trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Først og fremst er regjeringen veldig fornøyd – og jeg tror mange kommuner er fornøyd – med at de har fått en regjering som har tillit til lokale myndigheter, som har tillit til at også lokalpolitikere er opptatt av naturen og opplevelsesmulighetene for innbyggerne i kommunene, og er villige til – og i stand til – å finne gode lokale løsninger. Det er ikke slik som representanten Eidsvoll Holmås antyder, at nedbyggingen av strandsonen har økt de siste årene. Statistikk fra SSB tyder på at byggingen i strandsonen har gått jevnt nedover de siste årene, til dels i betydelig grad. Det er svært positivt for muligheten for friluftsliv i strandsonen. Vi vil videreføre arbeidet med å bedre tilgangen til strandsonen. Vi vil bl.a. utarbeide en veileder om helhetlig planlegging i sjøområdene. Vi vil, som jeg nevnte i mitt innlegg, prioritere områder i strandsonen for statlig sikring og f.eks. fjerne teltingsforbud som det ikke lenger er behov for. Så vi er enig i Eidsvoll Holmås’ intensjon, men uenig i virkelighetsbeskrivelsen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg er glad for det gode arbeidet som saksordføreren og komiteen har gjort for å få på plass denne klargjøring og definering av sentrale begreper i avfallslovgivningen. Det dreier seg altså om å bringe norsk terminologi nærmere EU-rettslig begrepsbruk i rammedirektivet om avfall. Forurensningsmyndigheten har identifisert et behov for å presisere definisjonen av «avfall» og definere begrepet «gjenvinning» i forurensningsloven. Det er begreper som er sentrale i både norsk og europeisk avfallsrett. De skal i hovedsak tolkes på samme måte i Norge som i EU. Et sentralt siktemål med rammedirektivet om avfall i EU er å presisere hva som menes med nettopp disse nøkkelbegrepene, og da er det viktig av hensyn til norske rettsanvendere og deres behov for klarhet og forutberegnelighet at vi gjør tilsvarende presiseringer i forurensningsloven. Det er for å sikre konsistens i lovverket at vi anbefaler at definisjonen av avfall i svalbardmiljøloven endres samtidig, selv om EØS-avtalen ikke gjelder for Svalbard. Vi foreslår også å lovfeste kriterier for hva som regnes som biprodukter og ikke avfall, og betingelser for når avfall opphører å være avfall, som klargjør grensedragningen mellom avfall og produkt. Det foreslås også å presisere meningsinnholdet i enkelte bestemmelser i forurensningsloven, bl.a. retningslinjen for avfallshåndtering og bestemmelsen om næringsavfall. Disse endringene innebærer ingen materielle endringer av gjeldende rett, men det vil gjøre det lettere for avfallsaktørene og andre å orientere seg i regelverket, og det er derfor også i tråd med regjeringens mål om å forenkle regelverket. Jeg har betydelig forståelse for komiteens ønske om at regjeringen skal se på samtykkeregelen for utleie av containere som brukes til å samle inn husholdningsavfall, og jeg vil sørge for at vi følger opp dette.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
La meg takke saksordføreren og komiteen for godt arbeid. Jeg er glad for å se at alle partier i komiteen, unntatt Senterpartiet, støtter dette lovforslaget. Fremmede arter er i dag en av de største truslene mot naturmangfoldet. Det er derfor viktig å kunne beslaglegge og inndra fremmede arter som er ulovlig innført, omsatt eller satt ut i miljøet, for å forhindre at disse skader norsk natur. Også ulovlig handel med truede arter representerer en stor trussel for mange arter. CITES-konvensjonen, som Norge er del av, krever derfor at landene kan gjennomføre inndragning eller tilbakesending til eksportstaten der slike arter importeres ulovlig. Ulovlig hogst av tømmer har store negative konsekvenser både økonomisk, miljømessig og sosialt. Slik hogst fører til at myndighetene i de aktuelle landene mister store inntekter, og det undergraver lovlig virksomhet. Både handel med truede arter og skogkriminalitet utgjør betydelige deler av nettverkene av internasjonalt organisert kriminalitet, med konsekvenser både for samfunnsmessig stabilitet og for internasjonal sikkerhet. Etter dagens regler kan beslag og inndragning som hovedregel kun foretas av politi og domstol. Det gir et tungrodd system, som legger unødig beslag på politiets ressurser. Ved å åpne for administrativt beslag og inndragning på avgrensede områder kan andre utføre disse oppgavene, og politiet kan bruke tid og ressurser på andre og viktigere politioppgaver. Særlig fremmede arter er det et klart behov for å kunne beslaglegge, slik at de ikke slipper ut i naturen. Også i andre situasjoner er det behov for å handle raskt, f.eks. der det er betydelig risiko for at en art eller gjenstander selges, eller at eieren prøver å kvitte seg med dem på annen måte. Det er derfor viktig at administrative myndigheter nå får adgang til å foreta beslag og inndragning. Mens beslag er midlertidig, vil inndragning være varig og er derfor mer inngripende overfor den enkelte borger. Av den grunn vil administrativ inndragning som hovedregel bare være aktuelt der arter eller gjenstander ikke er av vesentlig verdi. Er arten eller gjenstanden av vesentlig verdi, vil det som hovedregel være reglene i straffeloven som kommer til anvendelse. I Senterpartiets motstand mot forslaget vises det bl.a. til at Landbruks- og matdepartementet og andre høringsinstanser i høringsrunden helt eller delvis var imot forslagene om administrativt beslag og inndragning. Vi har på bakgrunn av høringsinnspillene endret forslagene på flere punkter. Blant de endringer som ble gjort, var en presisering av hva beslag og inndragning omfatter, slik at reglene ikke anvendes for vidt. Det ble også tatt inn en bestemmelse om verdigrense når det gjelder inndragning. Dette var noe som hadde vært åpent i høringsrunden. Lovforslagene slik de nå foreligger, er noe som regjeringen samlet selvsagt står bak.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg har, i motsetning til noen utlegninger i mediene de siste ukene, tro på avgifter. Jeg har også tro på reguleringer, og jeg har også tro på forskningsinnsats og incentiver til teknologiutvikling også i materialteknologi. Jeg tror ikke vi skal utelukke noen virkemidler generelt når det gjelder innsatsen mot plastproblemet, men vi må ha nødvendig kunnskap til å vite at det vi fremmer med f.eks. en avgift, er bedre enn det som eksisterer i dag. Det er ikke slik at vi vet i dag at økt produksjon av bioplast nødvendigvis vil gi veldig gunstige resultater for klima, biologisk mangfold osv.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg vil for det første følge opp Stortingets vedtak. For det andre er det viktig å skaffe kunnskap ikke bare med tanke på en vurdering av en avgift, men også for å se på helheten av virkemidler vi må sette inn. Det bør vi gjøre i Norge, og det bør vi også gjøre i samspill med EU, som har pekt på akkurat det samme som jeg peker på: behovet for mer kunnskap ikke minst om bioressursene og mengden biomasse som kan erstatte fossilt materiale samlet sett. Så det kommer vi til å gjøre. Jeg mener at i den stortingsmeldingen som vi nå arbeider med om avfall og sirkulær økonomi, er det naturlig at plast får en betydelig plass, og at vi der benytter anledningen til en helhetlig drøftelse av hvordan vi skal håndtere dette. Dette problemet er kanskje verdens største miljøproblem, og det er ikke i Norge vi har de største utfordringene, men vi må bidra både her hjemme og internasjonalt, også innenfor rammene av EØS-regelverket.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg er åpen for muligheten for at en bransjeavtale kan vise seg å være en riktig vei fremover, men jeg vil ikke låse meg til at det vil være den eneste gode løsningen. Jeg tror det er viktig også at vi har mer kunnskap før vi bestemmer oss for om det er forskrift, bransjeavtale, avgift eller hva det skal være som gir de beste resultatene. Et godt samarbeid med bransjene er ytterst viktig, men vi ser også at det ikke er løsninger som nødvendigvis gir resultater over natten, og det er løsninger som også krever betydelig kunnskapsinnhenting. Den prosessen vi har på matavfallsproblematikken med arbeidet med en bransjeavtale, har vist seg å ta lengre tid enn det vi trodde. Det er ikke fordi vi får et dårlig resultat, det er fordi resultatet blir bedre jo mer kunnskap vi baserer oss på.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Først har jeg lyst til å si at å sammenligne med den gode, gamle debatten om plastposeavgift er ikke helt relevant. En plastposeavgift vil avgiftsteknisk være relativt grei å innramme. En avgift på all fossil plast er en annen problemstilling. Vi har vurdert forslaget om å endre grunnavgiften. Det gjorde vi også i forbindelse med budsjettet for 2016. Vi mener at en lettelse for bioplast i grunnavgiften vil komplisere avgiften – være krevende å kontrollere – og ønsker derfor ikke å gå videre med det.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg ønsker meg stadig plasten vekk, men jeg innser at det ikke er nok. Derfor arbeider vi med flere ting. Vi har en tiltaksanalyse for plast som Miljødirektoratet har jobbet frem. De jobber også med en om mikroplast. Det er ting vi vil vurdere. Som sagt er det naturlig å se arbeidet med stortingsmeldingen om sirkulær økonomi i lys av dette. I vurderingen av hva slags virkemidler vi må bruke, må vi være åpne for alle virkemidler. Men det er også viktig at vi ikke velger et virkemiddel uten å ha gjort en grundig vurdering av hva konsekvensene vil bli og bare på en slags forutsetning om at fordi det heter biobasert plast, vil det være noe bedre. Vi vet ikke nok om miljøeffektene av bruk av biobasert plast over livsløpet. Så det å gå for en avgift, som foreslått her, vil være for lettvint, for raskt.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Med fare for – ja ikke engang med fare for, jeg kommer til – å repetere meg selv: Vi arbeider med en stortingsmelding om sirkulær økonomi. Sirkulær økonomi tar nettopp utgangspunkt i at det ikke lenger dreier seg om bruk og kast. Man skal ikke bare se på oppryddingssiden og eventuell resirkulering, man skal også se på hvordan man kan minimere bruken av en ressurs i utgangspunktet. Det blir det viktig å gjøre også når det gjelder plast.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Det jeg tror er aller viktigst – selv om jeg er næringslivsvennlig og har stor respekt for bransjer i næringslivet – er at vi gjør regelverket klart og tydelig ved at vi sender tydelige signaler til aktørene. Det endrer atferd. Fordi en bransjeavtale ikke vil være juridisk bindende, kan vi ikke være sikre på effektene av en slik avtale ved bruken av biodrivstoff, også fordi det er mange som stiller spørsmål ved tilgangen på bærekraftig biodrivstoff. Jeg mener at der vi må sette inn energien, er å arbeide for utvikling av mer ambisiøse bærekraftskriterier på europeisk nivå. Så mener jeg også at de endringene vi har gjennomført i norsk regelverk, når vi stiller krav også til fremtidig økning i bruk av biodrivstoff, den planen vi har frem mot 2020, gir tydelige signaler til bransjen og vil sikre bruk av biodrivstoff med bedre bærekraft fremover.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Vi har verken i regjeringen, i Klima- og miljødepartementet eller jeg personlig noen motstand mot bransjeavtaler. Jeg driver med bransjeavtalediskusjoner på andre områder. Men her har vi et regelverk som er fullharmonisert i EU. Det pågår en politisk prosess i EU knyttet til biodrivstoff med bærekraftskriteriene på bordet. Da er det viktig at vi arbeider for mer ambisiøse bærekraftskriterier på europeisk nivå. Så gjør vi den jobben som vi gjør hjemme, som Elvestuen var inne på, sammen med samarbeidspartiene for å styrke biodrivstoffpolitikken og styrke kravene til bærekraftig biodrivstoffpolitikk. Den planen mot 2020 vil også gi et tydelig signal til bransjen.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Det kan jeg gladelig bekrefte. Det er bl.a. det som skjedde da Miljødirektoratet gjorde en ny vurdering av klassifiseringen. Det gjorde de for øvrig også etter å ha undersøkt hvordan dette ble håndtert i andre europeiske land. Det er altså betydelig grad av fleksibilitet når det gjelder hvordan vi kategoriserer biodrivstoff i Norge, men det er altså en totalharmonisering når det gjelder krav til drivstoff – vi kan ikke stille andre eller strengere krav enn det som følger av direktivet. Det direktivet ikke stiller krav om, er at biodrivstoff i og for seg må oppfylle bærekraftskriteriene. Kravet er at kriteriene må være oppfylt for at biodrivstoff skal kunne telle med i direktivets krav om utslippsreduksjoner per energienhet. Dette er, som flere har vært inne på, veldig komplisert, men det er viktig at vi innenfor et totalharmonisert regelverk følger reglene, og at vi utnytter fleksibiliteten vi har innenfor det harmoniserte regelverket.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Jeg er veldig enig med representanten i at vi må se hvordan vi kan sikre bærekraft, og hvordan vi samtidig kan bygge norsk grønn konkurransekraft. I motsetning til elbilpolitikken, som har veldig mange positive sider, men som kanskje ikke har bidratt så mye til norsk næringsutvikling, har vi her et område hvor vi faktisk kan gjøre det. Den planen vi har lagt frem for opptrapping av biodrivstoff, opptrapping av bærekraftskravene frem mot 2020, vil ha reell klimaeffekt både nasjonalt og globalt. Men samtidig er det sånn at når vi satser på avansert biodrivstoff, er det det som vil være et norsk konkurransefortrinn. Planer for norsk produksjon gjelder i første rekke avansert biodrivstoff, og en plan frem mot 2020 og et varsel om at vi ikke kommer til å stoppe i 2020, bygger opp under disse norske planene for produksjon.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Vi har en plan som gir forutsigbarhet for næringsaktørene, som vil være et godt utgangspunkt. Vi har flere støtteordninger som vil være aktuelle, og som denne regjeringen har styrket. Når det gjelder fraværet av risikovillig kapital og betydningen av å sikre sterkere norske eiermiljøer, er det en diskusjon vi stadig har når det gjelder formuesskatt og annet. Men det er ikke slik at det ligger betydelige hindre i veien for produksjon i Norge. Jeg minner om at den planen vi nå har lagt frem mot 2020, har blitt veldig godt mottatt – ikke minst innenfor skognæringen – fordi de ser at den gir retning og forutsigbarhet for næringsaktørene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Vi har fra regjeringens side gjort flere ting for å legge til rette for både piloter og testing når det gjelder biogass, når det gjelder bioetanol, og når det gjelder det å gjøre bruk av norsk skog og norske skogrester i produksjonen. Jeg minner om at skognæringen mottok opptrappingsplanen med betydelig begeistring. Vi er også opptatt av – ikke bare for dette området, men generelt – at Norge må bygge grønn konkurransekraft. Neste uke kommer innstillingen fra regjeringens ekspertutvalg for grønn konkurransekraft. Utvalgets mandat er nettopp at vi skal redusere utslippene, at vi skal øke veksten, og at vi skal skape flere arbeidsplasser. Det er uhyre viktig. Det er en fundamental grønn omstilling Norge skal igjennom. Vi skal bli et lavutslippssamfunn, men vi skal samtidig fortsette å være et høyinntektssamfunn frem mot 2050. Det betyr at vi må legge grunnlaget for grønn vekst.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Den markaloven vi har, er en markalov som vi lever godt med. Som jeg var inne på, er vi opptatt av at om det skal skje endringer i virkeområdet for loven, bør det skje med utgangspunkt i kommunene. Innenfor den nåværende loven er vi åpne for å bruke de mulighetene loven gir til vern, men det vil bero på en konkret vurdering. Det er riktig, som representanten Lundteigen er inne på, at markaloven har utgangspunkt i friluftsliv og ikke nødvendigvis i vernekvaliteter. Men friluftslivet er i seg selv en uhyre viktig nasjonal verdi, som er et godt utgangspunkt for anvendelsen av markaloven.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Vi har ingen planer om å utvide rammene for § 11 eller å utvide virkeområdet for § 11, men å anvende markaloven og å anvende vernemulighetene for friluftsformål er noe vi vil kunne gjøre. Men det er noe som vil bero på en konkret vurdering. Det er ikke noe prinsipielt problem å verne for friluftsformål, men vårt utgangspunkt for skogvern er jo at det i første omgang skal skje gjennom frivillig vern.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Den effektiviseringen som vi legger opp til i Miljødirektoratet, er håndterbar, men den vil ha konsekvenser for Miljødirektoratets kapasitet på enkelte områder. Hvilke områder det vil dreie seg om, gjenstår det noe arbeid med. Men jeg kan berolige representanten Holmås med at våre ambisjoner når det gjelder skogvern, et vedtak og et mål om 10 pst. skogvern, som Stortinget satte tidligere i år, ligger fast. Vi har videreført en rekordhøy bevilgning til skogvern, og vi har til og med gitt gunstigere skatteregler for sameiere av skog for frivillig vern. Slik at det er galt når det her sies at det kuttes i muligheten for skogvern.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
For det første så klargjorde jeg jo i innlegget mitt at jeg mener at det ikke er regjeringen som gjennom en adgang til forskrift skal kunne endre grensene i marka. Det bør tilligge Stortinget, så hvis man skal endre loven, bør en endring være at det er Stortinget som skal endre grensene. Så har vi hatt en diskusjon. Det ble fremmet forslag fra Naturvernforbundet tilbake i 2010 om de konkrete utvidelsene som har vært foreslått i representantforslaget. Da hadde departementet, under den forrige regjeringen, i perioden rundt 2011 møter med de berørte kommunene om justering av markagrensen. I disse møtene registrerte departementet motstand mot å legge de nevnte områdene inn i marka, slik det hadde vært foreslått. Jeg mener at det er et viktig utgangspunkt her: Skal marka utvides, må det være lokalt forankrede initiativer.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Ja, det er jo selve utgangspunktet for loven, og det er ikke så mange år siden loven ble vedtatt med det utgangspunktet at her settes grensene. Det som er et annet spørsmål, er om man noen år etterpå ønsker utvidelser, og hvordan man da skal håndtere dette. Da mener jeg det er riktig å være lydhør overfor kommunene. Og i den dialogen som vi har mellom stat, fylkeskommuner og kommuner knyttet til regionsutvikling i Oslo-området, inngår selvsagt markagrensen. Den dialogen vi nå har hatt, knyttet til både noen innskrenkninger og noen utvidelser av markagrensen, er en god dialog med kommunene, og jeg tror at det er viktig at vi har den lydhørheten. Skulle det så komme initiativ fra kommunene om et ønske om å utvide markagrensen, må vi ta det videre i naturlige prosesser, men det er ikke der vi er i dag. Det er ingen uttrykte ønsker fra kommunene om slike utvidelser.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-10-20:
Vi anvender markaloven for det som var formålet med markaloven. Det var nemlig å sikre markas grenser mot inngrep og begrensninger. Og da er det sånn at spørsmålet om å utvide marka er et annet spørsmål. Det som markaloven er til for – og det er derfor kartene er fastsatt direkte i loven – er å verne. Det står vi på. Spørsmålet om utvidelser er ikke et spørsmål hvor staten bør agere på egenhånd. Der er det veldig viktig at vi har en god dialog med kommunene, og så lenge det ikke er noe initiativ fra kommunene, mener jeg at det ikke er riktig å gå videre med forslag om å legge inn nye områder i marka.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Regjeringen har lagt fram forslag til endringer i forurensningsloven og svalbardmiljøloven. Komiteen støtter endringene. Endringene klargjør sentrale begrep i avfallslovgivningen slik at norsk avfallsterminologi sammenfaller nærmere med EUs. Videre lovfester vi i dag kriterier for hva som kan regnes som biprodukter og ikke avfall, og betingelser for når avfall opphører å være avfall. Videre innføres det bestemmelser om avfallshierarki samt å klargjøre plikter med hensyn til lovlig håndtering av næringsavfall. Komiteen mener at det er behov for en forskrift som bestemmer at kommunens samtykke ikke er nødvendig ved utleie av avfallscontainere til boligeiere, borettslag og sameier, jf. loven § 30 tredje ledd. Vi ønsket denne forskriften slik at dagens fungerende tjenestetilbud rettet mot privatkunder med behov for leie av containere for å frakte vekk grovavfall ved opprydding og dugnad, videreføres. Regjeringen har varslet en stortingsmelding om sirkulær økonomi. Med denne meldingen vil komiteen få behandlet avfallsområdet nærmere, og det ser vi fram til. Det er behov for en omfattende gjennomgang av dette feltet, bl.a. hvordan vi kan redusere det materielle forbruket i Norge til et bærekraftig og mer rettferdig nivå, hvordan vi kan redusere matavfall og matsvinn, øke materialgjenvinningen og ombruket, hvordan vi kan gi ressurseffektivitet og redusert miljøbelastning i samfunnet i tillegg til å fremme økonomisk vekst og sysselsetting, hvordan vi kan bruke industriens biprodukter på en bedre måte, hvordan det kan utnyttes til nytt råstoff, og også hvordan vi kan bruke råvarer som stammer fra gjenvinning av avfall. Her har vi nettopp ved å lovfeste og sette nye betingelser for når avfall opphører å være avfall, satt ned en del stolper som vi kan ta med oss i behandlingen av den stortingsmeldingen, som vi håper kommer før påske til neste år. Jeg vil takke komiteen for en veldig konstruktiv behandling av denne saken. Vi har felles komitémerknader gjennomgående i hele innstillingen, og vi har vært enige om å lage en forskrift, og at det har vært helt på sin plass å endre forurensningsloven og svalbardmiljøloven.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Vi omgir oss i dag med en rekke produkter basert på plast – i pc-en, bilen, leker, kjøkkenredskaper og utstyr, emballasje og ikke minst plastposer. Når en begynner å se seg rundt, er det overraskende hvor mange produkter som helt eller delvis er basert på plast. Det vil være en omfattende jobb å få oversikt over hva disse produktene inneholder, og på den måten sikre en overgang, slik at all materialbruk er fornybar og basert på resirkulerte råstoff innen et visst årstall, f.eks. 2030, som det er nevnt i forslagene. Jeg er likevel glad for at Venstre setter innføring av miljøavgifter på fossil plast på dagsordenen, men Arbeiderpartiet støtter ikke forslagene om avgift på dette området. Det er begrunnet i brevet fra klima- og miljøministeren, der det framkommer at å innføre miljøavgifter på fossil plast ikke vil ha positive miljøeffekter, at endringene ikke vil virke etter sitt formål, at de ikke er mulig å gjennomføre i avgiftsregelverket, at de ikke lar seg kontrollere, og at det verken for avgiftsmyndighet eller avgiftspliktige er slik at de ikke har store administrative kostnader. Skal Arbeiderpartiet støtte innføring av nye miljøavgifter, er et minstekrav at de skal ha positive effekter på miljøet, og at endringene skal virke etter sitt formål, altså at produsenter går fra fossil plast til plast fra f.eks. biologisk materiale. Når departementet ikke kan si at dette er tilfellet med forslaget fra Venstre, kan vi ikke støtte det i dag. Men vi fremmer et eget forslag, som jeg er glad for at har fått bred støtte. Der ber vi regjeringen vurdere hvordan en avgift på plast med fossilt opphav kan utformes, og hvordan avgrensningsproblematikken kan løses. Dette ønsker vi å få i forbindelse med statsbudsjettet for 2018. Dette er nettopp fordi vi har tro på å bruke avgifter for å få forbrukere og produsenter til å velge mer miljøvennlige løsninger. Men i dag, med de klare rådene som vi har fått fra departementet, har vi behov for mer kunnskap før vi kan støtte avgiftsendringer. Men vi støtter ett forslag som Venstre har fremmet, om «forsterkede bransjeavtaler om resirkulering, med betydelig økt mål om gjenvinning og bruk av resirkulert og fornybart råstoff som et nytt mål i avtalene».
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Klima- og miljøministeren slår ganske klart fast i innlegget og også i svarbrevet til komiteen at innføring av avgift på fossil plast ikke vil ha noen positive miljøeffekter. Mitt spørsmål til statsråden er da: Har klima- og miljøministeren tro på at innføring av nye avgifter for at forbrukere og produsenter skal ta mer klima- og miljøvennlige valg i hverdagen, er veien å gå?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Arbeiderpartiet, sammen med flere andre partier, fremmer nettopp forslag her i dag om å utrede nærmere hvordan vi kan fase ut fossil plast, få mer kunnskap om det, og slik kunne innføre og bruke avgiftssystemet. Da lurer jeg på om ikke klima- og miljøministeren, som i hvert fall har ett år igjen i stolen, vil gjøre en liten innsats for å få mer kunnskap på bordet for å kunne vurdere en slik miljøavgift i framtiden.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg er glad for de signalene som kommer fra klima- og miljøministeren her, og vi ser, som jeg har sagt tidligere i salen i dag, fram til den stortingsmeldingen som skal komme. Arbeiderpartiet har valgt å støtte et av forslagene til Venstre, om forsterkede bransjeavtaler om resirkulering for å øke gjenvinningen og øke bruken av fornybart råstoff som et nytt mål i avtalene. I svarbrevet fra klima- og miljøministeren oppfatter jeg egentlig at han er positiv og mener at dette vil gi positive miljøeffekter, men det pågår EU-prosesser. Så da ønsker jeg å få svar på: Selv om det pågår EU-prosesser, må vi kunne innføre egne norske regelverk, egne bransjeavtaler. Da ønsker jeg å få svar på følgende: Hvorfor vil ikke klima- og miljøministeren, sammen med Høyre og Fremskrittspartiet på Stortinget, støtte det?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
En av de viktigste sektorene der utslippene må ned, er nettopp transportsektoren. Da kan biodrivstoff være en viktig del av løsningen, samtidig som vi må se på en rekke andre tiltak for å redusere utslippene fra transportsektoren: øke elbilandelen, hydrogensatsing, kollektivtransport, osv. Hvis vi skal øke bruken av biodrivstoff i Norge, må vi være sikre på at biodrivstoffet er produsert på en bærekraftig måte. Forslaget som vi behandler i dag, fra SV, innebærer å slutte å bruke biodrivstoff basert på palmeolje. Som saksordføreren redegjorde for, er det en relativt ny situasjon i Norge at det har framkommet at PFAD, som stammer fra palmeoljeproduksjon, blandes inn i biodrivstoff. Vi mener at bruk av palmeolje i drivstoff er fullt akseptabelt så lenge det oppfyller EUs bærekraftskriterier. Etter en gjennomgang fra Miljødirektoratet tidligere i år har det vist seg at PFAD omfattes fullt ut av EUs bærekraftskriterier. En særnorsk anvendelse av bærekraftskriteriene vil ikke gi et generelt forbud mot palmeoljeråstoff. Det er samtidig bra – og det vil jeg understreke sterkt – at Norge fortsatt skal være og har vært en pådriver for strengere bærekraftskriterier for biodrivstoff i forbindelse med revideringen av fornybardirektivet. Jeg håper at man også fortsetter dette sterkt på dette området. Vi i Arbeiderpartiet er åpne for å vurdere å øke bruken av bærekraftig drivstoff i Norge, samtidig som det er en rekke forhold som må være på plass før vi kan øke omsetningskravet for biodrivstoff ytterligere, ut fra regjeringens forslag som ligger på bordet nå. Vi må være sikre på at produksjon av biodrivstoff ikke fortrenger viktig matjord i Norge, vi må sikre at vi fortsatt får økt produksjon av matjord, og så må vi også vurdere om Norge kan bli en sentral aktør for å produsere bærekraftig biodrivstoff som ikke er produsert av palmeolje, men som samtidig ikke fortrenger norsk skog som kan brukes til andre viktige ting. Så vi ser fram til å få regjeringens plan om å øke omsetningskravet for biodrivstoff fram mot 2020, og kanskje vi får det på bordet i denne stortingsperioden.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg er enig i at både regelverket og det å bli enig med EU er viktig, sånn at en får et sett med kriterier som er bærekraftige. Men i påvente av EU er kanskje en vesentlig faktor, hvis vi skal bygge mye av framtidens drivstoff på bærekraftskriterier og biodrivstoff, at vi faktisk også ser på hvilke muligheter vi har selv til å bistå med bærekraftig biodrivstoffproduksjon. Jeg tenker da både på å utnytte skogen, som Marit Arnstad nevnte, og også på de muligheter som ligger i havet. Hvilke initiativ vil regjeringen ta for å øke mulighetene for å produsere biodrivstoff fra eget materiale, nettopp for å underbygge bærekraftbegrepet på en god måte?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg takker for svaret. Jeg er enig i at det å produsere avansert biodrivstoff basert på biomasse i Norge er en stor mulighet, men jeg er litt forundret over at det faktisk går litt sent. Jeg har hatt kontakt – og det tror jeg mange i Stortinget har hatt – med veldig mange relevante prosjekter for avansert biodrivstoffproduksjon, og som helt klart oppfyller bærekraftskriteriene. Men det er veldig vanskelig å realisere prosjektene. Ofte strander det på at de vanskelig lar seg finansiere. Det er ikke risikovillig kapital tilgjengelig, osv. Så foreløpig er det veldig mye prat om biodrivstoffproduksjon, men lite konkret handling og målrettet utvikling slik at vi på en trygg og god måte, med norsk biomasse, kan bygge opp større innblandingskrav på biodrivstoffet. Så konkret: Er det noen punkter statsråden mener kan avhjelpe situasjonen og øke biodrivstoffproduksjonen i Norge?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg har lyst til å starte med å takke både forslagsstilleren og saksordføreren. Jeg tror det er en stor styrke at komiteen samler seg i hvert fall om en hovedretning gjennom det som Stortinget nå kommer til å vedta, hvor regjeringen må legge fram et forslag om organisering av arbeidet med oppbevaring av norsk radioaktivt avfall og hvordan en skal ha løpet videre. Jeg tror vi skal erkjenne at den problemstillingen som vi opplever i dag, har – skal vi si – mange hatt ansvar for, den har kommet der over tid, og det er på ingen måte tilfredsstillende. Så er det sånn at til det som nå er forelagt – og som vi vet sånn noenlunde når det gjelder kostnader og utfordringer knyttet til å håndtere det på en god måte – trengs det noe tid, og en må lage en god prosess på dette. Jeg forventer at det nå faktisk blir gjort. Men så er det situasjonen da, når vi bare for noen uker siden også fikk opplyst at de var kommet i en situasjon hvor de måtte permittere, de økonomiske problemene og de sviktende markedene var der. Det er klart at det forsterker også intensiteten og alvoret knyttet til forholdet. Jeg tror det er viktig å understreke at vi må være litt utålmodige, og jeg håper også at statsråden kan bekrefte at regjeringen er utålmodig etter å få klargjort prosessen videre for å håndtere det, at en er tydelig på at en får opp en organisering av arbeidet som er tilfredsstillende, og at en også får avklart det økonomiske forholdet. Jeg er glad for at statsråden har sagt at staten påtar seg et medansvar når det gjelder finansieringen av håndteringen, men det er ganske vesentlig for Stortinget at en også vet hvordan de økonomiske mulighetene er for den andre parten til å håndtere dette store problemet. Det må også Stortinget snart bli kjent med, og det kan hende at statsråden kan opplyse litt om det. Det er vel også sånn at selv om det produseres kun 100 kg i året hvis reaktorene starter opp igjen og har normal drift, vil det være vanskelig å følge forurenser betaler-prinsippet her, det vil i hvert fall være krevende for den som driver reaktorene, så det må være noen svar som kommer til Stortinget relativt snart, og som trygger situasjonen for IFE, som trygger situasjonen rundt håndteringen av avfallet, og som gjør at vi er sikre på at en har en god prosess videre. Jeg er spent på hva statsråden nå faktisk kan si ut fra den konkrete situasjonen som er, og så vil jeg utfordre spesielt på hvor raskt statsråden ser for seg at en kan få avklart organiseringsforholdet og hvordan det kan gjøres. Jeg er på vegne av Arbeiderpartiet i hvert fall utålmodig etter å få noen konklusjoner på prosessen videre.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Komiteen har gjennom arbeidet med innstillingen vært opptatt av å få en uhildet og trygg organisering av dem som skal følge opp trygg håndtering, og det har vært en sentral diskusjon. Det ligger sågar et forslag fra et mindretall om at noe bør være på plass fra 1. januar 2017. Jeg kan ha forståelse for at en så konkret tidsangivelse kan være krevende. Men kan statsråden antyde noe om når et sånt uavhengig organ fra dem som produserer avfallet, kan være på plass, og hvordan man får en prosess på det? Jeg tror at Stortinget er såpass utålmodig at en kunne vært fristet til å stemme for 1. januar 2017.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-10-20:
Jeg takker for svaret. Jeg tolker det vel dit hen at organiseringen da er på plass i løpet av første halvår 2017, og så håper jeg at det faktisk blir gjennomført. Til finansieringen og finansieringsansvaret knyttet til oppryddingen: Flertallet i komiteen, altså statsrådens eget parti bl.a., skriver nå at finansieringsansvar på denne måten er avklart gjennom det regjeringen varslet i juli inneværende år om at de ville være med og ta et medansvar. Ser statsråden på noen som helst måte at IFE, som er grunnlaget for avfallet, kan være med på å finansiere noe av betydning når det gjelder håndteringen av dette avfallet i tiden framover?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-20:
Det er snakket mye om biodrivstoff i Norge, men det er gjort utrolig lite. Det er viktig at en øker innblandingskravet. Det er rett, men det er ingen sikkerhet for at den verdiskapingen som kommer som følge av biodrivstoff, skjer i Norge, for det er ikke lønnsomt å produsere biodrivstoff i Norge – i hvert fall ikke på tømmer, som er det mest naturlige. Norge får ikke del i verdiskapingen. Norge får ikke del i det grønne skiftet. Det er store muligheter med dette. Fra regjeringas side snakkes det og snakkes det i abstrakte vendinger, men det gjøres ingen ting for det som er kjernespørsmålet, nemlig lønnsomhet. Det må være lønnsomhet i industrien og i hele bransjen for å få det til. Derfor er mitt spørsmål: Vil regjeringa snart legge fram konkrete forslag om å endre rammebetingelsene for privat næringsvirksomhet, slik at det blir lønnsomt å produsere biodrivstoff – enten det er etanol eller diesel – i Norge?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-20:
En sentral paragraf i markaloven er § 11. Det er den såkalte eventyrskogvernparagrafen, som gir myndighetene grunnlag til å verne på et ikke-vitenskapelig grunnlag. Eventyrskog er – som de fleste forstår av ordet – et spørsmål om synsing. Noen ser eventyr i øst, andre ser det i vest. Mitt spørsmål er enkelt og prinsipielt: Ønsker regjeringa – Høyre og Fremskrittspartiet – på prinsipielt grunnlag å utvide det skogarealet som kan vernes på et slikt uvitenskapelig grunnlag, altså ved bruk av markaloven § 11?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-20:
Ja, Senterpartiet er veldig opptatt av friluftsliv, at det er en viktig verdi, og at det må ivaretas, men det som kom fram ved debatten om denne loven tidligere, var nettopp at det var sterke tilhengere av markaloven som ønsket minst mulig friluftsliv, og i hvert fall tilrettelagt friluftsliv, i områdene. Det er veldig interessant å ha med seg det perspektivet. Vi i Senterpartiet er glad for at Høyre er sammen med oss om ikke å gå videre. Vi er glad for at en skal ta kommunene med seg. Det er helt sentralt. Så det er det enighet om. Men mitt spørsmål var prinsipielt: Vil regjeringa utgått av Høyre og Fremskrittspartiet utvide muligheten til å bruke § 11, eventyrskogvern, på flere områder? Vil en bruke det prinsippet videre eller ikke?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-20:
Den rød-grønne regjeringa la fram forslag til markalov 19. desember 2008, og den ble endret i omfattende grad ved odelstingsvedtak og sanksjonert 5. juni 2009. Det var nærmest enestående. Det var en aktiv debatt i Aftenposten anført av djupøkologiske naturvernfolk, respekterte vitenskapsfolk og nasjonalt kjente idrettsprofiler med Vegard Ulvang i spissen. De gjorde et stort arbeid – all honnør til dem! Formålsparagrafen ble endret fra å fremme friluftsliv og tilrettelegge for naturopplevelser til «å fremme og tilrettelegge for friluftsliv, naturopplevelser og idrett.» Paragraf 5 ble endret: forbudet mot bygg- og anleggstiltak ble endret til at forbudet ikke gjaldt landbrukstiltak. Det var bra. Det kom mange endringer fra Ot.prp. nr. 23 for 2008–2009 til flertallsmerknadene i energi- og miljøkomiteen. Det gjaldt landbruk, idrett og friluftsliv, skiløyper, serveringssteder, alpinanlegg, opprettholde etablerte lokalsamfunn, forhold til naturvernloven, Markarådet samt at marka var for alle. Det kom inn en flerbrukstenkningsforvaltning. Det var riktige endringer, som Senterpartiet støttet. Komiteens flertall i dag, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne ønsker gjennom denne innstillingen omkamp ved å ta inn igjen en rekke områder som Fylkesmannen i Oslo og Akershus foreslo i brev av 17. november 2010. Det var gode grunner for å ta ut de områdene som nå er foreslått tatt inn igjen, fordi det er omfattende menneskelig aktivitet i områdene, f.eks. serveringssteder og store idrettsanlegg. Tilhengerne av markaloven var mot denne typen næringsaktivitet innenfor markalovens geografiske grenser. Det er derfor et uærlig spill å komme nå med slike forslag. En var mot den type aktivitet som en nå ønsker å ha inn i markaloven. En vil altså bruke noe en var mot og tilrettelegge for idrett som argument for at f.eks.Varingskollen skal inn i markalovens virkeområde. Senterpartiet er for vern. Vi er for vern som betyr å ta ut av produksjon på et grunnlag som gjelder sjeldne arter og naturtyper, men da basert på naturmangfoldlovens basis, som er et vitenskapelig grunnlag. Markaloven § 11 gir lovhjemmel for vern av skog basert på det såkalte eventyrskogprinsippet. Det er synsing, og det ødelegger respekten for vern blant folk flest. Utvidelse av markalovens virkeområde er derfor ikke det rette virkemiddelet videre. Vi må tenke langsiktig, flerbrukstenkning kombinert med vern og et vitenskapelig grunnlag har Senterpartiets fulle støtte, og det er vår linje. Vi er veldig takknemlige for at det vitenskapelige miljøet i Norge kjører det fram og at dagens regjering er tilhenger av det.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-20:
Norge har mange stabbur. Vi har mange steingjerder. Vi har mange metallbiter. Vi får stadig større kunnskap om metallbiter med den nye teknologien. Det som det er mye av, er det samme som at det ikke er sjeldent. Det som det er lite av, er sjeldent. Det fører til at stabbur som er sjeldne, som er typiske, steingjerder som er sjeldne, som er typiske, metallbiter som er sjeldne og typiske, kan en gjennom et vitenskapelig arbeid se at det er viktig å ta vare på. Det er det prinsippet som Senterpartiet følger i den sammenheng. Det er mye som er gammelt, som ikke får den typen vern. Det er veldig viktig, for staten har ikke ressurser og privatpersoner har ikke ressurser til å ta vare på alt som er gammelt. En god del av det gamle må forgå, men ikke det gamle som er sjeldent. Representanten Hansson sier at han er skuffet over Senterpartiet, og at vi fører en forflatende naturvitenskapelig argumentasjon, et ensidig og firkantet kjør, og at en gir inntrykk av at en nærmest er imot friluftsformål. Nei, vi er ikke det. Vi var en av drivkreftene bak å sikre at markaloven fikk den formålsparagrafen som den nå har. Miljøpartiet De Grønne var av de fremste som var mot den formålsparagrafen vi nå har, ved at den skal «fremme og tilrettelegge for friluftsliv, naturopplevelse og idrett». Fremme og tilrettelegge for friluftsliv, naturopplevelse og idrett – det betyr at en må gjøre inngrep for at de mange skal få oppleve det friluftslivet som er så flott. Hadde Miljøpartiet De Grønne fått sitt syn gjennom, hadde vi fått formålsparagrafen «fremme friluftsliv og tilrettelegge for naturopplevelse». Idrett hadde ikke vært med. Den aktivitet som skjer i friluftslivet om vinteren, med dagens unge, krever en annen preparering av løyper enn det som det var tidligere. Det er det mulighet til i dag. Det var Senterpartiet for. Det var den gang Miljøpartiet imot fordi en ønsket at det friluftslivet skulle forbeholdes de få. Senterpartiet ønsker at friluftslivet skal forbeholdes de mange.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Jeg forstår utålmodigheten, og den har også vi. Men jeg ber om forståelse for at vi nå jobber kontinuerlig med denne saken. Den er viktig, men den er også vanskelig. Vi har ikke mye erfaring med slike forhold, og vi må ha kunnskapsgrunnlag før vi treffer sikre beslutninger. Det å ha én fast dato, vil jeg være veldig forsiktig med, rett og slett fordi det krever både juridiske og økonomiske avklaringer, det kreves et avtaleforhold knyttet til IFE, og vi må holde fast ved hovedprinsippet om at IFE er ansvarlig. Men staten har altså valgt å ta et medansvar, og jeg har forklart hvorfor jeg mener det politisk og moralsk har vært riktig. Vi skal nå jobbe, vi har fått noen klare anbefalinger, vi ser på hvordan andre land gjør dette, og vi skal ikke bruke unødig med tid. Representantene var tidligere inne på at det ikke måtte gå inn i en ny stortingsperiode. Jeg har ikke det som mål, tvert imot har jeg som mål å jobbe så fort som mulig med dette.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Jeg holder fast ved det juridiske prinsippet knyttet til at forurenser betaler, og at IFE har et ansvar. Det er viktig at de ansvarliggjøres. Men vi har ønsket å ta et medansvar og har vært tydelige på at vi skal ta det ansvaret. Vi må jobbe sammen med IFE om dette. IFE har nå betydelige problemer knyttet til enkelte forretningsområder. På andre områder går det veldig bra. I fjor hadde de et betydelig overskudd, det skyldtes riktig nok noen pensjonsendringer, men det er klart at vi må ansvarliggjøre IFE, og så må vi komme tilbake til hvordan dette skal innrettes. Jeg mener at det er grunn til å stole på staten når staten sier at vi skal ta et medansvar.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Det kan jeg bekrefte. Derfor var det viktig å få en bevilgning i revidert, slik at vi nå er med på dette løpet i Frankrike. Derfor har vi også foreslått bevilgninger for neste år. Det vi har gjort, er å gå gjennom det vi mener er det viktigste som vi kan prioritere, og så er mye av dette foreløpige anslag, og det er usikkerhet fordi vi ikke har noe erfaring i det hele tatt på dette området. Det er jo snakk om 14 mrd.–15 mrd. kr over en del år, så det er klart at dette er mye penger og et langt tidsløp, men vi er nå i en situasjon hvor vi skal kunne følge dette opp.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Den tidshorisonten som representanten trekker opp, gjør vel at alle regjeringer før denne bare har skjøvet på problemet og håpet at det gikk over av seg selv. Det gjør det selvfølgelig ikke. Vi kjører nå et løp hvor vi mener at vi skal kunne holde framdrift. Vi er tydelige på at dette er usikre anslag. Vi har fortløpende dialog med IFE – senest denne uken har det vært møte med IFE – og vi er nødt til å ha en dialog med dem knyttet til hvilke behov de har, og hva vi skal bevilge. Vi har altså valgt ut de viktigste punktene. De siste anslagene til IFE kom så sent som i august – det er altså de 60 mill. kr vi snakker om. Vi har lagt inn 28 mill. kr, fordi vi mener at det er det vi har grunnlag for nå. Så må vi komme tilbake til Stortinget hvis dette endrer seg.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Jeg har stor forståelse for den utrygghet og den bekymring som befolkningen på Kjeller har. Men jeg mener også at vi har et stort ansvar i denne sal for ikke å øke den bekymringen. Det er slik at vi har fagmyndighet som skal avgjøre om det er nødvendig med krisetiltak. Den fagmyndigheten, Statens strålevern, mener at det ikke er nødvendig, og det forholder jeg meg til.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Det er fristende å begynne med den erkjennelsen at jeg er for hunder, i hvert fall! Når det er sagt, er som sagt eieroppfølging og petroleumsressursene olje- og energiministerens ansvar, slik at spørsmål knyttet til det må rettes dit. Jeg tror vi også skal minne oss selv om at Statoil ikke er et stort selskap i verdenssammenheng, men det er et stort selskap i norsk sammenheng, som har gitt oss ufattelige verdier, og som gjør en veldig viktig jobb hver eneste dag. Så er Konkurransetilsynet et faglig uavhengig organ. De har gitt sin faglige vurdering, men de er tydelige også på at dette er en overordnet vurdering. De trenger konkrete saker dersom de skal gå inn og gjøre grundige vurderinger. Det er jo slik at det at noen føler seg forulempet, ikke nødvendigvis betyr at de er det. Det krever en grundig gjennomgang, og den har man altså ikke hatt anledning til å ta i denne saken. Så mener jeg vi skal ta Statoil på ordet i det de nå gir uttrykk for gjennom sine møter med leverandørindustrien. Det er viktig her at alle i denne næringen har god dialog. Det er en gjensidig avhengighet, og det at man har kommunikasjon, det at man blir enige om å endre spillereglene, er kjempebra. Det er viktig at næringen selv bidrar til dette.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-20:
Jeg synes dette har vært en god og veldig viktig debatt. Alt dette handler om at vi er fantastisk heldige. Vi bor i et land som har hatt og har fantastiske naturressurser, og det er blitt bygd opp en fantastisk industri, oljeselskaper og leverandørindustri, som har gitt oss mange viktige arbeidsplasser som skaper ufattelige verdier, og som er viktige og kommer til å være viktige i mange tiår framover. Så er vi nå i en vanskelig situasjon, og det som i hvert fall må være veldig tydelig fra min side, er at kostnadskuttene på norsk sokkel er nødvendige. Vi var i ferd med å prise oss fullstendig ut av markedet. Dette er et internasjonalt marked, så kostnadskuttene er nødvendige, men de må skje på en korrekt og skikkelig måte. Det opplever jeg er det denne debatten handler om, men derfor er dette heller ikke noen «quick fix». Det er ikke noen fasit med to streker under. Vi kan oppfordre, vi kan gå inn i dette, og vi kan følge dette, og det oppfatter jeg at vi alle gjør. Så har vi verktøy. Vi har verktøy i konkurranselovgivningen, og jeg tar absolutt ansvaret for konkurransepolitikken i regjering. Derfor ba vi om den overordnede vurderingen som vi har fått fra Konkurransetilsynet. Skal de gå dypere inn i dette, krever det en sak, det krever at de kan etterforske, og derfor var min oppfordring nå: Hvis noen mener seg utsatt for en oppførsel i strid med konkurransereglene, er det viktig at man benytter de verktøyene man har. Så har vi eierskapsoppfølgingen, som er veldig tydelig på våre forventninger og på vårt samfunnsansvar, og der må jeg bare si at Heggø tar positivt feil. Det er ikke slik at kravene til samfunnsansvar er svekket med denne regjeringen. De er styrket med denne regjeringen. Vi tar samfunnsansvaret på alvor. Jeg tror ikke et eneste styremedlem i noe selskap hvor staten er på eiersiden, er i tvil om det. Det samfunnsansvaret er viktig, og det opplever jeg nettopp at Statoil tar i dag. Representanten Eidsvoll Holmås kom med noen konkrete forslag. Jeg skal selvsagt overbringe dem til olje- og energiministeren, som er ansvarlig, selv om jeg har lyst til å si at jeg er ikke sikker på om standardkontrakter løser dette. Det løser f.eks. ikke maktforholdene, og det løser f.eks. heller ikke det behovet man har for akutt å kunne iverksette ting i et globalt og internasjonalt marked, hvor man må kunne agere, men det skal altså skje på bakgrunn av de lover, regler og rammer vi har.