Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-03-29:
Det er med en viss undring jeg registrerer dagens rekke av interpellasjoner fra regjeringspartiene. Jeg mener at det ikke kan tolkes på noen særlig annen måte enn at også representantene fra de rød-grønne opplever det som en smule frustrerende at komiteen nesten har gått på tomgang siden jul. Men til saken. Interpellanten skal ha stor ros for å ta opp dette viktige temaet. Høyre er helt enig med interpellanten i behovet for fokus på PISA-resultatene og deler bekymringen over at Norge har færre elever som presterer på det høyeste nivået. Det er en like stor utfordring for skolen å løfte de flinke som å løfte de svake. Spørsmålet er imidlertid om skolen har den nødvendige politiske backing for å drive effektiv differensiert opplæring. Det er mye opp til regjeringen i praktisk politikk å vise at man virkelig ønsker at flinke, ambisiøse elever skal gis større mulighet til å utnytte evnene sine fullt ut, og sikre at skolen er fleksibel nok til å tilpasse seg elever som vil mer. Altfor ofte hører vi at flinke elever blir understimulert og kjeder seg på skolen. Det er en svært viktig oppgave å ta skolemotivasjon på alvor og ta vare på den også for disse elevene. Noe annet ville være sløsing med talent. En analyse av Elevundersøkelsen i 2010 viste at skolemotivasjonen var på topp i 5. klasse, for deretter å dale jevnt og trutt til elevene gikk ut av grunnskolen. Og Høyre spør: Hva slags tiltak vil skolemyndighetene sette inn for å snu en slik trend? Jeg er overbevist om at motiverte elever lærer mer enn elever som kjeder seg på skolen. Derfor er det av største betydning å finne årsakene til den sviktende motivasjonen og ta aktive grep for at alle elever skal få et størst mulig læringsutbytte av skolen. Kunnskapsløftet la stor vekt på at skolen skal gi alle elever utfordringer ut fra deres evner og talenter, og hadde en klar visjon om at det skulle legges til rette for at elever kunne ta fag og begynne på pensum utover eget trinn når de hadde nådd sine kompetansemål. Interpellanten viser til Hattie og betydningen av raskere progresjon heller enn å øve mer på det nivået man var. Aftenposten viste i fjor til en undersøkelse om hvordan denne ordningen fungerte for elever i grunnopplæringen. Resultatet var heller nedslående og avslørte store forskjeller i tilbud til elevene om å gå videre på pensum ut over eget årstrinn. Bare et lite mindretall kommuner tilbyr elevene dette. Her strander det ofte på uavklarte finansieringsspørsmål. Hva har regjeringen, eller kunnskapsministeren, gjort for å løse opp i denne finansieringsfloken? Statsråden var inne på TAF-ordningen, men det er en ordning som opplever stadig kjepper i hjulene. TAF-elevene jobber knallhardt og kombinerer både yrkes- og allmennfag. Men det utrolige er at elevene har måttet slåss en meningsløs kamp mot byråkratiet for å få et avgangsvitnemål som viser at de faktisk har fullført to utdanninger. Systemet taklet ikke at dette utdanningstilbudet hadde behov for et vitnemål med plass til flere fag og karakterer enn det som er standard. Dette er for dumt, og dette burde disse elevene ha vært spart for. Men TAF-elevene er ikke alene om å møte problemer i systemet. Elever som ønsker å gjennomføre videregående opplæring, studiespesialisering på to år, har også møtt problemer fordi de da ikke benytter retten til tre års opplæring. Det er nesten så man ikke tror det. Elevene har tatt tre år på to år og er klare til å gå videre til høyere utdanning, og så lager myndighetene et problem av dette. Ja, man kan gi opp av mindre. Dersom regjeringen virkelig er opptatt av å legge til rette for at flinke elever kan holde et høyere tempo i opplæringen, må også direktoratet og utdanningsdirektørene instrueres til å innta en langt smidigere holdning når slike tilbud krever tilpasninger som bryter med normalen. Det er heldigvis stuerent å satse på enerne innenfor idretten og legge til rette for at de kan kombinere skole og å dyrke idrettstalentet sitt. Uten dette hadde det trolig blitt få medaljer i årets ski-VM i Holmenkollen. Men dersom fylker og kommuner vil tilrettelegge for lignende spesialisering innenfor tradisjonelle skolefag som realfag, språk eller kunstfag, ja så er veien brolagt med snublesteiner. Hvorfor må det være slik? Høyre mener det er viktig å stimulere til opplæringstilbud som kan trigge de flinkeste elevene til å strekke seg enda lenger enn de ellers ville ha mulighet til. Det er viktig for kunnskapsnasjonen Norge dersom vi i fremtiden også skal ha mulighet til å henge med i den globale konkurransen.