Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-02-17:
I dag har jeg til og med tillatt meg å skrive en tittel på det jeg skal snakke om – det er uvanlig at jeg har med noe særlig lapper. Jeg har skrevet: Tidspunkt for skryt av pengesatsing? Jeg våknet opp i dag og hørte professor Inge Lønning – nei, i dag var han vel stortingsrepresentant, det var forleden dag han var i mediene som professor – si at det var en stor dag for norsk forskning, og han snakket om at nå ble det et fond på 10-15 milliarder kr, og en vesentlig opptrapping. Og det har også Arbeiderpartiet og Høyre snakket om i salen. Jeg har sett igjennom innstillingen, og jeg ser ingen forslag til bevilgninger her. Jeg ser ingen forslag om bevilgninger hvor man også forteller hvor pengene tas fra, og hva annet man kunne ha brukt pengene til som det selvsagt vil gå ut over. Og jeg har lyst til å si at når man i komiteens innstilling sier at Stortinget to ganger tidligere har lovet opptrapping, og det ble ikke noe av, da burde man vært litt forsiktig med å slenge ut, med de flotteste skrytende holdninger: Er ikke vi flinke, nå blir det skikkelig greie på forskningen! Man snakker om en forpliktende plan. Jeg har sagt det før, og jeg står fast ved at når noen i denne sal bruker ordet «forpliktende», må folk utenfor denne sal se bort fra det uttrykket, med mindre vedtaket er fattet i en slik form at man kan gå til domstolen for å få det håndhevet. Politiske løfter som man ikke kan gå til domstolen for å få håndhevet, er løfter som ikke er forpliktende. Det forplikter ingenting! Og hvis vi skal opp med 8–9 milliarder kr – som jeg forstår på statsråden at vi skal for å nå denne målsettingen innen fem år – da må man jo ha et fond langt større en 15 milliarder kr, hvis avkastningen som skal brukes årlig, skal være 8–9 milliarder kr mer. Så jeg tillater meg å sette et spørsmålstegn ved om dette egentlig er en så veldig stor dag når det gjelder beløpene. Jeg synes vi skulle være litt mer respektfulle og ydmyke overfor det norske folk og ikke innbille det norske folk, forskningsmiljøer, universiteter og høyskoler at det blir gjort noe, før bevilgningen foretas og det er konkrete penger de kan forholde seg til. I så måte er dette ikke en så stor dag. Det er også slik at det i merknadene fra Arbeiderpartiet, Høyre og SV står en del om penger – 10-15 milliarder kr. Hvis det er fondsavkastningen som skal brukes, blir jo de årlige beløpene etter denne femårsopptrappingen heller ikke så enorme som noen har presentert det. I forslaget står det bare «betydelig», og det er i høyeste grad en vurdering. Hva er betydelig? Hvis man øker fondskapitalen med 15 pst. av det den er i dag, vil veldig mange i denne sal si at det er betydelig. Jeg har vært med i politiske debatter hvor man ved å ha økt et budsjett med 3 pst. har snakket om at det er en meget kraftig økning. Egentlig er vedtakene innholdsløse, bortsett fra – og det er positivt – at Regjeringen skal komme tilbake i revidert med noen planer. Så får vi en ny runde, og får da selvsagt vite hva som er skjedd av konkretisering frem til da. Det jeg for øvrig savner i debatten fra dem som overgår hverandre i skryt av hvor fantastisk mye mer penger de skal bruke, og hvor mange flere mennesker de skal rekruttere til forskningen, er at de også har ærlighet til å si hva de vil nedprioritere. Hvis vi skal ha langt flere mennesker engasjert i forskningen, betyr det at vi skal ha færre sykepleiere, færre leger, færre tannleger? Hva annet er det vi skal ha mindre av? Og hvis man skal sette de store beløpene inn i disse fondene, hva annet kunne midlene vært brukt til – sykehus, politistasjoner, eller hva? Med andre ord: Jeg savner den ærligheten hvis man konkret vil styrke noe, at man kanskje også sier hva man er villig til å nedprioritere. Vi har i Fremskrittspartiet som regel ikke noe problem med å si hva vi nedprioriterer, vi viser i våre statsbudsjettalternativer en lang rekke områder hvor vi reduserer. Jeg har lyst til å si til alle dem som i dag er så imponert over disse store, fine løfter: Ta dem med en klype salt, vent til penger blir bevilget før dere begynner å få en gledesrus.