Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-03-17:
Det er jo ingen mangel på festtaler og flotte ord når man snakker om lokalt selvstyre og lokaldemokrati. Det bærer vel også denne meldingen til en viss grad preg av. Derfor synes jeg det er ekstra slående at kontrasten mellom festtalene, de flotte ordene og virkeligheten slik den oppleves der ute blant kommunepolitikere, blant lokalt tillitsvalgte og blant folk flest, veldig ofte kan være stor. Opplevelsen der ute er at det er mindre rom for lokalt selvstyre – det rommet blir stadig mindre – og at mer makt flyttes ut av kommunestyret og inn i denne sal, eller enda verre inn i departementer og byråkratier. Det var jo en som sa en gang at all makt skulle være i denne sal, men jeg tror ikke det var det som var hensikten med forslaget. Man går altså bort fra folkevalgt kontroll, man går bort fra beslutninger som er forankret i folkevalgte organer nær folk, og så sentraliserer man dem inn til Stortinget og inn til Oslo. Det finnes mange eksempler på det, som f.eks. at frie inntekter reelt sett under denne regjeringen har gått ned med nesten 1 milliard kr. Plan- og bygningsloven er et eksempel, og man kunne nevnt flere andre. Lokaldemokratiet er en styrke. Hvis man skal tilbake til et sterkere lokaldemokrati, krever det også noen tøffe grunnleggende prinsipper. Et av dem er at det må være forskjell på kommunene. Hvis lokaldemokratiet skal ha noen funksjon, ha noen verdi, må det være forskjell på hvem som styrer. Det må være en forskjell på en rød-grønn kommune og en Høyre-kommune. Det betyr også at det kan bli forskjeller for innbyggerne – og så får de stille sine lokale folkevalgte til ansvar. Denne stortingsmeldingen handler i stor grad om hvordan man skal styrke lokaldemokratiet, og i likhet med foregående representant, er jeg helt enig i at det å fokusere på fylkeskommunen er et blindspor. Fylkeskommunen har ikke den demokratiske legitimiteten som kommunen har, og jeg tror heller ikke folk oppfatter eller har det samme nære forholdet til fylkeskommunen som de har til sine lokale folkevalgte politikere. Jeg har – kort – lyst til å kommentere tre konkrete punkter og si bitte lite grann om Høyres begrunnelse for dem. Det første dreier seg om forsøkene som skal innføres med stemmerett for 16-åringer. Nå har det i og for seg vært en snuoperasjon. Den forrige kommunalministeren fra Senterpartiet var, så vidt jeg husker – i hvert fall virket det slik – ganske kraftig motstander av dette. Men nå har man altså snudd. Det er jo slik at alle aldersgrenser til en viss grad er vilkårlige, men Høyre mener at dagens stemmerettsalder representerer en fornuftig avveining for når en innbygger kan regnes som et voksent medlem av samfunnet. Dessuten er det verdt å ha med seg to veldig avgjørende ting – det første er at valgdeltakelsen blant førstegangsvelgerne allerede er lav, og det å senke myndighetsalderen med to år vil neppe endre noe på det. En annen ting som er interessant, er at hvis man lytter til de unge selv, viser så å si alle undersøkelser at 16-åringer ikke ønsker stemmerett. De ønsker innflytelse, men de mener ikke at stemmerett er riktig vei å gå. En kort kommentar også til mindretallets rettigheter i lokaldemokratiet. Det er grunn til å være skeptisk til kommuner hvor store partier går sammen for å redusere antallet kommunestyrerepresentanter, særlig hvis det er med sikte på å styrke egen posisjon. Likevel mener ikke Høyre at man trenger en så sterk mindretallsgaranti i forhold til dette at det i verste fall går på bekostning av nødvendige endringer der det trengs. Det er rett og slett for stor lokal variasjon til at man kan ha en sentral mindretallsgaranti på den måten. Så til slutt til et av de forslagene i stortingsmeldingen som kan få mest vidtrekkende konsekvenser, nemlig at man skal innføre en felles valgdag for stortingsvalg og lokalvalg. Allerede i dag sliter lokalpolitikken med å bli synliggjort. Kommunevalgkampen har av en eller annen merkelig grunn stempel som en slags B-valgkamp – det er ikke like viktig hvem man velger til å styre kommunene der folk bor. Hva vil da skje hvis man innfører én dag, og hvis lokalpolitikerne, f.eks. fra mitt hjemfylke, Telemark, er nødt til å konkurrere med Jens Stoltenberg, Erna Solberg og Siv Jensen om oppmerksomheten? Jeg frykter at det vil bli som å ta et strupetak på lokaldemokratiet og gjøre en vanskelig situasjon enda verre. I Telemark, hvor jeg kommer fra, har jeg møtt flere senterpartirepresentanter. De er alltid flinke til å understreke at de er for det lokale selvstyret. Jeg må si at jeg håper at Senterpartiet i denne saken vil tenke seg om og gå imot forslaget – hvis det i det hele tatt er tenkelig.