trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-24:
Jeg takker statsråden for et utførlig svar. Jeg prøvde å telle antall organer som er involvert i ulike tilsyn. Jeg kom til ca. ti – og jeg må si jeg er litt usikker på hvem av dem som egentlig har ledertrøya når det gjelder dette tilsynet. I går avga helse- og omsorgskomiteen innstilling i en av prestisjesakene til statsråden og Høyre – en undersøkelseskommisjon i helsesektoren, som Venstre ga sin støtte til. Men vi foreslo også en IKT-kompetanse i det organet – i hvert fall i merknads form. Vi trenger også etterforskningskompetanse knyttet til IKT-kompetanse og digitale hendelser i helsesektoren – de er, som statsråden sa, i ferd med å bli altomfattende i helsesektoren. Men det vil regjeringspartiene ikke støtte. Vi ser nå, når Helse Sør-Øst har fått en ekstern rapport, at det har vært brudd(presidenten klubber) både på sikkerhetsloven og på pasientloven. (presidenten klubber) Hvem av alle disse aktørene skal ha den etterforskningskompetansen og den IKT-kompetansen(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-24:
Jeg takker for svaret. Med så mange aktører og en ny aktør på gang er det litt uforståelig at Helse Sør-Øst har begitt seg utenlands – egentlig utenfor lovgivningen for dette – og at ingen av tilsynsorganene har gitt dem innspill om å stoppe den galeien tidligere, men nok om det. Det neste spørsmålet er: Hvem i Norge er det som godkjenner sikkerhetsklarering når det gjelder pacemaker, insulinpumper, smertepumper og annet som er knyttet til Internett? Meg bekjent sier de som både kan IKT, og som har fått operert inn pacemaker, at helsepersonellet ikke har sagt noe – som pasient har de ikke fått noen informasjon om at det er mulig å hacke en slik pacemaker. Hvem er det som sitter på kompetansen til både å føre tilsyn og å godkjenne det?
Bent Høie (Høyre), 2017-05-24:
IKT er blitt et helt sentralt verktøy i arbeidet med å sikre forsvarlige helse- og omsorgstjenester til befolkningen. Det er satt i gang flere tiltak for å sikre bedre samordning og styring av IKT-utviklingen i helse- og omsorgssektoren – tiltak som også styrker IKT-sikkerheten. Etter Riksrevisjonens selskapskontroll i 2013 har jeg fulgt opp de forholdene som ble påpekt på beredskapsområdet. I foretaksmøtene har jeg stilt krav om å utvikle beredskapsplaner på IKT-området, krav om å gjennomføre risikoanalyser, krav om regelmessige øvelser og krav om at beredskapsplanene koordineres med berørte aktører. Helseregionene har informert om at alle helseforetakene har etablert beredskapsplaner på IKT-området. Det gjøres jevnlig risiko- og sårbarhetsanalyser. Det gjennomføres regionale IKT-øvelser med etterfølgende evaluering, og hvor man iverksetter tiltak når det avdekkes svakheter. Det finnes i dag ikke et eget sektortilsyn for informasjonssikkerhet på helseområdet. Statens helsetilsyn har det overordnede tilsynsansvaret i sektoren. Fylkesmannen er tillagt myndighet til å føre tilsyn med helse- og omsorgstjenesten – og er da direkte underlagt Statens helsetilsyn. Helsetilsynet har det overordnede ansvaret for tilsyn med beredskapsplanlegging og beredskapsarbeid. Fylkesmannen har ansvar for tilsyn med helsemessig og sosial beredskap, herunder tilsyn med beredskapsplaner og arbeid med de innsatsfaktorene som er påkrevet for å kunne yte forsvarlige helse- og omsorgstjenester, inkludert IKT. I tillegg til det tilsynet som Statens helsetilsyn utfører, har Datatilsynet ansvaret for tilsyn med IKT-sikkerheten ut fra personvernhensyn. Direktoratet for sivilt beredskap har tilsyn med elektromedisinsk utstyr, og Nasjonal sikkerhetsmyndighet har tilsyn etter sikkerhetsloven. Det er riktig at Statens helsetilsyn har en sentral tilsynsrolle, men Helsetilsynet er ikke det sentrale kompetanseorganet for beredskap og sikkerhet på IKT-området, slik representanten synes å forutsette. Det er Helsedirektoratet som er det sentrale kompetanseorganet for beredskap. Direktoratet for e-helse er etablert for å bidra til bedre styring og koordinering på e-helseområdet, men har ikke noe formelt ansvar for informasjonssikkerhet. Norsk Helsenett SF har den operative rollen i arbeidet med informasjonssikkerhet i helse- og omsorgssektoren og drifter bl.a. HelseCERT, som bl.a. overvåker trafikken på helsenettet og utarbeider sårbarhetsoversikter. Vi er nå i en fase hvor det skjer svært mye på IKT-området, også innenfor helsesektoren. Helsesektoren har hatt skjerpet oppmerksomhet på informasjonssikkerhet, ikke minst operativt gjennom arbeidet i Norsk Helsenett. Økt bruk og avhengighet av IKT gjør også at man i tiden framover må se på hvordan den tradisjonelle tilsynsrollen må suppleres med kompetanse knyttet til IKT.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-24:
Det er Helsetilsynet som har det overordnede tilsynsansvaret i sektoren. Jeg opplever at IKT og medisinsk-teknisk utstyr nå er en integrert del av pasientbehandlingen, og legger nok til grunn at det er viktig at det er Helsetilsynet som fortsatt har det overordnede tilsynsansvaret i sektoren. Som jeg sa i mitt forrige svar: Det er viktig at vi ser på hvilken type kompetanse de har på IKT-området for å kunne gjøre denne jobben på en riktig måte. Når det gjelder undersøkelseskommisjonen: Den vil ikke komme istedenfor tilsynet, den vil komme i tillegg og arbeide mer systemorientert med å avdekke årsakene til alvorlige hendelser – til at svikt skjer.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-24:
Det er Datatilsynet som har ansvaret for tilsyn med IKT-sikkerhet, ut fra personvernhensyn. Det er på en måte tverrsektorielt. Det er Direktoratet for sivilt beredskap som har tilsyn med elektromedisinsk utstyr, og det er Helsetilsynet som har det overordnede tilsynsansvaret for tjenesten. Jeg opplever at den rapporten som er lagt fram i dag, avdekker veldig alvorlige forhold. Vi kommer nå til å gå grundig inn i rapporten og vurdere alle sider som den avdekker. Jeg mener også at rapporten reiser viktige prinsipielle spørsmål, som går utover avtalen som Helse Sør-Øst har inngått om tjenesteutsetting av IKT. Jeg vil derfor sette i gang et nasjonalt arbeid om informasjonssikkerhet i helse- og omsorgssektoren, der også fagorganisasjoner og de tillitsvalgte vil bli invitert med.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «I den senere tid har media omtalt at barn sendes for å gå på skole i lengre og kortere perioder i land som Somalia, Tyrkia, Pakistan, Kenya og flere. Det betyr at barna mister kontakt med venner og norskspråklige miljøer, og at utdanning og integrering svekkes. I noen tilfeller utsettes de også for vold og andre belastninger på ekstreme koranskoler. Hvordan vil statsråden påse at vi får nok kunnskap om hvor mange barn som sendes ut av landet, og om deres skjebne, og hvilke tiltak mener han vi bør bruke for bedre å motvirke dette?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg takker statsråden for gode ord og for et godt svar. Jeg vil understreke at problemet har et stort omfang. Bare i fjor var det 31 barn som ble hjulpet hjem fra Somalia av norske myndigheter og ambassaden vår, som var der mot sin vilje. Ifølge en rapport fra Institutt for samfunnsforskning, «Transnasjonal oppvekst», var det ca. 1 250 norske barn i Somalia i 2014. Så problemet har et stort omfang. Jeg hørte statsråd Per Sandberg, innvandrings- og integreringsministeren, snakke om at det er behov for nye grep. Et grep som jeg mener man burde se på, er: Barn har en samtykkerett fra de er tolv år. Hvis barnet tas til utlandet og må være igjen der uten at det gir samtykke, kan det anses som frihetsberøvelse etter straffeloven? Jeg er klar over at statsråden ikke er justisminister, men jeg mener at det her er behov for å samordne flere departementer.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg takker også for tilleggssvaret. En problemstilling f.eks. Røde Kors har tatt opp med meg, er at de har kontakt med barn i Irak, som ikke har noen egne penger, som er fratatt pass, og det er ingen unntaksbestemmelse for barn, så når de er ute av landet i to år, fratas de også midlertidig oppholdstillatelse her i Norge. Så de er helt rettsløse og må komme seg til ambassaden selv for at noe skal skje. Noe jeg mener regjeringen burde se på som en oppfølging, var å skaffe seg bedre oversikt over hvilke barn som oppholder seg i hvilke land, og at ambassadene i flere land kunne ta samme initiativ som det ambassaden vår i Kenya har gjort, å være mer aktiv i å undersøke hvordan det går med barna, hva slags skoler de går på, enten det er i Irak, i Somalia, i Kenya, i Tyrkia, i Iran eller i Pakistan, slik at man tar et større ansvar. Det jeg spør om her, er egentlig samordning mellom flere departementer.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
«Arronderingssalget av Statskogs eiendommer har omfattet over 400 000 dekar. Nye 30 000 dekar er lagt ut for salg. Den største eiendommen, Bjørå på Høylandet, er på 10 000 dekar. Dette er mer enn salg av spredte skogteiger som Stortinget har åpnet for, og heller et ideologisk nedsalg av fellesskapets eiendom. Det setter allmennhetens tilgang til jakt og fiske i spill. NJFF Nord-Trøndelag har krevd stans i nedsalget. Hvorfor setter statsråden framtidas muligheter til jakt og fiske og friluftsliv i spill?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Effektiv skogsdrift har et enstemmig storting etterspurt. Da skulle det bare mangle at ikke statsråden følger opp det. Men når det er snakk om salg utover det som er godt begrunnet i mer effektiv skogsdrift, unnlater statsråden å svare. Jeg mener at velgerne og det norske folk har krav på å få vite hva statsråden mener om den delen av Statskogs virksomhet som handler om å forvalte utmark til fellesskapets beste. Den nevnte eiendommen i mine hjemtrakter har relativt liten andel produktiv skog og vil være et – sånn sett – lite betydningsfullt bidrag til mer effektiv skogsdrift. Men når det gjelder jakt- og fiskemuligheter, er den stor. Så hva mener statsråden om Statskogs rolle som forvalter av utmarka på vegne av oss alle?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg skal gi statsråden «kred» for at han for første gang i dette ordskiftet svarer på spørsmålet. I dette svaret slår han beina under det han sa i sitt eget første svar, nemlig at spørsmålet er stilt på feil premisser. Dette er altså et ideologisk begrunnet nedsalg. Statsråden mener at det skal være et privat anliggende å tilgjengeliggjøre arealene på norsk jord for fiske, friluftsliv og jakt. Som det er i dag på nevnte eiendom, Bjøra, er det både storviltjakt og småviltjakt, som Statskog godt forvalter og tilgjengeliggjør gjennom sitt nettsted inatur.no, og ikke minst er det fiskerettigheter. Det er altså et stort ideologisk skille mellom statsrådens parti og Arbeiderpartiets ståsted når det gjelder å tilgjengeliggjøre vår felles grunn for allmenn ferdsel og rekreasjon. Hvorfor fastholder man da at dette er noe som Arbeiderpartiet har satt i gang?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Eg takkar for spørsmålet, som openbert er stilt på feil premissar. Som eg også tidlegare har svart representanten Kjerkol i den ordinære spørjetimen, i november i fjor, er ikkje premissane i spørsmålet rette. Først og fremst er eg ikkje einig i at salet til Statskog set dei framtidige moglegheitene til jakt, fiske og friluftsliv på spel. Det er to hovudgrunnar til det: Mesteparten av skogen og utmarka i Noreg er eigd av private. På desse areala er det god tilgang til jakt, fiske og friluftsliv, og allemannsretten som vi nyt godt av i Noreg, gjeld på både privat og statleg grunn. Arronderingssalet til Statskog utgjer mindre enn det føretaket har kjøpt av areal sidan 2010, og det er berre ein liten del av det samla arealet til føretaket. Det betyr at Statskog framleis skal vere ein viktig tilbydar av jakt, fiske og friluftsliv for allmenta, også i åra som kjem. Eg har tidlegare sagt at eg meiner Arbeidarpartiets motstand mot det salet som dei sjølve var med på å vedta, er rein symbolpolitikk. Det vil eg gjenta i dag. Det var Arbeidarpartiet som ville at Statskog skulle få gjennomføre eit omfattande arronderingssal. Under den raud-grøne regjeringa kjøpte Statskog eit samla areal på om lag 1,1 millionar dekar med skog og utmark. Styret i Statskog meinte dette opna for eit omfattande arronderingssal av spreidde skogeigedomar som føretaket eigde frå før, i Sør- og Midt-Noreg. Det syntest Stortinget var ein god idé, og dei oppfordra Statskog til også å vurdere sal i Nordland og Troms. Frå starten var det planlagt å selje om lag 600 000 dekar, men etter ei grundig vurdering opna denne regjeringa for at salet kunne utvidast med 150 000 dekar til. Det er altså slik at vi no har selt om lag 400 000 dekar – mindre enn Arbeidarpartiet opphavleg tok til orde for. Når vi er ferdige med dette arronderingssalet, vil Statskog framleis vere ein stor grunneigar – ein større grunneigar no enn i 2010 – og eigedomsstrukturen i skogbruket vil vere basert slik at han faktisk gjev betre grunnlag for lønnsam drift av skogressursane. Vi ser at med denne regjeringa sin skogpolitikk, som handlar både om å gje moglegheit for rasjonelle eigedommar og om å satse på utbygging av infrastruktur og gjere det lettare for tømmertransporten å kome fram, aukar avverkinga. Dette har fungert etter intensjonen.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Vi har dei siste åra sett frå Arbeidarpartiets side at dei vil setje dei fleste politikkendringar i revers. Det som overraskar meg meir, er at dei vil reversere sin eigen politikk som handlar om dette utsalet. Men det skal vi alltids klare å avfinne oss med. Men det er full anledning, også ved eigedomsavhending, til framleis å disponere retten til jakt og fiske, men då frå andre eigarar – dersom den nye eigaren f.eks. vel å leige ut. Men i stort skulle ein tru at Arbeidarpartiet meiner at det berre er på offentleg eigedom jakt, fiske og friluftsliv går føre seg. Tvert imot: Det er slik at dei aller fleste av desse utmarksressursane ikkje er offentleg eigde. Dei er eigde av private, og det er der folk opplever rekreasjon, det er der dei lever friluftslivet, det er der dei fiskar, og det er der dei jaktar, i stor grad. Så dette er ei konstruert problemstilling. Allmenta si moglegheit for jakt og fiske er godt vareteke, også gjennom dette arronderingssalet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Fordi det er sant, og det synest eg faktisk er eit ganske godt utgangspunkt når vi diskuterer ting i Stortinget. Arbeidarpartiet i regjering ville setje i gang eit arronderingssal på 600 000 dekar. Hittil er det selt ca. to tredjedelar av det. At Arbeidarpartiet har snudd, også i dette spørsmålet, får vi heller akseptere. Men dersom dette arronderingssalet vart starta opp med utgangspunkt i ei ideologisk grunngjeving, er det ikkje mi ideologiske grunngjeving, men Arbeidarpartiet si, som ligg til grunn for at dette utsalet starta i det heile. Eg meiner det var ei god grunngjeving til å starte arronderingssalet av Statskog, og eg trur på at den norske private eigarskapen framleis er ein viktig verdi å vareta. Eg er heilt sikker på at vi også i framtida kjem til å oppleve at folk kan utnytte dei utmarksressursane vi har, til både jakt, fiske og friluftsliv, på både privat og offentleg grunn.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det er fordi det faktisk kjem til å bidra til å oppnå det målet som representanten spør om i innleiinga si. Eg er heilt einig i at det er ein god idé – som òg Arbeidarpartiet meinte – både for Statskog, for det private skogbruket, for skognæringa og for samfunnet å fortsetje dette arronderingssalet. Det er eit stort potensial for auka verdiskaping, ikkje minst i skogfylket Hedmark. Det er ein av grunnane til at vi no for første gong på 18 år har lagt fram ei skogmelding som handlar om å styrkje grunnlaget for norske skogressursar. Ho byggjer vidare på den politikken regjeringa allereie har ført, og har i stor grad tilslutning frå stortingsfleirtalet. Ho bidrar til framleis å fokusere på utbygging av infrastruktur og redusere kostnadene med tømmertransporten. Vi har f.eks. dobla tilskotet til infrastruktur på både veg og kai etter at vi overtok regjeringsmakta. Men arronderingssalet til Statskog er også viktig. Grunnen til det er at det gjev ei meir effektiv skogsdrift i Statskog, som er eit selskap som bidrar til statsbudsjettet og med det også byggjer grunnlaget for vår felles framtid og velferd. Det bidrar også til at private skogeigarar i aukande grad opplever å ha fornuftig arrondering på skogteigane sine, og avverkinga kan aukast. Dersom vi skal utløyse dei fantastiske skogressursane vi har, til lønsam verdiskaping i Hedmark og i andre viktige fylke i landet vårt, er vi faktisk nøydde til å ha private skogeigarar som finn lønsemd i det. Det skjer no i veldig stor grad, og det vi ser av desse arronderingssala, er at 90 pst. av salet går til andre skogeigarar i eigen kommune – i den kommunen som skogeigedomen allereie ligg – til skogeigarar i nabokommunen eller til kommunane. Dette viser at den politikken vi har ført, som vert gjennomført gjennom dette arronderingssalet, og som Arbeidarpartiet brukte å vere for, faktisk har bidratt til at vi får meir rasjonelle driftseiningar i skogbruket.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det er jo Statskog sjølv som har gjeve råd om å auke arronderingssalet utover dei 600 000 dekar som Arbeidarpartiet tok initiativ til, og som vi ikkje selde ut meir enn to tredjedelar av. Det er ein forunderleg posisjon å vere i å måtte overtyde Arbeidarpartiet om at deira eigne argument frå 2013 ikkje lenger er gode. Eg skal likevel gjere eit siste forsøk. Det som dette faktisk utløyser, er eit Statskog som kan vere lønsamt, som kan utvikle dei skogeigedomane dei sit igjen med, som er meir skog enn dei eigde i 2010. Det vil også utløyse at det er fleire lokale skogeigarar som får betre arrondert areal og kan auke avverkinga, slik dei har gjort dei siste åra. Det vil bidra til å leggje grunnlaget for at vi kan utvikle ny norsk industri med utgangspunkt i skogressursane.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
For kvar enkelt skogteig kan eg ikkje det. Det eg kan garantere, er at det også i framtida vil vere offentleg tilgjengeleg skogareal som ein kan bruke til jakt, fiske og friluftsliv. Eg kan i alle fall slå fast at også i dag er i all hovudsak det arealet som vert brukt til jakt, fiske og friluftsliv, eigd av private grunneigarar og tilgjengeleggjort for dei som ikkje eig det. Det er heilt rett når Jeger- og Fiskerforbundet seier at vi kan ikkje garantere det for kvar enkelt skogteig. Det vil vere opp til den lokale skogeigaren. Kjøparen må faktisk avgjere det. Det er det all grunn til å vere ærleg om. Men vi må hugse – og det trur eg i alle fall vi kan vere einige om –at det har ein eigenverdi at norske private grunneigarar faktisk stiller desse areala til disposisjon for andre. Det er ein fantastisk kvalitet i det norske samfunnet, ein kvalitet eg er heilt sikker på vil verte ført vidare i svært mange av desse områda.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
For tredje spørsmål på rad skal eg starte med å takke for spørsmålet. Så skal eg minne om at Arbeidarpartiet ein gong i tida hadde eit godt forslag, nemleg å starte dette salet og selje opptil 600 000 dekar. No har eg selt omtrent to tredjedelar av det. Så det som var ein god idé frå Arbeidarpartiet, nemleg å selje ut i arronderingssal 600 000 dekar, opplever no Arbeidarpartiet at er ein dårleg idé, når vi sel 400 000 dekar. Det einaste som har endra seg i dette, er ikkje dei partiideologiske kjepphestane frå dagens regjering, det er nok ei 180 gradars dreiing frå Arbeidarpartiet. Det er det som er nytt. Men Arbeidarpartiet hadde ein god idé då dei faktisk var opptekne av å forvalte skogressursane våre betre – både for at Statskog skulle ha eit effektivt selskap å drifte, som kan levere overskot til statskassa, som igjen gjev oss moglegheit for å byggje ut velferda som Arbeidarpartiet generelt er opptekne av, og for å sørgje for at private, norske grunneigarar får kjøpe areal for auka og betre arrondering på sine eigne skogteigar. Det kan auke avverkinga og skape verdiar i Noreg. Ikkje berre i Noreg, men i norske distrikt. Det er heile hovudargumentet for kvifor dette er fornuftig. Det gjev meir verdiskaping frå norske skogar, både frå det offentleg eigde selskapet og frå dei private skogeigarane. Difor skal eg gjenta nok ein gong: 90 pst. av eigedomane er kjøpte av lokale skogeigarar i eigen kommune, av kommunen sjølv eller av ein skogeigar i nabokommunen. Dette arealet, dette salet, bidreg til å styrkje det norske private eigarskapet – det norske private eigarskapet vi treng i ei rekkje sektorar viss vi skal auke verdiane frå naturressursane våre.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Viss vi skal snakke om sal av statlege selskap og statleg eigedom, må eg dessverre konstatere at dagens regjering på ingen måte har vore like effektiv som Arbeidarpartiet var i 2001. Vi har begynt å strekkje oss etter, viss det skulle vere eit mål. Men det er ikkje det. Vi sel det som er fornuftig å selje, og vi sel det i all hovudsak – som eg allereie har vore inne på – til norske, private grunneigarar. Det meiner eg er ein verdi. Det er meir sannsynleg for at vi får utnytta skogressursane våre – utnytta naturressursane våre – når dei er funderte på lokalt eigarskap rundt om i norske distrikt. Difor meiner eg at både grunnlaget for å drive desse skogane effektivt, men også å tilgjengeleggjere jakt og fiske, vil verte godt vareteke gjennom dette arronderingssalet, som Arbeidarpartiet sjølv tok initiativ til.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det var ein betre idé då Arbeidarpartiet foreslo å starte dette arronderingssalet, enn det var å selje rettene til oljeformuen. Det trur eg vi kan erkjenne. Det betyr at mitt primære utgangspunkt no er å fortsetje arbeidet som Arbeidarpartiet starta, og eg har framleis ein tredjedel igjen, basert på Arbeidarpartiets opphavelege forslag om å selje 600 000 dekar. Denne diskusjonen gjennom tre spørsmål viser meir enn noko at Arbeidarpartiet nok ein gong er på full retrett. Det ein meiner er rett i posisjon, tør ein ikkje meine er rett i opposisjon. Det er kanskje ein av hovudgrunnane til at Arbeidarpartiet bør fortsetje nettopp med det – å forbli i opposisjon.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
«Skognæringen har et stort potensial for industriutvikling og videreforedling, ikke minst i skogfylket Hedmark. Statskog som en stor aktør, bør være en motor i å utvikle en av framtidens viktigste næringer av det grønne gullet. Hvis statsråden er enig i at vi bør utvikle skognæringen videre, hvorfor gjennomfører han da et storstilt nedsalg i Statskog?»
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Når det gjelder å skape arbeidsplasser og være innovativ, bare minner jeg om at Statskog nå er med i den nye klyngen Norwegian Wood Cluster, og målet er å innovere f.eks. moderne trebyggeri i Hedmark. Så mulighetene er jo der hele tiden. Men er det da slik å forstå at statsråden mener det hadde vært en bedre løsning å selge det, at Statskog ikke er gode nok til å ta hånd om dette, at skal en nå alle disse målene, burde det vært i privat eie heller enn at Statskog hadde eid det?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg skjønner at vi ikke kommer videre med dette. Men da vil jeg tilbake til litt av det som representanten Kjerkol var inne på, nemlig rettighetene til jakt og fiske. Statsråden sier at det ikke vil endre på noe at man selger, altså det å ha tilgangen til jakt, fiske og rekreasjon. Norges Jeger- og Fiskerforbund er i hvert fall bekymret, og de sier: «Vi har ingen garantier for hvordan jakt og fiske vil forvaltes på en privat eiendom. Selger vi unna offentlig grunn, selger vi unna garantien til å jakte og fiske.» Kan statsråden garantere at et salg og privat eierskap ikke går ut over jakt- og fiskeretten?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
«De tillitsvalgte på hovedkontoret til Statoil på Forus i Stavanger er bekymret for at hovedkontorfunksjoner flyttes fra Stavanger og at hovedkontoret forvitrer. Hva vil statsråden foreta seg for å møte disse bekymringene?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg savner et litt tydeligere svar fra statsråden på de bekymringene, for spørsmålet mitt handler ikke om det generelle eierskapet, men om denne spesielle situasjonen med nedbemanningene som vi ser nå. Det er særlig nedbemanningen av stabsfunksjoner som har rammet hovedkontoret i Stavanger hardt. Statoil hadde for få år siden 6 000 ansatte i Stavanger, nå er en nede i 4 300 – tall ifølge fagforeningene. Tall fra analyseselskapet ECON viser det samme, at Stavanger har hatt større kutt i bemanningen enn Oslo, Bergen og Trondheim de siste tre årene. Med det bakteppet var oppfordringen til regjeringa fra de tillitsvalgte ganske klar: Hvis Stavanger ikke får tilført nye arbeidsoppgaver, vil hovedkontoret forvitre. Her sitter statsråden og regjeringa med flere verktøy – en kan ta grep om en vil. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet og Høyre er da om en har vilje til å ta disse grepene. Vil statsråden jobbe for at Stavanger får tilført nye arbeidsoppgaver, slik at hovedkontoret ikke forvitrer?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Vi er helt enige om at man selvfølgelig skal være en profesjonell eier. Det handler ikke om å overstyre, men om å være tydelig på – i den prosessen der en har sett at det nå blir færre ansatte i Stavanger – at utviklingen ikke kan fortsette. En har verktøy en kan bruke, selv som profesjonell eier, der en kan gi tydelige signaler. Så min utfordring til statsråden er om han kan si noe om hvorvidt man har brukt dette eierskapet man har i Statoil, til å gi tydelige signaler i den prosessen som er nå, og om man har sagt noe spesielt til Statoil i den pågående nedbemanningsprosessen nettopp for å sikre at disse hovedkontorfunksjonene i Stavanger blir opprettholdt – og ikke svekket, som man har sett.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Jeg deltok på Statoil Future Energy Forum i Stavanger på mandag, og der ble det, basert på medieoppslagene, av konsernledelsen gjort et nummer av at det ikke er noen tvil om hvor hovedkontoret til Statoil ligger – det er i Stavanger. Det er ettertrykkelig slått fast gjennom flere prosesser også her i Stortinget. Vårt forretningsmessige mål fra statens side med eierskapet i Statoil er tydelig, men det ligger også en tilleggsdimensjon her om en nasjonal forankring av hovedkontorfunksjoner. Det er slått fast både i eierskapsmeldingen og i debatten rundt Hydros petroleumsvirksomhet da den gikk inn i Statoil i 2007. Samtidig er det viktig at staten som eier uttrykker tydelige forventninger til at Statoil til enhver tid driver effektivt og har kostnadsfokus, i likhet med resten av industrien. Det er avgjørende for Statoils konkurranseevne og viktig for at de kan fortsette en gradvis effektivisering av driften og redusere kostnader, noe hele olje- og gassbransjen har vært opptatt av de siste årene. Statoil jobber systematisk og målrettet med dette. Det har bl.a. bidratt til at antallet Statoil-ansatte i Norge er redusert med rundt 2 600 personer fra 2013 til 2017, og reduksjonen har skjedd gjennom frivillige virkemidler. Dette effektiviseringsprogrammet har også vært knyttet til Statoils stabs- og støttefunksjoner, og det har bidratt til å redusere antallet ansatte også i Stavanger. Men det er altså ingen tvil om at lokaliseringen av hovedkontoret er i Stavanger. Der vil hovedfunksjonene til selskapet ligge, og på direkte spørsmål fra Olje- og energidepartementet til Statoil understrekes det at det nå ikke foreligger noen konkrete prosesser eller planer som vil påvirke bemanningen ved hovedkontoret på Forus.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det er viktig at staten som stor eier i Statoil opptrer som en profesjonell eier, og spørsmålet om lokalisering av arbeidsplasser internt ved konsernet er Statoil-styrets og konsernledelsens ansvar. Vi må ha den arbeidsdelingen, og jeg har full tiltro til at Statoil ivaretar funksjonene på Forus og i tilknytning til hovedkontoret på en god måte i det samlede arbeidet som de gjør med å styrke Statoils konkurranseevne både når det gjelder aktiviteten på norsk sokkel og i det internasjonale perspektivet. Så regjeringen vil ikke gå inn og overstyre de beslutninger som er knyttet til nedbemanningsprosess eller plassering av funksjoner. Det vi er tydelige på, er at hovedkontoret, og da følger det av det også de viktigste hovedkontorfunksjonene, er lokalisert til Stavanger og skal være det i fortsettelsen.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Det er viktig at Statoil er til stede flere plasser i landet. De har en viktig jobb å gjøre, ikke minst i Nord-Norge når det gjelder videre utvikling av oljeprovinsene våre i Norskehavet og i Barentshavet. Det har vært tydelig uttrykt også fra Stortinget at man ønsker Statoils tilstedeværelse ute i landet i tillegg til ved hovedkontoret i Stavanger og de tidligere kontorene man har hatt i Bergen og andre steder. Fra regjeringens side er det ikke uttrykt noen tydelig marsjordre om hvordan organisasjonen skal settes opp, ut over det som jeg sa i sted, nemlig at hovedkontoret ligger i Stavanger – det er også vedtektsfestet. Det betyr at hovedfunksjonene til Statoil skal ligge i Stavanger.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Politikken knyttet til etablering av utenlandsforbindelser for strøm er redegjort for både i energimeldingen og i forbindelse med lovendring om eierskap til utenlandsforbindelsene. Den planlagte økningen i utvekslingskapasitet mellom Norge og landene omkring oss fram mot 2021 vil få innvirkning på driften av det norske kraftsystemet. Utviklingen vil også medføre økte systemdriftskostnader. Det er derfor nødvendig å høste erfaringer og gjøre grundige analyser før nye forbindelser eventuelt blir etablert. Så den politikken som det blir referert til i representantens spørsmål her, den ligger fast. Det er imidlertid lange ledetider knyttet til utvikling av utenlandskabler. Det bør derfor ikke være noe problem eller noe motstrid mellom behovet for å høste erfaringer og eventuelt at nye prosjekt utvikles og vurderes av myndighetene. NorthConnect har søkt om anleggskonsesjon for kabel til Skottland, men har foreløpig ikke søkt om utenlandskonsesjon, og begge konsesjonene er nødvendige for NorthConnect-prosjektet. Departementet vil derfor avvente behandling av en søknad til en utenlandskonsesjonssøknad foreligger, og behovet for erfaring og analyser må vurderes som et ledd i den konsesjonsbehandlingen som da på et tidspunkt ligger foran oss. Det er for tidlig nå å si når en eventuell konsesjonsbehandling vil kunne være ferdig. Det er avhengig av hvor lang tid vi trenger til arbeidet knyttet til både erfaringer og analyser. Det vi er tydelige på fra Olje- og energidepartementets side, er at Statnett som systemoperatør må være inne og bidra i de samfunnsøkonomiske vurderingene som blir lagt til grunn for enhver utenlandskonsesjonssøknad, selv om prosjektet er initiert av andre enn Statnett. Som systemansvarlig har Statnett ansvar for at kraftsystemet drives og utvikles på en samfunnsmessig rasjonell måte.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
Vi vil ta stilling til hvor mye man trenger av praktisk erfaring knyttet til eksisterende kabler underveis i behandlingen av en eventuell fullstendig søknad fra NorthConnect. Det er jo gode analyser allerede knyttet til de to kablene som nå er under bygging mot UK og mot Tyskland. Det er ett grunnlag for eventuelt å vurdere en tredje kabel. I tillegg vil det være mulig, basert på estimater, å se på hvordan en tredje kabel vil slå ut med hensyn til den samlede kapasiteten i nettet vårt og overføring mot utlandet. I tillegg er det en del usikkerhetsmomenter som vil måtte bli brakt inn i vurderingen, med tanke på brexit – selv om vi ikke tror det skal ha noen særlig grad av betydning for kabel til UK – og vi må se på videre overføringskapasitet mellom Nord-Tyskland og Syd-Tyskland, som er viktig for kabelen vår mot Tyskland.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-24:
For det første er det ingen grunn til bekymring. Det jeg har sagt, er at når en konkret søknad foreligger, vil departementet naturlig nok starte behandlingen av den. Når den blir sluttbehandlet, vil være avhengig av hvilket behov vi har underveis for både å høste erfaringer og å hente inn analyser og annen dokumentasjon. Så det er det for tidlig å si noe konkret om i dag, og er det jeg har uttrykt i mitt hovedsvar, innledningsvis. Så til det konkrete spørsmålet om hvorvidt det er ekstraordinære inntekter knyttet til disse utenlandskablene. I forbindelse med framleggelsen av revidert nasjonalbudsjett har vi redegjort overfor Stortinget for hvordan en eventuell ekstraordinær inntekt kan tilfalle fellesskapet, samtidig som en unngår at nettkundene skal være med og betale kostnader til utenlandsforbindelsene og eventuelle anleggsbidrag. Én måte å gjøre dette på er å sette en øvre grense for inntektene, og hvis de reelle inntektene overstiger den grensen, tilføres det Statnett, og det vil igjen bidra til å redusere transmisjonsnettariffen for kundene.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
«NorthConnect har nå søkt konsesjon om en ny kabelforbindelse mellom Norge og Storbritannia. Tidligere har regjeringen tydelig understreket at man må høste erfaringer med de kablene som nå er under bygging, før man eventuelt vurderer nye søknader. Står regjeringen ved sine tidligere løfter, eller vil regjeringen isteden legge til rette for at denne søknaden blir behandlet før slike erfaringer er høstet?»
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
I realiteten er det vanskelig å høste erfaringer før de forbindelsene som er under bygging, faktisk er etablert, og at en også gjennom det ser hvordan belastningen, eventuelt virkningene, på eksisterende strømforsyning i Norge vil fungere. Forstår jeg statsråden rett når han nå sier at en vil avvente en behandling og videre analyser i påvente av den erfaringen, at det da vil tilsi at de to kablene som nå er under bygging, først må være satt i drift før en kan gå videre med en konsesjonsbehandling, en vurdering, av den søknaden som er levert inn fra NorthConnect?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-05-24:
Jeg er litt urolig over det svaret som nå kommer, for nå sier en at en vil starte behandlingen av en søknad, en vurdering av NorthConnect som prosjekt lenge før en sitter med erfaring etter at de to kablene som nå bygges, er driftssatt. Så det er all grunn til bekymring. Og det kan se ut som om målet mer er å legge til rette for flere kabler før en har fått høstet erfaring med dem som er under bygging. Det er jo da grunn til faktisk å rope et varsku knyttet til den prosessen som statsråden nå snakker om. Så er det også andre vesentlige momenter knyttet til de erfaringer som allerede er gjort, hvor det høstes forholdsvis store inntekter, som i dag går tilbake igjen til nettet, og som reduserer nettkostnadene. Vil alle de prinsippene som ligger til grunn for den driften som er av utenlandsforbindelsen i dag, bli videreført som grunnlag, i en eventuell vurdering knyttet til en ny søknad og hvordan dette vil slå inn for det norske energisystemet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Jeg vil framsette et representantforslag fra Sigbjørn Gjelsvik, Geir Adelsten Iversen, Kjersti Toppe, Siv Mossleth, Willfred Nordlund og meg selv om endring av arbeidsmiljøloven § 14-12, redusert adgang til bruk av innleid arbeidskraft fra bemanningsforetak.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Det er interessant å følge representanten Wiborg. I opposisjon var representanten veldig opptatt av å påpeke det som folk følte i hverdagen. Nå i posisjon er representanten veldig fornøyd, og går endog så langt at han sier at Nav nå er avbyråkratisert. Jeg er fornøyd med avbyråkratiseringen i Nav. Det har nærmest skjedd en metamorfose i Fremskrittspartiet i løpet av disse årene. Mitt spørsmål går på ytelser over statsbudsjettet, om det ikke er sånn at vi må ha større ytelser over statsbudsjettet for å sikre alle med hel eller delvis arbeidsevne når vi har fri arbeidsinnvandring kontra om vi hadde hatt et system med regulert arbeidsinnvandring.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Det er trist å oppleve at Fremskrittspartiet tyr til helt feilaktige framstillinger for å prøve å forsvare seg. Når det gjelder hva jeg har sagt tidligere, er representanten godt kjent med det. Mitt spørsmål var veldig enkelt: Vi har i dag et system med fri arbeidsinnvandring utenfor Norden, altså i EØS-området. Det er temaet. Er Fremskrittspartiet enig i at et system med fri arbeidsinnvandring vil innebære større behov for ytelser over statsbudsjettet for å sikre at folk med hel eller ikke minst delvis arbeidsevne får inntektsbringende arbeid i Norge?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Arbeiderpartiets ideologi er tuftet på et velregulert arbeidsliv, trepartssamarbeidet, en samfunnsorganisering som sikrer balanse mellom tilbud og etterspørsel av arbeidskraft, og at man har full sysselsetting med norske lønns- og arbeidsvilkår – altså, den norske modellen. Senterpartiet gir dette sin fulle støtte. Det er i dag imidlertid fri tilgang på dyktige arbeidsfolk fra land med svært dårlige lønns- og arbeidsvilkår og en skyhøy reell arbeidsledighet. Mitt spørsmål er derfor: Er denne frie arbeidsinnvandringen innenfor EØS – unntatt Norden – en trussel mot et velregulert arbeidsliv og den norske modellen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Arbeidskriminaliteten er omfattende i Norge. Folk fornemmer at det er juks. Hvordan det er juks, er uklart, og lite blir oppdaget. Det er jo sånn at kriminelle er fagfolk i sitt fag, og det er vel også de arbeidskriminelle. Vi står altså overfor en meget krevende og kostbar jobb for offentlige myndigheter. Det som er kontrollmyndighetenes melding til oss, er at det er en rekke gråsoner i lov- og regelverk – en rekke gråsoner som gjør at både kontrollmyndigheter og de som er arbeidsgivere og arbeidstakere, vanskelig kan ta tak i og påpeke hva som er kriminelt. Mitt spørsmål er: Vil Høyre arbeide for å få vekk gråsonene, altså få på plass et lov- og regelverk som blir enklere å praktisere for alle parter?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Senterpartiet er Senterpartiet, så det er veldig tydelig, og vi utvikler vår politikk i den tradisjonen som vi står i. At jeg skulle være en sjølutnevnt kapitalist – nei, det har jeg ikke trengt, for fra tidligere representant Per-Kristian Foss har jeg blitt utnevnt til urkapitalist, og det kjenner jeg meg godt igjen i. Det å være kapitalist, villig til å korrigere markedskreftene, er den gode delen av norsk tradisjon, det er hele kriseforliket tilbake i 1935. Så til skatten: Representanten gir her inntrykk av at enhver skatt er økt inntektsskatt for personer. Det er ikke slik. Senterpartiet har fremmet forslag til økninger bl.a. på skatt på finansforetak, som i dag har fritak for moms. Slike skatteøkninger for finanssektoren er kloke, rettferdige og nødvendige tiltak, det blir penger av det, og derfor har vi et betydelig beløp.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Nei, 10 000 kr er ikke småpenger og lommerusk, i hvert fall ikke for dem som har lite. Hvis 10 000 kr hadde vært skatteletten til dem som har 170 kr timen, hadde det vært et betydelig beløp, men det er ikke det regjeringspartiene står for. Det som er Senterpartiets skattepolitiske linje, er skatt etter evne, altså en progressiv inntektsbeskatning, og en formuesskatt som er en ekstra skatt på en arbeidsfri inntekt utover en viss størrelse. Det er vår basis, og der står vi. Det betyr at vi går inn for skattelettelse for dem som sliter, og de som har betydelig skatteevne, altså høy inntekt, har mulighet til å yte mer for fellesskapet, når vi ser på privat rikdom og økonomiske vanskeligheter med å finansiere skole- og helsetilbud rundt omkring i kommunene.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
EØS-avtalen har flere positive sider – det kulturelle samkvemmet, det vitenskapelige samkvemmet. Det er positivt at det er utviklet videre, det er ikke noen tvil om det. Men det å ha fri bevegelse av arbeidskraft innebærer større ulemper enn fordeler. Det er nasjonalstatenes ansvar å sikre at en har full sysselsetting. Det gjelder også de som bare delvis har arbeidsevne, og de kommer i dag veldig dårlig ut. Senterpartiets hovedanliggende er at det regulerte arbeidslivet sikrer de manges inntekt. Når det så gjelder VTA: Det som er situasjonen, er at en rekke foreldre med ungdommer som er ferdig med videregående skole, erfarer at en ikke har en sømløs overgang til varig tilrettelagt arbeid, slik at en tilnærmet kan ha en grei livssituasjon. Det ønsker vi å rettighetsfeste at de skal ha.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Jeg kan referere hva som er forslaget vårt: «Stortinget ber regjeringen fra 1. august 2018 ha klart et regelverk som gir ungdommer med behov for Varig tilrettelagt arbeid(VTA) rett på slik statlig finansiert plass.» (VTA) Dette er ungdommer som er i den helsemessige situasjonen at de er uføretrygdet. Vi snakker her om de svakeste, som kan få et arbeidstilbud, noe som gjør at de kan se lyst på dagen når de våkner – fordi de har noe å gå til.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Jeg regner med det var en forsnakkelse da representanten sa at Kristelig Folkeparti gikk inn for flest mulig i arbeid. Jeg regner med at det er full sysselsetting som også er Kristelig Folkepartis parole. Poenget mitt er at ved dannelsen av Kristelig Folkeparti var betydningen av et trygt familieliv, og ikke minst tid til familien, viktig. Det har vært Kristelig Folkepartis linje gjennom alle år – samspillet mellom familieliv og arbeidsliv, sånn at man har inntekt av arbeidsliv, og at man har et arbeidsliv som gjør at man kan kombinere det med familieliv og dermed ha fri til familien på kvelden og ettermiddagen, og at man har søndagen som en familiedag, ikke som en arbeidsdag og forbruksdag. Mitt spørsmål er: Vil Kristelig Folkeparti framover styrke de politiske kreftene som ønsker å ha et mer velorganisert arbeidsliv, slik at Kristelig Folkepartis ideologi kan videreføres?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Jeg takker for svaret, som er oppløftende. Det som er sentralt, er at vi på alle måter legger til rette både for arbeidsgiver og for den som er lønnsmottaker eller sjølstendig næringsdrivende – at en kan gjennomføre dette sånn at det lønner seg for arbeidsgiver å ansette fast, at det er det som er privatøkonomisk lønnsomt, sånn at lovverk og økonomi spiller sammen. Er det en forståelse som også Kristelig Folkeparti har?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Statsråden sa at en høyere skattebyrde var usolidarisk – et ganske spesielt utsagn. Det som er situasjonen i dag, er at det norske fellesskapet bruker mer enn det en tjener, og hvis en da ikke øker skattene, fører en jo nettopp kostnadene over til neste generasjon. Det er det som er usolidarisk. Ellers var statsråden inne på sysselsettingsandelen i befolkningen, som reduseres, og det er bekymringsfullt. For oss i Senterpartiet er det helt logisk at sysselsettingsandelen reduseres når en har betydelig arbeidsledighet, og når en har et system med fri arbeidsinnvandring hvor folk er villige til å jobbe for en helt annen inntekt enn det som trengs for å leve i Norge. Hvis en i den situasjonen skal prøve å få opp sysselsettingsandelen, må en jo korrigere de enorme markedskreftene som vi her snakker om. Vil ikke det innebære større utgifter over statsbudsjettet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Jeg er sjølsagt klar over at for å få balanse i et budsjett er det snakk om inntekter og utgifter, og reduserer en utgifter, får en balanse. Men regjeringa gjør jo ikke det. Regjeringa kjører videre på stadig større ubalanse mellom inntekter og utgifter, og i en sånn situasjon kan det jo ikke være feil å få en større skatteinngang for å få en mindre ubalanse. Ellers får jeg aldri svar på spørsmålene omkring de svake sidene ved EØS-avtalen. Nå diskuterer vi yrkesdeltakelse. Det at yrkesdeltakelsen går ned når det er høy ledighet, er for meg helt logisk. At yrkesdeltakelsen går ned når det er folk som er villige til å jobbe under helt andre lønns- og arbeidsvilkår enn det som en trenger i Norge, er helt logisk. Hvis en da skal korrigere den logiske konsekvens av en fri arbeidsinnvandring, må en korrigere markedskreftene, og det kan korrigeres ved at staten yter bidrag, sånn at vi får flere i arbeid. Vil ikke det koste mer penger?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Regjeringa prisjusterer ikke en rekke stønader i sitt forslag til statsbudsjett. Senterpartiet prioriterer dette. Det koster oss 39 mill. kr. Vi er stort sett alene om det. Det er interessant at sånne viktige ting ikke får nødvendig oppmerksomhet, og jeg vil appellere til berørte interesseorganisasjoner å følge med på slike forhold som viser hvordan man prioriterer i praksis. Avtalefestet pensjon er et viktig tema framover. Den opprinnelige begrunnelsen for ordningen er ikke lenger dekkende for ordningen etter hvert som stadig flere personer som tar ut AFP, ikke arbeider i typiske sliteryrker. Mange av dem som i dag nyter godt av ordningen, er ressurssterke personer med god helse, som fortsetter å kombinere arbeid med uttak av AFP og alderspensjon. Derfor mener Senterpartiet at det er behov for at statens utgifter til ordningen, herunder statens andel av AFP-utbetalingene framover, så vel som selve utformingen av ordningen, drøftes grundig for å få en bedre målretting. Når det gjelder Arbeidstilsynet, har mange vært inne på det. Regjeringa prioriterer ikke det i sitt budsjett, og Byggenæringens Landsforening innenfor NHO har i sitt høringsnotat til komiteen sagt: «Forslaget til statsbudsjett styrker ikke kampen mot arbeidsmarkedskriminalitet.» Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, har forslag om å få en bedre og sterkere samordning av den offentlige tilsynsvirksomheten. Vi har fremmet forslag om det. Norsk lastebilnæring er viktig, og sysselsetter om lag 35 000 sjåfører. Det foregår en omfattende sosial dumping av lønns- og arbeidsvilkår, og det går fra vondt til verre. Regelverket for transport i Norge er blitt så omfattende at sjøl offentlige etater som skal kontrollere at lover og regler følges, kommer til kort, og det skaper store gråsoner som favoriserer dem som har urent mel i posen. Senterpartiet er klar over at innenfor den situasjonen som er, er det vanskelig å gjøre noe, men vi har fremmet forslag sammen med Arbeiderpartiet og SV om å bedre muligheten til Vegvesenet og Arbeidstilsynet på området. Men jeg vil understreke til slutt at den store endringen som nå politisk må avklares raskt, er innføring av et transportregister med strekkode. For at et register skal bli mest mulig komplett, må alle transportkjøretøyer registreres på grensen når de kommer til Norge, også de som kommer inn uten lass. Man må dermed benytte betjente grenseoverganger. Her skal det registreres fører, gyldig førerkort, bil og hengers registreringsnummer, tid og dato og første stoppested i Norge. Opplysningene registreres i databasen, og sjåføren får med seg et dokument som skal følge bilen på dens ferd videre i Norge. Dermed kan vi kontrollere hva som skjer i praksis.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2017-12-15:
Senterpartiet skriver i innstillinga at det er ikke mulig å oppnå full sysselsetting og et velorganisert arbeidsliv samtidig som det er fri innvandring fra EØS-land utenfor Norden. Verken representanten Svein Roald Hansen eller representanten Espen Barth Eide drøftet dette utsagnet og kom med sine meninger. Det trengs i neste debatt, for dette går ikke over. Min påstand er at yrkesdeltakelsen kommer til å gå videre ned og forholdene bli verre i flere yrker om vi ikke tar en grunnleggende debatt om å erstatte fri arbeidsinnvandring med kontrollert arbeidsinnvandring. Her må markedskreftene korrigeres av oss folkevalgte. Det burde være Arbeiderpartiets politikk, og alternativet vil bli vondt for partiets framtid hvis ikke dette diskuteres. Så til en stemmeforklaring: Senterpartiet stemmer for forslag nr. 11, vi stemmer mot forslag nr. 12, og vi stemmer subsidiært for forslag nr. 13.