Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er veldig mange flyktninger i verden, og de fleste av dem befinner seg i et fattig naboland. Noen av dem kommer også til Europa. Og la meg slå fast med en gang: Alle partier ønsker å hjelpe flest mulig. Det er ingen partier som ønsker at vi skal gi beskyttelse til mennesker som ikke har beskyttelsesbehov. Det er alle enig i. Men jeg må si at jeg forundrer meg litt over flertallet her, som sitter og vet så skråsikkert hvem som er i flyktningleirene, og som ikke har beskyttelsesbehov. Jeg har vært i mange flyktningleirer, sammen med dem som representantene her forteller om, som har vært der og sett hvor ille det er. Ja, det er det. Men det er enda verre i leirene i Hellas. Det er også en humanitær katastrofe på europeisk jord. Da er spørsmålet: Er det i Norges interesse at Hellas bryter sammen – et land som har vært i økonomisk krise i ti år, som har blitt pålagt av EU og Verdensbanken å ikke ansette folk i offentlig sektor og å skjære ned på ytelsene til egen befolkning, som nå blir utsatt for påkjenningene med å måtte huse alle disse flyktningene? Norge har sendt masse penger til dette, gjennom mange år, og vi har fått igjen over halvparten. Det vet denne forsamlingen godt. Det er for mye. Det er i Norges interesse å avlaste lokalbefolkningen på øyene, som har fått nok. Det er i Norges interesse å være på den solidariske sida i Europa når et land holder på å knele under byrden, og mange unger sitter alene uten skolegang i flere år, med en helsetjeneste som stort sett er borte, ikke noe aktivitetstilbud, ingen sikkerhet og ingen omsorg. Det er veldig alvorlig, og Norge kan gjøre mer. Jeg har slåss for dette lenge. Og jeg tenkte at kanskje kom det nå en løsning fra regjeringen som jeg kunne være litt glad for. Men så kommer det en løsning som sier: Nei, vi overlater igjen til andre europeiske land å bestemme om Norge skal gjøre dette. Regjeringen sier at det må være så og så mange. Ikke vet jeg om det er åtte eller ti som gjelder, og hvis det da er sju, skal ikke Norge gjøre noen ting? Hva er det for slags begrunnelse for ikke å hjelpe? Er det i Norges interesse – at de som ikke vil, skal få lov til å styre retningen for hvilken rolle Norge skal ta? Jeg kan ikke forstå det. Det står heller ingenting om hvor mange. Betyr det at det flertallet som har dannet seg her nå, kanskje mener at hvis man tar imot to, har man løst jobben sin? Ja, to er kanskje bedre enn null, men for å bidra i denne dugnaden må Norge gjøre mer, og det kan vi fordi det nesten ikke kommer asylsøkere til Norge nå. Jeg – og SV – mener at det er i Norges interesse å gjøre det, også ut fra at vi skal styrke de forutsigbare ordningene som jeg hører flere i denne salen nå etterlyser. For hva slags rammeverk har vi rundt oss når det gjelder dette? Jo, det er FN-systemet. Og denne nasjonalforsamlingen har altså svekket det systemet ved å ikke si ja når FN ber oss om hjelp. FN har bedt oss om å ta imot 5 000 kvoteflyktninger. Det har blitt 3 000, litt mer enn før, men vi har ikke hørt på FN. FN sa til denne forsamlingen: Hvis dere fjerner rimelighetsvilkåret i flyktningpolitikken, bryter dere konvensjonen. Man hørte ikke på FN. Man svekker det systemet for forutsigbarhet som man etterlyser. Ja, krig er forferdelig, og det kommer aldri til å bli forutsigbart for noen, men da må Norge være seg sin rolle bevisst som et av de landene som står fast på sine forpliktelser, både hjemme og ute. Nå søker Norge plass i Sikkerhetsrådet, og vi burde være i første rekke av dem som forsvarer FNs konvensjoner og det skjøre, lille nettverket av sivilisasjon som det er, som prøver å fortelle oss hva vi skal gjøre når det er som vanskeligst – ikke for oss, men for de andre. Hva er riktig å gjøre da? Jo, da er det riktig å gi beskyttelse til dem som trenger beskyttelse. Det må Norge gjøre, og da må vi høre på FN. Jeg tar opp de forslagene SV står bak i dag, og jeg håper den løsningen som regjeringen har kommet til, betyr at vi skal gjøre noe, men jeg frykter dessverre at det kan bety ingenting.