Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2000-06-13:
Arbeiderpartiet og Regjeringen legger til grunn at den økonomiske situasjonen i sykehusene er alvorlig. Det la Arbeiderpartiet også til grunn da vi høsten 1999 behandlet budsjettet for 2000, der vi reiste sterk tvil om den daværende regjerings budsjettopplegg var i samsvar med de utgiftene sykehusene ville få til pasientbehandling for 2000. Ingen, verken sykehuseierne eller pasientene, er tjent med at det ropes krise for å tilrive seg politisk oppmerksomhet eller vinne nye sympatisører. Men alle er tjent med at faktiske, kriselignende forhold i deler av helsevesenet rettes raskt opp. Nå er det slik at en finansiell krise i sykehusene har utviklet seg over tid. Den har ikke utviklet seg etter 17. mars, da regjeringen Stoltenberg tok over – heller ikke utelukkende under verken sentrumsregjeringen eller regjeringen Jagland. Det går heller ikke ensidig an å bevilge seg ut av den. Det tar tid å arbeide seg ut av de manglene vi ser i dag. Jeg synes derfor det er glimrende av statsminister Jens Stoltenberg når han sier at dette skal løses, og at en i løpet av de neste to årene må etablere et robust system. Jeg tror derfor at vi nøye må vurdere hvor de kostnadsdrivende faktorene ligger i sykehusøkonomien. Vi må nøye vurdere dyre vaktopplegg for svært få pasienter. Vi må ta nye grep i forhold til organisering, styring og ledelse. Likevel: Mye kan gjøres med penger, og derfor fremmet Regjeringen en sak om tilleggsbevilgninger utover vedtatt budsjett for 2000. Bakgrunnen for dette var det initiativ som Arbeiderpartiet tok for å få en fullstendig gjennomgang av sykehusenes økonomi, men også med krav om forbedringer av vårt finansieringssystem, slik at det blir mer forutsigbart. Dessuten måtte det gjøres noe med den manglende kontakt mellom sykehuseierne og staten, slik at begge parter var innforstått med virkningen av f.eks. systemendringer og nivået på enhetspriser for pasientbehandling. Denne gjennomgangen bekreftet langt på vei de innvendinger som vi reiste. Den viste også at aktivitetsveksten og kostnadsutviklingen var høyere enn forutsatt og bare hadde forsterket seg. I dag får fylkeskommunen og dermed sykehusene våre en kraftig heving av bevilgningene til pasientbehandling, der Arbeiderpartiet og sentrumspartiene står sammen om å bevilge 1 770 mill. kr ekstra for 2000. Disse pengene fordeler seg med 510 mill. kr som følge av høyere aktivitet i 1999 enn forutsatt, og videreføring av denne i 2000. 1 260 mill. kr går til styrking av sykehusenes økonomi for å ivareta kravet om ytterligere vekst i pasientbehandlingen i 2000 og til å dekke økte kostnader. Vi vet at kostnadene har økt, bl.a. gjennom økt lønnsvekst, kostnadskrevende utstyr, implantater og medikamenter og også økt pasienttyngde, bl.a. grunnet stadig flere og sykere eldre pasienter. I forslaget fra Regjeringen var det åpnet for å fange opp kostnadene ved moderne kreftbehandling gjennom en forbedring av DRG-systemet. Dette er forsterket gjennom komitebehandlingen og vil nok høyne kostnadene, men samtidig vil våre kreftpasienter være sikret den beste behandling. En bevilgning til styrking av sykehusenes økonomi løser ikke alene fylkeskommunens økonomiske problem. Hovedproblemet ligger nettopp i at fylkeskommunene har problemer med basisfinansieringen av veksten i pasientbehandlingen ved at de frie inntektene har gått ned etter 1997, mens det har vært en målsetting å øke aktiviteten i sykehusene, noe som også har skjedd, også utover det som det har vært budsjettert for. Til slutt noe som egentlig ligger utenfor denne saken, men som andre på en noe feilaktig måte har trukket inn. Planen for investering i sykehusutstyr med ca. 2,9 milliarder kr fordelt over fem år ligger fast. Fylkeskommunene har allerede fått utbetalt det beløp de skal ha for år 2000 – 380 mill. kr. Det at det nå blir overført 760 mill. kr av avsatte utstyrsmidler til andre formål, får selvsagt ingen betydning for de beløp sykehusene har krav på i fremtiden. Arbeiderpartiet legger til grunn at det på budsjettet for 2001 blir bevilget det beløp som er statens andel på 60 pst. av fylkeskommunenes innkjøp av utstyr, fullt ut i samsvar med investeringsplanen for sykehusutstyr. Forskjellen mellom Fremskrittspartiets bevilgningsforslag og flertallets er på 170 mill. kr. Da går en ut fra tallet 1 770 mill. kr. Det er med forundring at jeg hører hvordan John I. Alvheim ordlegger seg, både her i salen og utenfor, i lys av en så liten forskjell i bevilgningsforslagene.