trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Norge er et rikt land der de aller, aller fleste har det veldig bra. Derfor blir også fattigdommen blant dem som er utenfor og føler seg utenfor, mye tydeligere og mye mer alvorlig. Hvis en ser på fattigdommen i Norge og hvem som er fattige, er det mange årsaker, men det er ett fellesstrekk, og det er at de som er forsørgerpersoner i familien, er utenfor arbeidslivet over lang tid. Hvis en da ser på hva som er årsaken til at man er utenfor arbeidslivet over lang tid, er det ofte knyttet til en sykdomssituasjon. Spesielt rus og psykiatri er overrepresentert når det gjelder årsaken til at man er utenfor arbeidslivet i lang tid. Psykiatrisk sykdom har den spesielle egenskapen at den faktisk er en ungdomssykdom. Tre av fire som får en psykisk lidelse, debuterer med den lidelsen før de fyller 25 år. Det betyr at noe av det viktigste en kan gjøre for å sikre at unge mennesker ikke faller ut av eller lar være å komme inn i arbeidslivet er så tidlig som mulig å gi et godt tilbud til dem som har psykiske lidelser. I 2009 var det 4 700 barn og unge med alvorlige psykiske lidelser som ikke fikk behandling innen en medisinsk fastsatt tidsfrist. Veldig mange av disse ble gående i månedsvis før de begynte på behandling. Dette er de som er så syke at de får en medisinsk fastsatt tidsfrist. Regjeringspartiene nekter å stemme for opposisjonens forslag om at disse skal kunne bruke ledig kapasitet på et tidligere tidspunkt. Det er ledig kapasitet, men regjeringspartiene nekter å la disse barn og unge bruke den ledige kapasiteten. Innenfor rus ser man akkurat det samme bildet. Ventetiden har økt dramatisk under den rød-grønne regjeringen. Mange får ikke behandling, samtidig legges gode behandlingstilbud ned. Den tredje gruppen er personer som er kronisk syke. De kunne fått rehabilitering, de kunne fått opptrening. Institusjoner over hele landet legges nå ned, selv om det er et stort behov for denne typen tjenester. Det er disse virkemidlene som virkelig vil bety noe i kampen mot fattigdom i Norge, å gi syke mennesker behandling på et tidligst mulig tidspunkt.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Representanten Karin Andersen holdt et piskende innlegg over Høyre som det er all grunn til å svare på. Hun hevdet i sitt innlegg at Høyre bruker pisk for å få fattige og folk som er på uføretrygd, tilbake igjen i arbeid. Da må jeg spørre: Hvilke forslag i Høyres alternative statsbudsjett er det Karin Andersen tenker på når hun åpenbart prøver å skape et inntrykk av at Høyre foreslår en reduksjon i de sosiale ytelsene for at folk skal komme tilbake til arbeid? Jeg klarer i hvert fall ikke å finne et eneste slikt forslag, og det hadde vært en fordel for debatten om Karin Andersen redegjorde for hvilke forslag det er. Er det sånn at når Høyre foreslår de samme sosiale ytelsene som regjeringen, bruker vi pisk, mens når regjeringen selv foreslår det, er det ikke pisk? Hvis det er debatten om uføretrygd representanten tenker på, oppfatter jeg at vi der er i en situasjon der Høyre nettopp diskuterer med regjeringen, som Karin Andersen er en del av, om hvordan vi kan gjøre endringer i uføretrygdordningen, slik at det skal bli lettere for uføretrygdede å jobbe, for dem som har mulighet til det. Det kan umulig være pisk å foreslå den type tiltak. Så trekker Karin Andersen fram vårt forslag om å kutte i det statlige barnevernsbyråkratiet og framstiller det som en reduksjon i barnevernet. Det er feil. Høyre foreslår å flytte flinke barnevernsfagfolk som det statlige barnevernet har sugd fra kommunene og inn i et byråkrati, tilbake til kommunene, slik at de jobber med de barna som trenger flinke fagfolk rundt seg i en vanskelig situasjon. Så har representanten også den frekkhetens nådegave å snakke om de syke som en må hjelpe tilbake i arbeid, når regjeringspartiene, i en debatt som vi skal ha senere, kommer til å gå imot en samlet opposisjons krav om at nettopp pasienter som er psykisk syke, pasienter som er rusavhengige, og pasienter som er kronisk syke, skal prioriteres foran andre pasienter i vårt helsevesen. Dette går de rød-grønne partiene imot, og så har representanten Karin Andersen den frekkhetens nådegave nærmest å stemple Høyre som et usosialt parti. Innlegget fra Karin Andersen er et typisk innlegg fra henne, et innlegg som viser at hun har redusert sosialpolitikken til en misunnelsespolitikk, der det er viktigere å straffe dem som jobber mye, enn å gjøre det som hjelper: hjelpe fattige tilbake i arbeid.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Ja, jeg er overbevist om – veldig kort – at hvis man hadde innført Høyres helsepolitikk, ville også private funnet det attraktivt å etablere seg i Helse Nords område. Vi opplever på flere områder i helsevesenet, f.eks. innen rehabilitering, at de få private institusjoner som faktisk finnes i Helse Nord, av denne regjeringen blir tvunget til å legge ned gode rehabiliteringstilbud til utsatte pasientgrupper. En legger ned et marginalt tilbud som er svært viktig. I realiteten tvinger man disse pasientene til enten å ta et dårligere tilbud eller å gjøre det representanten Tove Karoline Knutsen er opptatt av, nemlig å reise til andre deler av landet for å få et tilbud – istedenfor å få et godt tilbud lokalt, som denne regjeringen sørger for blir lagt ned.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Den framstillingen av tilbudet til eldre i Oslo som representanten Hansen her kom med, stemmer ikke med virkeligheten – verken slik den oppleves blant de eldre i Oslo, eller slik den faktisk er. I motsetning til f.eks. den rød-grønne byen Trondheim kan eldre i Oslo velge hvem som skal komme hjem til dem og utføre de hjemmebaserte tjenestene. Det gjør at de eldre i Oslo er mye mer fornøyd med tjenestene. Ikke minst gir mange uttrykk for at nettopp det at de får lov til å velge, og eventuelt velge vekk hvis de er misfornøyd, gjør at de blir mer fornøyd med tjenestene. En ser også at Oslo har et godt tilbud, selv om Oslo heller ikke har kommet langt nok i forhold til å bygge ut tilbud. Derfor ville de også vært glad for at Høyres budsjett hadde blitt vedtatt i dag, slik at de hadde fått mer penger til å bygge ut flere sykehjemsplasser og flere omsorgsplasser.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Dette var et svært rart spørsmål. Nå framstiller representanten Toppe det som om det er et dårlig tilbud å få et offentlig tilbud om natten, mens Senterpartiets og de rød-grønnes svar jo er at vi skal ha et offentlig tilbud 24 timer i døgnet. Høyre har jo i Bergen gjort det mulig å velge tilbud på dagtid, spesielt når det gjelder de hjemmebaserte tjenestene. Det er et gode, en fordel og en utvikling av tilbud. Og så er det jo ikke slik at man må ta til takke med et offentlig tilbud om natten – et offentlig tilbud om natten er sannsynligvis like godt i Bergen som i alle andre byer, ikke minst i de byene som er styrt av de rød-grønne.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Høyre deler fullt ut det representanten Hansen sier i sitt innlegg når det gjelder behovet for å prioritere rus og psykiatri høyere opp. Det norske helsevesenet har ikke bare sosiale forskjeller, det har også forskjeller avhengig av hvilken sykdom man lider av. For eksempel er fortsatt pasienter med psykiske lidelser og ruspasienter lavere prioritert enn andre pasienter. Derfor lurer jeg på hvorfor regjeringspartiene ikke er med opposisjonen på målsettinger for 2011 om at ventetidsreduksjonen må være sterkest innen psykisk helsevern for barn og unge og tverrfaglig spesialisert rusbehandling, og hvorfor regjeringspartiene ikke er med på merknaden og forslaget om at veksten innen psykisk helsevern og tverrfaglig spesialisert rusbehandling hver for seg skal være høyere enn veksten innenfor somatikk i alle helseforetakene, altså Ansgar Gabrielsens gylne regel? Hvorfor er regjeringspartiene nå imot dette?
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Over nyttår står flere viktige helseinstitusjoner i fare for å bli nedlagt. Det gjelder bl.a. Oslo Hospital, som er et viktig tilbud til psykisk syke med risiko for å utøve vold. Da helseministeren ble konfrontert med dette, svarte hun på spørsmål den 29. november: «Jeg har tillit til at Helse Sør-Øst RHF gjennomfører en ryddig anbudsprosess for alle de involverte tilbyderne». Det gjelder også Duedalen Blå Kors Behandlingssenter i Sandnes, som gir et viktig tilbud til rusavhengige. Helseministeren svarer på spørsmål den 1. desember: «Jeg er derfor trygg på at de regionale helseforetakene har sørget for å anskaffe tjenester med best mulig kvalitet for de rusavhengige.» En kan av og til tro at helseministeren fortsatt er forsvarsminister, men nå systemforsvarsminister. Kan ikke helseministeren gjøre som Høyre har foreslått: gripe inn, forlenge disse avtalene slik at man får utredet andre modeller som sikrer gode beslutninger for pasienter, for de utsatte pasientene, for ruspasienter og for psykisk syke pasienter i dette landet?
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Høyres oppfatning er at vi har beslutningssystemer for å komme fram til kloke beslutninger. Når beslutningssystemene våre kommer fram til ukloke beslutninger, er det på tide å endre systemet. I denne sammenheng oppfatter jeg faktisk at helseministeren egentlig er enig i at resultatet av disse anbudsrundene ikke er kloke, at dette er institusjoner som en hadde ønsket. Jeg tror også at helseministeren ser at dette er institusjoner som det i høy grad er behov for. Hvorfor er det da så vanskelig for helseministeren, som eier de regionale helseforetakene, å gripe inn og si at de avtalene som disse institusjonene har, forlenger vi med minst et halvt år, og så får vi utredet nye beslutningssystemer, slik at vi sørger for at disse institusjonene fortsatt kan leve videre og gi et tilbud som alle i denne salen, regner jeg med, mener det er behov for – ikke minst Oslo Hospital, som gir tilbud til en pasientgruppe som Olsen-utvalget nettopp har utredet at det er behov for å utvide tilbudet til?
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Først er det sånn at representanten Hagebakken er så imponert over Høyres helsepolitikk at han er nødt til å ta danskebåten og reise til Danmark for å lage et skremmebilde av konsekvensene av vår politikk. Det hadde vært mye enklere hvis Hagebakken bare hadde gått tilbake og sett på resultatene av Høyres helsepolitikk da Høyre satt i regjering, for da gikk vitterlig sykehuskøene ned med 70 000 pasienter, og ventetiden gikk ned. Mens under hans egen regjering har helsekøene økt mer, nemlig med 77 000 pasienter, og ventetiden har økt. Det er ingen grunn til å reise til Danmark, men hvis han nå først reiser dit, kan han også få med seg at helseregionene der styres av folkevalgte, sånn at de eksemplene som Hagebakken kommer med, er gode eksempler fra de røde helseregionene i Danmark. De borgerlig styrte helseregionene i Danmark, f.eks. den sørligste helseregionen, går i balanse og har fått ned ventetiden og ventelistene fordi de har hatt et utstrakt samarbeid med private, i motsetning til, som den danske borgerlige helseministeren sier, hovedstadsregionen, der de røde har ideologiske sperrer for samarbeid med private, og dermed øker både køene og underskuddet. Lyder det kjent? Når det gjelder å bruke anbud, er Høyre for det, men vi er ikke for å bruke anbud med bind for øynene, sånn som den rød-grønne regjeringen lar helseforetakene gjøre. For eksempel: Når man sier at kvalitet skal gjelde 70 pst. og pris 30 pst., og så legger man bare til grunn at alle som har levert anbud, har tilfredsstilt kvalitet. Dermed er det bare pris som gjelder allikevel. Eller, som man gjør i helsevesenet når man utfører anbud fra ideelle organisasjoner når det gjelder rus; man gir én stor organisasjon stort sett hele anbudet, og utraderer dermed mangfoldet og valgfriheten for ruspasienter. Det er, etter min oppfatning, anbud med bind for øynene, og det er det den rød-grønne regjeringen står for. Det er faktisk mulig å styre politisk fornuftig og innenfor et anbudssystem hvis man er villig til å styre, men det er åpenbart ikke denne regjeringen og ikke minst denne helseministeren, som altså er mer en systemforsvarsminister enn en helseminister. Are Helseth har åpenbart ikke registrert konsekvensene av den rød-grønne regjeringens egen politikk når han beskylder oss for å føre en politikk der lommeboken betyr mer i helsetjenesten. Det har vært en økning av salg av private helseforsikringer med 136 pst. under denne regjeringen, og det er flere, ikke færre, som i dag kjøper seg ut av helsekøen.
Bent Høie (Høyre), 2010-12-07:
Jeg synes ikke denne debatten har vært preget av at Høyre og Fremskrittspartiet har framhevet konkurranseutsettingens fortreffelighet – tvert imot. Vi har understreket at dette er et virkemiddel som kan brukes, men som i høyeste grad må styres. Det er jo helseministeren som har framhevet systemets fortreffelighet og ikke er villig til å gjøre noe, når konsekvensen av systemet blir negativ, og opposisjonen har tvert imot kommet med konstruktive forslag til hvordan en kan styre dette systemet og få de resultatene som en ønsker politisk. Så til Thomas Breen – og jeg takker for hyggelige ord: Jeg mener det er absolutt grunn til å vise ydmykhet for alle oss som er engasjert i helsepolitikk, og til å nærme oss dette temaet med det utgangspunkt at vi har et av verdens beste helsesystemer – som har sine utfordringer – og alltid snakke fint om de tjenestene som vi har, for de er veldig bra. Men det er også grunn til å etterlyse en større edruelighet når en omtaler andre partier. Når en prøver å lage et skremmebilde av en blå-blå regjering, vil jeg nevne at jeg har tre års erfaring med å forhandle om dette budsjettet med Fremskrittspartiet og John I. Alvheim. For å være helt tydelig på det: Det var ikke usosiale kutt som sto på kravlisten; det var påplussinger på viktige sosiale områder fra et parti som også har et sterkt engasjement på dette området.
Laila Thorsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er viktig å forhindre at folk faller ut av jobb til arbeidsledighet ved sykdom. Det er viktig å ha gode sykepengeregler med tidlig innsats. En uførepensjon starter gjerne med første sykefraværsdag, og den kan også starte med første arbeidsledighetsdag. I så måte er arbeidsmarkedstiltak ett av flere gode tiltak. Jeg registrerer her i dag at Fremskrittspartiet prøver å få det til å høres dramatisk ut, og en skulle tro at regjeringens forslag i budsjettet er rekordlavt. Denne regjeringen og Stoltenberg I-regjeringen har sørget for et historisk høyt nivå på arbeidsmarkedstiltak. Jeg er glad for at vi viderefører nivået for andre halvdel av 2010 til 2011. Så er det viktig å kjenne arbeidsmarkedet på pulsen, sykefraværet og dem som faller utenfor arbeidslivet på uførestønad, om disse kan komme tilbake i jobb. Jeg har troen på at regjeringens fokus på IA-delmål om arbeid for personer med nedsatt funksjonsevne vil gi konkrete forslag som må følges opp med tiltak. Da kan det være aktuelt å se om en skal øke antall arbeidsmarkedstiltak, slik at vi gir ytterligere drahjelp for å få til resultater her. Så en viktig ting i forhold til Nav: For en tid tilbake ble det satt ned et ekspertutvalg for Nav. Dette utvalget skulle se på tjenestetilbudet og oppgavedelingen internt i Nav, mellom fronttjenesten og fellestjenestene. Rapporten fra utvalget er ferdig. Jeg mener at en av de viktigste konklusjonene i denne rapporten, slik jeg ser det, er at en ikke skal øke tjenestetilbudet, men konsentrere det. For å få ro rundt Nav tror jeg det er nødvendig å få tatt denne rapporten ned og si noe om hva en tenker å gjøre med det som ligger der. Ting som dette vil være meget viktige bidrag for å få Nav opp og stå, slik representanten Trettebergstuen presiserte veldig tydelig tidligere i dag. Til slutt vil jeg si at det er sagt mye om fattigdomsbekjempelse. En har her ulike svar. Fremskrittspartiet ønsker å kutte i overgangsstønaden for enslige forsørgere med mulighet for å ta utdannelse. Jeg er selv enslig forsørger. For flere år siden gikk jeg på overgangsstønad. Jeg tok en annen utdannelse og står i dag støtt økonomisk på egne bein. Om jeg ikke hadde hatt den hjelpen den gangen, men fått skattelettelser som Fremskrittspartiet her i dag svarer skal være til hjelp, er jeg usikker på hvor jeg hadde vært i dag. Skattelettelse av hva? Skattelettelse av ca. 5 000 kr per måned? Skattelettelse av ingenting, for jeg hadde ikke rettigheter til noe. Det ville ikke vært det som hadde ført meg og ungene ut av den vanskelige økonomiske situasjonen. Men at vi fikk hjelp i en overgangsfase, og at jeg fikk en utdannelse, har fått meg på egne, selvstendige bein. Jeg fikk en mulighet! Regjeringen har gjort mye med fattigdom, og vi skal fortsette kampen mot fattigdom med gode tiltak i tiden som kommer.
Laila Thorsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg vil få kommentere fremskrittspartirepresentantens utspill om å fjerne overgangsstønaden for enslige forsørgere. Jeg er helt uenig i det hun mener, at tre år på passiv overgangsstønad er altfor lenge. Det jeg er veldig enig med henne i, er at tett oppfølging underveis er veldig nødvendig og veldig viktig. Fra 1998 til 2000 jobbet jeg i trygdeetatens oppfølgingstjeneste som oppfølgingsleder for enslige forsørgere. Hovedoppgaven i jobben var å følge enslige forsørgere ut i arbeid eller aktivitet, enten i form av jobb eller i form av utdannelse. Ut fra den erfaringen mener jeg at enslige forsørgere må få litt tid til å snu seg rundt. Det er mange forskjellige årsaker til brudd. Det er de som har opplevd vold. Det er de som har opplevd utroskap, død, sykdom eller syke barn – eller rett og slett har det vanlige trøtthetssyndromet. Uansett blir det en ny hverdag. Tre år er, ut fra mine erfaringer, det en kan trenge for å komme tilbake. Alternativet kan bli økonomisk sosialhjelp. Det kan neppe være den veien vi skal gå.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg lytter med interesse når Høyre-folk snakker om rettferdig skattefordeling. For meg er skatt kanskje den viktigste fordelingsmekanismen vi har i den norske velferdsstaten, hvor man rett og slett yter etter evne. Man snakker som om skattelette er det som skal skape mange flere arbeidsplasser. Hvor i verden finner man bevis på at det er riktig, sett i forhold til den norske modellen? Selv om vi har strammet inn etter Bondevik II, har vi skapt flere arbeidsplasser i denne perioden enn det som ble skapt under Bondevik II-perioden. Det er uomtvistelig, det er statistikk. Selv om vi har et moderat til høyt skattenivå i Norge, ligger vi 10 pst. over EU når det gjelder sysselsettingsgraden i befolkningen. Vi ligger på rundt 75 pst. Så hvor finner Høyre bevis på at deres skattepolitikk skaper flere arbeidsplasser? Kan de peke på i hvilket land det har vært en suksess? – Det er det ene. Så til det andre som gjelder skatt. Bare formuesskattelementet, som både Høyre og Fremskrittspartiet sier at de skal fjerne, vil neste år utgjøre om lag 14,3 mrd. kr. Hvem er det som taper på det? Jo, Oslo kommuner taper 1,8 mrd. kr neste år hvis vi fjerner det, for sju ellevtedeler av formuesskatten går til Kommune-Norge. Nå skal jeg være den første til å si at Oslo kommune har mye å gå på når det gjelder å effektivisere. For der har man laget et system med en massiv internfakturering, hvor tilbud og etterspørsel er det eneste som teller når det gjelder hvordan man skal drive kommunale tjenester. Men allikevel: 1,8 mrd. kr mindre til Oslo kommune vil gå hardt ut over finansieringen av velferden her i byen. Hvordan tror de deres eget byråd ville ha tatt imot den nyheten, sett i forhold til at man strever? Hvis vi ser rundt om i bydelene, hva er det man kutter i der? Jo, det er i velferden – det er i ungdomstiltakene, det er i omsorgshjemmene. Det går feil vei. Likevel vil de føre en politikk hvor man tar 1,8 mrd. kr fra Oslo by bare på formuesskattelementet. Den eneste grunnen til at man ikke har innført eiendomsskatt i denne byen og i Asker og Bærum, er nettopp at man tjener stort på formuesskatten. Men hvordan en skal dekke inn tapet på 14,3 mrd. kr, sier de ingen ting om. Det har en dynamisk effekt på Høyres budsjett på 300 mill. kr. De har et gedigent retorisk problem med hensyn til hvordan dette henger sammen. Det hadde vært interessant om de kunne ha vært tydelig på hvordan de skaper flere arbeidsplasser med skattepolitikken sin. Kan de bevise det? Hvilket land, hvilken statistikk kan de vise til? Hvordan skal de finansiere 1,8 mrd. kr i tap for Oslo kommune hvis man fjerner formuesskatten?
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg skal ikke bruke hele min taletid på 3 minutter. Jeg vil bare si at statistikk og matematikk er for så vidt både vanskelig og enkelt, men når representanten Schou hevder at Bondevik II var bedre på å skape flere arbeidsplasser, er ikke det riktig. I dag har vi en historisk lav arbeidsledighet. Det er 20 år siden det har vært registrert så lav arbeidsledighet. Vi registrerer ledighet på nøyaktig samme måte som før. Samtidig er det en historisk høy sysselsettingsgrad. Aldri tidligere har det vært så høy sysselsettingsgrad, og så har vi flere folk i arbeidsfør alder. Da er spørsmålet: Er det blitt skapt færre eller flere arbeidsplasser under denne regjeringen enn under Bondevik II-regjeringen? Det er et ganske enkelt regnestykke, og det selv om vi tar med at vi har fjernet aksjerabatten. Næringslivet kom til oss og sa at vi kom til å få massiv arbeidsledighet om vi fjernet den, fordi det ikke ville bli penger til å investere i bedriftene i framtiden. Det stemmer ikke. Retorikken fra Høyre rundt det å skape og dele stemmer ikke. Man finner ikke eksempler ute i den virkelige verden hvor den retorikken holder mål. Vi har den høyeste sysselsettingsgraden på tross av et moderat til høyt skattenivå i Norge. Vi ligger 10 pst. over EU. Den retorikken Høyre prøver seg på, holder ikke vann. Det synes jeg er viktig å påpeke, for det sies så ofte. Det er mange som går rundt og i vanvare tror at det ble skapt mer under Bondevik II enn under denne regjeringen. Man kan gjerne diskutere om det er riktig å skape arbeidsplasser i offentlig eller privat sektor, men da må Høyre mene det og være tydelig på det.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Aller først vil jeg benytte anledningen til å rose komitélederen, som faktisk var ryddig nok til å si at det var ikke så verst likevel. Det tror jeg er en erkjennelse vi alle kan stå inne for. Det går tross alt ganske godt i Norge – spesielt når man drar sammenligninger med andre land, som Hellas og andre som sliter ganske tungt om dagen. Jeg synes det er et bra utgangspunkt for debatten, og det er kanskje også en årsak til at det ikke har tatt helt av. Likevel er det problematisk når man diskuterer budsjettet – den ene store, sentrale debatten i året i denne sal – og man skal måle ting opp mot hverandre. For hva er det vi måler mot? Jo, vi måler regjeringspartienes alternativer kontra opposisjonens alternativer. I det perspektivet må en analysere hva som er det mulige framtidsscenarioet av en annen politikk enn den som føres. Det er ikke det komitélederen i et senere innlegg gjorde, nemlig å måle mot Bondevik II, som er reelt. Per i dag er det i hvert fall lite som tyder på at vi får en sentrum–Høyre-regjering i 2013, eller at det er alternativet. Men det er en regjering som ligger til høyre for partiet Høyre. Det er noe helt nytt i norsk politikk, noe vi ikke har hatt siden krigen, som vi står overfor som et mulig scenario. Det er derfor det har vært avgjørende for i hvert fall Arbeiderpartiet i finansdebatten og for så vidt i fagdebattene å diskutere vår politikk mot det alternativet man kan anskueliggjøre gjennom de alternative budsjettene. Det er i det perspektivet jeg synes regnestykket til f.eks. Gåsvatn før i dag blir litt søkt. For ja, det er godt mulig at Fremskrittspartiet har lagt inn 1 mrd. kr ekstra øremerket til kommunene. Men når man samtidig sier at man skal fjerne formuesskatten, som er på 14,3 mrd. kr, noe som da betyr 8,9 mrd. kr til kommunene, blir det altså manko på 7,9 mrd. kr. Det er det regnestykket man har. Så vil jeg utfordre Fremskrittspartiet på en ting til: Nestlederen i Fremskrittspartiet, Olsen, står her og sier at SSB går god for de dynamiske effektene i deres forslag. Jeg vil gjerne se den dokumentasjonen, for når jeg snakker med SSB, sier de at det gjør de ikke. Det er et demokratisk problem når man ikke kan forholde seg til den kutymen man har hatt før i Stortinget, nemlig at Finansdepartementet regner på de forskjellige effektene. Det har vært en lang tradisjon som nå er brutt. Man må i hvert fall kunne framlegge bevisene, og når det hevdes gang på gang på gang at SSB går god for 6,4 mrd. kr i dynamisk effekt, vil jeg gjerne se det – spesielt når SSB selv sier at de ikke gjør det. Det er en ganske vanskelig debatt å ha, når man diskuterer antagelser og ikke realiteter.
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-12-07:
Det som fikk meg til å ta ordet, var to innlegg fra denne talerstolen tidligere. Det gjelder Breen, som spør om vi kan vise til noe land som med Høyres skattepolitikk kan være med og sikre velferden. Ja, vi kan gå til Bondevik II-regjeringen og det som kalles det dekkede bordet som Stoltenberg-regjeringen gikk til, nemlig Norge. Høy sysselsetting og en økonomi i godt gjenge – det var det såkalte dekkede bordet. Man behøver ikke gå veldig langt for å se at grunnlaget for velferd og det å sikre arbeidsplasser faktisk var det som kjennetegnet det bordet. Så en visitt til Karin Andersen. Nå tror jeg at jeg skal minne om at SV var det partiet som ville avskaffe fattigdommen. Der har partiet moderert seg, fordi man ser at det ikke går. Man skal prøve å legge bedre til rette, men det å avvikle har man avblåst. Jeg tør bare minne om at både Arbeiderpartiet og SV faktisk var med på handlingsplanen mot fattigdom, som ble fremlagt under Bondevik II-regjeringen, ikke under Stoltenberg I-regjeringen. Det var bred oppslutning i Stortinget om det som handlet om den individuelle tilretteleggingen for å sikre folk arbeid, bolig og støtteordninger, og det var bred tilslutning til det. Det samme gjaldt tiltaksplanen for funksjonshemmede, som hadde akkurat den samme innretningen, hvor også dette fikk god gjenklang i dagens posisjonsparti, som den gangen var i opposisjon. Det samme gjaldt det å legge til rette for velferd – som heller ikke Stoltenberg-regjeringen før hadde gjort – nemlig ved å lovfeste den enkeltes individuelle rett til en handlingsplan, som veldig ofte kjennetegner dem som nettopp trenger hjelp og skal ha dette sikkerhetsnettet som vi har lagt grunnlaget for alle sammen. Så det å prøve å klistre på Høyre et stempel på at vi ikke er opptatt av det enkelte mennesket, tilrettelegging for arbeid og ha en skreddersøm som gjør at det er mulig både å komme seg i arbeid, få egen bolig og ha det nødvendige nettet rundt seg for å få hverdagen til å gå, tror jeg på det mest bestemte jeg skal avvise. Så må jeg si at jeg etterlyser en større grad av ydmykhet. Gjennom flere titalls år har denne forsamlingen vært opptatt av tverrpolitisk å legge til rette for et sikkerhetsnett og en velferdspolitikk som gjør at vi i dag kan ha det som kjennetegner vårt velferdssamfunn, Norge.
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-12-07:
Jeg skal være veldig kort. Det er bare det at i dag har vi altså 800 000 som står utenfor arbeidslivet, og det er den største utfordringen, uansett hvordan man sammenligner med tidligere regjeringsperioder. Det dekkede bordet var dekket da Stoltenberg II startet, men antallet som står utenfor arbeidslivet, er utgangspunktet for velferden, og det er formidabelt høyt. Det er høyere nå enn noen gang før, og det er utfordringen for denne debatten.
Ingjerd Schou (Høyre), 2010-12-07:
Man kan jo alltids tro at nasjonalforsamlingen har styring med spesialisthelsetjenesten. Så er ikke tilfellet. Det har regjeringen. Det har statsråden. Kommunehelsetjenesten får vi håpe og tro at kommunene har styr på. Når det gjelder det som Høyre har etterlyst gjennom lang tid, en nasjonal operativ helseplan som tar tilbake den politiske styringen av både helsesektoren og helsetjenesten i Norge, er vi veldig glad for at det er politisk flertall også for det standpunktet. Vi trenger å ta tilbake det politiske lederskapet. Det er ikke i denne sal, selv om det høres slik ut i mange innlegg jeg har hørt her i dag. Det har vi med regionaliseringen lagt til statsråden, og regjeringen, og det er også den eneste overordnede de regionale helseforetakene kjenner. Det som er i ferd med å skje nå, er at den spesialiserte delen av helsesektoren bit for bit, uten plan, rives i stykker. Den siste sykehusplanen som jeg kan huske, kom på 1970-tallet. Når man ikke har en operativ nasjonal helseplan med et politisk mandat, vil også utryggheten råde. Det så vi i går. Utryggheten er stor i Østfold, i Sogn og Fjordane, i Vest-Agder, i Aust-Agder, i Møre og Romsdal – alle fylkene er berørt. Jeg kjenner lusa på gangen. Som sykehusdirektør i nær innpå syv år, hadde jeg ansvar for å avvikle fødeavdelingene. Det startet med fødeavdelinger – fra fem til to til én. Så gikk akuttkirurgien, fra fem til tre til to til én – ett sykehus. Så gikk akutt indremedisin – og dermed var også den samlet. Og tilbake på de lokale sykehusene, som ikke lenger var sykehus, var adferdsfagene med barne- og ungdomspsykiatri, voksenpsykiatri og sosialmedisinske poliklinikker. Dette pågikk i ti år før noen av disse beslutningene om å avvikle fødeavdelingene i første runde ble fattet. Da var fagmiljøene utarmet, og rekrutteringen var vanskelig. Det som skjer nå, er en ytterligere demontering av det som skulle og kunne være komplette sykehus. Hva er et komplett sykehus? Like vanskelig som enkelt, dvs. at man må kunne ta imot akutte tilfeller, behandle og/eller stabilisere for videresending, og man må kunne ta hånd om komplikasjoner. Begynner man å demontere det, som man gjør nå med karkirurgien rundt omkring, så vil utryggheten fortsette – bit for bit uten en nasjonal operativ plan. Den klare forventningen til statsråden og regjeringen nå er at man tar det politiske lederskapet og kommer med en operativ nasjonal helseplan. Det betyr nemlig at man ikke trenger de regionale helseforetakene. Helseforetakene rundt omkring er så store at man kan ta imot bestillingen og ha en bestiller/utfører-organisering. Men det politiske lederskapet ligger hos regjeringen, og det etterspørres.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Høyre har i sitt alternative budsjett øremerket 330 mill. kr av de regionale helseforetakenes budsjetter til kjøp av diagnostisering og behandling av private tilbydere. I Nord-Norge er det ganske smått bevendt med private behandlingsaktører. Som kjent er det litt mer attraktivt å etablere seg kommersielt der det bor mye folk på et lite geografisk område. Det betyr altså at f.eks. Helse Nord i henhold til Høyres alternative budsjett må ta en sum penger og sende dem til private tilbydere på Østlandet i stedet for å bruke den samme summen til å bygge opp og styrke det offentlige tilbudet i nord, der folk i Nord-Norge bor. Syns Høyre at dette er en klok politikk?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Representanten Høie snakket om at man ikke trengte å dra til Danmark for å se hvordan dette private regimet fungerer. Nei, det har han rett i – man kan dra til Oslo. Jeg vet ikke om man i Oslo driver med det som kalles for styrte anbud, men det som er helt sikkert, er jo at de siste årene har antallet ideelle tilbydere gått ned, og vi har jo hatt møte med flere som sier at dette er vanskelig. Her klarer man ikke å henge med i galoppen. I Oslo, som har vært styrt av Fremskrittspartiet og Høyre i syv år, har man konkurranseutsatt åtte sykehjem, og man har planer om å konkurranseutsette flere, så vidt jeg har skjønt. Fremskrittspartiet har vel planer om å konkurranseutsette alt som er av sykehjem. Er det så den kvinnelige gründeren Gunda fra Grorud som har fått tilslaget her? Nei, det er det ikke. Alle disse sykehjemmene drives av store, internasjonale konsern, delvis datterselskaper av konsern som har adresse på Jersey og Guernsey og andre steder som man gjerne benevner som skatteparadis. Hvordan overskuddet som man tar ut, brukes, og hvem som får det, er det ingen som vet. To og to er fremdeles ikke fem – hvordan henter man overskuddene? Jo, bl.a. ved at man betaler betydelig lavere pensjonskostnader for de ansatte i private, sammenlignet med det offentlige og de ideelle. Byrådet i Oslo har sjøl regnet ut at forskjellen – i en anbudsperiode på seks år – når det gjelder hva man har av pensjonskostnader for et middels stort sykehjem, er på 35 mill. kr. Så mye lavere pensjonskostnader har altså de kommersielle. Det er ikke rart at man får tilslaget, og det er kanskje heller ikke så rart at man henter ut litt overskudd på det. Det er jo selvfølgelig hele grunnen til at de store konsernene går inn i det som jeg tror blir indrefileten i framtida, nemlig eldreomsorgen. Har man fått ned kostnadene? Nei, man hadde et kostnadsdriv på drift av sykehjem i Oslo. Har man fått ned ventetidene? Nei, det ser ikke sånn ut, for det er ingen som egentlig vet hvor mange som står og venter på plass, for man fører ikke liste over dem som venter. Det byrådet sjøl har sagt, er at antall sykehjemsplasser har gått ned. Fremskrittspartiets Svenn Kristiansen snakket om 250 færre sykehjemsplasser. Som sagt: Man har ikke oversikt over behovet. De siste tiders oppslag i media om stoppeklokketyranni og desslike, som til og med har fått Ingrid Espelid Hovig til å gå ut, skulle vel tyde på at alt ikke er som det skal være i eldreomsorgen i Oslo. Jeg mener at det også er mange andre plasser man heller ikke er god, men man bør slutte med eventyrfortellingen om at ventetidene skal gå ned, det skal bli billigere, og alle får plass bare man slipper kommersielle til.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Til opposisjonen: Jeg tror faktisk at det produseres veldig god eldreomsorg både i Oslo, i Tromsø og andre steder i landet, og så er det mangler også alle steder. Det eneste jeg ber om, er at Fremskrittspartiet og Høyre skal slutte å snakke om konkurranseutsettingens himmelske fortreffelighet når det gjelder å ha med mennesker og omsorg å gjøre. Det kan passe mange andre steder, men ikke akkurat der. Så til representanten Sjøli: Det har vært runder i Helse Nord hvor de rehabiliteringstjenestene man nå kjøper, svarer til det behovet befolkningen har. Kurbadet i Tromsø er en meget god rehabiliteringsinstitusjon som nå har fått mer å gjøre. LHL-senteret i Skibotn har fått mer å gjøre. Begge de to stedene har varmtvannsbasseng, som vi alle etterspør, og som er viktig i opptrening. Så har jeg og vi, til representanten Sjølis orientering, god kontakt med Salangen. Jeg er helt sikker på at vi skal kunne finne gode løsninger for akkurat den rehabiliteringskompetansen som er der.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Privatisering, økt konkurranseutsetting – også i helsepolitikken er jo det en viktig del av Høyres politikk. Høyre har styrt Oslo i lag med Fremskrittspartiet siden 2003, og erfaringene er, som vi kan lese, 430 færre sykehjemsplasser, kostnadene til drift av sykehjemmene har økt dramatisk, ingen har oversikt over hvor mange eldre som trenger hjelp, Aftenposten kan fortelle at antall klager fra eldre er doblet på ett år, og jeg har sett at stoppeklokken har vært retningsgivende for hjemmetjenestene i Oslo. Så mitt spørsmål til Høie er: Hva har Høyre lært av erfaringene fra omsorgspolitikken i Oslo kommune?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Kjønaas Kjos sa i sitt innlegg at Fremskrittspartiet er opptatt av dem som sliter. Ja, dessverre er det sosiale helseforskjeller i Norge – tolv års forskjell i levealderen i Oslo avhengig av om man bor i øst eller vest. I en debatt om helseforskjeller uttalte lederen for Oslo FrP, Christian Tybring-Gjedde, følgende: «Er det politikernes oppgave å få folk til å leve lenger, få folk til å spise epler, få folk til å spise gulrøtter i skolen eller grønnsaker til middag eller få folk til å slutte å røyke osv.? Er dette politikernes oppgave, eller er det folk flest som må ta ansvar for egne liv, hvis man har informasjon nok om dette? Da vil jeg si at det først og fremst er ansvaret til den enkelte.» Mitt spørsmål til representanten Kjønaas Kjos er om dette er representativt for Fremskrittspartiets politikk. Er det den enkeltes ansvar, eller skal vi ha en offentlig politikk for å bekjempe sosiale forskjeller?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Til det siste: Det er ikke noen motstand mot private rehabiliteringsinstitusjoner. De utgjør en stor og viktig del av tilbudet. Når det gjelder spørsmålet om øremerkede penger til rehabilitering, vil jo det komme opp i forbindelse med gjennomføringen av Samhandlingsreformen. Og i Samhandlingsreformen er rehabilitering en vesentlig del av hele grunnlaget i forhold til å gi et bedre tilbud nær der folk bor og i kommunehelsetjenesten. Så rehabilitering skal prioriteres. Men de konkrete svarene på hvordan dette skal gjennomføres, kommer i kommuneproposisjonen til våren og i forbindelse med behandlingen av Nasjonal helseplan til våren.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Regjeringspartiene sier helt klart ifra om at ventetidene både innenfor rus og psykiatri skal ned, og de går også ned. Statistikkene viser det. Både helseministerens og regjeringspartienes krav overfor helseforetakene vil være at rus og psykiatri skal prioriteres i forbindelse med gjennomføringen av budsjettet, som har en netto vekst på rundt 1 mrd. kr. Av disse midlene skal altså rus og psykiatri prioriteres.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
Jeg er enig i den bekymringen som uttrykkes her når det gjelder konsekvensen av de anbudsrundene som nå har vært. Men vi står i et forhold hvor det på den ene siden er et ønske om å sikre kvalitativt gode behandlingsinstitusjoner. På den andre siden skal helseforetakene definere behov – konkret behov – og vi er forpliktet i forhold til en innkjøpsordning. Og så har vi diskusjoner rundt hvordan vi kan løse dette på en best mulig måte. Nå pågår det ankebehandling i alle helseforetak. Noen er ferdige, noen ikke, og det er vanskelig å gå inn og gjøre noe konkret når man er i den prosessen man er i. Men dette er en utfordring som vi i fellesskap er nødt til å løse i tiden framover.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-07:
I merknadene til budsjettet fra Kristelig Folkeparti og i innlegget kritiserer man regjeringen for ikke å følge opp forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre om denne verdighetsgarantien. Jeg oppfatter innlegget slik. Det som er et faktum for neste års budsjett, er at rammen for kommunesektoren er økt med 5,7 mrd kr, og så blir den ytterligere styrket i nysalderingen med 1 mrd. kr. Tilskuddssatsene for utbygging av pleie- og omsorgssektoren er økt fra gjennomsnittlig 25 til 35 pst. med tilbakevirkende kraft. Ordningen med behovsprøving i Husbanken er opphevet. Disse tingene skal bidra til at man når målet om 12 000 nye plasser innen utgangen av 2015. Kan representanten Laila Dåvøy bekrefte at dette er tiltak som nå vil bli gjennomført for å nå målet i verdighetsgarantien, og er det Kristelig Folkepartis oppfatning at dette ikke er fulgt opp?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
I den Høgre- og Framstegsparti-styrte Bergen har dei konkurranseutsett både heimehjelp og heimesjukepleie. Mitt spørsmål er om kva valfridom er for Høgre, når det er slik at dei private tilbyderane i heimesjukepleia ikkje kan gi tilbod om natta. Det står i det skrivet dei gamle – dei som treng heimesjukepleie – får, at dersom dei treng hjelp nattetid, må dei ty til det offentlege hjelpetilbodet. Er det ikkje eit problem for Høgre at dei svakaste, dei sjukaste, ikkje har eit val, at dei må ty til det offentlege tilbodet, som etter vår meining då må prioriterast?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Framstegspartiet synest å visa ei veldig omsorg og interesse for dei som slit, og dei som fell utanfor. Representanten Kjønaas Kjos sa i sitt innlegg: «Politikk handler om å rette opp skjevheter.» Eg synest det er oppsiktsvekkjende at Framstegspartiet som einaste parti ikkje støttar ein merknad om at «hovedlinjene i alkoholpolitikken må ligge fast med fokus på begrensning av tilgang og forbruk.» Alkoholforbruket i Noreg er aukande, og med Framstegspartiets politikk med reduksjon i pris vil dette garantert auka ytterlegare. Mitt spørsmål er: Er det derfor Framstegspartiet i sitt alternative budsjett ser seg nøydd til å styrkja rusomsorga med 300 mill. kr, fordi det vert fleire rusmisbrukarar med Framstegspartiets politikk?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Når det gjeld føretaksmodellen og lokalsjukehus, kan eg godt svara på spørsmål. Men eg må ærleg talt innrømma at når det gjeld å ri to hestar, er iallfall Framstegspartiet flinke til å hoppa av hesten i tide, for Framstegspartiet var jo med på å innføra føretaksmodellen, då ein tok vekk den politiske styringa av sjukehussektoren og overlot det til eit føretaksstyre. Så det er nesten som eg ikkje vil svara på spørsmålet. Vi er no i ei regjering der føretaksmodellen skal vidareførast, men som eg sa i innlegget, skal vi ha ein nasjonal helse- og omsorgsplan som skal sikra større politisk styring av dei viktige og vesentlege endringane i sjukehussektoren. Det er det vi jobbar for no, og Senterpartiet er levande oppteke av at vi skal ha eit mest mogleg desentralisert og likt helsetilbod i heile landet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Eg vil først seia at det er veldig hyggeleg at representanten Eivind Nævdal-Bolstad, min gode politiske venn frå Hordaland, kjem her kvar desember for å ha ein replikk på meg i budsjettdebatten. Vi er veldig opptekne av lokalsjukehus, begge to. Eg vil seia det same til Høgre som til Framstegspartiet: De òg var med på den styringa av sjukehuspolitikken som vi har i dag, som eg må få lov å seia at Senterpartiet har vore imot. Så kven si skyld det er at styringa er sånn ho er no, kan iallfall diskuterast. Men vi tek ansvar for det politiske fleirtalet, og vi ønskjer å styrkja føretaksmodellen for at han skal få ei betre politisk forankring. Det trur eg er viktig for innbyggjarane, som må få betre tillit til føretaksmodellen, og det er viktig for denne salen at vi får ei betre politisk forankring av vesentlege, store endringar i helsetilbodet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Eg synest dette er eit veldig interessant og viktig spørsmål. Eg kan vel svara på den måten at dette no er noko som regjeringa må ta stilling til. Eg har vore klar på at Senterpartiet si stortingsgruppe har gitt tilslutning til det som var hovudkravet frå demonstrasjonen i går. Så er det òg sånn at føretakslova er klar på at vesentlege endringar eller endringar som har samfunnsmessig betydning, ikkje kan avgjerast av føretaksstyra aleine. Det har dei ikkje mandat til. Det skal avgjerast av føretaksmøtet, noko som i praksis betyr statsråden. Så blir det opp til dei, som eg sa i den førre svarreplikken. Eg trur denne saka har godt av å få ei større politisk forankring, og at ein avventar desse endringane til Nasjonal helse- og omsorgsplan er vedteken av Stortinget.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Eg har eit spørsmål om føretaksmodellen, at Kristeleg Folkeparti vil gå vekk frå han, men at løysinga til Kristeleg Folkeparti er ei statleggjering – no må eg få korreksjon dersom eg har oppfatta feil – og at dagens regionale arbeid skal bli lagt inn under Helse- og omsorgsdepartementet. Eg trudde Kristeleg Folkeparti var oppteke av lokal folkevald styring av sjukehuspolitikken. Eg kan vanskeleg sjå at å leggja det inn under det store Helse- og omsorgsdepartementet vil kunna få den folkelege styringa som eg trur både Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet er opptekne av.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2010-12-07:
Først til representanten Per Arne Olsen: Vi seier det same i denne salen som vi seier utanfor, nemleg at vi skal styrkja den politiske styringa av sjukehussektoren. Det skal skje gjennom Nasjonal helse- og omsorgsplan, slik det òg står i Soria Moria-erklæringa. Eg klarer ikkje med mine beste evner å ta Framstegspartiet på alvor i lokalsjukehuskritikken mot Senterpartiet. Framstegspartiet var ikkje før ferdig med å stemma inn føretaksmodellen med bedriftsøkonomisk tankegang når det gjeld styring av helsetenester, før dei snur ryggen til og sjølve er dei fremste kritikarane. Eg er faktisk inderleg glad for at vi i dag har ei raud-grøn regjering og ikkje ei regjering av Høgre og Framstegspartiet. Dei fører ein politikk med skattelette i milliardklassen, og dette vil føra til større helseforskjellar i Noreg. Dei vil saman aldri ta grep for å styrkja folkehelsa i Noreg. Ikkje eingong auka alkoholavgifter støttar dei i dag. Høgre unner ikkje sjølv den minste og fattigaste litle eleven i grunnskulen ein gratis banan. Dei prioriterer heller å gi skattelette. Under Bondevik-regjeringa fekk vi ein stor auke i private sjukehus, mens det offentlege sjukehusvesenet var sveltefôra. Vi har styrkt sjukehusøkonomien. Vi har retta opp i den skeivdelinga som var. Det har vi gjort fordi vi har pengane. Under Bondevik II kom det – etter det eg hugsar her – 8 000 nye folk i kommunane til helse og skule. Vi fekk 40 000 i førre periode. Det har vi fått fordi vi har pengane. Dersom det gjekk an å skrive ein resept på ei regjering og korleis ein kan styrkja folkehelsa, ville eg ha ordinert dei raud-grøne. Høgre og Framstegspartiet burde ha vore kontraindiserte på grunn av biverknadene. Folkehelsa i befolkninga heng saman med korleis samfunnet er organisert. Eit samfunn med minst mogleg forskjellar gir betre helse i befolkninga. Det er det overordna som vi som helsepolitikarar må ta fatt i, og det er der opposisjonen feilar så totalt i denne debatten.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Ja. Deretter: Dette var en utrolig merkelig form for matematisk framstilling. Det er jo slik at Gjøvik vitterlig får over 5 mill. kr av den milliarden. Hvis representanten Gåsvatn nå rister på hodet, må jeg si at akkurat når det gjelder å svare på dette spørsmålet, anser jeg meg som minst like kompetent, fordi jeg vet at tallet er i overkant av 5 mill. kr. Hvis du regner ut fra verdighetspakken på 52 mill. kr, er det kanskje mulig at du får et slikt tall, men den er fordelt på frivillige organisasjoner. Det var et ubegripelig spørsmål. Men vi satser offensivt på eldreomsorgen, det er åpenbart. Og vi tømmer ikke først felleskassa for titalls milliarder kroner, så vi har faktisk pengene som trengs. Derfor kan vi i hvert fall se folk i øynene både nå og i framtiden.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Jeg sitter på ingen måte passiv. Jeg har fått mange henvendelser og hatt drøftinger med dem som her blir berørt. Jeg oppfordrer alle til å klage, for jeg er opptatt av at vi får en ordentlig kvalitetssikring av disse prosessene, siden dette representerer viktige tilbud til ulike pasientgrupper. Som jeg sa, ønsker vi neste budsjettår å styrke rehabiliteringsinstitusjonene, eller minimum å kjøpe tjenester på samme nivå som i inneværende år. Som jeg også sa innledningsvis her, er vi veldig opptatt av at viktige pasienttilbud ikke blir borte, men om de da erstattes av andre, er det utrolig viktig at dette er kvalitetssikrede prosesser hvor alt har gått riktig for seg. Det er nytt å drive med dette i helsesektoren. Derfor kan det være begått feil her, og da er det veldig viktig at det blir rettet opp i tide.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det er riktig som jeg sa, at jeg har tillit til at helseforetakene vil være opptatt av å rigge opp gode pasienttilbud. Så har jeg også registrert hva som har skjedd. Utgangspunktet er at vi bevilger jo ikke mindre penger til dette formålet. Det er fortsatt 43 mill. kr, men pengene er fordelt på en annen måte, og jeg må nesten si, på en mer rettferdig måte enn tidligere. Men vi ser at det har hatt noen konsekvenser. Der vi har hatt slike tilbud, er noen blitt borte som følge av at de har fått mindre penger, fordi de har hatt mer enn de egentlig skulle hatt tidligere, hvis man ser det ut fra en rettferdighetsbetraktning. Så jeg er fortsatt opptatt av å følge med på hva som her skjer, for for noen pasienter er nok dette et viktig og godt tilbud. Vi vet jo at fysioterapeuter bl.a. også deltar i dette, og hvis man jobber i team med andre, så inngår man jo også i DRG-finansieringen overfor de regionale helseforetakene.