trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Noen tilleggskommentarer – den ene går på det med kunnskap. Jeg vil bare vektlegge det i meldingen som sier at vi må samle kunnskap og dra nytte av den. I min første uke som helseminister besøkte jeg HUNT i Nord-Trøndelag. Jeg skal tilbake for å besøke dem i morgen. Jeg tror det er veldig viktig at dette stortinget signaliserer at vi kommer til å være rede til å støtte en HUNT 4, som sikrer Norge unikt materiale. Det andre er at vi støtter opp om Folkehelseinstituttets mulighet til å drive avansert forskning på folkehelse. Det er veldig viktig for politikkutformingen, og jeg håper at Stortinget vil være det bevisst. Nå er det slik at jeg som helseminister gleder meg over alt vi har felles i denne sal, og jeg vil ikke snakke noe av det ned. Men jeg vil jo minne om at det er noen dypere forhold her som faktisk trekker i litt ulik retning. Jeg mener at Fremskrittspartiet f.eks. er veldig gode på å presentere en lang rekke forslag til å styrke reparasjonsevnen, mens de på det som leder til de problemene som må repareres, slipper ganske fritt ut – enten det handler om alkohol eller tobakk. Vi har føflekk-kreft/solarium som et eksempel, hvor man mener at de tiltakene som der er truffet, skal fjernes, eller f.eks. innhold i mat. Både Høyre og Fremskrittspartiet har forslag når det gjelder fordelingspolitikk, som vil trekke i retning av større forskjeller – det blir tidvis også fremhevet som en fordel – men den undersøkelsen som Helsedirektoratet legger fram i dag, viser nettopp at små forskjeller er bra for helse. Så undrer jeg meg veldig over, og jeg synes Kjersti Toppe holdt et godt innlegg her, at svaret – på utfordringene med mat og fysisk aktivitet i skolen – fra Høyre er å si: læreren. Jeg tenker: Hvor er motsetningen? Vi er alle for bedre og flere lærere. Det er viktig for skolen. Men det er et krysningspunkt mellom helse og læring: det at elevene er rolige, har spist og får delta, og at de er sosialt sett jevnt fordelt. Jeg synes det er en underlig kortslutning og en ganske talende holdning. Helt til sist: Det er mange forslag om at man skal fjerne avgifter her og fjerne avgifter der. Jeg er ikke imot å se på disse virkemidlene, men jeg tror vi må innse at de har varierende til begrenset virkning på forbruket. På ett område synes jeg det er interessant å se at mens Fremskrittspartiet nå fronter skattefritak for trening på treningsstudioer – det tror jeg treningsstudioene er veldig for, og jeg vil ikke snakke ned betydningen av at flere trener på treningsstudio – sier veldig mange i denne salen, og det er jeg veldig glad for, at det aller viktigste vi kan gjøre, særlig for dem som sitter helt stille, er å bruke en urnorsk ressurs som ligger der helt gratis, og som 80 pst. av oss sier at vi gjerne bruker om vi skal bevege oss, nemlig friluftsliv. Det er ikke bare noe som skal se ut som en prektig holdning til at alle skal gå på tur. Jeg er veldig imponert over hvordan mange kommuner legger til rette for friluftsliv ved å gjøre veien kortere til det som allerede ligger der, og er et unikt folkehelsefortrinn for Norge.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Jeg tar imot de hyggelige ordene og skal gjøre det aller siste til skamme. Jeg vil legge all innsats ned i det – på et kameratslig vis. Ja, jeg mener vi skal ha et særlig fokus på denne gruppen. Og jeg må si jeg opplever hos det aller meste man møter av helsepersonell en varhet for at mennesker er forskjellige, men at de er like i retten til den omsorgen de skal motta. Sånn sett er det ingen omsorgsbehov som er helt like når vi kommer inn og er sårbare i en slik situasjon. Derfor mener jeg at det å ha et ganske universelt prinsipp om at det skal ytes helsehjelp og omsorg, er den beste måte å se den enkelte på. Jeg ville blitt litt urolig hvis vi skulle begynne å gradere hva slags omsorg og oppmerksomhet pasienter skal få, fordi vi alltid da vil komme i grenseland mellom noen pasienter som er kanskje på den siden eller kanskje på den siden. Vi må ha tillit til opplæringen og ledelsen av dem som jobber i vårt helse- og omsorgsvesen – tillit til at de kan se de særlige behovene som representanten har vist til i det spesielle tilfellet han har nevnt.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
God helse er viktig. Den norske befolkningen har stort sett god helse. Kanskje tar vi den gode helsen som en selvfølge helt til den svikter. Det som er utfordrende, er at vi ser store sosiale helseforskjeller. Generelt er det slik at grupper med lang utdanning og høy inntekt har bedre helse og lever lenger. Det er en utfordring vi må ta på alvor. Selvsagt er det slik at alle har et ansvar for egen helse, men samfunnet har ansvar for alles helse. Da må vi gjøre det enkelt å gjøre gode valg. Altfor ofte handler helsedebattene om reparasjon og behandling av sykdommer og lidelser, ikke hvordan vi kan forebygge dem. Det er ikke alltid like populært å fronte de tiltakene som forebygger. Fremskrittspartiet, som er veldig ivrig etter å debattere rusbehandling, er ikke like villig til å forebygge. De vil at 18-åringer skal kunne kjøpe sprit i dagligvarebutikken i hele butikkens åpningstid. Det betyr at en 18-åring skal kunne kjøpe seg vin, øl og sprit i butikken fra kl. 07 om morgen til kl. 23 på kvelden, samt på søndager og helligdager, og at man i tillegg vil senke avgiftene på tobakk og alkohol og innføre EUs tollregler på disse varene, er vel heller ikke gode tiltak for å forebygge sykdom og lidelser. Venstre som også er et parti som liker å markere seg i rusdebattene, skal ha vin og sterkøl i butikkene. Det er litt spesielt når alle er enige om at det å forebygge er bra, at man ikke vil ha regulative tiltak, som vi vet beviselig virker. Vi vet at det er viktig for barns læring at de har spist. Det er bekymringsfullt at mange barn ikke har fått i seg mat før de kommer på skolen, eller at de ikke har med seg matpakker. Derfor må vi ha flere opplegg som det de har på Grålum skole i Sarpsborg. For 80 000 kr i året har skolen gratis frokost hver dag – det dekker både kostnader til mat og lønnskostnader til assistent. Tre dager i uken kan elevene kjøpe seg lunsj for mellom 15–25 kr. Både elevene, foreldrene og lærerne er veldig fornøyd med det opplegget. Lærerne sier det har stor betydning for konsentrasjonen til elvene, og at det er positivt i og med at det skaper et godt sosialt miljø. Når vi ser det har så gode resultater, er det jo litt spesielt at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke kan slutte seg til at det er viktig at skolene legger til rette for gode måltider og tilbyr frukt og grønt i løpet av skoledagen. Folkehelse er ikke noe vi kun driver med i helsesektoren. Vi må tenke folkehelse i alt vi gjør. For å låne ministerens ord: Det er bedre å bygge sunne barn enn å reparere syke voksne.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Som vi har hørt i debatten her, er folkehelse så mangt – fra de store felles tiltakene som løses av fellesskapet, til det hver og en av oss kan gjøre selv. Vi vet at fysisk og psykisk helse hører sammen, at bruk av kultur og natur, idrett for alle – på alle nivå – tilrettelagte friområder, og allmennhetens rett til svaberget, badeplassen og kyststien er folkehelse. Det er det lett å bli enige om. Men én ting er vi litt mer politisk uenige om, og det er bruken av og tilgjengeligheten til alkohol, og hva det betyr for folkehelsen. Når Venstre og Fremskrittspartiet f.eks. vil øke tilgjengeligheten – ha vin i butikk og lengre åpningstider – gir det dårlige signaler med tanke på folkehelsen. De sier altså én ting – det er bra med folkehelse – men de vil noe annet. Velferdsutvalget i Nordisk råd har satt søkelys på alkoholbruk sett i et folkehelseperspektiv i Norden. Utvalgsforslaget, som fikk stor tilslutning på sesjonen, består av tolv godt begrunnede forslag som bør være lette å gjennomføre. Det bes bl.a. opprettet en arbeidsgruppe som skal se på relevansen av all den forskningen som er gjort, for å finne de beste løsningene for å redusere problemene. Det er også viktig å styrke den evidensbaserte forskningen for å kunne se virkningen på kroniske sykdommer, livsstilsykdommer og virkningen på barn og unge som vokser opp i hjem med alvorlig alkoholmisbruk. Alkolås som alkoholpolitisk tiltak er også nevnt, da ulykker relatert til bilbruk og alkohol har store konsekvenser og rammer mange barn og voksne. Det pekes også på at vi må samarbeide mer i Norden, mer med EU og med andre aktører for å finne gode løsninger, fordi vi erkjenner at alle land har de samme store utfordringene. Rådet som kommer fra alle store forskermiljøer, er at tilgjengelighet og pris er de beste virkemidlene. De fleste anbefaler at alle bør følge Norges modell med et vinmonopol. Det å svekke eller uthule vinmonopolet er derfor feil vei å gå hvis vi mener noe med at vi skal påvirke folkehelsen. Det er viktig at en har et bevisst forhold til at også alkoholpolitikken som føres i landet, påvirker folkehelsen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-06-20:
Skolen er en viktig arena for forebyggende arbeid. Læreplanene legger til rette for at barn og unge skal få kunnskap om hvordan man best kan ta vare på egen helse ved å spise sunt og være fysisk aktiv. Men skolen alene kan ikke berge folkehelsen. Høyre mener at det er avgjørende å forsterke samarbeidet mellom skole og hjem på dette området. Skolen må bidra til å gi foreldrene innsikt i forskning om betydningen av at barn spiser frokost, har med mat på skolen og er i aktivitet også etter skoletid. Høyre vil legge til rette for daglig fysisk aktivitet for elevene. Kommunene må utfordres til å utnytte det lokale handlingsrommet bedre, og kan f.eks. organisere skoledagen med lengre pauser som gir elevene større mulighet til å være fysisk aktive. Det er unektelig et stort paradoks at vi aldri har hatt flere kilometer med gang- og sykkelveier, men at vi heller aldri har hatt flere foreldre som kjører ungene til skolen, eller unger som får skoleskyss. Samtidig har vi undersøkelser som viser at det å gå til skolen er den beste starten på skoledagen, fordi elevene da møter våknere og kvikkere, og får større utbytte av den første delen av skoledagen. En god skolehelsetjeneste er også viktig for å forebygge og hjelpe de mange barn og ungdommer som sliter med psykisk sykdom. Det å forebygge skader kan være et betydelig bidrag til bedre folkehelse. Skadeforebyggende forum er koordinator for 20 kommuner og Sogn og Fjordane fylke, som alle er sertifisert etter Verdens helseorganisasjon-standarden «Safe Communities», eller Trygge lokalsamfunn, som det heter på norsk. Harstad ble i 1994 første norske sertifiserte kommune, og i komitéinnstillingen er det vist til at Harstad, sammen med Os i Østerdalen, har gått i front for systematisk skadeforebyggende arbeid, med godt resultat. I Harstad har helsesøster Solveig Rostøl Bakken og kirurg og professor Børge Ytterstad vært pionerer, og satt varige spor etter seg. Folkehelsegevinsten er udiskutabel når skåldingsskader hos små barn er så godt som utryddet, og når man i kommunen og eldreomsorgen har fått oppskriften på hvordan lårhalsbrudd hos eldre effektivt kan forebygges. Samarbeid på tvers av forvaltningsnivåer og sektorer og god ulykkesstatistikk har gjort det mulig å sette inn treffsikre forebyggende tiltak. Trygge lokalsamfunn bygger på en modell og en metode basert på tverrfaglig samarbeid og lokal innsats på tvers av offentlig og frivillig sektor. Gevinsten av større satsing på ulykkesforebygging er økt livskvalitet, bedre utnyttelse av sykehuskapasitet og klok samfunnsøkonomi. Ulykker er dødsårsak nr. 1 i aldersgruppen 1–44 år, ikke kreft eller andre sykdommer, som mange kanskje tror. Bedre kartlegging av ulykkesårsaker kan derfor være nøkkelen til sparte liv og flere gode leveår. Et godt skaderegister er derfor et godt folkehelsetiltak.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-20:
Først vil jeg slutte meg fullt og helt til representanten Toppes innlegg og helseministerens siste innlegg. Jeg er også veldig forundret over at opposisjonen ikke forstår at skolemat og skolefrukt er bra. For å si det sånn, man får ikke særlig mange lærere for noen bananer. Hvis man er opptatt av det, må man prioritere lærere. Det ønsker SV, og det utfordrer jeg opposisjonen på. Men jeg har tenkt å ta ordet til en annen sak, og det handler om at folkehelse også må handle om at helsevesenet ikke påfører folk helseproblemer. Det er mye medikamentbruk i Norge. Én type medikamenter som det brukes fryktelig mye av, er de såkalte B-preparater: sovemedisiner, beroligende piller og smertestillende tabletter. Det er det man tar, og får, i forbindelse med livets kriser – veldig ofte altfor lenge. Det står i veilederen at man ikke skal ta disse medisinene lenge. Så oppstår det bivirkninger, som blir diagnostisert som ny sykdom, ofte psykisk, noen ganger fysisk, og man blir igjen medisinert. Dette blir folk syke av. I Sverige og i Danmark har en store faglige enheter på dette, i Norge behandler vi dette sammen med både rus og annet. Dette er ikke rus. Det er ikke mennesker som har søkt rus, det er mennesker som søker demping av en smerte, og som blir påført et helseproblem. Jeg er veldig glad for de merknadene som er kommet inn om at man nå skal ha en veileder, og jobbe med det. Men jeg tror ikke at det er mangel på veileder egentlig, for den som finnes, er ganske god, hvis den hadde blitt brukt. Men helseministeren sa at det var viktig å samle kunnskap, og jeg vil utfordre helseministeren litt på det å gå inn i dette feltet. Jeg har i alle de årene jeg har vært på Stortinget, jobbet med folk som har falt ut av arbeidslivet, og har det sosialt vanskelig. I Sverige har man undersøkt det, og funnet ut at av de som detter ut av arbeidslivet og aldri greier å få fotfeste igjen, er det over 80 pst. som har en slik medikamentbruk, og som har fått store helseproblemer – det er kjernen til problemene som gjør at de ikke kommer seg opp igjen. Problemet er at det er vanskelig å trappe ned på dette. Noen blir trappet ned altfor fort, eller legen bare slutter. Det ender ofte i et rusmisbruk. Det trengs etter min mening tilfriskningsenheter i alle helseregionene for dette. Det trengs kunnskap hos primærlegene for ikke å påføre folk helseproblemer, og i så fall hjelpe dem ut av det på en faglig bedre måte enn man gjør i dag. Jeg er helt sikker på at et dypdykk ned i denne kunnskapen er nødvendig i Norge, for jeg er ganske sikker på at vi ikke har all kunnskapen, og i hvert fall på at den ikke er til stede i primærhelsetjenesten hos fastlegene, som er de som skriver ut medisiner, og som ikke alltid er i stand til å veilede slik at folk kan komme ut av dette igjen.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Psykisk helse må ses i et folkehelseperspektiv, fordi alle har det. Det handler om glede og sorg, eller tristhet, det handler om hvordan vi tenker, vår atferd, hvordan vi opptrer i grupper, og hvordan vi er alene. Det handler om hvordan vi utvikler oss, om utadvendthet og innadvendthet, om holdninger og om engstelighet og mestring. Det handler rett og slett om hvordan vi går gjennom livet. Ser en på psykologien som fag, vil en fort oppdage at det vi kaller sykdom, er viktig, men utgjør bare en liten del av faget. Vi hører ofte at verdien av innbyggernes arbeidskraft er større enn det vi har i oljeformuen. Da sier det seg selv at hvordan vi tar vare på den psykiske helsen, handler om hvordan vi forvalter landets mentale kapital. Forebyggingen må starte tidlig. Barnehagereformen har gitt uante positive effekter. Det er omfattende dokumentasjon på at barnehager av høy kvalitet har store og langvarige positive virkninger på barns senere psykiske helseutvikling. Virkningen er aller størst for barn som kommer fra hjem der foreldrene har lav utdanning og inntekt. Fordi barna begynner der i tidlig alder, og nesten alle er der, og fordi det miljømessige grunnlaget for god psykisk helse gjerne legges i de tidlige barneårene, har barnehagene fått en betydning for folkehelsen som ingen i utgangspunktet hadde regnet med. Det er i barnehagen barn lærer å regulere følelsene sine, tenke logisk og kreativt, utfolde og styre atferden sin, håndtere forholdet sitt til andre og mestre utfordring og konflikt. Det er viktig at barnehagene fremmer psykisk helse og trivsel og bygger opp evnen til å stå imot belastninger som senere i livet kan føre til psykiske lidelser. Formålsparagrafen i barnehagene dekker ikke i dag det psykososiale miljøet. Det vil regjeringen gjøre noe med, og utreder nå dette. Det er god folkehelsepolitikk. Skolen er en arena hvor barn møtes, og lærer. Der lærer de om fysisk helse, og om hvordan kroppen henger sammen, men jeg har gått igjennom læreplanene med psykisk helse for øye, og temaet er nesten fraværende. Dermed lærer ikke barn nok om hvordan hjernen fungerer, eller trener på evnen til å sette ord på det de opplever i livet. Utfordringene til barn oppdages for sent. Så det må tas en diskusjon om psykisk helse i skolen. Jeg vil gjerne berømme komiteen for å omtale lavterskeltilbud for barn og unge i skolen og satsing på skolehelsetjenesten. Det er helt riktig vei å gå, fordi alle har en psykisk helse.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Jeg vil gjerne starte mitt innlegg med noe som illustrerer en veldig viktig forskjell mellom et stort flertall på Stortinget og særlig Fremskrittspartiet. Det går på synet på individ og samfunn. Også i denne debatten har Fremskrittspartiet sagt at vi først og fremst er individer og ikke grupper. Det er bare trist. Som sosialdemokrat er jeg opptatt av å få fram hvor avhengige vi som mennesker er av fellesskap. Vi trenger å høre til et fellesskap. Vi trenger å kjenne en betydning i hverdagen, vi trenger å bety noe for andre. Det er mye folkehelse når vi føler det. Vi ser åpenbare og veldig tydelige folkehelseproblemer som følge av dyrking av individ og kropp, reklame, frislipp av alkohol og tobakk, ensomhet osv. Derfor er jeg som sosialdemokrat også opptatt av at vi må bygge samfunn hvor vi tar ansvar for hverandre, og hvor vi løfter i flokk. Dette er et stort frihetsprosjekt, for frihet er ikke bare frihet til, det er også frihet fra, noe diskusjonen rundt røykeloven er et viktig eksempel på. Her er folkehelsemeldingen banebrytende. Jeg vil særlig trekke fram det som er viktig, som går på forbrukerspørsmål, matmerking og reklame rettet mot barn. En annen måte å vise fellesskap på ser vi gjennom HUNT, helseundersøkelsen i Nord-Trøndelag, som er en samfunnsdugnad hvor nordtrøndere – også ungdommer, gjennom Ung-HUNT – med stort oppmøte bidrar med sitt blod, noe som gir stor oversikt over folkehelsen, og som er relevant for resten av landet og internasjonalt. Nordtrønderne flytter kanskje ikke like mye som andre, så det er en ganske homogen og stabil gruppe å forske på. Vi ser også at det er kommet over hundre doktorgrader som følge av HUNT 1, 2 og 3. Det er svært verdifulle funn og data. Det er interessant at dette nå gjøres tilgjengelig for kommunene, slik at en på kommunenivå kan se hvordan det ligger an med folkehelsen – slik at man kan drive et aktivt, forebyggende arbeid i hver enkelt kommune. Det er bra. Dette er et pionerarbeid. I morgen får statsråden anledning til, som han selv sier, å se nærmere på dette arbeidet ved nok et besøk på HUNT forskningssenter i Levanger. Jeg vil benytte anledningen til å uttrykke stor tilfredshet med at både folkehelsemeldingen og statsråden sender positive signaler om det arbeidet som skal skje videre.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-20:
Jeg skal være veldig kort og bare be statsråden nok en gang om å forsikre meg om at det til tross for vedtaket i dag kommer til å bli et spesielt fokus på denne gruppen i det arbeidet som nå skjer. Jeg vil bruke resten av replikken min til både å takke Stortinget, takke presidenten og ikke minst statsråden for gode debatter gjennom de årene som har vært – takke for den saklige uenigheten som har vært, og at vi på den måten vi bedriver demokrati, alle sammen har respekt for hverandre. Så skal jeg driste meg til å få lov å ønske statsråden lykke til i fremtiden, kanskje primært i opposisjon.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-06-20:
Det er en enstemmig komité som ønsker å gi sin tilslutning til utbygging av E6 Alta vest. Det er en totalstrekning på 13 km hvor det inngår bygging av to tunneler på til sammen 3,6 km. Prosjektet vil som sådan forkorte E6 med om lag 2 km vei, og som sagt er det en enstemmig komité som står bak innstillingen.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-06-20:
Jeg registrerer at vi er uenige i så måte i saken, men når det gjelder saksframlegget, er det en enstemmig komité som legger det fram. Jeg tenkte så at jeg ville benytte anledningen til å ønske alle mine kolleger en riktig god sommer!
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Som saksordføreren redegjorde for, er det en enstemmig innstilling i denne saken. Jeg er veldig glad for at vi fikk behandlet saken før sommeren og at komiteen var så fleksibel og smidig, for ellers ville vi fått stopp i byggingen av prosjektet. Grunnen til at jeg tar ordet i denne saken, er merknadene fra opposisjonspartiene når det gjelder antallet anbud som har vært benyttet på denne strekningen. Konklusjonen som opposisjonspartiene trekker, er slett ikke den konklusjonen og de erfaringene som Statens vegvesen og de øvrige aktørene som står bak denne utbyggingen, har i denne saken. Tvert imot har de veldig god erfaring med at det har vært så mange anbud på denne strekningen, for dette har gitt muligheten til å bruke både lokal, nasjonal og internasjonal kompetanse. Nå er det jo som kjent noen problemer knyttet til det ene internasjonale selskapet som er inne, men det er veldig gode erfaringer. Det har gitt stor konkurranse om de enkelte prosjekter, og det har gitt store lokale ringvirkninger at så mange lokale entreprenører har hatt muligheten til å delta i denne utbyggingen. Både næringslivet og bransjeorganisasjonene i området er fornøyde. Dette har også ført til en besparelse, men det har ikke tatt lengre tid eller hatt konsekvenser for tempoet. Jeg mener at nettopp denne saken er et godt eksempel på hvor viktig det er å bruke ulike kontraktstrategier for ulike samferdselsprosjekter. Nå skal jeg ikke dra opp igjen debatten vi hadde på tirsdag i forbindelse med NTP. Den var både lang og omfattende. Men jeg vil likevel anbefale opposisjonen å innta en litt mer dynamisk og fleksibel tilnærming til ulike samferdselsprosjekter.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-20:
Når det gjelder utbyggingen langs Mjøsa har vi i dag sett at en av entreprenørene har gått konkurs. Det er klart at det gir uro for forsinkelser på den strekningen. Men det jeg har tenkt å spørre statsråden om, er: Er de som nå skal forestå utbyggingen på de to parsellene som kommer på E18, gjennomgått og sjekket? Så vidt jeg har brakt i erfaring, har denne entreprenøren på utbyggingen langs Mjøsa, som nå har gått konkurs, også en milliardgjeld bak seg. Mitt ringe spørsmål er: Hvordan sjekker regjeringen opp at de som får denne type anbud, har mulighet for å stå løpet ut?
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-20:
Nå var min første replikk knyttet til entreprenørene på E18, så sånn sett mener jeg nok at det absolutt berørte saken. Men neste spørsmål handler om at forrige utbygging, Sekkelsten–Knapstad, ble sluttført 150 mill. kr under budsjett. Jeg ser at kommunene i området er svært opptatt av at det da bl.a. skulle være mulig å se på både dette med rasteplass og det som går på tilførselsveien. Nå ser jeg at Statens vegvesen overforbruker i budsjettet, og kommunene får en regning i fanget – noe man ikke ville fått med offentlig–privat samarbeidsfinansiering, for da ville entreprenøren selv måttet ta den merkostnaden. Hva er statsrådens vurdering av kommunenes uttrykte ønske om at penger spart tidligere, burde vært brukt til denne tilførselsveien?
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-20:
Jeg takker for debatten. Jeg registrerer at noen mener at dette er et tverrpolitisk ansvar, og har lyst til å få frem vei- og jernbanebygging og dess like, men også har et ansvar for at det går så sakte. Jeg har lyst til å minne om at i de siste 40 årene er det noen som i 33 av de årene har hatt mer ansvar enn andre. Jeg tror at folk flest er opptatt av å få vei raskere, og har liten forståelse for en klattvis og dyr utbygging. Sånn sett er det å ha andre og nye løsninger av de tingene vi ønsker oss både på planleggingssiden, på byggemetodesiden og på finansieringssiden. Jeg opplever at det også er det folk etterspør. Så registrerer jeg også at posisjonen mener at det ikke er så veldig lenge siden dette ble behandlet i Stortinget, men jeg tør minne om at Stortinget ikke lever i et vakuum. De politiske vedtakene starter lokalt, og i 1989 startet dette. Jeg husker det veldig godt, for det var i mitt eget kommunestyre, og det var tilsvarende fem andre kommuner langs E18 som var avhengige av å få enighet om dette. Saken om en forsert utbygging av E18 startet i 1989, og jammen sa jeg forsert. Da komiteens flertall under behandlingen av den siste saken i utbyggingsløpet påpeker det meget uheldige i at utretting av tilførselsvei fv. 115 fra Vamma og rasteplassen ved broen, som begge var med i det opprinnelige budsjettet for finansiering av nettopp delprosjektet Sekkelsten–Knapstad, ikke er tatt med i regjeringens forslag og kommunene i området påpeker det til stadighet, tør jeg minne om at det er der ute politikken er oppe til eksamen. Vi påpeker at E18 gjennom Østfold ikke kan anses fullstendig ferdigstilt i dette området før disse delprosjektene er sluttført. I tillegg påpeker lokalavisen at veien ikke blir ferdig, fordi den allerede er for smal ut fra den trafikkbelastningen og den årsdøgnstrafikken som allerede er der nå. Vi ser at den forrige parsellen på dette området var 150 mill. kr under budsjett, og kommunene i området uttrykker naturlig at det hadde vært ønskelig at denne tilleggsfinansieringen på 90 mill. kr burde ha vært med, fordi det opprinnelig var inne i helheten. Jeg tror at et uttrykt ønske om at regjeringen vil komme tilbake med dette i statsbudsjettet for 2014, hadde vært denne helhetstenkningen. Statsråden sa selv at det også var noe uenighet i forståelsen av om dette hørte med i prosjektet eller ikke. Jeg har lyst til å takke komiteen for arbeidet. Jeg ønsker også å takke for det arbeidet som er gjort i komiteen i hele denne fireårsperioden. Jeg regner med at dette er siste sak for oss.
Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Bare tre raske ting: Det gjentas fra opposisjonen at dette har tatt 20–25 år. Vel, det første vedtaket i Stortinget om utbygging av E18 og E6 ble gjort for 13 år siden. Så til representanten Hoksrud, som lurte på hvorfor det har tatt så lang tid å få saken fram til Stortinget. Hvis representanten Hoksrud hadde lest proposisjonen, hadde han sett der at man på grunn av usikkerhet rundt innføringen over fylkesgrensen, som opprinnelig var planlagt, men som forrige gang vi behandlet utbyggingen av E18 ikke lå inn over fylkesgrensen, nå allikevel ligger inn over fylkesgrensen til Akershus. Den reguleringsplanen ble vedtatt i kommunestyret i Ski, som er den berørte kommunen, 15. mai i år. Derfor tok det sin tid før proposisjonen kom til Stortinget. Men så til det siste poenget mitt. I det siste har vi hørt mye – spesielt fra Høyre, men også fra de øvrige opposisjonspartiene – om at vi er nødt til å styre mer i stort når det gjelder samferdsel. Senest var det representanten Helleland som i beste sendetid i Dagsrevyen sto der og sa at Høyre ønsker å styre mer i stort. Maken til dobbeltkommunikasjon når man gjør en rasteplass til en stor politisk sak i landets nasjonalforsamling! Lenger fra å styre i stort i samferdselspolitikken er det vel neppe mulig å komme.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-20:
Ved behandlingen av St.prp. nr. 26 for 1999–2000 ga Stortinget sitt samtykke til delvis bompengefinansiering av utbygging av både E6 og E18 i Østfold. Det ble på det tidspunktet ikke tatt stilling til framdrift på utbyggingen, og utbyggingen har siden vært forelagt Stortinget i flere omganger. E6 i Østfold sto ferdig som firefelts veg i 2008. Fram til nå har vi ikke hatt en endelig sluttplan for når E18 i Østfold kunne stå ferdig utbygd. Utenriks godstransport over E18 i Ørje er nest størst i landet etter E6 på Svinesund, og fortsatt utbygging er derfor viktig for regional utvikling og for å redusere næringslivets transportkostnader. Regjeringen legger gjennom denne stortingsproposisjonen fram et samlet opplegg for sluttføring av Østfoldpakka, inkludert utbygging og finansiering av E18 Riksgrensen–Ørje og E18 Knapstad–Retvet. Det er lagt vekt på at det er lokalpolitisk tilslutning til finansieringsopplegget. Anleggsstart på de gjenstående parsellene vil være i 2013 og 2014. Opplegget vil legge til rette for at E18 i Østfold kan stå ferdig utbygd høsten 2016. Jeg er veldig glad for at komiteen så mulighet til å behandle denne saken på tross av korte tidsfrister, og jeg er veldig fornøyd med den klare tilslutningen til regjeringens opplegg og forslag som ligger i dagens innstilling.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-20:
Det er jo slik ved enhver anbudsutlysning at Statens vegvesen vil gjennomgå en rekke forhold knyttet til både HMS-erklæring og til de økonomiske forholdene ved tilbyderne. Jeg er gjort kjent med at Statens vegvesen også i forbindelse med de anbud som har vært lyst ut på fellesprosjektet, har hatt en gjennomgang av de ulike tilbyderne, og ikke har fått noen opplysninger som tilsier at de ikke kunne gi anbudet til Alpine Bau. For øvrig er vel det egentlig ikke tema for dagens sak – men det er i alle fall de opplysningene jeg sitter med så langt i denne saken.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-20:
En må nok si at når det gjelder spørsmålet om tilførselsveg av fv. 115, har det jo vært en del diskusjon om det var en del av Østfoldpakka eller ikke. Vi har jo fra statens side ment at rasteplassen ikke er en naturlig del av Østfoldpakka. En valgte likevel å ta inn noen tiltak som et bidrag over rammen for Østfoldpakka. Men en har kommet i den situasjon at når det gjelder ytterligere tiltak, er det tiltak som bør finansieres gjennom fylkeskommunens ordinære rammer. Men der er det en viss grad av uenighet mellom fylkeskommunen og kommunene, og det er en uenighet der som jeg er enig med representanten Kjernli i at en fra Stortingets og regjeringens side bør være forsiktig med å mene noe om. Ellers må jeg si at det er interessant at representanten Schou mener at med Høyre i regjering ville dette vært ferdigbygd mye tidligere. Høyre satt jo i regjering i fire år – rett etter at den første proposisjonen ble vedtatt i Stortinget. De hadde all mulighet til å vedta dette som et forutsigbart prosjekt – eller et OPS-prosjekt. Det ble ikke gjort fra Høyres side i løpet av de fire årene de satt i regjering.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-20:
Jeg erkjenner at denne proposisjonen kom sent til Stortinget. Det har vært mye arbeid som skulle gjennomføres, også hos fagetaten, før en kunne legge fram saken. Vi har vært tydelige på at vi har ønsket at de skulle klare å få den ferdig. Vi har ikke lagt noe utilbørlig press, og jeg mener at de også har hatt den tiden de trenger for at det er kvalitativt godt nok. Men vi hadde nok ønsket at den skulle komme fram. Jeg er veldig glad for at den har kommet fram, og jeg er veldig glad for at komiteen også så seg råd til å behandle den, for hvis ikke ville vi ha risikert en ytterligere forsinkelse på inntil et halvt år på hele prosjektet, og det ville ha vært synd. Når det gjelder rasteplasser, er regjeringens holdning at den omtalte rasteplassen som eksemplene her viser, er ikke en naturlig del av Østfoldpakka, og den ligger derfor ikke inne. Når det generelt gjelder rasteplasser, er jeg opptatt av det, og jeg mener at en bør ha gode og fornuftige rasteplasser, slik at en får innfridd de kravene næringen har til hviletid.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Jeg slutter meg til dem som har uttrykt takknemlighet for at komiteen har vist smidighet og fått proposisjonen behandlet, selv om den kom i seneste laget. Så synes også jeg det er påfallende å høre i denne debatten og for så vidt også i debatten om Nasjonal transportplan hvor mange nye ideer og gode løsninger Høyre har kommet med etter at de kom ut av regjeringskontorene. Det er lite troverdig at man ikke har kommet med noe av dette før, for de er ikke nye, og de er heller ikke – viser erfaringer fra andre land – gode. Men det jeg egentlig tok ordet for, var at representanten Bård Hoksrud, som i denne debatten – og som i tidligere debatter – snakket om at staten bør ta regningen. Det var gjort til et stort nummer fra hans side også da man diskuterte saken om obligatorisk bombrikke. Han mente at staten kunne spleise litt på den med bilistene. Representanten Hoksrud snakker som om staten er en rik onkel i Amerika, men statens penger er skattebetalernes penger. Så det representanten Hoksrud ber om, er at bilistene – i dette tilfellet – skal spleise med skattebetalerne, men skattebetalerne er jo ikke bare representanten Hoksrud og meg og andre som har god lønn. Det er pensjonister som betaler skatt, det er uføretrygdede som betaler skatt – det er staten. Så ser jeg at representanten Hoksrud nå tenker på oljefondet, men oljefondet er også innbyggernes penger. Så det er altså ikke slik at man kan skjerme innbyggerne. Man kan diskutere hvor stor fordeling som skal tas over statsbudsjettet, og hvor stor fordeling som skal tas inn i form av bompenger – i dette tilfellet. Men også det som tas fra statsbudsjettet, tas fra innbyggerne. Og det er ikke så veldig stor forskjell, tror jeg, på innbyggere med bil og innbyggere uten bil. Så uansett ender regningen på bilistene, det er bare et spørsmål om hvilken faktura man skal skrive den ut på.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Med fare for at representanten Hoksrud trenger det siste minuttet også, vil jeg bare si at jeg tror regnestykket han gjør om det som betales inn i avgifter fra bilbruk og bilister, og det som brukes på vei, ikke er fullt så enkelt, selv om jeg også er enig i at det gis et overskudd som brukes til andre nyttige formål over statsbudsjettet. Men hvis jeg kan sende med representanten Hoksrud en liten henstilling eller en liten tanke som han kan tenke på i ferien til vi møtes igjen, er det at han bør begynne å snakke om at bilistene kan spleise med skattebetalerne. Da ville man være litt mer presis på hva dette handler om.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-06-20:
I forbindelse med behandlingen av Prop. 178 S ber regjeringen om fullmakt til å kjøpe seg opp til 65 pst. i Cermaq ASA. Jeg registrerer at det i proposisjonen vises til nedsalgsfullmakt som ble gitt i forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 1 for 2007–2008, men en har åpenbart ikke fått med seg den nedsalgsfullmakten som regjeringen selv ba om, og som ble gitt, i forbindelse med behandlingen av Prop. 1 S for 2012–2013. I selskapsrettslige forhold har man minoritetsveto, eller såkalt negativ kontroll, ved 34 pst. Man har simpelt flertall ved 51 pst. Og man har majoritet og kan blokkere minoritetsveto ved 67 pst. Mitt spørsmål til statsråden blir: Kan statsråden svare på hvorfor en velger å be om fullmakt til å kunne kjøpe seg opp til akkurat 65 pst.?
Svein Flåtten (Høyre), 2013-06-20:
Det er to begreper som næringsministeren har brukt de siste dagene i denne saken. Det ene er «å maksimere verdiene». Det bruker han mest i avisene. Det andre er «gode industrielle løsninger». Å maksimere verdier vet jo Høyre egentlig hva dreier seg om, så det skal jeg ikke spørre så mye om. Men hva innebærer «en god industriell løsning» i denne saken for næringsministeren? Hvilket innhold har det – sett i relasjon til det han betrakter som en god og aktiv næringspolitikk?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-20:
Eg vil takke saksordføraren for ein grei gjennomgang av saka, og eg skal ikkje teikne opp att heile det biletet som blei lagt fram av han. Denne saka gjeld fullmakt til regjeringa for å gjere oppkjøp og nedsal i Cermaq ASA. Frå før har regjeringa fullmakt til å redusere staten sin eigardel til 34 pst. No ber regjeringa om utvida fullmakter både til nedsal og oppkjøp. Det har vore interesse rundt selskapet den siste tida, både for heile selskapet og for delar av selskapet. Det er no behov for å kome fram til gode industrielle løysingar. Som førre talar refererte til, er vi opptekne av å kome fram til gode industrielle løysingar, og også sikre verdiane i selskapet. Det er ikkje nødvendigvis noka motsetning mellom gode industrielle løysingar og å sikre verdiane i selskapet. Det er viktig at staten som ein stor eigar har handlingsrom til å leggje til rette for ei god utvikling av selskapet. Staten skal vere ein aktiv eigar, slik det er lagt opp til i stortingsmeldinga om statleg eigarskap. I stortingsmeldinga om ein aktiv statleg eigarskap er Cermaq ASA plassert i kategorien for finansielle investeringar. Samtidig peiker ein samla komité i innstillinga til Stortinget på at marin sektor er eit viktig strategisk satsingsområde for Noreg. Det går bl.a. fram av sjømatmeldinga, som nyleg er behandla her i salen. Med ei berekraftig forvaltning av sjømatnæringa og oppdrettsnæringa kan oppdrettsnæringa få ein betydeleg vekst i tida framover, og dermed vil den strategiske betydninga av næringa iallfall ikkje bli noko mindre i tida som kjem. Komiteen peiker på at regjeringa ved eventuelle transaksjonar vurderer moglegheita for strategisk eigarskap der hovudkontorfunksjonar, forsking og strategiske funksjonar får hovudbase i Noreg. Det er ting som ein må ha med i den vidare prosessen i handteringa av eigarskapen. I denne saka får regjeringa utvida fullmakter for å ha større handlingsrom til å sikre verdiane i selskapet og til å sikre ein industrielt god eigarskap og vidareføring av selskapet. Men fullmaktene er ikkje pålegg om gjennomføring.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-06-20:
Cermaq er et av verdens ledende havbruksselskaper, der staten eier 43,54 pst. Statens målsetting med eierskapet i Cermaq er beskrevet i eierskapsmeldingen: «Målet med statens eierskap i Cermaq ASA er å bidra til utviklingen av et viktig miljø for oppdrett, fôr og forskning på fôr i Norge og internasjonalt. Staten er opptatt av at selskapet er en vesentlig aktør i videreutviklingen av norsk oppdrettsnæring. Selskapet skal drives på forretningsmessig grunnlag.» Jeg vil også legge til, slik flere representanter har vært inne på, at dette er en viktig strategisk næring for Norge, og vi har nettopp vedtatt sjømatmeldingen her i Stortinget. Det foreligger nå et bud på Cermaq fra Marine Harvest, som har gitt tilbud på alle utestående aksjer i Cermaq. I en pressemelding 10. juni 2013 anbefaler Cermaqs styre sine eiere å avslå tilbudet, og ber aksjonærene vente på mulige alternative løsninger. Marine Harvest har de siste ukene forsøkt å få kontroll med fôr- og oppdrettsselskapet Cermaq. Regjeringen har på bakgrunn av dette fremmet en proposisjon for Stortinget om fullmakt til å kjøpe seg opp til inntil 65 pst. eierandel i Cermaq for å kunne sikre seg full kontroll, men også tillatelse til å selge hele statens eierpost. Målet med dette er å ivareta statens interesser og bidra til en industriell løsning. Senterpartiet er opptatt av at staten aktivt skal ivareta sine interesser, og offensivt møte Marine Harvest. Senterpartiet mener at det i slike situasjoner er viktig å vise handlekraft og ha handlingsrom til å håndtere ulike situasjoner som kan oppstå. En sammenslåing av selskap med oppdrettskonsesjoner kan bli konsekvensen av den situasjonen som nå er oppstått. Det har derfor vært viktig for Senterpartiet at regjeringen parallelt setter i gang et arbeid for å bidra til at verdiene i oppdrettsnæringen i større grad kommer kystsamfunnene til gode, og for å få fram tiltak som kan bidra til eiermessig mangfold i næringen. For Senterpartiet er det siste særdeles viktig. For Senterpartiet er det et klart mål å bidra til at verdiene i oppdrettsnæringen i større grad kommer kystsamfunnene til gode og å bidra til å videreutvikle de små og mellomstore aktørene i næringen. Dette må vi klare å gjøre parallelt. Med dette utgangspunktet støtter Senterpartiet forslagene i den framlagte proposisjonen. Jeg vil i likhet med andre talere her benytte anledningen til å takke for et godt samarbeid i komiteen, og ønsker alle en riktig god sommer!
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-20:
I et brev til departementet datert 17. juni i år skriver leder og fagsjef i Norske Sjømatbedrifters Landsforening bl.a. følgende: «Den forestående oppheving av eierskapsbegrensningen i norsk havbruk – hittil har ikke noe selskap kunnet eie mer enn en fjerdedel av konsesjonene – vil øke risikoen for at store deler av den norske oppdrettsnæringen kommer i spill. Dersom staten i tillegg velger å selge sin strategisk viktige eierposisjon i verdens tredje største oppdrettsselskap til den ledende globale giganten – styrt fra Kypros og London – vil det være et sterkt signal til resten av den norske oppdrettsnæringen om å gjøre det samme. For hvorfor skal alle de andre oppdretterne langs kysten brette opp ermene og sikre styring og verdiskaping, hvis staten – den rikeste av oss alle – skulle la seg friste til å flagge ut og la Marine Harvest overta, som største gjenværende konkurrent. Dersom Regjeringen velger en utflaggingsstrategi for norsk havbruk, vil det føre til at Norge enda mer blir et rent produksjonsområde, og den økonomiske og samfunnsbyggende effekten av dette vil bli betydelig innskrenket for landet vårt.» Hva er statsrådens kommentar til det siterte utdraget fra brevet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Som representanten selv påpeker, kan man med over en tredjedel av eierskapet i enkelte tilfeller være i en blokkerende situasjon. Det gjelder ikke bare staten, det gjelder også andre eiere. Ved at staten kommer opp på 65 pst. andel legger vi til grunn at det for alle praktiske formål vil sikre oss over to tredjedels flertall og dermed full handlefrihet dersom vi ønsker det. Det er bakgrunnen for denne fullmakten. Som jeg sa i mitt innlegg: Det ikke å ha en slik fullmakt og handlefrihet tror vi innebærer minst like stor risiko som å ha en slik fullmakt. Hvis jeg får legge til: Jeg har litt vanskelig for å forstå det når Fremskrittspartiet sier at vi skal sikre en norsk forankring av EWOS og samtidig insisterer på at vi skal selge. Det er vanskelig å tenke seg at vi skulle selge til en lavere pris til en norsk eier enn til en annen eier. Det vil være i strid med det mandatet vi har for å ivareta eierskapet i Cermaq og EWOS.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Det er litt avhengig av hvilken løsning som blir resultatet. Hvis staten selger seg helt ut av Cermaq og realiserer alle verdiene som ligger i selskapet, er det klart at vi da har en forpliktelse til å prøve å få en best mulig pris for selskapet. Det vil være en veldig viktig forutsetning. Alle ansvarlige eiere – kanskje særlig staten – bør bidra til at arbeidsplassene, verdiskapingen og samfunnsbetydningen til selskapet blir videreført etter et eventuelt salg, en fusjon eller en annen alternativ løsning. Så det legger vi også til grunn at vi skal bidra til. Det kan også være betraktninger rundt hvilke synergieffekter som ligger i eventuelle samarbeidspartnere. Det vil også være en faktor som vi vil vurdere. De fullmaktene vi nå ber om, gir oss full handlefrihet til å velge i hele dette spekteret av alternativer. Hvis vi ikke får fullmakten til å kjøpe oss opp, som Høyre ikke vil gi oss, begrenser vi mulighetene til å realisere disse verdiene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Det første jeg vil si, er at det ikke ligger noen konklusjon på bordet om hvordan denne prosessen ender. De som forskutterer at det blir en Marine Harvest-fusjon, tror jeg skal ha litt is i magen og vente på at prosessen går. Når det er sagt; Cermaq er et stort og verdifullt selskap, men andelen av norsk oppdrettsnæring er forholdsvis liten – ca. 4,5 pst. Så en fusjon mellom Mainstream, som er oppdrettsdelen, og andre selskaper, vil ikke være en veldig stor bidragsyter til en konsolidering. Stortinget har for veldig kort tid siden behandlet disse spørsmålene, og det er der man må ta stilling til strukturrammeverket for oppdrettsnæringen. Det gjør vi ikke gjennom eierskapet. Det skal forvalte verdiene, arbeidsplassene og verdiskapingen i det selskapet vi eier. Jeg registrerer også at de tre opposisjonspartiene har tre forskjellige standpunkter. Det blir spennende diskusjoner, hvis det skulle bli et borgerlig flertall.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-03-14:
På vegne av representantene Erna Solberg, Torgeir Dahl, Michael Tetzschner og meg selv vil jeg gjerne fremme et forslag om nye ideer og bedre løsninger for anskaffelser i offentlig sektor.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-14:
På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme forslag om et lavterskeltilbud innen psykisk helse i kommunene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-14:
Jeg vil først si at jeg er veldig glad for at man legger opp til denne behandlingsmåten, som vel var en idé som kom i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Det at man faktisk fremmer forslag i et storting, betyr at det også bør være en debatt i det Stortinget. Det mener jeg ligger i sjølve tankegangen til Grunnlovens endringsprosess, at det også skal være en debatt når man fremmer forslaget, og ikke bare når det blir debattert og tatt opp til votering. Dette kan vi sikkert utvikle videre også. Kanskje man ikke trenger å ta alle debattene samlet, kanskje man kan ta debatten på de dagene forslagene blir fremmet for å få en større spredning av dem. Men det er et veldig godt initiativ fra presidentskapet. Så til det forslaget som ligger her. Jeg syns det er viktig at vi hegner om statusen til denne forsamlinga i vårt demokrati. Jeg syns stadig vekk vi tar grep i samfunnet som undergraver det folkevalgte. Det handler om hvordan statsråder svarer i denne salen, at man ikke svarer på det man faktisk får spørsmål om. Det handler om hvordan man tenker om det å ha flertallsregjering i forhold til Stortingets innflytelse. Det handler om lønn. Jeg syns det er tragisk når man hører fylkespolitikere som ikke har råd til å bli stortingsrepresentanter. Det sier noe om i hvilken posisjon vi plasserer de ulike folkevalgte vervene. Jeg vet hva jeg mener om det! Vi ser også at det som ligger i dette forslaget, er av de tingene som er med på å undergrave Stortinget og stortingsrepresentantenes posisjon. Det er faktisk sånn at det skal være høyere status knyttet til det å være folkevalgt enn å være ansatt som politisk rådgiver for en minister, ansatt av en statsminister. Ettersom dette har begynt å snike seg inn, syns jeg dette er en god innstramming i systemet vårt, og som er med på å gi status til det å være folkevalgt – en status jeg syns det er viktig å hegne om. Hvis vi undergraver den, undergraver vi sjølve demokratiet vårt.