Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-05:
Matsikkerhet er blitt politikk – nær sagt over natten. De siste dagene har nye utbrudd av munn- og klovsyke preget mediene og folks bevissthet over hele Europa. Bilder av hele dyrebesetninger som må slaktes ned, brennes og tilintetgjøres, har gjort et dypt inntrykk på de fleste av oss. Og det setter kanskje også spørsmålstegn ved det industrialiserte landbruket. I den dagsaktuelle situasjonen tror jeg det er viktigere enn noensinne at folk virkelig kan stole på politikere og myndigheter. Det dreier seg om tillit. Norske borgere skal kunne stole på at storting og regjering følger faglige råd og benytter de best tilgjengelige risikovurderinger i spørsmål om matsikkerhet, dyre- og folkehelse. Gjør vi ikke det, men velger enten å overhøre faglige råd eller å krisemaksimere og spille på frykt, vil Stortinget miste tiltro og respekt nettopp i spørsmål som angår matsikkerhet, forbrukerpolitikk og folkehelse. Men i tillegg til de faglige rådene er det også vår plikt og vårt ansvar å utøve politisk skjønn, det som vi ofte kaller «å bruke sunt bondevett». Dette kan være et passende eksempel. La meg benytte anledningen til å gi ros til landbruksministeren for den måten han til nå har håndtert smittefaren for munn- og klovsyke på. I langt sterkere grad enn i kugalskapsproblematikken opplever jeg at landbruksministeren og Regjeringen fra første dag har behandlet spørsmålet med det nødvendige alvor, har knyttet tett til seg landets fremste ekspertise på området, og – sist, men ikke minst – er innstilt på å lytte og å følge deres råd. Det synes jeg er tillitvekkende. Selv om dimensjonen var en annen, var det nettopp hensynet til faglige råd om å beskytte folks helse som lå til grunn da Venstre for halvannen måned siden gikk imot to EU-direktiv om å tillate nye tilsettingsstoffer i mat, med de mulige konsekvenser disse stoffene har for folks helse. Vi kunne rett og slett ikke være med på stortingsflertallets overkjøring av forbrukerinteressene. Det var den samme bekymringen for folks tillit til at storting og regjering tar folkehelsen på alvor som gjorde at jeg på vegne av Venstre den 19. januar bad landbruksministeren gi en redegjørelse i Stortinget om Regjeringens politikk for å hindre smitte av kugalskap til Norge. På det tidspunktet opplevde jeg at landbruksministeren, som selvoppnevnt representant for norske forbrukere, ikke godt nok klargjorde myndighetenes strategi for å ivareta forbrukernes interesser. Det var helt nødvendig å få all informasjon om og faglige vurderinger av smittefaren og av den reelle effekten av tiltak mot kugalskap på bordet. Bare gjennom en aktiv informasjonsstrategi kan man klare den vanskelige balansegangen mellom ikke å nøre opp under ubegrunnet frykt og usikkerhet, og ikke å spre falsk trygghet, som senere viser seg ikke å holde mål. Landbruksministeren har på bakgrunn av Venstres initiativ gitt en slik redegjørelse. Den gav et godt innblikk i Regjeringens håndtering av saken, og viser at kugalskapsproblematikken blir tatt med større alvor etter hvert som folkeopinionen har blitt opptatt av disse sakene. For Venstre er det avgjørende viktig for folkehelsen og forbrukernes tillit til matsikkerheten at Norge også i framtiden greier å unngå kugalskapssmitte. Derfor mener vi at et midlertidig importforbud av levende dyr fra land med påvist kugalskap er et nødvendig virkemiddel. Det blir anbefalt bl.a. av Statens dyrehelsetilsyn, Forbrukerrådet og «Nettverk for mat og miljø». Etter Venstres mening er EØS-avtalen heller ikke til hinder for et slikt importforbud. Jeg er derfor overrasket over at stortingsflertallet overser faglige råd om et midlertidig importforbud mot levende storfe fra land hvor kugalskap er påvist. I behandlingen av matsminkedirektivet ble det brukt som et argument at næringsutøvere og industrien som forhandlere ikke vil beskjeftige seg med produkter opp mot de tillatte grenseverdiene, men vil likevel holde seg til de etablerte ordningene. Dette mener jeg er et underordnet argument. Det er en viktig prinsipiell tilnærming til denne saken å vite hva som er myndighetenes rolle. Det er viktig å gjenta og understreke at myndighetene gjennom politikerne må ta ansvar for nasjonale ordninger, og private må ta ansvar for sine handlinger. Det er overordnet prinsipielt viktig å skille mellom privat risiko og systembasert risiko. Den systembaserte risikoen må vi som politikere ta et spesielt ansvar for å gjøre minst mulig. Det er det vi som politikere skal gjøre i behandlingen av disse sakene. Så til slutt: Det er en kombinasjon av faglige råd og føre var-prinsippet som gjør at Venstre har den posisjonen som vi har. Venstre vil også støtte forslag nr. 2, fra mindretallet, som foreligger i innstillingen. Det er ikke minst ut fra den siste tids hendelser med munn- og klovsyke.