Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Først en liten replikk til representanten Bøhler, som hadde et innlegg som kanskje var mer tilpasset å bli holdt etter valget i 2009, når han nå slo fast at Fremskrittspartiet var det største partiet på Stortinget. Men sånn kan det gå. Jeg føler meg litt provosert når enkelte representanter i dette hus som jobber med helsepolitikk og sykehuspolitikk, påstår at man hopper med bakgrunn i enkeltsaker. Jeg har sittet på Stortinget i over ti år, og da handler det ikke om enkeltsaker lenger. Det handler om det som faktisk Riksrevisjonen slår fast i dag, at sykehusene er ute av kontroll, og da er saken mye alvorligere enn at man beskylder noen for å hoppe for hver enkeltsak. Det er 220 000 mennesker som står i kø; det er 220 000 enkeltsaker, det. Representanten Bøhler må gjerne karakterisere det som bagatellmessig, men for meg er det meget alvorlig. Det at sykehuskøene også øker under det sittende regimet, er for meg meget alvorlig. Det er kanskje en bagatell for representanten Bøhler. I 2007 tok den sittende regjering grep selv. Jeg vil ikke betrakte det som å hoppe på grunn av en enkeltsak, men jeg vil gjerne vise til St.prp. nr. 44 for 2006-2007, der Regjeringen selv gikk inn og foreslo bevilget 800 mill. kr ekstra på grunn av en akutt situasjon. Der sa Regjeringen på det tidspunktet i fjor at det var nødvendig med 800 mill. kr ekstra fordi situasjonen var ute av kontroll. Jeg tror faktisk ikke man har greid å få til de systemendringene som man ønsket seg i løpet av dette året, og derfor er også situasjonen fortsatt ute av kontroll. Jeg skal gi ros til statsråden, for det var en meget grundig redegjørelse - veldig mange tall - men det kom ingen ting nytt ut av det. Det som kom fra statsråden her, har vi hørt fra statsråden og Regjeringens aktører i lang, lang tid. Derfor er det også nødvendig å få en grundigere gjennomgang enn det det legges opp til. Vi kan gjerne stå her og si at vi er verdens beste på både det ene og det andre, og at forventningene kanskje også er om verdens beste i så måte. Det er ganske logisk. Selvfølgelig har vi aldri tidligere opplevd så stor ressurstilgang til helse som i budsjettet i 2008 - helt logisk, selvfølgelig er det det. Men jeg blir nærmest provosert, og jeg må få lov til å stille spørsmål ved at statsråden sier at vi har høy aktivitet, og at vi har for høy bemanningsvekst. Da må man også tørre å gå inn og si: Hvor er det man har for høy aktivitet? Hvem har blitt operert som ikke skulle ha blitt operert? Hvem er det som står i kø, og som fortsatt må stå i kø? Det er jo det det handler om. Jeg tror ikke noe på at alle de ansatte i helsevesenet som gjør en formidabel innsats, gjør det fordi det er morsomt. De gjør det fordi de ønsker å hjelpe folk som har utfordringer, som står i kø. Man ansetter ikke personell innenfor disse områdene fordi man skal ha ekstra bemanning. Jeg tar det for gitt at de som blir ansatt innenfor helse i Norge, har en oppgave å utføre. Vi er på etterskudd på alle mulige måter. Vi er på etterskudd knyttet til å behandle. Vi er på etterskudd knyttet til underskudd. Vi er på etterskudd knyttet til skjevfordeling. Fremskrittspartiet sier ikke dette fordi vi ønsker å være populistiske, som det framstilles som. Vi sier det fordi situasjonen er meget alvorlig. Det sier også Riksrevisjonen i dag. Jeg er glad for at statsråden sa at vi må se på landet som en helhet. Da må vi se på hva som har gått feil med reformen fra 2002. Kanskje må vi i større grad se på landet som ett helserike. Kanskje må vi begynne å vurdere hvorvidt foretakene skal legges ned, og om sykehusene i mye større grad skal få lov til å bestå som egne enheter. Som statsråden også sa, må vi se på andre land, se om vi kan benytte oss av helsetjenester i land rundt oss. Da må vi gjøre det i mye større grad enn det som blir gjort nå. Så er vi selvfølgelig alle sammen enige om at vi må ha større samhandling mellom små lokale sykehus, regionale sykehus, primærhelsetjeneste og nasjonale sykehus. Alle er vi enige om det. Men dette kan vi dessverre ikke gjøre i morgen. Derfor må vi forholde oss til den akutte situasjonen og det som måtte være en belastning for pasientene, og gi ekstra bevilgninger nå - på samme måte som Regjeringen gjorde i fjor. Saken er så alvorlig at jeg vil foreslå at redegjørelsen ikke legges ved protokollen, men oversendes komiteen for videre behandling - for saken er av en så alvorlig karakter.