Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-04-20:
Egentlig har jeg lyst til å starte med å takke alle de menneskene som jobber innenfor kollektivtransporten i Norge, for det store paradokset er på mange måter at det vi skal diskutere i dag, har gått veldig bra – i hvert fall den siste uken. Når mange andre ting ikke har gått, når fly har stått på bakken, har jernbanen og annen kollektivtransport sørget for at folk i hvert fall har kommet fram, selv om mange har sittet mange timer på buss og jernbane for å komme seg hjem fra f.eks. Oslo til andre steder av landet, eller motsatt vei. Så jeg synes man virkelig skal ta av seg hatten for dem som har stått på og gjort alt det de har kunnet for at folk faktisk skal komme fram i den vanskelige situasjonen vi har vært i. Det er som sagt litt spesielt at når vi skal diskutere alle togproblemene vi har hatt de fire siste månedene, så har toget gått veldig bra den siste uken. Men da er det flyene som har stått på bakken. Det er jo et stort paradoks. Jeg synes det er viktig å få fram at det viser noen av de utfordringene vi totalt sett har innen norsk infrastruktur. Det er ikke sånn at det bare er på det ene eller det andre området vi sliter. Så er det sånn at naturkreftene er det lite vi kan gjøre med. Jeg synes det var artig da vi så at noen islendinger hadde sendt ut følgende melding: Send oss bare 30 milliarder euro, så skal vi sørge for å slokke vulkanen. Selvfølgelig var det bare humor i det, men det sier noe om at her er det store utfordringer. Og vi har definitivt store utfordringer i Norge. Så synes jeg statsrådens redegjørelse – det begynner å bli en god stund siden den ble holdt – var en redegjørelse om alle de visjonene og ønskene man har i Nasjonal transportplan og i Regjeringens forslag til Nasjonal transportplan. Når man skal ha en redegjørelse for Stortinget, kan man selvfølgelig ikke ta for seg alle prosjektene, men jeg synes det i stor grad dreide seg om de tingene man ønsker å gjøre framover. Det var svært lite konkret om det som var utfordringen til statsråden, nemlig å svare på en del av utfordringene og de kortsiktige konsekvensene, og hva man kan gjøre på kort sikt for å løse utfordringene på jernbanenettet. Så jeg skulle gjerne ha sett at statsråden var mye tydeligere på hva man vil gjøre nå for å løse den akutte situasjonen som er på jernbanesektoren. Men jeg håper virkelig at vi nå er ferdige med en del av utfordringene vi har hatt, og at det nå settes enorme ressurser inn på å gjøre alt man kan for å sørge for at når vinteren kommer igjen på slutten av dette året, så er vi godt forberedt på å håndtere det, slik at vi kanskje unngår utfordringer som vi har hatt denne vinteren. Utfordringene er formidable. Vi vet at i forbindelse med stamnettutredningen, som ble lagt fram fra Jernbaneverket før Nasjonal transportplan kom til behandling i Stortinget, sa man at det manglet 80–100 milliarder kr for å få dagens jernbanenett opp på en moderne og tilfredsstillende standard, som gjorde at det ville bli en effektiv og moderne jernbane. Jeg har lyst til å starte med hva som har skjedd på jernbaneområdet. Da er det alltid litt artig å gå tilbake i historien, og jeg vet det ble startet jernbane tidlig på 1800-tallet, egentlig, men det var ikke i offentlig regi. Norges første offentlige jernbane gikk fra Oslo til Eidsvoll og åpnet 1. september 1854. 29 år senere igangsatte Norge et av de største jernbaneprosjektene, nemlig Bergensbanen, som kostet mer enn et statsbudsjett den gang. Norge var den gang definitivt ikke blant de rikeste landene i Europa, men man satset på infrastruktur, nettopp fordi det var en viktig del av nasjonsbyggingen og byggingen for at folk skulle kunne bo flere steder i dette landet. Nå er Norge et rikt land, og Regjeringen nedprioriterer infrastruktur. Bare ti dager etter valget la Riksrevisjonen fram en rapport som slaktet de rød-grønnes innsats innenfor drift og vedlikehold av veinettet. Da hadde den rød-grønne regjeringen sittet i fire år. Det blir litt for enkelt å skylde på alle regjeringer som var før dem. Jeg mener snart man må begynne å ta ansvar for det man gjør, og etter fire år bør man begynne å se resultater. Riksrevisjonens rapport var ikke et resultat av en god løsning på de utfordringene man har hatt innen veisektoren og ikke minst på jernbanenettet. Som sagt, jeg synes heller ikke det er noe bedre på jernbanen. Jeg synes det er litt spesielt at når det jernbanenettet vi har, har slitt med store utfordringer over flere måneder, så er svaret fra de rød-grønne og fra statsråden at Jernbaneverket skal sette i gang med en hurtigtogutredning framfor faktisk å bruke ressursene og all kapasitet på å bygge ut jernbanenettet, hvor behovene er størst nå. Men det er kanskje fordi en oppgradering av f.eks. flaskehalsen under Oslo vil kunne koste flere titalls milliarder, mens en lyntograpport ikke koster noe særlig mer enn valgkampmateriell. Det er når man skal begynne å bygge, det begynner å koste penger. Det er tydeligvis lettere å lage noen utredninger som ikke koster penger, eller i hvert fall småpenger i den store sammenhengen, i stedet for virkelig å ta tak i utfordringene vi står overfor. Det må også være sånn at det er sunn konkurranse mellom de ulike transportformene basert på reelle kostnader. Da må vi ha gode verktøy for å vurdere samfunnsøkonomisk effekt. Når Sverige nå i mange år har brukt lavere kalkulasjonsrente enn Norge, ser vi at infrastrukturprosjekt på norsk side ser mye mindre lønnsomme ut enn de gjør på svensk side. Når Sverige bruker dobbelt så lang nedskrivingstid på infrastruktur som Norge, gjør det også sitt til at infrastrukturprosjekt på norsk side ser mindre lønnsomme ut enn de gjør på svensk side. Her må noe gjøres. Med korrekte kost–nytte-kalkyler vil infrastrukturen være en god investering dersom pengene brukes på de riktige prosjektene. Det gjelder både vei og jernbane. En stor del av togkaoset i vinter skyldes at kapasiteten på jernbanestrekningen gjennom Oslo er sprengt på sentrale tider av døgnet. Dette gjør jernbanen i store deler av landet sårbar for driftsavvik her i hovedstadsområdet. Statsråd Meltveit Kleppa slo fast i sin redegjørelse til Stortinget at Jernbaneverket jobber med innspill til Nasjonal transportplan 2014–2023 for å øke jernbanekapasiteten gjennom Oslo. Det kommer altså til å bli minst fire år uten handling hvis denne regjeringen får fortsette. Det viser hvor langt det er mellom retorikk og handling hos Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. De som bygde ut norsk jernbane på 1800-tallet, hadde vært flaue over hvordan Regjeringen forvalter infrastrukturen de bygde for nasjonen Norge. Statsråd Magnhild Meltveit Kleppa sa i sin redegjørelse at hun er utålmodig på vegne av jernbanen. Fremskrittspartiet er også utålmodig, men vi er villig til å bevilge pengene som skal til. Dessverre stemte de andre partiene i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan imot vårt forslag om 60 milliarder kr mer de ti neste årene til jernbane. Vi har nå imidlertid lagt fram et nytt og et eget representantforslag om en bindende investeringsplan for norsk jernbane, og jeg håper nå at de andre partiene i det minste vil kunne slutte seg til at det må til en kraftig økning i bevilgningene til norsk jernbane og norsk infrastruktur generelt. Jeg vil ta opp de forslag som Fremskrittspartiet har fremmet i innstillingen.