Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-12-16:
Når Senterpartiet tok opp denne saken vedrørende dopingbruk, var det bl.a. ut fra erkjennelsen av at dette har økt enormt den siste tiden. En tidobling av beslag når det gjelder dopingpreparater har en altså kunnet registrere fra 2000 til 2003. Tolldirektoratet, politiet og idrettsmiljøet ber om hjelp og klarere retningslinjer, og et lovverk som kan ta tak i dette. Jeg synes det er en veldig defensiv innstilling som behandles her i dag. Jeg er klar over at det er et utvalg på gang som skal legge fram sin innstilling nå ved årsskiftet. Jeg håper at det virkelig blir ved årsskiftet, slik at vi kan få tatt tak i dette og behandlet det som kommer fra dette utvalget, før Stortinget går fra hverandre våren 2005. Det er stor diskusjon om bruk av dopingmidler og om det fører til økt aggresjon og voldelig atferd. Vi vet at i Sverige innførte man totalforbud mot enhver form for doping i 1998. Vi vet også at de har en spesialklinikk for behandling av dopingmisbrukere, og at de har drevet en mye grundigere forskning enn oss. Vi vet også – fra Sverige – at store og alvorlige voldssaker kan føres tilbake til dopingbruk. Det burde være mulig å lære litt av naboen i øst, når vi har så sammenlignbare forhold som vi har, og når kanskje forskningen der har kommet mye lenger enn den har her i Norge. Stiftelsen Antidoping Norge og dopingtelefonen ved Aker universitetssykehus har bedt om at det i sterkere grad blir tatt tak i dette, og uttrykker bekymring for økende bruk av dopingmidler og for at brukerne blir stadig yngre. Ungdom ned i 12–13-årsalderen benytter seg nå av dopingmidler. I forslaget fra SV er det spørsmål om å finansiere dette arbeidet utover tippemidler. Det er jeg enig i at vi bør gjøre. Allerede i Budsjett-innst. S. nr. 11 nå i høst la Senterpartiet inn penger for at bl.a. Stiftelsen Antidoping Norge skulle ha mer ressurser både til forskning og i forhold til påvirkning og forebygging. I brevet fra departementet er det påpekt en del ting som jeg finner interessant. Blant annet står det her: «Utfordringene knyttet til dopingmisbruk som samfunnsproblem må vi etter min oppfatning møte på bred front. Men vi må samtidig vurdere hvilke tiltak som kan være realistiske og være i samsvar med problemets størrelse og art.» Vi vet fra nabolandet vårt at bruk av doping fører til økt aggresjon og voldsbruk. Representanter for idretten ber om hjelp gjennom lovverket, slik at de får en basis for sitt antidopingarbeid. Da forundrer det meg at justisministeren sier at en lovbestemmelse kanskje ikke er et realistisk verktøy. Jeg mener at vi burde gått så langt allerede nå. Voldsbruk og kriminell atferd går ut over tredjeperson, og det gir samfunnsskadelige virkninger. Da synes jeg at lovverket vårt bør inneholde noe om dopingmisbruk. Det vises bl.a. til at man skal styrke det forebyggende arbeidet og gjøre mer innenfor det – og det er bra. Så sier man at helsestasjoner for ungdom – og roser det opp i skyene, nesten – er en viktig arena her. Ja, det er riktig og viktig. Men så får vi beskjed om at helsestasjonene for ungdom sliter driftsmessig. Flere kommuner er i ferd med å bygge ned denne virksomheten fordi det er for dårlig økonomi til å kunne opprettholde den. Da blir det defensivt når man her viser til et verktøy som har problemer. Riktignok er det noen av partiene som har prøvd å øke driftsrammen til helsestasjoner for ungdom, bl.a. ut fra erkjennelsen av at her er det et viktig arbeid å gjøre i forhold til antidoping, men jeg synes at det meste rundt denne saken blir defensivt. Til slutt vil jeg ta opp Senterpartiets forslag. Jeg er spent på hva justisministeren nå sier han vil gjøre med det forslaget. Så vil jeg også signalisere at vi subsidiært støtter SVs mindretallsforslag. Jeg beklager at de har trukket punkt 1 i sitt opprinnelige forslag.