Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Kyoto-avtalen fra 1997 forutsetter at de største industrilandene skal redusere utslipp av klimagasser med 5,2 pst. fra 1990-nivået innen år 2012. Fremskrittspartiet registrerer at det er stor usikkerhet i de ulike forskermiljøer om og eventuelt i hvilken grad menneskeskapt aktivitet påvirker det globale klimaet. Fremskrittspartiet er derfor glad for at også internasjonale konsern bruker av sine midler til å støtte klimaforskningen og på den måten tilfører klimaforskningen en større og mer objektiv bredde enn det FNs klimapanel klarer. Også FNs klimapanel viser til at klimaet har endret seg i tidligere tider som følge av helt naturlige variasjoner. Kalde perioder har blitt fulgt av varme, og omvendt, og istider har kommet og gått helt uten menneskelig påvirkning og politiske vedtak. En rekke forskere, vitenskapsmenn og også FNs klimapanel er langt fra sikre på om de menneskeskapte utslippene er årsaken til den globale temperaturøkningen. Allikevel er det flere politikere som ønsker å få drivhusgassene til å bli verdipapir, til milliardbeløp, uten at det sannsynligvis vil ha noen som helst innvirkning på klimaet. Kyoto-avtalen er bare et miljøalibi for såkalte miljøpolitikere. Kyoto-avtalen har flere sider. Etter den nylige avholdte klimakonferansen i Bonn har spørsmålet om bygging av atomkraftverk i u-land for alvor kommet på banen; bygging av atomkraftverk er CO2-fritt og dermed et alternativ til kullkraft og olje. Kyoto-avtalen gir rom for støtte til utbygging av atomkraftverk i u-land. Flere tunge nasjoner, med USA, Canada og Storbritannia i spissen, ønsker denne muligheten. Hvis resultatet av Kyoto-avtalen blir at det blir bygd atomkraftverk i ustabile u-land, blir jeg svært betenkt, noe også miljøvernorganisasjonene og andre politikere burde bli. Eventuelle atomkraftverk bør etter mitt syn bygges der det er stabile grunnforhold i land med høy teknisk kompetanse, god økonomi med hensyn til drift og vedlikehold, stabile politiske forhold internt og også stabile politiske forhold til sine naboland. Bygging av atomkraftverk i u-land er virkelig å gamble med en mulig reell global forurensing. Dersom Kyoto-avtalen blir ratifisert av mange nok land og blir satt ut i livet, vil kvotehandel med såkalte klimagasser være et viktig element, men ikke så viktig at det kan stoppe orkaner, slik som representanten Stoltenberg tror. Det jeg her viser til, er en kronikk i Dagens Næringsliv den 13. november under overskriften «Kvotehandel kan stoppe orkaner». I kronikken viser Stoltenberg til en orkan ved navn Orissa, som herjet i India, og som medførte at flere tusen mennesker mistet livet. Det blir ganske sterkt når det først i kronikken helt klart blir antydet at orkanen er et resultat av utslipp av klimagasser, og drivhuseffekten, men det sterkeste blir allikevel slutten på kronikken, der Stoltenberg skriver: «Uten kvotehandel blir ikke Kyoto-avtalen gjennomført. Det vil være et alvorlig tilbakeslag for klimaet, og vi må forberede oss på flere orkaner av typen Orissa». Å fastslå at det blir flere orkaner uten Kyoto-avtalen, som inkluderer handel med klimagasskvoter, er å skyte høyt over mål. Å spille på folks følelser og ikke på fakta er svært betenkelig. I Dagens Næringsliv torsdag den 25. november skriver professor Øystein Noreng og forsker Per Anker-Nilssen at frekvensen og styrken på orkaner ikke er økende, selv om skadevirkningene er det. Det vises til at det i USA ikke er noen økning i registrerte antall kraftige orkaner de siste 80 år, eller for den del i oversvømmelser eller tørke. Menneskelige og økonomiske skadevirkninger av uvær tiltar fordi jordens befolkning øker, spesielt i kystområdene. Det kan være vanskelig å spå, spesielt om fremtiden. Et eksempel jeg vil vise til, er at Norges geologiske undersøkelser i 1958 i forbindelse med havrettskonferansen i Genève kom med en uttalelse om at man kunne se bort fra muligheten for at det skulle finnes kull, olje eller svovel på kontinentalsokkelen langs den norske kyst. Vi vet alle hvordan det har gått. Ti år senere ble det første store, norske oljefunnet gjort på norsk sokkel, og 20 år senere var Norge en av de store olje- og gassprodusentene i verden. Spådommer om fremtiden, enten det gjelder olje eller klima, er vanskelig – trolig så vanskelig at avgjørelsen ikke bør overlates til eksperter alene.