trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Innstillingen er enstemmig. Komiteen synes det er en god idé å få en samlet rettslig forankring for bostøtten. Reglene har frem til i dag vært ganske spredt og fragmentert – det har vært veldig vanskelig for brukerne av ordningene å orientere seg. Hittil har hovedhjemmelen vært i Husbanken og i de av Stortinget vedtatte retningslinjer for bostøtte samt et varierende antall forskrifter. På den materielle siden, innholdssiden, er det ikke særlig mye nytt. Det er lovfesting av gjeldende rett med et par mindre, men allikevel prinsipielt interessante, unntak. Ellers står vi fast på hovedprinsippene for bostøtte som Stortinget vedtok så sent som 17. mars 2009. Det er enighet om formål, virkeområde, krav til bolig, utregning av bostøtte, finansiering og organisering og på den mer forvaltningsmessige siden om hvordan man skal behandle personopplysninger. På ett punkt er det riktig, som saksordføreren var inne på, at vi fra vår side har uttrykt en viss bekymring for at man nå bare skal basere seg på avtalehjemlet transport av utlagt bostøtte. Det kan påføre kommunene noe mer risiko. Vi har ikke fremmet noe alternativt forslag fordi vi er villig til å se om dette vil bli et problem i praksis. Men vi vil varsle at vi er oppmerksom på problemstillingen og vil følge utviklingen. Det gjøres et annet grep som er en nyhet, og det er at man går inn for en klagenemnd. I dag er det slik at de som får avslått søknad om bostøtte, kan klage til det regionale husbankkontoret. Alternativet når den klageordningen bortfaller, er å la departementet avgjøre det. Grunnleggende sett er avslag om bostøtte et forvaltningsvedtak som skal behandles etter forvaltningsloven § 28. Jeg tror den er klok den ordningen som er foreslått, nemlig at dette ikke legges til departementet, men at det opprettes en uavhengig klagenemnd som får nedslagsfelt for hele landet. Det betyr også at vi sikrer en rimelig enhetlig nasjonal praksis i de sakene som volder tvil. Så også på dette punktet slutter vi oss til innstillingen. Jeg kunne latt det blitt med det, men jeg kan ikke ut fra prinsippet om at djevelen ofte befinner seg i detaljene, motstå fristelsen til å vise til hva departementet skriver, som er inntatt på side 6 annen spalte i innstillingen, om begrunnelsen for hvorfor klageinstansen ikke skal ligge i departementet. Det står nemlig at man ønsker å findyrke departementenes rolle som politisk sekretariat. Det er egentlig en innbydelse til en langt større debatt enn hva denne saken kan danne ramme for. Men jeg vil bare på mitt partis vegne si at vi er meget skeptiske til en fullstendig sammenvevning av politiske synserier og forvaltningsoppgaver, til at departementene etter hvert skal utvikle seg og fratas sin egentlige oppgave, administrering av fedrelandet, og bli politiske sekretariater med vekt på å selge politikk og ikke på å utforme gode, objektive regler for god styring av samfunnet. Det er en debatt vi gleder oss til å komme tilbake til i annen sammenheng. Vi får nøye oss med at det fra vår komités side er bred enighet om hovedlinjene for regelfesting av bostøtten.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Representanten Ingalill Olsen avsluttet sitt innlegg med et Augustin-sitat. Jeg synes det er mer betegnende å sitere Stalin, som står arbeiderbevegelsen nærmere. Han uttalte: Tillit er vel og bra, men kontroll er bedre. Jeg har et spørsmål til representanten. Siden meldingen ikke inneholder noen retningsangivelse, den inneholder bare en henvisning til mange gode prinsipper, men det følger ikke med noen bruksanvisning på hvordan disse prinsippene rent konkret avveies – særlig forholdet mellom statlig styring, hensynet til nasjonal, sentral styring og lokalt selvstyre – er mitt spørsmål til representanten Olsen rett og slett: Ønsker Arbeiderpartiet å se nærmere på alle de kontrollinstanser og innsigelsesinstanser som i dag reelt sett begrenser det kommunale selvstyret?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Hvis statsråd Navarsetes motmakt-turné for to år siden gikk ut på å etablere motmakt – og det må man jo anta – kan vi konstatere at det var usedvanlig vellykket. For det er en motmakt som kommunestyrene opplever hver dag, ved at de ikke får realisert planvedtak fordi det f.eks. er 22 statlige planinstanser som har innsigelsesrett. Så mitt spørsmål er om denne motmakten ikke bekymrer statsråden. Og mer konkret: Kan statsråden nevne bare én – bare én, men aller helst flere – av disse instansene som hun kunne tenke seg å fjerne som ledd i å redusere motmakten og dermed øke gjennomføringskraften for det lokale demokratiet?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Den som fikk meg til å ta ordet for annen gang, var Lise Christoffersen, som hadde problemer med å forstå vår merknad om innsigelsesinstituttet. Det vi peker på, er at vi, i tillegg til at det selvfølgelig er behørig lovhjemmel for disse 22 instansene som har innsigelsesrett, til å stoppe, blokkere og i beste fall kanskje bare forsinke arealdisponeringen i kommunene, har sett eksempler på at disse instansene – noen av dem – føler at de har spesielle særinteresser. Det har i noen tilfeller ført til at det ikke blir så nøye med det hjemmelsgrunnlaget de har innsigelser på, f.eks. at de ikke respekterer tiårsregelen, som går ut på at hvis det har vært avklart tidligere i en periode før arealplanen, kan man ikke fremme innsigelser på samme grunnlag. Da har holdningen vært at man gjør jobben sin best som særinteresseorgan hvis man allikevel fremmer innsigelser, selv om hjemmelen for det juridiske grunnlaget er tvilsom. Det er bare for å forebygge en slik praksis at våre partier har stilt seg bak denne formuleringen. Ellers synes jeg at debatten etter hvert også avslører Arbeiderpartiets egentlige holdning til lokaldemokratiet: at lokaldemokratiet er bra til et visst punkt, og det er når lokale prioriteringer avviker fra de sentrale og fra såkalt nasjonal dugnad. Da er det som regel kommunene som skal utføre oppgaven, og så skal regningen til skattebetalerne. Det er en vanlig trafikk, og for dem som er i tvil om hva jeg mener, kan jeg henvise til representanten Hauglis innlegg, som hadde adresse til lokaldemokratiet her i området, nemlig Bærum kommunestyre. Jeg går ut fra at Haugli har noen partifeller igjen i Bærum som kan målbære dette synet. Det jeg kanskje kan gå med på, er at vi på annet hold, gjennom skatteomfordeling, belønner de skattesterke kommunene for lite, slik at de ikke ser seg så tjent med å legge til rette for boligbygging som de kunne ha hatt hvis de fikk beholde en større andel av skatteinntektene. Det er kanskje også noe på incentivsiden vi burde se nærmere på, som kunne stimulert til det naturlige ønsket om sterkere satsing på lokal boligbygging. Da må vi ikke straffe de områdene som får tilflytting.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Det gjelder representanten Haugli som hadde en helt urimelig fortolkning av mitt forrige innlegg. Jeg har ikke sagt noe som kan utlegges som kritikk mot kommunestyret i Bærum. Mitt innlegg var helt nøytralt. Representanten Haugli gikk her over fra fortolkning til utfylling, og han kom i skade for å fylle ut med sine egne synspunkter. Derimot brukte jeg Hauglis utfall mot Bærum kommune som et eksempel på at man ikke lever særlig godt med noe særlig avvik fra statlige ideelle standarder. Til Navarsete må jeg si at det kan kanskje ha vært slik at man en gang i fortiden gikk i tog mot Erna Solberg som kommunalminister, men jeg tror vi heller må innse at situasjonen i Bærum i dag er at man går i tog for å få henne som statsminister, og det er mye viktigere.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Jeg synes det var klargjørende opplysninger fra samferdselsministeren – det har vært kontakt, men ikke annet enn sporadisk, og man har ikke fått til forandringer. Tvert imot føres det videre argumenter for at svenskene er i sin fulle rett til å spane på norske internettbrukeres bevegelser på nettet. Det må jo bety at den politiske ledelsen slår seg til ro med at norske borgere fra 1. oktober 2012 må akseptere at signaler kan spanes på fra myndigheter som ikke er norske, valgte myndigheter, men tilhører et annet land. Mitt spørsmål er om statsråden før denne ikrafttredelsen kan tenke seg å ta nye politiske initiativ overfor svenske myndigheter og vurdere avbøtende tiltak av mer teknisk karakter for å sikre norske internettbrukeres privatliv.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-05-31:
Jeg vil rose Hoksrud for å ha reist en viktig debatt. Det er paradoksalt at vi nesten uten debatt sklir inn i en rettstilstand hvor man øver vold mot det som var et hellig prinsipp da vi diskuterte datalagringsdirektivet. Der trøstet tilhengerne – og i og for seg andre også – seg med at det i hvert fall gikk en grense ved innholdsspaning. Men det er jo det som nå rent praktisk kan skje, nemlig at det ved grensekryssende trafikk er muligheter for myndigheter som ikke står under demokratisk herredømme i Norge, til å spane, slik at man kan risikere at norske borgeres atferd på Internett innholdsmessig også blir blottlagt. Det er en ganske alvorlig dimensjon, som på sett og vis er alvorligere enn datalagringsdirektivet, gitt at man da holdt seg innenfor den grensen at man ikke var interessert i innholdet i kommunikasjonen. Når svenskene sier at denne loven ikke er rettet mot borgere i andre land, er det delvis riktig, for den gjelder all grensekryssende trafikk, den er ikke spesielt rettet mot Norge. Opprinnelig var også lovforslaget slik at det skulle kunne åpne for spaning på kommunikasjon internt i Sverige, men etter en større debatt om FRA-loven enn den de hadde om datalagringsdirektivet, fikk den svenske personvernopinionen presset frem at kommunikasjon mellom svensker i hvert fall ikke skulle kunne spanes på. Da kan man jo stille spørsmålet om man i denne sammenhengen kunne se på Norge og Sverige som ett dataområde, slik at man, når man ikke interesserer seg for kommunikasjonen mellom Dalarna og Skåne, kunne tenke seg at man heller ikke interesserte seg for kommunikasjonen mellom Rogaland og Skåne. Rent teknisk må det være mulig å finne frem til løsninger hvis politikerne vil. Derfor har jeg også notert meg at statsråden vil innta en noe mer fremoverlent holdning i disse spørsmålene i møte med sine svenske kolleger. Det er en utilfredsstillende rettstilstand hvis vi rett og slett bare skal slå oss til ro med at 1. oktober kommer, og at man da vil frata en veldig stor andel av norske internettbrukere deres personvern.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-05-31:
Trygge, forutsigbare boforhold er en av de viktigste forutsetningene for å kunne leve et godt liv. Det er en viktig grunnpilar for å kunne gi ungene våre gode oppvekstvilkår. Den statlige bostøtten er en økonomisk støtteordning som har som formål å sikre dem med lave inntekter og høye boutgifter en høvelig bolig. Bostøtten har blitt vesentlig styrket de siste årene, og i 2012 legges det til grunn at i gjennomsnitt 128 000 husstander kommer til å få bostøtte utbetalt. Støtten hjelper vanskeligstilte både til å etablere seg og til å beholde den boligen de har. Bostøtten ble vesentlig utvidet og forenklet i 2009. Dette arbeidet blir nå fulgt opp med forslag til endringer i den rettslige forankringen, mens hovedprinsippene for bostøtte som Stortinget vedtok i 2009, er uendret. Formålet med dette forslaget er å få et regelverk som er mer oversiktlig og brukervennlig både for publikum og for rettsbrukere. Jeg er glad for at en samlet komité støtter opp om forslaget om å etablere en egen lov om bostøtte som samler de delene av husbankloven som omhandler bostøtte og retningslinjene Stortinget har gitt om bostøtte. Også høringsinstansene har vektlagt at dette vil gi et mer brukervennlig og tilgjengelig regelverk. Selv om forslaget stort sett er en stadfesting av gjeldende rett, vil jeg, i likhet med de øvrige partiene i komiteen, peke på at forslaget også innebærer noen materielle endringer. For det første vil rettssikkerheten til dem som søker bostøtte, bli styrket ved at klager blir avgjort av en uavhengig klagenemnd. For det andre innebærer forslaget en styrking av personvernet. For det tredje vil etterkontrollen styrkes. Senterpartiet mener forslaget vil gjøre en god ordning enda bedre. Jeg er også glad for at en samlet komité framhever bostøtten som et effektivt boligsosialt virkemiddel, og at det er enighet om at en styrking av bostøtten er et viktig virkemiddel for å bekjempe fattigdom.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-05-31:
I motsetning til resten av komiteen ønsker ikke Fremskrittspartiet å videreføre generalistkommuneprinsippet. Hvordan tenker Fremskrittspartiet at oppgavene skal fordeles mellom kommunene, når vi skal få A- og B-kommuner? Hvilke prinsipper skal ligge til grunn for oppgavefordelingen mellom kommunene? Er det Stortinget som skal stå for oppgaveporteføljen? Skal vi fordele på de 429 kommunene, eller eventuelt et lavere antall, hvis Fremskrittspartiet får det som de vil når det gjelder kommunestrukturen? Kan representanten Hagesæter gi meg eksempler på noen kommuner i Norge som ikke fortjener fortsatt å være en generalistkommune? Hvilke kommuner fortjener ikke å være en A-kommune lenger?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-05-31:
Når det gjelder rapportering og forholdet mellom stat og kommune, deler jeg bekymringen for at det er en voldsom rapporteringsplikt for kommunene. Det er også en ting som er problematisert i meldingen. Jeg er veldig glad for at meldingen peker på at vi skal få bedre egenkontroll i kommunene, enklere rapporteringssystem, og at vi også skal få mindre tilsyn fra statlig hold når disse systemene er på plass. Når det gjelder rapporteringsplikten til private bedrifter, er jo det en helt annen spørsmålsstilling. Men jeg deler også bekymringen for at det kan utvikle seg til å bli en utfordring for private næringsdrivende, spesielt for småbedrifter. Så det er absolutt en problemstilling vi må ha oppmerksomhet på også i tiden framover.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2012-05-31:
Presentasjonen av motmaktturneen kjenner jeg meg ikke helt igjen i. Jeg oppfattet jo det som en måte å engasjere distriktene rundt omkring i Norge på når det gjelder næringsutvikling, samle regionene til å ha større fagmiljø, større samordning. Så jeg oppfattet ikke at det var en krig mot Oslo, men en styrking av samholdet rundt omkring i regionene. Jeg synes jo også at denne meldingen svarer på en god del problemstillinger som vi har når det gjelder forholdet stat–kommune, og den viser en del prinsipper om hvordan vi skal gå videre for å løse dem, både når det gjelder innsigelsesproblematikken, som er en hemming hos en del kommuner, og når det gjelder det med rapporteringsplikt. Så deler vi nok synet på at det lokale selvstyret er det som er det beste for lokalsamfunnet og for tjenesteytingen til våre innbyggere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Uansett kor gode modellar me prøver å lage sentralt, vil eit system der staten detaljstyrer, verte stivbeint. Ein vil ikkje få den dynamikken som ein får når eit kommunestyre sit og ser på sin kommune, talet på barnehageplassar og på sin måte å samhandle mellom dei ulike sektorane i kommunen. Ein kan sjå midlane i samanheng på ein heilt annan måte, og det er sjølvsagt ulike behov i ulike kommunar. Det kan ein ta omsyn til når ein skal prioritere lokalt, og – det er viktig – det å ha ei regjering som sikrar at midlane er tilstrekkelege. Det er ein grunnleggjande føresetnad. Og ein lyttar til kommunane. Då KS sa at det ikkje var god nok barnehagedekning, så la me inn meir midlar i revidert nasjonalbudsjett – me har lagt inn 300 mill. kr meir til neste år til dette – for me lyttar til KS og kommunesektoren, i tillegg til ein god vekst i dei frie midlane innanfor rammene.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Under alt som kjem frå Hagesæter og Framstegspartiet knytt til kommunane, ligg det ei veldig mistillit – ei veldig mistillit til at dei lokale folkevalde vil prøve å gjere tenestene dårlegare. Eg, og regjeringspartia, har ei stor tillit til at ein faktisk vil gjere det betre, at dei som sit nær innbyggjarane, og som møter dei på butikken kvar einaste dag, faktisk vil ha endå større ambisjonar om å gi endå betre tenester enn det me maktar – sjølv om ein gjer mykje bra i denne salen og i regjeringskontora. Så det er kanskje vanskeleg for Hagesæter å forstå den ideologien og det tenkjesettet som ligg bak vår styring av kommunane, som byggjer på tillit, på dialog, på rammer som gir handlingsrom for samfunnsutvikling og tenesteutvikling, og ei trygg forvissing om at dei som er valde lokalt, vil gjere alt dei kan for å gi best moglege tenester. Det er dette det handlar om.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Som tidlegare lokalpolitikar kunne eg kanskje ha ramsa opp ganske mange instansar som eg til tider syntest var til plunder og heft når eg som lokalpolitikar ynskte å få saker igjennom. Som ansvarleg statsråd skal eg ikkje gjere det. Men eg skal vise til det arbeidet som Miljøverndepartementet og Kommunal- og regionaldepartementet har ein god dialog om, nemleg å gå igjennom motsegnstyresmaktene – sjå på kven som fremjar innseiingar, kva dei fremjar dei om – og bruke dette som grunnlag for å få til ei betre samordning. Og det er nødvendig. Når eg er på dei nemnde kommunekonferansane som eg har vore på, er det eitt spørsmål som ofte går igjen, og det handlar mykje om at ein ynskjer at motsegnene skal vere meir samordna. Det synet deler eg, og derfor arbeider me med dette, og det får me kome tilbake til på eigna måtar. Men det er nødvendig å gå igjennom dette, og det er me i gang med.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Eg fryktar ikkje, slik opposisjonen gjer, at kommunane skal verte eit tomt skal. Den regjeringa me no har, har auka handlefridomen, både gjennom ei historisk låg øyremerking og gjennom eit sterkt fokus på at me ikkje skal regelstyre og leggje – nær sagt – skjulte pålegg inn i kommuneramma. Det har vore gjort av tidlegare regjeringar; ein har lagt ei ramme, og så kjem ein i etterkant med kva den ramma eigentleg skal brukast til. Eg har sagt at eg skal vere ærleg mot kommunesektoren. Dei kjem ikkje alltid til å få det dei ynskjer seg, men me skal ha ein ærleg dialog. Det som vert lagt fram som frie midlar, skal vere frie midlar, og det som vert lagt fram av styring, skal følgjast opp med midlar. Dette jobbar me kontinuerleg med – ikkje minst i godt samarbeid med KS. Me har ein særdeles god dialog med KS. Eg er, som representanten Bekkevold, veldig oppteken av at det skal vere eit samsvar mellom dei oppgåvene ein har, og dei midlane ein får til å følgje opp med.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Representanten Helleland slår fast at ein ut frå debatten i dag er breitt einige om styringa av kommunane. Ut frå merknadene kan me seie at nei, det er ein ikkje. I dei aller vesentlegaste prinsippa om styringa av kommunane er Høgre og Framstegspartiet djupt ueinige. Det gjeld prinsippet om generalistkommunen, det gjeld rammestyring og det viktigaste prinsippet, trur eg, for mange kommunar, nemleg at dei skal ha lokalt sjølvstyre og prioritere sjølve. Høgre og Framstegspartiet som – i alle fall tilsynelatande gjennom det som vert sagt – skal tenkje på å gå i regjering i lag, bør avklare det. Eit anna punkt eg må kommentere: Morten Ørsal Johansen seier at om Høgre og Framstegspartiet kjem i regjering, skal oppgåvene finansierast. Eg hugsar at Høgre-folk i Bærum gjekk i demonstrasjonstog mot Erna Solberg – det har vel knapt hendt verken før eller seinare i historia – då ho var kommunalminister, då me hadde eit snitt på netto driftsresultat på 1-talet. I dag kritiserer opposisjonen oss for at det ikkje er på 3 pst. Det er ein himmelvid forskjell på kommuneøkonomien no og på den tida då den proklamerte statsministerkandidaten Erna Solberg styrte norske kommunar. Det finst stortingsrepresentantar i dette huset – eg hugsar spesielt ein frå Trøndelag – som sa at dei var glade for at Høgre kom ut av regjeringskontora etter valet i 2005, for kommunane hadde ikkje greidd det styret lenger. Så spar oss for lovnad om kommuneøkonomien og kritikk av kommuneøkonomien, det er nesten ikkje verdig å høyre på. Debatten har vist at Framstegspartiet ikkje har tillit til lokalpolitikarane, som Hagesæter seier, for dersom ein har det, er det pussig at ein vil demontere det lokale sjølvstyret. Det vert snakka om rovdyr og husdyr. Då er det eit paradoks at Framstegspartiet vil mate rovdyret og sveltefôre husdyret, som eg då går ut frå er kommunane i dette biletet. Ein vil rett nok ha meir lokal styring over planar, men ta frå dei all styring over barnehage, skule og eldreomsorg. Vert lokaldemokratiet styrkt ved det! Eit anna tema som har vore oppe i delar av debatten, er kommunestruktur. Det er komplett umogleg å få svar på kva for kommunar som ikkje har livets rett, kva for kommunar som kan verte tomme skal, kva for kommunar som bør utraderast frå kartet. Eg meiner at innbyggjarane i dei kommunane har rett på å få vete kva framtid deira kommune har før stortingsvalet neste år. Høgre og Framstegspatiet må rett og slett avklare korleis det kommunekartet skal sjå ut før valet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-05-31:
Det er tydeleg at eg tråkka på ei øm tå, og det var ikkje så overraskande. Når det gjeld innhaldet i meldinga, er det kanskje på sin plass å oppsummere at det er tiltak der – det er ikkje så mange som har vore inne på dei konkret. Det er tiltak knytte til lovarbeidet, det skal gjerast tydelege avvegingar mellom nasjonale og lokale omsyn, og kommunane får ei heilt anna rolle når det gjeld medverknad. Det er tiltak som går på enkeltmenneske, lokal tilpassing av individuelle rettar når det er mogleg, å vurdere plikt som alternativ til ein rett, ei samla evaluering og krav til individuell plan. Det er tiltak knytte til styringssystemet, korleis det skal innrettast, og korleis ein skal gjennomgå direktorata – det er veldig stor tilslutning til det i denne sal, det er bra. Ikkje minst er det slått fast prinsipp der som viser at Høgre og Framstegspartiet er gjennomgripande ueinige om det mest grunnleggjande i styringa av kommunesektoren, nemleg om me skal ha generalistkommunar som har ansvar for heilskapen av tenestene, om me skal styre dei gjennom rammestyring som gir lokal fridom og styrkjer lokaldemokratiet, eller om me skal gå for stykkprisfinansiering og statleg styring som gir større forskjellar mellom kommunane – all forsking viser at statleg styring gir større forskjellar enn lokal styring og fordeling. Det er faktisk viktige forskjellar som kjem fram i denne salen i dag. Det synest eg er ganske viktig for debatten i tida framover. Korleis ynskjer me å utvikle lokaldemokratiet vidare? Kva skal vere alternativet til det styret me har i dag? Eg meiner stortingsmeldinga er viktig, det er eit viktig dokument som slår fast viktige prinsipp, og som òg har tiltak som peiker framover. Me byggjer på dialog og tillit, ikkje på einsidig statleg styring. Me skal i det daglege arbeidet syte for at me òg skal byggje opp om det som ligg som berande prinsipp i denne meldinga. Så kan eg leve godt med at representanten Helleland lèt seg provosere. At han hadde større forventingar, får han ta på si kappe. Eg – og regjeringa – er nøgd med at me i denne meldinga har lagt føringar for eit styrkt lokaldemokrati. Det spennande spørsmålet no er: Vil eit alternativ med Høgre og Framstegspartiet rive ned det solide fundamentet for lokaldemokrati som denne regjeringa dag for dag byggjer opp?
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Det er tydelig at Arbeiderpartiet forbereder seg på regjeringsskifte, for de er mest opptatt av hva Høyre skal gjøre i forhold til Fremskrittspartiet. Det er jo interessant. Av denne stortingsmeldingen ser en at det er et visst sprik i også den sittende regjeringskoalisjonen, i og med at det ble en stortingsmelding uten innhold i det hele tatt når det gjelder konkrete forslag. Hva som skjer i forhandlingene etter valget, eller før valget, mellom Høyre og Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti og Venstre, får bli en godt bevart hemmelighet inntil resultatet er klart. Men jeg er helt overbevist om at Fremskrittspartiet og Høyre kan finne sammen på svært mange områder. Også innenfor kommunepolitikken har vi mange punkter som henger sammen. Fremskrittspartiet har en litt annen modell når det gjelder finansiering av kommunale tjenester, det har de også gitt uttrykk for i innstillingen. Men vi får se. Jeg har stor tro på at i 2013 blir det en endring, og da skal vi få til et godt resultat.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Jeg synes det blir litt morsomt når representanten Ingalill Olsen forventer at jeg, som er en simpel representant fra Buskerud, skal stå her og avklare hva som skjer i forhandlingene før valget. Det jeg kan love, er at Høyre vil ta sitt engasjement for det kommunale selvstyret på største alvor. Jeg har merket meg at Fremskrittspartiet er enig med Høyre når det gjelder å få til en tvisteløsningsordning mellom stat og kommune, noe som Arbeiderpartiet motsetter seg kraftig, fordi de mener det vil føre til økt byråkrati istedenfor å gi kommunene en reell handlefrihet. Det er også interessant at Arbeiderpartiet nå har torpedert grunnlovfesting av det kommunale selvstyret, så jeg vet ikke hvem som skal snakke høyest om å ta det kommunale selvstyret på alvor.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Dette er et veldig godt spørsmål. Vi har svaret i Høyre. Det har SV stemt imot. I dag er det nemlig slik at Fylkesmannen er både en tilrettelegger for gode prosesser opp mot kommunene og en megler når det gjelder innsigelser, f.eks. Fylkesmannens landbruksavdeling på den ene siden og Drammen kommune på den andre siden; da megler Fylkesmannen. Men hvis en ikke blir enig, går dette videre til Miljøverndepartementet. Det vi har sagt, er at i prinsippspørsmål, som er vanskelige, bør Fylkesmannen fratas denne rollen. Da bør en ha et uavhengig domstolslignende organ som avgjør i tvistesaker. Da får en en sikkerhetsventil. I dag sitter staten med alle virkemidlene. Fylkesmannens miljøvernavdeling og landbruksavdeling sitter og blir meglet med med Fylkesmannen som megler. Dette er på mange måter et prinsipp som fratar kommunene enhver mulighet til å avgjøre sin egen skjebne. Dette bør avgjøres av uavhengige domstoler, ikke av Fylkesmannen og staten.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Det er forfriskende med en ny komitéleder som våger å tenke litt utenom boksen, og jeg synes innlegget til representanten Hagen var interessant, der han pekte på at det kanskje var en litt skuffende stortingsmelding, uten «djerve tiltak», som han sa. Så tok han seg litt inn og sa at det kanskje var fordi alle var så fornøyde at det var status quo. Da er det kanskje ingen vits i å lage en stortingsmelding – hvis det ikke er meningen å gjøre noen endringer. Så er representanten inne på tvisteløsning og ser muligheter innenfor det. Men det jeg har lyst til å spørre om, er det representanten tar opp på slutten av sitt innlegg, der han peker på at «the weakest link», eller der det er dårligst organisert, er staten. Da er egentlig spørsmålet – nå er jo ikke den ansvarlige statsråd for statlig virksomhet her; det er jo litt synd og litt pussig: Hvilke tiltak tenker Hagen seg gjennomført for å bedre statlig styring eller bedre statens organisering?
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Jeg registrerer at representanten Greni har veldig mye den samme innfallsvinkel som Høyre har i debatten om stat og kommune, nemlig at kommunene er selve grunnbasen, og at en skal gi dem størst mulig handlefrihet og samtidig begrense statens myndighet. For drøyt to år siden hadde statsråd Navarsete en motmaktturné, fordi Oslo-makta – som en først kalte det, og siden ble det vel mer til det sentrale styringsapparatets makt – overfor Distrikts-Norge, overfor kommunene, hadde blitt for stor, så nå skulle en begrense dette fra Senterpartiets hold. Jeg regner med at det er denne stortingsmeldingen som vi nå har til behandling, som skulle være sluttresultatet av denne kampen mot sentralmakten. Synes Greni at en har lyktes med å presentere motmakt i denne stortingsmeldingen?
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Det har vært mange innlegg, særlig fra Arbeiderpartiet, som i større grad har konsentrert seg om andre partiers politikk enn egen politikk. Det skjønner jeg, fordi regjeringen og spesielt Arbeiderpartiet er i ferd med å gå tom for ideer. Da er det greit å skyte på opposisjonen, som prøver å uttrykke en alternativ politikk. Derimot har representanten Hagen fra SV i sine to innlegg gitt inntrykk av at han faktisk er litt lyttende og ønsker å ha en dialog om utviklingen av politikken knyttet til forvaltningen av stat og kommune. Han stiller spørsmål til Høyre om merknaden hvor vi sier at vi «mener at fylkesmannen bør opptre som megler eller «positiv brobygger» i konflikter mellom statlige og kommunale interesser.» Han synes det er litt rart all den tid vi også ønsker en uavhengig tvisteløsningsordning. Som medlemmer av kommunalkomiteen har vi gleden av å møte alle landets fylkesmenn når vi reiser på fylkesreiser. Vi møter også kommunene. For å si det veldig enkelt finnes det to typer fylkesmenn: Det er den fylkesmannen som forsøker å tilrettelegge for at kommuner og stat skal bli enige, og så er det den fylkesmannen som ser det som sin hovedoppgave å framelske uenighet og komme med innsigelser. Høyre ønsker å ha den første typen fylkesmann – en fylkesmann som bidrar til en konstruktiv dialog, og som bidrar til å rettlede kommuner i stedet for å irettesette kommuner. Det er svaret på den utfordringen. Så blir det gjort et poeng av at Høyre og Fremskrittspartiet sier at vi vil legge ned fylkeskommunen. Det er ingen bombe – det har vært programfestet i mange år. Når det gjelder hvordan fordelingen av oppgaver skal skje, kan jeg forsikre representanten Ingalill Olsen, som vel tok opp dette, om at det er vi godt i gang med å detaljfeste. Den planen vil bli presentert i god tid før neste valg. Ingen trenger å være redd for at oppgavene plutselig skal sveve i løse luften. Dette skal fordeles på en riktig måte. Det vil naturligvis ta noe tid å gjennomføre en sånn reform, men Høyre kommer til å ha svar på de utfordringene som Ingalill Olsen etterlyser. Ellers takker jeg for en grei debatt så langt. Det har vært en ryddig gjennomgang. Det viser at det er bred enighet om hovedprinsippene for styringen og fordelingen av oppgavene mellom stat og kommune. Vi ser at det er mye ugjort når det gjelder å konkretisere i denne meldingen, men det kommer vi kanskje tilbake til senere.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
Jeg synes statsråd Navarsete demonstrerer sin maktesløshet når hun i innlegget etterlyser konkrete, detaljerte svar på hvordan både Høyre, Fremskrittspartiet og den øvrige opposisjonen skal utforme sin kommunepolitikk og forholdet mellom stat og kommune. Når hun selv i halvannet år har utsatt og utsatt denne stortingsmeldingen som endte opp som en prinsippmelding uten konkret innhold, er det ganske freidig – vil jeg nesten si – å utfordre opposisjonen på i detalj å skulle legge fram sine konkrete planer. Hadde statsråden lagt fram en stortingsmelding med substans, med et innhold, med en vilje til å tenke nytt i forholdet mellom stat og kommune, skulle opposisjonen sannelig ha gitt gode svar. Men vi ønsker ikke å bruke opp vårt krutt i en debatt der statsråden har bevist sin maktesløshet innad i regjeringen, og ikke har fått gjennom et eneste konkret punkt. Da synes jeg det er ganske spesielt å skulle be opposisjonen om å komme med sine svar. Da må statsråden først presentere politikk og ikke kun en akademisk forelesning om prinsippene mellom stat og kommune.
Trond Helleland (Høyre), 2012-05-31:
La meg først slå fast at jeg naturligvis taler kun på vegne av Høyre. Høyre og Senterpartiet er enige om både generalistkommuner, rammestyring og – i det hele tatt – de viktigste prinsippene som ligger i denne meldingen. Det som var vårt utgangspunkt da vi skulle behandle denne meldingen, var at hvis regjeringen virkelig hadde – jeg holdt på å si – fulgt opp de ambisjonene som statsråd Navarsete ga uttrykk for, bl.a. på KS’ kommunedager og andre steder, om at nå skulle en virkelig få en melding som flyttet grensene, som endret forholdet mellom stat og kommune, ville vi naturligvis brukt mye mer tid på å gå inn på konkrete forslag. Da er også svaret til representanten Aksel Hagen at det vi har gjort, og det vi gjør, er å synliggjøre politikken vår nesten hver måned i Stortinget gjennom å fremme representantforslag som går konkret på problemstillinger som berører forholdet mellom stat og kommune. Vi hadde et bredt forslag for et par år siden om lokaldemokratiet versus staten – både om Fylkesmannens skjønnsutøvelse, om eiendomsretten, om arealforvaltningen osv. Vi har nylig i denne sal behandlet et forslag om et uavhengig tvisteløsningsorgan mellom stat og kommune, og vi har andre eksempler på forslag som viser Høyres retning og Høyres politikk. Det som blir konklusjonen på denne debatten, er at de aller fleste er enige om hovedprinsippene for styring og for forholdet mellom stat og kommune. Hva som blir resultatet ved en potensiell ny regjeringsdannelse, er for tidlig å forskuttere, men det som vel er et ganske vanlig prinsipp i dette hus, er at det store flertallet alltid har flertallet. Dermed må en jo legge til grunn at i de saker der alle partier er enige, unntatt ett, må en i hvert fall regne med at det skal litt til å få gjennomslag for helt grunnleggende revolusjonerende prinsipper for forholdet mellom stat og kommune. Vi skal diskutere, Høyre og Fremskrittspartiet, og vi skal ha med Kristelig Folkeparti og Venstre også i diskusjoner. Vi gleder oss til det. Det blir spennende – sikkert like spennende som da Navarsete forhandlet med Stoltenberg og Halvorsen. Det har vist seg at de har fått til en del – men nå er de gått tom for ideer, og dermed ble det en stortingsmelding uten konkret innhold.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Høyre har ambisjoner om å samle partiene på borgerlig side til et regjeringsalternativ fram mot neste stortingsvalg. Slik meningsmålingene framstår nå, er det mest realistiske regjeringsalternativet til fortsatt rød-grønn regjering en regjering bestående av Høyre og Fremskrittspartiet. Velgerne fortjener at viktige politikkområder avklares av Høyre og Fremskrittspartiet før valget, slik at man vet hva man får med en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-regjering. Et slikt viktig område er velferdstjenestene i kommunene. Barnehage, skole og eldreomsorg betyr mye for de fleste av oss. Kan Høyre garantere at Fremskrittspartiets standpunkt om stykkprisfinansiering av disse viktige velferdstjenestene ikke vil bli gjennomført? Eller kan vi risikere stykkprisfinansiering av skole og eldreomsorg med en Høyre–Fremskrittsparti-regjering?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Jeg registrerer at Høyre ikke kan gi noen garanti mot Fremskrittspartiets stykkprisfinansiering – og det er faktisk et voldsomt angrep på lokaldemokratiet. Jeg trodde at lokaldemokratiet betydde såpass mye for Høyre at de allerede nå kunne avklare et slikt spørsmål. Ettersom Høyre ikke vil avklare det nå – kan Helleland garantere at dette er spørsmål som vil bli avklart før valget, eller må velgerne leve i uvisshet om hvordan sykehjemsplasser, skoleplasser eller andre kommunale tjenester blir finansiert med en eventuell ny regjering?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Når det gjelder stykkprisfinansiering og bekymringer knyttet til det, går det på at hvis hver enkelt innbygger i Norge skal få x antall kroner utbetalt til en tjeneste, vil det bli store forskjeller i Norge. Når det gjelder barnehagen, er det riktig at vi hadde et øremerket tilskudd under innføringen av reformen. Det er en god måte å få innført en reform på. Men vårt mål er at kommunesektoren i størst mulig grad skal være rammefinansiert, og at kommunen skal disponere sine egne penger. Det handler om lokal frihet, det handler om demokrati. Vi registrerer at kommunene greier dette svært godt. Så kan man diskutere: Skulle man hatt en type styrt finansiering som en hadde, lenger? Vi hadde en historisk lav øremerking, og det anser vi som veldig bra og positivt for lokaldemokratiet.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Jeg føler meg ikke helt bekvem med innledningen knyttet til Stalin, det får stå for replikanten! Når det gjelder tillit og kontroll: For å få dette til å fungere og for at vi skal få tilnærmet like tjenester, er det viktig at vi har rettssikkerhet, men det er også viktig at det skal kontrolleres. Arbeiderpartiet ønsker at det skal være kontroll, men vi ønsker også at kommunene skal sørge for dette selv. Jeg tror vi gjør klokt i å ha en gjennomgang, se om det er tilsyn i for stor grad, om de er målrettet nok, om de treffer godt nok, og om de forbedrer tjenestene, for det er det som er hensikten. Fra Arbeiderpartiets side er vi med på å se på det, fordi vi ønsker at det skal bli bedre tjenester for innbyggerne i kommunene. Der tror jeg faktisk vi har et felles synspunkt i hele komiteen.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Vi skal nå ikke forskuttere grunnlovsbehandlingen. Men når det gjelder lokaldemokratiet, er det godt etablert ute i den norske politiske sfære. Det er samtidig sånn at det å endre Grunnloven tar tid, og å endre Grunnloven skal også ta tid. Vi skal være sikre på at når vi forandrer Grunnloven vår, skal det være størst mulig flertall, det skal være vel forankret, og vi skal gjøre det på en ordentlig måte. I talen sin i dag viste presidenten til hvor lang tid det tok før parlamentarismen kom inn i Grunnloven. Det er ikke sikkert det tar like lang tid framover med lokaldemokratiet, men det er kanskje et eksempel på de ting som er etablert. Det tar sin tid å endre Grunnloven.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-31:
Det var replikkordskiftet og manglende svar fra Høyre og Fremskrittspartiet som gjorde at jeg følte meg fristet til å ta ordet igjen. Vi tror ikke at det blir borgelig flertall ved neste valg, men velgerne har krav på å få vite hva slags politikk en eventuell annen regjering vil føre. Da får vi fram de politiske forskjellene. Det er bra for velgerne. Men vi registrerer at verken Høyre eller Fremskrittspartiet vil gi en sånn avklaring, og det skaper usikkerhet. Siden de ikke svarer, kan vi bare lese merknadene fra disse to partiene til denne stortingsmeldingen, så blir det klart. Dersom det blir et skifte, vil det bli mindre penger til det store flertallet av norske kommuner. Både Høyre og Fremskrittspartiet vil endre skattefordelingen. Skattesterke kommuner skal få beholde mer av sine midler. De skal styrkes. Forskjellene vil øke, fordi de skattesvake kommunene vil få beholde mindre. Det betyr at det er det store flertallet av norske kommuner som vil komme dårligere ut. Vi kan videre lese at fylkeskommunen vil bli lagt ned. Det er Høyre og Fremskrittspartiet enige i. Vi kan få stykkprisfinansiering, for det vil Fremskrittspartiet ha – hvis de får gjennomslag. Videre kan det hende at Fremskrittspartiet får gjennomslag for at Fylkesmannen skal fjernes og erstattes av en forvaltningsdomstol. Det kan muligens bli tvang når det gjelder kommunesammenslåing. Merknadene viser at det vil være svært store forskjeller mellom en rød-grønn regjering og en eventuell mørkeblå regjering, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet. Jeg konstaterer at Høyre og Fremskrittspartiet er uenige på enkelte områder. Det er naturlig for ulike partier. Det bekymrer meg heller ikke. Det som bekymrer meg mer, er det de er enige om. Da vil det bli endringer i Kommune-Norge.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Det var godt å høre, president! Høyre er, som oss andre, opptatt av fylkesmannsrollen, og jeg merker meg særlig ett utsagn, som jeg ønsker at representanten Trond Helleland kan utdype litt. Høyre skriver at Fylkesmannen bør opptre som megler i konflikter mellom statlige og kommunale interesser. Samtidig vil vi at den samme fylkesmannen skal gå tidlig inn i planprosesser og fremme statens interesser – ulike typer interesser, faktisk. Vi vet jo at den samme fylkesmannen har mulighet til å ta i bruk innsigelsesinstituttet, som er problematisert på en god måte både i meldinga og i innstillinga fra oss i komiteen. Hvordan kan en fylkesmann spille rollen som megler og såkalt positiv brobygger og samtidig spille de andre rollene som jeg presenterte her?
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Det er interessant at Fremskrittspartiets Gjermund Hagesæter fra denne talerstolen slår fast at det har vært stor framgang på samferdselsområdet i Norge. Det er interessant, men det var ikke derfor jeg ba om replikk. Det er knyttet til at Fremskrittspartiet i innstillinga er med på en merknad hvor partiet uttrykker skepsis mot rettighetslovgivning. Ja, jeg er helt enig i at dette er en viktig og vanskelig debatt, men samtidig overrasker det meg at Fremskrittspartiet uttrykker en slik skepsis – et parti som ellers foreskriver stykkpris og det som på side 44 beskrives som «behovsstyrt statlig finansiering». Hvis ikke dette er en form for rettighetstilnærming, vet ikke jeg. Uansett hva jeg vet eller ikke vet: Kan Fremskrittspartiet ved Gjermund Hagesæter peke på konkrete områder hvor dagens rettighetslovgivning går for langt?
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Nei, så vidt jeg vet, har ikke regjeringa noen ambisjon om å videreutvikle overstyring. Men regjeringa er opptatt av – det prøvde jeg å si i innlegget mitt – at det virkelig er noen tankekors og dilemmaer når det gjelder hvordan vi skal få til dette samspillet best mulig. En årsak til at det blir slik, er at det er ulike grupper i samfunnet som er opptatt av å sikre sine interesser og det som er viktig for nettopp den interessegruppa, f.eks. på tjenesteområdet. Ikke minst er Fremskrittspartiet flink til å bidra i så måte. Men at summen alt i alt blir for stor, sjøl om det bak hver enkelt lov og forskrift er gode intensjoner, det er vi alle enige om, og ikke minst er det også slått fast som et interessant og utfordrende dilemma i stortingsmeldinga.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Det har jeg i og for seg ikke noe godt svar på. Jeg deltok for noen år siden med liv og lyst i forvaltningsreformdebatten. Det syns jeg var en spennende debatt. Der var det virkelig gjort et forsøk på å reorganisere det statlige nivået, ikke minst det regionale nivået, for den regionale stat har jo delt inn Norge på, jeg tror vi sa, mellom 30 og 35 ulike måter på det verste. Dette skaper en kaotisk situasjon, både for dem som skal forholde seg til staten, og ikke minst dem som skal jobbe innenfor det statlige systemet og på vegne av staten. For meg er det ikke noe nederlag at denne stortingsmeldinga ikke gir et ferdig svar på dette. Jeg syns stortingsmeldinga for meg fungerer godt på den måten at den påpeker problemet på en god måte. Da må vi jobbe videre med det. Jeg syns da at bl.a. vi i denne komiteen faktisk skal ha hovedfokus på – skal vi si – vårt eget nivå, det statlige, mer enn å være så veldig opptatt av kommunestrukturspørsmålet.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Jeg tror dette på et vis var to spørsmål. For det ene mener jeg at det er riktig å fjerne kontantstøtten og stimulere til at ungene skal være i barnehage. Så er det et godt poeng at når vi først gjør dette, må det finansieres på en anstendig måte, slik at de som skal sette dette ut i livet, staten – jf. innlegget mitt – er veldig avhengig av at kommuner klarer å gjennomføre statlig politikk. Hvis det ikke er godt nok finansiert, oppstår det et problem. Jeg har også fulgt med på den debatten. Det er litt faktakonflikt her også mellom de ulike partene, så jeg har ikke noe mer å si utover at hvis dette ikke er godt nok finansiert, må det finansieres bedre. Siste ord i den debatten mellom stat og kommune er ikke sagt.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Trond Helleland hadde etter min mening et delvis godt spørsmål, som dreide seg om Fylkesmannens ulike roller/hatter. Jeg er enig i at et tvisteløsningsorgan kan ta noe av – skal vi si – samordnings-/avklaringstrykket vekk fra Fylkesmannen. Men det løser ikke det som var hovedpoenget mitt, nemlig at Fylkesmannen i dag, ifølge plan- og bygningsloven, skal gå tidlig inn i planprosesser og representere tunge, nasjonale interesser. Det er en viktig oppgave. Da kan ikke den samme Fylkesmannen samtidig være en mekler/brobygger mellom stat og kommune. Her ligger det et dilemma. For å ta i bruk det Michael Tetzschner sier, at de rød-grønne er uklare og lite ferdigtenkte, mens Høyre er veldig ferdigtenkt: Dette er et eksempel på at heller ikke Høyre er ferdigtenkt. For å gå litt videre på det regionale nivået, som vi også har diskutert litt her: Noe av det fine med forvaltningsreformdebatten og de standpunkter som en del av oss hadde i den, var at vi prøvde å rydde opp på det regionale nivået. Vi demokratiserte det. Vi la en del av det statlige inn under politisk, demokratisk kontroll i den nye fylkeskommunen/regionen. Det ville ikke Høyre være med på. Høyre ville, og vil fortsatt, bare legge ned fylkeskommunen. De tar ikke – så vidt jeg kan skjønne – noe del i den viktige debatten om hva en skal gjøre med det statlige, regionale nivået, som per i dag er såpass uoversiktlig organisert, og som vanskeliggjør en helhetlig tilnærming, ikke minst når det gjelder nasjonal politikk. Det som kjennetegner oss som er glad i og vil styrke fylkeskommunen, er at vi har veldig tru på at nasjonal politikk bør få en regional merverdi rundt omkring i landet vårt. Hele prosessen fram til tilførsel av regional merverdi bør ikke minst være politisk, og bør slik sett legges til et politisk organ på det regionale nivået. Her mener jeg Høyre ikke er ferdigtenkt – det er den positive fortolkninga. Jeg syns Høyre med mer liv og lyst burde delta i denne debatten, og ikke bare engasjere seg i kommunestrukturdebatten. Apropos kommunestruktur: Det er enkelt å ha som standpunkt at her må en rydde opp. Et lite tankekors, kanskje, når en ellers hyller det kommunale sjølstyret og syns å ha tru på det på alle mulige måter: Når det gjelder kommunestruktur, skal staten plutselig veldig klart inn, for her kan en ikke stole på Kommune-Norge sjøl. Det jeg ennå ikke har sett, gjelder dette: Hvordan vil det nye kommunekartet, som noen sentralt skal sitte og tegne, egentlig se ut? Det er lett å si at det skal tegnes av noen som sitter her i Oslo, men hvordan kommer det egentlig til å se ut?
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-05-31:
Jeg skal ikke ødelegge den gode tonen som Trond Helleland og jeg har hatt i debatten, men jeg undrer meg over det siste innlegget mot statsråden. Kan vi virkelig ikke forvente at Høyre og opposisjonspartiene skal drive aktiv politikkutvikling? Det Trond Helleland sier, er at det opposisjonen maksimalt har kapasitet til, er å drive reaktiv politikkutvikling: Først må vi komme med vår, og så skal Høyre gi tilsvar til den. Nei, et parti som har de regjeringsambisjoner som Høyre har, bør så absolutt drive aktiv politikkutvikling, presentere resultatet av den politikkutviklinga for sine velgere, og ikke skylde på oss hvis en ikke sjøl har kapasitet eller kompetanse til å drive slik politikkutvikling.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-05-31:
Ingalill Olsen har tidlegare uttrykt bekymring for Framstegspartiets standpunkt om behovsstyrt statleg finansiering av grunnleggjande velferdstenester i kommunane, eller stykkpris, som ho kallar det. Ho seier at dette vil vere eit angrep på det lokale sjølvstyret. Men no er det jo slik at for ikkje så veldig lenge sidan var barnehagane stykkprisfinansierte. Barnehagane fekk altså finansiering frå staten ut frå kor mange barn som gjekk i den enkelte barnehagen. Så blei dette lagt om, slik at denne finansieringa av barnehagane skulle inn i rammefinansieringa, sjølv om altså kommunane har akkurat dei same utgiftene til barnehagar og akkurat dei same oppgåvene der. Spørsmålet mitt er: Føler representanten Ingalill Olsen at denne omlegginga når det gjeld barnehagefinansieringa, har vore eit lyft for det lokale sjølvstyret?