstre fikk inn følgende i Jeløya-plattformen – for øvrig et punkt som olje- og energiministeren unnlot å nevne i sin innledning: Regjeringen vil «ved tildeling av utvinningstillatelser i den pågående 24. konsesjonsrunden, legge vekt på miljøfaglige råd i eller nær særlig verdifulle områder(SVO) (SVO) I forbindelse med høringsrunden til 24. konsesjonsrunde frarådet Miljødirektoratet oljeboring i 20 av de foreslåtte områdene. Norsk Polarinstitutt frarådet oljeboring i 37 av områdene. Jeg vil derfor utfordre statsråden på om punktet i Jeløya-plattformen kan bety at en del av de utlyste feltene faktisk trekkes tilbake.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Vi behandler en stortingsmelding om avfallspolitikk og sirkulær økonomi, men det er blitt mye om avfall og lite om sirkulær økonomi. Hele poenget med sirkulær økonomi er at det handler om mye mer enn avfall. Mitt spørsmål er derfor til Fremskrittspartiet: Hvis man holder avfallspolitikken utenom, alt det som handler om avfall, hvilke områder innenfor sirkulær økonomi mener Fremskrittspartiet de har fått gjennomslag for i denne stortingsmeldingen?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg synes det svaret var ganske beskrivende, for det viser at det tas ingen grep innenfor sirkulær økonomi i denne meldingen. Det eneste grepet som blir påpekt, er at man i Stortinget har sagt at man skal vedta en ny strategi. Er det virkelig sånn? Mener Fremskrittspartiet at denne meldingen ikke inneholder et eneste grep innenfor sirkulær økonomi utenom det som handler om avfallspolitikk?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
På Arbeiderpartiets landsmøte i 2015 ble Thorbjørn Berntsen utnevnt til æresmedlem i Arbeiderpartiet – mannen som ble født i fattigsamfunnet, som engasjerte seg i fagforeningen på Akers mek., og som ble en av våre mest ruvende politiske skikkelser. Han er arbeidsmiljølovens far og Norges lengstsittende miljøvernminister. Da han i sin kraftfulle tale til Arbeiderpartiets landsmøte skulle snakke om det han var mest stolt av, kom han til avfallspolitikken. Så kraftfull var hans tale om avfallspolitikkens betydning for klimaet og utnyttingen av jordens ressurser at talerstolen bokstavelig talt ble slått i stykker. Arbeidet han la ned på 1990-tallet, og hans avfallsmelding, som til da var den eneste, la grunnlaget for politikken vi har ført de siste 20 årene. Nå må vi være like klartenkte for å få en politikk for framtiden. Vi må klare å ta de politiske grepene som er nødvendige. Derfor var det store forventninger til stortingsmeldingen som vi i dag behandler. Den skulle være en melding om sirkulær økonomi, hvor alt som tas ut av ressurser, skal tas tilbake. Det skulle ikke bare handle om avfall, men om hele måten vi lever på. Meldingen svarer dessverre ikke til forventningene. Det er en fin beskrivelse av systemet, men den viser få nye, nødvendige politiske grep, og det er bare å konstatere: Dette er ikke en melding om sirkulær økonomi, men om avfall. Når regjeringens talspersoner her i debatten blir utfordret på hva de kan peke på av sirkulær økonomi i meldingen, viser de til at det skal komme en ny strategi. Det er bra med en strategi, men det var altså hva vi ba om da vi ba om denne stortingsmeldingen, som vi nå behandler. Men noen grep tar stortingsflertallet i dag. Et av områdene vi vet vi må jobbe med, er at vi må bruke dagens ressurser på en stadig økende befolkning. Et av de mest åpenbare grepene er at vi ikke kan kaste mat. I dag kastes det over 360 000 tonn spiselig mat – mat som kunne mettet nesten en million mennesker. Å hindre matsvinn må møtes på mange fronter. Det er bra at bransjen selv tar grep. Alle grep som tas, er det all grunn til å heie på. Likevel mener vi det er grunn til å ta nye steg, og vi er glad for at det i dag blir flertall for en matkastelov, som sikrer at all overskuddsmat fra næringsmiddelindustrien, altså dagligvarehandelen, ikke skal kastes, men spises eller brukes som dyrefôr. Dette er et vedtak som Stortinget alt har fattet, som Kristelig Folkeparti i forrige periode fikk gjennomslag for, men som bare ble lagt i en skuff av regjeringen. Derfor gjør vi det på nytt i dag. Vi hører alle motforestillingene, og vi er enig i at det er enkelte dilemmaer, men det er ikke en ferdig lov vi i dag behandler – nei, den jobben begynner nå. Men fordi Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre ikke har vist vilje, blir klimaministeren og regjeringen i dag overkjørt – instruert av stortingsflertallet til å legge fram forslag til en matkastelov for Stortinget.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-02-27:
Denne debatten og arbeidet med meldingen har også vist at det er et flertall for en matkastelov, men jeg har en mistanke om at Fremskrittspartiet og Senterpartiet egentlig er enige om at det søte er bedre enn det bitre, at gulrøtter er bedre enn pisk. Derfor synes Senterpartiet at bransjeavtalen for å redusere matsvinn er og var en god idé, og det er positivt å se at avtalen høster stort engasjement i bransjen. Men matminister Dale, partifellen til min opponent, har eksplisitt uttalt i brevs form til Kristelig Folkeparti for noen år siden at han er imot statlig finansering av f.eks. matsentraler, og vi vet at budsjettforslaget innebar kutt for både Matsentralen og matsvinn.no. Hvorfor vil ikke Fremskrittspartiet være med på å bygge opp under det positive initiativet bransjeavtalen for redusert matsvinn er, ved at også staten tar en aktiv rolle? Og hvordan bør bransjen tolke de signalene Fremskrittspartiet sender?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-02-27:
Vekst er ikke å forbruke mer, men å forvalte bedre – et godt, gammelt motto når vi snakker om sirkulærøkonomi. Det er ingen tvil om at vi altfor lenge har lagt en bruk-og-kast-mentalitet til grunn for samfunnet vårt og, ikke minst, for våre respektive liv. Dessverre mangler meldingen etter mitt syn det perspektivet. Den leverer godt på selve avfallshåndteringen, men ikke på hvordan selve avfallsberget oppstår. «Nøkternhet» og «nøysomhet» er honnørord, som dessverre brukes stadig sjeldnere. De burde kanskje vært brukt i meldingen og ikke bare her i huset, men også som virkemidler for å redusere avfallet, for i disse ordene ligger det et tydelig signal om verdien av det å ta vare på, det å reparere og det å bruke opp før vi kaster og skaffer oss nytt. Det å bruke avfallet som en ressurs er vi alle enige om er god økonomi for både enkeltpersoner, næring og samfunn. Derimot trenger vi klare mål og tiltak for å klare å gå fra et bruk-og-kast-samfunn til et mer sirkulært kretsløp. Til syvende og sist handler det om vår egen holdning, det personlige ansvaret, som etter Senterpartiets syn er underkommunisert i meldingen. Lovregulering, rapportering og byråkrati viser ofte politisk handling, men det viktige er faktisk det å endre den enkeltes forbruksmønster. Den sirkulære økonomien handler derfor om langt mer enn at vi sorterer husholdningsavfallet vårt. Den handler om hvordan vi produserer produkter, hvilke produkter vi kjøper, og hvilke verdier vi vektlegger. Hvordan tilrettelegger vi for en hvit og lovlig delingsøkonomi i framtiden? Hvordan stiller vi kvalitetskrav til flatskjermen som kjøpes? Og, ikke minst, hvordan øker vi levetiden til f.eks. smarttelefonen? Jeg hørte en gang at hver iPhone vi kjøper, genererer 7 kilo avfall, et produkt med en snittlevetid på – skulle jeg tippe – to–tre år, og der reparasjoner er både dyrt og vanskelig. Jeg er derfor glad for at flertallet ber regjeringen «gjennomgå virkemiddelapparatet og tilpasse dette også for den sirkulære økonomien». Jeg tror løsningen for en bedre forvaltning ligger her, men da må det også følges opp med en privat holdningsendring, der hver enkelt av oss ser fordelen av reparasjon, av det å bruke opp og ta vare på, framfor å kjøpe og kaste. Denne meldingen fører oss noen skritt på veien, men tar ikke tak i det fundamentale, nemlig filosofien vårt vekstsamfunn er bygd på.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-02-27:
Tross høy faneføring på utsiden av Stortinget i dag, velger jeg ikke å bruke kameratbegrepet, men jeg kunne ikke dy meg da jeg hørte statsråd Elvestuen om matsvinn. Det er helt klart en viktig del av avfallsproblematikken, det er samfunnsøkonomisk svært lønnsomt å redusere matsvinn, og jeg tror vi er helt enige om det målet. Når det nå ligger an til et flertall for en matkastelov, er vel det en konsekvens av at man ser at den såkalte bransjeavtalen ikke følges opp fra den ene part. Jeg er veldig for bransjeavtaler, men det var faktisk sånn at knapt før blekket var tørt, kuttet altså Landbruks- og matdepartementet støtten til både Matvett og Matsentralen, til tross for at man i avtalen forplikter seg til å bidra til å tilrettelegge for donasjon av mat i samarbeid med matbransjen. Kuttene ble riktignok rettet opp i høst, som vi husker, men signalet fra regjeringen var klart. Det er tydeligvis ikke meningen at staten skal være annet enn en honorær avtaledeltager, mens det er matbransjen selv som skal ta hele regningen for å nå målene. Matminister Dale har eksplisitt uttalt i brevs form til Kristelig Folkeparti for noen år siden at han er mot statlig finansiering av f.eks. matsentral. Da lurer jeg på hvor signaleffekten liksom er, hvis vi skal få til et samarbeid mellom bransje og stat på andre områder i framtiden, hvis det er sånn at staten kun er en honorær part og ikke tar ansvar selv. Jeg vet at matbransjen gikk inn i avtalen med entusiasme, den viser resultater, men jeg vet også at man nå stiller seg avventende til at staten ikke tar sin del av ansvaret. Så jeg er bekymret for signaleffekten ved at regjeringen bejubler bransjeavtaler, men ikke stiller med harde cash og virkemidler på bordet.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-02-27:
Det er viktig at vi debatterer Norges absolutt viktigste næring, energinæringen. Det vi derimot ikke trenger, er debatter løsrevet fra virkeligheten, slik denne debatten fort blir fordi norsk energinæring er sammensatt og består av både en fossil og en fornybar sektor. Å slå full stopp i én av disse motorene vil skape betydelige utfordringer for den velferdsstaten som er bygd opp, og som vi lever i. Våre energiressurser er og har vært bærebjelkene under dagens velferdssamfunn. De rike olje- og gassforekomstene danner grunnlag for Norges største eksportnæring og har gitt landet en økonomisk handlefrihet som er enestående i verdenssammenheng. Innledningsvis er det derfor ingen tvil om at dagens forslag bør avvises på den bakgrunn. Likevel er det ingen tvil om at Norge står overfor en omstilling. Vi må gå fra fossil til fornybar energi, men det er i dag ingenting som tyder på at klimaet vil tjene på at nye letetillatelser stanses på norsk sokkel. Tvert om – dersom norsk olje og gass blir borte fra verdensmarkedet, blir ikke verdens behov for olje og gass mindre, og vi vil få olje og gass fra land som produserer denne typen produkter med langt større klimaavtrykk enn vårt, for ikke å snakke om at de vil kunne erstattes av andre energikilder, som kull, noe som vil være enda verre sett i et globalt perspektiv. Vi må heller ikke underslå det faktum at norsk petroleumsnæring også har bidratt til – og fortsatt bidrar til – en betydelig teknologi- og kompetanseutvikling, som vil være viktig for å fremme overgangen til lavutslippssamfunnet, både her hjemme og, ikke minst, i resten av verden. Teknologien og kompetansen Norge har opparbeidet seg innenfor olje og gass, har stor overføringsverdi til andre energiformer og andre bransjer og må forvaltes slik at den ikke forsvinner, men utvikles og brukes for å bygge framtidens samfunn og energi. For Senterpartiet er det fortsatt avgjørende med stabilitet, langsiktighet og forsvarlighet i olje- og gassproduksjonen på norsk sokkel – av hensyn til både miljø og klima og samfunnets totale ressursforvaltning. Senterpartiet mener likevel at føre-var-prinsippet er viktig. Norsk olje- og gassutvinning må ikke gå på bekostning av fiskeri og havbruk og sårbare naturressurser. Vi sier derfor et klart nei til konsekvensutredning av Lofoten, Vesterålen, Senja og Møre-feltene, og vi avviser forslag om å flytte iskanten. Samtidig vurderer vi ikke resten av norsk sokkel på samme måte med de samme behovene. Derfor er vi for å opprettholde aktivitet og utvikling på de delene av norsk sokkel som allerede er vedtatt åpnet. Senterpartiet slutter opp om hovedlinjene i norsk olje- og gasspolitikk med særlig vekt på langsiktig forvaltning, næringsutvikling, inntektene næringen gir til felleskapet, og ikke minst klimaansvaret. Totalbildet gjør derfor at Senterpartiet går imot dagens forslag.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-02-27:
Jeg vil kanskje ikke bruke ordet «spennende», men jeg vil si det er fascinerende å følge med på Senterpartiet om dagen. I budsjettdebatten i fjor kom det helt klart fram at klimapolitikk er sekundært for Senterpartiet, hvis det i det hele tatt kommer så høyt opp på prioriteringslisten. Avfall, derimot, er de opptatt av. Sirkulærøkonomi er de opptatt av – om enn på sin måte. Men spørsmålet er så: Hvilke metoder vil Senterpartiet bruke? Jo, da ser vi noe nytt. De bruker EU. De viser f.eks. til EUs sirkulære økonomipakke. Flott, det, men for en innrømmelse – er det ikke det? Er Senterpartiet sikre på at dette ikke innebærer en slags suverenitetsavståelse, eller er det den innrømmelsen vi andre kan se at det er, av at Senterpartiets skremselspropaganda om EU og EØS faktisk ikke stemmer?
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-02-27:
Jeg sliter lite grann med å forstå Rødts innfallsvinkel, for representanten Moxnes sier at dette er en oppstykket melding, og at det er oppstykkede forslag. Men det er altså sånn at resten av Stortinget har jobbet ganske grundig med denne meldingen. Det er en helhetlig melding. De forslagene som får flertall i dag, er nettopp ikke oppstykket. Det er hele poenget. Så kommer vi litt ut i innlegget hans, og da forstår vi hva som er Moxnes’ egentlige intensjon, og det er å forhindre at noen på privat initiativ kan gjøre noe godt i denne sektoren. Jeg har noen spørsmål til Moxnes som jeg ønsker at han skal svare på: Hvilke eksempler fra de planøkonomiene han holder så høyt, har han på utvikling av teknologi og innovasjon innen miljøsektoren som har vært positivt for miljøet? Og kan han redegjøre litt for hvordan en sosialistisk planøkonomi vil se ut i forbindelse med sirkulær økonomi? Han har sikkert tid til det.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-02-27:
Det er helt korrekt at det byrådet Rødt så ivrig støtter i Oslo, håndterte søppelskandalen på en utrolig dårlig måte. Det å framstille det som om alt er perfekt når det er det offentlige som styrer alt, er vel en overdrivelse, for å si det forsiktig. Spørsmålet mitt var mer grunnleggende. Det handlet om representanten Moxnes’ planøkonomiske drøm. Da velger han å vise til to byer i en markedsøkonomi, Bergen og Tromsø. Dette er ikke et planøkonomisk system. Så jeg lurer på: Hvilke eksempler har Moxnes på god miljøteknologi utviklet i en sosialistisk planøkonomi, som han er inne på Stortinget og kjemper for?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
I politikken er det viktig at summen av det vi er for, ikkje blir noko som vi er imot. Eg er einig i intensjonen og måla som Arbeidarpartiets merknader peikar på, og eg trur det er riktig og viktig å gjere, men så er det noko med at vi skal ta ting i ei rekkefølgje og på ein måte som gjer at det òg kan gjennomførast og vi får dei gode resultata. Eg trur vi kan få gjort mykje med det farlige avfallet, men dei prosessane som no går føre seg, vil eg sjå resultata av, før vi kjem med denne typen oppfølgingar.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
SV er ein viktig medspelar og pådrivar i arbeidet mot denne typen miljøgifter i produkt som vi alle ønskjer å bli kvitt, og det er eg veldig glad for. Så er det slik at vi har veldig mange verkemiddel på forskjellige nivå. Vi har i dag eit europeisk merkesystem. Vi har eit nordisk merkesystem. Så er det nokon som seier at vi i tillegg til det må ha eit nasjonalt merkesystem. Det trur eg faktisk ikkje er den rette vegen å gå i dette tilfellet. Då må vi i alle fall vere sikre på, viss vi skal gjere det, at vi har teke dei andre stega og brukt dei verkemidla som vi i dag er ein del av, skikkeleg. I debatten før i dag var det nokon som refererte til OL og dei aktivitetane som var der. I OL som i Stortinget er det viktig at ein går alle rundane og går innom standplass alle gongane, før ein kjem heilt i mål. Det ønskjer i alle fall òg eg å gjere frå denne plassen. Og det er jo òg sånn, når vi snakkar om dei innhaldsdeklarasjonane som representanten peikar på at Kristeleg Folkeparti ønskjer, at her kjem det initiativ som tek ting i rett retning, òg med våre felles naboland.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
Kjenseth sat i Stortinget i førre periode då Kristeleg Folkeparti fremja eit heilskapleg Dokument 8-forslag om kamp mot matsvinn. Det inneheldt òg tiltak som var retta mot den enkelte forbrukaren. Dei forslaga var det berre Kristeleg Folkeparti som støtta i denne salen, så her meiner eg at ein prøver å angripe feil person, for det er ikkje vi som er sinkene når det kjem til å bli kvitt matsvinnet òg frå dei private forbrukarane. Eg trur at det at det er parti i dag som seier dei ikkje ønskjer ei matkastelov, i alle fall er signalpolitikk til dei forbrukarane som i dag kastar store mengder mat. I Noreg kastar vi mat nok til at vi kunne mette 800 000 menneske. Det er ein situasjon som i alle fall eg ikkje vil sitje stille og sjå på. Då treng vi fleire tiltak. Om representanten vil vere med på tiltak òg mot dei private forbrukarane, skal det ikkje stå på meg.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
Det kom ei direkte utfordring til Kristeleg Folkeparti der vi blei utfordra på enkeltartiklar av plast. Det er representantar som legg fram eit resonnement om at beviset på eit miljøengasjement skal vere at ein kjem med sterkare pålegg om meir detaljerte forslag i Stortinget. Men dersom det er beviset, kvifor skal ein då berre seie «enkelte plastartikler» i det forslaget som Arbeidarpartiet står i? Kvifor skal ein då berre seie 2022? Den problemstillinga kan ein jo stille rett tilbake. Det forslaget som Kristeleg Folkeparti har valt å stå i, er at vi tek inn over oss at vi no held på å lage felles reglar med nabolanda rundt oss, og det å starte ein parallell prosess i Noreg om kva slags artiklar ein då skal forby, er eit dobbeltarbeid. Det vi heller må gjere, er å sjå på andre tiltak i tillegg til det, som kan fylle ut det forbodet, anten det er ein bransjeavtale eller ein brukar avgiftssystemet vårt. Men det handlar om å ta inn over seg at ein står i dei prosessane. Og så trur eg nok at dei som har følgt med på debatten i Stortinget no, veit at dersom Kristeleg Folkeparti ikkje er fornøgd med dei tiltaka som då kjem, kan vi gjere som vi har gjort med både matkastelov og klimalov. Men det er noko med at ein skal tore å stå i dei prosessane som er, og ta ting i rett rekkjefølgje. Det handlar òg om farleg avfall, der Arbeidarpartiet i dag fremjar eit forslag, kl. 8.20, som kjem over bordet, etter at vi har forhandla og gått lange prosessar i komiteen om desse forslaga. Eg ønskjer meg ein debatt der vi klarar å stå i dei prosessane som er, og der vi alle saman tek mål av oss til å vere ansvarlege styringsparti. Det håpar iallfall eg at eg kan bidra til.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
Å ha store naturressursar er ikkje det same som at eit land blir velståande. Likevel har det vore slik at dei petroleumsressursane vi har funne, har gjort Noreg til eit rikt land. Forskjellen på landet vårt og ein del andre land som har funne olje, handlar litt om politiske system som har vore føreseielege og gode, og eg trur det òg handlar om ein kultur der ein distribuerer inntekter på ein god måte. Det meiner Kristeleg Folkeparti òg er viktig i framtida, og uavhengig av kva ein måtte meine om 24. konsesjonsrunde og TFO-en, synest eg det er krevjande å skulle styre alt dette gjennom Dokument 8-forslag i Stortinget. Dette ville ha vore ei stor omlegging av norsk petroleumspolitikk. Men det er nødvendig å tenkje nytt rundt delar av norsk petroleumspolitikk. Både Parisavtalen og den sterke auken i fornybar energi globalt har gjort at utsikta og risikoen for offshoreolje og -gass er endra. Det er bra og nødvendig dersom vi skal nå klimamåla våre, men ein god og føreseieleg politikk på dette området er viktig. Då må det vere slik at når vi stiller vanskelege spørsmål, må vi debattere dei på ein god måte, for dette handlar òg om respekt for dei som i dag har arbeidsplassane sine innanfor olje og gass, og den kompetansen som vi har bygt opp der. I førre veke sende eg difor eit skriftleg spørsmål til statsråden og spurte om regjeringa planla å følgje opp dei fleirtalsmerknadene som kom fram i samband med dette forslaget. Då registrerer eg at regjeringa no planlegg å kome med ein meldingsdel til Stortinget i samband med PUD-en for Johan Castberg. Det meiner eg er ei god tilnærming. Med respekt for arbeidet som ligg bak ei slik stortingsmelding, meiner eg det fyrst er viktig å sjå på kva som kjem der, før ein bestiller ei eiga stor melding. Difor kjem ikkje Kristeleg Folkeparti til å stemme for ei eiga melding på dette tidspunktet.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg oppfatter at Stortinget ved dets partier i sine innlegg er opptatt av farlig avfall. Norge kan med sin industri, høye kompetanse på ny teknologi og innovasjon virkelig gå i front for håndtering av farlig avfall. Mitt spørsmål til representanten fra Kristelig Folkeparti, som ikke ønsker å gå for en helhetlig strategi med virkemidler eller å stille krav til trygge løsninger og eventuelt se på kriterier for økt gjenvinning av det farlige avfallet, blir: Hva er årsaken til at Kristelig Folkeparti ikke er med på det?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Det er en allmenn nasjonal og internasjonal bekymring at havet fylles opp av plast og søppel. Dette er samtaletema blant alle havstatene som møtes til samtale og debatt, bl.a. i FN. Når Norge nå søker plass i Sikkerhetsrådet, vil vårt internasjonale – og nasjonale – engasjement for hav være avgjørende for vårt kandidatur. Derfor er det viktig at vi tar på oss ansvaret for de utfordringer som eventuelt finnes. Plast i hav er definitivt en av de store bekymringene. Vi må gå i front for enda mer kunnskapsutvikling om plastforurensingens effekt på livet i havet. Men det viktigste nå i dagens debatt blir å se på de virkemidler og muligheter en har på kort og lang sikt. I dagens innstilling viser komiteens medlemmer fra SV, MDG og Arbeiderpartiet til at en stor andel av søppelet i nordlige farvann er avfall kastet fra skip. Her skiller vi oss ut fra resten av verden. Det normale er at storparten av avfall kommer fra land – blåst på sjøen. Derfor ber de samme medlemmene om at skip i nordlige farvann skal rapportere sitt avfall og sikre at det leveres i land, og sist men ikke minst at det kontrolleres. Det finnes allerede et rapporteringssystem i dag, gjennom EMSA, men havnekontrollen i Norge bruker dette lite. Sjøfartsdirektoratet bør – og kan – pålegges å sikre at rapporteringen skjer, og eventuelt sjekke ved skipskontroll. Videre vil jeg vise til et annet forslag som ligger i innstillingen, fra Senterpartiet, MDG og Arbeiderpartiet, der vi ber regjeringen utrede en mulighet for at tilgjengelige ressurser fra offshoresektoren skal kunne kartlegge – eventuelt utvikle – teknologi for å rydde opp plast/søppel fra havbunnen på en biologisk forsvarlig måte. Dette er å ta i bruk de virkemidlene vi har, og noe som kunne blitt en vinn-vinn-situasjon også for offshorerederiene. Dette er å bruke de politiske mulighetene vi har. Så vil jeg bruke de siste 20 sekundene på å imøtegå påstanden fra representanten – kameraten – Halleland. Han sier at det er uviktig å rydde ved norske strender. Jeg vil minne om at 5. mai er neste nasjonale strandryddedag, og strandryddeuka fra 30. april til 6. mai får jeg komme tilbake til i et senere innlegg i dagens debatt.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Som sagt i et tidligere innlegg var det representanten Halleland som inspirerte meg til å ta ordet – nok en gang. Han brukte i sitt innlegg ordet ubetydelig om det å plukke søppel og plast på strender. Jeg har ikke de nyeste tallene, som statsråden helt sikkert har, men jeg har 2013-tallene: 300 km strender ryddes, 116 tonn maritimt avfall fjernes fra strendene, og 16 000 frivillige timer legges ned. 10 000 frivillige var 2013-tallene. Mange av dem er barn og ungdom som engasjerer seg i å rydde strendene våre, som engasjerer seg i hvordan livet i havet er. Da synes jeg med respekt å melde at representanten Halleland bør forklare om han virkelig mener at den dugnadsinnsatsen som norske barn og ungdommer og enkelte voksne bedriver, er ubetydelig.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
La meg begynne med å si at jeg er stolt over norsk olje- og gassindustri. La meg fortsette med å si at jeg er sikker på at norsk olje- og gassproduksjon er viktig for Norge i mange tiår framover – også sett med optimistiske øyne på at vi skal nå Paris-målene. Jeg er også stolt over at norsk olje- og gassindustri så tydelig jobber aktivt for at Norge nettopp skal nå sine Paris-mål. Petroleumsnæringen er Norges største næring målt i verdiskaping, i statlige inntekter, i investeringer og i eksportverdi. La meg eksemplifisere: Selv i 2017, hvor Rogaland har hatt et tøft år, leverer altså fylket ca. 5 mrd. kr mer til skattekassen sammenlignet med Oslo. Dette henger sammen med det vi i dag diskuterer. Jeg har også lyst til å benytte anledningen til å nevne at Høyres Tina Bru mandag var ute i Klassekampen med angrep på Arbeiderpartiet fordi vi i dag støtter et forslag i innstillingen om å se på muligheten for å få en ny petroleumsmelding. At det å innhente mer kunnskap om Norges viktigste næring skal falle Høyre så tungt for brystet, forundrer meg. Kritikken fra Tina Bru framstår enda mer pussig når vi ser tilbake på hva som skjedde da Høyre selv satt i opposisjon. I 2009 fremmet nemlig Høyre og Fremskrittspartiet forslag i Stortinget om en petroleumsmelding, under henvisning til at det var vanlig å få en slik melding til behandling hvert andre år. Talspersonen fra Høyre, Ivar Kristiansen, uttalte i stortingsdebatten om forslaget: «Det er bare å ta til etterretning at den næringen som står for rundt 25 pst. av all verdiskaping i Norge, som er Norges økonomiske lokomotiv, vår største kunnskapsnæring, ikke får en fortjenstfull behandling av næringens fremtid i denne salen. Det ansvaret får dagens regjering selv ta på seg. Og det er i en tid hvor vi er ved en skillevei innenfor norsk energipolitikk, norsk olje- og gasspolitikk, hvor vi vet at mangel på beslutninger nødvendigvis vil få store konsekvenser for fremtiden – konsekvenser for produksjon og også konsekvenser for landets økonomi.» Jeg kunne nesten ikke sagt det bedre selv. Stoltenberg-regjeringen la fram en petroleumsmelding i 2011. Forskningsrådets administrerende direktør uttalte da at denne klart fikk fram petroleumsvirksomhetens betydning for norsk verdiskaping, nå og i framtiden. – I 2011. Dette er altså sju år siden. Da Høyre og Fremskrittspartiet satt i opposisjon, mente de altså at en sånn melding var så viktig at den måtte komme hvert andre år. Når Høyre nå stritter imot, ifølge Klassekampen i går, møter de seg selv i døra. Dagens forslag viser at det er på høy tid med en ny stortingsmelding. Vi har andre utfordringer i dag enn hva vi hadde i 2011. Jeg håper at Høyre og Fremskrittspartiet griper muligheten til å skrive denne meldingen. Fraværet av annet-hvert-år-rapportering er i hvert fall ført hos oss.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Som jeg nevnte i min innledning, er det altså sju år siden sist melding, og nå har Høyre og Fremskrittspartiet styrt landet i bortimot fem år. De samme partiene, Høyre og Fremskrittspartiet, mente i opposisjon at det burde komme en melding om Norges viktigste næring hvert andre år. Hva er årsaken til at statsrådens parti ikke er med på forslaget som ligger i innstillingen i dag?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Jeg tillater meg å takke for svaret, men jeg spør nok en gang: Sett i lys av at statsråden er fra Vestlandet – jeg er fullstendig klar over den debatten som pågår, både på østsiden av fjellet og på vestsiden, og at det kan være avvikende kunnskapsgrunnlag for den debatten vi også har i dagens storting – hva er årsaken til at Fremskrittspartiet har gått fra sitt standpunkt om at man bør ha en stortingsmelding annethvert år om Norges viktigste næring, og ikke er med på forslaget i innstillingen i dagens behandling?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
Fram til denne meldingen har den blå-blå regjeringen i grunnen trukket beina etter seg i sirkulærøkonomipolitikken under dekke av at dette var avfallspolitikk. Meldingen ble lagt fram altfor sent og var helt tom for innhold. Men denne stortingsbehandlingen vi har hatt, har gitt mange gode vedtak og en klar marsjordre til regjeringen. Statsråden påpekte i sitt innlegg, helt riktig, at avfallspolitikken på mange måter knytter seg tett opp til næringspolitikken og kanskje handler faktisk enda mer om næringspolitikk enn om bare avfall. Forskere har indentifisert at det som trengs framover, er et systematisk arbeid med å stimulere og utløse grønne innovasjoner av en større bredde enn det vi har fått dekket her – ting som profittmodellinnovasjon, nettverksinnovasjon, strukturinnovasjon, prosessinnovasjon, tjenesteinnovasjon og kanalinnovasjoner osv. Kan statsråden bekrefte at dette blir starten på et taktskifte i norsk sirkulær økonomi, med høye ambisjoner for innovasjon innenfor grønt næringsliv?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
I tillegg til avfallsmeldingen og innstillingen til den behandler vi i dag et forslag fra MDG om å gjøre sirkulær økonomi til en hovedløsning for håndtering av farlig avfall i Norge. I denne saken har vi fått et gledelig gjennomslag for å utrede påbud om rensing av flyveaske, men vi har ikke fått noe gjennomslag for å få på plass kunnskap om alternativer til deponi før beslutning om lokalisering fattes. Men i dag fikk vi også – litt overraskende – et løst forslag fra Arbeiderpartiet, som går på denne saken, og at man vil utrede videre. Jeg sitter igjen med et spørsmål etter at vi har behandlet representantforslaget vårt i mange måneder: Hva vil egentlig Arbeiderpartiet nå gjøre med at vi risikerer å binde opp denne bransjen til gammeldags deponiteknologi for mange tiår framover?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
Stortinget kommer forutsigbart nok til å stemme ned MDGs forslag om å stanse 24. konsesjonsrunde. Mye vil ha mer! Men da mener MDG at vi i alle fall bør la private investorer ta mer av risikoen for leting etter ny olje- og gassfelt, som først vil produsere fra 2030 og utover. For det er jo ingen grunn til at staten skal ta både klimarisiko og økonomisk risiko for den næringen som nå gleder seg til sju fete år, før de sju magre eventuelt kommer og spiser dem. Jeg har to spørsmål. Det første er: Hvilke tiltak vil statsråden gjøre for å redusere statens klimarisiko og økonomiske risiko på usikre investeringer langt nord? Det andre er: Hvis det er så at vi skal begynne å investere i 2000-tallets løsninger og redusere investeringene i 1900-tallets oljeløsninger – når mener statsråden at tidspunktet for å legge om kursen kommer?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
Statsråden er klar over at nesten ni av de ti kronene som investorene tar i usikre felt, dekkes av skattebetalerne, men det er ikke sikkert at alle velgerne er klar over det: at det er hele ni av ti kroner. I en situasjon hvor hele verden skal dreies i retning av en avkarbonisert økonomi, og vi går inn for at Parisavtalen skal lykkes, virker det som om regjeringen gambler på at Parisavtalen skal mislykkes ved fortsatt å ta høy risiko på private oljeutbyggeres regning. Da er spørsmålet mitt igjen: Hvor lenge mener statsråden at dette er riktig måte å subsidiere oljenæringen på?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
Miljøpartiet De Grønne er et oljetakknemlig parti. Vi er også helt enig i at oljesektoren har vært av utrolig stor betydning for Norge, vi har fått en fantastisk kompetanse, og det har bidratt til en voldsom verdiskaping. Men det er langt fra det eneste som har bidratt til verdiskapingen. Når vårt forslag om å stanse 24. konsesjonsrunde nå blir stemt ned, kommer det opp et forslag om at man må ha en ny petroleumsmelding. Den vil da se på ny kunnskap, som Halleland etterlyser. Den nye kunnskapen gjelder sånt som f.eks. at bidraget til gass for å redusere klimautslipp i land som England, USA, Tyskland gjerne blir hausset opp av Fremskrittspartiet og oljeentusiaster, men realiteten er at engelske klimagassutslipp går ned sammen med at gassforbruket går ned. Den norske gassen spiller en mye mindre rolle enn det vi nordmenn gjerne liker å tro. Ny forskning viser f.eks. at det som skjer med CO 2 -utslippene i USA, primært skyldes energieffektivisering, deretter fornybar energi – og så gassubstitusjon. Så her finnes ny kunnskap som bør utredes, Halleland. Da er vårt forslag en ny petroleumsmelding – som får støtte av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Det er vi glad for, men vi er veldig overrasket over at Kristelig Folkeparti og Venstre her har snudd. De har tidligere støttet Miljøpartiet De Grønnes forslag om at det trengs en ny petroleumsmelding i lys av en helt ny markedssituasjon og en ny klimasituasjon. Vi synes det er hårreisende at Kristelig Folkeparti og Venstre nå insisterer på å styre denne viktige næringen videre på en gammel melding med tittelen En næring for framtida, som baserte seg på et totalt utdatert kunnskapsgrunnlag. I tillegg synes vi også det er på tide å nevne vårt forslag – siden ingen har nevnt det tidligere – om å fjerne ordet «olje» fra tittelen til statsråd Søviknes og OED. Vi mener det er på tide å ha en ny ministerpost som heter «energiminister». Vi synes også det er et poeng å ta med seg videre – det ville ellers blitt totalt ignorert. Dette er selvfølgelig den nye omstillingen vi står overfor, til et nytt energisystem, hvor oljen vil ha en mindre og mindre betydning.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
Jeg vil bare kort gi fire svar på utfordringen om hva som har endret seg siden 2011, siden Stortinget åpenbart ikke har fått med seg det. Det er altså en vanvittig, absurd, utrolig utvikling innenfor sol og vind – over 80 pst. kostnadskutt for konkurrentene til olje. I 2016–2017 skjedde det et historisk trendbrudd som kommer til å stå i historiebøkene, og det var at sol og vind konkurrerte ut kull og gass. For første gang falt prisene på usubsidiert sol og vind langt under – ikke langt under, men de krysset kull og gass i 2016–2017. I 2020 vil det være billigere hvor som helst i verden. Det tredje er at Parisavtalen ikke bare har blitt vedtatt, men har blitt ratifisert. Og det fjerde er at fra 2020-årene og utover vil batterier være under 60 pst. av det de var i fjor. Så fire trender innenfor fornybare batterier og klimapolitikk er et helt nytt bilde.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-02-27:
President! Her …
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-02-27:
For det første: Vi kan aldri tenke helhetlig nok, så Rødt er for enda mer helhet der helhet er mulig, og det er mulig i denne saken også. For det andre trenger vi ikke å gå lenger enn til byer som Bergen eller Tromsø, hvor de har offentlig avfallsinnsamling, hvor de ligger langt framme med hensyn til innovasjon innenfor avfallsinnhenting og har gode erfaringer med dette i fellesskapets regi. Det er jo det omvendte som plaget innbyggere i over 140 kommuner i fjor, og som også var resultatet i Oslo, hvor vi altså så hvor smart det var at Heggelunds parti, Høyre, fikk en privat kommersiell aktør til å ta over avfallsinnsamlingen i hele Oslo by. Det ga en fest for byens rotter hele vinteren, men var elendig for innbyggerne og fullstendig elendig for de ansatte, som ble drevet rovdrift på, og vi har altså som kommune måttet gå inn og ta over – heldigvis. Det er nå gjort, og nå går det så meget bedre.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-02-27:
For det første finnes det heldigvis sosialistiske innslag i Norge i 2018. Dette er jo deler av økonomien der venstresiden og fagbevegelsen har klart å kjempe fram fellesskapsløsninger som er effektive, som gir innovasjon, og som gir bedre tjenester for både brukere og ikke minst de ansatte innenfor tjenestene, deriblant offentlig avfallsinnhenting i en rekke norske kommuner. Og så ønsker vi et sosialistisk Norge – det er jo vårt mål – hvor vi styrer hele samfunnet demokratisk, ikke bare det som i dag er styrt av offentlig sektor, men at vi har demokrati også i økonomien. Jeg er helt sikker på at demokrati som modell er mer effektivt og bedre enn at man lar private særinteresser få bestemme utviklingen. Jeg tror at det også vil være bra for Norge, selv om en del av økonomien vår i dag heldigvis er innenfor offentlig styring og kontroll.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Nå er jeg nok ikke enig i at vi ligger bakerst, jeg tror vi er gode på avfallshåndtering i Norge. Men at det er land som fortsatt ligger foran oss på en helhetlig strategi, som også omfatter en sirkulær økonomi, tror jeg nok er riktig. Akkurat når vi skal komme tilbake, tror jeg ikke jeg skal gi noe tidspunkt for, for er det én ting jeg tror er viktig med dette, er det å ha en grundighet, og kvaliteten på det vi legger fram, er viktigere enn akkurat når det kommer. Når det gjelder hvor vi er nå, tror jeg det er viktig at vi nå vedtar det som ligger i denne avfallsmeldingen, slik at vi får jobbet videre med de forslagene og de tiltakene som ligger her, og så må vi utarbeide en strategi for sirkulær økonomi, som jo går langt ut over det som handler om avfallshåndtering. Den må forholde seg til de prosessene som foregår også innenfor EU, og så må vi legge vår egen strategi ut fra det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Det viktigste med farlig avfall er å håndtere det riktig. Det vil også over tid kunne være ulike definisjoner av hva som er farlig avfall. Men det viktigste er for så vidt å hindre at det oppstår, og å håndtere det som er, riktig. Det vi har gått inn for, altså det som ligger i Jeløya-plattformen, er at vi skal se på en plan for å redusere mengden av farlig avfall, og det vil vi følge opp.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Når det gjelder flyveaske, har vi sagt at det skal vi kunne se på. Der er det vel også et forslag som ligger i saken. Men jeg har ikke funnet noen steder – det er snakk om at man har et krav i Sveits, men vi kjenner ikke ordentlig til hvordan det faktisk gjøres, slik det er nå. Når det gjelder svovelsyre, handler det i stor grad om Kronos Titan. Man har noen løsninger ulike steder i Europa, med krav om å håndtere dette på anlegget der bedriftene er. Men da har man også andre problemstillinger, både med CO 2 -utslipp og støv, og det er også andre problemstillinger som følger med det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
I mitt innlegg snakket jeg om det jeg mener det borgerlige flertallet har gjort for å gjøre biogass mer konkurransedyktig. Det har vi holdt på med gjennom flere år, både gjennom en støtteordning, men først og fremst ved å gjøre biogassen konkurransedyktig opp mot naturgass slik at avgiftssystemet jobber for oss, og at det er biogass som kommer inn og ikke naturgass. Den viktigste delen av akkurat dette mener jeg er det arbeidet som gjøres inn mot kollektivsatsingen, spesielt inn mot de store byene. Men det er riktig at vi også ønsker å se på og ta i bruk husdyrgjødsel i produksjonen, at det både er viktig og riktig at vi legger til rette for det, og at det stilles krav om at man kan ha husdyrgjødsel i produksjonen av biogass når man skal ha offentlig støtte til nye prosjekter.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Det er et oppdrag til Miljødirektoratet nå. De ser på hvilke tiltak vi skal ha for å begrense plast i fyllmasser, og så vil de komme tilbake med forslag til tiltak.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Som jeg sa i stad, tror jeg det er viktig nå å gjøre vedtak på denne meldingen, slik at vi kommer i gang med det videre arbeidet og de bestillingene som er gitt her. Så er det jo dagens regjering som har gitt seg selv en marsjordre, nettopp ut fra enigheten på Jeløya, og sagt at vi skal bli et foregangsland innen sirkulær økonomi. Det er klart at det er et omfattende arbeid, og det er også mye arbeid med hvordan man skal avgrense dette. Men dette er noe vi må jobbe med, tett sammen med næringslivet, i årene framover for å konkretisere hva innebærer.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Selv om vi klarer å redusere mengden farlig avfall, kommer det til å være behov for å ha deponi for farlig avfall også i framtiden, og det er en egen prosess om hvordan det skal håndteres framover. Ellers forholder jeg meg til både det som ligger i Jeløya-plattformen, og det som også ligger som forslag her, om at man må ha en plan for å redusere mengden farlig avfall i årene framover. Så vi skal se på hvordan vi skal redusere mengden farlig avfall. Så tok jeg ordet fordi representanten Aukrust, var det vel, snakket om at flertallet nå kjører over Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre når det gjelder matkastelov. Da må jeg si at det ikke er noe jeg kjenner meg overkjørt på. Her er det jo nettopp en regjering som er offensiv for å redusere mengden matsvinn. Vi skal definitivt nå det bærekraftsmålet om å redusere matsvinn med 50 pst. fram mot 2030. Det er allerede sånn at det fra 2010 til 2015 ble redusert i Norge med 12 pst. Det har blitt redusert med ytterligere 4 pst. året etterpå, og med en bransjeavtale kommer vi til å nå målet om å redusere med 50 pst. fram mot 2030. Da handler det ikke om å være mot en matkastelov og hensikten med den, det handler om at det egentlig bare kompliserer arbeidet når vi må bruke ressurser også på det, i stedet for å konsentrere oss om det som er formålet, som er å redusere matkasting i Norge og nå bærekraftsmålet. Her mener jeg faktisk at det er regjeringen som er mer offensiv enn flertallet på Stortinget. Det var også nevnt forbud mot mikroplast i kroppspleieprodukter. Det er et representantforslag som jeg i sin tid la fram selv, og det er riktig at det ble enstemmig vedtatt. Min holdning er definitivt at vi skal ha vekk mikroplast fra kroppspleieprodukter, men der også handler det om hva som er den riktige veien å gå. Nå er det en prosess innenfor EU og EUs kjemikaliedirektiv REACH, hvor det jobbes nettopp med dette også for å se om man kan ha begrensninger på mikroplast i kroppspleieprodukter, og da vil jeg se på hva det innebærer før vi kommer tilbake til Stortinget på egnet måte. Det gjelder også tiltak for å redusere bruk av engangsartikler. Der ser også EU-kommisjonen på å innføre tiltak for å redusere bruk av engangsartikler i plast. Gjør de det, vil vi bli omfattet av det. Jeg synes det er riktig å vente og se på det, men det betyr ikke at vi ikke kan ha egne initiativ i tillegg for å redusere bruken.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-02-27:
Til det siste først: Selvfølgelig skal staten være en partner i en bransjeavtale, og matsentraler er det jo nå utover hele landet. I Oslo, Bergen, Tromsø, Bodø og Trondheim og i Rogaland, på Sørlandet, i Telemark, Vestfold og Østfold er det – eller er det i ferd med å komme – matsentraler. Hvis svaret er at staten ikke er en god nok partner, er da svaret overfor bransjen at her må vi komme med en lov? Jeg tror ikke det. Jeg tror ikke det blir noen tilleggseffekt ut av den loven utover det vi uansett skal oppnå. Det er klart at vi skal nå bærekraftsmålet, vi skal redusere matsvinnet i Norge – ikke bare fordi det er ressurssløsende, men også fordi det er et viktig klimatiltak – med 50 pst. fram mot 2030. Jeg mener at da må alle parter legge kreftene inn i den bransjeavtalen og det samarbeidet for å få det til, og det er mer hensiktsmessig enn å sette i gang med en lovtekst. Hvis Stortinget vedtar det, skal vi selvfølgelig følge opp det. Men det er ikke den som kommer til å bli avgjørende for å nå målet. Den klarer vi med de tiltakene som vi er i gang med. Det jeg sa, og det som er regjeringens enighet, er at vi skal utarbeide en plan for å begrense mengden farlig avfall. Så må vi se hva konsekvensen av det er. Det har ikke jeg svar på i dag. Når det gjelder selve deponiet, er det en egen prosess, og selvfølgelig skal deponier med farlig avfall i Norge være trygge. Det det handler om her, er at en har en ulik prosess med kommunen når det gjelder Raudsand, og der kommunen er sterkt imot i Brevik. Nå er det prosesser begge steder, men det er ikke tatt noen beslutning om hvordan man skal gå videre.