Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
La meg først få lov til å takke interpellanten for å ta opp en problemstilling som Regjeringen har bidratt til å skape stor grad av uklarhet og frustrasjon rundt. For det er en åpenbar forenkling av problemstillingen når statsråden hevder at Opplysningsvesenets fond eies av staten, fordi Kirken er statskirke. Problemstillingen rundt eierskapet og OVF har vært svært omstridt lenge. Fondet er både grunnlovsfestet og har sin egen lov. Det setter fondet i en særstilling. Det er viktig at Regjeringen ikke undervurderer slagkraften i å sette alt dette til side og konstatere nærmest i en bisetning og som en selvfølge at staten eier fondet, og kan forvalte det nærmest som den vil – særlig tatt i betraktning de merknadene dette hus har gitt fra seg tidligere i saker av samme karakter. Regjeringen er i ferd med å endre OVF-loven slik at det gjør det mulig å tvinge gjennom at tomtefesteinstruksen skal gjelde også for OVFs eiendommer. Det er betydelig tvil i juridiske kretser om hvorvidt forslaget fra Regjeringen er i strid med Grunnloven eller ikke. Det er derfor litt underlig at det ikke finnes snev av ydmykhet fra Regjeringen i dette spørsmålet. Selv om statsråden fra talerstolen tidligere i dag sier at dette handler først og fremst om politikk, så handler Grunnloven om mer enn politikk. Grunnloven handler også om jus. Statsråden avslørte at han var i besittelse av eksamen fra 1. avd. jus, og da bør statsråden være klar over den sammenheng. At det foreligger betydelig juridisk tvil om en slik endring i seg selv, bør være et argument for betydelig grundigere gjennomgang av problemstillingen enn det Regjeringen legger opp til. I tillegg vil en endring av OVF-loven, hvis det mot formodning ligger innenfor Grunnlovens rammer, resultere i en vesentlig formuesflytting fra OVF, eller staten, som Regjeringen sier, til utvalgte og ofte privilegerte borgere som fester eiendom av OVF. Dette er med andre ord ikke noe folk flest får nyte godt av, men det er en direkte gave fra staten, eller OVF, til noen få utvalgte. Av landets nærmere 300 000 tomtefestere er det ca. 8 700 festere som får nyte godt av statens forskjellsbehandling gjennom tomtefesteinstruksen. 7 500 av disse får sin gave på bekostning av OVF. Statsråden har gitt uttrykk for, både her i salen og på Kirkemøtet, at OVF skal få full kompensasjon for de tap fondet blir påført. Da vil jeg be statsråden være så vennlig å bekrefte at en slik kompensasjon til OVF skal gis krone for krone, for å sikre at fondets grunnkapital ikke svekkes. Det betyr i praksis at staten må kompensere til fondet differansen mellom innløsningssum etter tomtefesteinstruksen og markedspris. Det er den eneste måten å oppfylle statsrådens løfte på, og det er helt avgjørende at statsråden er tydelig på dette i salen. Hvis statsråden ser for seg en kompensasjonsordning som kun skal ha utgangspunkt i årlige bevilgninger, så står han med sine løfter på Kirkemøtet lutfattig tilbake. Alle vet, og kan se av de budsjettene som legges frem, at denne regjeringen nedprioriterer Kirken. De kutter i bevilgningene til kirkelig demokrati og vedlikehold av kirkebygg, og de nekter å oppfylle prostereformen. En slik ordning vil i praksis ikke være noen kompensasjonsordning, for den har ingen varighet utover hvert enkelt budsjettår. En reduksjon i fondets grunnkapital vil medføre at fondet i mindre grad kan oppfylle sine fremtidige forpliktelser etter lov om Opplysningsvesenets fond, og det vil bety ytterligere forfall i kirkelige eiendommer. Fremskrittspartiet har tidligere sagt at eierskapet til fondet må behandles sammen med spørsmålet om det fremtidige forholdet mellom stat og kirke. Vi får en stortingsmelding om det forholdet til våren – det er i hvert fall varslet. Og det er naturlig at OVF er en del av omtalen i en slik melding. Det er også fullstendig uakseptabelt at en i påvente av en slik avklaring endrer lovverket slik at en åpner for tapping av fondets grunnkapital. Det kan virke som om Regjeringens stadige angrep på Opplysningsvesenets fond er noe vilkårlig og ikke følger noen prinsipiell linje utover det å finne nye måter å tappe fondet for grunnkapital på. Det er viktig å avklare overordnede rammer og prinsipper før en går til et skritt som medfører større endringer. Det naturlige tidspunktet å gjøre det på, vil være i forbindelse med stat–kirke-debatten. Statsråden viste i stad til den prøvingsrett som Høyesterett har for vedtak fattet av Stortinget, hvorvidt det er innenfor Grunnloven eller ikke. Da vil jeg utfordre statsråden på å si noe om hvorvidt han kan se for seg hvordan en slik problemstilling vil ende hvis den ender i rettsapparatet, og hvordan det da vil sette Regjeringen, staten som sådan, dette hus, OVF og Kirken i en ganske spesiell situasjon.