Endre Skjørestad (Senterpartiet), 2004-04-23:
Åtte land i det tidligere Øst-Europa inngikk tiltredelsestraktat med EU-landene i april 2003, altså for ca. ett år siden. Like lenge har en visst at de nåværende begrensningene i adgangen til arbeidsinnvandring fra disse landene ville falle bort. Avtalen gir som kjent EU-/EØS-landene adgang til overgangsregler med varighet på inntil sju år. Likevel forholdt Regjeringen seg passiv og unnlot å fremme forslag til slike overgangsregler. Her la man øyensynlig opp til at de frie markedskreftene skulle få råde. Senterpartiet og Fremskrittspartiet fremmet på et tidlig tidspunkt krav om overgangsordninger, men Regjeringen forble passiv inntil det kom fram at de aller fleste EU-landene ville vedta overgangsregler i en eller annen form. Utvidelsen skjer med virkning fra 1. mai. Etter mitt syn må en kunne fastslå at vi her i landet egentlig har kommet noe på etterskudd. Det må også være tillatt å si at det lovforslaget som nå foreligger, til en viss grad bærer preg av hastverksarbeid. Det er etter min vurdering nokså enestående at et forslag som skal regulere såpass kompliserte forhold, har vært ute på høring kun i én uke. De mer detaljerte regler skal jo komme i forskrifts form. Denne forskriften vil måtte bli vedtatt umiddelbart og formodenlig uten særlig mulighet for høring. Det er en gammel erfaring at jo større hastverk, jo større risiko er det for at man ikke når de optimale løsninger. Det har vært personer fra disse landene som har tatt seg arbeid, særlig sesongbetont arbeid, i vårt land tidligere, og det er sikkert aktuelt også i år. Men det er kritikkverdig, slik som jeg ser det, at en fremdeles ikke har fått formelt på plass det regelverk som skal møte en situasjon som vil være et faktum om en uke. Bedrifter og enkeltpersoner som skal innrette seg etter dette, får lovlig kort varsel når det gjelder å ta disse reglene i bruk. Det er derfor etter mitt syn ikke særlig grunn til å bli imponert over den prosessen som har ledet fram til lovforslaget. Men ikke desto mindre er det gledelig at samtlige partier nå går inn for regler og begrensninger i en eller annen form. Senterpartiet står bak flertallsforslaget fra komiteen og vil stemme for forslaget her når vi kommer så langt. Vi slutter oss til også de justeringer som saksordføreren bebudet i sitt innlegg. Senterpartiet mener det er grunn til å slå ring om norske offentlige velferdsordninger. Det er viktig å passe på at arbeidstakernes rettigheter og spillereglene i arbeidslivet ikke blir undergravd. En prosess som ensidig bryter ned norske sosiale ordninger, kan knapt kalles solidarisk. Jeg ber om respekt for at dette standpunkt har Senterpartiet faktisk kommet fram til uavhengig av hva LO eller andre fagorganisasjoner måtte mene. Det er derfor feil når Høyres representant under debatten forsøker å framstille det slik at Senterpartiet har blitt et haleheng til fagbevegelsen. Senterpartiet reiste denne saken før det egentlig var fremmet noe krav fra fagbevegelsens side. Jeg finner ellers grunn til å understreke at det er ingen som nøyaktig vet hvor stor søkningen til det norske arbeidsmarkedet vil bli som følge av utvidelsen. Det har vært gjennomført utvidelser av EU-området tidligere, og tilstrømmingen den gang var ikke overvettes stor. Men denne gangen gjelder det land som geografisk sett ligger nærmere Norge enn det som var tilfellet tidligere. Det er derfor grunn til å tro at en viss økning uansett vil finne sted, og under enhver omstendighet er risikoen såpass stor at her gjelder det nok å være føre var heller enn etter snar. Det er en risiko for at dersom en ikke hadde fått disse tiltakene på plass, ville norsk arbeidskraft kunne bli presset ut og norsk standard for lønns- og arbeidsvilkår komme under press. Erfaringene viser at arbeidstakere fra de aktuelle landene hovedsakelig tar tidsbegrensede jobber, der lønnen veksles inn i annen valuta for å dekke levekostnadene i hjemlandet. Disse levekostnadene er langt lavere enn her i Norge. Slipper en dette fritt, blir konkurransen i forhold til norsk arbeidskraft en høyst ulik kamp. En norsk familie må ha lønn som kan dekke leveomkostningene i Norge. Også Senterpartiet er innforstått med at det vil komme en viss tilgang på arbeidskraft fra de åtte EU-landene, og antakelig er dette også både nødvendig og gunstig for vår økonomi. Men vi må ikke glemme at det er ca. 100 000 arbeidsledige her i landet. Arbeidsledighet er en tung skjebne for den enkelte, og stor arbeidsledighet representerer også en uutnyttet ressurs for økonomien.