trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Så man må vise en viss edruelighet i dette. Det tror jeg Kristelig Folkeparti har sansen for.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Ja, og derfor har vi satset mer på humanitær hjelp, som bidrar til at vi nå kan sikre at Verdens matvareprogram ikke behøver å kutte i sin satsing inn til Syria og nabolandene og på glemte kriser. Men jeg har i det budsjettet som er fremlagt, måttet foreta noen omprioriteringer. Sånn er det. Når vi får en slik voldsom tilstrømming av flyktninger og asylsøkere, må vi bruke deler av bistandsbudsjettet – som også våre naboland gjør – til å dekke inn dette. Et av de områdene som har fått redusert budsjett, er landbruksforskning som er finansiert gjennom bistand. Jeg har også f.eks. måttet kutte 10 mill. kr som vi har brukt på Bistandsaktuelt, et blad som skal informere om bistand. Det synes jeg er helt utmerket, men jeg synes ikke det skal skje over bistandsbudsjettet. Jeg har også kuttet støtte til informasjon fra en del organisasjoner som driver med informasjon i Norge. Jeg vil heller bruke pengene på bistand. Så det jeg har prioritert, er den humanitære støtten, utdanning og helse. Jeg har måttet redusere på noen andre områder, men vi er fortsatt det landet i verden, etter Luxembourg, som gir mest bistand per hode: 27,5 mrd. kr.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Det skjer innenfor rammene av det bistandsbudsjettet som er gitt, for vi må bruke noe mer på å dekke flyktning- og asylsøkerkostnader i Norge. Det synes jeg faktisk er rett og rimelig, og det er noe som våre naboland også gjør, og noe som alle tidligere regjeringer i Norge har gjort. Det fremstilles som om dette er noe nytt, men det har man gjort, og det er i tråd med det internasjonale regelverket. Regjeringen har valgt – selv med de budsjettrammene – å satse mer på humanitær støtte. Vi er et av de landene som gir mest til Syria og nabolandene. Vi gir mer til helse, og vi gir mer til utdanning. Og mange av de organisasjonene som representanten nevnte, er jo de største mottakerne også fra disse budsjettene, så de må jo også spisse sin aktivitet inn mot det som er viktigst, nemlig humanitært arbeid, helse og utdanning. Jeg vil legge til at bistand ikke er det eneste saliggjørende. Utvikling, arbeidsplasser og privat sektor er også viktig. I 1990 utgjorde bistanden 50 pst. av kapitaltilstrømmingen til utviklingslandene – i dag utgjør den 20 pst. Vi skal gjøre færre land avhengig av bistand. Det må vi også huske på i denne debatten.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Ja, han kan redegjøre for det – med den største glede. Regjeringens nedrustnings- og ikke-spredningspolitikk forblir basert på våre forpliktelser under Ikke-spredningsavtalen – NPT – og målet om en kjernevåpenfri verden. Det er også viktig for oss at det vi gjør på dette området, er i tråd med våre NATO-forpliktelser. Det håper jeg også gjelder for Det norske Arbeiderparti. Vi står fortsatt på det faktabaserte humanitære initiativet, som den forrige regjeringen tok initiativet til. Dette er ikke et linjeskifte, men tvert imot en videreføring av norsk nedrustningspolitikk. Når vi ikke stemte for de omtalte forslagene, var det ikke fordi vi er imot alt som står der, men fordi både ordlyden og kontekst tilsier at det i realiteten dreier seg om et forbud mot atomvåpen. Tiden er ikke moden for det. Norge har hele tiden vært opptatt av ikke å starte en slik polariserende prosess, men å se konkret på faktabasert kunnskap om konsekvensene av kjernevåpendetonasjoner. Det som var et inkluderende og konstruktivt bidrag til det internasjonale nedrustningsarbeidet, har nå utviklet seg til å bli en splittende diskusjon om forbud. Dette tjener ikke reell nedrustning. Å gå inn for et forbud nå ville bryte med NATOs strategiske konsept fra 2010, som slår fast at NATO vil være en kjernefysisk allianse så lenge det finnes kjernevåpen. Som generalsekretær i NATO, Jens Stoltenberg, har sagt: Så lenge det finnes atomvåpen, vil også NATO ha det. Det synes jeg er klokt sagt av generalsekretæren. Derfor stemte ingen NATO-land – ingen – for resolusjoner med et forbud som formål, heller ikke Norge. Den nåværende sikkerhetspolitiske situasjonen gir ikke rom for å så tvil om Norges forhold til NATO. Dette er en viktig føring for Norges stemmegivning i FN. Skal vi oppnå en kjernevåpenfri verden, må vi følge et spor som er realistisk. Dette innebærer en inkluderende prosess, forhandlede reduksjoner og tiltak for å redusere kjernevåpnenes betydning. Norge fremmer effektive og konstruktive tiltak for kjernefysisk nedrustning og ikke-spredning. Arbeidet vi gjør innen verifikasjon av nedrustning, er viktig. Gjennom toppmøtet om kjernefysisk sikkerhet tar vi initiativ til å redusere mengdene med spaltbart materiale i verden. Å støtte en forbudsprosess nå – som eneste NATO-land – ville være uansvarlig. Mange land har også uttrykt uro over polariseringen som forbudsforslaget har ført til.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Det blir faktisk ikke et linjeskifte, selv om representanten gjentar det og gjentar det. Regjeringen har ikke foretatt noe linjeskifte. Vi holder fast ved den kursen som den rød-grønne regjeringen holdt i denne saken. Det som har endret seg, er bl.a. det sikkerhetspolitiske bildet i Europa og i verden. Det har ikke vært avgjørende, men jeg synes at vi skal ta inn over oss det også. Det som har endret seg, er at innholdet i de resolusjonene som nå ble fremlagt, er av en slik karakter at ingen NATO-land kan støtte det, fordi det strider mot NATOs strategiske konsept vedtatt av NATOs toppmøte i 2010. Siden det humanitære initiativet våren 2013 har Østerrike fremmet Austrian Pledge, som er et forbud her og nå, ikke et langsiktig arbeid for å fremme juridiske prosesser, som denne flertallsmerknaden tok til orde for, og som jeg ikke har noen problemer med. Men et forbud her og nå er ikke i tråd med NATO-medlemskapet, og disse tre resolusjonene hang sammen. Det har disse organisasjonene selv understreket.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Jeg har slått fast at det ikke er noe linjeskifte. Det som har endret seg, er at etter våren 2013 har Østerrike fremmet en resolusjon som tar til orde for et forbud her og nå. Jeg har ikke fått med meg at Arbeiderpartiet er for noe forbud mot atomvåpen i dag – det har jeg forstått at man mener er i strid med NATOs strategi. Så lenge det finnes atomvåpen, må NATO ha dem, ikke minst for å forsvare oss. Men det som ligger i den flertallsmerknaden i Stortinget fra i vår, er at man kan starte arbeidet med balansert nedrustning. Helt enig, man sørger for at det ikke kommer atomvåpen i hendene på dem som ikke skal ha det, og så kan man starte en juridisk prosess som en eller annen gang i fremtiden kan lede til dette. Men det nye er at Østerrike sier: et forbud nå, og de kobler disse tre resolusjonene. Og når det i den resolusjonen som vi måtte avstå fra, står «all efforts», er det tolket slik at det også henvender seg til Humanitarian Pledge og Austrian Pledge, slik at det vil være å stemme for et forbud. Derfor kunne ingen NATO-land slutte seg til dette.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Takk for det, og jeg håper representanten kan hilse tilbake til Skei Grande og ønske god bedring. Hun hadde allerede fått en begynnende influensa i går kveld, men det er fint at vi kan få gjennomført dette, og at jeg får mulighet til å svare om de glemte krisene. Gjennom vår humanitære innsats og innsatsen innenfor global helse er Norge – på en eller annen måte – engasjert i samtlige av de ti såkalte glemte krisene som Leger Uten Grenser har identifisert. Norge bidrar med over 4 mrd. kr i humanitær hjelp i år. Vi kanaliserer betydelige midler gjennom FNs nødhjelpsfond, FNs høykommissær for flyktninger, Verdens matvareprogram samt Røde Kors’ nødhjelpsfond. Dette gjør vi for at organisasjonene skal kunne respondere raskt ved behov, ikke minst i krisene som ikke når opp i nyhetsbildet. Vi har tett dialog med våre humanitære samarbeidspartnere, inkludert norske frivillige organisasjoner. Vi legger vekt på å nå de mest sårbare og bidra der behovene er størst. I forbindelse med Verdens humanitære dag annonserte regjeringen 30 mill. kr til hjelpearbeidet i glemte humanitære kriser. Både Tsjad og Den demokratiske republikken Kongo ble tilgodesett. Norge støtter også Leger Uten Grensers viktige arbeid i Den sentralafrikanske republikk. Flere av de såkalt glemte krisene har det til felles at de har vart lenge. I tillegg til å redde liv og lindre nød må vi også sikre at våre investeringer bidrar til langsiktig utvikling og bærekraft. Regjeringen styrker innsatsen i sårbare stater i det budsjettet vi har fremlagt. Seks av disse – Afghanistan, Haiti, Mali, Palestina, Somalia og Sør-Sudan – er valgt som fokusland for norsk utviklingssamarbeid. Her vil vi gå nye veier og sette den humanitære innsatsen inn i en bredere strategi for utvikling. Helse og utdanning er, som vi har diskutert tidligere i dag, prioriterte områder i norsk bistand. Norge har økt investeringene i helseforskning, som har bidratt til å få frem en ebolavaksine bl.a. Gjennom legemiddelordningen UNITAID har vi bidratt til utvikling av hivmedisiner til barn og gitt viktige bidrag til den globale innsatsen mot tuberkulose. Dette er begge glemte kriser. Norge er også en stor bidragsyter til Det globale fondet for bekjempelse av aids, tuberkulose og malaria.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Det er et viktig spørsmål. Det vi har forsøkt gjennom det budsjettet vi har fremlagt, er ikke minst å spisse bistanden inn mot både glemte kriser og der de humanitære behovene er størst. Det er stor forskjell på land som er i ferd med å jobbe seg ut av fattigdom, og som kan bli mellominntektsland, og dem som er i krig og konflikt og har humanitære kriser. Den siste kategorien er helt avhengig av bistand. Den første er mer sammensatt, hvor investeringer er en viktig del av bildet. Gjennom et historisk humanitært budsjett på nesten 5 mrd. kr, gjennom at vi nå tilfører utdanningssatsingen og helsesatsingen ressurser, og vi har forsøkt å spisse Afrika-bevilgningen til dem som har de største behovene, mener jeg at vi har rammet inn dette på en slik måte at Norge fortsatt vil være helt i fremste rekke i disse krisene.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Jeg lurer på om dette er et lurespørsmål, som de kaller det. Jeg må si at jeg aksepterer ikke alle premissene i dette spørsmålet, men jeg synes det er bra at det nå forhandles om bistandsbudsjettet. Jeg tror vi har felles interesse av at vi må prioritere det viktigste. Er det flere ressurser tilgjengelig, må vi forsøke å sørge for at de går dit behovene er størst, til det humanitære, til de landene hvor behovene er størst. Jeg håper at det ikke fører til at mer penger til bistand vil gå til bruk f.eks. i Norge. Jeg tror det norske folk ville vært veldig overrasket hvis de visste hvor mye av bistanden som ender Norge. Jeg håper at vi med de eventuelle nye ressursene vi får, kan styrke Afrika-bevilgningen ytterligere, at vi kanskje kan styrke noe av det vi gjør innenfor klima. Jeg synes også at det er viktig at vi kan bruke mer på humanitær støtte, ikke minst i Libanon og Jordan. Hvis Venstre blir med på det innenfor forsvarlige rammer, er jeg kjempefornøyd.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Gjenoppbyggingen av Mount Coffee, som ble ødelagt under borgerkrigen, som representanten nevnte, er viktig for Liberias fremtid. Gjenoppbyggingen har ikke blitt mindre viktig etter ebolautbruddet. Jeg var selv i Liberia for ett år siden og vet hva dette vannkraftverket betyr for folk, ikke minst for den økonomiske utviklingen, men også for politisk stabilitet i landet. Norge er en sentral aktør i gjenoppbyggingen. Det vil vi også være i fortsettelsen. Prosjektet startet som en samfinansiering mellom Liberia, Norge og Tyskland og med lån fra den europeiske utviklingsbanken EIB. Ebolautbruddet i 2014–2015 førte til et alvorlig tilbakeslag i Liberias økonomi. Norge, som den mest fleksible av giverne, bestemte seg for å dekke store deler av Liberias bidrag – det tror jeg også det er viktig å ha med seg i dette – så vi gikk utover det vi opprinnelig hadde forpliktet oss til. Dette var noe som jeg diskuterte med president Johnson Sirleaf under besøket mitt under ebolautbruddet. Vi viste solidaritet, ikke bare med tanke på den kortsiktige håndteringen av ebola, men også den langsiktige. Hittil har Norge bidratt med 400 mill. kr til dette prosjektet og har planlagt å bidra med ytterligere ca. 90 mill. kr i 2015. Norge har hele tiden også støttet nøkkelfunksjoner i den helhetlige forvaltningen av energisektoren i Liberia. Det er avgjørende. Vi så f.eks. at det var den helhetlige helseforvaltningen som sviktet. En ting er å vaksinere, men det er også viktig å bygge infrastruktur. Denne helhetlige forvaltningen av energisektoren i Liberia var ikke minst for å sikre at strømmen som produseres, faktisk når ut til folk, skoler, sykehus, offentlig forvaltning og næringsliv. Kostnadene til gjenoppbyggingen har blitt langt større enn planlagt på grunn av underbudsjettering og valutakursendringer – den norske kronen og euroen har blitt svekket mot dollar – samt fordyrende forsinkelser som følge av ebolaepidemien. Norge har ennå ikke inngått en ny avtale, addendum til nåværende avtale, om en tilleggsbevilgning til finansiering av Mount Coffee utover det vi allerede har forpliktet oss til, men vi er nå i dialog med andre givere om hvordan disse ekstra kostnadene kan dekkes. Vi er spesielt glad for at USA gjennom sin Millennium Challenge Corporation har kommet med i samarbeidet og planlegger et betydelig beløp. En eventuell ekstrabevilgning til Mount Coffee i 2016, i tillegg til de 90 mill. kr ekstra for 2015, vil måtte dekkes fra posten for fornybar energi.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Når det gjelder fullfinansiering, var det meningen at Liberia skulle bidra ikke ubetydelig selv. Det er de ikke i stand til, og Norge gikk inn og tok en ikke ubetydelig andel av dette. Så har vi dekket med over 400 millioner norske kroner, og så har vi kommet opp med 90 mill. kr ekstra. Når det gjelder årsaken til at dette har blitt mye dyrere enn man hadde planlagt, er kronekursen og eurokursen en ting, en annen ting er ebola. Men når man går inn i prosjektet, som jeg har gjort, har vi sett at det også er en kraftig økning i kostnadene, for det var underbudsjettering da man startet dette. Man har brukt mye mer enn man i utgangspunktet hadde tenkt. Dette må bli et spleiselag, Norge er jo ikke alene om dette. Vi må nå prøve å få med oss andre også – amerikanerne har kommet inn, forhåpentligvis, og vi vil prøve å få andre til å steppe inn. Men innenfor den bevilgningen vi har til disposisjon, vil selvsagt Norge bidra også i fortsettelsen. I verste fall – hvis man ikke greier å fullfinansiere dette til neste år – må man kanskje, dessverre, se på det over to år, fra 2016 og 2017, men det prøver vi å unngå.
Børge Brende (Høyre), 2015-11-11:
Det er mange ulike faktorer her som det ikke er mulig å besvare. Er det mulig å få inn andre internasjonale aktører? Er det mulig å få inn andre land som kan ta en like stor andel? Så langt er det Norge som stort sett har måttet dekke de merkostnadene som har kommet, og vi har brukt nesten 0,5 mrd. kr. Men som jeg sier: Hvis den rammen for fornybarsatsingen til neste år blir stående, og den blir vedtatt av Stortinget, skal vi gjøre hva vi kan for å forsøke å dekke de kostnadene som er nødvendige for Norges del. Hvis vi ikke greier å dekke inn alt gjennom den bevilgningen, må vi eventuelt se dette over to år, fra 2016 til 2017. Men det er ikke mulig i dag å svare endelig på dette, for det er så mange faktorer, og jeg synes det er på tide nå at andre også trår til. Når det gjelder fornybarsatsingen, må den også ses i sammenheng med at vi har satset mye mer på Norfund, og legger man 100 mill. kr i Norfund, har man multiplikatoreffekten, så man får 10–14 ganger mer private investeringer. Det får man enda mer fornybarsatsing av.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2015-11-11:
Arbeiderpartiet har en konstruktiv tilnærming til disse spørsmålene og vil bidra til å finne samlende løsninger i Stortinget. Men det er også viktig at regjeringen både kan og er villig til å svare på de kritiske spørsmålene som reises, ikke minst fra dem som nå står midt i håndteringen av asylstrømmen over Storskog. Regjeringen har valgt å bruke overskriften «Fra dialog til handling» i sin nordområdepolitikk. Situasjonen på Storskog har vel framfor alt vist at det er behov for både dialog og handling i de spørsmålene som må løses på tvers av grensene i nord. Dessuten har tilstrømmingen av asylsøkere over Storskog flombelyst behovet for en ny grensestasjon der som har tilstrekkelig kapasitet. Denne grensestasjonen er en veldig viktig del av infrastrukturen i det norsk-russiske samarbeidet og i nordområdepolitikken, men den lar vente på seg. I forrige uke kom det en ny rapport som konkluderte med at det ikke var behov for ny grensestasjon ved Storskog likevel. Når kan vi forvente handling fra regjeringen i dette spørsmålet?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
Eg er einig i at det er viktig at me ikkje slår partipolitisk mynt på denne saka, men da var det interessant å følgje NRK i går kveld, der det nettopp var utanriksministeren som peikte på innanrikspolitiske hendingar i vår, som ei grunngiving for den asyltilstrømminga me no ser. Eg må minne om land som Tyskland, Sverige, Hellas og Italia. Det er mange land som no stiller opp, og som nettopp har ei tilstrømming som er stor. Sjølv regjeringa trudde så seint som i september at asyltilstrømminga til Noreg ville få ein nedgang. Men det var ikkje berre det som skjedde på NRK i går. Det var òg ein norsk grenseinspektør som meinte at Russland i offisielle møte har påpeikt at denne situasjonen ville oppstå – det har gjort det over fleire år. Mitt spørsmål til utanriksministeren er: Bruker me no alle kanalar i møte med Russland for nettopp å få denne situasjonen under kontroll?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-11-11:
Me støttar opp om eit viktig arbeid, men regjeringa må òg tole å få kritiske spørsmål. Regjeringa har fleire gonger dei siste åra valt å avstå frå samhandling med Russland der dette kunne vore mogleg. Ein takka nei til førespurnad om å hjelpe Russland med å heve flyet utanfor Berlevåg for å gravleggje krigsheltane som styrta der. Ein takka nei til minnemarkeringa for slutten av andre verdskrigen. Forsvarsministeren kunne på CNN seie at forholdet vårt til Russland aldri kom til å verte normalt igjen. Og ifølgje NRK hevda Grenseinspektøren ved Grensekommissariatet at talet på asylsøkjarar som passerer grensa ved Storskog, ville vore langt lågare dersom teksten i eit brev var tydelegare utforma. Då er spørsmålet: Kva er utanriksministeren sitt syn på dette? Kunne regjeringa ved ein tettare dialog med Russland ha avverja den kritiske situasjonen me no har ved Storskog?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2015-11-11:
Klimaendringar og folkevekst er dei to viktigaste elementa som vil føre til framtidas kriser og drive menneske på flukt. Me ser utviklinga i Sahel-området, i Etiopia og fleire andre stader, der det er tørke og fortvilande matmangel. Den norske landbruksbistanden er no på berre 4 pst., og regjeringa har i sin tilleggsproposisjon kutta ytterlegare – noko som vil gi svært negative følgjer for matproduksjonen og innanfor forsking på matsikkerheit. Mellom anna vil det viktige arbeidet til CGIAR Consortium og Global Crop Diversity Trust på forsking og innsamling av frømateriale stå i fare. Nyleg har ein henta materiale frå frøbanken på Svalbard og nytta dei i nærområda til Syria, sidan genbanken i Aleppo er skada som følgje av krigen og ein ikkje lenger kan forsyne land i Midtausten med frømateriale. Meiner ministeren at matsikkerheit og støtte til matsikkerheit er viktig for å førebyggje og unngå framtidige katastrofar?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
Vi har en stor tilstrømming av reelle flyktninger og migranter til Europa, nå også ved Storskog. Det er helt avgjørende at man i Norge så raskt som mulig klarer å skille ut dem som ikke har et beskyttelsesbehov, og Venstre støtter den intensjonen til regjeringen. Det krever en sammensatt politikk på alle de ulike delene. Akkurat nå er det mange fra Afghanistan som har søkt om asyl i Norge, og kommer over Storskog. Mange har lovlig opphold i Russland, men det er også mange som vil måtte sendes tilbake til Afghanistan. Da blir mitt spørsmål om situasjonen i Afghanistan, som også har forverret seg den siste tiden, ved at Taliban har hatt en frammarsj: Har Norge sammen med våre allierte den nødvendige og strategiske tålmodigheten til å ha en innsats for å bidra til en stabilitet i Afghanistan, slik at de kan ivareta sine egne innbyggere?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
De nordiske landene mottar til sammen mange flyktninger og asylsøkere. I antall varierer det noe mellom landene, der Sverige utmerker seg ved å ta imot mange flere enn Norge, mens Danmark og Finland tar imot noen færre enn Norge. Vi ser gjerne til nabolandene for å samordne regelverk og rettigheter når det gjelder livsopphold, men hvor mye samarbeider vi på helseområdet? Ketil Kjenseth nevnte bl.a. at Danmark har prøvd ut innvandrermedisinske klinikker. De har også kommet langt med telemedisinbasert psykisk helseoppfølging av flyktninger og asylsøkere. Nordens velferdssenter og Nordisk ministerråd er organer å spille på. I den pressede situasjonen vi er i, er det viktig både å lære av hverandre og ikke å gjøre unødvendig dobbeltarbeid. Så mitt spørsmål blir: I hvilken grad er det etablert et felles nordisk samarbeid om helsefaglig oppfølging, samarbeid og læring på tvers?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
Utenriksministeren sier at vi «må». Jeg har lært meg at man må dø, og man må betale skatt, men her er det ingen tvangssituasjon. Venstre har også lagt fram et statsbudsjett der vi tar høyde for de ekstra utgiftene vi har på grunn av flyktningsituasjonen, og det klarer vi å dekke på andre måter, uten å redusere bistandsbudsjettet. Så dette er helt klart en prioritering som regjeringen har gjort. Da blir mitt spørsmål en oppfølging av representanten Ropstads, som gjelder det dramatiske kuttet som går inn mot det sivile samfunnet, frivillige og ideelle organisasjoner, hvor støtten altså reduseres med 67 pst., noe som vil føre til dramatiske kutt i den aktiviteten som de har. Da må jeg gjenta: Hva er det faglige grunnlaget for dette, og hvorfor har utenriksministeren valgt å gjøre den store reduksjonen nettopp der?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
«Leger Uten Grenser identifiserer 10 glemte kriser i skoleprosjektet «10 glemte kriser». Jeg» – representanten Trine Skei Grande – «har besøkt 10. klasse ved Åheim skule i Vanylven kommune. De jobbet spesielt med fem av disse krisene. Elevene har jobbet godt med å finne fram til hvordan de glemte kriser kan håndteres, og gir sine anbefalinger til norske myndigheter. Hva vil utenriksministeren gjøre for å bidra til å øke fokuset på, og ikke minst adressere, de glemte kriser i verden, som Leger Uten Grenser løfter fram i sitt skoleprosjekt?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
Jeg takker for svaret. Utenriksministeren var innom mange av de glemte krisene. Jeg skal ikke gå igjennom alle ti, men bare nevne: Det er mangel på mental helsehjelp, annenhver abort er livsfarlig, situasjonen i Kongo, hiv-barn får ikke gode medisiner, malaria dreper hvert minutt, i tillegg til situasjonen i Den sentralafrikanske republikk og så situasjonen med få leger i Tsjad, som utenriksministeren var inne på. Det er ingen tvil om at Norge gjør en stor innsats. Dette er kriser som ofte har vart lenge. Det vil også ta lang tid å avhjelpe. Da blir mitt spørsmål – også i lys av diskusjonen og spørsmålene tidligere i den ordinære spørretimen: Er utenriksministeren bekymret for at de omdisponeringer man nå foretar på grunn av en ekstraordinær situasjon med mange flyktninger til Norge, gjør at den langsiktige bistanden svekkes, ikke minst den som foregår via ulike frivillige organisasjoner og ideelle organisasjoner?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-11:
Det er heldigvis ikke det budsjettet som er foreslått, som kommer til å være det budsjettet som endelig skal vedtas. Det er viktig å skille mellom de forholdene hvor en har en langsiktighet – støtten kan gå opp og ned, men prosjektet og kapasiteten kan videreføres – og de situasjonene der selve tiltakene blir borte, gjennom at en har budsjettendringer år for år. Da blir mitt spørsmål: Mener utenriksministeren det er viktig når vi nå jobber i fellesskap – både Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene – for å få et endelig budsjett, at vi passer på at langsiktige prosjekter som vil kunne forsvinne med det budsjettet som nå er foreslått, kan opprettholdes også framover, nettopp for å avhjelpe de langsiktige krisene som her har vært tatt opp?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Jeg kjenner utenriksministeren som en klok og nyansert politiker, og nettopp derfor ble jeg veldig overrasket over det han sa på Aktuelt i går kveld. Jeg har lyst til å sitere. Utenriksministeren sa: «Arbeiderpartiet har det siste året hatt en kampanje for at vi skal ta imot flere flyktninger og asylsøkere i Norge.» Den kommentaren kommer i en situasjon der Internett florerer av konspirasjonsteorier om nettopp denne typen sammenhenger. Den kommer i en situasjon der vi ikke trenger mer partipolitisk spill, men konstruktive diskusjoner på tvers av skillelinjene, og der vi ikke trenger forenklede forklaringer og jakt på syndebukker, men kalde hoder med perspektivene i orden. Synes utenriksministeren i dag at hans kommentar i går var klok i et sånt perspektiv?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Tidligere i år antydet helseministeren at grunnlaget for å opprettholde akuttkirurgi burde være et pasientgrunnlag på 60 000–80 000 innbyggere. En akuttmedisinsk arbeidsgruppe som har jobbet på oppdrag fra helseforetakene, har konkludert med at «flere vil dø dersom reisetiden til nærmeste akuttkirurg øker». Deres anbefaling er som kjent at pasienten må fraktes til nærmeste sykehus med akuttkirurgi dersom det vil ta mer enn 45 minutter å frakte pasienten fra skadested til de store sykehusene. Mitt spørsmål er om helseministeren legger den akuttmedisinske arbeidsgruppens anbefalinger til grunn i det arbeidet han nå er i sluttfasen med, eller om han er uenig i konklusjonen til gruppen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
En annen viktig side ved pasientsikkerheten er å sikre at rett kompetanse er på jobb. I lys av det synes jeg det som kom fram i NRK i går kveld, er bekymringsfullt, nemlig at helseforetakene har brukt 2,7 mrd. kr på vikarer på tre og et halvt år. Vi vet at stabil bemanning, erfaring og fast tilknytning er viktig for kvalitet. Jeg ser at også helseministeren reagerer på disse tallene, men jeg ser også at han påpeker at dette er et lokalt ledelsesansvar. Et foretak som har tatt ansvar, er Helse Bergen, som har sørget for å organisere dette på en ny måte i en såkalt vikarpool. Mitt spørsmål til helseministeren er: Bør ikke helseministeren gjøre noe mer nå enn å peke på de lokale lederne? Er det ikke mulig å pålegge foretakene å organisere vikarbruken på en annen måte enn i dag, slik Helse Bergen har gjort f.eks.?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-11:
Det som ikke er ansvarlig, er å ikke fortelle hele historien om budsjettprosessen. Først brukte Børge Brendes regjering hemningsløst mye penger på sine egne hjertesaker, særlig skattekutt til folk som har god råd fra før. Så kuttet regjeringen i bistanden. Man må ikke komme og si at det var nødvendig å kutte i klimatiltak og fattigdomstiltak for å få dette i land, regjeringen kunne valgt å redusere sine egne ambisjoner når det gjelder skattekutt. Så svarer ikke utenriksministeren på spørsmålet. Kjernen i spørsmålet er: Hvordan kommer vi i mål med de internasjonale prosessene der Norge skulle være en pådriver mot fattigdom og mot klimaendringer, hvis vi selv like før klimatoppmøtet i Paris, akkurat idet vi har inngått bærekraftsmålene, kutter i våre egne bevilgninger? Hvis en gjør det, så har en åpenbart ikke tro på at Norge kan spille en pådriverrolle i verden.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
Vi har en pågående debatt om sykehusstruktur i landet vårt. Helseministeren og sentrale helsemyndigheter uttrykker ønske om å flytte sentrale akuttfunksjoner til større sykehus, men medgir samtidig at det ikke er dokumentert at større sykehus gir bedre kvalitet. Legeforeningen og Norsk kirurgisk forening viser til at kvaliteten innen akuttkirurgi på mindre sykehus er god. De frykter at akuttberedskapen i sin helhet vil svekkes om lokalsykehus fratas akuttfunksjoner og ansvaret overtas av allerede svært pressede, store sykehus. For Kristelig Folkeparti er det viktig at vi ivaretar og utvikler gode helsetjenester både i distriktene og i byene. Det må være politisk vilje til akkurat det. Noen svært spesialiserte helsetjenester vet vi kun vil kunne utføres ved noen få sykehus, mens andre tjenester er en forutsetning for å opprettholde god og forsvarlig beredskap over hele landet. Det handler om trygghet for innbyggerne der avstandene er veldig store. Det handler om lokalsykehus med nødvendige akuttfunksjoner og tverrfaglig kompetanse som sikrer lokalsykehus som attraktive og gode arbeidsplasser. Mitt spørsmål er: Hvordan vil statsråden sikre likeverdige og desentraliserte helsetjenester og god beredskap når statsråden har gitt signaler om at det ikke er grunnlag for at små sykehus skal kunne beholde akuttkirurgien?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
Kristelig Folkeparti er klar til å snakke om alt, også det som er vanskelig. I Dagsrevyen 24. oktober påpekte lederen for Norsk kirurgisk forening at de aller fleste sykehus vil kunne beholde akuttkirurgien om det er kvalitetskriterier som skal ligge til grunn. Han viste til at mindre sykehus har høy kvalitet på den jobben de gjør i dag. Mener statsråden at det er hovedsakelig antall operasjoner i døgnet som definerer kvalitet på akuttkirurgien ved de små sykehusene – antall operasjoner alene?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-11:
For en uke siden var statsråden sammen med meg og andre politikere på et møte her i Oslo, hvor vi møtte en gruppe som kaller seg PsykiskhelseProffene. Der er det mange unge som har opplevd hvordan Helse-Norge møter deres psykiske utfordringer. En av dem vi møtte, hadde vokst opp på et omsorgssenter for mindreårige asylsøkere. Han gjorde et usigelig sterkt inntrykk på meg – det var ikke nok voksne, og det var problemer med språk som gjorde at han ikke fikk uttrykt sine psykiske utfordringer og sine traumer. Hvordan ser statsråden for seg at han skal møte disse unge, som har så mange opplevelser med seg og psykiske utfordringer, når regjeringen i sitt eget budsjett og i tilleggsproposisjonen har foreslått å skjære ned på nettopp språkopplæring og bemanning på akkurat de omsorgssentrene hvor disse mindreårige bor?
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Det er sånn at regjeringen snart kommer til Stortinget med en nasjonal helse- og sykehusplan, og jeg forstår at tørsten etter den planen blir bare større og større dess lenger diskusjonen går. Men det er sagt til Stortinget at den skal komme i oktober/november. Oktober er over, og vi er i november, og den kommer snart. Bakgrunnen for denne diskusjonen er at regjeringen, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, har et sterkt ønske om å sikre at vi får en bedre planlegging av spesialisthelsetjenesten, der Stortinget får muligheten til å trekke opp hovedretningen for hvordan Sykehus-Norge skal utvikle seg, nettopp for å sikre at pasientene skal få trygge sykehustilbud og gode helsetilbud, uansett hvor de bor. For å kunne legge fram en god melding om dette er det også viktig å ha en åpen, offentlig diskusjon i forkant, der vi også tør å snakke om de vanskelige tingene. Et av de vanskelige spørsmålene er det som representanten tar opp, nemlig at hvis vi ser på f.eks. 14 av våre mindre sykehus, så har de 11 pasienter som legges inn akutt per døgn. Kun en av de pasientene opereres kirurgisk i løpet av døgnet. Det gir en utfordring også med tanke på rekrutteringen for framtiden, for som representanten er vel kjent med, utvikler kirurgifaget seg slik at de framtidige kirurgene ikke kommer til å være generelle kirurger, de kommer til å spesialisere seg innenfor enkelte områder. Dette er noe som vi må snakke om, ikke av det hensynet at vi ønsker å sentralisere mest mulig av helsetjenesten, men med det motsatte utgangspunktet, nemlig hvordan vi skal sikre at også de mindre sykehusene i framtiden kan ha et akuttilbud som gir hovedvekten av pasientene trygghet i hverdagen.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Det som vil være avgjørende for kvaliteten på dette tilbudet, er at en i framtiden klarer å sikre bemanning av kirurger som har den nødvendige kompetansen, og at det er en attraktiv arbeidsplass også for unge kirurger som vil foreta en helt annen spesialisering enn det som mange av de kirurgene som jobber i sykehusene våre i dag, har. Nasjonal helse- og sykehusplan er ikke en plan for Sykehus-Norge for neste år. Nasjonal helse- og sykehusplan er en plan som skal bidra til å ruste sykehusene våre, både de små og de store, i et 10–20-årsperspektiv, slik at vi ser hvilke grep vi er nødt til å ta i dag for at befolkningen vår skal ha trygge sykehustilbud og gode helsetilbud uansett hvor de bor, også i framtiden. Da må vi klare å løfte blikket og se litt framover. Det handler om mye mer enn bare å diskutere kvalitet på tilbudet her og nå.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Ja, prehospitale tjenester vil være en sentral del av Nasjonal helse- og sykehusplan. I tillegg kommer Olsen-utvalget med sin innstilling i desember, som jo også løfter fram viktige temaer knyttet til dette spørsmålet, som også vil være kjent for Stortinget mens en behandler Nasjonal helse- og sykehusplan. Dessuten vil vi i Nasjonal helse- og sykehusplan legge stor vekt på at en i forbindelse med endringsprosesser i helsetjenesten sikrer god planlegging og risikovurdering knyttet opp mot prehospitale tjenester, men også de tjenestene som kommunene har. Veldig ofte når en diskuterer dette, glemmer en at endringer i spesialisthelsetjenesten i sykehusenes tilbud kan ha store konsekvenser for kommunene, for legevakt og andre helsetjenester, og vi må i større grad sikre oss at dette ses i en sammenheng. Så jeg er helt enig med representanten i at vi er nødt til å se dette i et mye bredere perspektiv enn det som kanskje har vært tradisjonelt.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Fem av de seks kravene som Arbeiderpartiet presenterte i Aftenposten, er områder som vil bli behørig berørt i planen, og som jeg også tror at Arbeiderpartiet vil finne mye igjen i. Så kan det sikkert også skje forbedringer gjennom Stortingets behandling, og jeg håper at denne planen kan få så bred oppslutning som mulig i Stortinget. Det sjette kravet, om å reversere fritt behandlingsvalg, er jeg selvfølgelig helt uenig i, og det mener jeg svekker pasientenes rettigheter. Det er en reform som nettopp er innført, som jeg tror mange pasienter vil ha stor glede av. Når det gjelder spørsmålet om bevilgninger, er det noe som vil komme i de årlige budsjettene. Men det som Nasjonal helse- og sykehusplan vil bidra til, er å synliggjøre for Stortinget hvilke utfordringer og muligheter som sykehusene står overfor framover, som selvfølgelig også må tas med i vurderingen av hva som er bevilgningsbehovet i de ulike statsbudsjettene.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Jeg finner noe som er klokt i planen, som også Senterpartiet vil finne igjen i den nasjonale helse- og sykehusplanen som legges fram. Det handler ikke minst om at sykehus i framtiden ikke kan være seg selv nok, verken de store eller de små. De er nødt til å jobbe i mye større grad i et nettverk, i et samarbeid. Jeg vil kalle det for team. Og representanten er vel kjent med at når mennesker jobber sammen i et team, er det ikke noe poeng i å sette sammen mennesker som har samme bakgrunn og samme kompetanse og samme erfaring. Poenget med å jobbe i team, er at man setter sammen mennesker med ulike erfaringer, sånn at summen blir bedre. Det er nok det som jeg opplever som litt av svakheten ved Senterpartiets modell, at den ikke er tydelig nok på at poenget med å jobbe i nettverk er at en har ulike roller. Det er ikke noe poeng i å jobbe i nettverk hvis alle gjør det samme. Ellers er det viktig at de mindre sykehusene skal slippe å måtte konkurrere om å være kopier av de store, men får rendyrke sin rolle. Så er jeg veldig uenig i Senterpartiets forslag om å etablere et nytt kirurgifag som ligger liksom under den generelle kirurgien. Det er et fag som ingen kommer til å ønske å jobbe i, og som ikke kommer til å ha rekrutteringsgrunnlag, og da faller mye av grunnlaget for Senterpartiets plan bort.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Det har vært ulike grupper som har arbeidet med dette spørsmålet og kommet med anbefalinger. De gruppene som vi har hatt i arbeid, har jo hatt erfaringer fra Sykehus-Norge sånn som det ser ut i dag. Vi har også reist Norge rundt for å høste erfaringer. Det er også bakgrunnen for anbefalingen om at for å opprettholde en bredde av akuttkirurgisk tilbud må en ha et befolkningsgrunnlag som gjør at det er grunnlag for det også i framtiden – ikke til neste år, men i et lengre perspektiv. Det er det som er bakgrunnen for anbefalingen om 60 000–80 000. Det oppfatter jeg at det er ganske bred faglig oppslutning om i ulike grupperinger. Det er slik at de alvorlig skadde pasientene fraktes i hovedsak forbi de mindre sykehusene allerede i dag. De 14 mindre sykehusene som jeg nevnte, har én komplisert skadet pasient i gjennomsnitt i året. Så det er ikke sånn at de mest alvorlig skadde pasientene kommer til det nærmeste sykehuset, de fraktes veldig ofte til et større sykehus som ligger …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Vi er jo enige om – og det er stor enighet om – at det å ha for høyt belegg, spesielt på avdelinger som behandler kritiske pasienter, går ut over pasientsikkerhet og kvalitet. Derfor er dette et tema som sykehusene jevnlig rapporter på til Helse- og omsorgsdepartementet, det er en del av de kvalitetsindikatorene som er inkludert i en kvalitetsbasert finansiering. Og dette er et tema som sykehusledelsen blir målt på hele veien, og som de også får veldig tydelige tilbakemeldinger på. Det jeg har sagt nei til, er å ha et krav her som vil bli oppfattet som en grense for hvor mange pasienter et sykehus vil ta imot. Et slikt krav vil også kunne hindre det som er helt nødvendige endringsprosesser i sykehus der en ser kapasiteten sin i sammenheng og måten en tar imot pasienter på. Jeg er f.eks. overbevist om at det å heve kompetansen i front, i mottakene i sykehus, vil gjøre at mange av de pasientene som i dag havner f.eks. på korridor på overfylte avdelinger fordi en ikke får møte en spesialist tidlig nok, kan få raskere hjelp, og mange av dem vil også kunne reise hjem igjen. Der ser vi at det gjøres tiltak. F.eks. etablerer både Helse Stavanger og Helse Bergen nye mottaksstrukturer som nettopp vil kunne gi en rask tverrfaglig spesialisert avklaring, som vil hjelpe mot det overbelegget som en f.eks. har sett ved Stavanger universitetssykehus, som er et av de sykehusene som har hatt flest korridorpasienter. Tilsvarende tiltak er også satt i verk på Sykehuset Telemark. Sykehuset Telemark er klar over situasjonen og har satt i gang en rekke tiltak, samtidig som fylkesmannen nå gjennomfører sine undersøkelser.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Sykehuset Telemark er jo i ferd med å følge opp utviklingsplanen, og jeg tror jo at representanten forstår at en ikke kan bygge nye bygg på ett år. Noe av årsaken til endringen av strukturen i Sykehuset Telemark var jo nettopp å skape grunnlag for at sykehuset kan gjøre de nødvendige forbedringene og oppgraderingene av sykehusene både i Notodden og Skien. Men det er ikke riktig at det ikke er skjedd endringer. Det etableres nå et antall indremedisinske senger både i Skien og Notodden. Det etableres en ny kreftavdeling ved sykehuset, og i oktober ble den gastrokirurgiske sengeposten styrket med ytterligere fire senger. Så det foregår en utbygging og utvikling av sykehustilbudet, både i Skien og Notodden, og ikke minst skjer det også endringer som skal bidra til å forbedre pasientsikkerheten og kvaliteten.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
La meg starte med å si at det å vurdere om tilbudet er forsvarlig, er og må alltid være den lokale ledelsens ansvar. Ved å skape inntrykk av at det er et ansvar som kan flyttes enten oppover eller nedover, så vil det kunne få ganske store konsekvenser for pasientsikkerhet og kvalitet. Når det gjelder situasjonen som Jordmorforbundet gikk ut med i media: Vi mente at det var så alvorlige påstander at vi fikk Helsedirektoratet til å invitere Jordmorforbundet til et møte der en har gått gjennom dette, og det har nylig vært, for dette er bekymringer som må tas på største alvor. Så er det slik at de kvalitetskravene som ligger til fødselsomsorgen, som er godt forankret i stortingsmeldingen om fødselsomsorgen, som er behandlet i Stortinget, fortsatt ligger fast og er en føring for ledelsen ved sykehusene.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Jeg tror ikke det er nødvendig å gjøre det fordi sykehusene for det første lærer av hverandre. Flere sykehus enn Helse Bergen har gjort det tiltaket. Det er et klokt tiltak, men det må følges opp lokalt. En av de tingene vi jobber med veldig systematisk med ledelsen i sykehusene nå, er nettopp det at noe som fungerer ett sted, bør kopieres av andre. Det står på dagsordenen i alle de møtene jeg har med sykehusenes ledelse og styre. Jeg er helt enig med representanten i at det å ha et høyt, unødvendig bruk av vikarer er en risiko for pasientsikkerhet og kvalitet – både på bakgrunn av kompetanse og på bakgrunn av kontinuitet. Det er viktig at en i bemanningen har kontinuitet, slik at folk kjenner hverandre og kjenner til hverandres erfaring og kompetanse. Jeg håper at også representanten tar med seg den erkjennelsen inn i den store diskusjonen vi skal ha om nasjonal helse og sykehusplan, for det er en av utfordringene, bl.a. når det gjelder akuttilbudene på en del av de mindre sykehusene.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
For det første er det viktig å understreke, som også representanten tar opp, at den økte pågangen av asylsøkere og flyktninger til Norge har gitt økte oppgaver i alle ledd av samfunnet vårt, også i helsetjenesten. Det er også slik at alle som kommer til Norge som asylsøkere, gjennomgår en tuberkulosescreening ved ankomst til transittmottak. Der en også etablerer mottak, har kommunene mobilisert økte ressurser på kort varsel. Det er også viktig å få fram at de som har kommet nå, som regel er de friskeste og mest ressurssterke personene som har dratt på flukt, og vi ser også av erfaring at de som har kommet til landet de siste to månedene, sett som gruppe, har hatt moderate helseproblemer. Svært få har hatt behov for spesialisthelsetjeneste. 10–20 pst. har tatt kontakt med sykepleier ved transittmottak, og dette er tilstander som har vært enkle, som ikke krever lege eller annen type behandling. Erfaringen fra både Refstad og Våler er at 1–3 pst. av alle er i kontakt med lege hver dag, og faktisk er tallet lavere ved Storskog enn i Østfold. Det kan tyde på at helsetilstanden er bedre for dem som kommer over Storskog enn for dem som kommer over Østfold.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Vi ser på ulike løsninger for å hjelpe de kommunene som representanten tar opp. Det vi har gjort, og som også er presentert i tilleggsnummeret for Stortinget og i andre budsjettdokumenter, er å styrke de regionale ressurssentrene om vold og traumatisk stress. Dette er kompetansesentre som kommunene og ikke minst de mindre kommunene kan bruke, og som vi ser at de også bruker i situasjoner der de opplever at de ikke selv har tilstrekkelig kompetanse til å håndtere denne type psykiske helseutfordringer, bl.a. hvis de får et asylmottak. I tilleggsnummeret er det også foreslått en styrking av bevilgningen til disse kommunene, riktignok over Justisdepartementets budsjett, men begrunnet i disse kommunenes behov for å bygge opp helsetjenester. Vi er også nødt til å se på ulike samarbeidsmåter for å hjelpe de kommunene som har konkrete utfordringer. Det er jeg helt enig med representanten i.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Vi har et nært samarbeid på helseområdet på nordisk nivå og lærer mye av hverandre. De nordiske helseministrene møtes jevnlig og har god kontakt. Jeg er helt enig i at det også er lurt å se til ideer fra andre land. I rettighetsspørsmålet er det slik at hvis en er registrert som asylsøker i Norge, har en i hovedsak fulle rettigheter når det gjelder helsetjenester. Det betyr at den ordinære tilnærmingen til dette – og den som vi må bygge på – er at kommunene har ansvar for primærhelsetjenesten også når det gjelder asylsøkere, og at spesialisthelsetjenesten har ansvar for spesialisthelsetjenestene. Dette fungerer nå – det vil bli mer press framover. Helsedirektoratet er inne i dette arbeidet. Vi får daglig rapporter fra fylkesmennene, som følger situasjonen i kommunene, og også rapporter fra helseforetakene, som følger situasjonen i spesialisthelsetjenesten. Helsedirektoratet har også en egen liaison i Utlendingsdirektoratet, nettopp(presidenten klubber) for å kunne ha et nærere samarbeid …(presidenten avbryter) (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Det er riktig at vi hadde tilfeller der en fra Storskog meldte asylanter til mottak lenger sør i landet – representanten nevnte en av disse kommunene – og som ble flyttet før det var gjennomført tuberkulosescreening. Disse personene er nå identifisert, og det er gjennomført tuberkulosekontroll. Ifølge fylkesmennenes rapport fra i går er nå tuberkulosekontrollen under kontroll. Dette er et av de temaene som vi følger veldig nøye opp. Jeg er helt enig i at vi må ha stor ydmykhet og respekt for de kommunene som håndterer dette på en veldig god og krevende måte. Selv om de på en imponerende måte klarer å snu seg rundt med de ressursene de har i dag, så må vi erkjenne – både som regjering og som storting – at dette er kommuner som vil ha behov for mer hjelp framover, når dette får satt seg mer. Der må vi også bidra, både økonomisk og med personell.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Til det konkrete spørsmålet: Når det gjelder budsjettet, ligger jo ansvaret hos en annen statsråd. Men jeg vil også minne om at regjeringen i samme dokument har foreslått en ganske stor økning i det generelle tilskuddet til de kommunene som har den type mottak, og en er nødt til å se dette i en sammenheng. Så er det også viktig at barn får god hjelp. Det er også viktig at vi klarer å mobilisere i samfunnet vårt, f.eks. når det gjelder fosterforeldre. Det beste for disse barna er å unngå å bli boende lenge på denne type mottak, men komme seg ut og starte sitt nye liv så fort som mulig. Jeg tror også det er viktig å bygge opp om de regionale kompetansesentrene om vold og traumatisk stress. Det er en ressurs som kommunene benytter seg av i dag, og som får veldig mye positive tilbakemeldinger, og dette er en tjeneste som kommuner som møter utfordringer, kan benytte seg av.
Bent Høie (Høyre), 2015-11-11:
Når det gjelder tuberkulosescreeningen, er det en oppgave som ligger under mottakssystemet, men der spesialisthelsetjenesten bidrar. Det er også en av grunnene til at vi nå foreslår å bevilge mer penger til det. Det som representanten tar opp, er at som en følge av den økte tilstrømningen av flyktninger og asylsøkere vil befolkningsgrunnlaget som får hjelp fra helsetjenesten, bli større. Rapporter viser at sykdomssituasjonen foreløpig ikke er spesielt framtredende her, men noen vil også trenge hjelp av spesialisthelsetjenesten framover. Derfor er jeg nå tydelig overfor Stortinget på at det kan få betydning for målsettingen når det gjelder reduksjon av fristbrudd, og også kan føre til at noen investeringer i sykehusene blir forskjøvet, rett og slett fordi sykehusene etter vår vurdering absolutt har mulighet og kapasitet til å håndtere dette, men det kan gå ut over andre oppgaver.