trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-06-16:
Som et vedlegg til Prop. 200 S behandler vi også i dag en oppdatert jordvernstrategi. Det er mindre enn to måneder siden Stortinget behandlet et representantforslag fra Senterpartiet om å ta bedre vare på matjorda gjennom å fastsette et nytt jordvernmål. For oss som kjenner det politiske spillet på Stortinget, er det en kjent sak at opposisjonen benytter representantforslag for å komme regjeringen i forkjøpet når de vet at det snart vil komme en sak som vil få positiv oppmerksomhet. Slik var det også med dette forslaget. En ny oppdatert jordvernstrategi har lenge vært varslet av regjeringen etter at måltallet på maksimalt 4 000 dekar omdisponert dyrka mark per år i gjeldende strategi ble nådd for tredje år på rad i 2019. Det viser at regjeringen fører en offensiv jordvernpolitikk. Vi i Kristelig Folkeparti vil derfor gi regjeringen honnør for at den nå tar denne viktige delen av en helhetlig politikk for et framtidsrettet norsk landbruk ett skritt videre. Det er også i tråd med FNs bærekraftsmål, som forplikter oss til å bevare grunnlaget for matproduksjonen i møte med klimaendringer og et økende antall mennesker på jorda. Det bidrar til å styrke Norges evne til å mestre regional avlingsvikt og svikt i import og innenlands transport hvis en krise skulle oppstå. Det er framtidsrettet politikk for generasjonene som kommer etter oss. Vi er tilfreds med at regjeringen i den oppdaterte jordvernstrategien vil at den årlige omdisponeringen av dyrka jord ikke skal overstige 3 000 dekar, og at målet skal være nådd innen 2025. Samtidig er det positivt at regjeringen varsler utarbeidelse av nye nasjonale forventninger til regional og kommunal planlegging etter plan- og bygningsloven innen to år. Slike tydelige styringssignaler fra nasjonale myndigheter er viktig når politikere i kommuner og fylkeskommuner skal gjøre sine avveininger mellom hensynet til jordvern, næringsinteresser og behov for ny infrastruktur. Videre mener vi det er positivt at regjeringen også vil videreføre arbeidet med å øke plankompetansen i norske kommuner for å bidra til økt fokus på effektivt jordvern. Også landbrukets egen rolle i det løpende arbeidet med jordvern blir adressert i den oppdaterte jordvernstrategien. Det er viktig at kommunene får en klargjøring av når det oppstår konsesjonsplikt etter konsesjonsloven for opsjonsavtaler som gjelder dyrka og dyrkbar jord. Videre mener vi at det er et riktig og viktig grep når regjeringen varsler at det vil bli lagt til rette for at praktiseringen av jordlovens bestemmelser om omdisponering kan innskjerpes betydelig når det gjelder landbrukets egen nedbygging. I likhet med flertallet i næringskomiteen slutter også Kristelig Folkeparti seg til det jordvernmålet som regjeringen har foreslått. Vi mener at dette er både ambisiøst og realistisk.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2021-06-16:
Jeg tror ikke presidenten trenger å være redd for at dette skal bli en lang debatt. I Prop. 205 S for 2020–2021 ber Helse- og omsorgsdepartementet om at departementet får fullmakt til å gjøre endringer i basistilskudd, driftstilskudd og folketrygdrefusjoner for legehjelp, psykologhjelp og fysioterapi fra 1. juli 2021. Endringene for legehjelp og psykologhjelp blir gjort på grunnlag av forhandlinger med Den norske legeforening og Norsk Psykologforening. Endringene for fysioterapi blir gjort på grunnlag av forhandlinger med de tre fysioterapeutorganisasjonene. Endringer i refusjonstakstene blir fastsatt i forskrifter. Forhandlingene med de nevnte organisasjonene er ennå ikke avsluttet. Regjeringen ber derfor om fullmakt til å gjøre endringer i budsjettene til de regionale helseforetakene, trygderefusjonene og i overføringene til kommunene som følge av forhandlingene samt endrede forskrifter. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med framlegg om eventuelle bevilgningsendringer. Det er en samlet komité som slutter seg til at departementet får fullmakt til å gjøre endringer i statsbudsjettet under Helse- og omsorgsdepartementet for 2021, slik departementet ber om. Om ikke dette var det mest innsiktsfulle innlegget jeg har holdt i denne salen, er det like fullt det siste innlegget jeg holder her, i demokratiets hus – og det har vært en glede.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-06-16:
Vi diskuterer nå jordbruksoppgjøret. Tidligere i dag har statsråden holdt en redegjørelse om tiltak for å bedre dyrevelferden i svineproduksjonen. Uten å gå inn i en argumentasjonsrekke for eller imot det ene eller det andre, syns jeg det er viktig at vi klarer å se disse sakene i sammenheng. Enda viktigere syns jeg det er at vi snakker om ting som er helt vesentlig for oss, men som sjelden står på agendaen. Jeg setter stor pris på at statsråden løftet begrepet Én helse. Vi må være mye mer bevisst på at dyrehelse og menneskehelse henger tett sammen, ikke minst når det gjelder utviklingen av antibiotikaresistens, som kalles den stille pandemien. Senterpartiet vil jobbe aktivt for tettere samarbeid mellom Folkehelseinstituttet, Veterinærinstituttet, Mattilsynet og andre, og det er noe som vil komme både norske produsenter og resten av befolkningen til gode. Vi trenger trygg, sporbar norsk mat, og den må videreforedles i Norge. Så vil jeg komme med noen personlige betraktninger. Jeg bor på en gård på Helgelandskysten. Vi driver med kyr og produserer melk og kjøtt. Ellers har jeg vært veterinær i små- og stordyrpraksis i mange år, inntil politikken tok overhånd. Jeg har deltatt på veldig mange møter i lokale bondelag, produsentlag, avløyserlag og annet opp gjennom årene. Det som er litt kjennetegnet på det, er at når folk snakker sammen i pausene, snakker man om traktoren, om slåmaskinen og om rundballepressa. Det er vel og bra, men for å sette det på spissen syns jeg det er litt synd at ingen snakker om hvordan kua eller grisen deres faktisk har det. De diskuterer sjelden de tingene som går på dyrenes faktiske velferd. Jeg må presisere at jeg mener at de aller fleste dyrene har det veldig bra. Likevel snakker vi ikke om det, og det er det jeg mener er viktig. Det må bli tøft å skryte av hvor bra det står til i fjøset. Noe av problemet er kanskje at bønder ikke lenger besøker hverandres fjøs. Særlig i grisebesetning er det som vi vet svært strenge smittetiltak. Man vil ikke ha uvedkommende inn i fjøset. I kufjøsene er det ikke like strengt, men man ønsker å beskytte besetningen i størst mulig grad. Man besøker ikke hverandre, og dermed utveksler man ikke erfaring fra hverandres drift. Så skjer det at Bonde-Per og Bonde-Pål i det samme møtet snakker om en felles problemstilling, i den tro at de begge har de samme forutsetningene, men sånn er det ikke. Én kan være best i klassen sånn vi ser det utenifra, mens den andre kan ha hatt en veldig dårlig start og veldig mye mot seg, som gjør at det er vanskelig å få det til å gå rundt økonomisk. Man har havnet litt på skeiva, man driver kanskje ikke ulovlig, men ikke sånn vi helst hadde sett at det ble gjort. Hverdagen til norske bønder er forskjellig, og mitt budskap er at jeg håper at vi kan snakke om det og bli stoltere av å snakke om hvordan dyrene våre har det.
Margret Hagerup (Høyre), 2021-06-16:
Det har nylig fart et bondeopprør over landet, og det har gjort inntrykk å høre bøndenes historier. I Rogaland har Sven Martin Håland gått i front for å be oss politikere om å se på beregningsgrunnlaget. Han og andre har vært tydelige på at dette er noe som har vokst fram sakte, men sikkert gjennom flere tiår. I dag viser regjeringen at de lytter, og jeg er glad for at det er enighet om å se nærmere på dette. For vi tror på den norske bonden. Jeg kommer fra mat- og energihovedstaden Rogaland, som leverer fra jord og fjord til bord. Matfatet Jæren, Ryfylke, Dalane, Stavanger-regionen og Haugalandet – et Toscana i miniatyr. For fire år siden starten Høyre et landbruksnettverk for å løfte fram produktene som produseres av driftige bønder og produsenter. Det var litt fordi det var mange nye på Stortinget som trengte kunnskap. Jeg selv hadde jobb med rekruttering og HR, og vi hadde lærere og politi med på laget. Etter den tid har jeg vært så heldig å få reise rundt i landet og se og oppleve matproduksjon i flere landsdeler. Stolte har bønder vist fram eget arbeid og presentert en bransje, både på godt og vondt. Det Norge vi alle kjenner fra Freias melkesjokolade, blir så uendelig mye mektigere når man får oppleve det på nært hold. Det er historien om mat, historien om kultur og historien om natur. Enkelte landbruksprodukter har tatt steget ut i verden, og flere kan med fordel følge etter. Samtidig må vi jobbe med å videreutvikle begrepene måltidsturisme og måltidseksport. Vi vil at flere skal oppleve det norske måltidet, med lange tradisjoner og en rik kulturarv. Norge er en destinasjon i verden. Kokkene er gode ambassadører for maten, og det er rørende å høre på når de forteller hvordan de ærbødigst har fått lov til å produsere maten og forteller historien bak hvordan den har blitt produsert. Hadde alle hatt den samme tilnærmingen til norsk mat som norske kokker, hadde mange flere av oss spist mer norsk mat. For norsk mat selger. Men vi trenger mer kunnskap, og vi må fortelle at den norske maten er noe av det reneste vi kan få fordi det er så lite bruk av antibiotika og sprøytemidler. Flere europeiske land går Norge enn høy gang i bruken av antibiotika. Det betyr faktisk noe hva vi legger i handlevognen vår. Samtidig må både den unge kvinnelige bonden vi nylig møtte og jeg få lov til å ha avokado til fredagstacoen uten at det skapes falske motsetninger. Det må være lov å nyte ost fra danske Bo Jensen på Jæren, sammen med både parmaskinke og serranoskinke, og ingen av oss har vondt av å spise mer fisk. Vi trenger mangfoldet. Det er all god grunn i dag til å takke den norske bonden for maten og for arbeidet de gjør, og det er all god grunn til å si: Vi har hørt dere, og vi skal fortsette den gode dialogen med dere. Sammen kan vi utvikle historien om Norge, der maten, kulturen og naturen vår løftes opp og fram og ut i den store verden.
Margret Hagerup (Høyre), 2021-06-16:
Verden var litt mer åpen for tre år siden da Høyres landbruksnettverk kunne invitere Bondelaget til frokost for å ta et oppgjør med det vi mente var en negativ landbruksdebatt. Siden den gangen har man hørt på inn- og utpust her fra denne talerstolen at vi har reist rundt i rommet. Det er litt rart at når Slagsvold Vedum kommer med kaffekoppen, er det et fortrinn, mens det ikke er fullt så tillitvekkende når det er kvinner fra Høyre som reiser rundt og gjør det samme. Som politiker er det viktig å treffe folk i alle bransjer. Det er mulig at Geir Pollestad også burde reise litt rundt for å se hva som foregår i det ganske land, heller enn å score billige poeng på å legge ut bilder av seg selv på Facebook foran ostedisken og insinuere at statsministeren ikke vil fremme norske produkter. Motsetninger tjener ingen, ei heller i landbrukspolitikken. Og velgerne våre fortjener en redelig debatt. Før valget i 2013 kom Senterpartiet med en rekke dommedagsprofetier på vegne av norsk landbruk. I dag er norsk landbruk langt bedre enn det var under Senterpartiets styre. Nedleggelsen av jordbruksbedrifter er bremset kraftig opp, snittveksten i landbruksproduksjonen er mer enn tredoblet, og gjennomsnittlig omdisponering av jordbruksareal er gått ned med over 30 pst. De rød-grønne ynder å skape et inntrykk av at denne regjeringen ønsker sentralisering, mens småbrukene blomstret under deres regjeringstid. Det er jo rett og slett ikke tilfellet. Regjeringen har nå lagt til rette for en mangfoldig bruksstruktur, der det er rom for både små, mellomstore og store bruk, som er tilpasset ressursgrunnlaget. Vi har videre forsterket kanaliseringspolitikken og snudd utviklingen vi så under de rød-grønne, da gressarealene i kornområdene økte. Og ser vi hele perioden til regjeringen Solberg under ett, har budsjettstøtten per ku økt to–tre ganger mer for bruk med 15 kyr enn det har for bruk med 60 kyr eller mer. Matproduksjonen i Norge har aldri vært høyere enn nå. Omsetningen av lokalmat har økt mer enn resten av dagligvaremarkedet. Siderprodusentene kjempet i 10–15 år for å få mulighet til direktesalg. Den muligheten har de nå fått. Med dette bakteppet tar nå Arbeiderpartiet og Senterpartiet til orde for et retningsskifte, som vi har fått høre gjennom hele dagen. Før en velger et eventuelt retningsskifte, kan det være lurt å se tilbake på tallenes tale. Gresset er sjelden mye grønnere på den andre siden, men det er nok av dem som prøver å lokke og drive med overbudspolitikk. I dette tilfellet er det bøndene som taper på det – en situasjon vi dessverre også hadde i 2012. Den gangen styrte Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Alt var rett og slett ikke bedre før, og ingen vet som sagt hvor haren hopper.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-06-16:
Landbrukspolitikk kan være vanskelig å forstå mange ganger, men vi må ikke gjøre det vanskeligere enn det egentlig er heller. Vi er alle enige om at vi skal ha en gjennomgang av modellen for måling av inntektsnivå, gap og utvikling. Men hvis vi går tilbake til innstillingen i saken, står det på side 10, i merknadene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, at «det i arbeidet med å gjennomgå tallgrunnlag er viktig å forhindre at det i praksis oppstår økonomiske drivere som presser eiendomspriser i landbruket oppover slik at det blir enda mer kapitalkrevende for unge å komme inn i næringen». På den samme siden sier de samme partiene også at «det er behov for å tette inntektsgapet». Jeg synes dette er interessant. Det er nemlig normalt slik at dersom inntekten i næringsvirksomheten øker, så øker også bondens betalingsvilje for kvoter, jord og eiendommer, og da øker også verdien av bedriften. Det er derfor ikke mulig å tette inntektsgapet og øke inntjeningen uten at verdien av gården stiger, for verdien av gården er nåverdien av gårdens framtidige inntjening. Da må jeg si jeg undres noe, for her virker det på meg som om målet med gjennomgangen av tallene fra opposisjonens side ikke er å øke bøndenes inntjening, for det kan en ikke gjøre uten samtidig å øke verdien av gården. Vi kan også slå fast at enten så mener ikke Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV at de ønsker å tette inntektsgapet – for det vil føre til nettopp det som de ikke vil skal skje: en verdiøkning av gården – eller så mener de ikke det som står øverst på siden om at eiendomsprisene ikke skal opp. Men et mulig alternativ er å fjerne inntektsgapet ved å redusere industriarbeiderens lønn. Da hadde en kunnet oppnådd begge deler samtidig. Men jeg tror ikke det er det de har tenkt å gjøre. Det hadde vært interessant å få ei oppklaring fra de rød-grønne partiene: Skal inntekten til bonden opp, eller skal den ned? Og om den skal opp, som i forslaget deres, hvordan skal en da hindre at verdien av gården stiger?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-16:
Vi er lei av å drive landbruk på dugnad, sier bøndene hjemme hos meg. Jeg var så heldig å ha besøk av Bondelaget på Ørland og fikk noen gode diskusjoner om situasjonen i dag. Det var både tankevekkende og veldig bekymringsfullt å høre hvor fortvilte de er. Landbrukspolitikk er også distriktspolitikk. I Trøndelag har vi etablert et matmanifest for kortreist mat. Det er et samarbeid mellom produsenter, restauranter, festivaler og hele landbruket. Pandemien har stoppet veldig mye av dette gode arbeidet. Det er en stolthet over trøndersk landbruk, men de trenger mer enn honnørord. De trenger en lønn å leve av, og alt henger sammen med alt. Jordbruket er en bærebjelke for bosetting og arbeidsplasser i hele landet. Landbrukets samfunnsoppdrag er å produsere nok naturlig og trygg mat på norske naturressurser og dermed gi arbeid, god ernæring og god helse. Vi trenger også tilsyn og rådgivning. For et par år siden hadde vi store diskusjoner i Stortinget da regjeringen ikke stoppet nedleggingen av laboratorieenhetene ved Veterinærinstituttet, bl.a. i Trondheim. Dette var flere viktige stillinger med høy kompetanse, som også Mattilsynet var avhengig av, og de forsvant. Det sier mye om viljen – eller en manglende vilje – til å se ting i sammenheng. Trygghet for dyr og folk fortjener en ny regjering.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-06-16:
Først vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid i saken. Prop. 189 S for 2020–2021 omhandler reindriftsavtalen 2021–2022 inngått mellom staten og Norske Reindriftssamers Landsforbund 17. februar i år. Proposisjonen gir oversikt over grunnlaget for reindriftsavtalen, inneværende avtale, forhandlingene og innholdet i reindriftsavtalen. Proposisjonen gjør rede for utviklingen i reindriften og noen sentrale politikkområder knyttet til reindriften. Reindriftsavtalen er ved siden av reindriftsloven det viktigste redskapet for å følge opp målene og retningslinjene i reindriftspolitikken. Det er enighet mellom partene om en ramme for reindriftsavtalen 2021–2022 på 164,5 mill. kr. Det er en økning på 15 mill. kr i forhold til inneværende avtale. Hovedprioriteringene er ivaretakelse av reindriftens arealer, kriseberedskap og å legge til rette for norske reindriftsutøvere som ikke kan bruke sine beiteområder i Sverige. Avtalen innebærer en styrking av de direkte tilskuddene og de frie midlene i reindriftens utviklingsfond. Avtalens prioriteringer innebærer en betydelig styrking av næringens rammevilkår. Beitekrisen vinteren og våren 2020 var krevende for reindriften, og denne krisen har vært bakteppet for forhandlingene. Det er viktig at reindriftsavtalen også viderefører arbeidet for å utvikle reindriftsnæringen som en rasjonell markedsorientert næring, som er bærekraftig i et langsiktig perspektiv. Jeg vil videre påpeke viktigheten av at økologisk, økonomisk og kulturell bærekraft er likestilt. Det at man skal styrke økt produksjon og omsetning, er viktig, og man må legge til rette for de reineierne som har reindrift som hovednæring. Det er viktig å sikre et stabilt reintall i samsvar med beiteressursene. Reindriftsnæringen må derfor øke produksjonen og lønnsomheten gjennom andre driftstilpasninger enn økt dyretall.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-02-04:
Jeg er glad for å kunne fremme forslag fra stortingsrepresentantene Marit Arnstad, Aud Hove, Willfred Nordlund og meg selv om reetablering av høyere utdanning på Nesna.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-04:
På vegne av representanten Lars Haltbrekken og meg selv vil jeg fremme forslag om statlig vern av Ekebergsletta.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2021-02-04:
Eg vil gjerne få leggja fram eit representantforslag frå stortingsrepresentantane Sandra Borch, Emilie Enger Mehl og meg sjølv om kompensasjon på grunn av lovforbod med tilbakeverkande kraft.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2021-02-04:
Saken gjelder midlertidige endringer i smittevernloven for å gi forskriftshjemmel om hvor og hvordan personer som reiser til Norge, skal gjennomføre karantene for å motvirke spredning av koronavirus. Per i dag er forskrift om karantenehotell fastsatt med hjemmel i smittevernloven § 7-2. Bakgrunnen for at det nå også fremmes et lovforslag, er at det følger av smittevernloven og beredskapsloven at dersom en forskrift skal gjelde utover 30 dager, skal saken framlegges for Stortinget, som også skal gjennomgå en ordinær lovgivningsprosess, som vi nå gjør. Regjeringen har siden pandemiens begynnelse vært opptatt av å ta importsmitte på alvor. Vi har over lang tid hatt noen av de strengeste reglene for innreise i Europa, og tiltakene mot spredning av importsmitte har også blitt forsterket den siste tiden, særlig i møte med den økte risikoen for spredning av mutert virus. Karantenehotell har vært nødvendig, men vi har også sett behov for å gjøre raske endringer i hvem som må på karantenehotell, og hvordan karantenetiden skal gjennomføres. Derfor er det positivt at regjeringen fremmer et forslag om forskriftshjemmel som gjør det mulig å gjøre raskere endringer ved behov. Jeg vil helt avslutningsvis bare kommentere Senterpartiet og SVs påstander i innstillingen om at regjeringen heller skulle ha framlagt hele forskriften om karantenehotell som et lovforslag framfor å fremme en forskriftshjemmel. Det påstås også at vi gjennom dette lovforslaget endrer spillereglene mellom regjering og storting. Det er vi ikke enig i. Kravet om stortingsbehandling må ses i sammenheng med smittevernloven og smittevernlovens system. Når smittevernloven henviser til beredskapsloven, er det for å sikre at Stortinget er involvert når fullmakten skal benyttes. Det gjør man i utgangspunktet når forskriften meddeles Stortinget. Varer det utover 30 dager, skal man igjennom en alminnelig lovgivningsprosess, som er det vi gjør akkurat nå. Jeg vil også nevne at dette er helt i tråd med hvordan Stortinget tidligere har praktisert dette.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-02-04:
Eg vil på vegner av SV og Senterpartiet leggja fram forslaget som står i innstillinga: «Stortinget ber regjeringen fremme covid-19-forskriftens bestemmelser om karantenehotell som lovforslag, slik at Stortinget kan ta stilling til disse bestemmelsene i tråd med kravet i smittevernloven og beredskapsloven.» Stortinget har gitt regjeringa vide fullmakter til å innføra nasjonale smitteverntiltak gjennom desse lovene, og det er nødvendig for å kunna handla raskt. I smittevernlova § 7-12 gir ein regjeringa moglegheit til å fråvika eksisterande lover og innføra nye reglar av lovmessig karakter for å setja i verk akutte og inngripande tiltak som er nødvendige for å beskytta befolkninga mot smittsam sjukdom, men slike tiltak må i etterkant sendast Stortinget for normal behandling etter Grunnlova dersom dei skal vidareførast i meir enn 30 dagar. Denne innstillinga handlar ikkje om ein er for eller imot karantenehotell eller reguleringar rundt det. Det handlar om korleis smittevernlovgivinga skal tolkast, og på kva måte regjeringa er pliktig til å leggja fram saker for Stortinget dersom tiltaket ikkje skal opphevast innan 30 dagar. Senterpartiet meiner at det er uklokt å endra smittevernlova midt i ein pandemi. Det argumenterte regjeringa sjølv for under behandlinga av representantforslaget frå SV i fjor haust. No føreslår regjeringa nettopp det dei åtvara imot før jul, og dei gjer det for å unngå å følgja opp dagens krav i lovgivinga om å senda sak til Stortinget. Det meiner ikkje berre Senterpartiet og SV, det meiner òg professor Graver, som i høyringssvaret sitt til saka seier: «Etter mitt syn er det prinsipielt sett problematisk at regjeringen foreslår å endre på de grunnleggende spillereglene midt under en pågående kritisk situasjon.» Og vidare: «Hvis Stortinget skulle fortsette å legge en slik forståelse til grunn, uthules hele ordningen som ble vedtatt etter grundige overveielser i beredskapsloven. Det er neppe mindre behov for å agere raskt i slike kriser som beredskapsloven gjelder for enn i smittevernsituasjoner. Hvis ikke Stortinget griper inn nå vil det forholdet mellom Stortinget og regjeringen i krisesituasjoner som har bestått i sytti år, være endret uten at det har vært gjenstand for noen bred prinsipiell behandling. Stortinget bør derfor be om at reglene om smittevernhotell som er vedtatt i medhold av smittevernloven § 7-12 snarest legges frem for Stortinget som forslag til lov.» Dette er utgangspunktet for Senterpartiet si stilling i saka. Difor vil vi ikkje stemma for dette forslaget, og vi har altså vårt eige forslag i saka.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-02-04:
Statsråden gjorde greie for karantenehotellføresegnene, men eg vil presisera at det ikkje er noko Senterpartiet tar stilling til i dag, for det handlar om fullmakter som regjeringa får. Statsråden viser til innvendingane frå f.eks. professor Graver og at ein er ueinig i dei. Det synest eg er ganske oppsiktsvekkjande. Eg vil gjerne høyra frå statsråden kva som er feil i professor Gravers utsegner om at det er problematisk «å endre på de grunnleggende spillereglene midt under en pågåande kritisk situasjon» – altså å koma med forslag til endring av smittevernlova, noko regjeringa før jul sjølv sa ikkje var klokt, og at ein heller måtte sjå på det når pandemien er over. Spørsmålet mitt er korleis statsråden kan forsvara at ein endrar smittevernlova midt under ein pågåande pandemi.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-02-04:
Takk til statsråden for svaret. Eg har ikkje vore bekymra for at naudetatane ikkje klarer å samarbeida. At dei har eit nært og viktig samarbeid i dag er òg mitt klare inntrykk, og historisk har dei òg vore gode til det. At talmaterialet er unøyaktig, kan så vera, men det er ganske unisont frå tenestene at det har vore ein stor, stor auke i talet på psykiatrioppdrag i politiet, noko som tar veldig mykje tid og ressursar, og at det har vore meir alvorlege hendingar og eventuelt meir bruk av tvang. Auka væpning osv. er òg ein del av dette bildet. Det er bra å få ei orientering om kva politiet må hjelpa helsevesenet med. Det er jo ikkje slik at eg eller Senterpartiet ikkje meiner at politiet skal hjelpa helsevesenet. Sjølvsagt skal politiet hjelpa helsevesenet, men det er ikkje det denne interpellasjonen handlar om. Han handlar om at det har vore ein så markert auke, der òg mange pårørande meiner at mange uheldige hendingar har skjedd fordi ein ikkje har fått nok og god nok helsehjelp. Eg registrerer at statsråden svarer med at dei no startar eit samarbeid på departementsnivå, og at ein skal revidera dette felles rundskrivet, men eg er bekymra for at dette ikkje er nok, for det løyser jo ikkje utfordringane der ute. Og kvifor er det vorte ein så stor auke i oppdraga til politiet? Det kunne eg tenkja meg at statsråden sa noko meir om dersom ein visste det, og viss ikkje meiner eg at ein faktisk må gå inn og finna ut kvifor denne auken skjer. Det er ikkje eit mål i seg sjølv at politiet ikkje skal ha noko med desse pasientane å gjera, dei må jo få den oppfølginga dei treng, men kvifor har det vore ein slik auke? Eg meiner det har samanheng med nedbygginga av sengeplassar i psykiatrien. Ein kan gjerne visa til andre land, men det har vore ei drastisk nedbygging her i Noreg utan at det er vorte bygd opp tilsvarande der ute – det er jo litt av poenget – utan at det har skjedd ei like stor utbygging av det psykiske helsetilbodet ute i kommunane. Saman med den lovendringa som statsråden ikkje var innom, er det ei tydeleg tilbakemelding om at det er vorte forverra etter lovendringa. Det tenkjer eg òg at ein må vera villig til å sjå på. Ein må gå inn i saka og finna ut kva som er årsaka til dette, slik at ein ikkje berre driv med brannsløkking, men at en òg driv med førebygging.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-02-04:
Eg veit jo ikkje årsaka til dette, men det eg refererer til, er kva iallfall mange der ute i tenestene viser til. Da vert det vist til både nedbygging av sengekapasiteten, kapasiteten i psykisk helsevern og endringa i lova frå 2017 om krav til samtykkekompetanse. Når statsråden viser til endringar i straffelova, er det heilt rett. Det er òg brukt som argument for at psykisk helsevern har fått veldig mykje større ansvar, dei får mange fleire pasientar når fleire vert dømde til behandling. Det som er ille, er at dette har skjedd utan at psykisk helsevern har vorte styrkt tilsvarande, slik at det pressar ut andre pasientar som har behov for hjelp frå psykisk helsevern. Eg er djupt bekymra for kapasiteten i psykisk helsevern, og eg trur at dette er ein del av årsaka til det vi ser der ute no. Eg hadde håpt at statsråden kunne sagt at no skulle dei gå godt inn i denne problematikken og finne ut kvifor det er slik at fleire med alvorleg psykisk sjukdom no må takast hand om av politiet. Kan vi gjera noko for dei pasientane som gjer at dei ikkje kjem så langt, at dei kanskje ikkje vert så sjuke? Er det slik at dei manglar behandling? Hadde helseministeren vore her, skulle eg ha spurt han om det, men vi kan jo berre stille interpellasjon til éin statsråd. Det er litt beskrivande, for desse pasientane dett mellom to stolar der ute, og dei dett mellom to statsrådar her inne. Men eg har tillit til at statsråden gjer det som vert sagt, at ein snakkar godt saman på departementsnivå og mellom statsrådar. Det er eit eksempel til på dette med at psykisk helsevern er pressa. Som oppfølging av kritikken mot isolasjon i fengsel og mange psykisk sjuke der som ikkje får nok behandling, har regjeringa sagt at det skal opprettast områdefunksjon innan psykisk helsevern i alle fengsel. Men der følgjer det ikkje pengar med. Dette må takast av andre budsjett, og det vil igjen gjera at kapasiteten vert ytterlegare forverra. Eg ber om at ein verkeleg går inn i bakgrunnen for denne aukinga. Eg vil gjerne òg høyra statsråden sin kommentar om dette med psykiatriambulanse. Det er det gode erfaringar med i Helse Bergen, og det burde vore noko ein kunne hatt over heile landet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-04:
Det er alvorlige tider. Vi har inngripende tiltak i vårt privatliv. Tiltakene har vært nødvendige. De har reddet liv. Befolkningen har stilt opp. Vi har vært lojale til tiltakene som ble innført. Men tillit går begge veier. Åpenhet og demokratisk debatt er viktig for tilliten, og i denne saken settes dette på prøve. La oss være ærlige: Helsefaglige instanser har kommet med råd, men det er regjeringen som har tatt beslutningene. Det var regjeringen som stengte ned skolene i en lang periode i fjor vår, som ikke alle faglige instanser var for. Det var også regjeringen som hastebehandlet Hurtigrutens ønske om cruisetransport i fjor sommer. Ville vi i opposisjonen ha løst det bedre? På noen områder ville vi kanskje lyttet mer til folk og mindre til NHO. Det brutale svaret er likevel: Det vet vi ikke. Til tross for at dette er politiske beslutninger, har regjeringen konsekvent unngått å forankre tiltakene i Stortinget. Det er synd. Diskusjon ville styrket legitimiteten og med det også tilliten. SV foreslo at alle inngripende tiltak skulle gå til Stortinget, men Arbeiderpartiet, Senterpartiet og høyrepartiene stemte imot. Nå foreslår regjeringen å bygge ned tilliten, sammen med Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet, for ikke å behandle en lov om karantenehotell. Vi mener, sammen med ledende jurister som Hans Petter Graver, at dette vil endre forholdet og spillereglene mellom Stortinget og regjeringen. Det er alvorlig, og SV vil derfor stemme imot regjeringens forslag. Vi vil på det sterkeste oppfordre Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet til å stemme for vårt forslag om å få karantenehotell som lovforslag, slik at Stortinget kan ta stilling til disse bestemmelsene i tråd med kravet i smittevernloven.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-04:
SV er for å ha karantenehotell. Det er viktig. Men det er ingen lovforslag i denne saken om å få det. Jeg vil sitere professor Graver: «Hvis Stortinget skulle fortsette å legge en slik forståelse til grunn, uthules hele ordningen som ble vedtatt etter grundige overveielser i beredskapsloven.» Og videre: «Hvis ikke Stortinget griper inn nå vil det forholdet mellom Stortinget og regjeringen i krisesituasjoner som har bestått i sytti år, være endret uten at det har vært gjenstand for noen bred prinsipiell behandling. Stortinget bør derfor be om at reglene om smittevernhotell som er vedtatt i medhold av smittevernloven § 7-12 snarest legges frem for Stortinget som forslag til lov.» Hva mener ministeren om hva Graver har sagt?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-04:
Nå snakker ministeren bare om denne personen, men det er også Advokatforeningen, så det er flere eksperter som jobber med disse lovene, som sier: Det er ikke greit. Hva svarer ministeren på hva Advokatforeningen mener om dette?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-04:
Jeg er litt lei. Jeg er litt lei av at regjeringen ikke følger opp, utsetter vedtak eller misforstår hva flertallet mener. SV vant i 2018 – 2018 – at enslige skulle få assistert befruktning. Regjeringen fulgte ikke opp da. Derfor måtte vi på Stortinget ta loven i egne hender. Jeg er stolt av at kvinners rettigheter endelig skal bli styrket. Det skal være tidlig ultralyd for alle og NIPT for dem som får resultater fra tidlig ultralyd, eller dem som er litt eldre. Jeg er feminist, og jeg mener at kvinnene kan bestemme dette helt selv når de får god informasjon. For SV er det også viktig at vi har hatt NIPT og tidlig ultralyd til nesten alle, men ikke i Norge. De rike har reist til private klinikker i Sverige og Danmark. Min venn reiste til Sverige for å få NIPT. De rike har fått tilbudet, men ikke de som ikke har så mye ressurser. Det er viktig for SV at det skal være lik fordeling; det skal være en lik lov for alle. SV fikk også flertall for at de som får resultater fra tidlig ultralyd og NIPT som viser at fosteret har diagnoser, skal få tilbud om å møte familier som har barn med disse diagnosene. Det er bra at regjeringen følger opp at SV fikk det inn i bioteknologiloven. SV fikk flertall for å tillate partnerdonasjon – at lesbiske kvinner kunne hjelpe hverandre. Vi har bestemt at disse parene skal få unntak fra regelen om anonym donor – for at den ene kvinnen kan få et egg fra den andre kvinnen i forholdet. Partnerdonasjon skulle aldri tillates bare for medisinske tilfeller, men vi har fått beskjed fra etater som skal lage regler om partnerdonasjon, om at det bare skal være for medisinske tilfeller. SV mener at partnerdonasjon for lesbiske par skal tillates helt uavhengig av om det er medisinsk begrunnet eller ikke. Partnerdonasjon er noe ganske annet enn eggdonasjon og må behandles annerledes. Dette må kvinnene finne ut av selv. Jeg må være veldig tydelig. Helseministeren har hørt fra Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet at de mener at partnerdonasjon skal tillates helt uavhengig av om det er medisinsk begrunnet eller ikke. Hvis SV sier det, Arbeiderpartiet sier det, og Fremskrittspartiet sier det, er det flertall på Stortinget. Det skal være lovlig med partnerdonasjon for lesbiske par også uten at det er medisinsk begrunnet. De skal få unntak fra regler om anonym donor. Hvis regjeringen ikke følger opp, må vi overstyre regjeringen – en gang til. Regjeringen skal følge demokratiske flertall i denne salen. SV forventer at regjeringen gjør jobben sin og følger det Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og SV mener om denne saken.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg er glad for at komiteens flertall støtter regjeringens forslag om å gi Kongen hjemmel til å gi forskrift om hvor og hvordan de som reiser inn til Norge, skal gjennomføre karantene for å forhindre overføring av covid-19. Vi som bor i Norge, har ofret mye for å få kontroll med pandemien. Denne kontrollen er det avgjørende at vi beholder. Derfor er det viktig at vi begrenser ytterligere spredning av viruset ved importsmitte. Den seneste utviklingen med spredning av mer smittsomme virusmutasjoner, og de forsterkede innreisetiltakene som ble satt i verk fra 29. januar, viser dette med all tydelighet. Å kunne stille krav om opphold på karantenehotell for dem som reiser inn til Norge og ikke har et annet egnet oppholdssted, er et viktig tiltak mot importsmitte. Samtidig er et krav om opphold på karantenehotell inngripende for dem det gjelder. Regjeringen vurderer derfor i tråd med smittevernlovens krav fortløpende behovet for ordningen og mulige endringer i lys av smittesituasjonen. Dette er bakgrunnen for de justeringene i ordningen regjeringen vedtok før jul. Det ble da bestemt at de som kunne dokumentere et annet egnet oppholdssted, ikke måtte oppholde seg på karantenehotell. Hovedregelen er imidlertid fortsatt at innreisende skal tilbringe innreisekarantene på karantenehotell. Jeg er glad for at komiteens flertall er enig med regjeringen i dette forslaget, og at det er i tråd med smittevernloven § 7-12 og beredskapsloven § 3. Komiteens mindretall mener derimot at dette forslaget vil endre forholdet mellom storting og regjering. Det er altså jeg og flertallet i komiteen uenig i. Jeg viser først og fremst til omtalen av dette i proposisjonen. Forslaget til forskriftshjemmel er i tråd med tidligere praksis. Som omtalt i proposisjonen har regjeringen to ganger tidligere lagt fram et lovforslag for Stortinget etter å ha brukt fullmakten i smittevernloven § 7-12. Begge ganger har lovforslaget inneholdt en forskriftshjemmel, og begge ganger har Stortinget vedtatt regler i samsvar med regjeringens forslag. Lovforslaget som nå er fremmet, bygger på den samme tilnærmingen. Det gjorde også proposisjonen om endringer i midlertidig lov om innreiserestriksjoner for utlendinger av hensyn til folkehelsen, som ble behandlet i Stortinget 18. januar i år. Også det lovforslaget inneholdt en forskriftshjemmel, og det ble vedtatt av Stortinget. Jeg er derfor ikke enig med komiteens mindretall i at dette forslaget endrer forholdet mellom storting og regjering. Forslaget Stortinget skal ta stilling til i dag, vil bidra til å sikre kontroll med pandemien. Det er jeg glad for.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg forstår at dette ikke handler om det politiske innholdet i saken, altså karantenehotell, men om det juridiske. Jeg har stor respekt for professor Graver, men spesielt oppsiktsvekkende at man er juridisk uenig, tror jeg ikke det er. Jeg lener meg på Lovavdelingen i Justisdepartementet, som jeg mener har en solid begrunnelse, som jeg har framført. Dette har Stortinget gjort før. Det er ikke noe nytt i dette. Det er en hjemmel for å oppholde seg på karantenehotell i en spesiell situasjon. Det vi diskuterer, er egentlig detaljnivået Stortinget skal ta stilling til, og hvor fort regjeringen skal kunne endre innholdet i disse detaljene. Regjeringen gjorde i midten av desember endringer i kravet – da innførte vi egnet oppholdssted. Nå vurderer vi fortløpende å stramme inn kravet. Det mener vi vi kan gjøre uten en debatt i Stortinget, fordi det er i tråd med den fleksibiliteten en skal ha i en smittevernsituasjon. Dette er en juridisk debatt, men jeg lener meg på den måten vi har gjort det på, og på de juridiske rådene jeg har fått i mitt departement.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Man kan velge å være enig juridisk med Graver, men å framføre Graver som fasit på alle juridiske svar er jeg helt uenig i. Vi mener ikke at dette endrer forholdet mellom storting og regjering. Vi mener tvert imot at dette har man gjort tidligere i denne pandemien. Det er ikke noe nytt at Stortinget vedtar lovhjemler og fastsetter forskrifter, det gjør Stortinget nesten hver uke, vil jeg si. Men det man altså diskuterer, er detaljnivået i lovhjemmelen. Det inngripende i dette er at man pålegger noen å være på karantenehotell. Det er det Stortinget som tar stilling til. Men detaljene i det er det opp til regjeringen å vurdere fortløpende i henhold til smittevernsituasjonen. Det er hele tiden smittevernfaglige vurderinger som ligger til grunn for om vi endrer reglene for dette, eller om vi strammer inn reglene for dette. Slik har det vært tidligere, og slik er det nå.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg valgte å forholde meg til representantens spørsmål og sitat fra Graver. Jeg har også registrert Advokatforeningens innspill, hvor de mener at vi kunne vært tydeligere og mer detaljert. Det er vi uenig i. Her er det en juridisk vurdering vi gjør som er annerledes enn den Graver og Advokatforeningen gjør. Vi mener vi opptrer på den måten vi har gjort, og så er det opp til Stortinget å beslutte om man mener at regjeringen kunne være mer detaljert. Stortinget – et flertall på Stortinget – er enig i regjeringens fortolkning. Det er jeg veldig glad for, for det gir oss anledning til både å stramme inn og å løse opp hvis vi mener det er grunnlag for det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg sa det litt generelt. Vi får en evaluering nå fram mot sommeren, altså på vårparten. Jeg håper den ikke er forsinket på grunn av covid-situasjonen, jeg er i hvert fall ikke informert om det. Så vi får en evaluering nå. Når vi får den, må vi vurdere hvordan det skal følges opp. Det jeg kan si, er at jeg selvsagt har besøkt flere barnehus når jeg har vært rundt i politidistriktene, og mitt inntrykk er at det gjøres en veldig god jobb, og at det er et godt grunnlag som vi bør bygge videre på. Så har det vært et ønske bl.a. å få flere avdelinger, fordi reiseavstanden for en del barn er lang. Vi så at det ble vanskelig i forbindelse med covid-situasjonen. Dette er ting vi må ta fatt i. Vi har styrket barnehusene og opprettet flere underavdelinger. Så er selvfølgelig spørsmålet: Hvor mange kan vi ha for å ha god nok kvalitet i det enkelte? Det er jo begrenset i et land som Norge. Men vi skal følge dette opp på en grundig måte når vi får evalueringen.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg var i den heldige situasjonen at jeg ikke ventet så lenge på innstillingen før jeg fikk den, jeg fikk den nå før jul. Jeg mener det er et veldig grundig og godt arbeid som er gjort. Partnerdrapsutvalget har gjennomgått samtlige drapssaker de siste årene. De har gjort funn, og de har gjort en gjennomgang som gjør at de har kommet med over 70 anbefalinger. Vi går nå igjennom hver enkelt anbefaling. Denne rapporten kom i midten av desember, og det er mye som har skjedd på andre områder siden det, men vi går igjennom hver enkelt anbefaling. Så har vi tenkt å følge det opp i den handlingsplanen vi nå jobber med. Det er flere interessante forslag. Det er bl.a. knyttet til manglende bruk av omvendt voldsalarm. Det er forslag om å opprette en uavhengig undersøkelseskommisjon for disse drapene, som jo er spesielle fordi vi veldig ofte får forvarsler om dem, og en rekke andre forhold. Vi går grundig igjennom hvert eneste forslag.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg ser helt annerledes på det. Poenget med en handlingsplan er at den har en begynnelse og en slutt, og så skal tiltakene være av en sånn karakter at de implementeres, at de jobbes med, og at en ser på effekten av dem. Poenget er jo ikke at man skal jobbe hele veien basert på handlingsplaner. Man skal ha en handlingsplan, iverksette tiltak og jobbe dem fram. Den handlingsplanen som ble lansert i 2014, hadde mange og veldig viktige tiltak. Det gjorde at vi fikk opprettet Prosjekt November. Det gjorde at vi fikk satt i gang forskningsprogram, både på vold og på partnerdrap. Det gjorde at vi fikk kampanjer rettet mot familier og personer som utsettes for vold. Det gjorde at vi fikk implementert SARA og PATRIARK som verktøy. Det gjorde at vi fikk egne team i politidistriktene. Jeg kunne fortsatt og fortsatt. Poenget er at disse tiltakene er iverksatt. Nå ser vi effekten av dem. Men nå er også tiden inne for å se på hvordan vi kan gjøre dette arbeidet enda bedre. Vi kan alltid gjøre jobben bedre, og det skal vi gjøre, enten vi har en handlingsplan eller ikke. Nå kommer altså en ny, som bygger på den gamle.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Det er riktig at det her kreves spesiell kunnskap og spesielle metoder, og det jobbes det med. Det ble lansert en egen handlingsplan i 2017 mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse – også på tvers av flere departementer. Der var det helt spesifikke innsatsområder, også knyttet opp mot forskning på dette området, og det har selvfølgelig Justisdepartementet også vært en del av. Så vi lærer jo både gjennom handlingsplanen og tiltak derfra og gjennom den jobben som gjøres, og da spesielt f.eks. i prosjektet November på Stovner, hvor de har større erfaring med dette enn mange andre steder. Det er heldigvis også sånn at politiet i Oslo deler på sin kunnskap. Hvert enkelt distrikt trenger ikke å finne opp sin måte å jobbe på når man kan dele kunnskap, og det må vi bli mye flinkere til. Men her kan vi fortsatt gjøre en jobb; vi kan fortsatt finne enda bedre måter å dele kunnskap, finne kunnskap og utvikle nye metoder på.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Det må jeg bare innrømme at jeg i farten ikke vet. Jeg har forberedt meg til en debatt om vold i nære relasjoner, så jeg må innrømme at det vet jeg ikke. Men det jeg er for, er å styre politiet, så i fall jeg har gitt inntrykk av at jeg er imot å styre politiet, så er jeg ikke det. Jeg er veldig for å styre politiet, og det gjør vi gjennom styringsdialog, gjennom tildelingsbrev og gjennom å være tydelige på hva som skal prioriteres. Dette området skal prioriteres, og jeg følger det opp i alle mine møter med politidistriktene, senest i dag i møte med Politidirektoratet, for å være så tydelig jeg kan på at dette skal vi prioritere; dette skal vi måles på. Det er forskjell på det og det å si at så og så mye penger skal vi bruke på ett eget område, også når det området er ganske uklart. Vold i nære relasjoner er voldtekt, det er drap – det er en rekke forhold som ikke er én boks og én pengebruk. Det må vi prioritere, og det er jo sånn at politiet bruker 30 pst. av sine ressurser på 3 pst. av sakene. Det mener jeg er helt riktig, for vi må gjøre det viktigste først, og vi kan ikke gjøre alt på én gang. Jeg er for å styre politiet, men altså ikke gjennom øremerking.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Vi er ikke uenige om at det har vært en stor økning. Det problematiserte jeg ikke; jeg var bare tydelig på at selve tallmaterialet ikke er helt nøyaktig, så vi vet ikke alt. Så er det slik at interpellanten mener å vite hvorfor det har vært en økning, og henviser til endringen i samtykkeregelverket, i nedbygging av døgnplasser etc., etc. Det er spørsmål som jeg synes interpellanten skulle ta med helseministeren, for det handler egentlig om hvilke helsetilbud en gruppe mennesker skulle og burde hatt etter interpellantens mening, hvis jeg forstår henne riktig. Jeg hører ingenting om at hun mener at politiet skulle endret sin innsats eller gjort noe annerledes, gitt den situasjonen vi er i. Det å begrunne økningen kan sikkert gjøres på mange måter. Politiets oppgave er å bistå når det er behov for det, basert på de lovhjemler politiet har. Det har skjedd en endring i grunnlaget for samtykkekompetanse, men nå har vi altså fått noen anbefalinger fra tvangslovutvalget. Det er anbefalinger som helseministeren jobber med. Vi har også gjort endringer i straffeloven, som gjør at gruppen som falt mellom to stoler, som altså var en del av både kriminalomsorgen og helsevesenet, nå skal ivaretas innenfor psykisk helsevern. Det kan sikkert gjøres mer, men gitt at vi har en gruppe mennesker som sliter med psykiske utfordringer, og at vi har et ønske om å integrere dem i samfunnet og jobbe på en annen måte enn vi gjorde for ti og tjue år siden, kan det gi seg utslag i f.eks. en økning i oppdrag. Fra min side blir det synsing. Jeg har redegjort for hva som er politiets jobb og vår rolle, og hvordan vi gjør den. Så kan vi hele tiden jobbe bedre sammen med helsevesenet, og det gjør vi. Vi har flere ting på gang som gjør at vi skal få et regelverk som enda bedre ivaretar den enkelte, for det er jo det det egentlig handler om.
Monica Mæland (Høyre), 2021-02-04:
Jeg takket interpellanten for interpellasjonen fordi jeg mener at temaet er viktig, og det står fast. Når jeg viste til helseministeren, var det fordi jeg føler at interpellasjonen i og for seg ikke handler om endringer vi skal gjøre i politiet, i justisvesenet, men om endringer vi skal gjøre på helsefeltet, og da synes jeg det er helseministeren som kan svare bedre enn meg på det. Men jeg kan love at vi tar dette på alvor. Vi ser hva som skjer, og vi hører hva som skjer. Derfor har vi et samarbeid mellom departementene for å se om vi kan jobbe enda bedre. Når det gjelder tvangslovutvalget, jobber altså Helsedepartementet med det. Det er gjort erfaringer knyttet til psykiatriambulanse, men igjen, dette er det helseforetakene som har ansvaret for. Det gjelder i hele landet. Det fordrer et samarbeid mellom helseforetakene og de enkelte legevakter og politi. Det skal vi gjerne se nærmere på, men dette er et spørsmål som først og fremst følger helsebudsjettet og ikke justisbudsjettet.