André N. Skjelstad (Venstre), 2007-10-08:
Den viktigste saken for Venstre er miljø- og klimautfordringene som vi står overfor. En vesentlig del av dette dreier seg om hvor mye kjemikalier mennesker, dyr, natur og miljø blir utsatt for. Vi er omgitt av kjemikalier i stadig større grad. Det er nesten umulig å tenke seg en virkelighet uten bruk av kjemikalier. Vi puster det inn, har det på huden, jobber med det og svært mye av dette har potensielt skadelige effekter. Kjemikalier er i stor grad knyttet til produksjons- og forbruksmønster i samfunnet. Håndtering av kjemikalier berører alle mennesker, både i dagliglivet og på den enkelte arbeidsplass. Jeg skal droppe lange og vanskelige kjemiske betegnelser, men nevne at Statens forurensningstilsyn antar at det i Norge finnes 8 000–10 000 kjemiske stoffer i ca. 50 000 produkter. Det har vært anslått at ca. 800 mennesker dør årlig som følge av kjemikalier på arbeidsplassen. Det tallet er altfor lavt anslått, mener Arbeidsmiljøskaddes Landsforening. For fem år siden hevdet Riksrevisjonen at det hvert år er 1 300 slike dødsfall. Riksrevisjonen baserte seg også på tall fra Arbeidstilsynet. I Riksrevisjonens rapport, framlagt for Stortinget 28. juni 2002, ble det konkludert med 1 300 dødsfall, 1 600 sykehusinnleggelser, 6 850 trygdetilfeller og 1,2 mill. fraværsdager pr. år som følge av eksponering for kjemikalier og andre helsefarlige stoffer i arbeidslivet. Dette står i kontrast til Arbeidstilsynets rapport. Her vil Venstre gjerne ha statsrådens redegjørelse for hva som er riktig anslag. Venstre er klar over at det knytter seg vanskeligheter til å diagnostisere helseskader knyttet til kjemikalier, fordi årsakssammenhengene kan være uklare. Dette fordi stadig nye produkter kommer inn på markedet og forskningen henger etter når det gjelder å undersøke helseskade. Vi har hatt en rekke saker de siste årene. Det er nok å nevne kvikksølvdamp og tannhelsesøstre og kreftrisiko ved ulike laboratorier i universitetsmiljøene i Trondheim, Bergen og Oslo. I tillegg har vi de helseskadene som oljearbeidere og nordsjødykkere har vært utsatt for. Landbruket har store utslippsproblemer, vi har insektmidler, diverse sprøytemidler osv. Arbeidstilsynet må i større grad bruke de sanksjonsmulighetene de har til rådighet mot bedrifter som bryter arbeidsmiljøloven. Det er uklart for meg hva som er grunnen til at sanksjonsmulighetene i så liten grad benyttes. Hvis det skyldes for lite ressurser, må vi sette alle relevante tilsyn i stand til å håndtere disse utfordringene. Arbeidsgivere som bryter arbeidsmiljøloven må det reageres mot i form av bøter eller politianmeldelse, på lik linje med andre lovbrudd. Andre land har en praksis med utbredt saksøking når det gjelder helseskader på dette feltet, og det har gjort noe med kulturen knyttet til utslipp og håndtering. Hvis man i større grad risikerte søksmål med økonomisk tap som følge, så ville en kanskje også skjerpe seg. Det er grunn til å tro at helseskader knyttet til kjemikalier bare vil øke all den tid vi stadig får flere produkter som inneholder flere nye kjemikalier, hvorav mange ikke er tilstrekkelig testet. Det er grunn til å tro at mange ville handlet annerledes hvis de var klar over hvor farlige mange kjemikalier er. Dette er en utfordring i bransjer hvor kunnskap om sammenhenger mellom helseskade og miljø ikke er prioritert. Denne utfordringen vil også øke i bransjer med mye utenlandsk arbeidskraft, som følge av språkproblemer. Bedrifter som bruker mye utenlandsk arbeidskraft, bør derfor i større grad prioritere oversettelser for å være sikker på at folk faktisk forstår hva slags stoffer de arbeider med. Kjemikalier og helseskader handler også om kultur på den enkelte arbeidsplass. Mange av disse arbeidsplassene har hva man kan kalle en machokultur, og verneutstyr er noe som for enkelte er for pyser. Selv vokste jeg opp på gård og i en kultur hvor en erfarte at f.eks. bruk av sprøytemidler ikke nødvendigvis var så farlig, men hvor vi ble opplyst om at dette definitivt ikke var noe som vi burde leke med. I de senere år har landbruket på mange måter vært foregangsmenn på dette området, ved at man har sprøytesertifikat og har kommet videre. Det viser at det går an å gjøre noe. Verneutstyr stod ikke nødvendigvis øverst på lista når arbeid skulle utføres. Dette fordi det ofte var upraktisk, kanskje var verneutstyret gjenglemt et annet sted, og det ville ta for lang tid å hente det. Det var liksom ikke så farlig. Dette selvfølgelig også fordi mange ikke visste bedre. Slike problemstillinger møter alle som håndterer farlige kjemikalier. Så kanskje er spørsmålet vi må stille, hva som skal til for at bruk av utstyr og håndtering av kjemikalier skal skje riktig på din arbeidsplass. Derfor må den enkelte yrkesutdannelse i større grad ha fokus på verneutstyr og kanskje bruke de som har erfaring fra praktisk arbeid i større grad. Det hjelper ikke å ha verdens beste lovverk hvis det ikke blir fulgt. Derfor er det vesentlig å ha fokus på kultur og bevisstgjøring av den enkelte arbeidstaker for å komme dette til livs. Kunnskap i alle ledd er også viktig for å kunne gjøre noe vesentlig her. Samtidig må jeg si at vi i Norge har en enestående tro på at hvis vi kan sette kryss på en rutineliste, så vil alt bedre seg. Venstre håper at statsråden vil ha fokus på et enklere og mer forståelig regelverk. Mange ser på det skjemaveldet som foreligger, og gir opp. En ting er den enkeltes helseskade, men vi kan også si noe om hvordan enkelte håndterer farlig avfall generelt. Mange etterspør hvordan de i det daglige kan gjøre en bedre innsats for miljøet, og dette er en del av den debatten. Til tross for at vi i Venstre er teknologioptimister, tror jeg ikke vi kommer unna kjemikalier og også bruk av farlige kjemikalier framover. Derfor har det mye å si hvordan vi håndterer dette i dagliglivet og på den enkelte arbeidsplass. Venstre vil oppfordre Regjeringen til et tettere samarbeid med EU på dette området, og være en pådriver for å få oversikt over helseskader knyttet til de ulike produkter og kjemikalier.