Terje Johansen (Venstre), 2000-10-19:
Spørsmålet om offentliggjøring av skattelister var sist oppe i Stortinget i 1997. Den gang var Lars Sponheim saksordfører for et liknende forslag som det vi behandler i dag. Både komiteens flertall og Venstres standpunkt er det samme som den gang. De samme argumenter som da var oppe, er fortsatt gyldige i dag. Det nye er at forslagsstillerne tar opp forholdet til Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen og hvorvidt offentliggjøring av skattelistene er i strid med denne. Jeg viser til finansministerens brev til komiteen av 2. oktober som drøfter dette, og som avviser at offentliggjøring bryter med konvensjonen. Men jeg vil gjerne likevel gjenta noen av argumentene for flertallets syn. Det er slik at debatten stiller oss i det vi kaller et liberalt dilemma. Skattelistene legges hver høst ut til offentlig gjennomsyn, og hver og en av oss kan sjekke at vi bidrar med omtrent like mye til fellesskapet som andre med tilsvarende inntektsforhold. Men det er også klart at skatt og formue av mange oppfattes som private opplysninger. I flere land er da også inntekts- og skattedata klassifisert som sensitive opplysninger. Vel er det slik at vi må oppgi disse opplysningene til det offentlige – det aksepterer de aller fleste av oss – men det kan oppleves som et tillitsbrudd og en krenkelse av personvernet når det offentlige så gjør skatteopplysningene tilgjengelig for enhver, og når en kanskje finner igjen sine egne inntektsforhold i et eget skattebilag i lokalavisen. For mange er det kanskje ikke det at skatteopplysningene blir offentliggjort, som uroer mest, det er heller følelsen av at en slett ikke kontrollerer hvem som får tak i disse opplysningene og hva de brukes til, som gir de største bekymringene for personvernet. Og på mange måter kan det oppleves som et tillitsbrudd når staten med loven i hånd krever inn opplysninger og deretter tjener penger på å selge dem videre. Disse bekymringene er det grunn til å ta på alvor. Vi er altså i et dilemma. Tilsynelatende står vi overfor et valg mellom to verdier som vi alle gjerne vil styrke i samfunnet; et valg mellom åpenhet og personvern. Jeg sier tilsynelatende, fordi det er mulig å finne ordninger med offentliggjøring av skattelistene som ivaretar åpenheten, samtidig som en hindrer en utglidning som virkelig kan true personvernet. Det er på denne bakgrunn Venstre går inn for å avvise forslaget om forbud mot offentliggjøring. Etter Venstres vurdering er det flere momenter som er viktige, og som bør tillegges vekt. Det gjelder for det første standpunktet om at skattelistene fortsatt bør legges ut til offentlig gjennomsyn. Innsyn i skattelistene på individnivå er en forutsetning for tilliten til og oppslutningen om skattesystemet vårt, dels fordi det gir enhver anledning til å kontrollere sin ligning mot andres, men også fordi innsyn på individnivå gjør det mulig å avdekke og rette opp skjevheter i skattesystemet. Det andre standpunktet det er viktig å ha og som det er bred oppslutning om, er at det ikke er Stortingets oppgave som lovgiver å regulere hvordan pressen gjengir opplysninger som er offentlig tilgjengelige. Det ville være å si at skattelistene skal ligge ute til gjennomsyn og samtidig forby en journalist å notere ned opplysningene og lage en artikkel som forteller hvem som er de ti rikeste i en kommune. Vi kan ha meninger om hvor aktverdig journalistikk det er når en avis f.eks. trykker et bilag med skatteopplysninger om alle innbyggerne i en by – eller kårer byens rikeste gate, som jeg har sett eksempler på – men dette er likevel en viktig del av åpenheten, og bør ikke lovreguleres. Etter Venstres mening er det da heller ikke pressens journalistikk rundt skattelistene som er det største problemet. Det er den ukontrollerte spredning og uforutsigbare gjenbruk av disse registrene som truer personvernet. Riktignok er det slik at alle, unntatt pressen, må ha konsesjon for å få utlevert skattelistene på diskett, men på papir kan alle kjøpe seg en skatteliste for en hvilken som helst kommune. Problemet er at det er lett å gjøre om en papirliste til et dataregister. Det tar ikke en datakyndig 15-åring med utstyr til under 20 000 kr mange minuttene å samle alle innbyggerne i en middels stor by i et søkbart dataregister. Dette har vi i dag ikke kontroll med gjennom konsesjonsordningen. I innstillingen skisserer Venstre og de andre sentrumspartiene en løsning som både ivaretar åpenhet og personvern. Den går i korthet ut på at skattelistene, som i dag, legges ut til offentlig gjennomsyn i tre uker. Pressen, kredittopplysningsselskaper og andre med saklige behov skal få online-tilgang til et register hos Skattedirektoratet som inneholder de samme opplysningene. Dette vil kontrollere spredningen av opplysningene, og opplysningene vil alltid være oppdaterte. Dette vil være viktig for personvernet. Samtidig ville åpenheten være ivaretatt ved at publikum kunne se listene når de legges ut, og pressen søke i registeret når den hadde behov for det. Venstre mener en slik løsning ville være å forholde seg konstruktivt til både de farer og de muligheter den teknologiske utviklingen medfører. Før krevdes det omfattende og dyrt utstyr for å omgjøre en papirliste til et dataregister. I dag er dette billig ekstrautstyr til en hjemme-pc. Da masseutleveringen av skatteopplysninger på maskinlesbart medium startet på 1980-tallet, var online-løsninger dårlige og veldig dyre. I dag er de billige og effektive. Derfor har vi helt nye muligheter til å ivareta både personvern og åpenhet i forhold til det vi hadde for bare få år tilbake, og IT-samfunnet gjør det mye viktigere enn tidligere å forsøke å finne de gode løsninger som ivaretar begge de verdiene jeg her har beskrevet. Jeg anbefaler med dette innstillingen fra flertallet om å avvise representantenes forslag.