trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Norge var tidlig ute med å yte økonomisk støtte for å avhjelpe den humanitære situasjonen blant flyktningene i Tsjetsjenia, Ingusjetia og Dagestan. Hittil er 20,3 mill. kr fordelt til dette arbeidet. Halvparten av dette er fordelt til UNHCR som koordinerer nødhjelpsarbeidet i regionen. Den andre halvparten er utbetalt til norske organisasjoner, hvorav 7,5 mill. kr er gitt til Norges Røde Kors, 1,5 mill. kr er gitt til Flyktningerådet og 1 mill. kr til Kirkens Nødhjelp. Både FN og de frivillige organisasjonene opererer i pakt med standarder som skal sikre at nødhjelpen kommer frem til dem som trenger den mest – sårede, syke, barn og gamle. Den norske bistanden går hovedsakelig til distribusjon av nødhjelpsvarer til de mest hjelptrengende i form av mat, medisiner, varme klær og telt. Innkjøp av lokalt utstyr blir også tillagt vekt. Fra FN har det kommet positive reaksjoner på den raske responsen fra de norske organisasjonene. Både FNs og de norske organisasjonenes løpende nødhjelpsoperasjoner er sikret finansiering ut januar, men det er åpenbart behov for mer. FN vil i løpet av januar presentere en revidert appell som skal dekke perioden fra 1. februar til 1. juni i år. Regjeringen er beredt til å yte nye bidrag. Vi vurderer dessuten ytterligere støtte til nødhjelpsoperasjoner i området gjennom norske og utenlandske frivillige organisasjoner. La meg også understreke at det er av avgjørende betydning at sikkerheten til hjelpepersonell ivaretas. Sikkerhetssituasjonen er nå svært spent, og vi ønsker å unngå å sette hjelpearbeideres liv i fare. Interne konflikter i området generelt, korrupsjon og dårlig veinett legger begrensninger på effektiv distribusjon av nødhjelp. Sammen med andre land og berørte organisasjoner arbeider vi for at nødhjelpen skal nå frem. Jeg vil igjen ta dette opp med utenriksminister Ivanov når jeg treffer ham i Moskva 1. februar.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Jeg er enig med representanten Godal i at behovet i Tsjetsjenia er stort og antakeligvis vil øke. Men jeg er litt overrasket over representantens kobling mellom situasjonen i Kosovo og situasjonen i Tsjetsjenia. Vi er til stede i Kosovo. Det koster også mye penger. Men nettopp for å sikre at vi ikke må sitte med Kosovo over lang tid, tror jeg det er viktig at det arbeidet som gjøres der, er så godt og grundig som mulig. Det er min forståelse at en rekke kosovoalbanere selv ønsker å reise tilbake, men det må selvsagt være en ordnet tilbakereise, slik at retur ikke fører til ytterligere problemer for dem som reiser selv, eller for området. Når det gjelder Tsjetsjenia, vil vi, som jeg sa, vurdere å gi mer penger når det kommer en appell. Problemet med Tsjetsjenia er at det har vært vanskelig å få inn midler og utstyr nettopp fordi det har vært en pågående krig der.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Å karakterisere Milosevic som en liten synder, at han tilhører gruppen små syndere, synes jeg er oppsiktsvekkende. Jeg er ikke sikker på om representanten Godal helt vil vedkjenne seg den uttalelsen. Jeg må nok si at det som skjedde i Kosovo, var forferdelig og et eklatant brudd på alt vi forstår med respekt for menneskeverd. Men det forhindrer ikke at jeg er enig med representanten i betydningen av likhet for loven, og at det er et problem å behandle ulike internasjonale aktører på samme måten, fordi vi ofte ser det i en sammenheng som er større enn bare den konkrete konflikten det dreier seg om. Jeg vil imidlertid vise til det jeg sa innledningsvis om FNs engasjement i Kosovo-konflikten, og samtidig understreke at vi på ingen måte har latt Russland i fred. Vi har et kontinuerlig press på Russland, og mitt håp er at det presset og den dialogen skal bære frukt.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Hvis tiltak skal ha effekt, tror jeg det er veldig viktig at det internasjonale samfunnet står sammen om slike tiltak, og det har vi fra norsk side prøvd å medvirke til i ulike sammenhenger hvor det har vært naturlig. Samtidig synes jeg det er viktig å huske på at sanksjoner, boikott, er siste utvei i et internasjonalt virkemiddelapparat. Vi ønsker å prøve å få gjennomslag for våre syn gjennom en dialog, gjennom et felles arbeid. Det er mitt håp, som jeg sa tidligere i mitt svar til representanten Godal, at denne dialogen skal bære frukt når det gjelder våre kontakter med Russland. Jeg har lyst til å minne om at vi prøvde jo dette også overfor Milosevic. Vi holdt på med en dialog helt frem til 24. mars, og det var som en følge av at han overhodet ikke ville rette seg etter det internasjonale samfunn at man gikk til krig. Og det er mitt håp at det selvsagt ikke skal bli nødvendig i forholdet til Russland.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-19:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål. Statsrådens redegjørelse om Telia og Telenor ligger i samferdselskomiteen til behandling, men når statsministeren stiller i spontanspørretimen dagen etter at hans samferdselsminister har vært i en fire timer lang åpen høring i Stortinget, regner jeg med at han både er forberedt på og kanskje til og med ønsker å gi uttrykk for noen av sine vurderinger i denne saken før komiteen avgir sin innstilling. I gårsdagens høring sa statsråd Dag Jostein Fjærvoll følgende: «Det at en statsråd i media blir beskyldt for ikke å ha overholdt informasjonsplikt eller har feilinformert, er en stor belastning. Det er det alvorligste en statsråd egentlig kan bli beskyldt for. Hvis den beskyldningen gjentas i dette hus, er det så alvorlig at ut fra min vurdering betyr det at det er noe en statsråd ikke kan leve med, når et flertall måtte gjøre noe sånt, eller hvis det gjøres noe sånt.» På generelt grunnlag vil jeg gjerne spørre om statsministeren deler Fjærvolls vurdering.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-19:
Da vil jeg gjerne stille et tilleggsspørsmål. Denne saken har den norske og den svenske regjering håndtert litt ulikt i forhold til sine parlament. I den svenske riksdagen var det statsråd Rosengren som holdt redegjørelsen da fusjonen sprakk, i det norske storting var det statsminister Kjell Magne Bondevik som holdt redegjørelsen da fusjonen sprakk. Er det mulig for Regjeringen å sette noe skille mellom en kritikk som rettes mot samferdselsministeren i denne saken, og hele Regjeringens stilling?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-19:
Jeg tror vi alle forstår vanskelighetene med å trekke grensen mellom hva som bør diskuteres nå, og hva som skal diskuteres senere, men jeg vil likevel forsøke å ta opp et litt prinsipielt spørsmål med basis i det som ble svart av statsråd Fjærvoll i går. Hans forsvarslinje var at det ikke var nødvendig å legge fram det som hadde stått i brevene fra advokatfirmaene, fordi Regjeringen hadde tatt hensyn til dette i sitt forhandlingsopplegg overfor svenskene og i sin håndtering av saken. Spørsmålet blir om ikke Regjeringen også er pliktig til å legge fram for Stortinget informasjon som er av avgjørende betydning for dem som er i grunnleggende opposisjon til Regjeringens handlemåte. SV var som kjent skeptisk og kritisk til Regjeringens handlemåte i denne saken helt fra start, og også til det Regjeringen var pålagt av stortingsflertallet. Har ikke også de krav på å få informasjon som er av avgjørende betydning, og som kan styrke deres syn i den debatt som er rundt en så stor og viktig og avgjørende sak?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren. Vi vet at Prior(Norske Eggsentraler) for tiden anklages av konkurrenter for å bruke mafialignende metoder for å sette konkurrentene ut av spill. I dag er de faktiske forhold at Prior har eksklusive rettigheter gjennom et markedsreguleringsansvar. Det betyr at dette selskapet i perioder kan sette sine konkurrenter ut av spill f.eks. ved billigsalg. I dag har vi et system der alle aktører innenfor kyllingmarkedet, private og samvirket, må betale inn omsetningsavgift, men når det foretas billigsalg, er det bare Prior som kan delta med egenprodusert vare, og vi har en tydelig konkurransevridning. (Norske Eggsentraler) Mener statsråden det er riktig og rettferdig at Prior skal benytte konkurrentenes omsetningsmidler for å kunne selge sine varer billig?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Det er riktig som statsråden sier, at markedsreguleringssystemet er en unik og etter min mening antikvert ordning for Norge, og i løpet av ett år, for et par år siden, gikk tre private fjørfeslakterier konkurs, eller de måtte avvikle virksomheten. Det var Rogaland Fjørfeslakteri, Norsk Fugl og Hedmark Fugl. Så det som skjer i praksis med de eksklusive rettighetene til markedsregulator, er at de snart har et tilnærmet monopol på kyllingsektoren i Norge. Hadde vi fått deregulert dette markedet og fått mer reell konkurranse, ville kanskje vi som konsumenter til og med kunne kjøpe kyllingen billigere i Norge. Det er kort vei mellom beslutning om produksjon til produktet er klart for salg, og det burde være mulig å selge kylling både på Dombås og Dokka og over hele landet uten noen markedsreguleringsordninger. Vil statsråden ta et initiativ, slik at kylling kan tas ut av omsetningsloven?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Kingsrød Transport A/S i Sarpsborg, landets største private transportbedrift, må kompensere for særnorske dieselavgifter ved å benytte polske sjåfører med polske semitrailere med tanking i land med lave drivstoffpriser. Kombinasjonen billig drivstoff og arbeidskraft har blitt en trussel mot norsk tungtransport. Hvordan vil statsråden bedre norske transportørers konkurransevilkår?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Han har ved denne anledning og ved flere andre anledninger fra spørreren vært inne på miljøbiten i dette. Det som må være klinkende klart, er at vi ikke er pålagt av EU å legge om til den nye dieselkvaliteten før år 2005. Dette har gitt Norge god tid til en tilpassing og til en reell differensiering av kvaliteten, der den nye dieselen prises lavere og den gamle prises opp, slik at summen av dette ikke blir høyere enn det nivået på dieselavgiften har vært tidligere, før den siste økningen. Dette kunne gitt en utfasing av den gamle dieselkvaliteten uten at man hevet kostnadsnivået, og det ville hatt en veldig viktig psykologisk effekt for transportørene her i landet. Mener ikke statsråden at det ville vært en fordel å vente med å differensiere dieselavgiften etter svovelinnholdet til den fristen EU har vedtatt, slik at ikke avgiftsforskjellene mellom Norge og de fleste konkurrentland øker?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Jeg skjønner at han i denne sammenhengen, som i en del andre sammenhenger, ønsker å være beste gutten i klassen her i Norge, og i dette tilfellet på bekostning av norske transportører. I dag ble vi gjennom nyhetssendingene kjent med at CreditInform har beregnet at 30 pst. flere norske transportører gikk konkurs i fjor enn året før, og hovedgrunnen er at utgiftene øker mer enn inntektene. Men Regjeringen viser altså ingen vilje, slik jeg ser det, til å forsøke å holde norsk transportnæring oppegående ved å gi bedre og mer like rammevilkår. Kan ikke Regjeringen da like godt fortelle norske transportører at den ikke ønsker noen privat lastebilnæring av noe omfang i Norge?
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Når det gjelder beskyldninger mellom aktører i markedet, private og samvirket som sådant, synes jeg ikke det er min rolle å gå inn og ta standpunkt til dem, dem får de framføre på den måten de finner hensiktsmessig på eget grunnlag. Når det gjelder markedsreguleringsordningene, har det vært en bred tilslutning i Stortinget til at markedsregulering som sådan er et ansvar næringen selv må ta innover seg. Dette er et annet system enn det som f.eks. er i EU, der det er offentlige myndigheter som bevilger midler til markedsreguleringsordninger. I Norge er det slik at det er produsentene selv som gjennom avgiftsbelegging må sørge for å finansiere de tiltak som er nødvendig for å finne markedsbalanse. Dermed vil naturligvis også de som har fått dette ansvaret, samvirkebedriftene, måtte vurdere ulike tiltak for å nå de mål de er pålagt gjennom det systemet Norge har valgt. I stortingsmeldingen som Regjeringen har fremmet, som nå ligger i Stortinget til behandling, bekrefter vi at dette er et system som vi også vil opprettholde i framtiden, og at markedsreguleringsansvaret og forholdet mellom tilbud og etterspørsel er et ansvar som næringen selv må ta. Det er naturligvis viktig at dette utføres på en måte som det offentlige kan akseptere, og det har vi en overvåking på i enhver sammenheng når de opererer med sine markedsreguleringstiltak.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
I hvert fall fra mitt ståsted er jeg ikke i stand til å kunne konstatere at det er markedsreguleringsordningene som har vært årsak til at enkelte bedrifter har gått konkurs. Det er mange ting som innvirker på om en bedrift er lønnsom eller ikke, det ligger i konkurransesystemet som sådant. Jeg vil bare bekrefte at fra Regjeringens side har vi gitt melding til Stortinget gjennom meldingen, og da vil naturligvis Stortinget kunne drøfte nettopp de spørsmål som Hedstrøm nå reiser. Men vår oppfatning, og det som vi da melder til Stortinget, er at vi ønsker å opprettholde den markedsreguleringsordningen vi i dag har, på den måten den organiseres. Vi har meldt tilbake at vi vil se litt på sammensetningen av Omsetningsrådets styre og hvilken vedtaksmyndighet det har, hva det er som skal behandles i Omsetningsrådets styre, og hva som har en slik politisk karakter at det bør behandles av departementet. Utover det har ikke Regjeringen gjennom sin melding foreslått noen endringer.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Jeg er enig med representanten Rudihagen i at landbruket har store utfordringer og kom egentlig over i en mer kreativ tenking omkring de muligheter man kan finne i nisjeproduksjoner utover å produsere standard vare, som jeg ofte kaller liter og kilo. Det har vi altså for mye av, og vi må ha sterke tiltak for å begrense produksjonen i forhold til markedet. Skal vi greie å ha et landbruk for å ha levende bygder, må vi ha en kreativitet for å utvikle en merverdiskaping på produktet, som også kan utløse en større betalingsvillighet når det gjelder spesielle produkter. Dette er fyldig omtalt i meldingen. Vi har også sagt at vi vil ha en handlingsplan omkring dette, og vi har i meldingen beskrevet hvilken retning vi mener norsk landbrukspolitikk skal ha framover. Tilbakemeldingen fra Stortinget vil gi Regjeringen et arbeidsgrunnlag for å sette i gang tiltak på de punktene der Stortinget sier seg enig med Regjeringen – og jeg håper jo at det vil gjelde det meste av det som står i meldingen. Vi har allerede opprettet et produktutviklingssenter på FoU-siden som skal gi bedre tilgang for mange av de små næringsmiddelbedriftene. Vi har faktisk ca. 1 200 næringsmiddelbedrifter som er matvarerelatert rundt omkring i Norge, og vi prøver å koordinere kunnskap slik at disse også kan få tilgang på dette. Men til sjuende og sist skal vi også lage en egen handlingsplan for nisjeproduksjon, for dermed å utfordre den enkelte produsent og samtidig gi større ansvar til mellomleddet, med støtte fra offentlige myndigheter for å oppnå denne retningen for norsk landbruk framover.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
For det første ligger det i den meldingen som Stortinget har fått overlevert, at vi ønsker å opprette et kompetansesenter i Nord-Norge som spesielt skal være innrettet mot å få denne nisjeproduksjonen i gang i et utsatt område som Nord-Norge. Dette er en ganske stor satsing. Vi har videre beskrevet det som går på merkeordninger, regionalmerking og merking for spesialiteter, som vareopplysning for dem som skal kjøpe produktet. Så det er allerede satt i gang tiltak. I henhold til skogmeldingen og verdiskapingsprogrammet, nå etter at Stortinget sluttet seg til dette, har Regjeringen og departementet satt i gang et forprosjektarbeid som skal fremme sin sluttrapport innen 15. april 2000, som da vil gi grunnlag for å gå videre med selve programmet. Regjeringen har budsjettmessig fulgt opp på en særdeles god måte gjennom det budsjettet som også har fått tilslutning i Stortinget. Så jeg føler at på dette området har vi tatt initiativ, og vi er allerede i gang, men vi kan ikke gå fortere enn det Stortinget har gitt klarering for.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Regjeringens behandling gjennom kgl. resolusjon av denne saken har sin bakgrunn i en klage fra Synnøve Finden på et vedtak som er gjort i Omsetningsrådet. Det er bakgrunnen for Regjeringens befatning med det. Regjeringens behandling har resultert i en delvis imøtekommelse av Synnøve Findens anførsler og synspunkter i forhold til Omsetningsrådets vedtak. Etter at vedtaket er blitt kjent, har Regjeringen fått kritikk fra TINE Norske Meierier, som mener at den har gått for langt, og Regjeringen har fått kritikk fra Synnøve Finden, som mener den har gått for kort. Regjeringens konklusjon bygger på en totalvurdering av de oppgavene som det offentlige har pålagt TINE Norske Meierier gjennom markedsregulering, og det ønsket vi har for å skape en mulighet for konkurranse i markedet, og ut fra det har vi kommet fram til et vedtak som forsøker å ta høyde for mest mulig imøtekommenhet i forhold til disse to hensyn.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Som bakgrunn for Regjeringens konklusjon i kgl. resolusjon foreligger det naturligvis en bred drøfting av de synspunkter som Tine har gitt uttrykk for, og for de synspunkter som Synnøve Finden har gitt uttrykk for. Det har også vært høring med aktørene i departementet. I denne drøftingen, som naturligvis var åpen, og etter min mening veldig grundig, kom også Konkurransetilsynet med sine uttalelser i saken. De lå også på bordet da Regjeringen tok sin beslutning. Jeg vil tro at Konkurransetilsynet ikke overprøver et politisk fattet vedtak i Regjeringen. De har gitt sitt syn til kjenne i forbindelse med den behandlingen som Regjeringen har gjort.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Fjernsynsprogrammet «Brennpunkt» tok 11. januar opp ulovlig import av kjøtt. Det er tatt ut tiltale mot fire personer ved nedskjæringsvirksomheter i Vestfold og Buskerud vedrørende smugling og ulovlig omsetning av kjøtt. I fjernsynsprogrammet ble det lagt fram påstander som knytter Prior til kjøttsmuglersaken. Som representanten Eng sier, er nå denne saken under etterforskning av Økokrim. Man må derfor avvente resultatet av den pågående etterforskningen for å få klarlagt de faktiske forhold. Jeg vil understreke at det er avgjørende at forbrukerne har tillit til norsk matproduksjon. Etter det departementet kjenner til, er ett tiltak i denne sammenheng at Prior nå har lagt om sin praksis, slik at all behandling av råvaren nå skal skje i Priors anlegg og ikke lenger hos underleverandører. Det er en klar forutsetning fra myndighetenes side at maten som frambys i Norge, skal være helsemessig trygg og frambys på redelig vis. Dersom det her kan påvises at offentlige bestemmelser og kontroll ikke har vært bra nok, vil dette bli fulgt opp av departementet og kontrollorganene. Næringsmiddelregelverket og Næringsmiddeltilsynet er det viktigste verktøy vi har til rådighet for å oppnå dette. Den pågående saken mot en gruppe nedskjæringsvirksomheters smugling av kjøtt ble oppdaget av det kommunale næringsmiddeltilsynet. Statens næringsmiddeltilsyn prioriterer oppgaven med å støtte Tollvesenet i arbeidet med å bekjempe smuglingen av kjøtt og distribusjon av slikt kjøtt. Bruk og forvaltning av etiketter, merket emballasje og stempler i næringsmiddelvirksomhetene vil bli gitt økt oppmerksomhet. Det vil i tillegg bli vektlagt å utvikle et tettere samarbeid med andre aktuelle tilsynsmyndigheter. Dette er tiltak som allerede er fulgt opp, slik jeg redegjorde for i mitt svar på representanten Skogholts spørsmål i spørretimen den 20. oktober 1999. Landbruksdepartementet legger stor vekt på at både forbrukerne og produsentene kan ha tillit til merkevareordningen Godt Norsk. Det må ikke være tvil om at forbrukere som kjøper fjørfekjøtt i emballasje merket med Godt Norsk, får norsk kvalitetsvare. Primært er ansvaret for kontroll lagt til merkevarebrukerne gjennom internkontrollsystemer. Stiftelsen Godt Norsk, som administrerer ordningen, foretar oppfølgingsbesøk hvor de kontrollerer om bedriften oppfyller kravene til Godt Norsk-merking. I tillegg kommer kontroll ved bedriftene foretatt av Næringsmiddeltilsynet. Stiftelsen Godt Norsk vil i lys av denne saken gjennomgå sine retningslinjer og rutiner i forhold til merkebrukerne. Til slutt vil jeg nevne at den store oppmerksomheten rundt denne saken viser at forbrukerne er opptatt av at de har tilgang på trygg mat. Fra myndighetenes side vil en som nevnt gjennomgå kontrollrutinene for å sikre at dette også er tilfellet.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Dessverre er det slik at ulovlige handlinger som regel er økonomisk motivert. Det har det naturligvis også vært i dette tilfellet. Jeg vil gå så langt som til å si at dette er en av de største «skandalene» på dette området som har skjedd i Norge, i forhold til det som har med matvaresmugling og bedrageri omkring det å gjøre. Derfor er det også fra myndighetenes side lagt så stort alvor i både hva resultatet av dette blir, og på hvilken måte vi skal følge opp dette videre for eventuelt å bidra til at vi ikke skal oppleve dette på nytt. Vi må bare være klar over at slike handlinger, bedrageri, naturligvis er ulovlig i forhold til norsk lov, og at det ikke også vil kunne komme til å skje i framtiden, tror jeg ingen kan garantere. Vi må ha et regelverk som skal håndtere dette på en bedre måte. Prisforskjeller er naturligvis ett av momentene, og det er det også tatt høyde for i den landbruksmeldingen som er lagt fram til behandling i Stortinget.
Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 2000-01-19:
Jeg synes det er fullt forståelig at det innad i næringen er frustrasjon omkring den debatten som nå pågår i forhold til Prior som bedrift. Men det er pr. i dag ikke avdekket forhold som kan underbygge at Prior har foretatt ulovlige handlinger. Dette må vi avvente. Det kan være at en eventuelt undersøker i forhold til personer og i forhold til bedrift, og alt dette vil være av de vurderinger som også offentlige myndigheter må forholde seg til. Vi vil ikke vente med – hvis dette avdekkes – å bruke de virkemidler vi har tilgang på. En skal være klar over at det som nå er avdekket og har kommet så langt som til tiltale, gjelder private bedrifter. Det er samvirket, Prior-bedriften, som nå undersøkes nærmere i forhold til om det foreligger uregelmessigheter eller straffbare forhold der. Der får vi avvente situasjonen. Ellers deler jeg fullt ut de bekymringer som representanten Eng gir uttrykk for. Det er et offentlig ansvar å følge opp på de områdene vi skal følge opp på.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-01-19:
Spørsmålet mitt går òg til landbruksministeren. Landbruksmeldinga skal vi kome attende til i rikt monn, men eg våger meg litt innom den nå, for den skildrar den utfordringa som jordbruket har, m.a. ved ein aukande priskonkurranse på standard jordbruksvarer, ein konkurranse som sjølvsagt vil auke når importvernet blir redusert, men som vi òg ser store utslag av i dag, i og med at mange nordmenn handlar mat i utlandet, spesielt kanskje i Sverige. Derfor er det rett og bra at meldinga retter søkjelyset mot spesiell matproduksjon, det som vi ofte kallar nisjeproduksjon, som i dag vender seg mot ein kjøpe- og betalingsvillig marknad, eit marknadsområde som ofte spør etter det litt meir spesielle, det originale og det genuine. Det ser vi òg i ein del andre land i Europa at ein har lukkast godt med. Analysane i landbruksmeldinga er positive når det gjeld det potensialet som måtte ligge her. Dess meir forunderleg er det da at det ikkje ligg føre eit handlingsprogram for å kome i mål med dei ambisjonane. Kan landbruksministeren nå seie noko om dei tiltaka som her kan settast inn?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-01-19:
Eg synest ærleg talt at dette blir litt smått og litt tafatt. Vi hadde jo ei melding frå Landbruksdepartementet til behandling sist haust, nemleg skogmeldinga. Der òg var det eigentleg same problematikken. Der innsåg ein òg at det var naudsynt med ei verdiskaping av produkta for at norsk skognæring skulle vere konkurransedyktig. Der var det konkretisert eit verdiskapingsprogram som vi syntest var veldig bra, og som òg hadde Arbeidarpartiet si fulle oppslutning. Eg håper landbruksministeren kan vere einig med meg i at for å lukkast i dette, krevst det ei nokså stor omstilling, og det krevst ei langsiktig, tung, strategisk satsing. Og da er spørsmålet: Kva med Næringsmiddeltilsynet? Kva slags tankar har landbruksministeren for å gjere Næringsmiddeltilsynet meir til ein samarbeidspartner enn rådgjevar for denne småproduksjonen? Og det andre spørsmålet: Kan landbruksministeren skissere korleis han kunne tenkje seg eit slikt verdiskapingsprogram gjennom byggestønadsordningar og SND eller kva det nå måtte vere?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til landbruksministeren. Regjeringen vedtok 7. januar i år at osteprodusenten Synnøve Finden og andre heretter bare skal få begrenset melkemengde fra monopolisten og konkurrenten TINE Norske Meierier. Om det sier Konkurransetilsynet at Regjeringen dermed hindrer konkurranse i meierisektoren fordi det favoriserer samvirkebedriften Tine framfor private bedrifter. Taperne er forbrukerne som må betale høyere pris på ost og andre meieriprodukter, og i siste instans får bonden dermed også mindre pris for melken sin. Regjeringens vedtak er heller ikke helt i samsvar med det Stortinget vedtok da man lagde en ny markedsordning for melk i 1995-1996. Hensikten med den var jo å øke valgfriheten for forbrukerne og dermed få ned prisene på melkeprodukter i butikkene. Konkurransetilsynets kritikk av Regjeringen slår fast at forbrukerne betaler høyere butikkpris enn nødvendig. Og mitt spørsmål til statsråd Gjønnes er om han erkjenner at vedtaket er i konflikt med forbrukernes interesser og Stortingets ønske om økt konkurranse?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2000-01-19:
Jeg kan ikke si meg helt enig med statsråden eller fornøyd med svaret. Derimot er jeg mer fornøyd med Konkurransetilsynet, som slår fast at vedtaket som Regjeringen har gjort, er til skade for konkurransen og dermed også til skade for både forbruker og melkeprodusent, fordi man på den måten for å forhindre høyere pris på melk faktisk forhindrer økt produksjon av melk. Det er jo et problem at man har overproduksjon, så dermed burde man også kunne åpne for økt levering til de private produsentene. Så mitt spørsmål blir da om ikke statsråden ville se det som en fordel om det forelå en klage til Konkurransetilsynet, som gjennom sitt vedtak kunne pushe på Regjeringen for å få den til å åpne for økt leveranse av melk til Synnøve Finden og andre private produsenter.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2000-01-19:
«Rekrutteringen til fiskeryrket er en utfordring også for myndighetene. For eksempel har en 22-åring fra Senja drevet fiske på egen båt i 5 år uten å få fartøykvote. Det betyr at han må fiske på maksimalkvoteordningen, og har dermed langt dårligere rammevilkår enn fiskere flest. Slikt oppfattes naturlig nok som svært urettferdig. Vil statsråden gjøre noe for å sikre at de som har vist at de vil bli fiskere nesten uansett vilkår, også får fartøykvoter i løpet av 2000?»
Svein Ludvigsen (Høyre), 2000-01-19:
Kvoteregimet er en alvorlig fiskeripolitisk utfordring, og det er en trussel mot Regjeringen, særlig når det håndheves på en så restriktiv måte som det statsråden her gav uttrykk for. Det er jo slik, som statsråden sier, at de som er i næringen, ønsker at ikke flere skal få være med. Men Troms Folkeblad kan altså fortelle om Håvard Pettersen fra Senja som har rodd fiske siden han var 17 år, og som nå har vært i næringen i fem år og investerer i en båt til 1,6 mill. kr. Det er ikke så mange ungdommer som viser slikt initiativ og slik evne til å være i næringen på så dårlige rammevilkår, og da blir jeg litt oppgitt når statsråden blir så firkantet – hvis det er et parlamentarisk uttrykk – at han ikke ser at her er det en liten gruppe unge mennesker som norsk fiskerinæring trenger sårt, og da vil ikke de være med på å sprenge ordningen med kvoteregimet. Jeg er klar over at allmenningen er stengt, men det må gå an å gå ned i departementet og vurdere på nytt om ikke denne lille gruppen av ungdom som næringen trenger, kan få en fleksibel ordning som gjør at de får like gode rammevilkår som de som har vært i næringen lenge, og som er i stand til å kjøpe seg båter med kvote.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2000-01-19:
Jeg er svært opptatt av rekrutteringen til fiskerinæringen, og jeg vet ikke om jeg skal si meg tilfreds med at statsråden har en løpende vurdering, for mens statsråden har en løpende vurdering er jeg redd for at ungdommen ikke velger fiskeryrket fordi det er for vanskelig å komme inn. Det kan umulig være slik at norsk fiskerinæring og kvoteregime vil bli ødelagt fullstendig hvis man åpner for at den lille gruppen av ungdom som har vist over tid at de er villig til å satse på denne næringen – og som næringen og distriktene trenger så sårt – nå slipper innenfor systemet. Jeg ber statsråden om ikke bare å ha en løpende vurdering, men faktisk om å løpe ned i departementet og se på om ikke gruppen vi snakker om for rekruttering, er langt, langt mindre enn de 3 000 som han viser til. Det er etter mitt skjønn en relativt liten gruppe unge mennesker vi her snakker om, som har vist at de vil være i næringen nærmest uansett, og da syns jeg ikke at de som har vært lenge i næringen, skal få lov til å stenge dem ute. Jeg legger merke til at Kystfiskarlaget i hvert fall er positiv til at vi skal øke rekrutteringen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Stortinget har vedtatt at vi skal ha et multikulturelt samfunn i dette landet. Vi har fått en god del forskjellige religioner, bl.a. er det mange muslimer. Koranen sier at en muslimsk kvinne ikke kan gifte seg med en ikke-muslimsk mann eller en kristen. Det er ikke tilfellet for en mann, for en mann kan gifte seg med en kristen eller ikke-muslimsk kvinne, for hun blir da mannens eiendom. Hvis en muslimsk kvinne av kjærlighet tillater seg å forsøke å gifte seg med en ikke-muslimsk mann, blir hun trakassert, forfulgt, kidnappet, deportert, ofte til opprinnelseslandet, der hun utsettes for ulykke, dør eller forsvinner. Dette er dokumentert i TV her i Norge. Ser statsministeren dette som et fremtidig problem i Norge? Og hvilke tiltak har statsministeren og Regjeringen tenkt å iverksette for å ivareta et minimum av menneskerettigheter for disse kvinnene?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg har et tilleggsspørsmål. Dette blir ofte framstilt som en kvinnekamp, men det har ingenting med kvinnekamp å gjøre. Det er spørsmål om religiøs fundamental fanatisme. Mitt tilleggsspørsmål er: Vi gir i dag tilskudd til private skoler, bl.a. er det vedtatt at vi skal gi tilskudd til muslimske skoler der ungene nettopp skal pugge Koranen og lære de skikkene som jeg nå har referert til. Er det fornuftig bruk av pengene? Og vil det sikre de menneskerettighetene jeg refererte til i stad?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «4. januar 2000 ble helsevesenet anmeldt for å ha landet med helikopter på landingsplassen utenfor Sandnessjøen sykehus. Om bord befant det seg en pasient som trengte rask behandling. Landingsplassen har vært i bruk i ca. 10 år og er regnet som trygg og sikker. En av sykehusets naboer har klaget på støy, og etter en langvarig tvist har Samferdselsdepartementet av miljømessige årsaker nektet landingsplassen godkjenning. Synes statsråden at det er riktig at miljøhensyn skal gå framfor hensynet til liv og helse?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg må få lov til å korrigere statsråden når han sier at det er klage fra naboer. Det er klage fra én nabo. Derimot foreligger det en underskriftsliste, hvor alle de andre naboene har skrevet under på at de aksepterer landingsplassen. Når det er snakk om støy, og hvis det er farlig med støy, skulle man ikke tro at man kunne lande i nærheten av et sykehus som er fullt av syke mennesker. Så det kan ikke være det som er årsaken, det må være andre grunner til stengingen. Stengingen av denne landingsplassen kan bety at departementet blir ansvarlig for at liv går tapt. Mitt spørsmål blir da: Vil statsråden ha ansvaret for at det kan gå liv tapt ved at landingsplassen blir stengt? Vil han i nærmeste framtid ta et initiativ for å omgjøre det vedtaket?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg konstaterer at statsråden er villig til å påta seg ansvaret for at liv går tapt. Det minste en kunne forvente, var at departementet tok et initiativ i denne saken og hjalp til med å finne en alternativ landingsplass. Inntil en slik landingsplass er etablert, er det min klare oppfatning at dispensasjon fortsatt burde ha vært gitt. Min kommentar til slutt: Vil departementet gjøre noe for å få til et annet alternativ?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Jeg har et spørsmål til kulturministeren: «NRK2 markedsfører seg nå stort som «filmkanalen». Mesteparten av filmer NRK sender, blir nå vist på NRK2. Blant annet er en «institusjon» som mandagsfilmen på NRK1 borte. Det er enda 14 pst. av husstandene i Norge som ikke får inn NRK2, i enkelte fylker er dekningsprosenten enda lavere. For eksempel har Nordland en dekningsprosent på 66 pst. Lisensen er den samme overalt, og folk betaler for en vare de ikke får. Synes statsråden det er riktig å gjøre slike endringer i programtilbudet når dekningsprosenten for NRK2 er så lav?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Når jeg har tatt utgangspunkt i 66 pst. dekning, som er NRKs tall, er det også basert på kabel- og paraboldekning. På landsbasis er det bare 29 pst. dekning direkte fra de 25 stasjonene som er jordbasert, pluss en på Svalbard. Det er kun 25 sendere plassert rundt om i landet. I Nordland – det lengste fylket i landet – har vi én eneste sender, og den er plassert i Salten. Jeg har også TV hjemme, men jeg har ikke til dags dato fått inn NRK2. Jeg har ikke parabol eller kabel, og jeg akter ikke å kjøpe det heller, men jeg betaler lisens og det synes jeg er veldig urettferdig. Utenriksmagasinet, som var en veldig nyttig sending på søndagene, er også flyttet. Mandagsfilmen er også tatt bort.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-19:
Det var en merkverdig måte å se kringkastingsavgiften på, ikke å anse den som en inntekt for NRK. Det er jo NRK som får pengene! Det går ikke en øre av de pengene til verken TvNorge, som jeg får inn i min stue, eller TV 2, så det går ikke an å sammenligne det med årsavgiften på bil – den var for lettvint. Kunne ikke statsråden ha gjort såpass som å spørre Norkring om hva det vil koste å bygge ut et sendenett som kan gi hele landet 80 pst. dekning? Det minste statsråden kunne gjøre, var å spørre Norkring: Hva vil kostnaden være? Og så kunne en spørre om Stortinget var villig til å betale for at det norske folk skal få se TV og NRK2. For det er tross alt i dette huset vi avgjør om det skal bygges ut eller ikke. Det minste statsråden kunne gjøre, var å få rede på hva det ville koste å få 80 pst. dekning for landets befolkning.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål: «Som et av Hedmarks største transportfirmaer ser Våler Transport A/S seg nødt til å ta biler ut av trafikken da lønnsomheten nå har blitt svært marginal på grunn av økte drivstoffpriser. Er statsråden enig i at disse avgiftene vil redusere norske arbeidsplasser og spesielt ute i distriktene med lange transportstrekninger for å få varene frem til mottaker?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg takker statsråden for svaret, som gikk mye på hvorfor Norge har relativt høye drivstoffavgifter, ifølge finansministeren. Er det noen i Europa som har høyere transportutgifter med vårt transportbehov, vil jeg gjerne vite det – vi tar inn 37 milliarder kr i avgifter og kun 10 milliarder kr går tilbake. Regjeringen har tidligere uttalt at den er opptatt av å gi distriktene gode rammevilkår. Dette må en få lov til å tvile på når det gjelder avgifter, og i dette tilfellet diesel- og miljøavgifter. Åsnes og Våler kommuner har ca. 400 lastebilsjåfører. Totalt i Hedmark er det 2 600, pluss ringvirkninger dette gir. Jeg kan nevne at ved Norske Skog på Braskereidfoss går det daglig ca. 300 vogntog ut og inn. Dette er biler som frakter varer både ut og inn av distriktene – for at disse skal kunne bestå. Det er ikke jernbane som kan tilfredsstille næringens behov, da dette ikke er noe alternativ til dagens tilbud, og det er også vanskelig å frakte varer direkte fra skogen eller jordet på jernbane. Som eksempel kan man ta et firma som Våler Transport, et firma med 20 biler og 35 ansatte, som bruker ca. 1 million liter drivstoff. Ser ikke statsråden at en slik økning av avgifter vil måtte tvinge firmaet til å parkere biler og dermed si opp folk, med de konsekvenser dette vil ha for dem som ønsker å leve og bo i distriktet?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Det er også merkelig, synes jeg, at en regjering legger en avgift på én type diesel for at man skal bruke en annen type diesel. Spesielt merkelig er det når denne dieseltypen ikke blir tilgjengelig for alle landets innbyggere på kanskje flere år. Hvis man ønsker å få folk til å bruke en annen type vare enn den eksisterende, ville det være mer naturlig å selge denne på tilbud, altså billigere enn den som allerede er på markedet, slik at folk fikk lyst til å kjøpe den, istedenfor at man bruker tvang. Et annet viktig moment i denne sammenheng er den økende kriminalitet i form av økt dieselsmugling som vi vil få, og også konkurranse fra utenlandske sjåfører. I VG forrige mandag kan vi lese om polske sjåfører som gjør transportoppdrag for en brøkdel av norske priser. Dette er også med på å forverre situasjonen for de norske transportørene som vil gjøre en redelig jobb innenfor de betingelser som politikerne legger for dem.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg ønsker å stille finansministeren følgende spørsmål: «I Forbrukerrapporten nr. 1/2000 kan vi lese om en person som kom i skade for å betale veiavgift på en bil som skulle vrakes, i stedet for på familiens nye bil. Hun ringte straks til Oslo og Akershus tolldistrikt, som lovet at dette skulle ordnes. Etter snart 2 år har ingenting skjedd. Er dette forsvarlig saksbehandling?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-19:
Jeg takker statsråden for svaret og for at saken nå er i ferd med å bli løst med en snarlig utbetaling til søker. Det er også bra at tolldistriktssjefen i Oslo og Akershus vil gå gjennom sine rutiner for å unngå liknende problemer i fremtiden. Det som ikke er så bra, er at en slik enkel sak må ta to år, med mange purringer og ergrelser for dem som er blitt rammet av en slik situasjon. Ser statsråden mulighet for at man i tillegg til den innbetalte summen også yter en rentekompensasjon, slik som det offentlige pålegger oss forbrukere når vi er for sent ute med å betale regninger til det offentlige? I tillegg følger det fra det offentlige også med et ekstra gebyr. Kan finansministeren dessuten antyde hva «uforholdsmessig lang tid» er i henhold til forvaltningsloven?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Som jeg sa i mitt første svar, er det riktig at vi har relativt høye avgifter på drivstoff i Norge. Allikevel viser beregninger, som jeg også sa i mitt svar, at avgiftene på diesel ikke dekker de marginalkostnadene, altså vegslitasje, ulykker, miljøforurensning osv. Hvis man er opptatt av miljøet og samfunnets kostnader, peker det derfor ikke i retning av at man bør redusere avgiftene. Men jeg har selvfølgelig registrert, ikke minst på grunnlag av aksjoner i det siste, at det er misnøye med det nivået vi har i Norge. Når avgiftene i Norge nå er høyere enn i andre land, skyldes det at vi har valgt å legge mer vekt på avgifter enn på direkte beskatning. Man kunne selvfølgelig ta en diskusjon om det ville være mer hensiktsmessig å trekke inn midler til statskassen via mer skatt og mindre avgifter. Men vi har i Norge foretrukket å gjøre det i form av avgifter, fordi man har også andre hensikter enn bare å skaffe inntekter til statskassen, bl.a. helsemessige og miljømessige aspekter.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Når det gjelder slutten av Bredvolds innlegg, om at polske transportører kan tilby langt lavere priser, så er det antakelig riktig. Men det bør ikke være begrunnet i avgiftene, det har nok mye mer å gjøre med bl.a. lønnsnivået i Polen i forhold til i Norge. For avgiftene er i prinsippet de samme. Riktignok kan disse polske bilene ta med seg inntil 200 liter drivstoff over grensene, men det gjelder også norske transportører som har vært i utlandet. De kan også ta med seg 200 liter drivstoff over grensene. Så slik sett er de likestilte når det gjelder avgiftene. At det kan være mulig for polske transportører å tilby billigere transport, tror jeg derfor har mer med andre forhold enn akkurat drifstoffavgiftene å gjøre.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Etter forvaltningsloven skal en sak forberedes og avgjøres uten ugrunnet opphold. Etter forvaltningsloven er det videre et krav om at det snarest mulig skal gis et foreløpig svar dersom det må forventes at det vil ta uforholdsmessig lang tid før henvendelsen kan besvares. Årsavgiften på bil skrives ut til et stort antall avgiftspliktige, om lag 2 millioner hvert år. Det store antallet avgiftspliktige gjenspeiles i mengden av henvendelser og spørsmål til Tollvesenet om avgiften. På denne bakgrunn vil også saksbehandlingstiden fra tid til annen kunne bli lengre enn ønskelig. Når det gjelder den aktuelle saken det her vises til, har jeg fra Oslo og Akershus tolldistrikt fått opplyst at det var flere årsaker til forsinkelsen. Dels var det problemer ved overgangen fra ett datasystem til et annet, og dels var det mangelfulle rutiner for å avdekke om saken var ferdig behandlet som forutsatt. På denne bakgrunn vil tolldistriktssjefen i Oslo og Akershus gå gjennom sine rutiner for å unngå liknende problemer i framtiden. Toll- og avgiftsdirektoratet vil dessuten følge opp saken både konkret og generelt. Jeg legger derfor til grunn at liknende problemer vil kunne unngås i framtiden. Etter det jeg har fått opplyst, er den konkrete saken nå i ferd med å bli løst med en snarlig utbetaling til søkeren.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Jeg er enig i at det ikke er tilfredsstillende at det skal ta to år å få avklart en sak som burde være såpass enkel som den vi nå snakker om. Men jeg forsøkte i mitt første svar å forklare – i hvert fall gi noen forklaringer på – hvorfor det kunne ta så lang tid som to år. Det er nå først vi for vår del har fått rede på dette. Nå vil saken i hvert fall bli løst, og utbetalingen vil skje med det aller, aller første i den konkrete saken. Så får vi også gå ut fra at de tiltak som nå iverksettes, både fra direktoratet og konkret fra tolldistriktet, vil medføre at man ikke skal oppleve slike forsinkelser i framtiden. Spørsmålet om hvorvidt det i tillegg til tilbakebetalingen av beløpet skal betales renter, vil jeg ikke ta noe standpunkt til her og nå. Jeg ser at det spørsmålet kan reises. For det er jo ubestridt slik at når folk skylder staten penger, påløper det relativt fort renter, mens det er noe mindre automatikk i det når penger skal tilbakebetales.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Avgiftene tjener flere formål. Det viktigste formålet er å skaffe staten inntekter. I tillegg benyttes avgiftene til å begrense forbruket av helse- og miljøskadelige produkter. Enkelte av avgiftene er også differensiert mellom regioner, bl.a. med sikte på å fremme arbeidsplasser og levekår i utsatte deler av landet. Det samlede skatte- og avgiftsnivået i Norge er høyere enn i de fleste andre land. Mange norske bedrifter og næringer kan dermed vise til at de pålegges høyere skatter og avgifter enn sine konkurrenter i utlandet. Det vil ikke være mulig å tilpasse alle skatter og avgifter til konkurrentlandenes nivåer uten å tape betydelige skatte- og avgiftsinntekter. Det er dermed ikke til å unngå at det høye skatte- og avgiftsnivået kan gi opphav til konkurransevridninger for enkeltnæringer, selv om jeg mener at mange av de skattene og avgiftene som berører næringslivet i Norge, ikke er vesentlig forskjellige fra andre land i Europa. På flere områder har vi valgt å benytte avgiftssystemet til å fremme bedre helse og miljø, f.eks. ved å ha høye avgifter på drivstoff, alkohol og tobakk. For eksempel har miljøavgifter en legitimitet i seg selv ved at de skal gi husholdninger og bedrifter økonomisk motivasjon til å ta hensyn til de miljøulempene som de påfører andre. I enkelte tilfeller kan det være konflikt mellom hensynet til miljø og hensynet til sysselsetting på kort sikt. Dette er imidlertid ikke alltid tilfellet. Flere analyser som ble referert av Grønn skattekommisjon, tydet på at økte miljøavgifter som kombineres med redusert skatt på arbeid, både kan gi økt sysselsetting og et bedre miljø. For å ivareta levekår og sysselsetting i distriktene, er flere av avgiftene regionalt differensiert. Det viktigste skatte- og avgiftspolitiske virkemidlet for å stimulere sysselsettingen i distriktene er den differensierte arbeidsgiveravgiften. I tillegg er hele eller deler av Nord-Norge tilgodesett med fritak for merverdiavgift og forbruksavgift på elektrisitet, og innenlands gjelder passasjeravgiften på flyginger kun reiser mellom Oslo og de fire største byene i Sør-Norge. Jeg mener derfor at viktige elementer i avgiftssystemet fremmer sysselsetting og levekår i distriktene, og at det ikke går tapt arbeidsplasser i distriktene på grunn av avgiftspolitikken.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
At Norge med sin geografi osv. har store transportkostnader, går det ikke an å være uenig i. Sånn er det. Men på spørsmålet om hvorvidt norske transportører stilles i en dårligere konkurransesituasjon enn utenlandske transportører, er nok svaret noe mer forbeholdent fra min side, i hvert fall når det gjelder dieselavgiftens innvirkning. Det kan være andre faktorer som gjør at utenlandske transportører likevel tar oppdrag fra norske transportører, f.eks. fordi lønnsnivået i andre land kan være mye lavere enn i Norge. Men når det gjelder drivstoffprisene – og -avgiftene – er de de samme for utlendinger og for nordmenn når de fyller drivstoff i Norge. Så er det selvfølgelig slik at det går an å ha med seg noe drivstoff på tankene når man passerer grensen, drivstoff som kan være anskaffet til betydelig lavere pris enn i Norge. Men det er ikke særskilt for utlendinger, det samme gjelder for nordmenn. Og her er det jo begrensninger, som kjent. Man kan ikke ha med seg mer enn 200 liter i tanken på en trailer over grensen. Noe annet er hvis det foregår ulovligheter og større mengder tas med, men det er det før jul gitt en instruks til tollvesenet om å intensivere kontrollen av.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-19:
Jeg syns at sirkus som et eksempel på næringslivet i Norge kanskje var litt spesielt. Men la gå med det. Som jeg sa i sted, er det slik at når utenlandske transportører, f.eks. svenske eller andre lands sirkus, skal fylle drivstoff i Norge, må de selvfølgelig betale samme pris som norske transportører, og den drivstoffmengden de vil ha anledning til å ta med seg over svenskegrensen til Norge, er 200 liter. Det vil også en norsk transportør ha mulighet til å gjøre, enten det nå gjelder sirkus eller annet. Mitt poeng er at det ikke er avgiftssystemet og dieselavgiften i seg selv som medfører konkurransevridning. Men når det likevel er slik at noen utenlandske transportører i en viss grad overtar for norske transportører og utfører transport i Norge, er det andre elementer som betyr mye mer. Eksempelvis når polske transportører utfører oppdrag i Norge, er det nokså lett forklarlig ved at lønnsnivået i Polen er et helt annet enn i Norge, og at det da selvfølgelig påvirker den prisen polske transportører kan utføre jobben for.