Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Dette er tre ulike lover som nå endres. La meg først ta den som omtales som nr. 2, banksikringsloven. Den endringen som skjer når det gjelder utbetalingsfristen på innskuddsgarantiordningen, som går fra tre måneder til en uke, støtter Fremskrittspartiet. Men vi er uenig når det gjelder avgiften til Bankenes sikringsfond, der flertallet krever at man skal betale full årlig avgift selv når fondet er fullkapitalisert – det synes vi er urimelig. Jeg forstår tanken, men vi er uenige. Det er feil når Norge ensidig pålegger finansnæringen sånne krav, altså andre krav enn EU. La meg minne om at ca. 30 pst. av utlånet i markedet kommer fra banker som er etablert utenfor Norge. Det betyr at den politikken regjeringen nå fører, vil medføre at det er ulike konkurransevilkår for banker i samme marked. Det blir urimelig, fordi vi vet alle at bankene overlever på marginene. Når utenlandske banker trenger lavere margin for å konkurrere ut norske banker, får de en konkurransefordel. Det gjør ikke at bankmarkedet blir mer robust, det gjør bare at utenlandske banker kan vinne markedsandeler på bekostning av norske banker. Det ser jeg ikke på som noe poeng. Denne loven burde vært en del av den helhetlige vurderingen av banksikringsloven som Banklovkommisjonen nå skal gjøre. Det burde regjeringen sett. Jeg vil også ta opp dette at regjeringen gjør en masse endringer som de sier skal gjøre banknæringen mer robust, bl.a. kravet om økt egenkapital ved kjøp av bolig. Dette harmonerer ikke i sammenhengen når man ser hvordan man forskjellsbehandler norske banker kontra utenlandske banker – som i dette tilfellet – eller hvordan man forskjellsbehandler banker generelt og Husbanken, som får lov til å overta markedsandeler på bekostning av private banker, som regjeringen også har innrømt vil skje. Derfor er første del av endringen i banksikringsloven bra – siste del bør ikke skje. Så gjelder det finanstilsynsloven. Ja, det er veldig bra at dette lovfestes. Det støtter Fremskrittspartiet. Det har vært uheldige saker når det gjelder både Acta og lånefinansierte strukturerte spareprodukter, der forbrukerinteressene åpenbart ikke har blitt godt nok ivaretatt, og der de som skulle ivareta forbrukerne, ikke har vært tidlig nok på banen eller hatt sterke nok ressurser. Den lovendringen som nå skjer, er derfor viktig for forbrukerne. Den er også viktig for punkt 3, nemlig foretakspensjonsloven. Der skjer det endringer vedrørende fripoliser fordi det er ventet at Solvens II-regelverket vil medføre høyere kapitalkrav for renterisiko knyttet til fripoliser. Fremskrittspartiet er generelt for valgfrihet, og vi støtter derfor forslaget sånn som det foreligger – her får folk investeringsvalg. Men, og det er viktig å understreke dette men, forbrukernes interesser må veie tyngst. Det at folk har mulighet til å gjøre et valg, betyr ikke nødvendigvis at en skal gjøre det valget. Fremskrittspartiet vil sterkt advare folk mot nå å ta i bruk den valgmuligheten de har, med mindre de er spesielt kyndige til å operere i aksje- og obligasjonsmarkedene. Når vi ser hvordan bankene går ut i media i denne saken, mener vi at den opplysningsplikten som vi påpekte vedrørende finanstilsynsloven, må etterfølges veldig, veldig grundig. En ser artikler i Dagens Næringsliv der bankene selv går ut og sier at folk må bytte, for i dag mister de oppsiden. Når oljefondet knapt klarer 3 pst. avkastning i året, og vi vet at disse pensjonsrettighetene har en garantert avkastning på 3,6–3,7 pst., er det ganske freidig å gi inntrykk av at vanlige folk vil klare å slå profesjonelle forvaltere i det markedet vi har i dag. Når vi kan lese i Dagens Næringsliv 28. november at Teknas medlemmer anbefales å bytte, fordi de får en oppside, uten at en i særlig grad informerer om risiko – og dette selv før loven er vedtatt – sier det litt om en banknæring som er veldig opptatt av å bli kvitt forpliktelser. Solvens II-regelverket vil gjøre at de må styrke sin egenkapitaldekning i betydelig grad. DNB Liv har foreslått at alle fripoliser bør samles i ett selskap, og alle vet hvorfor: fordi Pensjonskassen står på utsiden av Solvens II-regelverket, og da kommer en seg unna dette. Dette handler mer om bankenes enn om kundenes egeninteresse, og derfor bør kundene være svært varsomme før de bytter over til dette. Valgfrihet skal de ha, men da må de også være klar over hva slags risiko de tar, og den risikoinformasjonen plikter forsikringsselskapene å gi.