Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-06-17:
På uforsvarlig kort tid har Stortinget blitt bedt om å behandle den mest omfattende handelsavtalen Norge har inngått siden vi ble med i EØS. Under to uker etter at vi som folkevalgte og sivilsamfunn og folk for øvrig fikk første anledning til å bla i avtalen som ble lagt fram, skal den opp til behandling. Disse ytterst få dagene har folk og ikke minst stortingsrepresentanter fått til rådighet for å kunne lese, forstå og analysere over 1 600 sider med handelsjuridisk avtaletekst. Den har blitt forhandlet fram på rekordtid. Underveis har det vært fullstendig hemmelighold om hva som har ligget på forhandlingsbordet. Det har altså ikke vært mulig for folkelige bevegelser, for fagbevegelsen, for landbruket eller for oss folkevalgte å få innsyn i hvilke deler av samfunnet vårt som var oppe til forhandling. Avtalen mellom EFTA-landene Norge, Island, Sveits og Liechtenstein på den ene siden og England på den andre siden er kontroversiell på flere områder utover hemmeligholdet og hastigheten. Det ligger kontroversielle bestemmelser her, såkalte frys- og skrallebestemmelser. Frysklausulen betyr at dagens liberaliseringsnivå på tjenester og investeringer låses i avtalen, og at f.eks. det å ta tilbake tjenester i felleskapets regi ikke kan finne sted. Skralleklausulen – skralle som vi da kjenner fra pipenøkkelen, som brukes til å stramme én vei – har den funksjonen at den strammer til liberaliseringen i retning mer liberalisering av tjenester og investeringer, også om et demokratisk valgt flertall skulle ønske å gå i en mer fellesskapelig retning enn økt liberalisering. Da en rekke land, med Norge som initiativtaker og daværende utenriksminister Gahr Støre i spissen, brøt ut av WTO for å lage en avtale mellom de rikeste landene i verden om liberalisering av tjenestesektoren, kalt TISA, var disse omstridte klausulene inne i avtalen. Det var bakgrunnen for at det ble en bred demokratisk mobilisering og motstand mot avtalen, noe som til slutt stanset den. Disse klausulene er etter vårt syn høyst udemokratiske. Regjeringen skriver selv i avtaleutkastet at de sørget for at «fremtidig liberalisering fanges inn i avtalen», og dermed sørger de for at høyrepolitikken låses fast uansett hvilket demokratisk valgt flertall vi skulle få i framtiden. Dette er nye bestemmelser, som ikke har vært en del av norske handelsavtaler før, og her går de altså lenger enn EØS i å låse fast liberaliseringer. Vi går også for første gang inn i en avtale hvor vi ikke skal si hvilke sektorer som skal liberaliseres, men tvert imot, vi skal lage såkalte negative lister, altså ramse opp alt det som ikke skal omfattes av liberaliseringskravene i avtalen. List det eller mist det, blir det sagt. Og har vi ikke listet opp alt vi vil unnta av eksisterende eller av framtidige tjenester, mister vi muligheten til å bestemme om dette området skal være under en demokratisk styring eller kommersialisert, privatisert og liberalisert. Digitaliseringen av samfunnet vårt og tjenestene våre gjør det nesten umulig å vite hvordan tjenester som ikke eksisterer ennå, vil påvirke samfunnet og livet vårt, og hvilket handlingsrom vi ønsker politisk og demokratisk for å kunne regulere tjenestene til det beste for innbyggerne våre, for miljøet og for andre samfunnshensyn. Vi merker oss også at nye tjenester ikke er inkludert i Norges reservasjonsliste, men inkludert i de øvrige partenes liste. Vi har heller ikke fått innsyn i de faglige vurderingene som har blitt gjort fra departementene i forbindelse med bindingslistene. Rødt krever at det gjennomføres en konsekvensutredning av avtalen, og at det blir en åpen høring om utredningen. Utredningen må lage rom for reforhandling av hele eller deler av avtalen for å sikre at interessene til fellesskapet, til mennesker og miljø, settes foran interessene til selskapene og deres profitt.