trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-02-20:
Siden mange har vært så opptatt av at Stoltenberg-regjeringen fjernet sjablongbeløpet for lys og varme, tror jeg at jeg må få lov til å minne Stortinget, inklusiv statsråden, om hva som virkelig hendte. Det var vi som foreslo det. Men det var også slik at det var Arbeiderpartiet, sammen med sentrumspartiene, som inngikk forlik i det stortinget. Da kom disse midlene på plass igjen, akkurat slik som regjeringspartiene her i Stortinget nå tilfører mer penger til pensjonistene enn det Regjeringen foreslo. Verre var det altså ikke. Statsråden er vel kjent med at mange i hennes regjering har vært ute i media med svært høy profil og sagt at eldre ikke skal behøve å fryse, at folk skal få hjelp, at det bare er å slå på varmen, og at sosialministeren har sagt at det bare er å gå på sosialkontoret, så vil man få dekket regningen. Men hva skjer så når Regjeringen kommer til Stortinget? Jo, Regjeringen kommer til Stortinget med et forslag om 700 kr pr. husstand. Det er ubegripelig lavt. Det er derfor bra at regjeringspartiene her i huset nekter å være med på et så puslete tiltak, og at de nå har vært med på nesten å firedoble beløpet. Mener statsråden virkelig at 700 kr er tilstrekkelig, etter alle de forventningene som var skapt? I innstillingen ber Høyre og Kristelig Folkeparti om at man skal «følge nøye med» og «vurdere behovet for økte overføringer til kommunene». Da må jeg spørre statsråden: Er det overhodet tvil hos statsråden om at kommunene kommer til å trenge økte overføringer som en følge av de økte strømregningene?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-02-20:
Jeg skal prøve å ikke forlenge debatten, men det er et par ting som ikke kan stå uimotsagt. Først til representanten Gitmark, som advarer Arbeiderpartiet mot å bruke penger utenom budsjettet. Men hva er det Regjeringen gjør? Den sender en proposisjon til Stortinget og viser til revidert nasjonalbudsjett. Der er det allerede nå bevilget 265 mill. kr. I tillegg har vi fått 50 mill. kr til varmepumper, og det er all grunn til å tro at det vil komme flere proposisjoner. Arbeiderpartiet skal nok sørge for at vi finner inndekning i revidert nasjonalbudsjett for de pengene vi nå bevilger her i kveld. Statsråden har i debatten prøvd å unnskylde seg med at forslaget som var sendt til Stortinget, kom tidlig, man hadde ikke helt kontroll, vinteren ble lang osv., men det blir for enkelt. Man hadde vel ikke til hensikt å komme med flere proposisjoner gjennom vinteren? Så til heving av inntektsgrensene. Det er blitt hevdet i debatten fra statsråden og andre at inntektsgrensene er høyere i år enn i fjor. Det er bra. Men hvorfor stemte da regjeringspartiene imot vårt forslag om å heve grensene i budsjettet for 2003? Og hvorfor stemmer de samme partiene imot nå? Eller er det faktisk slik at det nok er noen som har fått hevet inntektsgrensene sine noe, men det er langt fra tilfellet for alle, og at summene er ganske mye mindre enn det som er blitt hevdet fra denne talerstolen? Da er det lett å forstå for oss hvorfor regjeringspartiene ikke stemmer sammen med Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet om en økning av inntektsgrensene på 30 000 kr nå.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-02-20:
Hvorfor forandrer Arbeiderpartiet gjentatte ganger sin politikk, fra posisjon til opposisjon? Hvorfor foreslo Arbeiderpartiet i statsbudsjettet for 2001 å fjerne støtten til lys og varme gjennom bostøtten når partiet to år etter synes denne ordningen er meget viktig? Er det fordi partiet beveger seg mot å bli et populistparti? Hvorfor foreslo Arbeiderpartiet i statsbudsjettet for 2002 redusert bostøtte til alle utenfor de fire største byene, når de ett år etter sier at bostøtten er en treffsikker ordning som må økes for alle? Er det fordi Arbeiderpartiet har blitt et populistparti? Og hvordan henger det sammen at Arbeiderpartiet advarte, ja, iherdig kjempet mot kostnader som ikke kom i budsjettet, når partiet halvannet år etter er pådriver for å øke statens utgifter med en halv milliard kr utenom budsjettet? Er det fordi Arbeiderpartiet har blitt et populistparti?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-02-20:
Fremskrittspartiet har sine egne økonomiske modeller og sammenhenger. Denne gangen har Fremskrittspartiet lenge snakket om statens enorme ekstrainntekter som følge av økt strømpris. Og partiets forslag til å bruke disse pengene har haglet. Som sannhetsvitne har Fremskrittspartiet brukt Techno Consult AS. Samtidig vet Fremskrittspartiet at Finansdepartementet har anslått nettovirkningen for statens økte inntekter som følge av økt strømpris til null. Står Fremskrittspartiet fast ved Techno Consults beregninger på 11 milliarder kr i økte statlige inntekter? Og betyr det noe for Fremskrittspartiet at prognosene for samlet skatteinngang for 2003 er 3–4 milliarder kr mindre, og for merverdiavgift ca. 2 milliarder kr mindre enn anslått? Eller er det nok for partiet at en liten sektor kanskje har muligheter for økte inntekter i år?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-02-20:
Det hender at representanten Heikki Holmås blir paradoksenes taler. På den ene siden kan man si at miljøhensyn gjør at det er ok med høy strømpris, men på den andre siden, hvis markedet gir en høy strømpris, er det feil. Er det noen forskjell på en høy pris ut fra miljøhensyn og en markedsstyrt høy pris? For strømkundene, for oss som forbrukere, for vanskeligere stilte, har jeg vanskelig for å se at det finnes en forskjell. Og så til spørsmålet om stabil pris. Hva hjelper det folk at prisen er stabil, når den er stabilt høy? Jeg vet at jeg langt heller kunne tenke meg en strømpris som på årsbasis, over et tidsrom, var lavest mulig. Det betyr lite at man én måned eller ett kvartal har lavere pris, med representanten Holmås sine markedsreguleringer, framfor å få en stabilt høy pris. Det er tross alt den høye prisen som gjør at det blir vanskelig for folk, og ikke en lav pris over lengre tid.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-02-20:
Senterpartiet gjør det igjen: De villeder og lurer befolkningen. Hvorfor fremstiller representanten Meltveit Kleppa og resten av opposisjonen det slik at de vil heve inntektsgrensen for bostøtte med 30 000 kr, når de vet at Regjeringen i statsbudsjettet for 2003 økte denne grensen med inntil – jeg må påpeke inntil – 16 300 kr? Hvorfor da bruke tall for 2002? Hvorfor bruker representanten Meltveit Kleppa tall som hun vet er feil?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2003-02-20:
Spørsmålet mitt til representanten Meltveit Kleppa var enkelt. Men svaret jeg fikk, var dessverre bare en dårlig innpakket hersketeknikk. Jeg spør derfor igjen: Hvorfor bruker Senterpartiet tall de vet er feil? For representanten Karin Andersen er det visstnok ikke populisme når man fjerner, eller forsøker å fjerne, lys og varme i statsbudsjettet for 2001 og bostøtten reduseres for alle utenom i de fire største byene i statsbudsjettet for 2002, for så å snakke om økning og styrking av de samme to ordninger ett til to år etter og kalle dem satsingsområder. Og hvordan kan Arbeiderpartiet først advare mot å bruke penger utenom budsjettene for så, mindre enn to år etter, å være pådriver når det gjelder utgifter utenfor budsjettbehandlingen på over 500 mill. kr? For meg er dette populisme. Jeg forventer ikke å få svar nå heller, slik jeg heller ikke fikk svar i stad.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Representanten Øye sa i sitt innlegg på et punkt at Fremskrittspartiet sviktet. Fremskrittspartiet sviktet! Etter min oppfatning har Fremskrittspartiet beveget seg ganske betraktelig i disse sakene rett og slett for å ta ansvar for alle de menneskene som er kommet i et uføre på grunn av den politikken som er ført av Arbeiderpartiet gjennom tiår. Arbeiderpartiet har gjort klienter av en hel masse mennesker i dette landet, og nå står vi overfor en situasjon der vi er nødt til å tilbakeføre pengene på en eller annen måte. Det er trist. Representanten Øye var også i sin svarreplikk i sted inne på at Arbeiderpartiet hadde så mye mer penger til kommunene i sitt alternative budsjett. Jeg registrerte at representanten Øye nevnte 3 milliarder kr mer til kommunene. I dag ligger det altså på bordet et forslag fra Fremskrittspartiet om en tilleggsbevilgning til kommunene på 500 mill. kr, og det stemmer Arbeiderpartiet imot. Jeg tror faktisk, i likhet med forrige replikant, at Arbeiderpartiet nå beveger seg langt inn i populistenes rekker. De har nå i over et år skreket på mer penger til kommunesektoren. Det er ikke mer enn en uke siden at Arbeiderpartiet var sterkt på banen i forhold til at kommunene manglet midler. Her har Arbeiderpartiet mulighet til å gi mer midler til kommunene, men de sier altså nei. Er det det at Arbeiderpartiet er veldig opptatt av stramhet i budsjettene, som gjør at de nå ikke vil være med Fremskrittspartiet på å bevilge 500 millioner kr til kommunene? Eller er det rett og slett populismen som rår, at de bare snakker i store ord når det passer dem selv? Og i forhold til det representanten Øye sa i sted: Hvor i revidert ønsker Arbeiderpartiet å dekke inn den halve milliarden som de står bak i dag?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Jeg registrerte at representanten Øye måtte lete lenge for å finne ord og argumenter for å sette fast undertegnede. Når det gjelder permanent ordning for lys og varme, har vi sagt at vi blir med på ett tertial. For som det er sagt tidligere, vi får en boligmelding. Hvis det er slik at vi skal inn med noen nye ordninger som skal gjøres permanente, ønsker Fremskrittspartiet å ta det i forbindelse med en bredere vurdering. Men vi er med på det ene tertialet. Så er det også interessant, i forhold til det at representanten Øye ble utfordret tidligere i dag, at Arbeiderpartiet jo selv har et ønske om å fjerne hele ordningen. Da er det merkelig at representanten Øye står her og skal forsvare den. Det er et paradoks. Arbeiderpartiet angriper Fremskrittspartiet fordi vi ikke vil gjøre ordningen permanent, og så ønsker de selv å fjerne den. Latterlig! Vi skal gjerne ta debatten, og vi skal gjerne ta debatten om arbeidsledige, men Fremskrittspartiet er altså mer opptatt av å få de folkene som Arbeiderpartiet har slengt ut i arbeidsledighet, i arbeid, enn å holde dem på tiltak og i ledighet. Og det er jo den politikken som har slått feil. Arbeiderpartiets politikk har sørget for at folk flest går ut i arbeidsledighet, og da må vi få dem i arbeid. Det er Fremskrittspartiet opptatt av. Man må gjerne si at når man putter penger i skjønnstilskuddet, så blir det et byråkrati, men det byråkratiet eksisterer. Det er der. Og da må vi sysselsette det byråkratiet som er der. Ordningen ligger der, og da skulle det ikke være så vanskelig å ta den i bruk heller, når de får midler å jobbe med. Og i forhold til skattelette: Jeg vet ikke hvilke tall representanten Øye sikter til, men i forhold til Fremskrittspartiets alternative budsjett er det snakk om atskillig mer enn tusen kroner i skattelette til dem som tjener minst. Der snakker vi om titusener av kroner i skatte- og avgiftslettelse for dem som tjener minst. Og hadde vi gjennomført bare deler av det, hadde vi faktisk sluppet å ha den diskusjonen vi har her i dag, om at folk som har minst, ikke klarer å betale strømregningen sin.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Det blir akkurat like vanskelig for meg som det blir for representantene fra regjeringspartiene å gi anslag over økte eller tapte inntekter for staten inneværende år. Men det at det kan vises til at det blir tapte inntekter på andre områder enn det som går på elektrisitet, er en ny argumentasjon fra regjeringspartiene for å komme i land i forhold til det de har sagt tidligere. Ja, jeg står fast på det jeg sa. Jeg vil ikke anslå noe tall, men det vi viser til i merknadene, er 11 milliarder kr. Så er det mulig at det kan bli 10 milliarder kr. Det kan bli 7 milliarder kr. Men poenget er at de forslagene som Fremskrittspartiet har lagt på bordet, vil koste 1 milliard kr totalt. Jeg tror ikke jeg tar munnen for full når jeg sier at de økte inntektene staten vil få på strømprisene inneværende år, vil passere 1 milliard kr i løpet av året.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Sannheten er faktisk den at Fremskrittspartiet gir atskillig mer i bevilgninger også til barnefamiliene. Vi gir 500 mill. kr til kommunesektoren som kan utbetales gjennom sosialtjenesten i den enkelte kommune til barnefamilier og andre som måtte få strømregninger som de ikke greier. 500 mill. kr ønsker altså SV å stemme imot, etter det jeg har registrert. Det vil ikke SV være med på. Det med kraftprisene er interessant, og jeg skal ærlig innrømme at Fremskrittspartiet var det partiet som stod i spissen for å liberalisere energimarkedet, og det var en suksess. Det var en suksess! Prisene gikk ned. Folk fikk lavere pris. Men det som har blitt gjort i ettertid, er det representanten Holmås’ parti og andre har stått for. De har ikke sørget for å supplere med nok kraft. SV har sagt nei til enhver energiutbygging. De snakker kun om alternative energikilder, og det er OK. Men det er ikke OK i dag. Fortsatt er det mangel på kraft, og uansett alternative kilder greier vi aldri å opprettholde nok kraftproduksjon i forhold til etterspørselen. Derfor har prisen gått opp, slik den har gjort nå. Det er et paradoks, men jeg har ikke noe problem med å stå for det, og Fremskrittspartiet er stolt over å ha liberalisert kraftmarkedet. Får vi nå utbygd mer i Norge, gjerne i form av vindmøller, men også i form av gasskraft, vil vi få mer kraftproduksjon, og da vil prisene automatisk gå ned igjen. Her er SV den største sperren, og som jeg sa i mitt hovedinnlegg, burde SV og Holmås ha jublet i dag, når vi har fått de høye strømprisene som de har ønsket seg i 20 år.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Jeg synes statsråden hadde mange vise ord i sitt innlegg, men kanskje veldig lite konkret. Det jeg tenker på, er det statsråden var inne på når det gjelder andre muligheter for å nå fram til de familiene og de menneskene som måtte få problemer med uforutsette utgifter, som strømregningen har blitt. Fremskrittspartiet har to forslag, forslagene nr. 4 og 5. I forslag nr. 5 ber vi Regjeringen analysere konsekvensene av norsk skatte- og avgiftspolitikk overfor trygdede og lavtlønnede, og vi ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med det i en egen, egnet sak. Jeg lurer på om statsråden kunne kommentere dette. Kunne det kanskje også vært et ønske for Regjeringen å få til en slik analyse, slik at vi på en bedre måte senere kan se hvilke tiltak vi skal komme med overfor de menneskene som ikke greier å eksistere på egen inntekt, men som må leve på håp og tro om at Stortinget en gang iblant kommer med almisser for at de skal komme seg gjennom hverdagen. Statsråden var også inne på – litt skremmende kanskje i forhold til revidert – at det kommer kutt på områder som kanskje vil oppleves som usosiale. Jeg vil gjerne be statsråden se litt nøyere på det overfor Stortinget allerede nå hvis det er mulig. Og så en siste sak som går på det statsråden sa om årsaken til høye strømpriser. Slik som jeg forstod statsråden, var det været som fikk skylden. I mitt hovedinnlegg var jeg også inne på dette med manglende produksjon, og jeg tror nok at vi i større grad skal se på det. Hadde det vært slik at Høyre – og Regjeringen – hadde vært med på en større produksjon tidligere, hadde vi kanskje ikke stått overfor den situasjonen som vi har nå.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
SV er veldig glad for at Arbeiderpartiet nå lytter til hvordan det går med folk når strømregningen blir veldig høy. Jeg merker meg at noen synes det er populisme. Jeg oppfatter det som å ta folk på alvor, og at Arbeiderpartiet er langt mer lydhørt overfor folk som har problemer nå, enn det de var for kort tid siden. Det synes jeg er positivt og fortjener ros. Det er ingen tvil om at det som nå skjer, er en del av den «store» politikken. Både regimet på energimarkedet og at forskjellene i samfunnet har økt, er jo grunner til at vi nå opplever at strømprisene svinger og til dels blir kraftig høye. Det er veldig mange som har veldig dårlig råd og ikke kan makte en regning som er et par tusenlapper høyere enn det den bruker å være. Så hørte jeg at representanten Øye i innlegget sitt var veldig opptatt av at vi nå skulle finne målrettede tiltak. Jeg er enig i det, i denne akutte situasjonen. Men er Arbeiderpartiet og representanten Signe Øye enig med SV i at det her må en kraftig omlegging til, både når det gjelder energipolitikken og når det gjelder en mer rettferdig fordeling, slik at forskjellene mellom folk blir mindre? Da vil vi både få et strømregime der folk ikke blir så avhengige av strøm til oppvarming og kan være tryggere på hvordan regningen ser ut, og vi vil få færre som får så dårlig råd at de ikke tåler noen svingninger på dette området. Jeg har lyst til å utfordre Arbeiderpartiet litt på det, slik at man ikke – for å si det slik – havner i den høyrepolitikken som sier at man skal la markedet styre det meste, og at man skal gå inn for en skattelettepolitikk, og så skal man ha en målrettet politikk, altså en type veldedighetspolitikk, overfor dem som får det vanskelig. Det er SV dypt uenig i, og vi håper at Arbeiderpartiet er enig med oss i det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Høyre liker å si at de er mest opptatt av individet, og at man skal fokusere på det. I denne saka har det vel nesten som aldri før vært gitt løfter til individene. Jeg står her med et ark foran meg, der jeg har skrevet ut hva de ulike partiene har sagt på TV om saka. For eksempel Jan Petersen, som er leder i Høyre, sier at vi må hjelpe dem som virkelig trenger det, gjennom det Regjeringen nå foreslår, og ved individuell hjelp på sosialkontoret. Det oppfatter jeg skulle være en forsikring til den enkelte om at de faktisk fikk hjelp. Men det er en realitet at det Regjeringen foreslo, på ingen måte sikret det, verken gjennom bostøtteordningen eller gjennom sosialkontorene. Når regjeringspartiene nå har blitt med på forslaget om at kommunene må ha noen unntaksfortolkninger av sosialhelsetjenesteloven, er jo det en erkjennelse av at det faktisk var nødvendig for å møte de individuelle behov. Men det vi også vet, er at kommunesektoren har lite penger, og i den grad de ikke har penger og ikke får klar beskjed om at de også får det, vil kommunene sjølsagt måtte tolke dette svært strengt. Ser ikke representanten Hogsnes at man ved å være så tilbakeholden overfor kommunene med å gi dem et signal nå om at det kommer mer penger, er med på å forhindre den hjelpen som også hans partileder har stått på TV og lovt det enkelte menneske som får problemer med strømregningen, og at det vil være vanskelig å oppfylle dette løftet uten at man samtidig sikrer at de som skal betale ut denne sosialhjelpen, faktisk har noen penger å betale med?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Det er vel ingen partier som har lovt så konkret som Kristelig Folkeparti har gjort i denne saken. Ved flere anledninger har både parlamentarisk leder i Kristelig Folkeparti og statsråd Steensnæs fra Kristelig Folkeparti sagt til folk at de skal skru på strømmen, ha det varmt nok, dette skal vi ordne. Derfor var skuffelsen veldig stor da proposisjonen kom til Stortinget, og det viste seg at man hadde så lite å by på. Jeg er glad for at behandlingen i Stortinget har resultert i at vi har fått en bedre løsning, men jeg er likevel veldig i stuss om hva Kristelig Folkeparti egentlig mener om denne saken. For eksempel når det gjelder barnefamiliene, ville det vært langt flere som ikke hadde hatt behov for å gå på sosialkontoret hvis de nå hadde fått et fast tilskudd til lys og varme. Det er riktig at de ville fått pengene i høst, men det ville gitt dem mulighet til å kunne ringe til e-verket og si: Vi får penger i høst, kan vi få en utsettelse? De kunne gått på sosialkontoret og fått et lån, slik at de kunne greid å betale strømregningen sin nå. Så det er veldig underlig å oppleve at Kristelig Folkeparti ikke er med på det, når de erkjenner problemet, som de sier. Så sier de: Hvorfor forandrer politikken seg fra posisjon til opposisjon. Ja, det lurer jeg jammen på når det gjelder Kristelig Folkeparti også. Men ikke nok med det, den forandrer seg fra posisjon til posisjon. For den forrige Bondevik-regjeringen hadde som mål å redusere forskjellene i Norge. Det skjønner jeg at representanten Østberg er opptatt av. Er det slik at han ikke kjenner til at den regjeringen han støtter, ikke er enig i at det er et problem at forskjellene i Norge øker, men tvert imot mener at det er greit, og at man skal sette inn målrettede tiltak overfor dem som har det verst, noe som etter mitt syn ligner på det gamle veldedighetssystemet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Statsråden har helt rett i at det nok var mange som sparte strøm uten at det var fordi at de ikke hadde råd til å betale strømregningen. Likevel er det heller ingen tvil om at det var behov for å spare strøm i vinter, ellers hadde situasjonen vært langt mer alvorlig. Det vi har vært opptatt av, er at når man gir klare, enkle løfter, så skal de holdes! Det kan ikke være slik at man sitter og sier én ting, og så sier man: Nei, dette gjorde vi bare for at folk ikke skulle skru av for mange panelovner – vi hadde ikke tenkt å hjelpe dere likevel! Vi ville bare ha dere til å skru på ovnen! Slik kan det jo ikke være. Slik hadde det blitt hvis ikke Stortinget hadde grepet fatt i det Regjeringen la fram, og gjort det mye bedre. Så til det som dreier seg om kommunene og den regningen som skal dekkes inn til slutt. Ja, det er riktig at man må ha balanse i dette. Men det er slik at når man skal fordele de store pengene, finner man først ut hva man synes er viktigst, og så sørger man for at det er penger til det først. Og der er det ingen tvil om at SV og Regjeringen har et svært ulikt syn. Vi mener altså at hvis man hadde prioritert kommunesektoren med mer penger enn det man har gjort til nå, hadde man hatt mer rom til å takle slike svingninger som dem vi ser nå. Hvis man også hadde tillagt bostøtteordningen mer vekt, hadde det vært gode muligheter i den. Og hvis man hadde ført en generell politikk for mindre forskjeller, hadde det vært flere som hadde klart regningen når den kommer. Dette dreier seg om hovedinnretningen på politikken. Det er ikke bare i denne saken Regjeringen sjøl har fremmet tilleggsbevilgninger. Vi har også fått en ganske stor tilleggsbevilgning nå – og det er bra – som dreier seg om Aetat, og som så vidt jeg husker, er på 166 mill. kr. Rett etter at vi har vedtatt budsjettet, kommer Regjeringen og sier at her trengs det mer penger både til tiltak og til ansatte i Aetat. – Så det blir litt merkelig at det bare er Regjeringen som kan holde på slik og komme på lure ting rett etter at de har lagt fram og fått vedtatt et budsjett, mens ingen andre skal kunne gripe fatt i akutte situasjoner. Så til slutt: Det lyser ikke akkurat av representanten Gitmark at han synes det vi gjør i dag, er bra. Det hadde jeg ønsket meg, fordi det er en realitet at denne Regjeringen mente at lys og varme var en god ordning. Den er på plass nå. Vi får til og med økt den. Det er på det rene at statsråden i hvert fall da hun satt i kommunalkomiteen, var veldig opptatt av å styrke bostøtten. Det får vi gjort nå. Hva er det som er så galt med at vi nå får styrket støtten til dem som trenger det mest?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Jeg oppfatter oppfordringen om å omgjøre forslag nr. 2 til et oversendelsesforslag slik at flertallet i salen støtter intensjonen i forslaget. SV kan derfor gå med på at det oversendes. De andre forslagene ønsker vi å ha til avstemning.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-02-20:
Som jeg forsøkte å gi klart uttrykk for i mitt innlegg, tror jeg nok vi i dag ser konturene av at kommunene vil få merutgifter. Hvor mye det blir snakk om, og i hvilket omfang de enkelte kommuner vil gå inn i denne problemstillingen, gjenstår å se, og vi holder åpent for å se dette i sammenheng i revidert budsjett. Den handlefriheten ønsker vi oss, det å kunne se hvor skoen trykker mest: Er det her vi skal bruke ressursene, eller vil det være andre områder hvor vi bør revidere budsjettet mer? Jeg tror vi kan diskutere til langt på kveld utsiktene for kommuneøkonomien. Vårt poeng er at vi mener at det er feil å binde oss opp nå, om vi snakker om 500 mill. kr, 300 mill. kr eller 130 mill. kr. Det vi ber om, er en frihet til å kunne se dette i en mer total sammenheng når vi kommer til revidert nasjonalbudsjett. Om situasjonen er dramatisk? Ja, noen steder kan den fortone seg dramatisk. Rapporter fra andre steder tyder på at man har god kontroll på situasjonen. Dette vil vi få en bedre helhet i lenger ut på våren.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-02-20:
Jeg er ikke enig i den konklusjonen representanten Andersen nå trekker. Jeg vil påstå at vi fra regjeringshold er svært individorientert. Det er nemlig det dette handler om, hvordan det enkelte menneske både opplever situasjonen og klarer å mestre situasjonen. Da tror jeg at det er viktig å være tydelig på at vi her snakker om å gi en håndfast hjelp til dem som trenger det mest. Det må skje raskt, og det må skje ubyråkratisk. Det betyr at vi må stå fast ved løftet om at utbetalinger vil komme til de definerte gruppene allerede i månedsskiftet februar/mars. Da vil vi sikre hjelp til dem som trenger det mest. Så foreligger da adgangen til å se dette i et helhetsbilde, å se hvordan den kommunale økonomien totalt utvikler seg. De som nå er klare til å trekke helt bastante konklusjoner og nedfelle det i helt konkrete tall allerede nå, vil jeg si er dristige. Vi velger å be om å få adgang til å se på dette i en helhet når vi behandler revidert.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-02-20:
Jeg tror det ligger i det jeg sa i mitt innlegg, og i den erkjennelsen at det er et bredt flertall i denne salen for å gi 2 500 kr til hver av bostøttemottakerne, at vi synes 700 kr var i knappeste laget i denne situasjonen. Derfor er vi villig til å ta det ansvaret her i salen. Men like mye som jeg stoler på at denne salen senere på året vil ønske å se den økonomiske situasjonen i en helhet, stoler jeg på, med min kunnskap om Kommune-Norge, at kommunene også ønsker noe av denne friheten. Jeg tror de færreste kommuner i dag er i stand til å si helt eksakt hvordan denne situasjonen vil være om et halvt år, og hvor store uttellinger vi her snakker om. Jeg stoler på kommunenes evne til å husholdere, og jeg har lang erfaring med at de fleste kommuner her i landet er meget gode på å vite hva som er best for sine innbyggere, og er i stand til å prioritere dem som trenger den ekstra håndsrekningen som kan komme på tale når situasjonen er ekstraordinær. Så svaret på spørsmålet er at den frihet jeg ber om for Stortinget, den tror jeg faktisk også Kommune-Norge ønsker. De vet at Stortinget vil stille opp hvis situasjonen er ekstraordinær, men jeg tror ingen i dag kan si med sikkerhet omfanget av det. Det er den diskusjonen vi ber om at en tar under behandlingen av revidert nasjonalbudsjett.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-02-20:
Eit fleirtal, alle minus regjeringspartia, foreslår i dag å løyve 130 mill. kr til kommunesektoren, og har ein ganske forpliktande merknad om å støtte opp om kommuneøkonomien i revidert nasjonalbudsjett. Regjeringspartia sine representantar i komiteen foreslår null i denne omgangen og har ein etter mi meining lite forpliktande merknad om den økonomiske situasjonen i kommunesektoren. Men eg er glad for at Høgre òg meiner at kommunane må vise den fleksibiliteten som lov om sosiale tenester gir rom for. No er det òg slik at auken i straumprisen nok vi bli mest merkbar i april månad. Då er det all grunn til å tru at kommunane må stille enda meir opp for dei som har eit lågt inntektsgrunnlag. Mitt spørsmål til representanten Hogsnes blir: Ser representanten Hogsnes at denne situasjonen kan bli dramatisk for kommunesektoren gjennom anslått store utbetalingar i samband med sosialhjelp? Og kan eg oppfatte representanten slik at Høgre vil vere villig til å vere med på å kompensere for dokumenterte meirutgifter for kommunane fullt ut, eller er det slik at representanten Hogsnes ikkje er sikker på om kommunane vil få meirutgifter som følgje av desse stønadskostnadene? Eg er litt usikker på det, ettersom eg la merke til at representanten Hogsnes sa at kommunane vil få noko høgare utgifter til sosialhjelp.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-02-20:
Eg er litt forundra over at statsråden ikkje ser at positive fråsegner frå medlemmer av Regjeringa og regjeringspartia i media skapte store forventningar i folket om kva dei kunne få i hjelp frå det offentlege. Men eg skal la det liggje no. Eg er oppteken av kommuneøkonomien, slik som svært mange andre her. Meiner verkeleg statsråden at det er rett å påleggje kommunane eit større økonomisk ansvar utan at staten no vil sende med ein sjekk? Og dersom statsråden ikkje meiner det, vil ho at kommunane skal få full kompensasjon for sine ekstrakostnader når me får betre oversikt i samband med revidert nasjonalbudsjett? Eller vil ho framleis stå på at kommunane skal ta det økonomiske ansvaret aleine? Eg lurer vidare på om Regjeringa ser alvoret i denne situasjonen. Eg vil minne om at statsråd Steensnæs den 16. oktober i fjor gjekk ut og meinte at oppslaga i media om at me risikerte ein auke i prisen på straum på 30 pst., var å ta for hardt i. Den gongen låg straumprisen på 24 øre. Me veit no at auken har vore formidabel sidan den gongen, og det var statsråden sjølv inne på. Min konklusjon er at Regjeringa ikkje såg at det var ei krise på gang. På denne bakgrunnen kan eg forstå at Regjeringa ved statsråd Solberg foreslo puslete tiltak. Forstod ikkje statsråden, enda dette var varsla mykje tidlegare, alt i fjor haust, alvoret i saka da ho utarbeidde sin proposisjon i veke to?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Det kunne vera freistande å spørja Hans Kristian Hogsnes om han kan finna noko anna eksempel på at ein ved løyvingar i Stortinget kan tru at 700 kr, som Regjeringa har føreslått i sin proposisjon, rekk så langt. Det skal eg lata vera, for det har regjeringspartia i Stortinget innsett: 700 kr er altfor lite, og dei stiller opp på fleirtalet sitt beløp på 2 500 kr. Det er bra. Men så er det noko forunderleg over det som Hans Kristian Hogsnes i dag seier når det gjeld kommunane sin situasjon. Han seier at kommunane kan koma til å få høgare sosialutgifter. Men han er ikkje oppteken av korleis kommunane skal handtera dette, han er oppteken av at regjeringspartia skal ha opning for å ha handlefridom i det reviderte budsjettet. Han har erfaring som ordførar. Trur han at ordførarane kan forhalda seg til ei vurdering som skal gjerast i revidert budsjett, utan i det heile å få melding om at det kjem pengar, i det rundskrivet som no skal sendast ut? Eg synest det er oppsiktsvekkjande at ein tidlegare ordførar ikkje innser, når vi her ber om ei presisering, som òg regjeringspartia er med på, og dermed veit at kommunane må betala ut ekstra midlar, at vi må vera innstilte på å stilla opp med pengar. Beløpet kjenner ingen, men det som i dag får fleirtal, er iallfall eit signal om at her stiller Stortinget opp, her skuvar vi ikkje berre problema føre oss.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Det var nødvendig i ein opphaussa mediesituasjon å vera konkret, seier representanten Østberg. Og så strekar han under at det som Kristeleg Folkeparti er med på i dag, fortel at hjelpa kjem no. Det var bra at både statsråd Steensnæs og parlamentarisk leiar i Kristeleg Folkeparti var konkrete. Men det er dess meir overraskande at Kristeleg Folkeparti i dag framstiller det som om dei no har kvittert ut overfor alle dei som hadde bruk for hjelp i ein ekstraordinær situasjon. Det synest faktisk som om Kristeleg Folkeparti, av alle, harselerer over at det er parti i denne salen som òg vil gjere sjablonen som gjeld lys og varme, permanent for barnefamiliane. Det er oppsiktsvekkjande. Og det er ikkje mindre oppsiktsvekkjande at Ivar Østberg her framstiller det som om dei forslaga som ligg her i dag, er spørsmål om eit anten – eller, anten auka bustøtte eller meir pengar til kommunane. Det er då faktisk spørsmål om begge delar. Det er altså nødvendig med eit ekstra rundskriv til kommunane. Og det er eit fleirtal her som òg vil stilla opp med pengar. Det framstiller Ivar Østberg som om pengane forsvinn på vegen. Dette er nye tonar frå han som er saksordførar for kommuneproposisjonen, og som i ein annan samanheng snakkar om at kommunane må få så mykje frie inntekter som mogleg, så dei kan bruka dei der dei trengst mest. Det er òg nye signal i forholdet mellom oppgåver og midlar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Den ekstraordinære situasjonen vi har i vinter, viser at ei einsidig tru på marknadskreftene slår feil. Senterpartiet sitt engasjement går langs tre liner: hjelp til dei som ikkje klarar ei akutt vanskeleg straumrekningsamfunnsstyring over kraftressursanestimulering til ein meir fornuftig energibruk Dei to siste punkta kjem vi tilbake til ved behandlinga av diverse forslag i energikomiteen. Senterpartiet er svært nøgd med at eit breitt fleirtal no står bak ei eingongsutbetaling i bustøtte på 2 500 kr, samt at inntektsgrensene for å ha rett til bustøtte vert auka i forhold til i 2002 med 30 000 kr. Vi synest òg det er bra at sjablonen for lys og varme mellombels vert utvida til å gjelda barnefamiliar for eitt tertial, men vi vonar at dette i neste omgang kan gjerast permanent. Vi har vore opptekne av at òg dei som fell utanfor bustøtteordninga, må få hjelp i denne spesielle situasjonen. Vi sette søkjelyset på dette tidleg i januar, både i Stortingets spørjetime og i skriftlege spørsmål til Regjeringa. Vi meinte – og meiner – at kommunane her har ei sentral rolle når det gjeld å nå dei som ikkje kjem inn under generelle ordningar. Det meinte tydelegvis òg representantar for Regjeringa. Folk fekk klare råd om å venda seg til sosialkontora. Men der møtte mange av dei sosialsjefar som frå sine folkevalde i fleire av kommunane hadde fått melding om å vera ekstra påhaldne med utbetalingane i 2003, som følgje av ein svært stram kommuneøkonomi. Regjeringa viste til ei løysing som dei måtte veta ikkje ville halda. Senterpartiet er glad for at det i kveld vert fleirtal for ei straksløyving til kommunane. Vi hadde gjerne sett at denne løyvinga vart på 300 mill. kr, men vi er sjølvsagt med på å sikra fleirtal for det nest beste. Vi synest det er bra at Arbeidarpartiet etter kvart har hatt eit så sterkt engasjement for at kommunane òg skulle få eit strakstilskot no. Komiteen bestiller eit ekstraordinært rundskriv. Det er uvanleg at eit samla storting går til eit slikt steg. I denne situasjonen er det heilt nødvendig med eit rundskriv som presiserer at kommunane mellombels skal sjå vekk frå krav om sal av eigedelar, eller at sparepengane til ungane skal nyttast til å betala ei ekstra høg straumrekning. Haldninga vår er at ei så klar melding om ei raus praktisering av sosialtenestelova må følgjast opp med pengar no. Det er sjølvsagt ikkje gitt nokon å rekna ut akkurat kva meirutgift dette vil innebera for kommunane, men det synest heilt klart at ei meirutgift vil det verta. Vi ser for oss ein andregong i høve til dette. Vi er med på å sikra ei eingongsløyving på 130 mill. kr i dag. Det er for å syta for samsvar mellom det å påleggja kommunane oppgåver og det å følgja opp med midlar. Så vil ein i neste omgang vurdera i revidert budsjett kva som vart dei endelege kostnadene. Og vi vil ikkje stoppa med å be Regjeringa om ei slik vurdering, men føreset òg at det som måtte verta resultatet av den vurderinga, vert følgt opp med ytterlegare løyvingar. Den ekstraordinære situasjonen som vi har i år, må òg innebera at ein ikkje skal trekkja midlar frå kommunane på andre område.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Det var uvanleg sterke ord frå ein elles mild sørlending. Det som Senterpartiet her gjer, er at vi i lag med Arbeidarpartiet og SV fremjar på nytt igjen det forslaget som vi fremja i samband med budsjettet for 2003. Eg registrerte ikkje på noko tidspunkt i budsjetthandsaminga at vi vart skulda korkje for å villeia eller for å lura befolkninga. Eg er overraska over at Regjeringa har gjort så lite for å få fram at ho for nokre av dei som no får bustøtte, har føreteke ein auke. Det er jo gledeleg, og eg reknar med at kommunalministeren kjem til å gå meir inn i det no, slik at Stortinget får del i det. Eg vil senda sjølve skuldinga «villeder og lurer» i retur til Høgre. Det er faktisk slik at Høgre i dag er med på å bestilla eit rundskriv som inneber auka utgifter for kommunane. Dei står her og veit at slik er det, men dei vil ikkje vera med og løyva meir pengar til kommunane slik at kommunane kan følgja dette opp. Dersom dei skal det – og det vert dei jo nøydde til når det kjem eit rundskriv – vert dei altså nøydde til anten å leggja på eigendelane i kommunane eller å kutta i andre utgifter i kommunane. Om det er luring, får Høgre vurdera sjølv. Men at det er villeiande slik Høgre framstiller det i dag, kan det ikkje vera tvil om.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Statsråden framstiller det som om det er manglande nedbør som har skapt denne situasjonen, og at dette er ein vinter som vi ikkje kjem til å få igjen. Senterpartiet er glad for at i den ekstraordinære situasjonen som er i år, er det mange som ser at det er nødvendig å ta dette på alvor og læra noko, og at det er nødvendig å ta andre debattar enn berre denne eine som går på vêret. Det er nødvendig med ein debatt om offentleg eigarskap over kraftressursane, krav til magasinfylling, til toprissystem, tovegskommunikasjon, og ikkje minst til forsking og stimuli til å ta i bruk alternativ energi både for hushald og bedrifter. Eg håpar inderleg at òg desse signala når inn i regjeringskvartalet og vert følgde opp der. Så bestiller komiteen i dag eit rundskriv om ein mellombels rausare praksis i forhold til sosialtenestelova når det gjeld dei uføresett høge straumrekningane. Er statsråden komfortabel med at ho her bidreg til å påleggja kommunane meirutgifter – heilt klart – men ikkje er villig til å følgja opp med pengar? Ser ho at ho kan få den skuldinga imot seg at Regjeringa her faktisk driv med ansvarsfråskriving? Regjeringspartia er i Stortinget med på å bestilla eit slikt rundskriv, men dei stiller ikkje opp med midlar i det heile.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-02-20:
Det er lett å forstå statsrådens uro i forhold til ei delvis budsjettbehandling så raskt etter at budsjettet er vedteke i Stortinget. Det må òg då vera rett å minna om at det faktisk er representantar frå Regjeringa sjølv som har medverka til det, både ved fremjinga av dei forslaga dei har kome med, som er så ufullstendige, og med dei signala dei har gitt til folk. No vart det kjent i går at ifølgje KS hadde over 60 pst. av kommunane underskot i fjor. Vi veit at 80 pst. av kommunane melde kutt i tenestetilbodet i forhold til budsjettet for 2003. Halvparten melde kutt i skule. Mange kommunar varslar reduksjon i sosialhjelpssatsane. Då medlemmer av Regjeringa kom med sine sterke oppfordringar, følgde folk opp og tok dei på alvor, dei oppsøkte sosialkontora, og mange vart avviste. Det er jo dette som gjer at stortingsfleirtalet på denne måten finn at ein må ta fatt i situasjonen òg i forhold til å sikra kommunane når eit ekstraordinært rundskriv her vert bestilt. Regjeringa har varsla eit rundskriv, seier statsråden. Det er bra. Det er vel så langt eigentleg ei godt bevart hemmelegheit, men det er fint at dei no venta og òg fekk med Stortingets signal. Det skulle elles berre mangla! Så høyrer eg at eg får kritikk, framleis frå Høgre, i forhold til dette forslaget om heving av inntektsgrensene med 30 000 kr. Til det er å seia at eg har ikkje andre tal å halda meg til. Det er ikkje opplyst noko i budsjettet for 2003 om at Regjeringa hevar inntektsgrensene, og det har heller ikkje vorte sagt så mykje om dette i dag. For Senterpartiet handlar dette om å ta kommunane på alvor. Det handlar om å ta ordførarane og dei tilsette på alvor. Det handlar om å ta på alvor dei som slit med straumrekningane sine og som ikkje kjem inn under bustønadsordninga, og som har følgt opp fordi dei har vorte oppfordra av Regjeringa til å venda seg til kommunane. Vi ynskjer ikkje fleire sosialklientar. Vi ynskjer heller ikkje byråkratiske ordningar i kommunane, men når vi ber om eit rundskriv for å handtera situasjonen som medfører meirutgifter, handlar det faktisk òg om at det skal vera samsvar mellom det vi seier og det vi gjer.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Jeg så en FrP-er som hadde en mappe, og på utsiden av den mappen var det et klistremerke. På det klistremerket stod det ett ord, som var FrP-sloganet. «Trygghet» stod det. «Trygghet» prøvde Fremskrittspartiet å selge som sitt slagord. Så går de løs på flertallet her på Stortinget for den energipolitikken som har ført til at vi kommer i den situasjonen vi er i nå, med kjempehøye strømpriser i år. Men hvem var det som innførte det strømregimet som gjør at strømprisene svinger mer enn noensinne? Jo, det var Fremskrittspartiet. De liberaliserte energimarkedet, og det fører ikke til trygghet for folk. Det fører til mer utrygghet. Markedet skviser ut de folkene som ikke har råd til å betale for seg. Markedet skviser ut fattige barnefamilier. Det er flere fattige, og Fremskrittspartiet burde begynne å tenke på hvordan vi kan gjøre noe med det. Hvis vi skal gjøre noe med det, er det f.eks. ved å vedta forslag som går på gratis skole til barn. Det er forslag som sørger for at vi har en stabil energipris. Det er forslag som går på å sørge for ikke å kutte i overføringene til skolefritidsordningen, men gjøre den gratis. Da er det viktig å huske på at Fremskrittspartiet har stått for den endringen i kraftmarkedet som har ført til de strømprisene vi har i dag, samtidig som de har vært med på å sørge for flertall for de to siste års budsjetter sammen med Regjeringen. Per Sandberg kan ikke komme her og late som om ansvaret ligger på noen annen. Jeg vil stille Sandberg et spørsmål helt til slutt. Sandberg sier at han ikke vil gå med på noe mer enn en midlertidig ordning for å sørge for at barnefamilier, som han var så opptatt av, skulle få dekket strømutgiftene sine. Men kan Per Sandberg gi meg én god grunn for at barnefamilier skal være den eneste gruppen som ikke får en sånn type tillegg, når alle uføre og gamle får det?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Det er riktig at vi foreslo høyere strømpris. Vi foreslo i og for seg å øke strømavgiften med 1 øre pr. kilowattime i det budsjettet vi er inne i nå. Dette ville gitt oss 680 mill. kr på årsbasis, men for den vanlige strømkunde som har et strømforbruk på omtrent 20 000 kilowattimer, ville det betydd 200 kr i året. Hvis man ser på folk rundt omkring, sliter de med strømpriser som er mye, mye høyere enn det. Hele poenget i denne strømdebatten er at vi av miljøhensyn har vært tilhengere av å få opp prisene på strøm. Vi har villet ha strømprisen høyere enn det den har ligget på de siste årene. Det er nettopp for å gjøre det lønnsomt å få utvunnet den miljøvennlige energien – for å gjøre det lønnsomt å investere i større grad av utnytting av alternative energikilder som i dag ikke kommer på banen. Og for å få til det trenger man en høyere og mer stabil pris. Men poenget er det siste som jeg sier: stabil pris. Når man vet hva man må betale, er det mye lettere å planlegge. Det som har skjedd denne vinteren, er helt ekstraordinært, nemlig at folk har fått fordoblet strømprisene sine i forhold til i fjor. Akkurat det samme er tilfellet for mitt vedkommende, i den leiligheten jeg bor i. Jeg brukte mindre strøm i år enn i fjor, og likevel betaler jeg omtrent det dobbelte av den strømregningen som jeg hadde i fjor. Det har aldri vært SVs mening at folk skulle betale det dobbelte i strømpris og få den strømprisen som et sjokkslag midt i trynet. Ansvaret for at det skjer, er det faktisk Høyre som må ta, sammen med de andre partiene som dannet flertall for den endringen av energimarkedet som skjedde på begynnelsen av 1990-tallet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Torbjørn Andersen nevnte i sitt innlegg at vi har fått gjennomslag for vår politikk, og nå ser vi resultatene. Men alvorlig talt, problemet vårt er at vi inntil i dag ikke har fått gjennomslag for vår politikk. Vi har ikke fått gjennomslag for å støtte opp om folks mulighet til å investere i miljøvennlig energi og gjenvinnbar energi. I dag har vi fått flertall for bruken av pellets, at folk skal få støtte til å kjøpe inn pelletsovner, noe som for mange ville bidra til at man ved oppvarmingen av huset ville bli mindre avhengig av strøm. Vi har ikke fått gjennomslag for en storstilt satsing på alternativ energi, som ville gitt mer kraft til kraftmarkedet og bidratt til at folk gikk over til strømsparing i egne hus ved å bruke andre energikilder til oppvarming av huset. Norge er det land i verden som i størst grad bruker strøm til oppvarming av hus, og våre forslag har hele tiden gått på å finne fram til miljøvennlige alternativer for å skaffe strøm, samtidig som vi ville gjøre folk mindre avhengig av strøm til å varme opp huset sitt. Og så har vi vært for et toprissystem. Vi har vært for et toprissystem på strøm som gjør at det skal være billig strøm for dem som trenger det, og dyrere strøm for dem som sløser med energi eller bruker mye energi, og som ville hatt råd til å investere i andre systemer for strømsparing. Gasskraftverk har Torbjørn Andersen fått gjennomslag for. Gasskraftverk er det mulig å bygge for dem som vil det. Men hva er saken? Det lønner seg ikke for dem. Det lønner seg ikke å bygge gasskraftverk. Så istedenfor å vri hodet rundt for å sørge for å komme med størst mulig utslipp i tiden som kommer, burde Torbjørn Andersen være med på våre forslag om å skaffe mer strøm på en mer miljøvennlig måte, og dermed løse problemet for folk.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Markedsfanen Peter Gitmark vil helt sikkert være enig med meg når jeg sier at hvis man har en litt høyere marginalpris på strøm, vil det helt åpenbart gjøre det mulig for folk som satser på alternativ energi, å komme på banen med alternative energikilder. Det er et av poengene med å sørge for en litt høyere pris på marginen. Men så kommer fordelingsbiten inn, som vi er tilhengere av, nemlig å lage et toprissystem som gjør at det blir billig for folk å bruke en del energi, men dyrt for dem som varmer opp innkjørselen til hytta og garasjen på Hafjell med strøm, som egentlig burde gått til dem som trenger det mest. De mener jeg burde betale for det. Jeg skjønner godt at representanten Peter Gitmark ikke bekymrer seg over svingningene i strømprisen, men han tjener altså 600 000 kr året. Det gjør ikke vanlige folk. Vanlige folk bekymrer seg over store svingninger i strømprisen, for det skaper ustabilitet. Får jeg råd til å feire jul med ungene mine i år, eller kommer strømprisen til å stige i år som i fjor? Det er klart at folk stiller seg det spørsmålet. Og det vi har lyst til, er å ha et stabilt strømmarked med stabile priser, som gjør det forutsigbart for folk å foreta investeringer i miljøvennlige løsninger, og så vil vi ha et toprissystem som sørger for å gjøre det dyrt for dem som sløser, og billig for dem som bruker den strømmen som trengs. Og vi har fått flertall for en slik utredning. Og det var pinadø på tide, for det har vi prøvd å få gjennomslag for i mange år.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-20:
Ja, ordet «pinadø» var kanskje dumt. Men forslagene vil jeg herved fremme på en skikkelig måte.