trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Representantens hovedspørsmål gikk på ivaretakelse av ILO-konvensjonen. Vi ivaretar våre forpliktelser knyttet til ILO-konvensjonen på dette området. Så registrerer jeg at det i helgen har blitt enighet mellom partene om en ny toårig avtale. Den forholder jeg meg til. Skulle det vise seg i fremtiden at man kommer til en ny uenighet, får man vurdere hvordan man håndterer det når den tiden kommer. Å begynne å forskuttere det og gripe inn i de andre konfliktene synes jeg blir uryddig. Det er ikke i henhold til de spillereglene som norsk arbeidsliv er tuftet på, og jeg har ikke til hensikt å endre de spillereglene.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
I revidert statsbudsjett, som legges fram i dag, foreslår regjeringen endringer i sykefraværsoppfølgingen. Blant annet skal de påbegynne arbeidet med såkalt normerte sykmeldinger. Man setter en grense på seks måneders sykmelding fra fastlege. Erfaringene med normerte sykmeldinger i Sverige viser at veldig mange blir sendt tilbake på jobb før de er friske, men mange blir også gående sykmeldt hjemme når de kunne vært på jobb. Det er forskjell på det å jobbe i et arkiv og det å jobbe i en bar dersom man lider av f.eks. sosial angst. Da Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet satt i regjering og framforhandlet den forrige IA-avtalen, innførte vi noe som vi kalte «Faglig veiledere for sykemeldere», nettopp fordi vi så at de ville ha en mer lik praksis for sykmelding. Legen skulle fortsatt foreta en individuell vurdering av hvor lenge folk trengte å være sykmeldt. Dersom statsråd Eriksson er enig i det og det er det han legger opp til i dag, hva er det da regjeringen legger opp til som er nytt, og som vi ikke innførte? Men dersom …
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
… det er noe nytt, og det er et skjema som skal overstyre legenes vurderingsevne, hva er det som gjør at en byråkrat …
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
… med et skjema vet bedre enn pasienten, legen og arbeidsgiveren sammen?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
«Å svikte i innsatsen for å bekjempe dårlige arbeidsforhold i transportsektoren er en trussel både for trafikksikkerheten og for de seriøse bedriftene i bransjen. Skal en stoppe sosial dumping i transportsektoren, må det avdekkes hvilke bedrifter som utnytter sine ansatte, og de som kjøper tjenester av de useriøse aktørene, må få et juridisk, økonomisk og forsikringsmessig medansvar. Vil statsråden ta initiativ til innføring av regionale verneombud i transportsektoren samt medansvar for transportkjøper?»
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Statsråden har rett i at hovedbildet er at norsk arbeidsliv er veldig godt. Men problemet med sosial dumping og arbeidslivskriminalitet brer seg, og de fleste er enige om at det må tas på alvor. Da den forrige regjeringen la fram Handlingsplan 3 sammen med revidert statsbudsjett for ett år siden, la vi opp til dette bransjeprogrammet for transportsektoren som statsråden viser til. Vi sa også at vi kom til å komme med flere konkrete tiltak for å komme til livs den utviklingen vi ser i transportbransjen. De tiltakene er lagt på bordet. Vi trenger ikke flere utredninger om hvordan det ser ut, vi trenger tiltak. Er det slik at statsråden er enig med næringen og Arbeiderpartiet i at innføring av regionale verneombud og medansvar for kjøper er en god idé?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
De ti tiltakene som Stortinget behandlet for to uker siden mot sosial dumping i transportsektoren, var en plan som var utarbeidet av oss da vi satt i regjering, sammen med næringen. Det er tiltak som sårt trengs. Vi har ikke råd til å vente på flere utredninger. Sosial dumping og arbeidslivskriminalitet har dessverre gode vekstvilkår, fordi vi ser en situasjon med økende ledighet rundt om i Europa. Det haster altså med å være framoverlent og komme med nye tiltak for å få bukt med dette problemet. Vi fra Arbeiderpartiet har foreslått tiltak tidligere, vi kommer til å fortsette med det. Men det dreier seg ikke bare om at transportsektoren rammes, også store deler av resten av norsk arbeidsliv rammes. Hva er statsrådens plan for å komme til Stortinget med flere og brede tiltak mot sosial dumping og arbeidslivskriminalitet generelt?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Mitt spørsmål til klima- og miljøministeren, som skal besvares av helseministeren, er følgende: «Det er kjent at Norge er anklaget av ESA for brudd på luftkvalitetsdirektivet på grunn av høy lokal luftforurensning i noen av de store byene som Oslo og Bergen. For å kunne motvirke dette trenger byene mer effektive virkemidler. Ett tiltak som har betydd mye i andre storbyer i Europa, er innføring av lavutslippssoner, der det kan stilles krav om at bare kjøretøyer med lave eller ingen utslipp kan brukes i bestemte områder. Vil regjeringen gå inn for å gi kommunene lovhjemmel for å innføre slike lavutslippssoner?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Jeg takker for et veldig informativt svar fra statsråden. Det som er problemet, som jeg skulle ønske at det var mer fokus på, er at grenseverdiene for de lokale, helseskadelige avgassene i dag jevnlig overskrides. Ved de elleve målestasjonene i Oslo, fra Smestad over mot Manglerud og gjennom Oslo sentrum og oppover i Groruddalen, lå NO2-nivået i gjennomsnitt 50 pst. over grenseverdiene i 2013, ifølge NILUs rapporter. Så dette er noe som haster. Som statsråden sa, etterlyser kommunene muligheten til å bruke lavutslippssoner, så jeg vil gjenta spørsmålet: Har statsråden og regjeringen en positiv holdning til å gå til det skritt å gi hjemmel for lavutslippssoner, slik at man kan gjøre lokale vurderinger?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Jeg takker også for utfyllende siste del av svaret. Det er et stort problem for kommunene at ESA stiller juridisk bindende krav som kommunene har ansvar for å følge opp, slik også statsråden refererte det fra lovverket. Slik situasjonen er i Oslo, med 50 pst. overskridelse på NO2 i sentrale deler av byen, noe som angår en stor del av befolkningen, er det klart at det er vanskelig å se for seg at vi skal kunne gripe inn og få ned forurensingsnivået uten nye virkemidler. Jeg er enig i at kommunen må vurdere alle tilgjengelige midler i dag, men jeg håper at regjeringen også ganske raskt ser behovet for å avklare om man vil gi mulighet for slike lavutslippssoner. Det er ganske utbredt bruk av det i byer i land som Tyskland, Italia, England, Nederland, Danmark og også i Sverige, så med Norge som en foregangsnasjon burde det komme her også.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
«I brev til Pensjonistforbundet 26. mars varslar statsråden at han vil «legge opp til en bredere representasjon» i drøftingsmøter om saker av betyding for pensjonistar. SAKO-samarbeidet har til no representert pensjonistane i drøftingsmøter med regjeringa. SAKO-avtalen er open for at alle landsdekkjande pensjonistforbund kan ta del i samarbeidet. Kvifor ynskjer statsråden å endre på representasjonen i drøftingsmøta?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Eg takkar for svaret. Hausten 2013 endra SAKO-organisasjonane samarbeidsavtalen, slik at alle landsdekkjande pensjonistorganisasjonar no kan inngå i samarbeidet. Det gjorde dei for å forsterke arbeidet for eldre i samfunnet og samtidig forsterke dei avtalane som var inngåtte med regjeringa. Dette vart statsråden gjort kjent med av Pensjonistforbundet i haust. Når alle landsomfattande pensjonistorganisasjonar har anledning til å melde seg inn i SAKO, og dagens avtalar gjev alle pensjonistgrupperingar moglegheit til direkte eller indirekte å ta del i desse drøftingane, er det då på grunn av mistillit til Pensjonistforbundet eller til SAKO-samarbeidet at statsråden gjer desse endringane?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Ved å sleppe til fleire organisasjonar utanfor SAKO, vil det kunne opne for at samarbeidet blir nedprioritert, og at organisasjonane som høyrer til SAKO, sjølve begynner å be om drøftingsrett. Det vil fort kunne medføre eit uhandterleg tal på organisasjonar når drøftingane går føre seg, og den samla innflytelsen til organisasjonane kan då bli mindre. Mitt spørsmål er: Kvifor meiner statsråden det er betre for regjeringa å måtte handtere mange forbund enn å ha ei samanslutning å halde seg til?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
«Et trygt Norge krever at vi opprettholder et norsk lønnsnivå for alle. Presses lønnsnivået for noen nedover vil det snart få konsekvenser for andre mennesker og nasjonens økonomiske trygghet. Husholdninger får problemer med å betale huslån, og leve trygge og vanlige liv. Å sikre hver enkelt en lønn å leve av er ikke bare avgjørende for den arbeidstakeren det er snakk om og hennes familie, det er et spørsmål for hele samfunnet. Hvordan vil statsråden sikre at Norge ivaretar havnearbeidernes lønn og ILO-konvensjon 137?»
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Jeg vil takke for svaret, men jeg vil si at det er en åpenbar sammenheng mellom retten til regelmessig arbeid og lønnsnivå, for alternativet til fortrinnsretten til havnearbeiderne er det jeg vil kalle et lausarbeidersamfunn. Det vil jo åpenbart gi dårligere arbeidsforhold og lavere lønn. Den avtalen man nå har kommet fram til, og som ministeren viser til, omfatter ikke konflikten ved Risavika, og det er tatt ut sympatistreik også i Mosjøen og i Tromsø. De arbeiderne som streiker der, tror jeg ikke er betrygget av svaret som arbeidsministeren gir. Fortrinnsretten var det som gjorde at arbeidsgiversiden ikke ville skrive under en tariffavtale i Risavika, og det er en rettighet som havnearbeiderne har. Hvis det er slik at havnearbeiderne ikke får en tariffavtale der fortrinnsretten er ivaretatt, tolker jeg arbeidsministeren riktig at han da vil sørge for at vi regulerer det ved lov, eller at vi på annet vis sikrer at vi ivaretar de forpliktelsene vi har?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-14:
Jeg har forståelse for at arbeidsministeren ikke vil uttale seg om detaljene i en pågående konflikt, og det er jo ryddig. Men denne konflikten er spesiell, for den gjelder et punkt Norge er internasjonalt forpliktet på, og det er fortrinnsretten til lossearbeid og lastearbeid for havnearbeidere. Jeg vil igjen spørre: Vil arbeidsministeren sikre denne fortrinnsretten på annet vis hvis denne konflikten ikke fører til at fortrinnsretten ivaretas gjennom en tariffavtale? – for det er jo vitterlig fortsatt en forpliktelse Norge har til å ivareta.
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2014-05-14:
Jeg tillater meg å stille justisministeren følgende spørsmål: «Tidligare i år gjorde statsråden det klårt at den nye straffelova kjem til å bli iverksett innan sommaren 2015. Politiets IKT-system skal ifølgje statsråden vere oppgradert innan den tid. Prosessen har tidlegare vist seg å vere særs tidkrevjande. Held statsråden fast ved denne målsetnaden?»
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2014-05-14:
Jeg takker ministeren for svaret. Det er positivt at ministeren viser vilje til å påskynde arbeidet med ikraftsettelse av ny straffelov. Det er viktig at lovgivers vilje og vedtak blir gjennomført i samfunnet. Straffeloven av 2005 tar opp i seg mange svært sentrale lovendringer. Men så ser man, som justisministeren var inne på, at det er viktig at det tekniske systemet følger med. Politiets datasystem har vært angitt som en propp i systemet. Hvilke direktiv har ministeren gitt til Politidirektoratet om tidsperspektivet for forbedring av datasystemet? Har ministeren fått noen indikasjoner på at politiets datasystem ikke vil takle denne omleggingen sommeren 2015?
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2014-05-14:
Alle faktorer vi nå har vært inne på, dreier seg om teknologi og derigjennom bruk av penger. Politidirektoratet har igangsatt mange program for å møte framtidens utfordringer. Disse programmene har også en kostnadsramme som etaten er avhengig av å holde seg innenfor for å motvirke at det rammer annen primærvirksomhet. Vil ministeren tilføre politiet friske midler som er øremerket de nødvendige IKT-oppgraderingene?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
La meg først få takke representanten for spørsmålet om en svært viktig sak. Da denne regjeringen tok over regjeringsmakten, lå det an til at den nye straffeloven kanskje kunne implementeres i 2018, mest sannsynlig tidligst i 2019. Vi har foretatt en del grep for å fremskynde dette med flere år. Jeg har nok ikke sagt at den skal tre i kraft innen sommeren; i løpet av sommeren er nok det begrepet jeg har brukt. Det er fortsatt en svært klar målsetting. Men dette er en komplisert og omfattende prosess som omfatter veldig mange. I tillegg til at det skal gjøres et lovarbeid, skal det gjøres et stort IKT-arbeid, og det skal gjøres et opplæringsarbeid. Dette vil påvirke mange tusen tjenestemenn og -kvinners arbeidshverdag når det implementeres. Vi har en viss erfaring med utfordringer som kan skapes underveis av IKT-prosjekter, så en må alltid ta et visst forbehold, men målet er åpenbart at vi i løpet av sommeren – altså ikke før sommeren, men i løpet av sommeren – skal få dette på plass. Det er en risiko, som jeg nevner, for at det kan ta noe lengre tid, men vi jobber hardt både i departementet og ikke minst i Politidirektoratet for å få dette på plass innenfor de rammene vi har satt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Politiets IKT-program er ganske omfattende. Det dreier seg i utgangspunktet om Merverdiprogrammet, og årsaken til at den nye straffeloven ikke kunne tre i kraft, er at Merverdiprogrammet har blitt utsatt og utsatt og utsatt. Den siste runden hadde vi etter regjeringsskiftet, etter at et eksternt konsulentfirma mente at Politidirektoratet ikke var robust nok til å implementere Merverdiprogrammet, hvilket vil føre til ytterligere forsinkelser. Jeg mener det er et demokratisk problem at vedtak i Stortinget ikke blir fulgt opp på en skikkelig måte. Den første delen av straffeloven ble vedtatt i 2005, og den forrige regjeringen var ikke i stand til å levere noe før i 2018/2019. Vi har gjort om på hele IKT-programmet. Det er en komplisert affære, det er risiko forbundet med det, og vi er i nær dialog med Politidirektoratet om den løpende oppfølgingen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Der må jeg nok svare det som alle statsråder svarer på alle budsjettspørsmål, at det er en budsjettsak som vi kommer tilbake til i de løpende budsjettprosessene. Samtidig skylder jeg å gjøre oppmerksom på at det ikke har vært helt uten kontroverser, eller en enkel oppgave, å få gjort om en beslutning om iverksetting av straffeloven og fremskynde den med mange år. Det er mange som har tilpasset seg en veldig lav forventning til den forrige regjeringen. Det at den nye regjeringen nå stiller konkrete krav og er veldig opptatt av at vi skal levere raskt på noe som skulle vært levert på for lenge siden, skaper selvfølgelig utfordringer i en organisasjon som må gjøre om på sine planer. Det er krevende, men vi har veldig mange dyktige folk både i departementet og i Politidirektoratet som jobber beinhardt for å få dette til, og jeg er helt overbevist om at vi skal klare det rett over sommeren. Men det er altså noen risikomomenter der, og vi tar selvfølgelig høyde for de budsjettutfordringene som kommer gjennom de løpende budsjettprosessene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Det finnes ingen generell lov om statsansattes adgang til å inneha sidegjøremål eller være medlem av foreninger, men det foreligger særlovbestemmelser for enkelte grupper statsansatte. For embets- og tjenestemenn i politiet gjelder det at de ikke kan ha annen lønnet stilling, drive privat erverv eller inneha offentlig bevilling for virksomhet, med mindre politimesteren eller vedkommende politisjef samtykker, i henhold til politiloven § 22 annet ledd. Samtykke skal ikke gis dersom det kan oppstå tvil om hvilken egenskap politimannen opptrer i, eller om hans uavhengighet i tjenstlige saker, eller om sidegjøremålet kan redusere politimannens evne eller mulighet til å utføre tjenesten forsvarlig. Deltakelse i frivillig arbeid og foreningsvirksomhet er blitt ansett som fritidssysler som ikke kommer i konflikt med ordinært arbeid. Ved vedtakelsen av reglene i domstolloven om registrering av sidegjøremål ble det vurdert om det burde innføres forbud for dommere mot å være medlemmer av brorskapsforbund som f.eks. Den Norske Frimurerorden. Domstolkommisjonen anså det ikke som aktuelt å innføre et slikt forbud, fordi det ville innebære et uakseptabelt inngrep i den enkelte dommers frihet, i henhold til NOU 1999: 19. Departementet var enig i dette da, og ga uttrykk for det i Ot.prp. nr. 44 for 2000–2001, og det var ikke særskilte merknader til dette fra justiskomiteen i Innst. O. nr. 103 for 2000–2001. Jeg mener det er rimelig å legge til grunn tilsvarende for polititjenestemenns medlemskap i slike brorskapsforbund. Manglende forbud mot deltakelse i foreninger osv. innebærer imidlertid ikke at polititjenestemenn uten videre kan behandle saker som gjelder personer som står dem nær, eller som de selv kan ha interesser i, i henhold til forvaltningslovens habilitetsbestemmelser og straffeprosessloven §§ 60–61, i straffesaker.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Jeg er veldig opptatt av at vi skal ha et politi som har svært sterk tillit i befolkningen. Det har politiet. De siste tillitsmålingene viser at vi har et politi med en robust og god tillit blant folk flest. Det skal vi stimulere til. Jeg har vanskelig for å gå inn i diskusjonen om hvorvidt noen har meldt eller latt være å melde om egen inhabilitet, og jeg er ikke overbevist om at man som medlem av et brorskap automatisk er inhabil. Det er den enkelte tjenestepersons ansvar å sørge for at vedkommende er oppdatert og melder eventuelle habilitetsutfordringer. Jeg legger til grunn at våre tjenestemenn og -kvinner er så bevisst disse forholdene at de foretar de vurderingene grundig. Ved tvil skal dette forelegges foresatte, og jeg er overbevist om at det skjer i den utstrekning det er påkrevet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Hvis jeg nå fikk med meg spørsmålet rett, ble det henvist til en høyesterettsdom. Det vil være meget uklokt av en statsråd å si at han er uenig med Høyesterett, så jeg legger selvfølgelig til grunn de rettslige vurderingene som Høyesterett gjør også av habilitetsspørsmålet. Men jeg er opptatt av at habilitetsspørsmål skal gjelde generelt, og at det er vanskelig å se for seg spesielle habilitetsregler for medlemskap i brorskap eller bestemte organisasjoner på noen som helst slags måte. Jeg er generelt enig i at habilitetsreglene kanskje trenger en oppfriskning, ikke først og fremst av hensyn til denne type problemstillinger, men fordi det har skjedd mye i samfunnsutviklingen siden forvaltningsloven ble vedtatt. Det jeg mener det er grunn til å vurdere, er om en skal se på forvaltningsloven generelt med nye øyne. Men jeg vil ikke ta noe særskilt initiativ for å legge lovmessige eller instruksmessige begrensninger på polititjenestemenns mulighet til å delta i foreningslivet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Jeg har et spørsmål: «I avisoppslag i Fædrelandsvennen i april ble det gjort kjent at flere polititjenestemenn var medlemmer av en frimurerlosje. Leder av Politiets Fellesforbund, Sigve Bolstad, gikk ut og tok tydelig avstand fra dette, og mente at dette ikke burde forekomme. Også ansatte i politiet var sterkt kritiske til slikt medlemskap. Det viste seg at ledelsen ikke var klar over dette. Mener statsråden det er greit at polititjenestemenn er medlemmer i slike brorskap?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Jeg takker justisministeren for svaret. I saken som gjelder Kristiansand, var det ti polititjenestemenn med varierende ansatt-tid i politidistriktet som var medlem av en frimurerlosje i Kristiansand. Politisjefen uttalte til media at hun ikke kjente til dette. Habilitet skal jo sikre tillit til myndighetsorganer, og inhabilitet skal, så vidt jeg har forstått reglene, meldes og vurderes. Her har ti tjenestemenn – noen med lang fartstid – sannsynligvis ikke meldt om å få vurdert sin habilitet når det gjelder medlemskap i Frimurerordenen. Det er ikke sikkert de har hatt noen saker som er knyttet til det, men noen av dem har vært ansatt i ganske lang tid. Hvordan vil ministeren vurdere dette med tanke på den subjektive habiliteten, altså publikums oppfatning av situasjonen?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-05-14:
Takk for det. Det legger jeg også til grunn. Likevel er det viktig å stille noen spørsmål. I NOU 2009: 12 Et ansvarlig politi drøftes nettopp tilliten og habiliteten. Her refereres det til en høyesterettsdom fra 1996 som sier at det «av hensyn til tilliten til domstolene bør unngås at det reises tvil om habilitet». Utvalget i NOU-en sier videre: «Det hjelper ikke for tilliten i samfunnet at Spesialenheten rent faktisk ikke påvirkes av relasjoner dersom samfunnet vurderer dette annerledes. Utvalget legger til grunn at Spesialenheten blir vurdert ut fra publikums subjektive oppfatning av habilitet.» Er ministeren enig i denne vurderingen av den subjektive oppfatningen av habilitet? Mener ministeren at dette bør gjelde politiet også, og vil han på den bakgrunnen gå inn og se på regelverket knyttet til medlemmer i brorskapsforeninger eller ordener? Det kan jo være mange typer brorskap som har etablert seg, ikke bare frimurerbrorskap.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Jeg kjenner ikke til opplysningene som stortingsrepresentanten gir om feilaktig kartfesting av skogsveien i Gratangen. Jeg har derfor ikke grunnlag for å svare konkret på spørsmålet som stilles. Jeg vil imidlertid peke på at alle forvaltningsinstanser som har vært involvert i denne saken, har foretatt befaring av skogsveien i terrenget. Feltbefaringer sammen med andre opplysninger om veitiltaket er også lagt til grunn for fylkeslandbruksstyret i Troms’ endelige vedtak av 17. november 2008. Landbruks- og matdepartementet har i brev av 12. desember 2012 til partene og etter befaring av veien ikke funnet grunn til å omgjøre fylkeslandbruksstyrets endelige vedtak av 17. november 2008. Dette har jeg også meddelt Stortinget tidligere i svar på skriftlig spørsmål nr. 446 fra stortingsrepresentant Tove Karoline Knutsen om denne veien. I mitt svar av 3. mars 2014 pekte jeg på at den forvaltningsrettslige siden av saken ble endelig avsluttet fra departementets side i 2012, og at det således ikke var aktuelt for meg å gå inn i saken på nytt.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Denne saken har vært behandlet i fylkeslandbruksstyret i Troms, den har vært behandlet hos Fylkesmannen i Troms, den har vært behandlet hos Statens landbruksforvaltning, og den har vært behandlet i Landbruks- og matdepartementet under den forrige regjeringen. Det er brukt masse ressurser, og det har vært mange befaringer for å se på denne veien. Mitt utgangspunkt nå er at denne saken må finne sin eventuelle løsning i rettsapparatet, fordi vi nå har hatt den saken til ende i det forvaltningsmessige apparatet. Så dette må løses gjennom privatrettslige forhold i rettsapparatet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-14:
Dette er en langvarig konflikt, som har vart gjennom mange år, og jeg har merket meg at mange i denne salen er opptatt av saken. Men nå er det slik at denne saken har vært gjenstand for behandling i veldig mange instanser – alle som skal innom den i forvaltningen. Jeg mener derfor at det er naturlig at en dersom en skal gå videre med denne saken, tar det i det ordinære rettsapparatet og kommer til en eventuell konklusjon der.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Spørsmålet mitt går til fiskeriministeren. Kystaksjonen og kampen for å sikra fisken som folkets eigedom har nådd Oslo denne veka. Panikken må jo no ha innteke Høgre, som skryt av at dei har fremja forslag i Stortinget om leveringsplikta i 2012. Dette kunne vi lesa i nettutgåva til Dagbladet i dag. Høgres Bakke-Jensen viser til at vi raud-grøne var høglydte imot dette forslaget, og at vi stemde det ned. Det Høgre gløymer å seia i denne samanhengen, er at forslaget gjekk ut på ei oppmjuking av leveringspliktene – altså stikk i strid med det folket krev, nemleg at fisken er folkets eigedom og skal leverast i dei avtalte lokalsamfunna. Når eg høyrer på utsegnene frå fiskeriministeren, er det nærliggjande å spørja: Tek heile kysten feil? Ministeren uttalte òg i Aktuelt på måndag at ho ikkje såg nokon grunn til å stramma inn leveringsplikta. Men i Dagbladet same dag sa fiskeriministeren at ho ville granska dette og sjå på om leveringsplikta faktisk var vareteken. Det er fint med ein gjennomgang – det støttar vi – men kva vil statsråd Aspaker bruka denne kunnskapen til?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Eg synest det er fint at ministeren ynskjer ein gjennomgang, som eg sa. Eg synest òg det er fint at ministeren tek opp arbeidet etter Stoltenberg-regjeringa, gjev ros for det utvalet vi sette ned og at ho vidarefører ferskfiskstrategien. Men eg hadde òg sett pris på det om ministeren innførte kvitfiskpakken igjen – noko av det fyrste dei tok vekk. Men det eg spurde om, var eigentleg: Kva vil ministeren bruka kunnskapen til – viss leveringsplikta viser seg å vera brote? Er det aktuelt å trekkja inn konsesjonane viss fisken ikkje vert levert i land på avtalt stad?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Vi har i dag en fantastisk råvare i torsken som svømmer rundt i historisk store mengder i Barentshavet. Det utgangspunktet er bedre enn noen andre lands. Det må vi i Norge greie å forvalte på den måten at vi greier å bringe fisken til land, at vi greier å produsere produkter som gjør at vi ikke skal konkurrere med lavkostland, men finne produkter og markeder som er i stand til å betale for det råstoffet og for de varene som selges fra norsk foredlingsindustri. Det er ingen motsetning mellom å be om en redegjørelse fra Fiskeridirektoratet knyttet til hvordan leveringsplikt har vært ivaretatt fra man ga disse dispensasjonene fra deltakerloven, og det faktum at vi har satt i gang et arbeid for å se på hvordan fremtidens rammebetingelser skal se ut for denne industrien. Én ting er i hvert fall sikkert: Å fortsette i det sporet vi holder på nå, hvor det er røde tall på bunnlinjen, og hvor arbeidsstokken går permittert betydelige deler av året, er ikke en fremtidsrettet politikk for kysten. Så vi må nå se hen til og stole på at vi gjennom Sjømatindustriutvalget, som den forrige regjeringen nedsatte – og som de skal ha stor ros for, for det var på tide at vi fikk en sånn solid gjennomgang av denne industrien og de lønnsomhetsutfordringene man har – nå får på bordet gode forslag til hvordan vi skal innrette oss i fremtiden for at vi skal ha en industri som skal bygge opp under økt aktivitet på kysten, økt sysselsetting på kysten og mer stabil bosetting på kysten.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Da de vilkårene ble satt i 2006, var det fordi vilkårene var ment for å følges. Når jeg nå oppdaget at det i departementet ligger saker fra 2011, hvor det er 18 ulike brudd på leveringsplikten som ikke er fulgt opp av den forrige regjeringen – de lå hos Trond Giske som var settestatsråd – mener jeg at det da er desto større grunn til at vi går etter hva som har skjedd de årene som disse vilkårene har skullet fungere, og hvordan de er blitt praktisert. Én ting er sikkert: Det nytter ikke å sette vilkår, det nytter ikke å ha sanksjoner, hvor man i ytterste konsekvens faktisk kan trekke tilbake tillatelsen til å fiske, og hvor kvotene faller tilbake til fellesskapet, hvis man faktisk ikke setter makt bak og sanksjonerer det. Jeg jobber nå med denne saken og ser på hva slags reaksjoner som skal gis for de 18 bruddene på leveringsplikten som fant sted i 2011.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Det er regjeringens store ambisjon at vi skal øke verdiskapingen innenfor torskefiskeriene i form av mer foredling på land. Det er riktig at vi har sagt i regjeringsplattformen at vi skal se på en regionalisering og på hvordan andre rammebetingelser rundt hvitfisknæringen skal kunne bidra til å løfte lønnsomheten i denne næringen. Jeg tror man skal merke seg at vi har en annen del av norsk fiskerinæring som går så det suser. Hvis man sammenligner reguleringsregimet rundt hvitfiskindustrien og hvitfisknæringen med havbruksnæringen, er det to forskjellige verdener. Kanskje ligger noe av forklaringen der på at vi ikke lykkes bedre med hvitfisken, sammenlignet med hvordan laksen har erobret store deler av verden og er blitt en formidabel suksess, noe som skaper store ringvirkninger og tusenvis av arbeidsplasser langs kysten.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
De leveringsvilkårene som gjelder i Norge, betyr for fartøyeier at 80 pst. av fartøyets fangst av torsk og 60 pst. av fartøyets fangst av hyse skal tilbys i tråd med det leveringsvilkåret som er satt for dette rederiet eller for det skipet. Fangsten kan leveres enten fersk eller frosset. Så har vi sett en utvikling fra 2006 og fram til nå som kan tyde på at mer og mer av fangsten har blitt levert fryst til land, og at det kanskje i liten grad samsvarer med det behovet eller de mulighetene Norge har for å kunne konkurrere ute med et råstoff som er bearbeidet ferskt. Når jeg nå får denne redegjørelsen fra Fiskeridirektoratet, som skal se utviklingen også over tid, vil jeg se på hva som var de opprinnelige vilkårene, hva som var premissene den gangen, og hvordan utviklingen har vært. Jeg ser at vi har bak oss en åtte–tiårsperiode der det har vært en betydelig endring i hvordan råstoffet er ført til land.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Når jeg sier at jeg skal se på det, så betyr det at vi nå er i gang med å utrede hvordan den fremtidige leveringsplikten og de fremtidige leveringsforpliktelsene skal håndteres. Det er et arbeid som er igangsatt. Vi kommer til å se det i sammenheng med også de andre rammebetingelsene som denne næringen antakelig måtte trenge å få endringer i. Vi ønsker å se det i sammenheng også med det arbeidet som foregår i Sjømatindustriutvalget. Jeg er ikke beredt til her og nå å kvittere ut hva som kommer til å bli den endelige løsningen på denne regionaliseringen, men regjeringsplattformen står fast, og dette er et arbeid som er igangsatt i departementet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Vi har siden 1970-tallet hatt en utvikling der vi har tilpasset flåtekapasiteten til ressursgrunnlaget, og vi har en differensiert flåte i dag. Hensikten har vært at disse ulike flåtegruppene skulle supplere hverandre og samlet sett bringe til land et råstoff som vi skulle kunne foredle mest mulig av i Norge. Jeg tror at utfordringen nå koker ned til at lønnsomhet er det vi nå må fokusere aller mest på, for uten at vi greier å skaffe oss helårige, lønnsomme arbeidsplasser i fiskeindustrien, nytter det ikke hva vi gjør i flåteleddet osv. Vi må fokusere på at vi skal ha bedre lønnsomhet i alle deler av norsk fiskerinæring, så dette er den store jobben – verken mer eller mindre. Så kan man fortape seg i enkelte delspørsmål her, men dette er en stor helhet, og vi jobber med en bred tilnærming for virkelig å kunne løfte denne næringen, som skal være en av Norges store fremtidsnæringer.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Regjeringen ønsker å legge til rette for vekst i mineralnæringen, bl.a. ved å sikre forutsigbare og kunnskapsbaserte planprosesser. Mineralvirksomhet innebærer naturinngrep og har i likhet med annen type næringsvirksomhet konsekvenser for miljø og andre næringer. Men et sentralt spørsmål er jo om risikoen knyttet til mineralvirksomheten i dette tilfellet er akseptabel i lys av også de positive virkningene for verdiskaping, nye arbeidsplasser og positive lokale ringvirkninger som realiseringen av Nussir-prosjektet vil medføre. Jeg mener at departementet har fått gode, grundige utredninger, og jeg har merket meg at Miljødirektoratet sier at de miljømessige forholdene ved den planlagte gruvedriften er godt nok utredet til at reguleringsplanen kan behandles. Jeg har også gått gjennom det som har vært de tidligere betenkelighetene til det gamle Fiskeri- og kystdepartementet. Der var det særlig to ting man var opptatt av: Det ene var utslippspunktet for de massene som eventuelt skal deponeres i fjorden, og det andre var spørsmålet knyttet til utlekking av kopper. Til det første spørsmålet er det nå klarlagt at utslippspunktet ikke skal være 60 meter over bunnen, men det skal være kanskje helt ned mot 1 meter over bunnen. Vi snakker nå om 1–3 meter når det gjelder utslippspunktet. Det har stort betydning for spredning av partikler osv. i sjøen. Det stiller saken i et helt annet lys. Det andre spørsmålet vi har stilt, var knyttet til utlekking av kopper fra sjødeponiet. Det foreligger nå rapporter som viser at utslippet av kopper vil ligge betydelig under det som kommer med den naturlige avrenning fra elvene i det samme området. Og da har altså NIFES, vårt faginstitutt, vurdert dette til ikke å representere noen fare for mattryggheten. Dette er opplysninger som har gjort at Nærings- og fiskeridepartementet i denne sammenhengen nå har konkludert med at miljøpåvirkningene er akseptable sett opp mot de andre positive ringvirkningene som denne nye aktiviteten vil bringe med seg.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Svaret på det synes jeg er enkelt. De kommer til å få masse arbeidsplasser – masse ringvirkninger. I de vurderingene vi har gjort, har vi lagt til grunn de tilbakemeldingene vi har fått, og den kunnskapen vi har om hvordan disse utslippene og deponeringen skal finne sted. Da har vi konkludert som vi har gjort. Partiet SV mener at man ikke skal ha olje og gass i nord, at man ikke skal ha mineralnæring i nord, og man tar til orde for regulering av fiskeriene på en slik måte at jeg er ganske overbevist om at det kommer til å gå ytterligere ut over lønnsomheten – enten ved innstramming eller ved andre utfordringer. Jeg lurer egentlig på hva partiet SV skal tilby Nord-Norge når man nå for næring etter næring faktisk slår beina under de vekstmulighetene som er i Nord-Norge.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg er veldig opptatt av, og kan berolige representanten med, at føre-var-prinsippet er uhyre viktig. I tillegg til at vi nå har forsikret oss om måten det skal deponeres på – at det er forsvarlig, at utlekking av kobber er på et akseptabelt nivå – har jeg lyst til å si at Nussir har foreslått å etablere et eget miljøovervåkingsopplegg for sjødeponiet i Repparfjorden. Jeg mener at det viser at selskapet tar dette på stort alvor. Det er klart at vi kommer til å følge dette nøye. Dersom det blir et gulv for gruvedriften i Repparfjorden, med deponi i fjorden, er det klart at de får utslippsnivå de skal forholde seg til. Hvis den miljøovervåkingen avdekker at man ikke er i pakt med utslippsvilkårene som eventuelt settes – hvis det gis en tillatelse – vil det måtte bety at selskapet må stenge ned inntil man tilfredsstiller det som er fastsatt av utslippsvilkår.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Det som tilligger mitt ansvarsområde, er å vurdere konsekvenser for fisk og havmiljø. Det mener jeg vi har gjort ut fra de tilleggsspørsmålene vi stilte med hensyn til hvordan deponeringen faktisk skulle skje, hvor massene skal slippes ut, og det som er av avrenning når det gjelde kobber. Der viser det seg at den naturlige avrenningen er større enn den påvirkningen som eventuelt vil komme fra en gruvedrift. Jeg forholder meg til at miljøovervåkningsprogrammet som er avtalt med selskapet at eventuelt skal settes i gang, må være et som er her og nå, sånn at det er mulig raskt å sette inn tiltak og raskt å sette en stopper dersom en fremtidig tillatelse, med de grenseverdiene som da settes, skulle utfordres. Jeg vil bare legge til at all næringsvirksomhet har en eller annen type påvirkning på miljøet. Det er en utfordring både i Finnmark og andre steder å finne nye næringer, ny virksomhet. Det er altså det man har gjort avveininger av i denne saken.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg vil starte med å reservere meg sterkt mot Rasmus Hanssons måte å ordlegge seg på, at regjeringa skulle legge opp til å rasere store fjordområder. Det er selvsagt ikke tilfellet. Hvis det hadde vært faktum i denne saken, hadde det vært helt opplagt at Nærings- og fiskeridepartementet hadde vendt tommelen ned. Vi har gjort en vurdering. Når det gjelder utslippene av kobber, vil de bli betydelig under det som er den naturlige avrenningen i området, og vi mener at ulike hensyn veid opp mot hverandre – også hensynet til hvor mye fisk det er i fjorden, hvor viktige gyteplassene er, om gyteplassene er truet osv. – alt dette er vurdert. Samlet sett har man kommet til at man mener det er akseptabelt å si ja til denne deponeringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg takker for spørsmålet fra Helga Pedersen. Jeg vet ikke hvem som har åpnet dette ballet, om det er Arbeiderpartiet ved sin omgjøring, eller om det er det at regjeringen står fast på det som har vært politikken før den ble endret av den rød-grønne regjeringen. Vi har en fundamental utfordring i Norge ved at vi har en stor og viktig fiskerinæring. Det er avgjørende viktig at vi greier å gjøre den lønnsom i absolutt alle deler av næringen. Det er også viktig at vi greier å gjøre rammebetingelsene og rammevilkårene så forutsigbare at det er en næring som greier å fornye seg, omstille seg og reinvestere. Det er her kjernen i dette med tidsuavgrensede kvoter ligger. Vi snakker om en stor og viktig flåte som skal bringe det verdifulle råstoffet til land, og som trenger forutsigbarhet for sin virksomhet. Det å investere i båter, det å kunne investere i kvoter, det å kunne ha en sunn økonomi i flåteleddet handler også om hva slags langsiktighet man kan ha i sine investeringer. Det er utgangspunktet for at vi har sagt at vi må se på dette med tidsuavgrensede kvoter på nytt. Jeg har også signalisert at jeg ønsker å søke et bredest mulig samarbeid med Stortinget om dette. Vi kan ikke ha en så viktig næring som fiskerinæringen og gjøre den avhengig av valgresultatet hvert fjerde år. Det håper jeg faktisk at representanten Helga Pedersen kan være enig med meg i. Jeg er glad for at fiskerinæringen nå står høyt på den nasjonale dagsordenen, men vi må ta på ramme alvor at dette er en veldig kapitalintensiv næring som trenger å ha god økonomi for å kunne være fremtidsrettet og topp moderne. Dermed mener vi også at dette med hvor lang tid man har kvoten sin for, faktisk er ganske viktig i det bildet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Det som ligger i regjeringserklæringen, står fast. Det er regjeringens mål. Men jeg er så realistisk at jeg skjønner at en mindretallsregjering også må skape et flertall for de sakene som står i regjeringsplattformen. Jeg tar veldig på alvor den dialogen jeg har med næringen, og jeg hører noe helt annet enn det Helga Pedersen her gir uttrykk for – at den diskusjonen som nå har vært, har vært ødeleggende for næringen. Nei, tvert imot – man har prøvd saken i Høyesterett, og vi har fått denne Volstad-dommen. Jeg mener at det er viktig for næringen at vi får avklart og fastlagt hva som skal være fremtiden her, og jeg oppfatter det ikke sånn at den endringen som ble gjort under den rød-grønne regjeringen, gir gode nok rammebetingelser for næringen fremover.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg greier ikke å ta inn over meg den beskrivelsen at dagens fiskerinæring og flåtestrukturen er et «nessekonge-system». Det er den ikke. Det er masse flinke, dyktige folk som har gjort langsiktige investeringer, som trenger forutsigbarhet, og som er nøkkelen til at vi skal få råstoffet til land, og at vi skal få til den bearbeidende aktiviteten på kysten – som Arbeiderpartiet i så mange andre sammenhenger er så opptatt av. Vi har i dag en veldig variert flåte. Vi har en flåte som ser fremover, men vi må også som politikere skjønne at det krever noen rammebetingelser som gjør at man for de største båtene faktisk kan gjøre investeringer i flere hundre millioner-klassen, og vite at man har sikkerhet for at man faktisk har kvoter man kan fiske på når det har gått et par tiår. Vi må stille oss spørsmålet: Hva slags andre næringer i Norge har den typen mangel på forutsigbarhet som Arbeiderpartiet nå vil gi fiskerinæringen?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Prinsippet er at dette handler om en rett til å fiske, og at kvoten følger båten. Det er det bærende prinsipp for hvordan vi har organisert oss i norsk fiskerinæring. Det har vi gjort siden 1970-tallet, under skiftende regjeringer. Vi har vært enige om at vi skulle lukke fisket, at vi skulle tilpasse flåtekapasiteten til det faktiske ressursgrunnlaget for at vi skal fiske bærekraftig, og det er også laget noen rammebetingelser knyttet til hvordan man skal ha forutsigbarhet for å kunne gjøre investeringer i flåteleddet. Jeg hører at de rød-grønne nå setter spørsmålstegn ved kanskje noe av det mest grunnleggende som er viktig for at vi skal kunne ha fiskere som tør å investere, og som sikrer at vi har en flåte som igjen kan bringe til land dette råstoffet som er så verdifullt, og som er selve forutsetningen for både aktivitet, arbeidsplasser og økt verdiskaping i Norge innenfor sjømatnæringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Til det siste spørsmålet er svaret ja. Jeg ønsker en bredest mulig forankring i Stortinget for det som skal være rammebetingelsene for det som er Norges desidert viktigste næring, hvor vi har evigheten som perspektiv. Derfor er det så viktig. Når det gjelder Volstad-dommen, slo den fast én ting: at det faktisk er en politisk beslutning å ta, hva slags rammebetingelser fiskerinæringen skal ha knyttet til varigheten på kvotene. Så her har man sagt verken ja eller nei til den ene eller den andre politikken, og man har faktisk slått fast at dette er en beslutning som det ligger til storting og regjering å ta. Så synes jeg kanskje at sammenligningen med vannkraftindustrien ikke er spesielt god, for de har vesentlig lengre tidshorisont knyttet til sine eierrettigheter enn disse knapt tretti årene som nå foreligger med den rød-grønne beslutningen i forrige periode.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg kan svare på det. Vi mener at de vurderingene som er gjort, ut fra et havmiljøsynspunkt og ut fra fiskerihensyn, er forsvarlige, altså med den tilbakemeldingen vi har gitt på utslipp til Repparfjorden. Så har jeg også lyst til å understreke at det faktisk har vært, og er, i den saken en god dialog mellom Fiskarlaget og Nussir når det gjelder å se på dette miljøovervåkningsprogrammet og på hvordan man under marsjen – dersom tillatelse blir gitt – skal tilpasse fiskerivirksomheten og denne gruvevirksomheten.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-03-05:
Jeg har faktisk ikke tatt stilling til hvordan den dialogen skal foregå, men jeg er opptatt av at vi skal få til en best mulig beslutning på dette området. Da tenker jeg at man bør involvere Stortinget både i forkant og i etterkant, og at vi har en grundig diskusjon om hvordan vi på en best mulig måte skal sikre at vi har forutsigbarhet og langsiktighet i det som handler om kvotegrunnlag, og om hvordan flåten skal få lov til å utvikle seg videre og være lønnsom og være det viktige redskapet som den jo er som første ledd i norsk fiskerinæring.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Fiskeriministeren snakker om lønnsomhet for selskapene. Samtidig vil hun regionalisere leveringsvilkårene for bedriftene. Det får meg til å stille spørsmålet: Hvorfor finnes det en leveringsplikt? Jo, den finnes fordi dersom de selskapene som har fått dispensasjon, og som har fått trålkvoter, fikk bestemme fritt, ville de tatt mest mulig fisk raskest mulig opp av havet, foredlet den på billigst mulig måte, eller minst mulig, for å sitte igjen med mest mulig selv. Leveringsvilkårene ble innført for å sikre aktivitet i bestemte lokalsamfunn, og det er det som svekkes nå når regjeringa sier at de vil regionalisere leveringsforpliktelsene. Er fiskeriministeren enig i at regjeringas jobb er å sikre at det også blir verdier igjen i lokalsamfunnet, som historisk sett har forvaltet denne ressursen?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
Kristelig Folkeparti er glad for at statsråden har bedt om en gjennomgang av leveringsplikten til havfisk og om den er overholdt fra 2006. Men etter de siste ukers debatt om leveringsplikten har det versert en rekke definisjoner av leveringsplikten. Derfor er mitt spørsmål til statsråden: Kan hun gi sin definisjon av dagens leveringsplikt og også sitt ønske om hvordan en framtidig leveringsplikt kan se ut, gitt at norske ressurser skal komme norske lokalsamfunn til gode, og, som hun har sagt, gi økt sysselsetting og økt verdiskaping i Nord-Norge?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-03-05:
Det er bra at statsråden vil sanksjonere brudd på leveringsplikta, men det er fortsatt grunn til å spørre hva regjeringen egentlig mener om leveringsplikt, for statsråden sa i et tidligere svar her nå at en skal se på en regionalisering. Men det er ikke det som står i regjeringsplattformen. I regjeringsplattformen står det – og jeg siterer: «Regjeringen vil opprettholde leveringsplikten for inngåtte avtaler, men knytte plikten til ulike regioner fremfor det enkelte anlegg og kommuner.» Det er ikke noe å se på, det er ikke noe å vurdere – det er et klart standpunkt. Så sa statsministeren i forrige uke at det betydde ikke at en skal flytte fisk fra Nord-Norge og ned til Bergen. Nei, det er det heller ingen av oss som tror. Men vi lurer jo litt på om det betyr at en skal knytte leveringsplikt f.eks. til hvert enkelt fylke, og hvis en gjør det, vil det bety en massiv nedlegging av fiskeindustri i Finnmark. Spørsmålet mitt er: Hva innebærer egentlig det som står i regjeringsplattformen?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-03-05:
Jeg tror egentlig ikke Senterpartiet trenger noen belæring verken om hvordan kommunekartet ser ut, eller om hvordan en skal diskutere spørsmålet om kommunesammenslåing. Det er det veldig mange i Senterpartiet som er opptatt av. Men vi er opptatt av en grunnleggende betingelse for kommunesammenslåing, og det er frivillighet. Det er nettopp fordi det er lokalt en kjenner utfordringene best, og lokal folkeavstemning er det genuine uttrykket for lokaldemokratiet. Det er ikke noe overraskende at Høyre ønsker store kommuner, det vet vi. Det er ikke noe overraskende at Høyre også ønsker å fjerne fylkeskommunen – det vet vi også. Min spådom er at det blir mange lokale folkeavstemninger, det er mange som ønsker seg det, og det vi spør Høyre og regjeringen om i dag, er: Vil de respektere utfallet av en lokal folkeavstemning og på den måten vise respekt for lokaldemokratiet? Vil de gjøre det, eller vil de ikke?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-03-05:
Fiskerinæringen er viktig, og den trenger forutsigbarhet og langsiktighet. Men det er mange andre næringer som også trenger forutsigbarhet og langsiktighet, som forholder seg til tidsavgrensede rettigheter uten at det skaper noen problemer for dem. Hele vannkraftindustrien er bygd på tidsavgrensede rettigheter. Så jeg har vanskelig for å se at det skal være veldig spesielt for fiskerinæringen. I etterkant av den høyesterettsdommen – Volstad-dommen – som avklarte at det den rød-grønne regjeringen gjorde, var helt korrekt, og at man hadde full mulighet til å gjøre det, var også fiskeriministeren opptatt av at man nå måtte få en løsning framover som kunne holde seg med hensyn til skiftende regjeringer, sånn at man kunne få stabilitet for næringen. Mitt spørsmål er rett og slett: Vil statsråden unngå å gjøre det hennes kollega Svein Ludvigsen gjorde i perioden 2001–2005, bare endre et regime med et pennestrøk? Vil hun ta initiativ til et bredt forlik i Stortinget, der også mange av opposisjonspartiene blir dratt med, for å få et forutsigbart regime i årene framover?
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
En av de nye supertrålerne til havfiskerne fisket med 15 manns besetning 650 tonn fisk i løpet av to uker i januar – en imponerende fangst for både båt og mannskap. Fisken ble levert rundfrosset i Ålesund, og den var med på å øke frossenfiskeksporten til Kina denne måneden. Min onkel på 70 år leverte her om dagen 3 tonn fisk fanget med jukse til hjemmehavnen vår i Gjesvær, ja, noen av disse kallene sier selv de er så gamle at de har mer hår i ørene enn de har på hodet, men de leverer allikevel fersk fisk til bearbeidelse i hjemmehavnen. Hva vil fiskeriministeren gjøre med endringer i torskefisket, siden det nå er kystflåten som i større og større grad bringer fisken til land og gir aktivitet og sysselsetting til fiskeindustrien?