trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-05-07:
Representanten sier at han kan vanskelig forstå at utgifter til dette skal kunne påvirke presset i norsk økonomi. Det jeg i hvert fall kan være enig med representanten i, er at det ikke alltid er enkelt å ha den totale oversikt over sammenhengen i de makroøkonomiske virkningene av det man gjør i budsjettpolitikken. Det gjelder ikke bare representanten Sortevik. Det gjelder også meg. Men det som likevel er et uomtvistelig faktum, er at et flertall i Stortinget ikke vurderer situasjonen slik som Sortevik gjør, ved at man ikke har etablert et utenlandsbudsjett, der det ikke er noen limit, og der man kan skrive ut de sjekkene man til enhver tid måtte finne formålstjenlige, under vignetten «det gir ikke press i norsk økonomi». Etter mitt skjønn er denne næringen i stand til å prioritere det viktigste innenfor de rammene den har fått. Næringen får altså en tilførsel på ca. 2 mill. kr i uken fra Næringsdepartementet. Det er en forutsetning at den skal bruke ca. et tilsvarende beløp selv. Med de skatte- og avgiftsreduksjonene den har fått, tror jeg den må basere seg på at det blir nivået også i fremtiden.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2003-05-07:
Den 27. februar gjorde Stortinget eit vedtak om å innføre nettolønnsordning og utvide den ordninga i forhold til det som var før, og at Regjeringa skulle kome tilbake til Stortinget med dette opplegget i revidert nasjonalbudsjett. Så opplever vi at på Høgres landsmøte seier finansminister Per-Kristian Foss at han ikkje aktar å kome tilbake til Stortinget med dette i revidert, og då blir spørsmålet: Aktar Regjeringa no å ta ein omkamp i Stortinget på denne saka, og aktar ein ikkje å følgje opp eit fleirtalsvedtak i Stortinget når det gjeld nettolønnsordninga, som vart gjort den 27. februar i år?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Det burde ikkje vera så veldig vanskeleg å bekrefta at Regjeringa vil følgja opp eit vedtak frå eit fleirtal i Stortinget, særleg sidan dette er ei sak der regjeringspartia var dei partia som lova mest i valkampen. Men eg er glad for at næringsministeren no bekreftar at dei ordningane me har i dag, er svært viktige, og det me skal vera klar over, er at Regjeringa faktisk føreslo å fjerna dei ordningane som alt er inne. Når ein no ønskjer ei anna innretning i desse spørsmåla, er det Regjeringa som har hindra Stortinget i å få den moglegheita, for det var faktisk eit samrøystes storting som bad Regjeringa om å koma tilbake med ei sak i løpet av fjoråret, slik at ein kunne få diskutera innretninga. Det er slik at på bakgrunn av den utviklinga som har skjedd i våre naboland, blei det klart at norske sjøfolk blei 40 pst. dyrare. Det blei ei stor utflagging og stor fare for norske arbeidsplassar når norske reiarlag flagga ut. Vil ikkje næringsministeren no bidra til å fjerna denne usikkerheita ein gong for alle?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Næringsministeren må nok innfinna seg på talarstolen igjen, for mitt spørsmål går til han. Eg føler at denne debatten først og fremst viser at Høgre ikkje har nokon strategi for korleis ein skal behalda bedrifter på norske hender. Det botnar først og fremst i statsskrekk – det er altså betre at det er utlendingar som eig dei, enn at den norske staten gjer det, sjølv om desse utlendingane er våre nabostatar. Det har heile tida vore klart at Høgre ønskjer å selja Statkraft. Regjeringa har i dag ingen strategi for korleis Statkraft skal kunna driva vidare. Det vi opplever, er at Statkraft ikkje får kapital på eiga hand, dei får ikkje lov til å henta kapital frå private, og ein tek altså 90 pst. utbyte, samtidig som me veit at både svenske og statlege bedrifter innan denne sjangeren har god økonomi. Den tyske energigiganten Eon har like mykje pengar på bok som det som finst i oljefondet. Dette er pengar som dei har tenkt å gjera oppkjøp med i Nord-Europa og ikkje minst i Noreg. Mitt spørsmål er om ein frå Regjeringa si side har tenkt å syta for at vårt store energiselskap har moglegheit til å få ein økonomi som gjer at dei kan vera med og by på dei kraftselskapa som er til sals i Noreg. Eller skal ein overlata dette til utlendingar medan Statkraft berre blir ei mjølkeku når statsbudsjettet skal setjast saman?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Spørsmålet gjaldt Statkraft.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Eg har eit spørsmål til næringsministeren. På grunn av internasjonale miljøkrav må ein del aluminiumsverk med gammal teknologi stengja delar av produksjonen sin. Dersom det ikkje blir investert i nye omnar, vil dette slå svært negativt ut for dei aktuelle verka og for dei lokalsamfunna der desse ligg. I verste fall kan verk bli nedlagde, og mange hundre arbeidsplassar vil gå tapt. Dette er verk som i dag går med store overskot. Ifølgje sjefen for Hydro Aluminium er rammevilkåra i Noreg i dag så dårlege at slike investeringar ikkje vil skje. Mens ein f.eks. i Canada legg alt til rette for å trekkja til seg denne typen investeringar, blir ingen ting gjort av norske myndigheiter. Mitt spørsmål til næringsministeren er om han har tenkt å gjera noko for å betra rammevilkåra for denne industrien, om han vil ta kontakt med Norsk Hydro og dei lokalsamfunna som blir ramma, eller om han nok ein gong vil sitja som ein passiv tilskodar til at norske industriarbeidsplassar blir flagga ut.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Eg er einig med næringsministeren i at me ikkje bør stilla særnorske miljøkrav. Men det burde næringsministeren ha tenkt gjennom i fjor då me faktisk fekk særnorske miljøkrav som ein del av klimameldinga. Men det var ikkje det dette spørsmålet dreidde seg om. Dei miljøkrava me her snakkar om, er det ingen som stiller spørsmål ved. Dei er heller ikkje særnorske, dei er internasjonale. Det er slik at ein har gammal teknologi som gjer at ein må stengja delar av produksjonen. Dersom desse verka ikkje skal få sterkt redusert kapasitet, med eit stort tap av arbeidsplassar, må det altså investerast på nytt. Hydro er no inne i sluttfasen. Dei vurderer om desse verka skal få dei nødvendige investeringane. Signala til no er at på grunn av aktiviteten bl.a. til kanadiske myndigheiter, som trekkjer til seg denne typen investeringar, er det meir sannsynleg at det blir nei enn ja. Mitt klare og enkle spørsmål til næringsministeren var om han hadde tenkt å gjera noko. Sidan han snakka om heilt andre ting, reknar eg med at han ikkje har tenkt så veldig gjennom sin aksjon i forhold til dette problemet.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
««I løpet av et par uker har energiverk i Danmark tatt i bruk tre gamle nedlagte kullfyrte kraftverk for å forsyne norske strømkunder,» skriv Bergens Tidende. Nærings- og ervervsministeren vil ikkje gripa inn, fordi det er gode pengar å tena. Klimautslepp kjenner ingen grenser, men med desse anlegga vil Noreg medverka til vesentleg auke av klimautsleppa. Kva tykkjer statsråden om dette, og kva strategi har statsråden for å dekkja Noreg sitt behov for straum frå meir miljøvennlege energiverk?»
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Då vil eg på vegner av spørjaren takka for svaret. Det som me opplevde sist vinter, var først og fremst at dei spådomane som var sette fram bl.a. i ei stortingmelding frå den førre regjeringa, slo til, nemleg at me i Noreg har stilt oss i ein situasjon der me har mykje lågare energiproduksjon enn det me har bruk for, spesielt i eit tørrår. Situasjonen førre vinter viser òg at det ikkje nyttar å sjå dette spørsmålet i eit norsk perspektiv. Me er heldige som er knytte til ein nordeuropeisk og nordisk marknad på dette området, men ved å importera kraft bidreg me til å auka utsleppa langt meir enn det me kunne gjort om me hadde produsert denne krafta på ein noko mindre forureinande måte i Noreg. Det eksemplet som kjem fram i spørsmålet, viser at fordi me har teke heilt nasjonale miljøgrep, har me faktisk påført det internasjonale samfunnet større utslepp.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Det er slik at det i denne sal for nokre år sidan var ein større debatt om bruk av gass i Noreg. Ein del av dei som var motstandarar, hadde som grunngjeving at då ville dei norske utsleppa bli større, mens tilhengjarane meinte at det ville bidra til at ein fekk lågare nordiske utslepp. Mitt spørsmål er: Dersom ein i dag hadde hatt gasskraftverk i Noreg, ville utsleppa i Norden førre vinter vore større eller mindre enn det dei blei?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-05-07:
Jeg tror at hvis vi skal beholde norske sjøfolk på norske skip, er noe av det viktigste at vi også har norske eiere i skipsfartsnæringen. Skal man rekruttere norske sjøfolk, skal man bruke norske utstyrsleverandører enten det gjelder navigasjon eller andre ting, tror jeg det er en forutsetning at vi har norske eiere både innenfor skipsfart og i annet næringsliv. Jeg har da lyst til å utfordre næringsministeren på hans syn på hvor viktig det er at vi har et sterkt norsk eierskap i næringslivet, og hva slags grep næringsministeren vil ta for å sikre at vi fortsatt skal ha et sterkt norsk nasjonalt eierskap.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-05-07:
Mitt tilleggsspørsmål går også til energiministeren. Det er oppsiktsvekkende å høre den måten som det nå blir argumentert på av disse to statsrådene. Næringsministeren sa i sin tiltredelseserklæring at nå var det duket for et historisk nedsalg i statlige eierandeler. Med hensyn til Statkraft minnes jeg at han en gang sa at det nok ville ta litt mer enn ti sekunder å vurdere om staten burde selge seg ut av selskapet. Når jeg hører næringsministerens svar her i dag og det energiministeren nå sier, er i grunnen det virkelig til å bli sjokkert over. Det er ingen tvil om at det statlige eierskapet i energiforsyningen har sikret befolkningens verdier, og det er investert over 200 milliarder kr. Nå åpner man altså for salg. Det er ingen tvil om at det ikke er mulig gjennom konsesjonsbestemmelsene å sikre det nasjonale eierskapet. Energiministeren har ingenting annet å sette sin lit til enn at vi skal få det vederlagsfritt tilbake etter 75 år. Man vet at man i mellomtiden vil få historisk store overskudd i energiselskapene, slik vi har sett det siste året. Man sender pengene ut av landet til utenlandske eiere. Hva vil statsråden gjøre for å sikre det nasjonale eierskapet og befolkningens verdier før de 75 årene er gått?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Jeg har et spørsmål til energiministeren. Norsk kraftforsyning har i alle år vært dominert av et sterkt offentlig eierskap kommunalt og statlig. Det har vært viktig for å bygge ut kraftforsyningen og sikre lys og varme over hele landet. I dag er offentlig eierskap viktig i kraftforsyningen av spesielt to grunner. Den ene er at det sikrer fellesskapet i forhold til de ekstra inntekter som er knyttet til forvaltning av naturressurser, og spesielt vannkraft. Det er fellesskapets eiendom, og inntektene bør komme fellesskapet til gode. Den andre hovedgrunnen til at det offentlige bør ha et sterkt eierskap til kraftforsyningen, er at vi på den måten bidrar til nasjonalt eierskap. Det gjelder spesielt det kommunale eierskapet, som har vært avgjørende, men det gjelder selvsagt også det statlige eierskapet. Offentlig eierskap er viktig for å sikre norske selskaper med hovedkontor, strategiske beslutninger, i Norge, og at vi unngår at vi blir et filialland også innenfor energisektoren. Mitt spørsmål er: Er energiministeren enig i disse vurderingene?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Jeg er enig i alt energiministeren sier, og derfor går mitt oppfølgingsspørsmål til næringsministeren: Er næringsministeren enig med energiministeren i at det er viktig med offentlig eierskap til kraftsektoren for å sikre nasjonalt eierskap og for å sikre inntektene? Og helt spesielt: Er næringsministeren enig med energiministeren når han ved flere anledninger har oppfordret Oslo kommune til å stanse salget av Hafslund-aksjer?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Det er påkrevd!
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Jeg er enig i begge de to begrunnelsene som representanten Stoltenberg gav for et langsiktig norsk eierskap i kraftnæringen. Hafslund, som jo er den aktuelle bakgrunnen for spørsmålet, er en betydelig aktør i kraftmarkedet. De har en middels energiproduksjon på 2,9 TWh. De har 600 000 strømkunder, og de har 500 000 nettkunder. Det er med andre ord interessant i forhold til ønsket om et sterkt nasjonalt eierskap at Hafslund fremdeles forankres i et norsk eierskap. Derfor har jeg da også i de uttalelsene jeg har gitt, anbefalt Oslo kommune å se nærmere på denne saken for å vurdere også det andre punktet som representanten Stoltenberg tok fram, nemlig nytten av å ha i sin portefølje et selskap som kan gi stabile, forutsigbare inntekter i tiden framover. Styringen av kraftnæringen vil jeg likevel si først og fremst skjer gjennom de statlige forordninger, med konsesjonsgivning, med reguleringer og med lovgivningen. Det er der vi forankrer hvordan våre vannkraftressurser skal forvaltes. Men eierskapet er selvfølgelig en viktig del av denne strategien.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
La meg først få advare mot at en lager en enkel kobling når det gjelder det som representanten Brustad kaller strømkrisen i vinter, og de høye strømprisene vi har, i forhold til eierskap. Det er ingen enkel sammenheng i dette, rett og slett fordi det kraftmarkedet vi nå opererer i, er et modent kraftmarked. Det har likevel i vinter helt klart vært avdekket svakheter i de mekanismene som styrer kraftmarkedet. Derfor har jeg varslet Stortinget om at jeg vil legge fram en melding hvor vi ser på markedsmekanismene, slik at vi sikrer landet nødvendig energiforsyning til akseptable priser både for offentlig forvaltning, for næringslivet og for private husholdninger. Men alle som skal være aktører i dette markedet, uansett eierskap – private, offentlige eller utenlandske – må forholde seg til det som regulatoren staten bestemmer. Det er der vi styrer også markedet og hvordan det vil bevege seg. Så …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
La meg bare få gjøre klart at det at jeg som nestleder i Kristelig Folkeparti og energiminister har gått ut med et klart råd til Oslo kommune og til mitt eget parti, ikke må tas som et uttrykk for at det er uenighet i Regjeringen om denne saken. Først vil jeg si at en statlig løsning ikke er den nærmeste løsningen vi vil ty til. For det første vil jeg se det som mest interessant, mest naturlig og enklest at Oslo kommune beholder sine eierandeler i Hafslund. Hvis det virkelig blir et salg, hvilket i dag er meget åpent ifølge de signaler en får, finnes det andre løsninger enn at staten trer inn. Det kan finnes kapital innenfor kraftnæringen som ser seg tjent med å investere i et så lønnsomt selskap som Hafslund. Det antar jeg kan utløse et initiativ. Det finnes også norsk kapital utenfor kraftnæringen, fordi dette er en sikker, god investering, som burde være interessant. At staten kan komme inn, vil ikke jeg ta stilling til i dag. Staten eier allerede store andeler i norsk kraftproduksjon, og det kan finnes andre løsninger som er mer hensiktsmessige. Det er også i tråd med Regjeringens eierskapsmelding.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Det viktigste spørsmålet som representanten Arnstad stiller, er hvordan vi kan sikre oss nasjonal kontroll over våre naturressurser. Det sikrer vi gjennom lovgivning, konsesjonsmyndighet og ikke minst det forslaget som Regjeringen har lagt fram, om at uansett hvem som eier, om det er staten, kommunene, private eller utenlandske selskaper, så vil alt dette tilfalle staten vederlagsfritt etter 75 år. Det representanten Arnstad, som også har vært energiminister og forvaltet energiloven, vet, er at Norge er med i et nordisk kraftmarked, hvor vi også har forbindelser ut mot Europa. Norsk kapital investerer mer ute enn utenlandsk kapital investerer her hjemme. Vi er altså deltakere i et nordisk kraftmarked. Betyr det som representanten Arnstad nå sier, at hun vil nekte Statkraft å gå ut og investere i det nordiske kraftmarkedet? For det er konsekvensen av det hun sier i forbindelse med at f.eks. et finsk firma som del av et nordisk kraftmarked ønsker å investere i Norge. Det må være gjensidighet hvis dette kraftmarkedet skal kunne fungere.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Statkraft vil være og har vært et viktig instrument for utøvelse av norsk kraftpolitikk. Men det er ikke slik at alle eggene bør legges i samme kurv. Kristelig Folkeparti og jeg som energiminister ser verdien av at vi har en sammensatt portefølje av selskaper som kan utøve eierskapet i norsk kraftnæring. Derfor er det viktig at både kommuner, fylkeskommuner, staten og det som måtte være av private interesser, blir med i dette. Det foreligger ingen planer om salg av Statkraft, slik som det indikeres her, men enhver situasjon må selvfølgelig vurderes ut fra hva som er hensiktsmessig og målet for Regjeringens politikk når det gjelder energiforsyning, nemlig å forsyne dette landet med kraft til alle formål i forhold til det som er behovet, og til akseptable priser. I det arbeidet er Statkraft en viktig aktør, og det er viktig at vi også utruster Statkraft med nødvendig tyngde i dette markedet for å kunne være konkurransedyktig.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Ja, det har Regjeringen – først og fremst ved at vi bruker både de mulighetene som konsesjonene gir oss, det som har med reguleringer å gjøre, og det som har å gjøre med nasjonal kontroll på lang sikt, nemlig hjemfallet. Det å sørge for at staten uansett får mulighet til å vurdere hvordan våre vannkraftressurser i framtiden skal disponeres, er avgjørende. Og nå er det altså ute på høring et forslag fra Regjeringen om at alle som eier vannkraft i Norge i dag, må levere dette tilbake til staten vederlagsfritt etter 75 år. Det er det viktige. Så har jeg også sagt at et nasjonalt eierskap i kraftsektoren er viktig, ikke minst på grunn av behovet for langsiktighet i kraftmarkedet og fordi norske eiere på en helt annen måte i viktige spørsmål vil kunne balansere og veie miljø- og naturhensyn opp mot produksjonshensyn. Det er viktig at vi har et langsiktig eierskap i denne kraftnæringen, og jeg har i Stortinget varslet at jeg ved slutten av året vil komme tilbake til Stortinget med en egen melding der man detaljerer videre tiltak fra Regjeringens side. Så var det noe om utenlandsk eierskap i representanten Arnstads innlegg som jeg må si jeg stusser ved. Vi vet at store, viktige nasjonale interesser nettopp er utviklet ved hjelp av utenlandsk kapital, både vannkraftreservene våre, aluminiumsindustrien og petroleumsvirksomheten vår er utviklet nettopp fordi vi fikk utenlandsk kapital inn og eide dette, men vi beholdt hele tiden kontrollen. Det er altså kontrollen med dette som er det viktige. Eierskapet må underordne seg de samme mekanismene uansett om det er norske eiere eller utenlandske eiere. Men i dette tilfellet(presidenten klubber) som har med Hafslund å gjøre, har jeg altså understreket at selskapet har en stor betydning i en situasjon hvor kraftmarkedet er i bevegelse. Derfor har jeg uttalt meg som jeg har gjort. (presidenten klubber)
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Jeg vil igjen bemerke at jeg synes representanten Arnstad undervurderer alle de mulighetene som regjering og storting som lovgivere har til å regulere dette marked og sørge for at viktige nasjonale interesser er i behold. Hvis ethvert utenlandsk eierskap i Norge – uansett sektor – skulle være utilstedelig, må jo det bety noe for hva vi mener om at norske selskaper investerer i utlandet. Vi er med i et nordisk marked. Vi er eiere i dette nordiske markedet. Det er utveksling av eierskap – krysseierskap. Skulle vi da sette et forbud mot at utenlandske, dvs. nordiske, selskaper investerer i Norge, mens vi selv skulle bevilge oss den frihet å investere uhemmet i de andre nordiske land? Hva slags politikk er det? Hvilken sammenheng er det i det? Nettopp det nordiske markedet har jo gjort at vi tross alt kom oss igjennom denne vinteren uten å innføre drastiske tiltak – som rasjonering ville ha vært.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Representanten Enoksen setter likhetstegn mellom et nasjonalt eierskap og et statlig eierskap. Det er jeg grunnleggende uenig i. Vi har god erfaring med at både fylkeskommuner og kommuner har kunnet eie og utvikle kraftverk og på en fornuftig måte har bidratt til energiproduksjon. Det å sikre nasjonal kontroll over våre naturressurser er det viktige. Og jeg har nå gjentatte ganger vist til at vi i Norge har lang tradisjon for en omfattende regulering, både gjennom konsesjoner og reguleringer og gjennom bestemmelse om hjemfall. Vi har altså sikret oss den nasjonale kontrollen. Det er det grunnleggende. Vi har også sagt at et nasjonalt eierskap må ligge i bunnen. Det har ikke minst med langsiktighet å gjøre. Derfor har jeg gitt et klart råd i denne konkrete saken om Hafslund. Men det er altså ikke slik at hver gang en kommune eller fylkeskommune måtte ønske å avhende et kraftverk, så skal staten stå der med kapital og kjøpe det opp. Det ville bli en helt håpløs situasjon.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Langt på vei er jeg i grunnen enig i Carl I. Hagens anliggende: Når markedet er nordisk, burde også konkurransesituasjonen vurderes ut fra et nordisk perspektiv. Det som gjør at en likevel må vurdere en slik utvidelse av konkurranseperspektivet, er om det er et velfungerende marked. Dessverre er det slik at kraftmarkedet ikke er perfekt og velfungerende. Det så vi i vinter. I en situasjon hvor vi av helt spesielle grunner hadde for liten energiproduksjon i Norge, klarte vi heller ikke i tilstrekkelig grad å forsyne landet med energi fra andre land i det nordiske markedet. Det kom av den såkalte flaskehalsproblematikken. Vi har ikke bygd ut nettet vårt tilstrekkelig. Kablingen mot utlandet og i det nordiske markedet – ja faktisk også mellom Sør-Norge og Nord- Norge – er ikke god nok. Det ble eksportert kraft ut av Nord-Norge og til Sverige, og så ble den importert fra Sverige til Sør-Norge. Det er den type begrensninger som gjør at også konkurranselovgivningen må ses i en slik sammenheng.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Sylvia Brustad mener å kunne påvise rykende uenighet i Regjeringen når det gjelder disse spørsmålene. Det er ikke riktig. Som grunnlag for Regjeringens politikk har vi i eierskapsmeldingen klart skissert hvordan vi ønsker å utvikle en variert eierstruktur i norsk næringsliv. Det gjelder både i kraftsektoren og utenfor kraftsektoren. Men når tre forskjellige partier går inn i en regjering og skal enes om en politikk, er det klart at det også innebærer kompromisser. Det burde ikke være overraskende at det avdekkes ulike synspunkter også når det gjelder eierskapsspørsmål. Jeg husker meget godt da Arbeiderpartiets landsmøte diskuterte privatisering av Statoil, og det betydelige problemet som daværende energiminister, Olav Akselsen, hadde med å få med seg landsmøtet på en fornuftig beslutning – det innebar privatisering. Vi har et ønske om et sterkt nasjonalt eierskap i kraftmarkedet. Sylvia Brustad stilte et meget betimelig spørsmål om hva som er forskjellen på Trondheim Energiverk og Hafslund Energi. Skulle vi fortsette med å ta over alle kraftverk som kommuner skal avhende, ville vi få et betydelig problem.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Vi har i vinter fått oppleve hvor sårbar den norske elektrisitetsproduksjonen er for variasjonene i nedbøren. Regjeringen ser det derfor som helt avgjørende å bedre sikkerheten i energiforsyningen på lengre sikt. Departementet forbereder nå en melding til Stortinget som trekker opp en strategi for å løse denne oppgaven. Representanten Akselsen viser til muligheten for import av strøm i perioder hvor tilsiget til vannkraftverkene svikter. Med den norske vannkraftavhengigheten er det helt nødvendig å være tilkoblet et større og mer stabilt marked enn det norske. Dette gjelder overføringsforbindelser både til Norden og til andre europeiske land. Miljøvirkningene av kraftutveksling med utlandet vil variere. Så lenge Norge er en del av et nordisk kraftmarked, kan og bør kraftflyten til andre land svinge over døgnet og over ulike deler av året. I tillegg vil utvekslingen variere fra år til år. På denne måten bidrar det felles kraftmarkedet til å utnytte ressursene våre på en mest mulig effektiv måte. Jeg vil understreke at det er et mål for Regjeringen at vi skal ha en energiforsyning som sikrer at det er nok energi i markedet til akseptable priser både for husholdninger og industri og for den offentlige forvaltningen. For å oppnå dette er det nødvendig med omfattende tiltak over et bredt felt. I tillegg til å styrke overføringskapasiteten for å unngå unødvendige flaskehalser, både innenlands og mot utlandet, vil jeg trekke fram fire viktige elementer som Regjeringen prioriterer: 1. Den rike tilgangen på ulike nye, fornybare energikilder byr på mange muligheter til en omlegging av energiproduksjonen og energiforbruket. For å få dette til er vi avhengige av at det utvikles et marked for alternative energiløsninger. Her ønsker vi å ha en rolle som tilrettelegger og pådriver.2. Vi må spare energi. Blant annet vil ny teknologi gi oss bedrede muligheter til å bruke energi på en mer fornuftig måte enn tidligere. Jeg har satt som mål at satsingen gjennom Enova på sparing og nye fornybare energikilder totalt skal bidra med 10 TWh innen 2010.3. Vi må få til en best mulig utnyttelse av vannkraften vi allerede har bygd ut. Jeg mener det derfor er svært viktig at det legges til rette for å modernisere og oppruste vannkraftanleggene våre.4. Vi må utnytte naturgassressursene våre på en fornuftig måte. Regjeringen vil nå følge opp i samsvar med Stortingets vedtak i forbindelse med behandlingen av gassmeldingen. Jeg ser med forventning fram til det videre arbeidet med en langsiktig strategi for fornuftig bruk av naturgass som kan gi viktige bidrag til en mer fleksibel energiforsyning. Dette gjelder både direkte bruk av gass til energiformål og gasskraftverk hvor CO2 håndteres på en forsvarlig måte. Jeg mener Regjeringens satsingsområder viser at vi ønsker å imøtekomme framtidens krav til energiforsyningen med en betydelig innsats. Det er nødvendig med omfattende tiltak over et bredt felt for å bedre forsyningen. Som tidligere varslet arbeider departementet nå med en stortingsmelding om forsyningssikkerheten i energimarkedet der en rekke av disse spørsmålene vil bli belyst.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Det er riktig at vi fikk en situasjon som beskrevet i energimeldingen, fordi det oppstod en helt spesiell værsituasjon. Men før eller senere ville vi nok ha møtt den situasjonen, hvis vi ikke da var i stand til å forsyne markedet med ny energi. Det er en viktig målsetting for Regjeringen, og det bør være en viktig målsetting for det samlede politiske miljøet, at vi forsyner det nordiske markedet med mest mulig miljøvennlig energi. Men så lenge vi deltar i dette markedet, må vi selvfølgelig trekke på alle de typer energiproduksjon som finnes i de ulike land, enten det er kullkraftverk i Danmark eller atomkraftverk i Finland og Sverige. Men som sagt, jo mer vi kan bidra med i dette nordiske markedet, jo mer miljøvennlig vil også sammensetningen av den nordiske energiporteføljen bli. Og der har Norge en viktig oppgave og et viktig ansvar å ivareta.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2003-05-07:
Jeg skal svare på det også. Men det mest interessante er hva et gasskraftverk vil bidra med på lengre sikt når det gjelder det som jeg framholdt som et hovedansvar for Norge, nemlig å sørge for miljøvennlig energiproduksjon i det nordiske markedet. Det er åpenbart at det er gasskraftverk med CO2-håndtering som vil gi det. Gasskraftverk etter konvensjonell metode, som slipper ut CO2, vil ikke bidra. Når det gjelder sist vinter, er det selvfølgelig slik at et gasskraftverk, selv om det er konvensjonelt, gir mindre utslipp enn et kullkraftverk. Men det er på kort sikt. Det er en kortsiktig løsning og vil ikke gi den viktige, stabile, forutsigbare og langsiktige energiproduksjonen som også gjør at vi kan overholde internasjonale protokoller, som Kyotoprotokollen i dette tilfellet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Steensnæs. Det er veldig interessant å merke seg den uenighet som nå er i Regjeringa, hvor næringsministeren ikke vil gi råd, mens energiministeren vil gi råd. Det siste synes jeg er bra, fordi vinterens strømkrise med de skyhøye strømregningene har vist oss at vi trenger mer styring på dette området, og ikke mindre, slik som Høyre tydeligvis er opptatt av. Det kan være interessant å avklare hva som er Regjeringas egentlige holdning. Her snakkes det altså med to tunger. Jeg synes det er bra at Kristelig Folkeparti engasjerer seg i denne saken. Det blir interessant å se om det følges opp fra partifellene i Oslo. Men samtidig har jo Steensnæs og Kristelig Folkeparti vært med på å pålegge Statkraft å selge seg ut bl.a. til Hedmark Energi, som også nå kan risikere å havne på utenlandske hender – dette til tross for at Kristelig Folkeparti tidligere har stått for en annen holdning i denne saken. Spørsmålet mitt til statsråd Steensnæs er: Hvorfor driver Kristelig Folkeparti og Regjeringa med dobbelt bokholderi i energipolitikken?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål går også til energiministeren. Denne runden har vist veldig klart at det er rykende uenighet i Regjeringa om energispørsmål – også om noe så viktig som eierskap. Det er sannheten i denne saka. Vi har hørt næringsministeren si klart her hva han vil med Statkraft – et AS og at det skal bli mindre – mens energiministeren har en litt annen holdning. Foreløpig har Kristelig Folkeparti tapt. Når det gjelder Statkraft, tok Regjeringa ikke hensyn til at vi var i et nordisk marked, men i et norsk, da den påla at en skulle selge seg ned i forhold til f.eks. Hedmark Energi og nå senere Trondheim Energiverk. Det kan føre til at deler av disse energiselskapene havner på utenlandske hender. I forhold til det som Steensnæs sier her nå, henger dette overhodet ikke i hop. Jeg synes det er kjempebra at statsråd Steensnæs – i motsetning til statsråd Gabrielsen – engasjerer seg for å hindre det som nå kan skje med Hafslund. Men hvorfor er Hafslund viktigere enn f.eks. Hedmark Energi og Trondheim Energiverk? Hvorfor driver Regjeringa med dobbelt bokholderi?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-07:
Når man hører på statsråd Gabrielsen, skjønner man hvorfor norsk næringsliv sliter, for den passivitet i håndteringen av eierskap som Gabrielsen her faktisk gjør seg til talsmann for, er ganske oppsiktsvekkende. Regjeringen er schizofren i spørsmålet om Hafslund. På samme måten som Carl I. Hagen ikke er i stand til å finne ut hva han egentlig mener, vet heller ikke Regjeringen hva den egentlig mener. Det er interessant å legge merke til at Steensnæs og Gabrielsen er rasende uenige om et så viktig infrastrukturspørsmål og et så viktig spørsmål for nasjonen Norge. Hafslund er langt mer enn bare et selskap i Oslo; Hafslund er på mange måter symbolet på det som ligger til grunn for framveksten av norsk verdiskaping og norsk industri, nemlig eierskapet til kraftsektoren. Det er interessant å legge merke til at i dagens Verdens Gang krangler de to statsrådene så busta fyker. Gabrielsen presterer å si at «Norge ligger til venstre for Kina i statlig eierskap». Det er en morsom spissformulering. Men det som er interessant, er det Steensnæs sier: «Går ikke det» – altså at Oslo ordner opp i dette med eierskapet – «får vi vurdere andre løsninger.» Utfordringen min til Steensnæs er da: Hvilke andre statlige nasjonale løsninger er det Steensnæs ønsker? Han skal få støtte fra oss.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-07:
Det er fullt mulig, president!
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-05-07:
Jeg har et spørsmål til energiministeren. Energiministeren vet utmerket godt at siden konsesjonslovgivningen ble endret, er offentlig eierskap, kommunalt og statlig eierskap, den eneste måten å sikre nasjonalt eierskap på. Slik har det vært i kraftsektoren de siste fem–seks årene, slik kommer det også til å være framover. Hafslund-saken illustrerer hvor vanskelig det kommer til å bli å sikre nasjonalt eierskap. Vi kan oppleve den paradoksale situasjonen at svensk eller finsk statskapital kjøper seg inn i norske vannkraftressurser. Det spørsmålet som gjenstår etter den runden vi har hatt her, er: Hvilken strategi har dagens regjering i forhold til å klare å sikre nasjonalt eierskap i vannkraftsektoren, ikke bare i forhold til Hafslund, men også i forhold til de salg som kommer på grunn av at Statkraft er nødt til å selge seg ned i vannkraftsektoren?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-05-07:
Jeg har et spørsmål til energiministeren – det kunne kanskje like gjerne vært stilt til næringsministeren – og det handler om kraftsektoren. Denne runden viser at Regjeringen ikke evner å gi noe klart svar på hvordan man skal ivareta viktige nasjonale økonomiske interesser i kraftsektoren. Vi lever i et nordisk marked, og i motsetning til i Norge gis statlige kraftselskap i Sverige, i Finland, i Tyskland, mulighet til å sikre sine nasjonale interesser i kraftmarkedet. Jeg tror ikke at en verken fra finsk eller svensk side ser på det som nasjonalromantisk, men tvert imot som en mulighet til å ivareta viktige økonomiske verdier som ikke kan beregnes gjennom kortsiktige nåverdibetraktninger. Energiministeren vet at i realiteten vil det være utenlandske interesser som vil gå inn i kraftsektoren dersom det nå åpnes for det – i Hafslund, i Trondheim Energi, i HEAS, i E-CO. Og mitt spørsmål er rett og slett: Finnes det overhodet noen strategi i denne regjeringen for å sikre et nasjonalt eierskap i kraftsektoren?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-05-07:
Ja, hvis det er slik at man nå vil bagatellisere spørsmålet om nasjonalt eierskap, er jeg litt overrasket over at energiministeren er så opptatt av at Hafslund bør være nasjonalt eid. Energiministeren vet at konsesjonsloven ikke representerer noen buffer i forhold til nasjonalitet lenger. Det vet du. Statsråden vet også at et hjemfall er ingen buffer. Den eneste bufferen vi har hatt de siste årene, er Statkraft. Statkraft har blitt brukt til å sikre nasjonale interesser, og det vet statsråden. Nå skal altså staten ta 95 pst. utbytte, og det er pålagt Statkraft å selge seg ned bl.a. i Trondheim Energi, som er verdt iallfall halvparten av Hafslund. Hvem skal få lov til å kjøpe Trondheim Energi? Er det Vattenfall eller er det Fortum? Og jeg spør igjen: Hvilken strategi har Regjeringen i forhold til de mulige utenlandske oppkjøpene som nå kommer i tiden framover?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-05-07:
Beklager!
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-07:
Jeg har et spørsmål til statsråd Gabrielsen. Stortinget har lang og god tradisjon for å sørge for offentlig eierskap og styring over vannkraften. Helt siden 1910 har dette i hovedsak vært håndtert klokt og fornuftig av det norske storting. Statens desidert viktigste aktør har vært Statkraft, som i dag eier rundt 50 pst. av all vannkraft i Norge og har en verdi på hele 60 000 mill. kr. Nå vet vi at det foreligger planer om å omdanne Statkraft til et aksjeselskap. Og ut fra all erfaring fra tidligere omdannelser til aksjeselskap blir det noen ledd som går videre, nemlig at man da begynner å delprivatisere og privatisere fullt ut. Det er noe vi i SV også frykter vil skje hvis man gjør om Statkraft til aksjeselskap, at man i neste runde går over til delprivatisering og privatisering. Mitt spørsmål til statsråd Gabrielsen er derfor følgende: Vil statsråd Gabrielsen garantere at han og Høyre i framtida ikke har planer om å selge hele eller deler av Statkraft?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-07:
Jeg takker for svaret. Jeg registrerer at det ikke gis noen garanti, men er det i denne regjeringa og i dagens Høyre drøftet muligheten for at man i framtida kanskje bør selge Statkraft? Er det drøftet på statsrådens kontor eller andre plasser at det er en mulighet som man bør ha åpen, når ikke garantien kan komme? Synes statsråden det er problematisk å være eier av Statkraft? Ser statsråden det som viktig at det norske samfunnet på en måte ivaretar den tradisjonen som ble startet av Johan Castberg – som det står byste av utenfor statsrådssalen – med å ta vare på de norske ressursene på en god og fornuftig måte? Synes Gabrielsen det er viktig at også han som næringsminister med ansvar for Statkraft ivaretar den tradisjonen videre til beste for det norske folk?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Steensnæs og knyter seg til ein avtale som Kristeleg Folkeparti var med på i 2001, då me gav 6 milliardar kr ekstra til Statkraft. Kristeleg Folkeparti støtta dette. Føresetnadene for å gjera dette var at eigarskapen skulle liggja fast – det same skulle heimfallsinstituttet. No veit me at ESA pressar på når det gjeld dette. Mitt spørsmål til Steensnæs – i samband med at Kristeleg Folkeparti no uttrykkjer ønske om at staten eventuelt skal overta nokre aksjar i Hafslund – er om det er slik å forstå at ein då har gått vekk frå den privatiseringslinja som Regjeringa har stått for i forhold til Statkraft. Ønskjer Kristeleg Folkeparti no eit sterkt offentleg ått Statkraft?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-05-07:
Også jeg har et tilleggsspørsmål til energiministeren, som helt korrekt flere ganger har sagt at strømprisen nå fastsettes i et nordisk marked. Vi er med i et nordisk marked. På tross av at Regjeringen mener at det er et nordisk marked, gjelder vår konkurranselovgivning bare det norske markedet. Og det er en merkverdighet. Hvis det er konkurranse i Norden, bør man se på Norden hvis man eventuelt skal gripe inn ved ellers fornuftige sammenslåinger av kraftbedrifter. Det er helt åpenbart behov for en strukturrasjonalisering – med større enheter – både i Norge og i Norden. Jeg vil spørre energiministeren om Regjeringen vil være positiv til det konkrete forslaget som Fremskrittspartiet har fremmet for Odelstinget, et forslag om å endre konkurranselovgivningen slik at man skal se på Norden som et marked, i stedet for snevert bare se på det norske marked. Med en slik endring i loven vil en del av de tvangssalgene som nå vil komme, bli stoppet, fordi lovhjemmelen da vil være borte. Og det vil være meget fornuftig.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-05-07:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Stortinget vedtar bl.a. rammen til politiet. Det gjør man årlig i budsjettbehandlingen. Der ligger selvfølgelig også investeringsbudsjettet inne. Det går til personlig verneutstyr, det går til teknisk utstyr og til tyngre utstyr, som bl.a. kjøretøy. I fjor vår gjorde Stortinget et vedtak i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 51 for 2000-2001 om investeringer i et politihelikopter som skulle operere ut fra Oslo. Dette presiserte Stortinget på nytt under budsjettbehandlingen for inneværende år. Det som ligger i kortene, er at helikopteret skal være operativt fra 1. september. Anbudsprosessen ble i første omgang stoppet og så kjørt i gang igjen. Det Stortinget har presisert, er altså at helikopteret skal være operativt fra 1. september i år. Jeg vil gjerne høre justisministeren forsikre Stortinget om at Stortingets vedtak vil bli iverksatt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-05-07:
Jeg merket meg at justisministeren sa at det skulle være i henhold til vedtak. Forutsetningene til Stortinget ligger der, og det forventer jeg at ministeren følger opp. Av de begrunnelsene som lederen av styringsgruppen for dette, Mikkelsen ved Oslo-politiet, bruker for å stoppe prosessen, er bl.a. at styringsgruppen ønsker en ny runde for å kunne ta hensyn til et spesielt helikopter som skulle være ledig på markedet for anbyderne. Finner justisministeren en slik argumentasjon fornuftig, nemlig at anbudene skal skreddersys for én type helikopter? Skal man ikke gjøre en totalvurdering av hva som vil være mest funksjonelt for å få en god og operativ politihelikoptertjeneste i Oslo?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-05-07:
Jeg kjenner veldig godt til Stortingets behandling av saken. Den kunnskap som jeg har fått så langt, er at det som representanten Ellingsen beskriver, skal holde kjøreplanen. Jeg har fulgt saken, fordi det har vært en diskusjon om anbud. Og jeg vil selvfølgelig på nytt forsikre meg om at den kunnskapen jeg har fått, holder. Stortingets bestilling har vært meget klar. Beskrivelsen av hva helikopteret skal brukes til for å bekjempe kriminalitet og kunne forebygge f.eks. også trafikkulykker, har vært meget klar. Departementet har her styrt, men vi styrer altså gjennom Politidirektoratet, og den informasjonen jeg nå sitter med, er slik. Men jeg skal etter dette spørsmålet sjekke det nok en gang, slik at jeg kan forvisse meg om at det som Stortinget har sagt og gitt uttrykk for, også blir slik det blir, for det er denne statsrådens oppfatning at helikopteret skal være på plass, og det bør være operativt slik som Stortinget har beskrevet det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-05-07:
Gjennom Politidirektoratet forutsetter jeg at spilleregler om anbud følges, jeg forutsetter at anbudene skal være funksjonelle i forhold til det som skal skje. Det er det jeg må legge til grunn, og det er også det jeg så langt har fått som informasjon om dette. Men fordi det har vært en debatt om det og en betydelig interesse rundt det, vil jeg nok en gang forsikre meg om at dette utvikler seg og er under den kontroll som det skal være.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Det arbeides nå med en gjennomføring av omorganisering av Toll- og avgiftsetatens ytre forvaltning. Toll- og avgiftsdirektoratets arbeidsgruppe foreslo en kontrollenhet i Egersund, dette med bl.a. bakgrunn i de store fiskerihavnene, fergetrafikken samt de mange skipsanløp i Jøssingfjord og Rekefjord. Kan statsråden stadfeste at Tollvesenets ekspedisjonsenhet i Egersund blir som foreslått av arbeidsgruppen?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Jeg takker for svaret. Jeg er oppmerksom på at det var St.prp. nr. 1 som omhandlet og redegjorde en del for omorganiseringen i Toll- og avgiftsdirektoratet. I den strukturen som der ble skissert, var ikke Egersund tatt ut, tvert imot, Egersund lå inne med en ekspedisjonsenhet. Alle er kjent med trafikken i Egersund, som har Norges største fiskerihavn, en meget stor fergetrafikk – faktisk over 14 000 passerte trailere i 2002 – og store båtanløp i Jøssingfjord og Rekefjord. Med andre ord: Det er meget stor aktivitet. Slik som jeg oppfattet det, antydet finansministeren nå at det var muligheter for at tollenheten i Egersund kunne bli nedlagt. Men med den store aktiviteten som er i dag og vil bli i framtiden, ser finansministeren det som formålstjenlig å ha en mobil enhet som kan flyttes til dette området?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-05-07:
Bare kort: Jeg takker finansministeren for svaret. Vi kommer tilbake igjen til denne saken i neste uke, i revidert – der vi da egentlig skal komme med en større sak.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-05-07:
I omtalen av denne saken i St.prp. nr. 1 for 2002-2003, altså budsjettet, ble det vist til at utviklingen i trafikkmønster og smuglermetoder har medført at tolletaten har et stort behov for å effektivisere og endre organiseringen av dagens distriktsforvaltning på bred basis. Det eksisterer i dag et klart misforhold mellom etatens bemanningsfordeling og oppgavefordeling i de forskjellige delene av landet. I tillegg har nye elektroniske kommunikasjonsløsninger ført til at etatens samhandling med næringslivet i stadig større grad vil være stedsuavhengig, man møter altså ikke opp ved disk, men man samhandler elektronisk. 97 pst. av alle innførsels- og utførselsdeklarasjoner skjer i dag elektronisk. Arbeidet med å vurdere en ny og hensiktsmessig organisering av toll- og avgiftsetatens ytre forvaltning har pågått siden desember 2001, og prosessen er nå inne i sin sluttfase. Stortinget vil bli orientert om Regjeringens beslutning i forbindelse med fremleggelsen av revidert nasjonalbudsjett for 2003 nå i mai – den 15. mai. Jeg ber representanten Nordtun om forståelse for at jeg ikke finner det riktig å gå inn på enkeltsider ved denne saken før fremleggelsen av revidert nasjonalbudsjett, det være seg om Egersund eller andre aktuelle steder.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-05-07:
Dette er en ny variasjon av det samme spørsmålet. Jeg kan og vil ikke svare på et spørsmål som jeg har varslet skal forelegges Stortinget neste uke. Konklusjonene er ennå ikke endelig trukket. Jeg lytter som vanlig med stor interesse til Tore Nordtuns redegjørelse og gode argumenter. Dem skal jeg ta med meg i saken videre. Også arbeidsgruppens innstilling og Tolldirektoratets faglige innstilling vil tillegges betydelig vekt. Men ingen konklusjon er trukket verken på dette eller på andre områder.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-05-07:
Hovedregelen er at når et barn ikke er fylt 17 år ved utløpet av inntektsåret, lignes barnet sammen med foreldrene for sin formue og inntekt i henhold til skatteloven. Det innebærer i praksis at barnets eventuelle formue med avkastning blir lignet på toppen av formuen og inntekten til foreldrene. Foreldrene har imidlertid flere muligheter til å få redusert skatten som påløper på grunn av barnets formue. Etter skattebetalingsloven § 41 kan skatten settes ned eller ettergis når det vil virke særlig urimelig å kreve at foreldrene betaler hele skatten. Gjennom skattemyndighetenes praktisering av bestemmelsen er det lagt til grunn at formuesskatt på erstatningsbeløp til barn for personskade kan lempes etter nærmere kriterier. Skatten på formuen og avkastningen av den settes da i utgangspunktet ned til det beløp som ville ha blitt utlignet dersom barnet var lignet selvstendig for denne formuen og avkastningen av den. Hvis personskaden har ført til minst 50 pst. nedsatt ervervsevne hos barnet, og erstatningen knytter seg til denne skaden, vil det normalt ikke bli utlignet formuesskatt av erstatningsbeløpet på foreldrenes hånd i det hele tatt. Videre er det slik at foreldrene, med tillatelse fra overformynderiet, kan benytte barnets midler til å dekke den merskatt de får på grunn av at barnet har formue. Benytter foreldrene seg av denne muligheten, er det barnet og ikke foreldrene som har skattebelastningen. Jeg viser i denne forbindelse til at det ved erstatningsutmålingen skal tas hensyn til at erstatningsbeløpet er gjenstand for beskatning. Det innebærer at størrelsen på erstatningsbeløpet i utgangspunktet skal ta høyde for fremtidig skatt på formuen og avkastningen av den.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-05-07:
Jeg regner med at svaret på dette spørsmålet på normal måte vil tilflyte skatteetaten. De er i etaten meget dyktige når det gjelder å informere om svar gitt av statsråden. Det er retningsgivende også for den ensartete praksis som skatteetaten skal legge opp til, praksis i tråd med det jeg nå har svart. Det kan vel også tenkes at enkelte skattebetalere kanskje ikke har vært klar over sine rettigheter i så måte. Der har vi en bredere opplysningsplikt, og jeg håper at svaret og spørrerens initiativ kan bidra til at det blir kjent.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-05-07:
Jeg er nå noe usikker på om spørreren spør meg om skattebestemmelsene eller om erstatningsutmålingene. Skattebestemmelsene har jeg redegjort for. De tar jo også hensyn til grad av nedsatt arbeidsevne, og jeg synes praksis slik den er og har vært, virker rimelig. Hvis spørreren er inne på spørsmålet om erstatningsutmålingen, må jeg nok si at det er et spørsmål som går noe ut over min kompetanse, og også i og for seg utover mitt ansvarsforhold. Jeg viste i mitt første svar til at erstatningsutmålingen tar hensyn til fremtidig skatt, altså at det er samsvar mellom skattemyndighetenes praksis og erstatningsutmålingen – eller omvendt, er det kanskje riktigere å si. Men på det siste spørsmålet kan ikke jeg svare noe mer enn å vise til mitt første svar.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-05-07:
Eg har følgjande spørsmål til finansministeren: «Erstatningsbeløp utbetalt til barn skal vanligvis bli stående på bankkonto, styrt av overformynderiet, til vedkommende er myndig. Dersom barnet har foreldre, blir formuesskatt og skatt på avkastning belastet disse. Et erstatningsbeløp på 1 mill. kr vil medføre at foreldrene blir pålagt en ekstraskatt på flere titalls tusen kroner pr. år. Synes statsråden at det er fornuftig å belaste foreldrene med en ekstraskatt fordi deres barn har fått utbetalt et erstatningsbeløp?»