trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-13:
Jeg vil understreke at dette er et utkast som er på høring, og det er på høring med de forslagene fordi vi har sett eksempler på at det går rent for galt med enkelte samskipnader som økonomisk har disponert seg på en slik måte at det ikke kommer studentvelferden til gode. Siden lovgivningen her, som er fra 1939, er noe mangelfull når det gjelder å sikre studentene og studentvelferden – at ikke pengene blir brukt til helt andre ting – er det nødvendig å ha noen sikkerhetsmekanismer. En av dem er det forslaget om departementet, som har det aller øverste ansvaret uansett, kan avsette styret og gjeninnsette det på den måten jeg har nevnt. Det andre som har vakt diskusjon, er det som representanten nå tar opp, nemlig at det i noen saker – slett ikke i alle – skal være et kvalifisert flertall. De sakene som man foreslår at det kan trenges et kvalifisert flertall i, gjelder låneopptak, investering i nye studentboliger, oppstart av ny virksomhet eller utvidelse av eksisterende. Vi mener altså ikke at alle saker som skal styrebehandles, skal ha et slikt flertall.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-13:
Jeg tror det ville vært en fordel om man i de mange samtalene vi har med studentene om dette, klarte å komme fram til gode løsninger på hvordan man kan sikre seg mot økonomisk mislighold, når konstruksjonen er som den er i dag. Dette er et forsøk på å finne en løsning som ikke bryter med grunnprinsippet om studentenes fundamentale rett i det styret, og at det er bygget på studentene som viktige brukerrepresentanter. Men samtidig er altså lovgivningen her såpass gammelmodig – for å si det sånn – at den ikke er sikret for å møte den type utfordringer som vi har sett, og som vi har store problemer med dersom det verste skulle skje, at man kommer i en økonomisk misere. Det er det vi er opptatt av. Vi er opptatt av å sikre studentene, ikke bare som brukere, men også som mottakere av velferdens og samskipnadens tjenester. Det er det vi er opptatt av, og vi tar gjerne imot gode forslag til hvordan vi skal sikre dette. For øvrig kan jeg forsikre om at vi har en god dialog. Selv om det er uenighet og diskusjon, har vi en god dialog med studentorganisasjonene om disse spørsmålene.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-13:
Mitt spørsmål går til landbruks- og matministeren: «Siden 2004 har vi sett en forvaltning av rovvilt som ikke har forholdt seg til noen av forutsetningene Stortinget la til grunn for forliket. Politisk har ingen statsråd informert Stortinget om dette. Resultatet er at alle andre interesser enn rovvilt fortrenges i bl.a. Østre Hedmark. Nå øker også presset på resten av fylket, og Mattilsynet har meldt seg på med å varsle beitenekt dersom ikke tapsprosentene går ned – til sammen en meget effektiv fortrengingspolitikk. Hvordan kunne statsråden la dette skje?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-13:
Det var et langt svar, men med respekt å melde, det var jo ikke svar på spørsmålet. Dette er knyttet til Østre Hedmark, og statsråden vet like godt som meg at der er det meste fortrengt. Man har ikke beiterett igjen. Ikke bare det, staten har faktisk tapt to rettssaker med utgangspunkt i beitenekt. Statsråden var på samme seminar som meg i forrige uke, der en av de beste advokatene på dette i landet sa at rovviltforvaltningen er på tur inn i rettssalen, fordi det er en helt annen oppfatning i forvaltningen av hva norsk lovverk sier, enn det er i rettsapparatet. Det er meget alvorlig, så jeg var ute etter å høre: Hva har statsråden gjort helt konkret for å stoppe en forvaltning som åpenbart ikke skjønner hva lovverket faktisk sier? Vi har som sagt som bakgrunn her at staten har tapt to rettssaker, med utgangspunkt nettopp i bruk av beitenekt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-13:
Jeg er på tur tilbake til at det er en meget effektiv fortrengningspolitikk. Vi har en forvaltning som bare lar rovviltproblematikken eksplodere, og et mattilsyn som kommer etterpå og bruker beitenekt. Jeg vil vite: Hva har statsråden gjort helt konkret? Har han sendt en skriftlig instruks til Mattilsynet om at de faktisk må forholde seg til det som er kjennelser i norsk lov? Jeg er enig i at dyrevelferd og alt det er viktig, men det er også beiteretten og respekt for den enkeltes rettigheter her. Det er noe av det spørsmålet la opp til: Hvorfor har man ikke informert Stortinget om at det er slike konflikter der ute? Det har ikke kommet noen informasjon til Stortinget som tilsier at det er så sterke rettsprinsipper som står mot hverandre i denne konflikten. Så jeg vil vite: Har statsråden sendt en skriftlig instruks til Mattilsynet om at det å true med beitenekt faktisk er noe som norsk lov har sagt nei til to ganger, gjennom nylig avsagte dommer?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-13:
Det som er viktig, er vel å understreke at det er to departementer som har ansvaret for ulike elementer i denne sammensatte problemstillingen. Rovviltforvaltningen er det jo Miljøverndepartementets ansvar å svare for. Når det gjelder Mattilsynet, som er mitt ansvar å svare for, vil jeg bare understreke at det er klinkende klart at Mattilsynet er satt til å forvalte dyrevelferdshensyn. Mattilsynet har også i stor grad stor uavhengighet i utøvelsen av den tilsynsfunksjonen. Jeg sa på denne konferansen som vi begge var til stede på, at jeg forutsetter at Mattilsynet forholder seg til gjeldende lovgivning og til de føringer rettspraksis gir, når de skal velge virkemidler. Beiterestriksjoner er svært inngripende tiltak, som bare skal nyttes når andre mindre inngripende tiltak ikke fører fram. Det er understreket overfor Mattilsynet, og det er selvsagt slik at det skal følges opp.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-13:
For det første er de problemstillingene som her tas opp, diskutert og omtalt i mange ulike sammenhenger i Stortinget tidligere. Når det gjelder mitt forhold til Mattilsynet og den styringsinstruks de får fra departementet, er det slik at de er gjort fullstendig klar over denne situasjonen og den rettspraksisen som er på området – både gjennom skriftlige og muntlige instruksjoner.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-13:
OECD har påpekt at matproduksjonen må økes med 50 pst. innen 2030 for å fø en voksende befolkning. Et langsiktig og solidarisk perspektiv tilsier derfor at virkemidler som kan bidra til produksjon av mat, må styrkes. Jordbruket er en langsiktig næring og har derfor behov for en tilsvarende langsiktig politikk. Eierne har et stort og viktig ansvar for å forvalte matproduserende arealer. Driveplikten er en aktivitetsplikt og et viktig virkemiddel for å sikre produksjon av mat og for at produksjonsegenskapene kan opprettholdes. Sommeren 2009 vedtok Stortinget endringer knyttet til bestemmelsene om driveplikt. Driveplikten for eieren ble gjort varig. I tillegg ble det bestemt at jorda må leies bort på kontrakter av minst ti års varighet dersom eieren ikke skal drive jorda selv. Kravet om ti års leieavtaler imøtekommer nettopp behovet for langsiktighet. Det gir leietaker et sikrere grunnlag for drift og fremmer dermed også et mer aktivt jordbruk. Departementet har i rundskriv M-3/2009, og senere i rundskriv M-3/2011, orientert om de nye bestemmelsene om driveplikt og behandlingen av disse sakene. Blant annet for å få til mer fleksible ordninger når det drives med produksjoner som krever vekstskifte, har departementet i det siste rundskrivet bl.a. understreket at det av loven ikke framgår noe forbud mot at avtalen om bortleie av jordbruksarealet kan åpne for framleie. Dersom avtalen tillater det, kan derfor leietaker framleie arealet for kortere tid enn ti år så sant jorda blir drevet på en forsvarlig måte. Jeg kan ikke se at leietakers mulighet for framleie her vil påvirke eiers råderett over sitt areal. Selv om loven ikke er til hinder for framleie, er det likevel slik at det er opp til eieren om han vil inngå avtaler som åpner for at leietaker kan leie bort arealet videre. Vi har de siste tiårene hatt relativt stor økning i leiejordarealet i Norge. Jeg mener at behovet for å styrke aktive brukere gjennom mulighetene som ligger i å leie tilleggsjord, også vil være et viktig element i årene framover. Dette skaper fleksibilitet i landbruket, og kan også være fordelaktig med tanke på en god utnyttelse av driftsapparatet. Samtidig er det et mål at den som driver jorda, i størst mulig grad skal eie den. Jeg er innforstått med at endringer som er gjort når det gjelder drivepliktsbestemmelsene, ikke vil løse leiejordsproblematikken. For å kunne skape en økt harmonisering mellom eiendomsstruktur og bruksstruktur sendte jeg derfor sist sommer ut brev til kommunene om praktiseringen av delingsforbudet i jordloven. Jeg er innstilt på å se ytterligere på denne problemstillingen med tanke på å finne en bedre balanse mellom eid areal og leiejord.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-13:
Enkelt og greit er det slik at eier må godkjenne videreutleie i sin leieavtale dersom det skal aksepteres. Det er det prinsippet som ligger i bunnen, og som gir eieren den nødvendige råderett over sitt areal.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-04-13:
Det er riktig at vi anbefaler ti års avtaler. Det er kravet i drivepliktsbestemmelsene. Det er også slik at det åpnes for framleie dersom en har behov for det, f.eks. i vekstskifteproduksjoner som grønnsakproduksjon. Så er det slik at en eventuell – og jeg understreker eventuell – framleie må være godkjent av den som eier arealet, og som har den opprinnelige leieavtalen. Da er nok det beste svaret at det må utformes gode avtaler som sikrer det ansvaret og de rettighetene eieren har til å disponere over sitt areal, og dermed også godkjenner eventuelle framleietakere.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Cirka 40 pst. av vårt jordbruksareal leies ut til bønder med behov for mer jord, noe som fungerer tilfredsstillende. Et rundskriv sier at det nå er mulig med fremleie av denne jorden. Vil ikke dette påvirke eiers råderett over sitt areal?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Det var et langt svar, og jeg må nok lese det etterpå for å skjønne alt som statsråden sa. Men spørsmålet mitt var: Vil ikke dette påvirke eiers råderett over sitt areal? Det fikk jeg kanskje svar på i en setning. Det jeg tenker på, er at det er bra at de som ikke har mulighet til å bruke sin egen jord, leier den ut. Men det som en kan sette spørsmålstegn ved, er at den leies ut igjen til en ny leietaker, og kanskje enda en ny leietaker. Da er mye av den råderetten som den opprinnelige eieren har, borte, og i hvert fall svekket i stor grad. Så det er det jeg er litt skeptisk til. Jeg har fått en del telefoner om lovligheten ved at den som leier jord, har rett til å leie den ut. Dette handler om bl.a. gjødselplaner, og dette handler om økonomi. Det sier ingenting om at den som leier jorda ut igjen på framleie, kan være litt mer lempelig når det gjelder gjødselplaner, bruken av jorda eller hva man får i leie av den, så det kan jo nesten bli butikk av å leie jord og så leie den ut igjen. Det tror jeg verken statsråden eller jeg eller noen andre har lyst til. Så jeg vil vite litt mer om råderetten.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Ja, det er greit at en skriver under kontrakten, men i den kontrakten står det ikke hvem framleieren er. Det burde være slik at den personen eller det firmaet må godkjennes av den som opprinnelig eier jorda. Det er det jeg savner. De som har tatt kontakt med meg, savner at de mister retten til å bestemme hvem som skal framleie, for en framleie kan gå i flere ledd, og den kan i hvert fall gå over ti år.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Mitt spørsmål til arbeidsministeren er som følger: «Kvinner som er født før 1954, og har hatt omsorgsansvar for egne barn, får i dag ikke rett til pensjonsopptjening basert på omsorgspoeng med mindre de har opptjent rettigheter til AFP i privat sektor. En kvinne med omsorgsansvar for tre barn i til sammen 15 år vil tape tre pensjonspoeng for disse årene. Hadde vedkommende vært født etter 1954, ville hun fått opptjent pensjonspoeng basert på omsorgsansvaret. Vil statsråden ta initiativ til å endre regelverket og sørge for likebehandling?»
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg takker stasråden for svaret. La oss ta utgangspunkt i to kvinner som er født i 1953. Den ene kvinnen har jobbet i en bedrift med tariffavtale og rett til privat AFP, og den andre kvinnen, med like mange unger, har vært hjemme like lenge, har et tilsvarende yrke med tilsvarende inntekt og jobber i en tilsvarende bedrift, som ikke har AFP. Det som skjer, er at kvinnen med AFP, selv om hun er født i 1953, vil få omsorgspoengopptjeningen lagt til grunn i forhold til den opptjeningen hun får i det livsvarige AFP-tillegget sitt, mens kvinner som ikke har AFP, ikke får det. Det betyr at med det nye systemet får de med AFP en ekstra pensjonsopptjening på 0,314, der en tredjedel er subsidiert av staten. Skjønner statsråden at enkelte kvinner som har vært hjemme med ungene sine, føler det som sterkt urettferdig at noen får subsidiert litt ekstra pensjonsopptjening, mens andre ikke får det?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg er ikke enig med statsråden i at det ikke eksisterer noen forskjellsbehandling. Man kan alltids diskutere om det eksisterer en forskjellsbehandling basert på opptjeningen i folketrygden. Det gjør det nok ikke. Men med det nye systemet for hvordan AFP beregnes, der en tredjedel finansieres av staten, og der man får en ekstra pensjonsopptjening for alle årene før man blir 62 år, oppleves det som en forskjellsbehandling og en klar forskjellsbehandling ved at enkelte får tilbakeført opptjeningen med tilbakeskriving i tid, mens andre ikke får noen ting av det. Det er det som er mitt hovedanliggende, for det er en erkjennelse her av at den nye modellen gir dårligere opptjening enn den gamle. De med AFP skal kompenseres, mens andre arbeidere ikke skal det. Så betyr det at Arbeiderpartiet skiller mellom borgerne, og at man har to typer velferdsborgere i denne staten?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Stortingsrepresentant Robert Eriksson har tatt opp et spørsmål knyttet til ulike regler for omsorgsopptjening i dagens og ny alderspensjon. I dagens alderspensjon er pensjonen fullt opptjent etter 40 år, og blir beregnet på grunnlag av de 20 beste årene. Det er liten sammenheng mellom inntekt gjennom yrkeskarrieren og pensjon, og man får ingen pensjonsmessig uttelling av å stå i arbeid over 40 år. I dagens alderspensjon gis opptjening for omsorgsarbeid i år fra og med 1992. Gjennom to brede pensjonsforlik har vi fått innført en ny alderspensjon i folketrygden der alle årene med arbeidsinntekt teller med. Det sikrer at personer med lik inntekt over yrkeskarrieren får lik pensjon, og det gir gode arbeidsincentiver fordi det alltid vil lønne seg å jobbe. Når alle år teller like mye, vil perioder helt eller delvis utenfor arbeidslivet ha større konsekvenser enn tidligere. Dette er bakgrunnen for at man får opptjening for omsorg også for kalenderår før 1992 i den nye alderspensjonen i folketrygden. Dette er spesielt viktig for de kvinnene som nå helt eller delvis er blitt omfattet av den nye alderspensjonen, men som tidligere har innrettet seg etter en besteårsregel. Dagens og ny alderspensjon består av ulike komponenter og har ulike regler for opptjening av alderspensjon, herunder omsorgsopptjening. Som kjent får personer født før 1954 fullt ut dagens pensjon, personer født fra 1963 får fullt ut ny pensjon, mens personer født 1954–1962 får pensjon delvis fra begge modeller. Ny AFP i privat sektor gjelder fullt ut for personer født i 1948 eller senere, og beregnes på grunnlag av alle år med inntekt som i ny alderspensjon. I dette påslaget gis det derfor også opptjening for omsorgsår før 1992. Begrunnelsen for omsorgsopptjening før 1992 er overgangen til alleårsopptjening. Siden alle som får en slik pensjon, blir behandlet likt, ser jeg ikke grunn til å endre regelverket, og jeg viser også til det brede pensjonsforliket.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg forstår spørsmålet egentlig som en diskusjon om AFP, og jeg svarer nå basert på omsorgsopptjening. Poenget med denne ordningen er: De kvinnene som baserte sin framtidige pensjon på besteårsregelen, og som derfor presumptivt ville fått en høyere pensjon, eller ikke samme effekten av at de ikke var i jobb noen år på grunn av omsorgsoppgaver, har ikke fått en tilbakevirkende omsorgskompensasjon, mens de kvinnene som nå får pensjon basert på alle år, er kvinner som får pensjon etter den nye folketrygden, og kvinner som får pensjon etter livslang AFP. De får et sånt påslag basert på at de ellers ville kunne komme dårligere ut enn forventet. Men det er ikke noen forskjellsbehandling innenfor dette systemet, for den pensjonen de får, består av folketrygden i bunnen, hvor de da ikke ville fått et sånt påslag, for da er det besteårsregelen som gjelder, og så får de påslaget i forhold til ny AFP.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Her har man gjennom et bredt pensjonsforlik blitt enige om en innretning på AFP. Og man har også laget et system i privat sektor hvor man legger AFP utover hele pensjonsløpet. Fordi det er en pensjon som ikke baserer seg på besteårsregelen, men en pensjon som er basert på hele inndekningen, har man, i tråd med det man har gjort i hele dette systemet, sagt at da får man en slik omsorgskompensasjon, da dette er en dårligere ordning enn det å basere seg på besteårsregelen. Hvem som vil komme ut med den beste pensjonen her, er et helt åpent spørsmål. Jeg er ikke enig i at de som gjennomgående får sin pensjon fra folketrygden basert på besteårsregelen, presumptivt vil komme noe dårligere ut i pensjon enn de som får den basert på et system med den nye ordningen. For det er nettopp det vi skal kompensere for, at omsorgsårene dine betyr så mye mer for din helhetlige pensjon. Jeg oppfatter at dette er en diskusjon om hvordan AFP skal innrettes, og det har også Stortinget i brede forlik vært enige om hvordan vi skal gjøre.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
På vegne av stortingsrepresentantene Robert Eriksson, Laila Marie Reiertsen og meg selv, vil jeg fremme forslag om å forbedre ordningen med gruppe 2-biler til personer med alvorlige funksjonsnedsettelser.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2011-04-05:
Samvirkeselskaper har to muligheter, enten samvirkeselskaper med begrenset økonomisk ansvar eller med ubegrenset økonomisk ansvar. Som jeg presiserte i innlegget, er det sentralt her at samvirkeselskap med begrenset økonomisk ansvar er helt å kunne likestille med aksjeselskaper, som jo i sin logikk har begrenset ansvar. Det er imidlertid annerledes for samvirkeselskaper med ubegrenset ansvar. Denne poengteringen har ikke i tilstrekkelig grad vært påaktet av de høringsinstansene som har spilt inn til departementet. Derfor har den prosessen ikke vært gjort på en grundig måte, naturlig nok, og det er én av de oppgavene som jeg påpekte i mitt innlegg at finansministeren med fordelaktighet bør se på i den videre prosessen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2011-04-05:
Som sagt har det vært en manglende poengtering i forhold til samvirkeselskap, som jeg sa i mitt forrige replikksvar, som kan ha to forskjellige innhold. Det som er kjernen i saken nå, er at aksjeselskaper med begrenset økonomisk ansvar og samvirkeselskaper med begrenset ansvar er i henhold til revisjon like enkle – eller vanskelige – å revidere, og dermed med fordel må likebehandles. Jeg håper at finansministeren i sitt innlegg kan presisere det nærmere. Men fra Senterpartiets side ser vi det som helt naturlig at i det kommende arbeidet blir dette spørsmålet ivaretatt, slik at det blir likebehandling.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2011-04-05:
Ansvarlige selskap – det er mange ulike typer av juridiske betegnelser på det. Derfor er det sjølsagt nødvendig å ha et høyt presisjonsnivå på hvilke selskapsformer vi her snakker om. Jeg er glad for at opposisjonen har en særdeles oppmerksomhet knyttet til andelslag. Det er sjelden i denne salen, og det takker Senterpartiet for. Nå kommer representanten Gundersen med sameie, som er en annen selskapsform. Dermed er vi med en gang inne i spørsmålet om å ha et presisjonsnivå når det gjelder begrepene, som altså har ulikt innhold. Det er jo nettopp derfor folk velger å organisere sin økonomiske aktivitet under ulike paraplyer.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2011-04-05:
Som flere har vært inne på, er dette en viktig sak. Det å bedre rettssikkerheten for skattyter er en kontinuerlig prosess, og statsmakten må derfor arbeide for å forbedre sin praksis ut fra det som ses på som rettferdig behandling blant folk flest. Jeg håper at opposisjonen legger merke til den holdning som regjeringspartienes representanter her har til saken, hvor vi nettopp går inn i saken med det sjølsagte perspektiv. For det er jo helt fundamentalt at vi når det gjelder det som står i innstillinga om høy skattemoral og en effektiv, rettferdig innkreving, greier å sikre bred oppslutning om det. Det som vi gjør på denne måten, er vel det som er det viktigste for å sikre at vi får en skatteinnkreving som er i tråd med det som er formålet med det hele. Som flere også har vært inne på, er det ganske sentralt hvilke skatteprinsipper en legger til grunn i beskatningen av privatpersoner. Jeg synes at flere fra denne talerstol burde ta fram det fundamentale skatteprinsipp som vi har tradisjon for å bygge på, nemlig skatt etter evne. Har du økonomisk evne, har du evne til å betale. Dermed fikk vi allerede på slutten av 1800-tallet utledet inntektsskatt og formuesskatt. Vi ser poenget der: Uavhengig av hvilken tilknytning personer har til partier, blir det sagt at det prinsippet anser vi som rettferdig. Der kan vi gjerne yte etter evne når vi har penger å betale med, ut fra økonomisk overskudd ved vår inntekt og vårt arbeid, enten det er lønnsmottakere eller næringsdrivende. Som det står i innstillinga, har Riksrevisjonen gått gjennom dette temaet og sagt at i all hovedsak fungerer dette bra, men det er også ting som må ses på. Som flere har vært inne på, er det alt fra de enkle ting, hvor det gjelder å forbedre rutinene rundt frafall av skattekrav ved opplagte feil, såkalte enkle rettelser, til det langt mer krevende, å gå inn i dilemmaet ved behandling av saker hvor det er begrunnet mistanke om skatteunndragelser av skattyter. Dette har hele tida to sider. Vi kjenner jo til at enkelte har en rimelig stor kreativitet for å sikre sine interesser på bekostning av fellesskapets interesser. Det er sjølsagt noe vi som lovgiver må ta hensyn til, slik at vi sikrer at de mange som oppfører seg ordentlig, får en fortjeneste ved det. Jeg vil til slutt bare si at det som flertallet her har kommet fram til, og som er tatt inn i innstillinga, er at vi ønsker at regjeringa skal komme tilbake til Stortinget på en egnet måte med ei vurdering av dette. Det er et krevende tema. Det krever et grundig forarbeid. Men det er en viktig sak som er satt på kartet. Regjeringspartiene er svært opptatt av at vi her får endringer i tråd med det folk oppfatter som en rettferdig beskatning som ivaretar både dem som oppfører seg helt eksemplarisk, og dem som kanskje i enkelte tilfeller viser en adferd som ligger på kanten av det som er tilrådelig, og som dermed må slås ned på.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2011-04-05:
Jeg setter stor pris på representanten Tybring-Gjedde. Han er en av de få i denne salen som sier sin hjertens mening. Flere burde gjøre det. Jeg tror vi hadde kommet bedre ut, jeg tror respekten for Stortinget hadde blitt større, interessen hadde blitt større, og vi hadde – ikke minst – fått en større aktivitet blant ungdom fordi de politiske skillelinjene hadde blitt mye klarere. Jeg prøvde i mitt innlegg å presisere skatt etter evne, som jeg er svært stolt av. Skatt etter evne fikk vi tidlig på 1880-tallet, og det var knyttet til at man skulle skatte av inntekter man hadde. Det var knyttet til inntektsskatten. Når man har inntekt, har man som person mulighet til å skatte av den inntekten man faktisk får. Systemet ble komplettert med at det ble innført formuesskatt på en slik måte at en anså det som riktig å beskatte arbeidsfri inntekt av formuen utover en viss størrelse i form av en formuesskatt, altså ikke sjølve formuen, men den avkastning som formuen gir, som er en arbeidsfri inntekt. Det fradragsbeløp som den gang ble anlagt, var i den størrelsesordenen at en formue som var under tre–fire ganger det som var bruttoinntekt på den tida, ble ansett som det som en burde ha – eller stimulere til å ha – slik at en dermed kunne være en større myndighet som menneske, i betydningen at en kunne takle de økonomiske situasjoner som en kom opp i. Dette er viktige prinsipper også i dag. Størrelser kan vi diskutere fordi velferdssamfunnet i høy grad er annerledes enn den gang. Men hva er Fremskrittspartiets ideologiske linje? Vi vet: ingen formuesskatt, ingen eiendomsskatt og ingen skatt på akkumulerte verdier. Ingen vestlige land, så vidt jeg vet, har et slikt system. Jeg vil gjerne ha greie på hvilke land som praktiserer det systemet. Og så inntektsskatten: Er det slik at Fremskrittspartiet fortsatt står på store bunnfradrag, flat beskatning og ingen fradrag i inntekt, bl.a. for pendlere? Kan en klargjøre hva som er Fremskrittspartiets syn, slik at ungdommen kan se det og dermed velge de partiene som er best i forhold til å løse framtidas utfordringer?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-05:
Jeg ville bare ta ordet til en kort kommentar. Jeg oppfatter det slik at saksordføreren var på tur inn i landbruksdebatten på slutten av sitt innlegg. Vår merknad går nettopp ut på at landbruksdebatten hører hjemme i en helt annen debatt, og regjeringen har nå varslet at det skal komme en ny landbruksmelding. Siden saksordføreren la vekt på hva flertallet sier om bl.a. importvernet og sånne ting, er det spørsmål vi ikke har ønsket å ta stilling til i tilknytning til denne avtalen. Den inngås enstemmig, men landbruksdebatten hører hjemme i en annen debatt. Vi merker oss også, siden flertallet i finanskomiteen er nevnt her, at flertallet i næringskomiteen faktisk er enig med mindretallet i finanskomiteen i at landbruksdebatten hører hjemme her når den nye landbruksmeldingen kommer.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-05:
Jeg reagerer litt på ordene «manglende poengtering». Saksbehandlingen har gitt mer enn nok mulighet til å rette opp igjen den åpenbare skjevhet det er å utelate ansvarlige selskaper innenfor landbruket fra det fritaket som nå vedtas. Så det må jo bare gå an å konstatere at her har ikke Senterpartiet fått gjennomslag. For det er klart – og Lundteigen vet det like godt som meg – at det er ganske mange sameier, særlig innen skog, som nesten ikke har omsetning i ganske mange år. Revisjonshonoraret ville være større enn omsetningen. Så det er utrolig upraktisk å opprettholde et revisjonskrav til den type selskaper. Når man samtidig regulerer markedet så sterkt som man har gjort innenfor jord og skog, hvor man ikke får i gang den naturlige omsetningen, burde dette vært inkludert. Jeg ser også fram til at finansministeren kan si litt mer om tidsframdriften på det.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-05:
Jeg setter pris på selverkjennelsen til finansministeren. Det var ikke mye spor av det i det første brevet, men det er veldig bra at man har kommet til at det her er en viktig problemstilling som man må se på. Jeg synes representanten Thorkildsen kom med et litt interessant innspill, og i flere av replikkene har man i og for seg vært inne på det. Man får jo nå inntrykk av at de forhåndsutfylte selvangivelsene man får, er det nærmest bare å skrive under på, og så er man ferdig med saken. Men det er helt riktig, som finansministeren sier, at skattyter har rett og plikt til å sjekke informasjonen som står der, og undertegne på at det faktisk er riktig. Samtidig vet vi at 80 pst. ikke forstår sin egen selvangivelse, og at de fleste skriver under og tror at dette er riktig. Jeg tror vi kommer til å se en rekke saker, der skattyter blir ansvarliggjort for feil man faktisk tror Skatteetaten på mange måter er litt ansvarlig for. Det vil svekke systemets legitimitet. Spørsmålet mitt er: Ser finansministeren utfordringen i forhold til den retningen teknologien faktisk bringer oss, og som de aller fleste oppfatter som en ganske stor forenkling?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-05:
Jeg synes det har vært en god debatt. Det var noen som prøvde å skjære ut lite grann når det gjaldt formuesskatt. Den hører jo egentlig ikke hjemme i dagens tema. Jeg tror vi skal konstatere at vi på mange måter har et veldig godt skattesystem, som det er bred enighet om, og som fungerer ganske godt. Så får vi kanskje fortsette debatten rundt det at noen deler av det som i hvert fall Høyre mente var et forlik i 2006, ikke er fulgt opp ved at formuesskatten skal bort. Men det hører hjemme andre steder. Breen var inne på at de fleste er fornøyd. Det skulle bare mangle, noe annet hadde vært en katastrofe. Det må bare ligge i bunn at de fleste selvfølgelig skal være fornøyd med hvordan de blir behandlet. Så er spørsmålet: Hvordan måler man fornøydhet? Det kan jo være at folk er fornøyd med å slippe særlig mye arbeid med selvangivelsen, gjennom de forenklinger som foregår. Men det er jo også, som jeg var inne på i replikkutvekslingen, faktisk en problemstilling. Kanskje man bare rett og slett fjerner seg fra det man egentlig ikke ønsker å sette seg inn i, men som man allikevel har et ansvar for. Her ligger det ganske mange problemstillinger som vi i hvert fall bør være oppmerksom på. Forslaget dreier seg om hva vi gjør med dem som havner utenfor, og som ikke blir behandlet på en god måte. Det var der vi ønsket å ha fokus, og jeg synes de fleste i og for seg har hatt det der. Det er litt underlig, egentlig, at Fremskrittspartiet gikk såpass høyt på banen i noen innlegg, for regjeringen har jo faktisk kommet opposisjonen i møte gjennom at man skal komme tilbake til Stortinget med en sak på egnet måte. Det burde man ta til seg som en liten seier – at her er bevisstheten økt rundt problemstillingen. For man kan jo ikke se bort fra at det er en ganske bred og sammensatt og utfordrende problemstilling å gå inn i. Det vil gi seg utslag i forskjellige retninger når man begynner å gjøre grep innenfor et sånt system. Jeg synes i og for seg Breen hadde rett i at de endrede forslagene fra Fremskrittspartiet illustrerer at dette kanskje ikke er så enkelt. Det fikk vi også fram i høringen. Men i bunn og grunn vil jeg gjenta det jeg prøvde å si i innledningsforedraget. Det dreier seg om makt, og det dreier seg om at maktfordelingen mellom skattyter og samfunnet må være noenlunde lik når man går inn i et tvistespørsmål rundt ligning. Det dreier seg om kompetanse og at kompetansen ikke brukes til å dytte ned skattyter, og det dreier seg om å styre prosessen og gi tilsvarende muligheter for skattyter til å sette krav overfor ligningsvesenet når man først er i en konflikt. Jeg regner med at den saken som vil komme til Stortinget, tar inn over seg hele det brede spekteret av problemstillinger.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-04-05:
Jeg må jammen si at statsråden ikke blir lei av å dumme seg ut når det gjelder å bruke meningsmålinger. Innlegget til Snorre Serigstad Valen var etter min mening et typisk eksempel på hvordan man misbruker meningsmålinger. Snorre Serigstad Valen snakket om at det var meningsmålinger som viste at folk ikke ville ha en liberalisering i bruk av snøscooter, og så overførte han det til at det var motstand mot Høyres forslag. Men det er jo ikke liberalisering Høyre har foreslått. Høyre har foreslått at det er de lokale kommunene som skal få mer råderett over sine egne muligheter og rettigheter på dette området. Der kunne de prøve en meningsmåling og se hvordan den ville slå ut da. Statsråden bruker dette med tause flertall gjentatte ganger og tar meningsmålinger som sannhet. Når skal han komme ut av sin villfarelse i denne typen spørsmål?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2011-04-05:
For det første vil eg seia at eg er veldig glad for at me er såpass einige i denne saka. Eg trur det er veldig viktig for bedriftene og for næringslivet at det er eit såpass samla storting som står bak denne saka. Framstegspartiet og me er veldig einige, men Framstegspartiet ønskjer å gå litt lenger gjennom òg å frita morselskap i konsern. Det kan sjølvsagt diskuterast. Men i proposisjonen seier ein at «det kan være et særleg behov for uavhengig kontroll med rapporteringen til konserner», sjølv om dei er under terskelverdiane. Eg veit at Per Hanstad i Revisorforeningen spår at mange av desse selskapa no uansett vil fusjonera og få fritak etter dei nye reglane. Eg berre undrar meg: Ser Framstegspartiet ingen problem med å utvida fritaket til òg å omfatta morselskap i konsern?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2011-04-05:
Først vil eg berre takka komiteen for godt arbeid og for ein god debatt. Dette er ei sak som alle er glade for, og som alle nesten har lyst til å ta litt av æra for i dag – og sjølv om det er den raud-grøne regjeringa som gjennomfører dette, kan me vel vera så rause at me kan dela på det. Det viktigaste er no vedtaket og den forenklinga som blir gjennomført for 119 132 bedrifter, som kan fråvelja revisjon. Men eg har eit par kommentarar til debatten. Dei to sakene som det har vore størst usemje om, er for det første dette med konsern og morselskap, for det andre ANS. Når det gjeld konsern, er det faktisk sånn at idet ein lagar konsernmodellar, er det mindre gjennomsiktig, og det kan kanskje vera behov for større kontroll i desse typane selskap. Eg har lyst til å seia to ting om det. Me skal evaluera dette om to år. Da har ein høve til å koma tilbake til dette. Så er det ganske viktig å seia at me krev ikkje revisjon av dotterselskapa. Det vil i så fall vera arbeid til revisor. Eg har òg snakka med Revisorforeningen, og dei vil sjølvsagt kunna gjera noko arbeid for dotterselskapa, men ikkje ein full revisjon. Når det gjeld dette med ANS og fleire enn fem deltakarar – som har vore oppe her fleire gonger – er det riktig at utvalet foreslo å ta vekk den føresegna. Men dei foreslo det saman med eit forslag om alminneleg rett for ein einskild deltakar til å krevja revisjon for heile selskapet. Det ville faktisk vorte eit skjerpa forslag for dei med mindre enn fem deltakarar. Difor – i denne omgangen – har me berre valt å vidareføra gjeldande rett. Men sjølvsagt må justering av terskelverdiane vera den same for små aksjeselskap. Men, som eg har sagt før, dette skal òg evaluerast. Det er òg nemnt andre selskapsformer. Utvalet har sett på andre selskapsformer, men foreslår ikkje endringar i andre selskapsformer. Men det kan me òg sjå på ved ei eventuell evaluering. Til slutt: Eg tok opp eit forslag på vegner av finanskomiteen i hovudinnlegget mitt. Det er ennå ikkje delt ut. Eg vil berre seia at det handlar berre om at «begrenset revisjon» er endra til «forenklet revisorkontroll». Det kjem ut frå sekretariatet snart.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Jeg har også registrert den debatten som pågår via Revisorforeningen, som kanskje er litt inhabil i denne saken. Men de andre interesseorganisasjonene – NHO, Norges Autoriserte Regnskapsføreres Forening og Bedriftsforbundet – er helt uenig. Jeg har selvfølgelig også vært i dialog med mange selskaper som vil bli berørt av dette. Men nå er det slik at revisors arbeid ikke er rettet inn for å avdekke misligheter og økonomisk kriminalitet når det gjelder akkurat morkonsern. Så nøye går ikke ordinær revisjon til verks, vil jeg påstå. Jeg vil bl.a. vise til Økokrims rapport for 2009, der det kom inn ca. 6 000 rapporter om mistenkelige transaksjoner, hvorav 97 kom fra revisorer og nærmere 6 000 fra banker og virksomheter for betalingsformidling. I tillegg er det også regnskapsfører som oftest oppdager slike mistenkelige transaksjoner. Så jeg er faktisk ikke så bekymret som representanten fra Arbeiderpartiet er.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Jeg merker meg tilnærmingen til representanten fra Sosialistisk Venstreparti og at man mistenkeliggjør alle selskaper. Det er en mistenkeliggjøring som jeg ikke er enig i. Det har vært gjennomgående gjennom hele debatten i alle år vi har diskutert dette, at man i utgangspunktet er mistenksom og tror at alle landets bedrifter driver med snusk. Det er jeg faktisk uenig i. Det virker også som om representanten Inga Marte Thorkildsen faktisk ikke har vært i en bedrift eller kjenner noen som har en bedrift alene, for da må faktisk styret, som ofte er bedriftseieren selv, drive med dobbeltrapportering. Det synes ikke jeg er hensiktsmessig. Noe av intensjonen med denne lovendringen som vi gjør nå, er nettopp forenkling. Når styret må sende inn rapport om det, blir det enda et skjema som vi pålegger bedriftene.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Når det gjelder det første spørsmålet, kan jeg bare vise til det første svaret mitt. Intensjonen med det vi debatterer i dag, er jo forenkling. Da må vi ikke pålegge et selskap enda et skjema, for staten eller Skatteetaten uansett kan finne ut av det. Det er bare å gå inn på nettsidene til Brønnøysundregistrene, så finner man ut om et selskap har revisor eller ikke. Hvis jeg skal ta et billig poeng: I tillegg til den statistikken som jeg henviste til i stad, om hvor mistenkelige tips faktisk kommer fra, var det en ligningssjef et sted i Buskerud som i et radiointervju ble spurt om hvor de beste tipsene om skattesnusk kom fra. Da sa han – det var et morsomt poeng, men det er helt sant – at ni av ti av de tipsene de fikk om skatteunndragelser, var fra forbannede ekskoner som ville tipse om skattesnusk fra eksmannens side.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Det var det jeg fryktet! Som jeg nevnte i mitt innlegg, stusser jeg litt over hvorfor regjeringen kun legger opp til en forenkling og frivillig revisjon når det gjelder AS-er. Hvorfor gjør man ikke det samme når det gjelder stiftelser, som jeg også nevnte i mitt innlegg, eierseksjonssameier, borettslag og boligbyggelag? For å illustrere det slik at representanten Thorkildsen forstår det bedre: Jeg regner med at mange av velgerne til SV bor i byer og kanskje bor i bygårder – enten eier eller leier. Det er ingen tvil om at hvis det er en bygård ikke så langt herfra som kanskje har 100 000 kr i omsetning, hvor alle betaler fellesutgifter, og hvor alle seksjonseierne, eller de som leier av en seksjonseier – alle butikkene og alle boligeierne – ikke ser noe behov for å ha revisjon – de er fornøyde med en autorisert regnskapsfører – hvorfor skal staten da pålegge dem revisjon, hvis det bare er snakk om 100 000 kr, eller kanskje mindre, som går til felleskostnader?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
Jeg lurer på: Hvis f.eks. alle i denne sal gikk sammen og kjøpte en bygård, med hver vår seksjon, og felleskostnader til noen korridorer som skal ha strøm, kanskje påløp seg til 30 000 kr i året: Hvilke motargumenter er det representanten henviser til, som seriøse bransjer og interesseorganisasjoner har vært imot? Frykter man svart omsetning? Eller hva frykter representanten det er snakk om? Det gjelder en omsetning på 30 000 kr i året. Skal man ha revisorplikt på det?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Dette er et farvann hvor det er en del skjær i sjøen, og hvor vi kan risikere, hvis vi ikke holder tunga rett i munnen og går forsiktig fram, at vi går for langt. Vi har fått mange bekymringsmeldinger i forbindelse med denne prosessen. Men Fremskrittspartiet skiller seg ut ved at de ikke tar hensyn til noen av bekymringsmeldingene. Man ønsker f.eks. ikke at selskapene skal sende melding hvis de beslutter fravalg av revisjon. Man ønsker heller ikke at styrene nødvendigvis må treffe vedtak om fravalg av revisjon fra stiftelsen av et selskap. Da er mitt spørsmål om Fremskrittspartiet er uenig i at det er verdt å være ekstra oppmerksom på selskaper som beslutter fravalg av revisjon, og at det særlig for Skatteetaten vil være en viktig informasjon for dem når de skal gjøre et arbeid for å sikre at selskapene oppfører seg etter loven.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Jeg merker meg at representanten Rytman tyr til nokså billige poenger som svar på et helt seriøst ment spørsmål, som handler om at vi nå med dette vedtaket egentlig fatter en tillitserklæring fra det norske storting til småselskaper. Det vil, etter SVs skjønn i hvert fall, være helt rimelig å stille som motkrav at man i det minste da sender en melding med beskjed om at man har gjort et valg, som er helt legitimt etter det vedtaket som blir fattet, men hvor man allikevel gir en mulighet for fellesskapet til å kikke nærmere på disse selskapene dersom man mener at det er nødvendig. At det skulle være så forferdelig, kan jeg virkelig ikke forstå. Et annet spørsmål er hensynet til å få flere NUF-er hjem til Norge. Jeg lurer på om representanten Rytman kan forklare meg hvorfor Fremskrittspartiet har skrevet seg ut av den merknaden som handler om NUF, en kritisk bemerkning knyttet til NUF-selskaper, som heller ikke er en mistenkeliggjøring av alle NUF-er, men som i hvert fall er et ønske om at vi skal ha ekstra fokus på NUF-ene.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
For det første har ikke SV for vane å skrive særmerknader. Hvis Fremskrittspartiet noen gang skulle komme i regjering – noe jeg ikke tror eller håper at de gjør – vil de raskt oppdage at de heller ikke vil få for vane å skrive særmerknader. Det siste spørsmålet svarte jeg egentlig på. Det handler om å forenkle arbeidet for Skatteetaten. Til det første spørsmålet om morselskaper: Det er vurdert både av Revisjonspliktutvalget og av Finansdepartementet, som er kommet til at det er spesielt viktig å sikre at man har denne plikten for disse selskapene, bl.a. på grunn av behovet for uavhengig kontroll med rapporteringa til konserner. Så skal vi da ha en evaluering etter hvert, og da får se hva erfaringene viser når det gjelder selve fritaket.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Jeg vil gjenta noe av det jeg sa i mitt hovedinnlegg. Grunnen til at vi har ønsket å begrense dette til det som har vært den sekundære anbefalinga fra flertallet i Revisjonspliktutvalget, handler nettopp om de alvorlige og vektige innvendingene som er kommet mot selve forslaget. Det er mange gode grunner til å være for dette forslaget i forenklingsøyemed for næringslivet, og det har vi full forståelse for. Men det er også viktig å merke seg innvendinger som er kommet fra særdeles tunge aktører i høringsrunden, da dette forslaget var på høring. De kom bl.a. fra Byggenæringens Landsforening som frykter økt useriøsitet i byggebransjen, som allerede er mye preget av det, fra LO og ikke minst fra justismyndighetene. Derfor er det ingen grunn til å skynde seg med dette, men heller ta det litt med ro.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Vi frykter ikke den seriøse delen av bransjen, vi frykter den useriøse delen av bransjen. Det jeg syns er trist med representanten Rytman og det partiet han representerer, er den manglende vektlegginga nettopp på den useriøse delen. Jeg mener at næringslivet i større grad ville vært tjent med – f.eks. i debatten om sosial dumping – å være mer opptatt av hvordan vi skal hindre at de useriøse aktørene får for gode vilkår på bekostning av de seriøse aktørene. Hvis vi bare skal ta utgangspunkt i at vi hele tida skal gjøre det enklest mulig, billigst mulig, og vi skal se til de landene som har gjort dette så enkelt og greit, særlig for å forhindre at flere blir useriøse, risikerer vi til slutt «a race to the bottom». Det er noe vi ikke ønsker oss, men som jeg registrerer at Fremskrittspartiet absolutt ikke er redd for.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Jeg vil starte med å takke representanten Syversen både for vennlige ord til saksordføreren og i det hele tatt for en vennlig framtoning, og for at han også ser at det er avveiningshensyn her. Men på den bakgrunnen stusser jeg litt over at Kristelig Folkeparti har skrevet seg inn på en merknad, hvor man «viser til at revisors arbeid ikke er rettet inn for å avdekke misligheter og økonomisk kriminalitet». Økokrim har nettopp påpekt i sin høringsuttalelse: «Rollen som forebygger er en av de viktigste rollene revisor har. Det at det skal komme en – forutsetningsvis dyktig og profesjonelt skeptisk – revisor virker, slik vi ser det, forebyggende mot blant annet økonomisk kriminalitet. Tilbøyeligheten til å begå bevisste uønskede handlinger reduseres i takt med økt opplevd risiko for å bli oppdaget.» Økokrim sier også: «Revisjonsinstituttet har også en annen funksjon i arbeidet mot økonomisk kriminalitet: Når en virksomhet er undergitt revisjon, vil revisors forklaring og dokumenter fra revisor arbeidspapirer ofte være viktige bevis i økonomiske straffesaker.» Er representanten enig i dette?
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-05:
Det er kjekt å registrere at Arbeiderpartiet synes at Høyre er handlekraftig i opposisjon. Da kan de jo glede seg til vi kommer i posisjon, for vi har gjennom snart seks år klart å opparbeide oss et arsenal med gode saker. Én av dem som representanten etterlyser, er Høyres alternativer. Vi har bl.a. sagt at vi ønsker en mer konkret målbarhet når det gjelder reduksjon av skjemaveldet. EU har jo sagt 25 pst. reduksjon. Næringsstatsråden har uttalt noe annet. Men det som var hovedspørsmålet, var hvorfor vi har det travelt når det gjelder morselskapene. Det er nettopp fordi vi mener intensjonen med denne forenklingen er å unnta alle selskaper som har under 5 mill. kr i omsetning og færre enn ti ansatte. Det var det inntrykket regjeringen skapte da denne saken ble lagt fram, men som er blitt avslørt etterpå som et gedigent mageplask for forenklingen. En tredjedel av forenklingen har forsvunnet uten grunn.
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-05:
Først vil jeg gi honnør til Senterpartiet som både har programfestet å fjerne revisjonsplikten for små selskaper og også nå klarer å gjennomføre det. Det skal man ha skryt for. Det er Høyre veldig glad for, for det viser at Senterpartiet ikke helt har glemt hvor de opprinnelig kommer fra. Det som er viktig, er: Jeg føler at det må være en stor arbeidsglipp i Senterpartiet, for Lundteigen og Senterpartiet har vel fått det samme brevet som Bondelaget sendte til finanskomiteen 4. februar 2011, hvor det stilles spørsmål om hvorfor ikke, til tross for at faginstansene anbefaler det, ANS-er med tilsvarende terskelverdier kommer inn under dette. Dette er alt fra skogeiendommer som eies av flere, til utmarkslag og fiskesameier der jakt- og fiskerettigheter leies ut. Mange av disse har gjerne større revisjonskostnader enn inntekter i enkelte år. Spørsmålet til Lundteigen er: Har Senterpartiet glemt ANS-ene i landbruket når man fjerner revisjonsplikten?
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-05:
Grunnen til at jeg tar ordet nå, er at jeg aner i forhold til Thorkildsen og også Syversen, som har gode innlegg, at ja denne saken har også sine begrensninger. Jeg vil fra Høyres side understreke at revisjon i seg selv er en styrke for næringslivet. Mange banker trenger det, mange investorer trenger det, og det gir gode informasjonsmuligheter for aksjonærer, for kreditorer, for myndigheter og for media. Mange – de aller fleste – revisorer gjør en veldig god jobb. Det skal de faktisk gjøre, og derfor har de en lang og god utdannelse. Så når Høyre går inn for å fjerne revisjonsplikten for de små selskapene, har ikke det noe med at vi har noen aversjon mot revisorer som sådanne – det er faktisk fordi vi mener at her har næringslivet byrder og kostnader som ikke oppveies. Det er derfor Høyre går inn for å fjerne revisjonsplikten, ikke fordi vi ikke mener at revisjonen faktisk fører noe positivt med seg.
Arve Kambe (Høyre), 2011-04-05:
Det som har vært den store saken etter framleggelsen, er at det har vært mye fram og tilbake mellom Stortinget, høringsorganisasjoner og Finansdepartementet. Det oppfatter iallfall Høyre som en noe rotete prosess. For finansministeren og næringsministeren står på pressekonferansen og forkynner at over 30 000 flere AS-er skal bli fritatt for revisjonsplikten enn det som skjer. Det jeg lurer på, er: Var den endringen som kom underveis i saksbehandlingen, basert på slurv i Finansdepartementet, eller var det rett og slett at departementet ombestemte seg fra proposisjonen ble lagt fram, til den kom til behandling i Stortinget?