Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2003-12-04:
Jeg vil bare sluttføre det jeg ikke fikk sluttført i sted under replikkutvekslingen med representanten Nybakk. Når hun var så klar i 2002 på hvordan dette velkjente flykjøpet skulle behandles, regner jeg med at hun vil støtte forslaget fra Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet, der intensjonen, om ikke ordrett, er den samme som det hun tidligere har sagt: «Stortinget ber Regjeringen fremlegge en gjennomgang av kostnadene og resultatene i forbindelse med utviklingsavtalene med JSF og Eurofighter.» Så til innlegget mitt. Under høringene i forbindelse med budsjettproposisjonen ble bl.a. tre betydelige organisasjoner, både sivilt og militært, hørt. Jeg tenker da på Teknologibedriftenes Landsforening, Befalets Fellesorganisasjon og Norges Offisersforbund – tre forbund som representerer et betydelig antall ansatte i Forsvaret. Alle de tre organisasjonene gav uttrykk for en sterk mistillit til det framlagte budsjettet. Det ble brukt uttrykk som svik. Jeg vil igjen påpeke at når disse organisasjonene, som representerer så mange av Forsvarets personell, bruker så sterke uttrykk, er det alvorlig og noe man absolutt må merke seg. Andre organisasjoner brukte under høringene riktignok mindre sterke uttrykk og formuleringer, men meningen var ikke til å misforstå: et sterkt signal om skuffelse og mistro over det framlagte budsjettforslaget og de partiene som stod bak det. Et forsvarsforlik kan i og for seg være greit for å kunne gi forutsigbarhet. Fremskrittspartiet har alltid ment at forliket inneholdt for lite penger, men det var dog et forlik som Forsvaret kunne forholde seg til. Nå er forutsigbarheten borte, og forliket inneholder enda mindre penger. I forbindelse med St.prp. nr. 45 for 2000-2001 vedrørende omleggingen av Forsvaret i perioden 2002-2005 sa forsvarsjefen følgende: «En konsekvens av både større avhengighet av NATO og økt satsing på internasjonale operasjoner er at kravene til materiell og treningsstandard øker. Dette skyldes behovet for interoperabilitet med våre allierte både materielt og prosedyremessig, kombinert med kravet til sikkerhet for personellet. Den tidligere filosofi som gikk ut på å greie seg med materiell som var noe mindre moderne, kan dermed ikke benyttes i samme grad, etter som det i en rekke tilfeller bare er det tilnærmet beste som er tilstrekkelig.»Videre fortsetter han:«Dersom det skal lykkes å etablere et forsvar med disse egenskapene må tre» – og jeg siterer bare den første – «forutsetninger oppfylles:Forsvarsbudsjettene må være forutsigbare og holdes på det forutsatte nivå». Dette sier vårt fremste fagmann på området. Etter framleggelsen av årets budsjett sier forsvarssjefen: «Budsjettet er mindre enn forventet basert på det som lå til grunn i St prp 55 og gir ikke den forutsigbarhet Forsvaret har behov for. Flere investeringer som er en viktig forutsetning for moderniseringen av Forsvaret forskyves. Dette får konsekvenser for Forsvarets operative kapasiteter. Forsvaret er bekymret for at det fremlagte budsjett kan få konsekvenser for de omstillingsmål Stortinget har pålagt oss.» Og videre: «Viktige investeringsprosjekter eller deler av prosjekter er utsatt. Det betyr at den modernisering av Forsvarets kapasiteter som lå til grunn i gjeldende langtidsproposisjon ikke gjennomføres i denne perioden.» Dette sier altså forsvarssjefen. Dette er alvorlig, og Fremskrittspartiet har tatt konsekvensen av det. Når ikke regjeringspartiene og Arbeiderpartiet er villige til å følge opp sine tidligere vedtak, gjør Fremskrittspartiet det for dem. I vårt alternative budsjett har vi derfor foreslått å tilbakeføre det budsjettet mangler i forhold til forliket. Forsvarsbudsjettets andel av bruttonasjonalprodukt er en riktig målestokk for de enkelte medlemsland. Og det kan også der tilføyes at Marit Nybakk bruker en litt annen målestokk i forhold til folketallet. Det kan brukes mange målestokker, areal osv. er det noen som bruker, men det riktige, mener jeg, må være i forhold til BNP. Norges andel av BNP lå på 3 pst. i 1990, mens den i 2000 kom ned på 1,9 pst., og den vil etter prognosene bli liggende der i kommende år dersom de signaler som er gitt, blir fulgt opp i forhold til budsjettene for perioden fram til 2005. Gjennomsnittet for NATO-land er 2,2 pst. Det må derfor minnes om at minimumskravet til NATOs søkerland er at de må komme opp på 2 pst., og at de nå gjør store anstrengelser for å tilfredsstille dette kravet. Det burde derfor være en selvfølge at Norge ikke ligger under denne grensen. Det norske forsvarsbudsjettet må derfor snarest heves til minimum 2 pst. av BNP, dvs. 31,2 milliarder 2002-kroner. Selv om spesielle forhold i norsk økonomi relatert til olje- og gassaktivitet bidrar til et relativt høyt BNP, vil vi allikevel som nasjon bli vektet av andre land på dette sammenligningsgrunnlaget. Jeg vil understreke at Fremskrittspartiet alltid har forsøkt å gi Forsvaret det de har etterspurt, nemlig forutsigbarhet i bevilgningene. Fremskrittspartiet er derfor på vegne av Forsvaret og alle forsvarsvenner skuffet over at Regjeringen med støtte fra Arbeiderpartiet nok en gang bryter forutsetningene for forutsigbarhet. Vi mener derfor at den usikkerheten som nå er skapt blant de ansatte i Forsvaret og de vernepliktige, kan resultere i en personalflukt både blant sivile og militære. Resultatet av en uforutsigbar politikk kan bli tap av store menneskelige ressurser, som Forsvaret alltid vil ha behov for. Jeg framsetter de forslagene som er inntatt i innstillingen, fra Fremskrittspartiet, fra Fremskrittspartiet og Senterpartiet og fra Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet.