trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-06-10:
Jeg vil takke presidenten for å ha påtalt representanten vedrørende hennes uttalelser om prosessen, så slipper vi andre å kommentere SVs bidrag. SV etterspør større ressurser til kriminalsektoren. Jeg vil bare påstå at med ett eller to år med SVs opplegg til statsbudsjett ville det norske velferdstilbudet ha råtnet på rot. Og hvorfor? Fordi SV har ingen fokusering på inntekter. Det eneste de fokuserer på, er å skattlegge folk slik at de ikke skal skape inntekter til staten. «Mange bekker små gjør en stor å», er et norsk ordtak. SV og Arbeiderpartiet påpeker at det har vært en forfeilet ruspolitikk og en forfeilet skolepolitikk. Ja, mesteparten av etterkrigstiden er det jo Arbeiderpartiet med støtte fra SV som har styrt norsk politikk, og de tar gjerne honnør for dette når de kan. Da vil jeg spørre: En gjenganger med 15 lovbrudd – som er skoletaper, men det er kanskje for sent å sette ham i rehabilitering i forhold til det – har ikke samfunnet krav på beskyttelse mot en slik, å få stadfestet overfor denne personen at denne type virksomhet ikke er akseptabel?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-06-10:
Hvem har sagt at regjeringspartiene ikke er opptatt av å forebygge kriminalitet? Selvfølgelig er vi opptatt av å forebygge kriminalitet. Det foregår hver dag. Vi bruker betydelige beløp i vårt samfunn på å forebygge kriminalitet ute i kommunene, gjennom staten, gjennom kommuner, gjennom frivillige organisasjoner osv. La meg ta et eksempel: Nå får personer som støtter frivillige organisasjoner økonomisk, fradrag på sin selvangivelse for den støtten. Det har de aldri fått tidligere. Frivillige organisasjoner gjør en betydelig innsats overfor mange, bl.a. rusmisbrukere og kriminelle, i dette samfunnet. Det er den ene siden av saken. Når det gjelder kriminalomsorgen, nevner SV skoletaperne. Ja, vi prøver å reformere skolen, for den skolen vi har hatt, har skapt disse skoletaperne som SV påpeker. Det er nettopp deres skole som har skapt det. Vi ønsker mangfold inn i skolen, slik at vi kan ta hensyn til alle typer individer, slik at vi får en individbasert undervisning, et mangfold. Komiteen var på reise til Vestfold, og der besøkte vi bl.a. Bastøy fengsel. Jeg syntes det var et fantastisk interessant prosjekt. Der har man en slags arbeidsleir, og arbeid i friluft er terapi, slik at de innsatte skal komme tilbake til samfunnet igjen som bedre innbyggere. Jeg er helt enig med Karin Andersen, som sier at det er klart man vil ha som nabo en person som har fått en slik rehabilitering, fremfor en person som har sittet ti år bak murene i en celle på Ullersmo. Det sier seg selv. Ingen av oss er uenige i dette. Så har vi den grenseoverskridende kriminaliteten, hvor det ofte er utenlandske bander som står bak kriminaliteten, f.eks. når det gjelder våpen. Man selger våpen til norske borgere, eller for den saks skyld truer norske dyrearter langs kysten. Vi har en langstrakt kyst med mange interessante fugle- og dyrearter. Det kommer utlendinger hit, som stjeler egg, fugler og forskjellige typer dyr. Dette er også en del av den organiserte kriminaliteten som vi ønsker til livs. SV, som et miljøparti, burde være henrykt over at vi prøver å ta fatt i disse tingene og gjøre noe med dem. Det gjør vi nettopp nå gjennom denne proposisjonen og de vedtakene som vi skal fatte i dag. Jeg kan ikke forstå SVs ankepunkt, at vi skal vente og se på dette til Regjeringen er ferdig med å behandle Straffelovkommisjonens arbeid. Vi må slå hardt ned på det nå, og ikke vente. Denne type kriminalitet fortsetter langs vår kyst hele tiden. Det er det jeg vil få lov til å si.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Representanten Røtvei skal jo forsøke å bli valgt til ordfører i Oppdal, og jeg er sikker på at noe av det hans innbyggere vil være opptatt av, er at kriminelle som stadig er til plage for nærmiljøet, som gjør nye innbrudd, som kanskje slår ned folk, som gjør andre overgrep, må holdes unna lokalsamfunnet, i hvert fall inntil de har skikket seg. Det er jo nettopp den doble strategien Regjeringen nå legger opp til, og som Arbeiderpartiet ser fullstendig bort fra. Det har vel aldri vært satset så mye på § 12-soning, det har vel aldri vært satset så mye på rusforebyggende tiltak som det denne regjeringen legger opp til. Vi gjør det samtidig som vi sier at de som utgjør en trussel mot samfunnet, de som gjør at andres liv og helse er i fare, de som bidrar til å ødelegge andres liv, de skal holdes vekk fra samfunnet. Derfor innfører vi gjengangerstraff, derfor skjerper vi straffen. Det er god kriminalpolitikk, og det er også en god politikk overfor innbyggerne i dette landet som er redd for kriminelle som stadig kan komme tilbake og gjøre nye brekk, gjøre nye overgrep, gjøre nye voldelige handlinger. Det ønsker ikke vi. Vi ønsker rehabilitering, men vi ønsker også straff.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Det er i hvert fall hyggelig at representanten Storberget er opptatt av hva Regjeringen vil gjøre for å utvide § 12-soningen, for det er jo denne regjeringen som har utvidet den. Under arbeiderpartiregjeringen var det vel ikke så rare greiene når det gjaldt å satse på den typen tiltak – nå har vi satset mer. Jeg er sikker på at med det påtrykket som er i justiskomiteen, og som er her på Stortinget, er dette et område som vil bli fokusert når det gjelder rehabiliteringer framover. Så mitt spørsmål tilbake – hvis det er blitt en pingpongkrig her, hvor man stiller spørsmål til hverandre – er til Arbeiderpartiet: Hva med ofrene for denne kriminaliteten, som Storberget fullstendig overser? Her snakker vi om seksualforbrytelser, vi snakker om vinningskriminalitet, og vi snakker om voldsforbrytelser. Det sier seg selv at hvis vi skal ha en rettsstat som folk har tillit til, må vi gi hardere straff når noen stadig gjentar forbrytelsen. Det kan ikke være slik at om du gjør ett, to, tre, fire eller fem innbrudd, betyr det ingenting, fordi du får den samme straffen uansett. Her tror jeg vi er inne på et riktig spor. Men vi må også ha det andre sporet, nemlig rehabilitering.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Jeg er ikke like opptatt av finjusen som André Kvakkestad er. Jeg tror det er viktig at vi nå gir et signal om at gjengangerkriminalitet skal straffes hardere. Det er det en må legge opp til, det er det signalet vi ønsker å sende. Jeg er glad for at Fremskrittspartiet ønsker subsidiært å støtte dette. Som de sier i sine merknader, dette er «et skritt i riktig retning». At Fremskrittspartiet ønsker å gå atskillig lenger, er en diskusjon vi naturligvis kan komme tilbake til, men det viktige her er at vi faktisk foretar grep som gjør at kriminelle som er inne til soning og kommer ut igjen og gjør nye kriminelle handlinger, vil få en strengere straff. Det er noe som er bra, og som jeg tror vil virke positivt også i forhold til folk flest og deres oppfatning av hvordan lovverket blir praktisert, hvordan rettsstaten Norge håndterer kriminelle. Det er viktig, så kan vi heller ta en diskusjon om finjusen når det skulle passe.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Jeg skulle like å se representanten Thorkildsen vise meg om det er noen regjering som har satset mer på de områdene som hun nå listet opp, enn det denne regjeringen har gjort. Finnes det noen regjering som har satset mer på dette? Nei, det gjør ikke det. Det blir satset offensivt. Det er til behandling stadig vekk saker som går på rus, og det er til behandling saker i justiskomiteen som går på rehabilitering. Det satses på dette, men det er jo ikke slik at vi har en Sareptas krukke. Men vi prioriterer dette, og vi ønsker å prioritere det. Jeg er mest overrasket over at representanten Thorkildsen, som er så opptatt av ofre for seksualovergrep, og særlig rettet mot barn, ikke ville være med på å øke strafferammen fra to til tre år når det gjaldt dette med pedofile nettverk. Det er et merkelig signal å sende ut fra SV, et parti som vanligvis – og iallfall representanten Thorkildsen – er svært opptatt av å straffe dem som deltar i den type virksomhet. Så jeg er overrasket over at SV er det eneste partiet som ikke slutter seg til forslaget om å heve straffen for pedofile nettverk.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Det er jo slik at når en jobber med én sektor, blir en spesielt opptatt av den sektoren. Det er mange områder innenfor statsbudsjettet, både den sektoren jeg jobbet med før, som var familie, kultur og administrasjon, og innenfor justis, hvor en kunne ha løst oppgavene på en bedre måte, men også av og til gjennom tilførsel av ressurser. Men når det er sagt, vil jeg si at jeg er veldig glad for den støtten Regjeringen får fra Fremskrittspartiet i mange sammenhenger når det gjelder å prøve ut nye, utradisjonelle tiltak innenfor justissektoren, bl.a. når det gjelder fangetransport, og bl.a. når det gjelder muligheter for å finansiere fengslene på en annen måte. Dette er tiltak som også kan frigjøre ressurser innenfor vår sektor, og som vi må gå videre med. Jeg er veldig glad for at det nå settes i gang prøveprosjekter bl.a. med fangetransport, noe som er blitt en av de største klampene om foten både for kriminalomsorgen og ikke minst for politiet. Så får vi se når budsjettet kommer, om representanten Helleland er fornøyd med det.
Trond Helleland (Høyre), 2003-06-10:
Vi har i foregående sak behandlet straffskjerping når det gjelder organisert kriminalitet, og i denne saken foreslås et nytt straffebud mot korrupsjon i straffeloven. Dette er bra, og er en oppfølging og harmonisering i forhold til Europarådets strafferettslige konvensjon av 27. januar 1999. Korrupsjon kan hindre økonomisk utvikling og virke konkurransevridende. Det er derfor viktig at korrupsjon bekjempes aktivt og effektivt. Forslaget om et nytt straffebud mot korrupsjon har fått bred støtte hos høringsinstansene. Jeg har lyst til å knytte forbindelse til den foregående saken om organisert kriminalitet. De råeste, mest kyniske kriminelle vil erstatte samfunnsorden med samfunnsuorden, de vil erstatte lovregler og rettsstat med lovløshet og anarki, de vil rive ned demokratiske institusjoner og undergrave lovlige vedtak. Fra historien og nåtiden kjenner vi alle til at i enkelte land kan en kjøpe seg ut av problemer med bestikkelser, ordne kontrakter ved hjelp av innsidehandel og innsidere, og i de verste tilfellene kan kriminelle elementer ved korrupsjon, vold, trusler og manipulering overta styringen av et samfunn. Dette begynner i det små, men dersom korrupsjonskultur brer seg, vil stadig flere spise av lasset, stadig flere delta i kriminelle handlinger og stadig færre respektere lov og orden. Jeg er glad for at Regjeringen tar dette på alvor, både gjennom dagens forslag og gjennom prioriteringen av kampen mot korrupsjon gjennom bl.a. Økokrim og ved utnevningen av Eva Joly til spesialrepresentant på området. Vi liker å tro at det er lite eller ingen korrupsjon i Norge. Jeg vil også tro det, men vi ser at det finnes saker. Det dukker opp med ujevne mellomrom. Det må derfor job-bes for å holde korrupsjonskulturen utenfor norsk offentlig forvaltning og utenfor næringslivet i størst mulig grad. Dagens vedtak er viktig, og det viser at Regjeringen jobber aktivt på bred front for å motvirke en utglidning i samfunnet der korrupsjon, der organisert kriminalitet, der ulike former for grenseoverskridende kriminalitet får innpass i det norske samfunn. Dette er derfor viktig. Å innføre dette straffebudet vil både virke preventivt og være viktig i forhold til våre internasjonale forpliktelser.
Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Vi er jo enige om at i de fleste tilfeller der vi har gjengangere, er det personer med rusproblemer som begår de gjentatte forbrytelsene. Det dreier seg ofte om mindre vinningsforbrytelser for å skaffe penger til rusmiddelforbruk. Jeg vet om eksempler fra min egen hjemkommune, personer som har vært satt inn, de har kommet ut igjen, leiligheten er borte, de har mistet muligheten til å få arbeid, og det har vært en runddans. Men rehabilitering og ettervern har faktisk gitt resultater, og de kan vise til at de har vært rusfri over lengre tid. Hvorfor innser ikke Høyre dette faktum, at det må rettes innsats mot roten til problemene, med fokus på forebygging, sterkt ettervern og rehabilitering? Hva er årsaken til at Høyre ikke innser dette, men kun roper om økte strafferammer?
Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 2003-06-10:
Organisert kriminalitet kjenner ingen landegrenser. Et typisk trekk ved de kriminelles metoder er raske forflytninger av personer, narkotika og penger mellom de forskjellige land. Korrupsjon og hvitvasking av penger er en viktig del av den organiserte kriminaliteten. Korrupsjon undergraver menneskerettigheter, demokrati og godt styresett. Det undergraver økonomisk framgang og hindrer næringsutvikling. Korrupsjon fremmer kriminalitet, og det fremmer forskjeller. Bekjempelsen av korrupsjon handler derfor først og fremst om vern om demokratiet vårt. Korrupsjon er en kriminalitetsform det ikke er noen grunn til å behandle mildt. Korrupsjon truer sosial rettferdighet, i tillegg til at det skader samfunnet økonomisk. Vi trenger et effektivt virkemiddelapparat mot korrupsjon, internasjonalt og nasjonalt. Arbeiderpartiet er derfor glad for at loven nå endres slik at vi får et lovverk som i best mulig grad kan fungere som et tiltak i kampen mot korrupsjon. Globaliseringen medfører at det har blitt lettere å gjemme unna inntekter, samtidig som det kan være vanskelig gjennom nasjonal lovgivning å komme til livs bestikkelser som skjer utenlands. Kampen mot hvitvasking av penger og for økt åpenhet i finansiell sektor er derfor viktig i kampen mot korrupsjon. Det er ikke enkelt å fastslå omfanget av korrupsjon, det ligger i korrupsjonens natur. Samfunnet må bygge en beredskap for å hindre at korrupsjon får videreutvikle seg, og det må utvikles tiltak før en får problemet i full utstrekning. Den stadig sterkere internasjonaliseringen forsterker presset mot de nordiske landene. Organisert kriminalitet kjenner i virkeligheten ingen landegrenser, ei heller korrupsjon. Korrupsjon er en alvorlig samfunnshemmende kriminell handling, som det i alle tilfeller skal slås hardt ned på. Arbeiderpartiet stiller seg derfor bak forslagene i proposisjonen og påpeker viktigheten av at Norge nå følger opp sine internasjonale forpliktelser om tiltak mot korrupsjon, og at lovbestemmelsene om korrupsjon nå skjerpes og ikke minst samles i en ny generell bestemmelse. Slik blir lovverket ryddigere og enklere å bruke, og vi får bl.a. større mulighet til å hente fram statistikk på området, som saksordføreren var inne på. Vi er avhengige av effektive straffebestemmelser mot korrupsjon, et krav proposisjonen etter Arbeiderpartiets mening tilfredsstiller. Med endringene vil vi få et mer effektivt lovverk mot korrupsjon. Det er viktig at vi øker bevisstheten omkring korrupsjon som et alvorlig politisk problem. Samfunnet må bygge en beredskap for å hindre at korrupsjon får videreutvikle seg, og utvikle tiltak før en får problemet i full utstrekning.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Representanten Helleland, komitelederen vår, som jeg ofte oppfatter som en «hardliner», har denne gangen også vist mot i debatten, det synes iallfall jeg. Samtidig er det slik at for å kunne gjennomføre ambisjonene til komitelederen og flertallet her trengs det at vi har midler til rådighet. Jeg har deltatt i debatter sammen med hr. Helleland tidligere, og vi har debattert politiets vilkår, vi har debattert kriminalomsorgens vilkår, og det er vel ikke tvil om, iallfall etter mitt skjønn, at de to nevnte etatene – vi kan legge til domstolene også – sliter med å få bevilgninger til det de ønsker å gjøre, og det ambisjonsnivået de har. Da blir spørsmålet mitt til representanten Helleland ganske enkelt: Er representanten Helleland fornøyd med dagens bevilgning til de nevnte sektorene innen justis?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Under forutsetning av at jeg oppfattet justisministeren korrekt, sa han i innlegget sitt at straffen skulle framstå som «rimelig». Det synes jeg er en interessant vinkling, for da reises jo med én gang spørsmålet: Rimelig i forhold til hvem? Skal straffen være rimelig i forhold til overgriper, eller skal den være rimelig sett fra en forsvarsadvokats synspunkt? Skal den være rimelig fra aktoratets syn, eller kan det være slik at justisministeren mener at straffen skal være rimelig i forhold til offerets stilling? Derfor ønsker jeg at justisministeren kanskje kunne tydeliggjøre dette litt, med henvisning til det han sa i stad: Hvem tenker han på når han sier at straffen skal framstå som rimelig?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Det var på tide at vi fikk en sak med litt sting i, med litt politikk og litt «trøkk» i. Det har vi fått nå. Det har vært en forholdsvis rolig oppkjøring, men nå har det blitt litt mer tak her, og det er bra. Politikk handler noen ganger om å finne felles løsninger, men andre ganger er det også bra at det er tydelige skillelinjer. Det er det i denne saken. Det er for meg et paradoks, men det virker tidvis som om Arbeiderpartiet og SV mener at dersom man bare styrker kommuneøkonomien nok, vil det ikke bli kriminalitet. Det er mulig at jeg drar det for langt, men oppfatningen min ligger hardt i den leia. Jeg oppfatter signalene fra talerne dit hen at dersom vi hadde fått styrket kommuneøkonomien, hadde ikke dette skjedd. Beklager! Jeg synes det er en forenkling av fakta, som i hvert fall ikke jeg vil akseptere, og som jeg således vil avvise. Jeg tror heller det er sånn at vi faktisk må styrke de sektorene som justissektoren omfatter, bl.a. politiet. Spør hva de synes om ressurstilgangen sin, spør kriminalomsorgen, og spør domstolene. Alle ønsker nok mer ressurser, bl.a. for å gjøre en tilfredsstillende jobb i forhold til Stortingets ambisjoner, altså våre. Videre handler dette om straff. Man prater om bekymring for gjengangerkriminelle, og jeg er like fascinert hver gang, for er det noe en del, spesielt venstresiden, er opptatt av, er det stillingen til de stakkars kriminelle. Men jeg har sagt det før, og jeg sier det gjerne igjen, at hadde man vært like rørende bekymret for ofrene, hadde vi ikke hatt dette problemet. Norge trenger en politisk dreining når det gjelder kriminalomsorgen. Vi har fra 1973 og fram til i dag etter mitt skjønn hatt de stakkars kriminelle i fokus. Nok er nok. Nå må vi få flytte fokus. Hadde vi bekymret oss like mye for de andre og tatt innover oss signalene fra de andre på den samme måten, hadde ting blitt gjort annerledes i denne salen. Noen av oss var med og deltok på et arrangement i Stine Sofie-stiftelsen for litt over en uke siden, og det er klart at en del av de skjebnene som stiftelsen representerer, føler at de ikke blir tatt vare på. De blir ikke tatt hensyn til av oss som sitter i denne salen, for vi er så bekymret for de stakkars kriminelle, som har hatt det så fælt. At folk har hatt en fæl oppvekst, er ikke et alibi for at de skal videreføre andres gjerninger, tvert imot. Så kan jeg ikke la være å påpeke innlegget til representanten Storberget, som sier noe om satsingen til Arbeiderpartiet framover. Jeg ser med interesse fram til Arbeiderpartiets forslag til revidert nasjonalbudsjett, for der forventer i hvert fall jeg et betydelig løft og en betydelig satsing på kommunal sektor. Hvis ikke står ikke representanten Storberget til troende på nytt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-10:
Jeg er glad for at vi har en gjensidig bekymring for hverandres politikk, for det betyr vel at det er en viss dynamikk i forhold til løsningene og til å jobbe fram ting. At representanten Storberget, som representerer et parti som har styrt Norge i store deler av etterkrigstiden, har behov for å slå tilbake, finner jeg helt naturlig, for vi ser jo alle resultatet av den kriminalpolitikken i dag. At representanten Storberget har behov for å komme seg unna svarteper, skjønner jeg godt, og all honnør til ham for forsøket. Men primært ønsker jeg å kommentere innlegget fra representanten Thorkildsen, som refererte til personlige og indirekte personlig opplevde situasjoner, bl.a. til en person som har sittet på isolat. Det er klart at hvis en person sitter på isolat, forventer i hvert fall jeg at det er en årsak til det. Det må jo være en grunn til at vedkommende har havnet der. Hvis vedkommende sitter med tanker om at han ønsker å drepe folk i det omfanget som representanten refererte, og det kun skyldes isolatet, blir jeg bekymret, og jeg er kanskje vel så bekymret for at vedkommende faktisk skal slippes ut. Sånn sett er det nok en politisk skillelinje mellom oss og SV i denne saken. Jeg har ikke noe imot at Fremskrittspartiet får kritikk for sin kriminalpolitikk. Den står jeg for. Men da synes jeg også at man skal ta innover seg at vi faktisk, bl.a. under behandlingen av revidert i fjor, var initiativtaker til å styrke Livet Etter Soning, som er en av organisasjonene som bidrar til ettervern av folk som kommer ut av fengsel. Jeg tar gjerne kritikken, men da synes jeg kanskje at vi kan se litt bredere på ting i så måte. Så refererte også representanten Thorkildsen til Thore Langfeldt. Det er ganske interessant å høre hvordan man bruker ulike sannhetsvitner for å forfekte eget ståsted. Det er selvfølgelig lov å gjøre det, det skulle bare mangle. På samme tid er det vel slik at litt avhengig av hvem man går til, får man de svarene man på sett og vis ønsker seg. Til syvende og sist er det slik at man som politiker sorterer de innspillene man får – jeg går ut fra at representanten Thorkildsen gjør det i forhold til de innspillene hun får – og dernest setter man dem opp mot sitt eget politiske ståsted. Derfra trekker man konklusjonen med hensyn til hva man ønsker å gå inn for. Slik gjør i hvert fall jeg det når jeg på vegne av Fremskrittspartiet gjør mine vurderinger. Det er slik at jeg har tillit til noen og mindre tillit til andre. Det betyr selvfølgelig ikke at jeg skal utelukke å ha tillit til den ene eller den andre, men jeg forbeholder meg retten til selv å gjøre en vurdering av hva som er fornuftig i det som blir påstått og hevdet.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Representanten Thorkildsen har mange informanter og unnlater sjelden å fortelle oss om det fra Stortingets talerstol. Denne dagen har hun atskillige ganger henvist til Redd Barnas synspunkter og erfaring. Søndag kveld stod en representant for Redd Barna fram i Dagsrevyen og roste det forslaget alle partiene unntatt SV går inn for i forhold til organiserte pedofile nettverk. I stedet for å legge til rette for omsorgen for barna – som resten av partiene i komiteen gjør – støtter SV seg til at den foreslåtte bestemmelsen bryter med den systematikken Straffelovkommisjonen går inn for. Skjønner representanten Thorkildsen at hun gir et kraftig signal om unnfallenhet i et økende problemfelt? Skjønner representanten at hun og SV står igjen på perrongen når alle de andre partiene har gått på toget?
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-06-10:
Det heter at angrep er det beste forsvar, og det var vel kanskje derfor representanten Thorkildsen angrep meg med insinuasjon om løgn. Dette skulle ifølge Thorkildsen ikke være forenlig med å være en kristen. Jeg deler oppfatningen av forholdet mellom kristen tro og det å lyve. Som belegg for sin påstand henviste representanten til andre saker som viser at SV ønsker å være barnas forsvarer. Jeg forholdt meg til den saken vi nå behandler, og de merknader som er skrevet i denne innstillingen. Det er et faktum at SV er det eneste partiet som ikke er med på flertallsmerknaden om organiserte, pedofile nettverk, og det er et faktum at SV sier det er svært uheldig å foreta et slikt grep nå, og henviser til at den foreslåtte bestemmelsen bryter med den systematikken Straffelovkommisjonen går inn for. Det ble også tydelig i spørsmålet som representanten Thorkildsen stilte til statsråden. Det jeg nå henviser til, står altså i innstillingen på henholdsvis side 6, venstre kolonne, siste avsnitt og på side 7, venstre kolonne, siste avsnitt. Dermed regner jeg med at representanten Thorkildsens insinuasjon om at jeg farer med løgn, er tilbakevist. Men jeg skjønner SVs fortvilelse over på dette punktet, i denne saken, å være hektet av beslutningen som Redd Barna gir ros. Det er imidlertid ikke for sent å bli med. Avstemningen har jo ennå ikke funnet sted. Dersom jeg ikke misforstod et av svarene Thorkildsen gav i replikkveksling, var det aldeles ikke umulig at hun og SV i realiteten var enig i merknadens innhold. Så får vi se om handling følger forståelsen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
Jeg skal ikke bidra til å forlenge denne debatten mye, men jeg har bare lyst til å understreke det representanten Thorkildsen nå sa. Begrunnelsen for vår skepsis til noen av de forslagene som har kommet, har vært at man kumulerer opp på mindre alvorlige forbrytelser, men blir på en måte stående på stedet hvil på noen av de alvorlige forbrytelsene, og det må være et tankekors. Det må også være et tankekors, synes jeg, for dem som mener at økt straff er det mest virkningsfulle i enhver sammenheng, å se til land som praktiserer slike ordninger med veldig lange straffer, om det faktisk er større lovlydighet og større trygghet for ofrene i disse landene. Det er ingenting som tyder på det. Tidligere i dag har Stortinget behandlet et forslag fra SV som dreier seg om å skaffe tak over hodet til folk som kommer ut fra rusinstitusjoner og fra fengslene. Jeg tror de fleste greier å forstå at hvis man ikke har noe sted å bo, er det litt vanskelig å få orden på livet sitt. Det er rett og slett slik. Hvis vi vil at det skal bli mindre kriminalitet, skal vi ha en strafferettspleie som er rettferdig og som også reflekterer ofrenes situasjon, selvfølgelig. Men det må være en kriminalomsorg som sørger for at man kommer ut igjen i den andre enden best mulig skodd til å klare et normalt liv, og så må vi ha noen ordninger på plass som gjør at vi vet at det ikke går galt. For slik som det er nå, vet vi at det går galt. Det går galt med folk som kommer ut fra rusbehandling, og det går galt med folk som kommer ut fra fengslene. Vi har i hvert fall ikke fra samfunnets side gjort nok med tanke på at det ikke går bra. Da dreier det seg ikke bare om at folk ikke har fått lang nok straff, men at de ikke har fått en kriminalomsorg som virker, og at de ikke har fått muligheten til å starte et nytt liv på den rette sida.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
I denne debatten om hva som hjelper, synes jeg det er grunn til å skille mellom det som kalles ungdomskriminalitet, og annen kriminalitet. Hvis en ser på den første gruppen, er grunnen til at dette fortsetter, for veldig mange rett og slett at man ikke blir tatt, at man ikke får en reaksjon man forstår, og at man ikke får mulighet til å komme videre med livet sitt. Det er en av grunnene til at vi har vært bekymret for at man på en måte tenker seg det samme systemet rundt disse typer forbrytelser som man gjør når det gjelder alvorlig internasjonal kriminalitet – som jo er et stort og alvorlig problem. Jeg sitter i kommunalkomiteen, og vi har behandlet noen liknende saker der, det har vært liknende bestemmelser knyttet til utlendingsloven. Der har Regjeringen operert med helt andre strafferammer når de anser at noen handlinger skal medføre reaksjoner, også når det dreier seg om internasjonal kriminalitet. Det er i det hele tatt en hel mengde saker som ligger til behandling nå, fra terrorbekjempelse til hvitvasking og til disse proposisjonene som behandles i dag, og de som har ligget i kommunalkomiteen, som dreier seg om beslektede temaer. Jeg synes det burde være mulig også for dem som har et annet syn enn SV, å se at det kan være behov for å se dette i sammenheng, slik man skal gjøre når man har satt ned et stort utvalg som skal se på hele systemet. Og det må være mulig å se at man håndterer ungdomskriminalitet på en annen måte enn man håndterer grov internasjonal kriminalitet. Jeg savner litt at man har den nyansen i dette. Så til representantene for regjeringspartiene, som før i dag stemte mot forslag om at vi skulle sørge for å sikre folk som kommer ut fra rusinstitusjoner eller fengsler, et sted å bo, slik at de hadde en reell mulighet til å komme seg videre med livet sitt på den rette siden av loven. At de i denne saken fortsetter å snakke om frivillige organisasjoner og slike ting, blir ærlig talt for smått. Man må faktisk ha tak over hodet for å få orden på livet sitt. Man må ha en nøkkel, en dør man kan låse. Man må ha et sted man kan legge papirene sine. Man må ha en adresse hvis man skal få jobb. Man må ha en adresse hvis man skal kunne gå på skole. Man må ha tak over hodet for at helsetjenester eller hva som helst skal kunne ha noen effekt. Det er faktisk noe vi som politikere kan vedta. Vi kan ikke vedta at folk skal bli bedre mennesker, men et veldig viktig utgangspunkt er å skaffe dem et hjem. Det kunne vi gjort før i dag. Jeg bare registrerer at det ville ikke flertallet være med på.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-10:
SV er enig i den innstillingen som ligger på bordet, så det er ikke noen grunn til å si stort mer enn at vi slutter oss til de innleggene som har vært holdt fra flertallet i komiteen. En liten bemerkning til at i denne saken ønsker flertallet å avvente gjennomgangen av Straffelovkommisjonen for å ta stilling til om man skal gå inn for økte straffer i forhold til straffeloven § 128: Det finnes sjølsagt gode grunner til å gjøre det. Man burde kanskje se at det også kunne være slik i andre tilfeller, når andre partier har behov for det, at man ser tingene i sammenheng. SV er glad for at denne saken har kommet opp. En av de tingene som jeg tror det er viktig å være klar over når det dreier seg om korrupsjon, er at det nok ikke dreier seg om den samme type kriminalitet – i hvert fall ikke bare – som man ellers snakker om, men en del av dette er vel det man med et folkelig begrep kaller «hvitsnippkriminaliet». Det er snakk om folk vi kanskje ikke kunne tenke oss drev med slikt – men det skjer. Det er viktig å ha med seg i tankene når vi snakker om dette, at det kan foregå ting her som kan påvirke samfunnet, men at det kanskje av og til blir gjort av personer man ikke kunne tenke seg holder på med slikt noe. Så tror jeg også det er viktig at man i den grad det blir påvist stor økonomisk gevinst ved slike forbrytelser, må være veldig oppmerksom på å sørge for bestemmelser som gjør at man kan trekke disse økonomiske gevinstene inn. For det er der hele gevinsten ligger for den som er kriminell, og det er der tapet vil føles størst. I den grad man greier å forhindre at noen kommer ut av en anklage med gevinsten i behold på en bankkonto et eller annet sted, har man nok oppnådd litt lite. Jeg regner med at justisministeren vil forfølge den tankegangen framover både i disse straffebestemmelsene og i andre straffebestemmelser, for jeg tror ikke det er noen tvil om at i den grad man greier å fjerne all økonomisk gevinst ved kriminalitet, er det det mest kriminalitetsforebyggende man kan bedrive.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-10:
Grunnlaget for denne odelstingsproposisjonen om straffebud mot korrupsjon er Europarådets strafferettslige konvensjon mot korrupsjon av 27. januar 1999, som ble undertegnet av Norge samme dag. Det er gjennom ratifikasjon av denne konvensjonen statene forplikter seg til å ha effektive, forholdsmessige og forebyggende straffesanksjoner mot korrupsjon. Ettersom det ikke fremgår av innstillingen, vil jeg for min del minne om at Stortinget allerede nå til fredag denne uken behandler St.prp. nr. 60, Om samtykke til ratifikasjon av Europarådets strafferettslige konvensjon om korrupsjon av 27. januar 1999 og undertegning av tilleggsprotokollen. I den behandlingen slutter utenrikskomiteen seg til departementets tilråding om at Norge ratifiserer Europarådets strafferettslige konvensjon om korrupsjon og undertegner tilleggsprotokollen. Siden jeg er ordfører for den saken, som skal opp fredag, vil jeg her bare kort resymere at utenrikskomiteen er helt enig med Regjeringen i at europarådskonvensjonen innebærer en viktig nyvinning i kampen mot korrupsjon, og imøteser at konvensjonen vil føre til en harmonisering og skjerping av partenes straffelovgivning på dette området – det er nettopp den saken vi behandler her i dag. Tilleggsprotokollen er jo også avklarende i forhold til konvensjonens anvendelse overfor voldgiftsdommere og jurymedlemmer.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-06-10:
Ettersom Senterpartiet ikke har hatt anledning til å følge komiteens behandling av saken, vil jeg bare kort få lov å begrunne Senterpartiets holdning og også grunngi hvordan vår stemmegivning kommer til å være. Denne saken er resultat av en tidligere behandling omkring hele organiseringen av tinglysingen, et spørsmål det har vært delte meninger om i Stortinget, og som Senterpartiet også hadde holdninger til da det ble behandlet. Senterpartiet gikk imot den organiseringen av tinglysingen som nå foreslås nedfelt i lov. Vi mener fortsatt at det det nå legges opp til når det gjelder omlegging av tinglysingen, åpner for en sterkere sentralisering av tinglysingen, samtidig som en velger å se bort fra den betydelige kompetanse som har vært etablert på området, det faktum at ordningen har fungert godt, og at det også har skjedd en betydelig veiledningsvirksomhet overfor både profesjonelle brukere og det alminnelige publikum. Senterpartiet deler derfor holdningen til Arbeiderpartiet og SV i innstillingen, hvor det sies at en ikke ser på dette som en positiv oppfølging av stortingsflertallets ønske. På den bakgrunn vil også Senterpartiet velge å stemme imot den foreliggende innstilling til lov, som da nedfeller instituttet på den måten Senterpartiet tidligere har gått imot.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Jeg foreslår Åsa Elvik.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Uklarheten om rettstilstanden i denne saken er nok dessverre skapt av Regjeringen, og det er ikke slik at det er Stortingets manglende kjennskap til tjenestemannsloven som er problemet. Problemet var at Regjeringen på direkte spørsmål om dette bl.a. med grunnlag i Jakhellns utredning i det lengste bestred det faktum at tjenestemannsloven faktisk gjaldt. Det virket som om man mente at tjenestemannsloven var suspendert for dem som ikke ønsket å gå over i et AS. Det var problemet. Så har statsråden laget en slags prognose, som han kaller det sjøl, for hvordan utfallet blir av eventuelle rettssaker som kan bli reist i kjølvannet av denne saken, og de rettigheter som blir utløst, eller som statsråden velger ikke å gå med på. Ja, det kan jo tenkes at noen av de forholdene som ligger i vurderingene – om det er en arbeidsgiver å forholde seg til eller ikke – er uklare. Kan statsråden si noe mer om det temaet som gjør at vi føler oss tryggere på at hans vurdering er den korrekte?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Det er helt riktig som statsråden sier, at det er en forskjell på den interne og den eksterne fortrinnsretten, og omplasseringsplikten er en vurdering som må gjøres ut fra om tjenestemannsloven § 13 nr. 1 bokstavene a-c er oppfylt. Da er spørsmålet om det er en arbeidsgiver å forholde seg til, og det har vært noe av debatten rundt dette. Der er det slik at en del av Statskonsults oppgaver skal bestå, noe skal flyttes, mens noe fremdeles skal gjøres av Statskonsult for staten. Det har vært en del debatt om hvorvidt den nye enheten som heter kritisk analyse, som staten skal opprette, men som ikke vil være i gang før på slutten av neste år, i så fall ville være noe som kunne utløse en slik intern fortrinnsrett. Det er det altså ulike meninger om. I den utredningen som professor Jakhelln har gjort for de ansatte, er det referert til et notat av 16. juli 2003 til statsråden i AAD: «Oversendelse av rapport, kostnadsestimat og fremdriftsplan», der det står: «Det kan være hensiktsmessig å vente med etableringen av det nye organet til 01.07.04, fordi en da vil unngå problemstillinger knyttet til ansattes rettigheter dersom dette nye organet etableres samtidig med Statskonsult AS.» Vi må fra vår side si at vi synes at det da er svært tydelig at staten gjennom sin handling i denne saken, hvordan man velger å ta tingene i rekkefølge, forsøker å omgå de ansattes rettigheter. Det vil jo kunne telle med i en eventuell sak om forståelsen av § 13 nr. 1 bokstavene a-c, om det som er nevnt, er oppfylt. Så har det vært en diskusjon om det er riktig at det er selskapet eller staten som skal ha ansvaret for ventelønnsordningen for dem som blir med over i selskapet. Statsråden argumenterer med at det vil være riktig at selskapet har dette, for da vil det ha en egeninteresse av at folk får jobb. Ja, men da lurer vi på hvorfor ikke staten har den interessen. Dette er et selskap som staten er eier av, og som vi alle må ha interesse av skal kunne greie seg. Hvis staten blir sittende med ventelønnskostnadene, må jo den også, ved statsråden, ha akkurat den samme interesse av at de som blir gående på ventelønnsordningen, kommer seg over i et annet arbeid. Så det er helt umulig for oss å forstå hvorfor man mener at dette skulle ligge tyngre på dette selskapet, som også skal etablere seg i et ganske tøft konkurransemarked, enn på statsråden. Det gjenstår å få en fornuftig forklaring på hvorfor det skulle være slik.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-15:
Til de faktiske forhold, om departementet på politisk grunnlag har avvist det at man har valgt å vente med opprettelsen av den nye enheten. Det kan godt hende. Jeg vil bare si at grunnen til at dette kommer opp, er at det ligger i den utredningen som er gjort av professor Jakhelln. Det er der dette står. Ja, det kan godt hende at statsråden avviser at det er slik. Men hvordan det vil bli tolket når man ser på Regjeringens handlemåte her for å sørge for at det ikke er noen arbeidsgiver å forholde seg til, det er en annen sak. Noen av de andre vurderingene som skal gjøres, er knyttet til hvorvidt man vil få en ventelønn eller ikke. Der har jo statsråden også gått ut med en ganske klar prognose, som jeg tror det kan være mulighet for å bestride. Det er jo slik at det som ligger i forarbeidene til en lov, vil være med på å bestemme hvordan den skal fortolkes. Det er nok riktig ikke å inngi noen forhåpninger unødvendig, men jeg tror at det hadde vært bedre for behandlingen av denne saken om man fra Regjeringens side hadde opptrådt slik at man hadde opprettet den nye enheten samtidig med at man skiller ut dette AS-et. Da hadde man unngått å få kastet den mistanken over saken at man ønsker å behandle sakene i en rekkefølge som gjør at det nå fra Regjeringens side vil argumenteres med at det ikke er noen arbeidsgiver å forholde seg til, fordi disse oppgavene ikke er klare ennå. Jeg er enig med statsråden i at antakeligvis vil flere av de ansatte i Statskonsult kunne søke på disse oppgavene når denne enheten kommer, og flere av dem vil sikkert være godt kvalifiserte til det. Da er det jo et stort spørsmål hvorfor statsråden ikke også så det som hensiktsmessig å gjøre dette parallelt, slik at man hadde unngått utrygghet for så mange.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Dei tilsette har veldig kort tid på seg til å ta stilling til spørsmålet: Skal eg bli med over i det nye selskapet, eller skal eg hoppe av? Derfor er det eit uttrykt ønske, iallfall frå Arbeidarpartiet si side, at eventuell reservasjon kan meldast over ei lengre tid enn det det blir lagt opp til. Det er ei rimeleg tung og vanskeleg avgjerd å ta innafor den fristen som departementet legg opp til, men eg registrerer jo kva statsråden no sa i innlegget sitt. Så til spørsmålet om kven som skal bere ventelønskostnadene. Me meiner at det bør opnast for at staten kan dekkje ventelønskostnadene også i denne omgjeringa, slik det blei gjort ved m.a. omdanninga av produksjonsverksemda til Statens vegvesen, og slik det blei gjort ved omdanninga av Luftfartsverket. Kvifor er det ikkje mogleg for Regjeringa å leggje opp til det same også ved denne omdanninga?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-15:
Ut fra representanten Schjøtt-Pedersens innlegg blir det litt uklart hva som ligger i forslaget fra komiteens flertall vedrørende § 2, så jeg vil gjerne utfordre statsråden på følgende: Hva mener statsråden vil bli situasjonen hvis det forslaget til § 2 blir vedtatt? Hvem blir da rettslig å anse som arbeidsgiver i reservasjonsperioden? Blir det fagdepartementet, eller blir det aksjeselskapet? Hvem blir da de ansattes foresatte, eller ansvarlig for lønn og arbeidsgiverplikter i denne perioden? Jeg ser at lovforslaget inneholder ingen anvisning på hvilken situasjon vi står i. Er konsekvensen at vedkommende kan forholde seg til staten som sin arbeidsgiver, eller betyr lovforslaget at staten som sådan kan skaffe vedkommende tjenestemann arbeid i annen statlig virksomhet? Hva er statsrådens vurdering av det § 2-forslaget som flertallet i komiteen står bak?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-15:
Til dei siste replikkvekslingane kunne det kanskje vera på sin plass å be statsråden konsultera juristar utanfor sitt eige departement, slik som komiteen no måtte gjera i sitt arbeid. Så vil eg gjera merksam på den merknaden som siterer frå statsråden sin tale i trontaledebatten i 2001, og kva han der legg til grunn når det gjeld forankring hjå dei tilsette i moderniseringsarbeid. Kva er det som gjer at denne prosessen er så dårleg forankra i forhold til dei tilsette? Og korleis har han tenkt å følgja opp fleirtalsmerknaden om ei klårare og meir tydeleg praktisering av statens informasjons-policy overfor sine tilsette?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
I den åpne høringen uttalte statsråden at det selvsagt var slik at de som ikke valgte å bli med over, kunne henholde seg til staten som arbeidsgiver, slik professor Jakhelln og lovavdelingen entydig slo fast. Ja, statsråden mente sågar at det indirekte framgikk av proposisjonen. Derfor slo han da også fast at de kunne søke om ventelønn med individuell vurdering. Det er jo nettopp uttalelser av den typen statsråden i dag og nå har kommet med, som har skapt uklarhet, uklarhet om han erkjenner at de kan henholde seg til staten eller bare til Statskonsult. De som reserverer seg, kan forholde seg til staten, ikke bare til Statskonsult. Derfor er § 2 i samsvar med den presisering som kom fram i den åpne høringen. Dersom statsråden mener det er uklart, bør han lese gjennom lovavdelingens uttalelse en gang til. Og når det gjelder spørsmålet om fortrinnsrett, kan statsråden faktisk lese i sin egen proposisjon hvor det står at de som ikke følger med over i den nye virksomheten, har fortrinnsrett til stilling i staten. Det stadfestes gjennom lovfestingen. Det innebærer ingen endring.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
President! Til en åpenbar misforståelse.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-12-15:
Jeg må få lov å vise til proposisjonens side 1, hvor det står at det er noe uklarhet for dem som ikke ønsker å følge med, men de vil ha fortrinnsrett til stilling i staten. Det er slått fast i statsrådens egen proposisjon.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Svaret på det spørsmålet er veldig enkelt. Det er for å forhindre at det å støte ut ansatte skal være en enkel måte for det nye Statskonsult å håndtere strukturtilpasning på. Vi mener at hvis det er mulig for Statskonsult å nedbemanne og sende regningen til staten, er det mye større fare for at det blir stor og rask nedbemanning, og derved utstøting av arbeidstakere, enn tilfellet er hvis Statskonsult selv må bære kostnadene knyttet til utstøting av ansatte. Vårt mål er altså at flest mulig skal få mulighet til å utfolde seg i Statskonsult, og skulle det være behov for en nedbemanning, ønsker vi at Statskonsult skal ha incitament til å forsøke å hjelpe dem over i annen jobb, i stedet for bare ganske enkelt å velte dem over på ventelønn. Derfor er det et prinsipp som Regjeringen ønsker å følge i alle saker av denne typen.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Nå er ikke statsråden jurist, så han har ikke lyst til å gi uttrykk for sin personlige vurdering av forslaget. Men jeg har bedt juristene i mitt eget departement å se på det, og de sier at det er, mildt sagt, høyst uklart hva som følger av forslaget til § 2, spesielt fordi det ikke virker som om forslagsstillerne har tatt innover seg det jeg sa i mitt innlegg, nemlig at pr. 1. januar neste år vil forvaltningsorganet Statskonsult, som er deres virksomhet, ha opphørt. Det er bl.a. et veldig uklart spørsmål om forslaget i så fall innebærer at de har intern fortrinnsrett på alle stillinger i staten. Eller betyr det at de vil ha vanlig ekstern fortrinnsrett? Det er høyst uklart hvem som faktisk vil være deres konkrete arbeidsgiver, og alle de andre spørsmålene som bl.a. representanten Sandberg nevnte, og en god del ting, er uavklart. Det betyr at skulle flertallsforslaget i dag bli vedtatt, vil det i hvert fall, mildt sagt, være skapt mye større juridisk uklarhet om situasjonen enn det det var før denne saken startet.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Jeg kan altså ikke avklare den uklarhet som ligger i komiteflertallets forslag. Men det jeg kan fastslå, bare for å gjenta det, er at forvaltningsorganet Statskonsult opphører pr. 1. januar neste år. Hvis noen skulle kunne reservere seg, utøve den reservasjonsretten – etter 1. januar neste år vil de altså være ansatte i forvaltningsorganet Statskonsult, og det er der man er ansatt, selv om man kan forholde seg til staten mer generelt som arbeidsgiver, har alle, inklusiv professor Jakhelln, akseptert at man er ansatt i forvaltningsorganet Statskonsult – hvem skal man utøve reservasjonsretten overfor? Jo, man skal gjøre det overfor forvaltningsorganet Statskonsult, men det finnes ikke. Derfor oppstår den uklarheten som går på: Hvem er i så fall arbeidsgiver, hvem skal ivareta arbeidsgiverfunksjonen, og ikke minst – og det er mye mer vesentlig – hva slags fortrinnsrett har man i så fall til annen stilling? Har man da intern fortrinnsrett til alle stillinger i staten? Det er altså høyst uklart.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Til den første kommentaren vil jeg bare si at jeg har full tillit til mitt embetsverk. Jeg har glitrende jurister i mitt departement og er fryktelig glad for at jeg har det. Når det så gjelder spørsmålet, eller rettere sagt påstanden, om at denne prosessen har vært så dårlig forankret, har den altså ikke vært det. Det har vært omfattende prosesser i Statskonsult, hvor organisasjonen i Statskonsult har vært engasjert i dialog med ledelsen i Statskonsult, som det skal gjøres. I tillegg har vi hatt en omfattende prosess med hovedsammenslutningen i staten, som er dem jeg skal forholde meg til, om akkurat samme saken. Alle har kommet til orde. Alle har fått gitt uttrykk for de synspunkter de hadde. En del av de synspunktene er ivaretatt og hensyntatt i vårt endelige forslag. På noen punkter kom vi til en annen konklusjon enn det organisasjonene gjorde. Det er en del av en god, åpen demokratisk prosess at man får et utfall som innebærer at noen får gjennomslag for sine synspunkter, og noen får ikke gjennomslag for sine synspunkter. Og så er saken fremlagt til behandling i Stortinget, som er et godt, demokratisk organ, og som skal avgjøre den. Jeg synes det er en god prosess.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
La meg ta det siste først. Ja, det er riktig at de har fortrinnsrett. Spørsmålet er: Vil de ha intern fortrinnsrett eller ekstern fortrinnsrett? Det er en distinksjon som lovavdelingen trekker veldig klart opp i sitt brev til komiteen. Intern fortrinnsrett innebærer at arbeidsgiver har plikt til å forsøke å skaffe dem annet arbeid. Ekstern fortrinnsrett innebærer bare at de har rett til å søke på stilling og gå foran hvis de er kvalifisert. Det er en vesentlig forskjell. Så til spørsmålet om å forholde seg til staten som arbeidsgiver. Det er ikke noen som har vært i tvil om at de har rett til å forholde seg til staten som arbeidsgiver. Men som lovavdelingen presiserte veldig sterkt i høringen, er spørsmålet: Hvilke rettigheter er det som følger av dette? De rettighetene som følger av at man kan forholde seg til staten generelt som arbeidsgiver, er langt mer innskrenket enn de rettighetene man har som er knyttet til den virksomheten i staten der man er tilsatt. I det øyeblikk forvaltningsorganet Statskonsult er borte, vil det derfor normalt være slik at man har mye svakere rettigheter i forhold til staten som arbeidsgiver enn man har så lenge virksomheten eksisterer.
Victor Norman (Høyre), 2003-12-15:
Poenget her er at i forlengelsen av lovavdelingens brev burde alle være klar over at det er stor forskjell på ekstern og intern fortrinnsrett.