Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2015-06-04:
Det er nok veldig få av oss som ikke lar seg påvirke av musikk. Når jeg går nedover Karl Johans gate på vei hjem fra jobb, møter jeg mange mennesker med ørepropper eller hodetelefoner. Det er ikke vanskelig å se, ut fra blikk, ansiktsuttrykk eller kroppsspråk, at man lytter til sin favorittmusikk. I alle livets faser har musikk en betydning. Blivende foreldre stryker over den gravide magen og nynner barnesanger, jeg har sunget om trollmor som legger sine elleve små troll, hver kveld for mine unger. Vi synger i bryllup, vi synger i begravelser, og musikk er en helt naturlig del av hverdagen vår. Så kan sykdom ramme oss alle. Noen opplever alvorlige traumer som gir dem psykiske helseutfordringer. Andre får en snikende kognitiv lidelse som gjør at det mentale – eller hodet – ikke lenger fungerer som det skal. Men behovet for og evnen til å nyte musikk er selvfølgelig fortsatt til stede. Så kan musikk også være medisin. Det er her systematisk bruk av musikkterapi kommer inn. Musikkterapi handler om bruk av musikk i samhandling med mennesker for å øke deres livskvalitet og helse. Musikkterapi har de siste årene etablert seg som en forskningsbasert disiplin, og det er en profesjonell praksis i Norge. Vi vet at musikkterapi fremmer tilfriskning, og jo tidligere behandlingen starter, jo bedre lykkes man med å redusere negative symptomer. Det er altså slik at vi har gode resultater, det er evidensbasert at det fungerer, men vi mangler den brede implementeringen og bruken i tjenesten. Derfor er jeg glad for at interpellanten tar opp dette temaet i dag. Det gjelder både i psykisk helsevern og også innenfor behandling av mennesker med ulike demensdiagnoser. Vi vet at musikkterapi kan være effektivt for å redusere agitert atferd hos pasienter med demens på sykehjem. Årsaken er jo at musikk som terapiform virker for alle de fire menneskelige dimensjoner, som selvfølgelig også er til stede hos pasienter med demens som har agitert atferd. Vi merker oss at musikkterapi får en sterk anbefaling i psykoseretningslinjene, og at sannsynligheten for god effekt også for pasienter med skadelig rusmiddelbruk og rusmiddelavhengighet er stor. Musikkterapi anerkjenner også at hver enkelt av oss må møtes individuelt. Når vi skal skape pasientens helsetjeneste, er vi opptatt av at det er pasienten som er ekspert på seg selv. Dette er også viktig når det gjelder bruk av musikk som terapi. Musikk kan framkalle verdens beste minner, men musikk kan også vekke frykt, bidra til økt uro og gjenkalle minner som ikke er gode. Derfor må musikkterapi utføres med kompetanse og årvåkenhet med hensyn til pasientens reaksjoner og behov. Vi er glad regjeringen har tatt viktige grep for å videreutvikle og spre kompetanse og opplæringsprogram om bruk av musikkterapi i omsorgen. Det er også en viktig lederutfordring å løfte kompetanse om bruk av musikk som en del av miljøbehandlingen både i psykisk helsevern og også i den kommunale helse- og omsorgstjenesten, det er en del av viktig fagutvikling. Vi vet at musikkterapeuter er viktige, det er en lederoppgave også å ha med denne ressursen når man skal bygge en god helsetjeneste for disse pasientene. Samtidig er jeg enig med helseministeren, som sier at det er utrolig viktig at helsepersonellet som er nær pasientene hver eneste dag, hele døgnet, også har kunnskap og kompetanse om å bruke musikk i den daglige pleien. Jeg kjenner en veldig modig dame som heter Siri. Hun har en krevende hverdag, hun har hatt mange av dem de siste årene. Hun forteller meg at musikk betyr like mye som fysisk aktivitet for henne. Musikk bidrar til at hun får mentale friminutt. Det er viktig med gode friminutt for oss alle. For psykisk syke pasienter og for demenspasienter er musikk like viktig.