Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-04-01:
Riksrevisjonens gjennomgang av statsregnskapet for 2006 viser heldigvis at det aller meste er tilfredsstillende. Det er avgitt 211 avsluttende revisjonsbrev uten merknader og 19 med merknader. Dette er litt færre merknader enn til regnskapene for 2005. Man får ta det positive til å begynne med. Det som imidlertid ikke er så bra, er at fem virksomheter har fått brev med merknader for tredje år på rad. Flere fagdepartementer har også fått merknader om samme forhold tidligere. Dette tyder på at Riksrevisjonens merknader ikke følges like godt opp av alle fagdepartementer. Jeg vil derfor understreke at departementene her må bli flinkere, både når det gjelder egne aktiviteter, og overfor sine underliggende virksomheter. Det er særlig ett tema som er en gjenganger - brudd på regelverket for offentlige anskaffelser. På dette området ser det ut til å være behov for en overordnet gjennomgang for å se hva som kan gjøres for at regelverket skal bli fulgt. Regelverket skal bl.a. bidra til at anskaffelser skjer på en åpen og samfunnstjenlig måte, og slik at en unngår misligheter. Det er da tankevekkende når til og med Fornyings- og administrasjonsdepartementet, som forvalter regelverket, får kritikk for etterlevelsen - som andre hittil i debatten også har påpekt. La meg samtidig si at Kristelig Folkeparti i utgangspunktet naturligvis forsvarer anskaffelsesreglementet, men vi vil samtidig understreke at det er et viktig unntak nedfelt i ordningen som skal sikre at frivillige ideelle organisasjoner, som f.eks. Frelsesarmeen, skal ha trygghet for driften av institusjonene de har for bl.a. barn og rusmiddelmisbrukere. Det er positivt at det finnes en slik unntaksbestemmelse i regelverket for offentlige anskaffelser for nettopp denne typen tilbud. Statlige og kommunale oppdragsgivere skal kunne velge å gå i forhandlinger med ideelle organisasjoner i stedet for å følge det ordinære anskaffelsesreglementet. Den generelle bakgrunnen for unntaksbestemmelsen var bl.a. risikoen for at kravet til åpen konkurranse ikke i tilstrekkelig grad ivaretok hensynet til et ønsket samfunnsmessig engasjement og samarbeid med veldedige/ideelle organisasjoner. La meg derfor understreke at denne unntaksbestemmelsen er til for å bli brukt. Som saksordfører for Justisdepartementet og Utenriksdepartementet vil jeg også knytte noen kommentarer til disse. Også Justisdepartementet får kritiske merknader til brudd på regelverket for offentlige anskaffelser. Departementet får også kritikk for dårlig måloppnåelse i enkelte av de underliggende virksomhetene. Saksbehandlingstid og restanser økte i den sivile rettspleien på grunnplanet gjennom 2006. Det er forventninger til at et nytt saksbehandlingssystem som er tatt i bruk, etter hvert bidrar til raskere saksbehandling. Justisdepartementet sier at det har bedret seg i 2007. Riksrevisjonen vil fortsatt følge opp merknader fra tidligere år som gjelder saksbehandlingstiden i domstolene og hos generaladvokaten og informasjonssystemet i politietaten. La meg understreke at det er svært viktig at informasjonssystemene i politietaten fungerer godt, og at en har reserveløsninger som kan fungere i alle situasjoner som måtte oppstå. Når det gjelder Utenriksdepartementet, er det i særlig grad i saker i tilknytning til utviklingshjelp som det er merknader til. Men det er bl.a. en gjenganger i departementet som helhet som gjelder praktiseringen av arbeidstidsbestemmelsene. Det forventes nå at dette blir tatt skikkelig fatt i av statsrådene i Utenriksdepartementet. Komiteen har i forbindelse med behandlingen av Dokument nr. 1 hatt åpen høring med statsråd Solheim, der bl.a. følgende problemstillinger ble belyst: Utenriksdepartementets styring av utenriksstasjonene, rapporteringsrutiner, rutiner for behandling av rapporter og rapportering/håndtering av mistanke om korrupsjon og misligheter norsk bistands mål og resultatoppnåelse, forvaltningen av budsjettstøtte, kontroll med bruken av midler og bærekraften i prosjekter etter endt støtte Riksrevisjonen påpeker at det er svakheter i departementets forvaltning av tilskuddene. Det gjelder også departementets oppfølging når det gjelder korrupsjon. I høringen redegjorde statsråden grundig for arbeidet knyttet til korrupsjon. En veileder er nå utarbeidet, og det er gjort et arbeid fra departementets side for å få bedre rutiner og kontroll ved korrupsjonsmistanker. Jeg har forventninger til at dette vil bidra til en bedre oppfølging i framtiden. Riksrevisjonen melder om svakheter i forhold til målsettinger, resultatindikatorer, risikomomenter og resultatrapportering etter gjennomgang av prosjekter i Zambia, Malawi og Mosambik. La meg understreke at det er viktig at mål og rapporteringer er av en slik art at det er mulig å kontrollere om bevilgningene gir de ønskede resultater. Riksrevisjonen stiller også kritiske spørsmål ved oppfølging når det gjelder budsjettstøtte. Budsjettstøtte gjør det vanskeligere å etterspørre bruken av midlene og om de virkelig brukes til å prioritere fattigdomsbekjempelse og utvikling. Samtidig gir de det enkelte lands myndigheter mulighet til å prioritere ut fra egne vurderinger. Dette er derfor et dilemma og bør følges nøye fra departementets side. Stortingets viktigste måte å kontrollere bruken av bistandsmidler på er gjennom den årlige budsjettproposisjonen. Det er derfor viktig at det også framgår her hvor og til hvilke formål pengene skal brukes, og at det i ettertid redegjøres i budsjettproposisjonen for de resultater som er oppnådd. Dette er helt nødvendig for at Stortinget skal kunne utøve nødvendig styring og kontroll.