Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-14:
Hvordan skal jeg bruke fem fattige minutter på en sak som dreier seg om privatisering av vår motor i teknologiutvikling, en motor som et bredt flertall på Stortinget ønsket skulle være heleid av staten for et par-tre år siden, et flertall som har snudd på femøringen uten at det har vært noen bred samfunnsmessig debatt, uten at det har vært noen synlig debatt i partiene, og hvor snuoperasjonene skal konfirmeres i kveld under minimal taletid og uten replikker? Ettersom vi er i juni, kan jeg jo starte med å minne det samme flertallet om at de i juni i fjor gikk fem på da de ukritisk tok bølgen for fusjonen mellom Telenor og Telia. De satte ikke ett spørsmålstegn. Dette er ingen fillesak. Men sentrumspartiene og Arbeiderpartiet har gjort seg fortjent til å bli filleristet, ikke bare på grunn av konklusjonen, men kanskje enda mer for måten de kom fram til den på. Jeg vil hevde at det å tverrvende i politikken uten noen prosess, er uansvarlig. La meg gå tilbake til valgkampen i 1997 og Telecom Revy datert 21. august, hvor alle partiene presenterte sin telepolitikk. Hva sa Senterpartiets Magnus Stangeland? Jo, han var «livredd» for privatisering av Telenor. – «Vi ser på Telenor på samme måte som vi ser på Luftfartsverket, Jernbaneverket og Vegvesenet», sa han. Han var livredd. Så langt ville ikke jeg ha gått. Og hvor lenge varte redselen i Senterpartiet? Jo, i et år og tre måneder, til budsjettforliket høsten 1998. Frykten var fordunstet. På grunn av en politisk debatt, en prosess? Nei. De solgte sitt standpunkt for å få et budsjettforlik med Høyre og Fremskrittspartiet. Mer var det ikke verdt. Større var ikke frykten for livet. Hva sa Kristelig Folkepartis May-Helen Molvær Grimstad i samme avis? Hun sa: «Partiet holder på at Telenor skal være et 100 prosent statlig eid selskap, men Grimstad åpner likevel døren på gløtt: – Om det skal være for all fremtid, det har jeg ikke noe fasitsvar på.» All framtid – hvilket perspektiv har Kristelig Folkeparti på «all framtid»? Et halvår seinere kommer nye signaler i Dagens Næringsliv, og i det før omtalte budsjettforliket, er all framtid over. Et år og tre måneder gjaldt fasiten. Da kan man jo lure på hvor lenge det evige liv varer. Det er kanskje ikke så mye å trakte etter det heller lenger. Dette er ikke politikkutvikling, det er politikk på billigsalg. Hva så med Arbeiderpartiet som sliter med privatisering av Statoil for tiden? Privatisering av Telenor har de stille og rolig lirket gjennom, mens partiet sover. For hva sa deres fraksjonsleder, Karl Eirik Schjøtt-Pedersen i mars 1998 i en flengende kritikk av sentrum? La meg lese, for det kan vi bruke som en del av begrunnelsen for SVs ståsted i denne sammenhengen. Han sa at Telenor «har vært, er og fortsatt skal være et viktig redskap for å fremme denne utvikling. Telenor er myndighetenes viktigste redskap for å nå hovedmålet for telepolitikken om at alle husstander og bedrifter over hele landet skal ha grunnleggende teletjeneste av høy kvalitet og til likeverdige og lavest mulige priser.» Og så fortsatte han: «Nettopp derfor er det Arbeiderpartiets syn at Telenor skal videreføres som et heleid statlig aksjeselskap. Det er dette som gir klarest statlig styring av utvikling innen dette stadig viktigere samfunnsområdet. Selv en liten privat eierandel vil vesentlig svekke statens mulighet for eierstyring. Da Televerket ble omdannet til aksjeselskapet Telenor var det da også en klar forutsetning at dette skulle være et heleid statlig selskap. Arbeiderpartiet står fast ved det.» Det sa han for to år siden. Så fortsatte han å harselere med sentrum, som da hadde begynt å snu: «En ting er standpunktet. Men hva forventer disse partiene å ha igjen av troverdighet. Nok en gang ser vi at de i valgkampen fortalte velgerne en ting, mens de prinsippene de da hevdet nå er sporløst forsvunnet. Hva er igjen av politisk ærbarhet?» – Det er et godt spørsmål. Det kan returneres til Arbeiderpartiet: Hva er igjen av politisk ærbarhet? Hvilken politisk prosess er det som har ført fram til snuoperasjonen? Og har de spurt velgerne? Nei. Vi visste mye om markedsutviklinga for to år siden, vi visste hvilke ulver som tutet på de markedene Telenor opererer på. Da er det forunderlig at det var mulig å harselere slik over sentrum for kort tid etter sjøl å foreta den samme snuoperasjonen – like forunderlig som at sentrum selger sine standpunkter for å få til et budsjettforlik på områder som de sier er viktig, ja hvor de er livredde for forandringer. Vi innser også at Telenor er i en tøff konkurransesituasjon, og skal vi ta vare på eierstyringa, kan vi ikke gi noen promille til privatisering, som Schjøtt-Pedersen sa. Jeg ser at tida er ute, så jeg må tegne meg til en treminutter i denne meget begrensede taletid i denne viktige sak.