trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Det er interessant å høre representantene som sier det samme år ut og år inn og ikke kommer noe lenger, men er overbevist om at de har rett. Kanskje man skulle få noen nye vyer og se lite grann annerledes på verden enn man gjør i dag. Til representanten Eide, som sier at Hamas bomber for å få oppmerksomhet: Ja vel, dem om det. Jeg vil også gjerne si at dette representantforslaget ble fremmet før de siste konfliktene i Israel og Gaza, så det må man legge til side. Det var heller ikke derfor vi fremmet det. Det er sannheten. Så til representanten Toskedal, som mener at det er populistisk av oss å fremme det nå, men sier at Kristelig Folkeparti er enig: De er enig i posisjon og opposisjon, men de fremmer ikke noe forslag. Hvor lenge skal man være enig når man har muligheten både i posisjon og i opposisjon, men ikke fremmer det likevel? Da kan man like gjerne stryke det fra partiprogrammet, for det har ingen troverdighet. Ja vel, så kjempet ikke Fremskrittspartiet dette gjennom i regjering, men vi prøver å få det gjennom i opposisjon, i håp om at f.eks. Kristelig Folkeparti og noen andre som er glad i Israel, stemmer for dette forslaget. Så til representanten Anniken Huitfeldt: Huitfeldt sier at dette skal opp i sluttstatusforhandlingene. Hvor står det? Hvor er dette imot sluttstatusforhandlingene? Sluttstatusforhandlinger kan jo likevel innebære at Norges ambassade ligger i Jerusalem, akkurat sånn som USA mener, og etter hvert også flere andre land – Guatemala er et annet land. Kosovo har vurdert å gjøre det. Flere andre land har gått inn der. Det skyldes at de tror på handel og investeringer istedenfor konflikt. Det var jo det hele Abraham Accords var om, nemlig å satse på investeringer og handel for å få til det som kan skje i Midtøsten, nemlig at folk er mer opptatt av å skape arbeidsplasser, skape verdier, enn av å fortsette konflikten. Derfor kan Norge legge til rette for at dette skjer, gjennom å anerkjenne Jerusalem som Israels hovedstad og legge vår ambassade til Jerusalem. Til utenriksministerens påstand om at dette bryter med resolusjonen fra 1980: Det stemmer ikke, for det var et annet Jerusalem man snakket om. Det var den evige stad. Det var Jerusalem som inkluderte alt. Det var utgangspunktet – det som kalles det forente Jerusalem. Det var det som var Israels utgangspunkt, men det er jo ikke det som nødvendigvis blir sluttstatus når forhandlingene er over. Men at vi flytter ambassaden, har ingenting med det å gjøre. Det er et tegn til Israel om at vi forstår at de er det eneste demokratiet i Midtøsten, og at vi forstår at de har rett til å vite hva som er deres egen hovedstad. Det er ikke andre land som skal bestemme hvor den skal være. Om man oppretter kontor i både Tel Aviv og Jerusalem, må man gjerne gjøre det, så lenge vi aksepterer at vår ambassade, sammen med den amerikanske ambassaden og en rekke andre ambassader, skal ligge i Israels hovedstad, Jerusalem.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Til førstnevnte taler: Det er åpenbart at det ikke er Stortinget som driver med utøvende politikk, men det er faktisk vår rolle å prøve å påvirke regjeringen til å drive den politikken vi ønsker den skal drive, og som vi mener er riktig. Det er vårt ansvar. Da regjeringen drev valgkamp for å få Norge inn i Sikkerhetsrådet, var det ifølge regjeringen for å utgjøre en forskjell. Nå som Norge skal lede sanksjonskomiteen mot ISIL og Al Qaida, er dette en mulighet til å gå fra ord til handling. Norges posisjon har over lang tid vært at Sikkerhetsrådet bør henvise situasjonen i Syria til ICC, men at dette ikke har vært mulig. Heldigvis tas det initiativ i regionen for å finne en løsning. Irakiske og kurdiske tjenestemenn planlegger nå å etablere en egen domstol for å straffeforfølge anklagede medlemmer av den islamske staten i en løsning som kan føre til at eldre medlemmer av terrorgruppen blir brakt til Irak for å møte i retten. Lovgivningen som ble innført i det kurdiske parlamentet i april i år, har økt muligheten for at mistenkte som er arrestert i årene siden ekstremistgruppens sammenbrudd, kan overføres til en domstol i den nordlige byen Erbil for å bli straffeforfulgt med internasjonal støtte. Mens retten i utgangspunktet vil håndtere mistenkte som er anklaget for å ha begått forbrytelser i Irak, har politiske ledere i Erbil flagget potensialet for at den også kan brukes til å prøve medlemmer som er arrestert over hele Midtøsten og utover. Statsministeren for den kurdiske regionale regjeringen, Massoud Barzani, har uttalt at når det først blir vedtatt, vil lovene skape de nødvendige juridiske rammene for å straffeforfølge IS-terrorister for deres forbrytelser mot vårt folk og menneskeheten generelt. UNITAD støtter en parallell prosess i det nasjonale parlamentet i Bagdad. IS-terrorister skal spores opp og dømmes for sin terrorvirksomhet. Fremskrittspartiets intensjon med dette forslaget er at Norge kan bruke sin plass i Sikkerhetsrådet til noe konstruktivt og påvirke at det faktisk blir gjort. En slik domstol må samtidig være et oppgjør med ideologien og den religiøse fanatismen, slik at det ikke fortsetter å spre seg. Vi ser eksempelvis i Europa at ungdom er mottakelig for budskap fra religiøse ledere som sverger til en bokstavtro tolkning av Koranen. En IS-domstol vil derfor, i likhet med Nürnbergprosessen etter annen verdenskrig, ha som overordnet mål å knuse ideologien som ligger bak handlingene som ble utført, og markere at det også i krig finnes et sett av verdier og moral som skal etterleves. Jeg tar til slutt opp Fremskrittspartiets forslag i saken.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-06-09:
Dette er sannsynligvis min siste debatt i denne sesjonen. Det blir interessant – jeg vet ikke hvor Petter Eide ender opp etterpå, men jeg tipper han får en god jobb på venstresiden i organisasjonslivet. Når det gjelder at alle parter, alle sider, i en konflikt må stilles til doms, hadde det vært et interessant argument å komme med til Nürnbergprosessen – at nordmenn, amerikanere og alle som hjalp til med å frigjøre det europeiske kontinent og bli kvitt nazismen, skulle stilles til doms, for å se hva man brukte av gale metoder for å gjøre det. Når det gjelder Fremskrittspartiet: Nei, vi ønsker ikke terrorister til Norge, og vi ser en rekke problemer med dette. Man skal ha en straff, man skal ha en bevisførsel, man skal ha en forsvarsadvokat, man skal ha en aktor, man skal ha kjennskap til konflikten, man skal vite hva man skal gjøre med terroristene når de slipper ut av fengsel. Nei, Fremskrittspartiet vil ikke ha dem til Norge. De har ingenting her å gjøre. Når representanten Eide sier at de skal komme hjem – det er ikke noe hjem for disse terroristene i Norge. De har ikke noe hjem her. Selv om de skulle komme herfra, har de ikke noe hjem her. De tilhører ikke Norge. Når de har drevet terrorvirksomhet, tilhører de det landet de har drevet terrorvirksomhet i. De skal straffes der eller i en internasjonal domstol gjennom en krigsprosess.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-06-09:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i denne saken. Jeg mener at denne saken er veldig klar: Vi mener ikke noe om dette spørsmålet før det foreligger en framforhandlet avtale om en tostatsløsning – punktum. Det har vært norsk linje hele tida. Jeg er ikke overrasket over at Fremskrittspartiet mener noe annet, det har de ment hele tida, men jeg er litt overrasket over argumentasjonen fra Høyres representant, som går på det rent formalistiske om at vi ikke skal overprøve regjeringa på dette punktet. Derfor synes jeg det er naturlig at jeg sier det før utenriksministeren har ordet her. Vi har jo sett i løpet av de siste årene at Høyre, spesielt på sitt landsmøte, foretok en gradvis dreining i sin holdning. Jeg mener at Norge skal være balansert i dette spørsmålet, og det har vært norsk politikk hele tida at det må foreligge en framforhandlet avtale om en tostatsløsning. Det er grunnlaget for at vi ikke ønsker å flytte hovedstaden. Det ber jeg rett og slett utenriksministeren om å klargjøre i sitt innlegg, så får vel kanskje representanten Schous innlegg stå for hennes regning. Jeg håper at utenriksministeren klargjør.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-09:
Forslaget faller i to deler. For det første ber man regjeringen om at Norge som medlem av FNs sikkerhetsråd skal ta et initiativ til å opprette en internasjonal straffedomstol som kan rettsforfølge medlemmer og sympatisører av IS i regionen. Den andre delen er at Stortinget også ber regjeringen om at Norge gjennom medlemskap i Sikkerhetsrådet arbeider for å sikre soningsmuligheter i regionen. Jeg vil begynne med å si at komiteen er helt enig i forslagsstillernes syn på IS, og at rettsforfølgelse av internasjonale forbrytelser, folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og krigsforbrytelser er sterkt ønsket og villet. Komiteen har også merket seg at utenriksministeren i sitt brev til komiteen uttrykker viktigheten av en effektiv, uavhengig og troverdig straffeforfølgelse av de massive overgrepene som har funnet sted. Verken Syria eller Irak er imidlertid statsparter som har ratifisert Roma-vedtektene, som lå til grunn for etableringen av ICC, Den internasjonale straffedomstol, og man er dermed avhengig av en situasjonsbestemt henvisning fra FNs sikkerhetsråd for å få en mandatutvidelse ved opprettelse av et såkalt adhocutvalg. Norge har tidligere tatt initiativ til dette, og dette er blitt blokkert fra vetomaktene. Man må tenke gjennom om et slikt initiativ har utsikter til å lykkes, med de følgevirkningene det har av at det ikke lykkes å nå frem. Dette er imidlertid utenrikspolitikk i sin utøvelse som det etter vår styringsordning tilligger regjeringen å se på muligheten av. Vi finner det slett ikke unaturlig om regjeringen hadde funnet anledning til å gjenta initiativene fra tidligere, fra 2014, men det er altså ikke Stortinget som gjennom Dokument 8-forslag dikterer når tiden og muligheten til dette er inne. Jeg kan også minne om at disse forbrytelsene har meget lang foreldelsesfrist, nettopp med tanke på at det pågår konflikter som gjør at krigshandlinger må avklares, for så å bringe partene til rettsforfølgelse, primært i de land som har et førstelinjeansvar for å bringe sine borgere til anklagebenken etter internasjonal rett. Jeg kan komme tilbake til ytterligere begrunnelse, men det er i korthet grunnen til at vi ikke stemmer direkte for dette forslaget, men holder oss til vanlig praksis og arbeidsdeling mellom regjering og storting.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-09:
Det er flott at det kan bli en debatt av et tema der vi grunnleggende sett er enige: IS er en vederstyggelighet og bør forfølges. Jeg har likevel lyst til å si at Petter Eide gjør denne forfølgelsen litt vanskeligere enn nødvendig ved å si at enten tar man alle, eller så har man liksom ikke noe angrepspunkt mot IS. Grunnen til at jeg sier det, er at IS har erklært seg selv som en statsdannelse, et kalifat med flytende territorielle grenser. Forbrytelser fra IS er begått i Syria og Irak, men ikke bare begrenset til disse landene. Det er derfor internasjonale humanitærrettseksperter betrakter IS som en fast gruppering som kan og bør rettsforfølges nettopp som det etter sui generis-prinsippet. Det betyr at man kan gå etter IS, men det er jo igjen ikke noen frikjennelse av andre grupperinger som kan beskyldes for lignende brudd på humanitærretten. Det er altså ikke en fremgangsmåte som utelukker noen, men den skal heller ikke være eksklusiv for noen, og den må i hvert fall ikke tjene som unnskyldning for ikke å gjøre det vi kan for å bringe IS og deres ansvarlige inn for Den internasjonale straffedomstol.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-06-09:
Bare kort for å forebygge en mulig misforståelse: Det er ikke slik at f.eks. disse IS-kvinnene, som de har vært kalt i pressen, kan straffeforfølges for de forhold vi nå snakker om, altså folkemord, brudd på krigens regler. De kommer hjem og svarer etter vanlig norsk straffelov fordi de har sluttet seg til et terroristforbund og motarbeidet – skal vi si – sivile straffeforfølgelsesforhold i Norge. Dessuten har vi erfaring fra tidligere rettsoppgjør med at man retter de internasjonale straffedomstolene inn mot de politisk ansvarlige, altså ledelsen. Vi snakker om to segmenter. Når man indirekte argumenterer for hjemhenting, som SV også har gjort, delvis ut fra humanitære forhold, er det et helt annet segment vi snakker om enn ledelsen for internasjonale forbryterligaer som har utropt seg selv til å være kalifater. Vi må holde forskjellige ting fra hverandre, ellers går vi vill.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Jeg registrerer en viss humring i salen! Dette er rett og slett en formell sak. Jeg vil på vegne av forslagsstillerne annonsere at vi trekker tilbake Dokument 8:289 S for 2020–2021, om å realisere Nord-Norge-banen. Det er fordi denne saken fikk en avklaring i en annen komité noen dager før. Så banen skal selvfølgelig fortsatt realiseres.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
De i denne salen som skjønner alvoret ved klimaendringene, og som ønsker å opprettholde klimamål og internasjonale avtaler, må se på enhver mulighet for å senke klimagassutslippene – og ikke se på enhver mulighet for å la det være, som Fremskrittspartiet ofte gjør. I alle regjeringas dokumenter om klima og transport understrekes det hvor viktig betingelsene ved offentlige innkjøp og anbud er. Det betyr veldig mye for en dreining i ønsket retning. Det gjelder alle felt i samfunnet. Angjeldende sak er nettopp et sånt område der det er mulig å sette betingelser og få til en dreining, få til en endring. Vi må gripe alle sånne muligheter, ellers når vi ikke målene våre. Hvis vi ikke tar i bruk de verktøyene vi har, gjør vi ikke det. Det ble sagt av statsråden og fra flertallet her i komiteen at det trolig ikke er gode nok elbiltyper i markedet ennå for denne brukergruppa. Det blir tilbakevist av fagfolkene i høringsinnspillene, bl.a. av Norsk elbilforening, som støtter forslaget om å stille miljøkrav til Nav i forbindelse med anbud for leverandører av biler. Og de som følger med i elbilmarkedet, har registrert at det har kommet en rekke nye varebiler og flerbruksbiler som har nyttelast opp til 1 tonn og godt over 300 km i rekkevidde, i år. Utstyret som skal til for å tilpasse disse bilene til sjåfører med funksjonsnedsettelse, er – så vidt vi har forstått – på ca. 300 kg. Elbilforeningen peker på at nye elbiler selvfølgelig har siste teknologi for å hjelpe ulike typer bilister med bevegelsesutfordringer, alle slags elektriske og teknologiske løsninger. Det er viktig å nevne at mennesker med nedsatt funksjonsevne stort sett har dårligere økonomi enn befolkningen for øvrig, og at elbil vil kunne bidra til at flere vil spare store utgifter til drivstoff. Det vet vi som har elbil. Det er også nødvendig å øke tilskuddet til anskaffelse, slik at flere får en realistisk sjanse til å kjøpe elbil. Det er kanskje like mange, eller vel så mange, sjåfører i denne kategorien som er miljøbevisste, men de har altså ikke mulighet til å kjøpe en elbil. Tilpassede elbiler som kan egne seg for behovene til personer med funksjonsnedsettelse, er relativt kostbare. Derfor trengs det et høyere tilskudd. Lang rekkevidde, som ofte er knyttet til høyere pris, gjør også ladebehovet langt mindre langs veiene. Det blir færre stopp for lading, og det er bra for sjåfører med funksjonsnedsettelse. Ladestasjonene er ikke godt nok universelt utformet mange steder. FFO ønsker, som SV, å gjøre det enklere for personer med funksjonsnedsettelse å velge nullutslippsbil ved innkjøp av bil gjennom Nav. Da tar jeg opp de forslagene som SV står bak.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Da registrerer jeg, ved det statsråden sier, at det må være uenighet i fagmiljøene når det gjelder tilgjengelige biler til denne brukergruppa. Jeg har forstått det sånn at han sier at det er bilimportørene eller -leverandørene som sier at en ikke kan levere sånne typer biler tilfredsstillende i dag. Jeg registrerer også at Elbilforeningen er av en annen oppfatning. Er det sånn å forstå at det er leverandørene statsråden stoler på, og i mindre grad organisasjoner som f.eks. Elbilforeningen?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Jeg takker for svaret. Jeg tror statsråden har en bra intensjon, han også, og jeg registrerer selvfølgelig at Høyre er veldig opptatt av, og også har brukt, statens innkjøpsmakt. Den er veldig viktig. Det som da forundrer meg, er kanskje holdningen til forslag nr. 2, fra SV, hvor vi ønsker å øke – i dette tilfellet å fordoble – tilskuddet til gruppe 1-biler for denne gruppa. Er det rene budsjettmessige grunner til at statsråden ikke kan støtte dette forslaget, eller hva er det ellers som ligger bak? Kan han tenke seg å fremme noe tilsvarende forslag fram mot budsjettbehandlingen til høsten?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
De utenfor salen som i det hele tatt følger med på denne debatten, lurer vel på hvorfor alle skal ta ordet og være enige i en sak. Men siden vi ikke får en vanlig 17. mai-feiring i år, er det jo litt koselig å kunne gjenta hverandre litt i denne saken. Også SV er veldig glad for at denne saken, som vi tidlig tok initiativ til, nå har fått et enstemmig utfall, et definitivt nei til å legge ned underveistjenesten ved Stavanger kontrollsentral, som i dag ligger ved Stavanger lufthavn Sola, og at den heller ikke skal flyttes til mitt fylke, Buskerud, til Røyken. Nå har jo Røyken kommet utenfor mitt fylke, så det var en liten glipp. Røyken har nå kommet inn i det gamle Akershus fylke. Dette var et av alternativene i rapporten som Avinor Flysikring utarbeidet. Det fikk veldig kraftig motstand, det merket vi fort, både lokalt og for så vidt også i fagmiljøet i Norge. Det var ikke vanskelig å se at det hovedsakelig var økonomiske betraktninger som lå bak det alternativet i utredningen. Det er så flott å se at alle partier nå er med på dette og understreker at sikkerheten nå må telle mest. Det er ut fra mange fagfolks syn sånn at felles lokalisering av Hovedredningssentralen og underveistjenesten ved kontrollstasjonen er det desidert beste alternativet sikkerhetsmessig og beredskapsmessig. Representanten Hoksrud siterte et utdrag fra brevet fra Industri Energi til justis- og beredskapsministeren i februar i år, og der var det ganske sterke ord mot det forslaget som forelå. Det er åpenbart – alle vet det – at på Sola er et av verdens sterkeste fagmiljø for offshore helikoptersikkerhet. Her er alle helikopterselskapene – de er jo der. Oljeselskapene er der. Hovedredningssentralen er der – og 330-skvadronen, kontrollsentralen og dette simuleringssenteret, som det kalles. Alt er der. Det var egentlig underlig at alternativet om flytting av kontrollsentralens flygeledere i det hele tatt ble lansert. Det er nesten litt forunderlig. Så det er flott å se at en samlet komité nå tydelig sier at det er viktig at flygelederne har en nærhet til det operative helikoptermiljøet, og er med på et felles forslag til vedtak. Helt til slutt: SV skiller seg nok litt ut fra alle de andre her. De er enige i saken, men de tar sine obligatoriske forbehold, som seg hør og bør, om at regjeringa ikke skal blande seg særlig inn i sjølstendige selskapers anliggender. Det blir sagt her hele tida. Vel, SV har ikke akkurat allergi mot det. Hva er ellers poenget med et statlig selskap, om vi ikke skal drive en viss aktiv eierstyring?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
På vegne av stortingsrepresentantene Olemic Thommessen, Stein Erik Lauvås, Heidi Greni, Torhild Bransdal og meg sjøl vil jeg legge fram forslag om å gi kommunene en klar lovhjemmel for å kunne regulere utleie og bruk av elsparkesykler og små elkjøretøy.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
På vegner av meg sjølv og Eirik, vararepresentanten min, vil eg begynna med å takka komiteen for samarbeidet i denne saka. Saka er eit forslag frå Framstegspartiet om å endra på grunnpensjonen slik at det vert likt uavhengig av sivil status. Resten av komiteen er ikkje einige i at det er urettferdig å gjera forskjell på om ein bur aleine eller ikkje, når det handlar om grunnsikringa i pensjonssystemet. Utover dette snakkar eg ut frå SVs standspunkt i saka. For SV er det viktig at me har eit pensjonssystem som gjev alle moglegheit til ein trygg pensjon og ein verdig alderdom. Det er forskjell på å vera einsleg og å bu saman. Dei som er aleine, må ta alle kostnadene aleine, betala rekningane aleine. Dei som er einslege, har ingen å dela utgiftene med. Den ulike satsen for grunnsikringa i pensjonssystemet har lege til grunn heile vegen, heilt sidan alderstrygda vart innført for 85 år sidan. Det er dyrare å bu aleine enn det er å bu saman. Difor er det fornuftig å ta omsyn til dei faktiske forskjellane. Forslaget frå Framstegspartiet står fram som noko underleg. Forslaget deira om å fjerna avkortinga i pensjonen for gifte og sambuande pensjonistar vil kosta 5,6 mrd. kr. SV meiner at det er feil prioritering og bruk av pengar å auka pensjonen òg for dei med høge inntekter og samtidig auka ulikskapen mellom einslege pensjonistar og sambuande pensjonistar. Det som det hastar å gjera noko med, er å løfta dei som lever under fattigdomsgrensa, slik me føreslo i vinter. For 5 mrd. kr kan ein gjera ganske mykje for dei som har minst. Til slutt vil eg presisera at forslagsstillarane tek opp at dei meiner det er djupt urimeleg at ein ikkje får utbetalt pensjon ein har opparbeidd seg gjennom eit langt arbeidsliv, utelukkande basert på sivil status. Her meiner eg at forslagsstillarane tek feil om korleis pensjonssystemet fungerer. Grunnpensjonen, som forslaget tek opp, er ikkje avhengig av tidlegare opparbeidd inntekt, men ei minstesikring i folketrygda, som vert ytt likt til alle.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Eg vil begynna med å takka saksordføraren for ei god innleiing til debatten. Det er svært mange som opplever uønskt seksuell merksemd i løpet av arbeidslivet. Dette har store konsekvensar for den enkelte, og eg vil anta at det ikkje er rett sjeldan at det resulterer i at offer for dette vel å byta jobb – rett og slett å seia opp ein elles triveleg jobb for å sleppa denne typen merksemd. Seksuell trakassering i arbeidslivet er heilt klart forbode, det er ingen tvil om det, men det er ikkje dermed sagt at eit forbod er nok for i større grad å få bukt med denne typen trakassering og dårleg oppførsel. Fleire av partia som stemmer imot dette forslaget i dag, ser ut til å tru at saka handlar om i kva grad seksuell trakassering er forbode i arbeidsmiljøloven eller ikkje. Eg vil presisera at her er det ingen tvil. Grunnen til at saka kjem opp, og at me foreslår dette, er nettopp kva meir som skal til for i større grad å få slutt på denne typen trakassering i arbeidslivet. Både Arbeidstilsynet, Likestillings- og diskrimineringsombodet og Parats likestillings- og mangfaldsutval peiker på at det nettopp er ei tydeleggjering av plikta til arbeidsgjevaren til å førebyggja og forhindra dette som vil kunna minska førekomsten av denne typen trakassering. Det systematiske HMS-arbeidet i verksemder som er gode på dette, gjev heilt klart resultat. Det er nettopp dette som må tydeleggjerast i pliktene til arbeidsgjevaren i arbeidsmiljøloven. Utover dette viser eg til merknadene til SV i dokumentet.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Fleire moment om digitalisering i denne saka er bra og får støtte frå SV. Eg vil òg nytta anledninga til å skryta av Nav når det kjem til forenkling og digitalisering av foreldrepengesøknaden. Der har dei gjort ein veldig god jobb, og eg ser fram til at prosessen med sjukepengar og pleiepengar kan verta like enkel og god. Det er enkelte ting i denne saka me behandlar no, som SV er ueinig i, på lik linje med Arbeidarpartiet. Det har representanten Aasrud allereie gjort greie for, så eg skal ikkje bruka taletida mi på det. Det eg gjerne vil ta opp, er spørsmålet om kvifor regjeringa ikkje vel å bruka denne anledninga til å tydeleggjera og forenkla sjølve lovteksten, sånn at det kjem betre fram kva som er meint med utlandet, og kva som er meint med Noreg. For det er vel utanfor EØS som er meint med utlandet, er det ikkje det? Eg har sjølv nettopp søkt om foreldrepengar. I denne søknadsprosessen måtte eg kryssa av for om eg hadde tenkt å opphalda meg i Noreg eller i utlandet i heile eller delar av foreldrepengeperioden. Her må eg påpeika at det ikkje er enkelt for alle sjølv å tenkja seg fram til at det dei lurar på her, er i eller utanfor EØS. Mitt objektive inntrykk etter den søknadsprosessen er at eg må seia frå til Nav dersom eg har tenkt meg på ein ferietur til Danmark i foreldrepengeperioden. Denne saka her burde vore anledninga til å forenkla dette i sjølve lovteksten og òg forsikra seg om at det skal tydeleggjerast i Nav sine nye og forenkla digitaliserte søkesystem. Det burde ikkje vore ei stor sak.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Kvifor må ein svara på spørsmål om ein skal opphalda seg i utlandet eller i Noreg heilt konkret når ein søkjer om foreldrepengar hos Nav? Er det andre reglar akkurat for foreldrepengar, eller vert det forventa at Noreg i dette spørsmålet skal forståast som EU/EØS-området, og at utlandet skal forståast som utanfor EU/EØS-området? Skal kvar og ein enkelt foreldrepengesøkjar automatisk skjønna det sjølv?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-03:
Det er ikkje fyrste gongen denne saka kjem opp for Stortinget. Den mellombelse loven om forvaltning av personell i Forsvaret vart fyrst hasta igjennom Stortinget i byrjinga av pandemien, og så snubla regjeringa inn på Stortinget og ville ha ei forlenging av loven på kort varsel i fjor haust. Denne gongen har regjeringa heldigvis fått på plass ein ordentleg prosess før loven kom til Stortinget. SV vil understreka at sjølv i ein kritisk situasjon må regjeringa leggja opp til at dei involverte partane får sagt sitt. Det er heilt nødvendig, og det er bra at regjeringa har gjort det denne gongen. Eg skulle berre ønskt at regjeringa òg hadde lytta til alle dei som var kritiske til korleis ein har praktisert denne loven. Tillit og gjensidig forståing mellom partane i arbeidslivet har vore ein nøkkel i handteringa av pandemien i Noreg. Den tilliten må forvaltast godt, spesielt når pandemien har gått frå å vera ein akutt krise til ein langvarig krise. Loven me er her for å diskutera i dag, er svært vidtrekkande og legg sterke føringar for kvardagen for sivilt tilsette i Forsvaret. Signalet frå fleire av arbeidstakarorganisasjonane har vore at ein gjennom pandemien har vore i stand til å finna gode løysingar frivillig. Det er òg verdt å merka seg at me no har gått fleire månadar utan ein slik lov. Tilbakemeldingane frå sektoren har vore at ein nettopp har klart å finna gode løysingar. Dessverre – og det kan jo alle lesa i høyringsinnspela til denne loven – har ein igjen og igjen sett at dialogen med arbeidstakarorganisasjonane tidvis har vore svært mangelfull då loven vart teken i bruk i vinter. Det går på akkord med dei klare føringane som vart tekne opp då saka var under behandling sist. SV vil denne gongen, som tidlegare, gå imot denne loven, og me oppmodar òg andre parti som er opptekne av å bevara tilliten mellom partane i arbeidslivet, til å gjera det same. I ein krise må me byggja tillit og samarbeid, ikkje riva det ned.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-05-03:
Takk til saksordføreren for en god jobb og en oversiktlig gjennomgang av saken. Arbeiderpartiet stiller seg bak komiteens innstilling om at forslaget ikke vedtas. Vi synes ikke det er urettferdig at enslige pensjonister, som ikke har noen å dele utgiftene med, har noe høyere grunnpensjon enn dem som har to inntekter. Tvert imot synes vi det er ganske rettferdig. Det er også misvisende når forslagsstillerne framstiller det som en avkorting av pensjonen til gifte og samboende. Det har alltid vært slik som saksordføreren sa, at satsen for grunnpensjonen har vært høyere for enslige enn satsen for gifte og etter hvert også samboende pensjonister. Det er i tillegg en videreføring fra den gamle alderstrygden vi hadde før folketrygden ble innført, og forskjellen er videreført i ny alderspensjon fra folketrygden for dem som mottar garantipensjon, med samme begrunnelse som før: De som bor alene, har ingen andre å dele utgiftene med. Samtidig har satsene for gifte og samboende blitt økt flere ganger, fra den opprinnelige satsen på 75 pst. til hver av ektefellene til dagens 90 pst. Så har jeg til slutt bare lyst til å kommentere at det ikke stemmer helt når Fremskrittspartiet sier at de i alle år har kjempet for å bedre pensjonistenes kår. Det gjelder ikke alle pensjonister. For dem som ikke har nok botid i Norge til å få en pensjon tilsvarende minstenivået i alderspensjonen, og heller ikke har pensjonsrettigheter med seg fra andre steder, har vi ordningen med supplerende stønad, som i utgangspunktet skulle sikre alle i Norge en verdig alderdom gjennom å sikre en minsteinntekt på nivå med minsteytelsene i trygden. Der var Fremskrittspartiet blant de ivrigste til å kutte, slik at eldre mennesker opplevde å miste all inntektssikring over natta, stå helt på bar bakke og bli henvist til å bli privat forsørget av sine barn. Så det er litt forskjell på Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets syn på hva som er anstendig eller ikke. Fremskrittspartiet var også av de ivrigste til å sørge for at alle voksne som mottar supplerende stønad og deler bolig med andre, skulle få mindre utbetalt, også de som verken var ektepar eller samboere. For Fremskrittspartiet er det tydeligvis sånn at noen pensjonister er likere enn andre. Arbeiderpartiet deler ikke et slikt syn.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-05-03:
Ulik sats for grunnsikringen i pensjonssystemet for henholdsvis enslige og gifte har eksistert siden alderstrygden ble innført i 1936. Ved innføringen av folketrygden i 1967 ble det tidligere alderstrygdsystemet med differensierte satser for ektepar og enslige beholdt, fordi det faktisk koster mer å bo alene. Det er en generell misforståelse at pensjon man har tjent opp selv, blir avkortet. Grunnpensjonen er en økonomisk grunnsikring som gis til alle, uavhengig av yrkesaktivitet og inntekt, for å forhindre fattigdom. Den skal sammen med særtillegget reflektere et minste inntektsnivå og differensieres etter sivilstand, fordi to personer som bor sammen, kan dele på utgifter som enslige må dekke alene. Tidligere utgjorde full grunnpensjon for gifte 75 pst. av grunnbeløpet. Under Bondevik II økte grunnpensjonene for gifte og samboende pensjonister fra 75 pst. til 85 pst. av grunnbeløpet. Og satsen ble igjen økt, fra 85 pst. til 90 pst., under Solberg-regjeringen i 2016. Samtidig har satsen for enslige vært uendret på 100 pst. av grunnbeløpet i hele perioden. I ny alderspensjon er garantipensjon også differensiert etter sivilstand for å ta hensyn til ulike behov for minstesikring. Å prioritere et noe bedre sikkerhetsnett for enslige er en del av det brede pensjonsforliket på Stortinget. I ny alderspensjon vil ektefeller som har hatt så god opptjening av inntektspensjon at de ikke mottar garantipensjon, ikke ha pensjon som er differensiert etter sivilstand. Selv om ulik minstesikring for enslige og gifte og samboere videreføres i ny folketrygd, vil den praktiske virkningen reduseres for framtidens pensjonister. Jeg har så lyst til å minne om at økonomien til eldre generelt har blitt bedre. Fra 2007 til 2017 hadde ifølge SSB personer over 60 år en realvekst i inntekten etter skatt på 23 pst. Norske husholdninger generelt hadde i samme periode en vekst på 12 pst. De eldre har altså hatt nesten dobbelt så høy inntektsvekst som befolkningen generelt. Selv om inntektsveksten ikke har vært fullt så god de siste årene, har likevel andelen eldre med lavinntekt også blitt kraftig redusert. Andelen med vedvarende lavinntekt har økt fra 8,1 til 9,6 pst. generelt i befolkningen, tilsvarende andel for personer over 67 år har i samme periode gått ned fra 16,5 til 9 pst. Det betyr at eldre nå er mindre utsatt for lavinntekt enn resten av befolkningen. Det er særlig de aller eldste som har fått bedre økonomi de siste årene. Dette er et resultat av nettopp det brede pensjonsforliket i Stortinget, der Høyre, Arbeiderpartiet, Venstre, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti tok ansvar for å sikre norske pensjoner for framtiden. Høyre står fortsatt bak dette og avviser på denne bakgrunn forslaget.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-05-03:
Da min mormor gikk bort i fjor, 93 år gammel, hadde hun levd 30 år lenger enn sin forventede levetid da hun ble født i 1926. Hun begynte å jobbe allerede som 16-åring, som tjenestepike. Siden ble hun barnepike, hun jobbet som værelsespike og avsluttet sitt yrkesaktive liv som – jeg holdt på å si barpike – serveringsdame på legendariske The Scotsman på Karl Johan her i Oslo. Hun har alltid vært en kvinne som har jobbet i lavlønnsyrker. Da hun pensjonerte seg, tror jeg hennes siste utbetaling var på 19 600 kr eller noe sånt etter et langt yrkesliv. Siden folketrygden ble innført mange år etter at hun begynte i aktivt arbeidsliv, fikk hun mer utbetalt enn det hun selv hadde tjent opp til. De som i dag får grunnbeløpet i pensjon, og minstepensjonister, som ofte er kvinner som ikke har vært i arbeidslivet i det hele tatt, fikk 4 000 kr mindre enn henne, som hadde stått i arbeid hele livet. Jeg tror at hvis hun hadde lyttet til denne debatten i salen i dag, hadde hun funnet den noe uverdig, for hun vet at oldebarnet hennes, som knapt nok hadde rukket å fylle ett år da hun møtte ham, kommer til å måtte jobbe mer enn det hun har gjort, og stå lenger i arbeid for antageligvis å få mindre i pensjon enn det hun selv fikk utbetalt. Jeg tror at i denne typen debatter er det veldig mange besteforeldre og oldeforeldre som faktisk vil si at vi har en generasjonsforpliktelse mellom generasjonene til å se på hva vi selv har jobbet for og betalt inn, og hva generasjonen etter oss skal betale for. Det er fint å oppfordre alle partiene til å komme hit og fortelle om hva de ønsker å gjøre med pensjon, men jeg mener at Høyre hele tiden har hatt et anstendig forhold til hvordan man skal betale inn, stå lenger i arbeid, at alle skal delta i fellesskapet. Jeg tror at landets én million pensjonister som nå har gått ut av arbeidslivet, også vil finne noen av disse debattene uverdige, og at man ikke treffer det de er opptatt av, nemlig det å sikre en verdig alderdom for alle, som jeg mener at alle partiene i denne salen er opptatt av.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-05-03:
Komiteen er helt enig om at seksuell trakassering er et samfunnsproblem som fører til et arbeidsliv som ikke gir like muligheter til alle. Dette gjør seksuell trakassering til en samfunnsutfordring, men også til et arbeidsmiljøproblem. Så når flertallets tilråding er å avvise forslaget, er det likevel enighet om at seksuell trakassering er uakseptabelt, skal slås ned på, håndteres og forebygges. Når det er sagt, mener flertallet også at intensjonen i forslaget allerede er ivaretatt i eksisterende lovverk. Så ser jeg at det framkommer uenighet om hva hensikten med forslaget er, at dette ikke handler om å presisere forbudet mot seksuell trakassering, som forslaget heter, men om å tydeliggjøre arbeidsgivers ansvar for å inkludere tiltak mot seksuell trakassering i HMS-arbeidet. Men flertallets poeng er at når arbeidsgiver har et ansvar for et godt psykososialt arbeidsmiljø, forutsetter dette fravær av seksuell trakassering. Dette understrekes også i Høyesteretts dom fra desember 2020, som viser at arbeidsgivers forpliktelser etter likestillings- og diskrimineringsloven § 13 utfylles av arbeidsgivers generelle plikt til å sikre et fullt forsvarlig arbeidsmiljø. Komiteens mindretall mener likevel det er grunn til å presisere dette ytterligere, og jeg antar dette vil redegjøres nærmere for fra dem som står bak forslagene. Høyre er opptatt av at alle former for seksuell trakassering skal bekjempes. Takket være kampanjer som metoo og økt oppmerksomhet rundt problemet i kjølvannet av dette har det blitt gjort mye arbeid for å forebygge, håndtere og reagere mot uønsket seksuell oppmerksomhet og trakassering de siste årene. Blant annet er det etablert et lavterskeltilbud i regi av Diskrimineringsnemnda, som har fått myndighet til å fatte avgjørelser om hvorvidt en person har blitt utsatt for seksuell trakassering, og til å ilegge oppreisningserstatning i slike saker innenfor arbeidslivet. Arbeidstilsynet og Likestillings- og diskrimineringsombudet har styrket sitt samarbeid om innsats mot seksuell trakassering, det er laget opplæringsmateriell for arbeidsgivere, tillitsvalgte og verneombud samt felles opplæring for inspektører i Arbeidstilsynet. Partene i serveringsnæringen har i samarbeid med Arbeidstilsynet og Likestillings- og diskrimineringsombudet gjennomført en egen informasjonskampanje, og myndighetene og partene har sammen utarbeidet veiledere, et kurs som verktøy for forebygging og håndtering av seksuell trakassering på jobb. Vi er enig i at selv om mye er gjort, tyder fortsatt rapporter fra ulike miljøer i både samfunnsliv og arbeidsliv på at vi fortsatt har en vei å gå før vi ser reell likestilling i alle deler av samfunnet. Likevel mener vi altså at forslaget er ivaretatt, og avviser på denne bakgrunn forslaget.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-05-03:
Dette dreier seg om Prop. 104 L for 2020–2021, om endringer i folketrygdloven for sykepenger og pleiepenger. Formålet med de foreslåtte endringene i folketrygdloven er i hovedsak å sørge for bedre, brukervennlige tjenester til innbyggerne, mest mulig effektiv ressursbruk og minst mulig byråkrati i offentlig forvaltning. Derfor foreslås det endringer som legger til rette for å effektivisere, digitalisere og automatisere saksbehandlingen i ny saksbehandlingsløsning som arbeids- og velferdsetaten er i ferd med å utvikle. Det foreslås å samle aktivitetsplikt og medvirkningsplikt i én bestemmelse og presisere perioden det kan gis rett til sykepenger i utlandet utenfor EØS, å begrense valgretten ved samtidig rett til sykepenger og arbeidsavklaringspenger og å oppheve de særlige reglene for sykepenger ved tilbakefall av yrkesskade. Endringene om stønad ved barns og andre nærståendes sykdom er forenklinger som skal bidra til å gjøre hverdagen enklere for foreldre til syke og funksjonshemmede barn. Derfor foreslås det å oppheve bestemmelsen som presiserer at man ikke har rett til pleiepenger ved mer enn 80 pst. tilsyn av andre, og å gjøre forenklinger når det gjelder krav til legeerklæring for pleiepenger. Komiteen deler seg når det gjelder retten til å velge om man vil ha sykepenger eller arbeidsavklaringspenger dersom man oppfyller vilkårene for begge ytelsene. Et mindretall ønsker å opprettholde valget som i dag, mens flertallet mener dette er vanskelig for den enkelte å ta stilling til. Hva som er lønnsomt å velge, vil både avhenge av forskjellen på nivået på de to ytelsene, hvor lenge man antar at arbeidsuførheten vil kunne vare, og hvorvidt man kan få behov for andre ytelser. I tillegg kompliserer og forlenger dette saksbehandlingen og vanskeliggjør en automatisert saksbehandling. Derfor støtter flertallet regjeringens forslag til endringer slik de framkommer av Prop. 104 L, om endringer i folketrygdloven for sykepenger og pleiepenger.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Hva er pensjon? For Fremskrittspartiet er pensjon en rettighet man har opparbeidet seg gjennom et langt liv, gjennom medlemskap i folketrygden, gjennom innbetalt skatt, gjennom innbetalt trygdeavgift, gjennom det arbeidsgiveren sparer for deg. Altså etterbetalt lønn. Men så har man denne underlige ordningen at sivilstatusen skal avgjøre om man får utbetalt den lønnen eller den pensjonen man faktisk har opparbeidet seg rettigheten til. Her i dag velger alle de andre partiene å stemme ned Fremskrittspartiets forslag, som sier at folk skal få den pensjonen eller lønnen de har opptjent. Det er underlig. For som det er blitt vist til tidligere, fikk landets pensjonister som var gift eller samboende, avkortet, altså redusert, sin grunnpensjon med 25 pst. Så har Fremskrittspartiet gjennom flere runder presset på og fått det redusert til 10 pst. Nå mener vi det er på tide å fjerne det helt. Det argumenteres med en enorm kraft fra denne talerstolen for hvorfor det er så riktig å kutte i pensjonen på bakgrunn av at noen er gift eller samboende. Det man hopper bukk over, er at det kun er én gruppe i dette land som skal ha denne avkortingen. For de andre partiene burde jo dette, hvis man skal følge argumentasjonen, gjelde offentlig ansatte som er gift eller samboende. Men nei, dem skal det ikke gjelde. Eller således kunne det vært fristende å si at stortingspar burde fått lavere honorar eller godtgjøring. Men nei da, det er kun landets pensjonister som skal få redusert sin pensjon på bakgrunn av at de er gift eller samboende. Fremskrittspartiet har kjempet imot dette, men jeg er ikke overrasket over at de samme partiene som sto bak pensjonsforliket for ti år siden, altså Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti, har funnet sammen i denne saken også. Jeg tror at det av og til kan være fornuftig faktisk å prate litt med dem det gjelder. For ja, mange pensjonister har god økonomi. Men mange pensjonister har også ganske dårlig økonomi. Uansett – det grunnleggende prinsippet her, at man skal miste en opparbeidet rettighet, miste etterbetalt lønn, med bakgrunn i at man er gift eller samboende, er uakseptabelt. Det er derfor Fremskrittspartiet fremmer dette forslaget, som jeg dermed tar opp.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Deler av venstresiden har varslet at de ønsker å reversere Fremskrittsparti-seieren når vi har fått redusert denne usosiale avkortingen. Så mitt spørsmål er relativt enkelt, i og med at statsråden bruker all sin kraft på å argumentere for hvorfor det er riktig at en gift eller samboende pensjonist skal få redusert sin grunnpensjon: Vil statsråden, hvis han fortsatt er statsråd etter valget, ta initiativ da til å reversere den seieren Fremskrittspartiet har fått?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Det er jo gledelig i hvert fall. Da vet vi det, selv om man da får passe på at ikke andre partier kommer inn i statsrådskontorene. Flere av talerne i dag, og også statsråden, har brukt som deler av sin argumentasjon at sånn som dette har det vært siden 1936. Jeg må jo si at det er et veldig dårlig argument at man har hatt en urimelig ordning siden 1936. Argumentasjonen burde heller vært at da burde man fjernet den for lenge siden. Men det jeg ber statsråden svare på, er: Hvilke andre grupper i samfunnet er det som får avkortet sin pensjon eller inntekt hvis de er gift eller samboende?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Jeg hører statsråden i utgangspunktet ikke kan svare direkte på det og prøver å drive en polemikk med at det ikke er avkorting. Faktum – og det ber jeg også statsråden bekrefte – er at hvis man er en enslig pensjonist, har man et visst pensjonsnivå. Hvis man da er så heldig å finne kjærligheten og blir samboer eller gifter seg, kan statsråden bekrefte at man da får redusert sin grunnpensjon fra det nivået man hadde i går, til dagen etter når man gifter seg?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
I likhet med foregående taler er jeg overrasket over stillheten i denne debatten, at flere av partiene velger å ikke delta i debatten, og de som har deltatt, har vært oppe og holdt et kort innlegg der man har forklart at slik som dette har det vært siden 1936, og da bør det også være slik fremover. Et stortingsvalg er like rundt hjørnet, og vi har heldigvis god tid i dag. Da ber jeg partiene nå om faktisk å være åpne og ærlige om hvilke intensjoner de har, for jeg tror landets pensjonister fortjener det. Vi vet allerede nå at Fremskrittspartiets forslag om å avskaffe avkortingen for gifte og samboende pensjonister dessverre blir nedstemt. Det får kun Fremskrittspartiets stemmer. Jeg utfordrer derfor både Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Høyre og Kristelig Folkeparti, som er i salen i dag og har mulighet til å tegne seg nå, til å komme opp og svare på om de ønsker å reversere Fremskrittspartiets gjennomslag da vi fikk redusert den usosiale avkortingen.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Det at vi skal ha et godt og trygt arbeidsliv for alle, er det bred enighet om. Skal vi ha et godt og trygt arbeidsliv, må vi ha et godt lovverk, seriøse arbeidsgivere, seriøse arbeidstakere og gode kontrollregimer. Vi må ha et effektivt arbeidstilsyn som kan rettlede, kontrollere og ikke minst sanksjonere brudd. Alvorlige brudd på arbeidsmiljøloven må straffes, og jeg er glad for at Fremskrittspartiet gjennom årene har fått gjennomslag for å øke strafferammene for grov arbeidslivskriminalitet. Samtidig må vi sørge for at aktører som gjentatte ganger blir tatt for grov arbeidslivskriminalitet, blir stengt ned og ikke får mulighet til å starte opp igjen. Det er viktig for hele samfunnet. Det er viktig for alle de seriøse aktørene som er der ute, og som blir utkonkurrert, og ikke minst er det viktig for den enkelte ansatte. Men skal vi ha et godt lovverk som ivaretar alt dette, må vi også passe på at lovverket ikke blir for rigid, slik at vi ender opp med et lovverk som ikke hensyntar de behovene for fleksibilitet som arbeidslivet har, som bedriftene har, og som ikke minst de enkelte ansatte har. Det er mange som viser til at dagens arbeidsmiljølov har mye fleksibilitet i seg. Ja, på mange områder er det mye fleksibilitet i dagens arbeidsmiljølov, men noe av utfordringen er at den fleksibiliteten er så rigid å kunne bruke. Veldig mange små og mellomstore bedrifter melder at de ikke får benyttet seg av den fleksibiliteten på grunn av at det er for kompliserte systemer rundt det. Flere tillitsvalgte melder tilbake at det er vanskelig å forstå deler av lovverket. Det er uklarheter i lovverket. Det kan skyldes to ting, og Fremskrittspartiet ønsker primært å gjøre noe med begge. At lovverket bør forenkles, er vi dessverre alene om i dag, det forslaget blir nedstemt, men jeg er veldig glad for at det ser ut til å bli et flertall – regjeringspartiene sammen med Fremskrittspartiet – som sørger for at vi nå i hvert fall skal få en språklig oppdatering av arbeidervernlovgivningen. Det er viktig, og jeg er litt overrasket over at ikke et samstemt storting ønsker at lovverket skal være skrevet på en så forståelig og god måte at tillitsvalgte, bedrifter og den enkelte ansatte forstår hva som står der, slik at man vet hvordan man faktisk skal følge det som står der. Jeg tar dermed opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-05-03:
Jeg kan anbefale representanten Grande faktisk å lese komiteens innstilling, for da hadde han sett at det står «fremme forslag til språklige endringer i arbeidervernlovgivningen». Statsråden holdt et godt innlegg, selv om jeg må si at det ikke er sånn at alle tidligere politiske standpunkter er som en god årgangsvin. Noen ganger kan det hende at det opprinnelige standpunktet var best, men det kommer kanskje litt an på øyet som ser. Men jeg er veldig glad for at man nå ser ut til å få et flertall for at man i det minste skal gå gjennom akkurat det som statsråden helt riktig har redegjort for – de språklige endringene. Det er helt riktig at Fremskrittspartiet ønsket å gå lenger, og det er også derfor vi har vårt primære forslag, og så har vi kommet frem til et godt forslag sammen med regjeringspartiene. Men spørsmålet til statsråden er: Vil statsråden nå umiddelbart iverksette arbeidet med å sette ned dette utvalget sammen med partene?