trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg er enig i at det er avgjørende for å sikre folk trygg og god pleie og omsorg at vi har nok mennesker som ønsker å jobbe med pleie og omsorg. Uten det er vi sjanseløse. Derfor er det gledelig å se at de målene vi har satt oss når det gjelder rekruttering, er mål vi når. Vi sa foran forrige stortingsvalg at vi skulle ha 10 000 nye årsverk innen pleie og omsorg, det ble 16 000 nye årsverk – vi overoppfylte her. Mange av årsverkene kom yngre brukere til gode – funksjonshemmede og trafikkskadde – men noe gikk også selvfølgelig til å styrke eldreomsorgen. Nå har vi satt oss et nytt mål: 12 000 nye årsverk innen 2015. Bare i løpet av de to første årene av den opptrappingsperioden har vi fått 5 500 nye årsverk – basert på foreløpige tall for 2010, men det er det beste anslaget vi nå har. Så vi ligger foran planen, også når det gjelder nye årsverk i pleie og omsorg i denne perioden. Det viser at fordi denne regjeringen har vært villig til å bruke de store pengene på de store oppgavene, som pleie og omsorg, framfor nye milliarder i skattelette, har vi kunnet få mange, mange tusen nye årsverk i pleie og omsorg – en langt sterkere vekst enn vi har sett tidligere – og det viser seg også at vi lykkes med rekruttering. Det er også et godt nivå når det gjelder andelen ansatte som har fagutdanning. Når det gjelder lønnsdannelse, er jeg veldig trygg på at det skal vi forhandle om i lønnsoppgjørene, partene i arbeidslivet er ansvarlige for det. Jeg mener at lønnsoppgjøret i fjor viser at det innenfor en forsvarlig ramme er mulig å få til en god likelønnsprofil. Regjeringen vil gjerne fortsette å bidra til det, men det må altså være innenfor rammer som er forsvarlige.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
For det første er det slik at vi har styrket utdanningskapasiteten. Vi har nå to år på rad sett en økning når det f.eks. gjelder søkning til helsefagarbeiderutdanning, og det store flertallet av de nye stillingene er for folk med fagutdanning – sykepleiere, helsefagarbeider og andre med fagutdanning innenfor helse- og omsorgsområdet. Og vi har veldig mange nye stillinger. Vi har fått 16 000 nye stillinger i en periode hvor vi lovet 10 000. Det at vi har overoppfylt så kraftig, er et uttrykk for at vi faktisk har lyktes ganske godt når det gjelder å skaffe flere hoder og flere hender til pleie og omsorg i Norge. Lønnsforhandlinger skal vi ta i lønnsoppgjørene, men jeg vil understreke at de siste ti årene har reallønnsveksten – også i offentlig sektor – vært opp mot 30 pst., så kjøpekraften etter at en har trukket fra prisstigning, har økt med rundt 30 pst. de siste ti årene. Det skyldes jo gode lønnsoppgjør og en god økonomisk politikk, som gjør at alle grupper, også i offentlig sektor, har fått en ganske kraftig lønnsøkning de siste årene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg er klar over at veldig mange mennesker er i jobber hvor de kan komme i en situasjon hvor de føler at de ikke har noe valg. Jeg forstår dem som f.eks. er på en vakt, og så kommer det en beskjed om et sykefravær, og da er valget enten å fortsette på den vakten og ivareta hensynet f.eks. til pasienter, eller å følge arbeidstidsbestemmelser og så gå hjem – men da oppleve at det er uansvarlige forhold i den institusjonen. Det er jo bakgrunnen for at vi også på en del offentlige helseinstitusjoner opplever at reglene er blitt brutt når det gjelder arbeidstidsbestemmelser. De tallene vi nå har fått på bordet, viser at det har vært 50 000 brudd på arbeidstidsbestemmelsene. Det høres jo mye ut, og det er et stort tall, men det er i forhold til 15 millioner vakter innenfor dette området, slik at 99,6 pst. av vaktene er utført i tråd med gjeldende regelverk, mens altså en veldig liten andel totalt sett er utført i strid med gjeldende regelverk. Det er helt sikkert en del av dem som er i den situasjonen som du viser til.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg opplever at det i hvert fall mellom Høyre og regjeringen er enighet om at vi skal ha ansvarlige rammer i lønnsoppgjøret, dvs. at vi må bli enige om hva som er totalrammen, hva som er en forsvarlig lønnsvekst i Norge. Det kan selvfølgelig variere litt fra år til år, men det har ligget på 3 pst. og opp mot 6 pst. de senere årene i nominell lønnsvekst. Innenfor en slik ramme mener jeg det er fullt mulig å få til en god profil som sikrer en god kjønnsprofil og andre formål vi ønsker å ivareta innenfor en ansvarlig økonomisk ramme. Når man da de senere årene har hatt 30 pst. reallønnsvekst – etter at prisstigningen er trukket fra, har lønningene vokst med 30 pst. – er det klart at innenfor den rammen er det fullt mulig å få til en ønsket omfordeling, hvis man vil. Problemet i Norge er jo at hvis én gruppe skal få relativt sett mer, er det en annen gruppe som må få relativt sett mindre – og man har litt vanskelig for å bli enig om hvilke grupper som skal få relativt sett mindre. Alle kan ikke få relativt sett mer hele tiden, for da blir det samme lønnsvekst.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg mener det er et uttrykk for alvorlig politisk svakhet at Høyre har behov for å lage et skremmebilde som overhodet ikke stemmer, og formidle totalt feil informasjon om hva regjeringen og Arbeiderpartiet står for når det gjelder skolepolitikk. Det regjeringen og Arbeiderpartiet står for når det gjelder skolepolitikk, er nettopp å satse på at vi skal lære mer i skolen. Derfor har vi etter at vi overtok, sørget for bl.a. seks flere undervisningstimer i skolen, i fagene lesing, matematikk og engelsk. Vi har styrket betydelig lærerutdanningen, fordi nøkkelen til en god skole er en bedre lærerutdanning. Vi har tatt et løft for etter- og videreutdanning av lærere, og derfor ser vi heldigvis nå en bedre rekruttering til læreryrket. Men det er ingen motsetning mellom det å være opptatt av flere timer i f.eks. lesing og det å forstå betydningen av ordninger som leksehjelp eller en god skolefritidsordning etter at man har hatt undervisningstimer. Det er ingen motsetning mellom de tingene og det å være opptatt av kunnskap. Tvert imot er jo vi for ordninger som leksehjelp, fordi vi mener at utviklet på en god måte kan det bidra til mer læring, en bedre skole. Derfor er det også gledelig at vi nå ser bedre PISA-resultater. Norge er nest best i Norden når det gjelder lesing, og vi er blant de ti beste i OECD. Vi er ikke fornøyd med det, men det betyr en anerkjennelse av det arbeidet som nå gjøres i norsk skole, at vi i hvert fall har framgang. Det skyldes innsats over mange år fra flere regjeringer, ikke minst skyldes det det arbeidet som ble startet med Kunnskapsløftet under Trond Giske etter at vi satte i gang Kvalitetsutvalget med Astrid Søgnen som leder. Vi trenger kunnskap i skolen. Derfor har vi flere timer, bedre lærere, flere lærere, og vi skal komme med nye tiltak for å styrke kunnskapsinnholdet i skolen. Vi ser ingen motsetning mellom det og det å være opptatt av en god skolefritidsordning eller gode ordninger for leksehjelp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det er jo nettopp det vi gjør. Sammenliknet med den forrige regjeringen, da Høyre hadde ansvar, har det vært en vesentlig styrking av lærerutdanningen her i landet, både når det gjelder fordypning og når det gjelder spesialisering. Det har vært en kraftig satsing på etter- og videreutdanning av lærere, og vi har en økning i søknader til lærerskolen, så bare framstillingen av at vi ikke satser på skole, er et uttrykk for en svartmaling som ikke kler Høyre. Det var punkt 1. Punkt 2: Vi har altså satset på flere undervisningstimer, men vi mener at f.eks. leksehjelp er et virkemiddel for å bidra til mer kunnskap i skolen. Vi kan ikke se noen motsetning mellom leksehjelp og det å ha mer satsing på kunnskap og innhold i skolen. Punkt 3: Jeg mener at det er helt i orden at man spiser epler og pærer i skolen. Det er veldig bra. Men de store pengene har vi brukt bl.a. ved å bruke milliarder av kroner, over 40 mrd. kr, mer på kommunene, noe som har ført til at de har pusset opp skoler, ansatt lærere og styrket skolen i et vesentlig større omfang enn det vi så under den forrige regjeringen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Vi har forbedret ordningen med nasjonale prøver vesentlig. Da vi overtok, var det full strid og veldig store problemer med håndteringen og gjennomføringen av ordningen med nasjonale prøver. Vi har fått på plass en ordning med nasjonale prøver som er godt forankret i skolen, og skoleeiere og skolens etater har tilgang til de dataene på en måte som gjør at de kan bidra til å bedre resultatene i skolene. Vi er opptatt av ikke å legge til rette for rangering. Det mener vi ikke er noen fordel for skolen. Vi er opptatt av å bruke de resultatene på en måte som gjør at vi faktisk kan bidra til å bedre dem.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg har veldig stor tillit både til statsråd Kristin Halvorsen og til ordfører Rita Ottervik, og jeg er helt sikker på at en god skole blir til i et samspill mellom sentrale politikere – regjeringspolitikere og lokale politikere. Vi trenger begge, og alle nivåer må være opptatt av skolen. Det er punkt 1. Punkt 2: Vi mener at vi fortsatt skal ha lokalt utviklingsarbeid. Punkt 3: Arbeiderpartiet har ikke gjort noe vedtak ennå, men det er riktig at det er en del av vår debatt foran vårt landsmøte. I spørsmålet om det å lage nye læreplaner, for det må i tilfelle bare være aktuelt når man lager nye læreplaner, om man skal ha så omfattende tidsbruk på den enkelte skole som vi har hatt nå, fordi vi er redde for at det kan gå på bekostning av tid til læring, har vi ikke konkludert. Det kommer til å være en diskusjon på Arbeiderpartiets landsmøte. Så skal vi fatte våre vedtak, og så skal vi gå til valg på dem når vedtakene er fattet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg mener det viktigste for å få en bedre skole er læreren. Derfor er alt vi kan gjøre for å få bedre og flere lærere, nøkkelen. Derfor har vi styrket lærerutdanningen – fordypning og spesialisering. Derfor har vi også styrket etter- og videreutdanningen av lærere. Men det er ikke det eneste vi skal være opptatt av. Vi skal også være opptatt av andre ting. Norge har tradisjonelt hatt et ganske lite antall skoletimer, spesielt i barneskolen, sammenliknet med mange andre land. Vi har ment at det har vært riktig å øke det, bl.a. for å styrke undervisningen i norsk, matematikk og engelsk. Det har vi også gjort i denne perioden. Men så har vi, som det kom fram på skolekonferansen, også en idé om at dersom vi er i stand til å gi gode tilbud i tilknytning til skolen, som f.eks. skolefritidsordning og leksehjelp, kan det fremme læring, og ikke undergrave læring. Enda bedre blir det hvis vi kan greie å sørge for at noen av de fritidsaktivitetene barn og ungdom er med på på kveldstid, kan gjøres i tilknytning til skolen. Det tror jeg er bra for barna og ikke minst for familielivet, for barna får mer tid sammen med foreldrene. Men vi lytter til forskningen, og forskningen gir oss et klart budskap, nemlig at læreren er nøkkelen til en bedre skole, og det er vi helt enig i.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
For det første er det regnestykket litt rart, for det representanten glemmer, er at de største pengene bruker vi gjennom kommunene. Når vi har gitt over 40 mrd. kr mer i inntekter til kommunene, har en stor del av det gått til å betale for skoler, lærere og innsats i utdanningen, slik at punkt 1, det er penger som går til skolen, men gjennom kommunene, og det er der de største pengene går. Punkt 2, i tillegg til det som nevnes, har vi bl.a. økt antall plasser i lærerskolen og bedret lærerutdanningen. Når vi er for flere timer, er det fordi vi mener at skolen trenger flere timer. Dessuten merker jeg meg at det nå er full splid på borgerlig side. Først kommer representanter fra Høyre opp og kritiserer meg for ikke å øke antallet timer nok, og så kommer representantene fra Venstre og Kristelig Folkeparti og er imot å øke timer overhodet. Så det hadde vært en fordel for denne debatten om dere kunne bli enige om hva dere mener er feil med regjeringens politikk, enten at det er for mange timer eller for få timer, for på en eller annen måte skal dere samle dere om et alternativ. Jeg håper vi aldri får se det – det skal vi sørge for ikke blir praksis.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
En konklusjon på statsministerens svar kan jo være at vi på permanent basis velger å se bort fra de synspunkter partileder Kristin Halvorsen har på sentrale utenrikspolitiske forhold, for i hvert fall for oss virker det sprikende og forvirrende for den norske opinionen, også for de pårørende og for de soldatene som skal ut. Er det ikke et problem – eller synes statsministeren det er helt kurant at det er den type ulike holdninger innad blant regjeringsmedlemmer?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-03-23:
Fra Høyres side vil vi også bidra til å understreke den brede politiske enigheten det er om at Norge skal bidra til aksjonen i Libya. Det var helt nødvendig at Norge, som et ansvarlig land, bidrar til at FN-resolusjonen om beskyttelse av sivile kan oppfylles. Det er klart at det i spørretimen er interessant å få statsministerens syn på hvordan det kan ha seg at et regjeringsparti som SV nå ser ut til å være mer opptatt av amerikansk kommando over norske styrker enn av en NATO-kommando – men la nå det ligge. For få minutter siden kom det meldinger om at Storbritannia og Frankrike nå samler seg om at NATO skal ta kommando over operasjonen. Det fordrer at alle NATOs medlemsland er enige. Spørsmålet til statsministeren blir da, dersom dette medfører riktighet: Hva vil Norges holdning i NATO være til at NATO nå tar kommando over operasjonen?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Jeg er helt enig med statsministeren i at det ikke bør skapes unødig usikkerhet om et så viktig spørsmål her i Stortinget, og vi var faktisk helt unisone i Stortinget i går. Derfor ble vi ganske overrasket, for ikke å si provosert, over at det i dag i mediene fra et ledende regjeringsmedlem startes en debatt om hvorvidt NATO skal spille en rolle, ikke i den brede alliansen, men i kommandostrukturen. Nå har statsministeren fastslått at det kan NATO gjøre, og det vil Norge støtte. Jeg vil bare be om at statsministeren igjen bekrefter at Norge går inn i diskusjonen om den videre utformingen av kommandostrukturen uten den type bindinger som vi hørte fra SVs leder på radioen i dag.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
I kjølvannet av den såkalte Adecco-saken har statsministeren sagt mye fornuftig om både kommersiell og ideell institusjonsdrift her i landet, som er en viktig del av den norske modellen. Jeg har lyst til å gi statsministeren litt innsikt i hvordan det går under hans styre når det gjelder ideelle institusjoner. Jeg stilte spørsmål her i høst om Oslo Hospital, som overlevde svartedauden, kom til å overleve regjeringen Stoltenberg. Status er at Oslo Hospital nå overlever på kunstig åndedrett i regi av det diakonale sykehuset Lovisenberg, og det er uvisst hvordan det går i det lange løp. På Askøy er det en flott rusinstitusjon i regi av Blå Kors, som tapte en anbudsrunde i Helse Vest i høst. De satt igjen med ansvaret for ansatte, for bygninger, for store pensjonsforpliktelser og var tvunget til å legge ned. Begrunnelsen fra Helse Vest var ikke at det var dårlig kvalitet. Tvert imot, Blå Kors fikk beskjed om at Askøy-klinikken hadde bedre kvalitet enn dem som vant anbudet – men den lå på feil plass! Vi som har vært på Askøy, har litt problemer med å skjønne at det kan være feil plass for noe som helst, men det som er enda mer underlig, statsminister, er at enden på visa er blitt at det statlige helseforetaket nå har overtatt Blå Kors-klinikken. De drever i de samme bygningene, med de samme folkene og med de samme pensjonsforpliktelsene som Blå Kors hadde. Det er bare Blå Kors som er borte. Da var det plutselig ikke lenger feil sted, men kanskje var det feil merke på bygningene. Jeg stiller dette spørsmålet nå, statsminister, fordi både statsministeren og regjeringspartiene her i Stortinget har gått langt i å love at disse flotte institusjonene skal få nye, bedre og mer langsiktige og forutsigbare rammevilkår. Jeg vet at regjeringen har et arbeid på gang. Kristelig Folkeparti er meget utålmodig etter å se resultatene av det arbeidet, for mens gresset gror, dør kua.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Jeg vet at statsministeren kan holde slike flammende appeller om ideell virksomhets betydning i Norge, og vi deler de vurderingene. Men mitt spørsmål går på hvilken praksis som utspinner seg under regjeringen Stoltenbergs styre. Da snakker jeg ikke om kommuner som Stoltenberg ikke liker styret i, men jeg snakker om de statlige helseforetakene som regjeringen Stoltenberg ved helseministeren eier og styrer. Der driver man ikke en politikk som innebærer at man endrer avtaler etter som behovene endrer seg – for behovet for denne institusjonen på Askøy er åpenbart til stede når staten etter å ha skviset ut den ideelle eieren, overtar driften som et gående konsern – men det må rett og slett være at man ideologisk er ute etter de ideelle institusjonene, når man kan konfiskere driften på den måten som har skjedd på Askøy. Jeg synes at statsministeren i det minste bør love å gå inn i denne saken og spørre seg om dette er den politikken han vil stå for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-03-23:
Jeg er veldig glad for det statsministeren nå gir uttrykk for, som er ganske annerledes enn det vi hørte utenriksministeren si forrige onsdag. Dette er mer verdibasert utenrikspolitikk, som vi i Venstre er opptatt av og står for. Jeg har lyst til å stille spørsmål om noe mer framtidsskuende, nemlig at Norge nå er i krig. Det betyr at vi har forpliktelser overfor våre egne folk som vi sender for å gjøre en oppgave på vegne av oss. Vi har også forpliktelser når det gjelder den situasjonen vi er med på å skape. I Libya i dag sies det å være kanskje 250 000 mennesker på flukt i og ut av Libya. Det skaper grusomme scener på grensen, som vi har fått rapporter om bl.a. fra Kirkens Nødhjelp, men det skaper også et stort press på Schengen og Italia og de grenselandene det her er snakk om. Så spørsmålet mitt til statsministeren er om han vil være med på den dugnaden som her trengs, både fra oss som møter den humanitære krisen, og når det gjelder flyktningkrisen som Schengen, Europa og naboland blir utsatt for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-03-23:
Statsministeren sa at læreren er det viktigste for å få til en god skole. Statsministeren svarte på det forrige hovedspørsmålet at man skal bruke de store pengene på de viktige tingene. Denne regjeringen har brukt de store pengene på følgende ting: 993 mill. kr hvert år på timetallsutvidelse, 241,3 mill. kr hvert år på bananer, 462 mill. kr hvert år på ufaglærte leksehjelprådgivere. Men i den etter- og videreutdanningen som statsministeren skryter av, står en tredjedel av plassene ledige, fordi kommunene har for dårlig økonomi. Vi vet at innen 2020 kommer det til å mangle 18 000 lærere i norsk skole. Dette er en kjempeutfordring. Spørsmålet mitt er derfor: Hvorfor bruker statsministeren de store pengene på de tingene han ikke mener er viktig, nemlig ufaglærte leksehjelpere, bananer og timer, med lærere vi ikke har?
Erna Solberg (Høyre), 2011-03-23:
La meg begynne med å si at jeg er glad for at statsministeren har varslet en redegjørelse i Stortinget om Libya så vi bredt kan diskutere ulike situasjoner – også hele Midtøsten-situasjonen. Jeg tillater meg derfor å spørre om noe annet i denne spørretimen. Jeg har lyst til å ta utgangspunkt i en historie jeg har fortalt statsministeren tidligere – historien om ni tunge psykiatriske pasienter som har flyttet ut fra Sandviken sykehus til et bofellesskap i Bergen, hvor de fra å være tungt dopet, med tunge traumatiske situasjoner, nå lever nesten uten b-preparater og med normale, dagligdagse gjøremål som de klarer å mestre. Hovedgrunnen til at man i løpet av to år har fått til denne situasjonen er måten man har organisert tjenestene på gjennom såkalt «medleverturnus». Man har skapt normale livsforhold ved at de som jobber der, bor sammen i 48 timer. Så har de én uke fri, og så kommer de tilbake. Det reduserer antallet personer som mennesker med psykiske lidelser må forholde seg til. Det skaper ro, det skaper kontinuitet, det skaper trygghet, og det skaper bedre mental helse. Dette er et forsøk Bergen kommune har drevet med. De har drevet med flere forsøk av samme typen med ulik turnusorganisering. Summen av dette er at for pasienter og beboere har dette vært en enorm forbedring. Likevel har vi opplevd at denne regjeringen har bestemt at dette er en unntakstilstand, og det er ikke nok med at det er en unntakstilstand som Arbeidstilsynet skal godkjenne for å ha et forsøk, nei, sentrale fagforeninger skal godkjenne på ett års basis denne modellen for å drive et godt helsevern – en god hjelp til personer som har problemer, skal altså avgjøres av de sentrale fagforeningene. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er det ikke snart på tide å se at dette må kunne avgjøres lokalt og under godkjennelse av Arbeidstilsynet?
Erna Solberg (Høyre), 2011-03-23:
Det er altså slik at kommuner som har startet arbeidet med å gjennomføre dette, har gitt opp nettopp på grunn av den organiseringen og den vetoretten som denne regjeringen har gitt sentrale fagforeninger. Vi ønsker at det skal være ryddig. Vi ønsker at lokale fagforeninger og arbeidsgivere, og Arbeidstilsynet, lokalt kan gå inn og se at alle lovens krav oppfylles. Men det må jo være et tankekors for statsministeren å lese hele rapporten til Fafo, for der sier Leif Moland, som har vært leder for denne undersøkelsen, at etter å ha fulgt kommunenes innsats for å redusere omfanget av små stillinger er dette det tiltaket som har virket best. Dessuten skaper dette mindre problemer når det gjelder å kombinere familieliv og jobb, sier også denne rapporten. Det er populært, det er bedre rekruttering til disse enn til andre deler av omsorgssektoren, og ikke minst til å rekruttere flere menn til å jobbe på denne måten. Det er til og med fire gode ting – det er ikke et kinderegg, det er et kinderegg pluss – for å få til dette. Likevel har regjeringen lagd en prosess som stopper mange av forslagene.
Bent Høie (Høyre), 2011-03-23:
Det er ikke korrekt at dette er uproblematisk for kommunene. Kommunene opplever dette som en stor barriere for å kunne sette i gang den type ordninger. Det er et stort paradoks at denne regjeringen har flyttet godkjenningen av dette som statsministeren omtaler som gode, lokale, fleksible ordninger, vekk fra det offentlige godkjenningssystemet, som Arbeidstilsynet, som er Høyres forslag, og over til de sentrale fagforeningene. Konsekvensen av det er at mennesker som bor i bofellesskap, som da får oppleve enormt mye mer stabilitet i sin hverdag, som fører til mindre bruk av tvang, mindre bruk av medikamenter, som gir mer fornøyde arbeidstakere, sykepleiere, hjelpepleiere, og som gir mindre sykefravær, lever et liv som i realiteten er på dispensasjon ett år om gangen. Dette skaper usikkerhet for dem som jobber der. Det skaper usikkerhet for dem som bor der, og det skaper usikkerhet for de kommunene som er inne i disse ordningene.
Bent Høie (Høyre), 2011-03-23:
Hvis statsministeren er opptatt av de rusavhengige, bør han legge merke til at det per 31. desember 2010 står 3 562 rusavhengige som ønsker behandling, i kø. Ventetiden har økt i den største helseregionen, Helse Sør-Øst. De rusavhengige har behov for de plassene som blir lagt ned under denne regjeringen. Duedalen Blå Kors behandlingssenter, Frelsesarmeens rusomsorg Håpets dør, Frelsesarmeens rusomsorg på Heskestad, Frelsesarmeens rusomsorg LAR-Rogaland, Blå Kors Hauga i Råde, BUE-stiftelsen osv. – alle disse institusjonene er lagt ned under denne regjeringen. Det betyr at de fine ordene som Stoltenberg her kommer med, ikke er noe verdt – verken for de rusavhengige eller for dem som driver institusjoner. Den 9. juni 2010 ba et enstemmig storting om at regjeringen skulle sette ned et utvalg for å jobbe med de ideelle organisasjonenes rammevilkår. I forrige spørretime sa statsråd Aasrud at hun ikke kommer til å sette ned et sånt utvalg. Har statsministeren større respekt for Stortinget og vil gripe fatt i det et enstemmig storting har sagt?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
I denne saken som hovedspørrer viser til, er det faktisk sånn at det må godkjennes sentralt. Statsministeren sier fra denne talerstolen at han har stor tro på lokalt mangfold, han har stor tro på – vil jeg tro da – at de lokale kan ivareta arbeidstakernes rettigheter. Jeg har iallfall veldig stor tro på at en lokal tillitsvalgt, sammen med sine ansatte, er i stand til å ta de beste beslutningene for sine ansatte. Det regner jeg også med at statsministeren er enig i. Når vi ser at den måten å organisere det på, fører til bedre tjenester, mer fornøyde ansatte, mindre ufrivillig deltid og mer fornøyde brukere, vil da statsministeren, med den troen han har på det lokale mangfoldet, legge til rette for, så lenge det er enighet lokalt, at Arbeidstilsynet kan bestemme den type arbeidsavtaler?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Medleverskap er jo ikke det vanligste, verken i helsesektoren eller, for den del, i barnevernsektoren, men også i barnevernsektoren bruker man denne ordningen i enkelte tilfeller. Det viser seg å være kanskje den aller beste måten å drive en institusjon på, spesielt de små institusjonene der det ikke bor så mange. Det er mange gode erfaringer. Jeg synes kanskje ikke statsministeren tar helt alvorlig de store barrierene som faktisk er for å få til slike turnuser. Som vi hørte tidligere i dag, har flere kommuner gitt opp. Mitt spørsmål til statsministeren er: Ville det ikke vært bedre at man laget et system, en ordning, gjerne lovhjemlet, som av hensyn til brukerne ga mulighet for dette? Selvsagt skal man også ta vare på arbeidstakerne, og det må være innenfor en god arbeidsmiljølov, men det må kunne la seg ordne i og med at vi har erfaringer med det allerede, og det har vært i system.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Røyking er en risikofaktor for mange sykdommer, bl.a. hjerte- og karsykdommer. Til tross for dette er ikke legemidler til røykeavvenning omfattet av dagens refusjonsordning. Andre land har allerede innført ordninger med gratis eller subsidierte legemidler. Helsedirektoratet har anbefalt at det bør åpnes for mulighet til refusjon etter dagens blåreseptordning for legemidler til røykeavvenning. Vil statsråden ta initiativ til at slike legemidler blir refusjonsberettiget?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Jeg takker statsråden for det positive svaret, at dette nå blir vurdert som ett av flere tiltak. Jeg er veldig enig med statsråden i at dette er ett av flere tiltak. Det er også positivt å vite at de tiltakene som regjeringen har satt i gang – og som vi satte i gang de siste årene, kanskje flere partier også – faktisk virker. Det er ett av de viktigste områdene, tror jeg, vi kan jobbe med fremover, når det gjelder folkehelse, ikke minst. Det er et tankekors at staten betaler utrolig mye som følge av røyking, men at vi da ikke er villige til å gi refusjon for de midlene som kan bidra til å få folk til å slutte å røyke. Jeg ser veldig positivt på svaret og har vel egentlig ikke så mange oppfølgingsspørsmål, men kanskje ett: Vet statsråden om det er mange andre land som har erfaringer med å gi gratis legemidler til røykeavvenning?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Det vil koste en del midler. Samtidig brukes det nesten 80 mrd. kr årlig i det norske samfunnet nettopp på å behandle mennesker som får ganske alvorlige sykdommer knyttet til det at de røyker. Jeg er også enig med statsråden i at det ikke vil være nok bare å gi piller eller legemidler. Det er helt nødvendig at de får veiledning, og at man er helt sikker på at de som eventuelt kommer inn under denne refusjonsordningen, er mennesker som er motiverte. I så måte kan man jo ha et godt regime for hvem som skal få det, slik at man kan være ganske trygg på at disse faktisk får det, og at de får oppfølging i tillegg. Jeg håper inderlig at statsråden tar dette med som ett av virkemidlene, sammen med andre.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Jeg må nok ærlig talt innrømme at jeg er noe i tvil om statsministeren har særlig interesse for det som nå skjer med ideell sektor i dette landet. Når han kan stå her og si at han er helt sikker på at det offentlige ønsker et godt samarbeid med de ideelle institusjoner, og den ene etter den andre blir skvist, med denne regjeringens velsignelse, så er mitt spørsmål: Er det noe i dagens praksis i det hele tatt som statsministeren ser som problematisk, eller er de ideelle noe man smykker seg med når man får en eller annen Adecco-sak gående, og festtalene virkelig blomstrer?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er en tendens at rusmisbrukere blir sett på som en ensartet gruppe. Faktum er at de er like forskjellige som folk flest – har ulik ballast og ulike tilleggsutfordringer. Fremskrittspartiet mener at mangfoldet med offentlige, ideelle og private institusjoner er viktig og nødvendig for å møte ulike mennesker. Faktum er også at stadig flere institusjoner, både ideelle og private, som tidligere har gitt mange mennesker mye muligheter og et rusfritt liv, legges ned, og mangfold og ekspertise blir borte. Ser regjeringen i det hele tatt at dette skjer? Og har regjeringen i det hele tatt noen planer for å redde det mangfoldet og den ekspertisen som vi har landet rundt?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er tverrpolitisk enighet i denne sal om at vi jobber for like, og gode, tilbud for alle syke og alle eldre som trenger hjelp. De siste årene har vi gjentatte ganger i denne sal diskutert bekymringer når det gjelder mangel på kvalifisert personell, spesielt innen pleie- og omsorgsområdet. Til dels stor bruk – og ulovlig bruk – av overtid, og institusjoner som drives med 80 pst. ufaglærte, viser at vi mangler kvalifisert personell allerede nå. Dette vil forsterke seg ytterligere de nærmeste årene. Også dette har det vært tverrpolitisk enighet om. Omsorgsyrkene har noen fellestrekk. De domineres av kvinner, de ansatte arbeider innen sektorer med tilnærmet null konkurranse, og de har hatt en langt dårligere lønnsutvikling enn privat sektor. Fremskrittspartiet konstaterer at trepartssamarbeidet, som statsministeren alltid refererer til, overhodet ikke har vært i stand til å fjerne disse lønnsforskjellene. Hvor lenge tør regjeringen fortsette en monopolpolitikk som undergraver lønnsdannelsen i disse store og viktige kvinnedominerte yrkesgruppene?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg konstaterer at statsministeren ikke er i stand til å gi god velferd uten samtidig å snakke om skattelette. Men jeg har lyst til å minne om at antallet nye ansatte i pleie- og omsorgssektoren ikke nødvendigvis betyr at det er kvalifisert personell. Vi har institusjoner som drives med 80 pst. ufaglærte. Nå var jeg opptatt av at vi skulle få kvalifisert personell på plass. Da tror jeg vi er nødt til å få flere menn inn i dette yrket. Ungdommer i dag er ganske bevisst på lønnsnivåer innenfor de forskjellige yrkesgrupper, og jeg vil anta at skal vi i det hele tatt rekruttere ungdom til helse- og omsorgsyrkene, må lønningene opp. Jeg konstaterer at statsministeren skal forhandle. Det sa også Gro Harlem Brundtland i sin regjeringserklæring i 1986. Og da har man kanskje forhandlet seg helt bort. Jeg ber igjen om at statsministeren kommer med noe mer konkret om hvordan han vil løse dette.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
«Ved Oslo universitetssykehus er det nedlagt 17 avgiftningsplasser i 2010, og det er planlagt å legge ned 12 nye plasser i 2011. Dette er gjort for bl.a. å finansiere 13 plasser i rusakuttmottaket, som skulle føre til en økning i det totale tilbudet til denne gruppen. Hva er det i pasientgrunnlaget som gjør at statsråden mener det er forsvarlig å redusere antallet avgiftningsplasser ved Oslo universitetssykehus' opptaksområde?»
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg takker for svaret, og har for så vidt hørt mye av dette tidligere – at rusfeltet er styrket, at det skal følges nøye med, og at ingen skal bli avvist. Men da må jo spørsmålet bli om helseministeren mener at alle disse bekymringene og all den kritikken som kommer fra ansatte og brukere som ser dette, og som føler dette på kroppen hver eneste dag, er signaler det ikke er noe å bry seg om. Eller er det slik at helseministeren kunne tenke seg også å snakke med noen andre enn representantene for Helse Sør-Øst? For de som sitter i Helse Sør-Øst, er tydeligvis ikke på bølgelengde med dem som er på gatenivå – for å si det rått og brutalt.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg synes det er veldig vanskelig å forstå at færre plasser skal ses på som en styrking. Nå er det slik at mange får en avrusning/avgiftning, og så blir de sluppet rett ut på gaten igjen uten noen oppfølging, hvorpå de må inn igjen til en ny avrusning før behandling. Hvis det er slik å forstå at man i større grad skal gi behandling rett etter avrusning, slik at man slipper å avruse seg et par–tre ganger før behandling, kan vi være enige om at det er en styrking, men slik som situasjonen er per i dag, oppfattes det av brukerne ikke som en styrking. Det er færre plasser – det er et faktum.
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Arbeidsmiljølova har vore diskutert mykje den seinaste tida, spesielt kapittel 10, som omhandlar arbeidstidsvedtak. Her har det vore brot av heller store dimensjonar, både i det private og i det offentlege helsetilbodet. I det sivile livet mitt som sjukepleiar har eg ofte stått i den situasjonen at ein har brukt opp 200-timarsgrensa for overtid. Dette er nok dessverre ein aktuell situasjon òg i dag. Den utfordringa ein då står overfor når pasientane og arbeidsgjevarane treng det, er om me skal bryta arbeidsmiljølova for å ta vare på pasientane, og dermed følgja pasientrettigheitslova. For meg har dette alltid vore eit enkelt val. Eg braut arbeidsmiljølova, slik at pasientane fekk den hjelpa dei hadde krav på. Mitt spørsmål til statsministeren er: Ville statsministeren også ha brote arbeidsmiljølova dersom han var i min situasjon?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-03-23:
I går utstedte Arbeiderpartiet en «Lesegaranti for alle barn i annenklasse». Det gledet skolepartiet Høyre, og vi håpet at det skulle markere et endelig farvel til den gamle skolepolitikken til Arbeiderpartiet, hvor det jo var et selvstendig mål at barna ikke skulle lære å lese og skrive i første klasse. Men det skulle ikke gå mer enn 24 timer før statsministeren sparker bena under den samme garantien. For når statsministeren skal fortelle hvordan, sier han at vi må få mer skolefritid inn i skoletiden. Da handler det plutselig om fotball, om dans og fiolin. Når statsministeren i det samme VG-intervjuet skal utdype hvordan det skal bli mer fritid innen skoletiden, peker han på foreldrene. Statsministeren mener at foreldre som organiserer skolefritid på kveldstid, plutselig kan gjøre det på dagtid. Og han peker på deltidsarbeidende. Jeg trodde at det var et mål for statsministeren at flere skulle jobbe heltid. Og han peker på førtidspensjonerte. Jeg trodde at statsministeren mente at det var et mål at flere skulle jobbe lenger. Jeg tror vi ville komme langt i norsk skole hvis vi lot foreldre være foreldre og lærere være lærere. For det er faktisk et problem at det er for få som ønsker å bli lærere i småskolen og gjøre kanskje den aller viktigste jobben: å lære våre barn å lese, skrive og regne. Ser statsministeren at det kan være en sammenheng mellom de prioriteringene regjeringen gjør, nemlig å ha epler fremfor kompetanseopplæring og skolefritid fremfor skoletid, når man ser at det er for få som ønsker å gjøre den viktige jobben i småskolen?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-03-23:
I den grad statsministeren oppfattet at jeg tegnet et skremmebilde, er det statsministeren som har et problem, fordi jeg siterer fra hva statsministeren har uttalt i dagens utgave av VG. Jeg har vist til hva regjeringen faktisk gjør, og jeg har vist til konsekvensene av det regjeringen gjør. Hvis vi ser på hva regjeringen gjør, er det en realitet at regjeringen har prioritert å bruke hundrevis av millioner på epler og pærer fremfor å investere i kompetente lærere som skal undervise våre barn, og at regjeringen har prioritert frivillig, assistentstyrt leksehjelp fremfor obligatoriske skoletimer i småskolen. Høyre utvidet timetallet med tolv timer. Det er flott at arbeiderpartiregjeringen har utvidet det med fem, seks. Men det er tydelige konsekvenser av den politikken som føres, og resultatet er at det er altfor få som ønsker å undervise våre barn. Da er mitt spørsmål: Hvilken strategi har regjeringen for at flere skal ønske å undervise våre barn i å lære å lese og skrive og regne i småskolen?
Henning Warloe (Høyre), 2011-03-23:
På Arbeiderpartiets skolekonferanse i går sa Marianne Aasen, som er ansvarlig for partiets skolepolitikk, at nå må resultatene av de nasjonale prøvene brukes mer aktivt og ikke lenger legges i en skuff, og hun etterlyste flere aktive lokale skolepolitikere. Det må sannsynligvis være i Arbeiderpartiet det trengs flere aktive lokale skolepolitikere, for i Høyre mangler vi i hvert fall ikke slike rundt omkring i kommunene. Men det viktigste verktøyet for lokale skolepolitikere er kunnskap om resultatene av de nasjonale prøvene for hver enkelt skole. Er statsministeren klar over at disse resultatene faktisk holdes hemmelig i dag? Vet han at lokale skolepolitikere ikke får innsyn i hver enkelt av sine skolers resultater? Kan statsministeren her i dag love at resultatene nå blir offentlige, slik at de kan brukes aktivt til å forbedre arbeidet på hver enkelt skole i hver enkelt kommune?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
På den samme skolepolitiske konferansen kom det fram at Arbeiderpartiet ønsket å frata kommunene ansvaret for læreplanarbeidet, og dermed også muligheten til drive kvalitetsutvikling lokalt. Det er et noe spesielt budskap i et kommunevalgår. Trondheim er i det samme kommunevalgåret Arbeiderpartiets utstillingsvindu. Der er Arbeiderpartiets Rita Ottervik ordfører. Mitt inntrykk er at statsråd Halvorsen mener at Rita Ottervik er best egnet til å styre kvalitetsutviklingen i trondheimsskolen. Men man kan tolke det slik at Arbeiderpartiet mener at statsråd Halvorsen er bedre egnet enn Rita Ottervik til å styre den samme kvalitetsutviklingen i trondheimsskolen. Kan statsministeren redegjøre for om statsministeren har størst tillit til at Rita Ottervik styrer kvalitetsutviklingen i trondheimsskolen, eller om statsministeren mener at det bør overlates til Kristin Halvorsen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
«En av de viktigste årsakene til det store frafallet i videregående skole er mangel på læreplass etter endt skolegang. Til tross for at det i offentlig sektor er mange ansatte i stillingskategorier med yrkesfaglig bakgrunn, tar det offentlige inn færre lærlinger enn i privat sektor. Mener statsråden at etablering av flere læreplasser i offentlig sektor bør være et delmål i regjeringens og Stortingets arbeid for redusert frafall fra videregående utdanning?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er med glede jeg merker meg både at statsråden har fått med seg at det er flere statsråder som er invitert til å svare på spørsmål i samme retning i dag, og at statsråden nå er tydelig på at man kan og bør få til mer. De bedriftene som er organisert i NHO, stiller alene til rådighet ca. 30 pst. av de lærlingplassene vi har – et tall som er langt høyere enn den samlede andelen av «arbeidskraftmassen» skulle tilsi. I dagens spørretime har vi hørt at regjeringen har ambisjon om å øke antall årsverk i pleie- og omsorgssektoren med hele 12 000 nye årsverk. Tror statsråden at det er mulig uten at man stiller til rådighet flere lærlingplasser i forhold til f.eks. helse- og sosialfagene?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg har bare lyst til å si at det ikke er noen tilfeldighet at forsvarsministeren ikke er invitert hit i dag. Det er korrekt at Forsvaret i mange år har gjort en veldig viktig jobb med hensyn til å ha lærlinger i mange av sine avdelinger, og det må vi gi dem honnør for. Den øvrige forvaltningen har mye å lære av dem. Apropos eksempler på hvor vi trenger lærlingplasser: Kokkefaget er jo et av de fagene som har noen utfordringer. Så vidt jeg vet har regjeringen – i likhet med Stortinget – egen kantine, så det er jo ikke bare kontorfolk i forvaltningen heller. Jeg har lyst til å understreke én ting til, og det er at konjunkturer mange ganger rammer næringslivet kraftig, og dermed også lærlingplasser. Det gjør det jo ikke på samme måte i offentlig sektor, og derfor er det viktig at offentlig sektor øker sitt engasjement. Jeg ser fram til at storting og regjering i fellesskap får konkretisert de planene som statsråd Halvorsen nå legger opp.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-03-23:
Arbeiderpartiets skolepolitiske talskvinne og komitéleder Marianne Aasen sa etter den nevnte skolekonferansen at nå skulle Arbeiderpartiet satse på det som forskningen sa virket. Komitélederen og undertegnede møtte sammen med en del andre dem som ledet forskningsprogrammet Utdanning 2020. De hadde en veldig klar melding, og det var at flere skoletimer gir verken økt læring eller økt motivasjon. Likevel ser vi at statsministerens store konklusjon, pakket lite grann inn i fiolin og dans og speideren, så det skal høres litt mer trivelig ut, nettopp er at det er flere timer i skolen som er svaret, og veien mot heldagsskole. Den store utfordringen for den norske skoledebatten er jo at både Arbeiderpartiet, som en stor aktør på venstresiden, og Høyre på høyresiden tror at det er flere timer som er det riktige svaret i norsk skole, når forskningen viser noe annet. Er det slik at statsministeren ikke er enig med Marianne Aasen i at man skal se på hva forskningen sier kan gi gode resultater i skolen? Eller vil man nok en gang tilsidesette det, og gå for at det er flere timer som er det riktige svaret?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-23:
Først har jeg lyst å si til Tord Lien at jeg er veldig glad for det raidet som Fremskrittspartiet i dag har når det gjelder lærlingplasser i offentlig og særlig statlig sektor. Det er et gammelt godt SV-knep fra opposisjonen. Vi deler det gjerne med flere, for jeg er veldig glad for at det rettes søkelys mot den jobben staten og det offentlige også har ansvaret for når det gjelder å skaffe nok lærlingplasser. Vi har 3 000 elever i år som har startet på en yrkesfaglig utdanning som ikke har kunnet fullføre den med en lærlingplass, som de hadde tenkt, fordi vi ikke klarer å få lærlingplasser nok. Da er det avgjørende viktig at vi klarer å få til en ny samfunnskontrakt med næringslivet, for det er i deres egeninteresse at vi har lærlingplasser nok. Men staten og det offentlige må også stille opp. Jeg tror man i mange statlige virksomheter egentlig kan ha større fantasi når det gjelder hva slags lærlingplasser man kan stille opp med. Dessverre er det slik at statlig sektor i stor grad er mer kontorisert enn den var tidligere. Men også på den typen arbeidsplasser kan man tenke seg at man kan ha lærlingplasser for flere studieretninger enn kontorfag. Det vi nå jobber med, er å sørge for at vi har klare krav til de ulike statlige virksomhetene, ut fra den styringsmuligheten vi har, når vi skal gi beskjed om hva de statlige virksomhetene skal holde på med, der dette med å bidra til flere lærlingplasser understrekes veldig nøye. Vi skal følge opp det, slik at det er et av de punktene som alle statlige virksomheter vet at det forventes noe av dem på, og som de blir sjekket på i etterkant.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-23:
Nei, det vil ikke være mulig hvis ikke man klarer å få til en kombinasjon av å gi voksne ufaglærte mulighet til å ta fagbrev i jobben sin, for det jobber mange ufaglærte innenfor omsorgssektoren, og å få flere til å velge helse- og omsorgsfaget og få en lærlingplass. Det meste av disse konkrete arbeidsplassene ligger på kommunalt nivå, og jeg vet at neste spørsmål går til kommunalministeren, og da blir det helt sikkert et tema der. Hvis jeg skal gjøre opp litt status for staten: Vi har nå bedt om at man kartlegger hva som er potensialet for flere lærlingplasser. Det er et samarbeid mellom Kunnskapsdepartementet og FAD. Den kartleggingen viser – med noen forbehold – at det er et betydelig potensial for å ta inn noen flere lærlinger i staten. Omtrent halvparten av de statlige virksomhetene meldte om et potensial for økning. De største lærebedriftene i staten i dag er Forsvaret, Jernbaneverket, institusjoner i universitets- og høyskolesektoren og i samferdselssektoren, og samlet sett utgjør lærlingplasser i disse virksomhetene ni av ti lærlingplasser i staten. Vi skal følge opp dette veldig nøye.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-23:
Jeg kan legge til at vi har i 2011 tatt inn en fellesføring i virksomhetenes tildelingsbrev, med mål om å øke antall lærlinger. Så forventningene til våre virksomheter med hensyn til det ansvaret de skal ta for lærlingsituasjonen, er betydelig innskjerpet. Det vi nå skal passe på, er at vi ligger tett på og forventer at dette følges opp, og at man bruker fantasien litt også utenfor sine egne kjernevirksomheter for å se hvor man kan stille opp med lærlingplasser.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Eg vil stille følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Ei av dei viktigaste årsakene til det store fråfallet i vidaregåande skule er mangel på lærlingplassar etter avslutta skulegang. Trass i at det i offentleg sektor er mange tilsette i stillingskategoriar med yrkesfagleg bakgrunn, tek det offentlege inn færre lærlingar enn i privat sektor. Kva vil statsråden foreta seg for å auke talet på lærlingplassar i offentleg sektor?»
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Eg høyrer svaret frå statsråden, der ho seier at dette er ei viktig sak for kommunane for at dei skal løyse sine oppgåver. Då er det eit paradoks at regjeringa har hatt makta her i landet sidan 2005, og dette er ikkje noko nytt problem. Dette er ein situasjon som har vore slik i alle dei åra som regjeringa har sete med styringsmakta her i landet. Det er jo forunderleg at ein ikkje har teke meir initiativ og lagt vinn på å få gjort noko med dette problemet på eit langt tidlegare tidspunkt, når ein har hatt høve til det. Når vi høyrer undervisningsstatsråden seie at det er 3 000 som ikkje har fått lærlingplassar, er det nesten utruleg at dette ikkje har resultert i at det har ringt bjøller langt tidlegare og at ein verkeleg har teke fatt i saka og gjort noko med det.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er ofte sagt at dersom ein ønskjer at ei sak skal ta lang tid, og at det skal skje lite, skal ein setje ned eit utval. Eg skjønar at statsråden og regjeringa har jobba med dette. Men når vi får opplyst at det er 3 000 som ikkje får lærlingplassar, og når vi også veit at det om kort tid, når Samhandlingsreforma trer i kraft 1. januar 2012, vil det vere trongt for veldig mange innanfor det arbeidsfeltet, synest eg det er merkeleg at ein ikkje har sytt for at det har skjedd ein hurtigare framgang i arbeidet med å syte for at staten, kommunane og fylkeskommunane har teke dette på større alvor og gjort noko for å kunne ta vare på lærlingane, slik at dei kan kome ut og få fagbrev.