trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2006-05-31:
Så sent som i går kveld, under Dagsrevyen og sendinger i TV 2, tror jeg mange av oss var vitne til å se en rakrygget og sterk olje- og energiminister som på oppdrag fra Regjeringen forsvarte Odfjell som styreleder. Det er slik at med bråk i egen leir – i dette tilfellet i Arbeiderpartiet og SV – er det tøft å stå rakrygget opp for det som internt er et upopulært standpunkt. Det er tøft. Mange av oss var imponert over den måten olje- og energiministeren stilte opp for statsministeren og Regjeringen på i denne sammenhengen. Fra disse nyhetssendingene i går kveld og fram til nå har det altså skjedd noe som har snudd dette fullstendig rundt. Dessverre klarer ikke jeg å se annet enn en sterkt svekket olje- og energiminister, som er tatt ned av statsministeren i denne situasjonen. Det er selvsagt et problem for Regjeringen og statsministeren, men også et problem for Norge, som i denne sammenhengen har fått en sterkt skadeskutt og svekket olje- og energiminister. Spørsmålet blir vanskelig, men la meg spørre: Ser statsministeren at han har et problem?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2006-05-31:
Statsministeren unnlater nå helt klart å svare på spørsmålet knyttet til om det vil komme penger i forbindelse med den planen som man skal legge fram til høsten. Statsministeren sier her i sitt svar til Høybråten at det spiller ingen rolle om denne kommer tidlig på høsten eller sent på sommeren. Jo, det spiller en stor rolle, fordi det har med kommunenes evne og mulighet til å planlegge de tiltakene som eventuelt skal komme, å gjøre. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil man også i forbindelse med dette se på selve finansieringssystemet knyttet til eldreomsorgen? Det har jo veldig liten hensikt bare å komme med en pott penger til kommunene og skissere en del tiltak, uten å konkretisere dette og sørge for at pengene går til de formålene som storting og regjering ønsker at de skal gå til, jf. eldreplanen som i stor grad ble en boligreform og ingen omsorgsreform. Vil statsministeren sørge for at det her vil bli en form for øremerking, slik at innbyggerne i kommunene er sikret at pengene blir brukt til det de er ment å brukes til?
Inge Lønning (Høyre), 2006-05-31:
Jeg har en følelse av at statsministeren på dette tidspunkt kan trenge en liten oppmuntring. Jeg kan oppmuntre ham ved å opplyse om at de nyeste KOSTRA-tallene viste at i 2005 var det en økning i antall årsverk på 2 000 i pleie- og omsorgssektoren. Det betyr at hans regjering har fått et ganske godt utgangspunkt. Det er også gjort et meget omfattende arbeid fra den forrige regjering med den stortingsmeldingen som man nå annonserer er blitt forsinket. Alt lå faktisk ferdig da Stoltenbergs regjering overtok. La meg også minne statsministeren om at i valgkampen i fjor ble det talt store ord om at det skulle skinne av eldreomsorgen, antagelig like mye som av Soria Moria. Da er det jo grunn til å undre seg litt over at man ikke er i stand til å holde løftet til Stortinget om å legge frem denne kvalitetsmeldingen før sommeren, med en konkretisering av hva de berømmelige 10 000 årsverkene, som man hele tiden har brukt som mantra, egentlig skal være for noe, med hensyn til kompetanse, hvor de skal komme fra, hvilken utdanning – alt det vi har spurt om nå i et halvt år uten å få svar.
Inge Lønning (Høyre), 2006-05-31:
Jeg takker statsråden for svaret, men må samtidig med en viss skuffelse konstatere at det var svært vesentlige deler av det jeg tok opp i mitt innlegg, som statsråden overhodet ikke kommenterte med ett ord. Når det gjelder spørsmålet om kostnadseffektivitet og sammenlignbarhet mellom det som skjer i offentlige sykehus og i private, kan jeg vise til at Norsk pasientregister har publisert en rapport om aktiviteten innenfor somatikk for 2005. Der går det frem at i de offentlige sykehusene har proteseopererte pasienter i gjennomsnitt vært inneliggende i 10,6 døgn, mens man i tilsvarende private sykehus har en gjennomsnittlig liggetid på 4,4 døgn. Det er en ikke ubetydelig forskjell. I alle de tall som foreligger fra SAMDATA, er det en systematisk og meget iøynefallende forskjell i kostnadseffektivitet mellom private tilbydere og offentlige sykehus. Noe av problemene med å sammenligne er ikke det statsråden viste til, og som man stadig vekk hører fra de offentlige sykehusenes side, nemlig at de er så tungt belastet med andre oppgaver. Den viktigste årsaken er at det ikke finnes data i offentlige sykehus som viser hva de faktiske kostnadene er. Kanskje hadde det vært en ende å begynne i for statsråden, å sørge for at man lager en økonomistyring som gjør at man kan gjøre rede for de faktiske kostnadene. Det kan man ikke i dag. Men så til det aller viktigste, fordi det er det som angår det sosiale perspektiv i dette bildet: Bekymrer det ikke statsråden i det hele tatt at etterspørselen etter private helseforsikringer, som er rimelig kostbare, ser ut til å bli mer enn fordoblet fra i fjor til i år? Bekymrer det ikke statsråden i det hele at man ser tydelige tendenser til fremveksten av to forskjellig køer – hvorav den ene er meget kort – nemlig av dem som kan finansiere helsetjenester 100 pst. selv, og av dem som ikke er i stand til å finansiere dem 100 pst. selv? Ser ikke statsråden at det også er et aldersrelatert sosialt problem i dette, nemlig at de pasientene som blir skadelidende når man bygger ned tilbud som alle har vært enige om har fungert utmerket, er de eldste pasientene, de minst mobile pasientene? Det er nøyaktig det samme som vi hadde med Helse Østs håndtering av habilitering og rehabilitering i fjor, som utløste en berettiget storm fra brukerne i hovedstadsområdet, fordi man hadde oversett det banale faktum at de som gjør bruk av disse tjenestene, er eldre mennesker, og for dem betyr nærhet til tjenestene i seg selv en vesentlig kvalitet.
Inge Lønning (Høyre), 2006-05-31:
Det har vært en mangfoldig debatt med en god del innslag som har ligget i beste fall i ytterkant av det interpellasjonen dreide seg om. Men selvfølgelig er det interessant å diskutere helsepolitikk i sin store alminnelighet og prioriteringsproblemer. Mitt poeng er bare at det gjør det verken lettere eller vanskeligere å prioritere på overordnet nivå – dvs. på statsrådens nivå, eller på regionalt nivå for helseforetakene – om man inngår avtaler med private tilbydere eller ikke. Prioriteringsverktøyet forandres ikke en tøddel ved det. Det som er det nye i situasjonen, er at de regionale helseforetakene har mottatt en instruks fra statsråden som sier at man skal trappe ned bruken av private aktører. Det er ikke en instruks som er begrunnet i pasienthensyn. Jeg har i hvert fall ikke registrert det. Det er ikke en instruks som er begrunnet i hva det er behov for, eller ikke er behov for. Det er en ren og skjær ideologisk doktrine som ikke er forsøkt underbygget med noen argumenter som jeg har kunnet registrere. Da må det jo være tillatt å ta hensyn til at f.eks. eldrerådene i de to største byene i Rogaland, Stavanger og Haugesund, begge har fattet enstemmige uttalelser – det betyr at det også er folk fra regjeringspartiene – som uttrykker stor bekymring for det som har skjedd, bl.a. i Helse Vest. Representanten Skjælaaen syntes det var underlig at noen kunne tolke en dramatisk økning i etterspørselen etter private sykeforsikringer på den måten jeg gjorde. Jeg synes det er underlig at representanten Skjælaaen velger strutsens måte å forholde seg på når man ser noe ubehagelig, nemlig å stikke hodet i sanden. En dobling fra ett år til det neste må man jo faktisk anse som såpass oppsiktsvekkende at man må gidde å spørre: Hva er det uttrykk for? Det er selvfølgelig uttrykk for en økende usikkerhet hos eldre mennesker, for det er i det alt overveiende eldre mennesker dette dreier seg om. Tallene fra bl.a. Helse Vest som statsråden refererte på en ganske generell og egentlig ganske misvisende måte, viser jo at tar man hensyn til demografien – og vi vet jo at de neste ti år kommer behovet for denne type helsetjenester til å øke dramatisk på grunn av alderssammensetningen i befolkningen – vil det her være behov for en betydelig økning dersom ikke eldre mennesker konsekvent skal bli de som kommer bakerst i køen i alle sammenhenger i norsk helsetjeneste. Det kan i hvert fall ikke være en målsetting for denne regjeringen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-05-31:
Skal man drive god eldreomsorg, trenger man varme hender. Men skal man ha varme hender, må man også ha ledige hender, og denne regjeringen har lagt til rette for at man skal trenge mange som lærere, som førskolelærere og som skal stå for det omsorgsarbeidet som er temaet her. Jeg har etter hvert tatt opp dette temaet både med statsministeren og en del av hans statsråder, og det går i all enkelhet på følgende: Hvor skal disse ledige hendene komme fra? Er statsministeren villig til på en varm, direkte og klar måte å si til medborgere innenfor EØS-området at de er hjertelig velkommen til Norge? Vi vil faktisk gjøre vårt ytterste for å sørge for at varme og ledige hender kan få en jobb i landet vårt. Er statsministeren villig til å sørge for at mennesker på den måten får en sjanse til å bygge gode liv for norske medborgere, men også for seg selv? Er han med andre ord villig til å rekke ut en raus og utstrakt hånd, selv om vi vet at LO og fagbevegelsen på dette punktet også har sine randbemerkninger?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-05-31:
Faktumet er vel når det gjelder de norske tollsatsene, at de er forholdsvis romslige, og at det kan foretas ganske store kutt i de norske tollsatsene før dette får betydning for inntektene til bøndene og prisnivået her hjemme. Bøndene beholder altså inntektene sine selv med betydelig større tollkutt enn det Regjeringen har lagt opp til. Derfor er det litt bekymringsfullt hvordan den norske WTO-debatten har utviklet seg, ved at både landbruksministeren og aktører som har stor innflytelse på denne regjeringens politikk, f.eks. Norges Bondelag, har et veldig ensidig bilde med hensyn til denne debatten. Mitt spørsmål er: Vil statsministeren engasjere seg i denne debatten, og vil statsministeren bidra til et mer nyansert bilde i den norske offentlige debatten når det gjelder hvilke muligheter Norge har i WTO?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-05-31:
Bergens Tidende har i en serie oppslag vist hvordan den norske posisjonen i de pågående WTO-forhandlinger i begrenset grad vil bidra til å øke handelen for fattige land, og at vi har et tollsystem med så mye luft at vi i praksis vil tåle betydelige reduksjoner uten at landbruket påvirkes i stor grad. I artikkelserien retter også forskere kritikk mot Norge i forhold til at vi har gått fremst i rekken med hensyn til å sette de nåværende tollsatser så høyt at eventuelle framtidige kutt vil ha liten effekt. De høyeste tollsatsene er f.eks. 600 pst., og reduksjoner i disse vil ha liten betydning. Regjeringens utspill i forhandlingene om å øke eksisterende importkvoter istedenfor å innføre kvoter i forhold til årsforbruk er, ifølge ekspertene, et nytt forsøk på å begrense frihandelen for de fattige landene. Og når landbruksministeren i Bergens Tidende nå truer med at hvis ikke resultatet blir godt nok for bøndene i denne omgang, vil Norge melde seg ut av WTO-forhandlingene, er mitt spørsmål om vi her ser Regjeringens reelle politikk i forhold til internasjonal solidaritet og frihandel for fattige land.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-05-31:
Kristelig Folkeparti er opptatt av at det forhandles videre i WTO ut fra det som er sagt i denne debatten til nå, med sikte på både at fattige land skal få en økt markedsandel, og at en skal sikre norske landbruksinteresser. I høst sa stortingsrepresentant Lundteigen fra Senterpartiet at Soria Moria-erklæringen betyr at et tap for bøndene vil bli kompensert krone for krone med overføringer fra staten. Og det ble sagt i et svar tidligere her at det blir omstillinger for jordbruket, og at en må satse på nye nisjer for å kunne opprettholde et jordbruk i Norge. Men kan en regne med at Soria Moria-erklæringen fortsatt betyr at en fra statens side vil ha overføringer på det nivået som er i dag, etter at WTO-forhandlingene er sluttført?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-05-31:
Jeg vil vende tilbake til spørsmålet om statsministerens og Regjeringens håndtering av styrelederposisjonen i Statoil. Når dette blir en sak, har det ikke noe med Odfjell som person å gjøre, men det har å gjøre med hvordan et statlig medeierskap i et selskap som også har private eiere, skal håndteres. I løpet av denne debatten har statsministeren bekreftet tre forhold. Han har bekreftet at statsråd Odd Roger Enoksen den 23. mars ringte Odfjell og bad ham om å påta seg jobben som styreleder i Statoil, og bekreftet at Odfjell hadde statsministerens tillit. Dernest har statsministeren bekreftet at det ikke har fremkommet nye opplysninger fra Odd Roger Enoksen ringte til Odfjell den 23. mars og frem til i dag. Det tredje er at statsministeren har bekreftet at statsråd Odd Roger Enoksen ringte Odfjell i natt, og at resultatet er at Odfjell har trukket sitt kandidatur. Statsministeren har ikke svart på om statsråd Enoksen la press på Odfjell i sin samtale i natt, og statsministeren har vært uklar på sin kontakt med LO og Gerd-Liv Valla i denne saken. Det som gjenstår, er en begrunnelse fra statsministeren med hensyn til at det har vært uro i Arbeiderpartiets egne rekker, uro i LO og uro i SV i forhold til Odfjells kandidatur. Mener statsministeren at det er utøvd godt lederskap fra statsministeren og fra staten som medeier i Statoil i denne saken, når man uttrykker sterk tillit til en kandidat den 23. mars, når det er bekreftet at det ikke har fremkommet nye forhold frem til i dag, og når det er uro i Arbeiderpartiets venstreside, SV og LO som er årsaken til at Regjeringen åpenbart har endret standpunkt?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-05-31:
Hadde ikke saken vært så alvorlig, hadde jeg sagt at statsministerens fremstilling var ganske komisk. Jeg slo fast at statsministeren har bekreftet at det var en telefon fra Odd Roger Enoksen til Odfjell den 23. mars. Det har statsministeren bekreftet. Statsministeren har også bekreftet at det har vært en telefon i natt fra Odd Roger Enoksen til Odfjell, og statsministeren har bekreftet at det ikke har fremkommet nye forhold siden den 23. mars og frem til i dag. Dermed er det uroen i statsministerens egne rekker som må være den direkte årsaken til at Regjeringen og statsministeren åpenbart har skiftet mening. Jeg vil gjenta mitt spørsmål om statsministeren mener at dette er godt lederskap, både i forhold til egne rekker og ikke minst i forhold til staten og statens posisjon som medeier i Norges største selskap.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-05-31:
Kravet om ny styreleder i Statoil kobles i debatten til ønsket om en aktiv eierskapspolitikk fra statens side. Det skal tas mer hensyn til samfunnsøkonomiske interesser, hevdes det. Dagens kunngjøring reiser flere spørsmål, men ett av dem er: Hvilken eierskapspolitikk er dagens skifte et uttrykk for? Skal Statoil selge billigere gass til norske gasskraftverk? Skal Statoil slutte å ta kommersielle hensyn? Skal Statoil tone ned sine internasjonale oppdrag? I det hele tatt ønsker jeg da å lande på spørsmålet: Hvilken eierskapspolitikk er dagens skifte et uttrykk for?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-05-31:
Vi må nok konstatere at i denne saken er det mange måter å se ting på. Men det jeg tror vi fort i hvert fall kan enes om, er at verden umulig kan ha blitt snudd på hodet i løpet av sju måneder, sia den forrige regjeringa gikk av, og da det nettopp var Høyre som hadde helseministeren. Jeg vil også konstatere at denne regjeringa allerede for inneværende år har bevilget mer penger til sjukehusa enn det den forrige regjeringa hadde lagt opp til i sitt budsjettforslag. Det kan umulig bety at man kan behandle færre pasienter. Nei, man kan behandle vel 20 000 flere pasienter enn det den forrige Høyre-statsråden og den forrige regjeringa hadde lagt opp til. Jeg syns det også skal være med som et bakteppe. For det er ikke riktig det som representanten Lønning nå forsøker å skape et bilde av, nemlig at ventetida øker. Det er det motsatte som er tilfellet. Og det er ikke noe departementet finner på av seg sjøl. Det er SINTEF-tall som viser at ventetida går ned. Og hvis det er interessant: den har gått ned etter at vi overtok. Det er fakta, og fakta er det veldig vanskelig å være uenig i, i hvert fall når de kommer fra SINTEF. Derfor er det heller ikke riktig, det som representanten Lønning her sier, at vi «er i ferd med å ødelegge den positive utvikling vi så under den forrige regjering». Hvor har representanten Lønning det fra, når fakta viser oss at det går den motsatte veien? Det betyr ikke at jeg som helseminister er strålende fornøyd med situasjonen. Nei, det er fortsatt mye å gjøre, men det betyr ikke at det er riktig å skape et skremselsbilde av en situasjon som faktisk ikke er sånn. Jeg mener det er avgjørende viktig å greie å få ventetida ytterligere ned der vi ikke er gode nok, og at vi i første rekke greier å utnytte kapasiteten i det offentlige og bruke de offentlige pengene på en mest mulig skikkelig måte. Så skal vi i tillegg selvfølgelig også ta hånd om private aktører som gjør en nyttig jobb, som et supplement til det offentlige. Men jeg må med respekt si at det er lov å differensiere noe mellom ideelle, frivillige organisasjoner som ikke først og fremst er ute etter å tjene penger, og dem som er det. Vi skal likevel også ha rom for private kommersielle aktører. Det at vi nå strammer litt til i forhold til private kommersielle aktører, betyr altså ikke at ventetida øker, slik statistikken nå ser ut. Spesifikt når det gjelder Helse Vest, som representanten Lønning var særdeles opptatt av, er ventetida for pasienter som venter på behandling for somatiske lidelser der, det siste året redusert fra 87 til 73 dager. Det er også slik at pasienter ved sjukehus som har fått økt ventetid for behandling, får behandling ved andre sjukehus i regionen. Så alle pasienter skal bli tatt hånd om, uansett hvor man bor hen i landet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-05-31:
Jeg skjønner at særlig Høyre og Fremskrittspartiet ikke liker at ventetida går ned. Det passer, skjønner jeg, veldig dårlig inn i det virkelighetsbildet som de partiene nå forsøker å skape. Hvis det er slik at en er bekymret over at noen er bekymret, og det er det grunn til, synes jeg i hvert fall ikke at en skal skremme folk unødig. Jeg reagerer på at det blir brukt uttrykk i denne debatten fra representanter fra særlig Høyre som at vi driver med en usolidarisk politikk. «Klassedelt helsevesen» er uttrykk som er blitt brukt, og at ideologi og politikk går foran hensynet til pasienten. Jeg må ærlig talt si at jeg ikke skjønner hvordan det går an å uttrykke seg på den måten når denne regjeringa har bevilget 600 mill. kr mer enn det den forrige regjeringa – som Høyre faktisk var medlem av, og der de hadde helseministeren – hadde lagt opp til, og når vi nå får behandlet flere pasienter i de offentlige sjukehusene. Derved er det færre som blir avhengige av tykkelsen på lommeboka, og ventetida går ned. Jeg synes det er unødvendig å skape et bilde av at det er en enorm avstand mellom partiene i synet på private, kommersielle sjukehus eller private aktører. Det er ingen tvil om at det er en forskjell mellom ulike partier i synet på hvor mye en skal bruke private, kommersielle aktører. Men det var altså slik at den forrige regjeringa, der Høyre hadde helseministeren, gav beskjed til helseforetakene om å kjøpe privat, nærmest uansett om det var kapasitet i det offentlige eller ikke. Det synes ikke jeg er noen god politikk. Det synes ikke Regjeringa og regjeringspartiene er noen god politikk, fordi vi må utnytte kapasiteten i det offentlige først, og så er det private og det kommersielle et nyttig supplement. Senest i går hadde mitt departement møte med PRISY, som er en paraplyorganisasjon for private, kommersielle sjukehus. Vi har dialog. De er med og har innspill i f.eks. Nasjonal helseplan, så det er ikke sånn at vi har noen skuddpremie på de private. Det at vi sier at vi skal redusere og begrense omfanget noe i forhold til de kommersielle, innebærer ikke dramatikk. Men det er viktig, etter vårt syn, at vi sikrer at det ikke er lommeboka som er avgjørende, og at vi dermed utnytter kapasiteten i det offentlige på best mulig måte. Det er å ha pasienten i sentrum, og ikke det motsatte, slik som enkelte representanter har sagt her i dag. Denne regjeringa er innstilt på å gjøre alt den kan for å korte ned ventetida så mye som det overhodet er mulig. Jeg har også sagt at jeg ikke er fornøyd med utviklinga når det gjelder spesielt psykiatri- og rusområdet, for å nevne noen eksempler. Derfor har vi sagt til våre helseforetak at dette er områder som skal prioriteres høyere i inneværende år. Vi er også særdeles opptatt av å gi de ideelle, frivillige organisasjonenes sjukehus gode og stabile rammevilkår. Det har vi lagt opp til. Så vi er i gang. Og den blir ikke mer riktig, den virkelighetsbeskrivelsen som Lønning prøver å tegne, selv om den er gjentatt mange ganger fra denne talerstolen i dag.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2006-05-31:
Det er positivt at statsråden erkjenner og bekrefter at private sykehus har bidratt betydelig til å få ned ventetiden for pasientene. Jeg registrerer også at statsråden mener at private sykehus er et viktig supplement til det offentlige. Derfor er jeg ganske forundret over den negative holdningen til private sykehus som både representantene Bøhler og Thorkildsen og andre fra regjeringspartiene – for så vidt også statsråden, senere i innlegget – viser i denne debatten. Når det gjelder Regjeringens motstand mot private sykehus, og de signalene som er sendt ut til helseforetakene, ser man allerede tegn til lengre helsekøer, uansett hva statsråden nå sier om det. Jeg mener at den uforutsigbarheten som Regjeringen skaper for de private sykehusene, kan true kvaliteten i de offentlige sykehusene og gi økte helseforskjeller. Og det er jo nettopp det representanten Thorkildsen står her og er veldig bekymret for. Resultatet av Regjeringens ideologiske motstand mot private sykehus er – kan det se ut som – at ideologi og politikk går foran hensynet til pasienten. Jeg tror også at den motstanden som blir vist her i dag fra regjeringspartienes side, kan få store konsekvenser for pasienttilbudet og helsevesenet. Representantene fra regjeringspartiene snakker negativt om at antall private sykehus økte under den forrige regjeringen. Ja, det er riktig at det økte. Det er jo derfor helsekøene, slik statsråden var inne på, er blitt betydelig redusert – fordi det var flere private aktører som bidrog til å behandle pasienter. Hvis Regjeringen skal fortsette å føre den politikken den nå har signalisert, kan det føre til lengre helsekøer og økt ventetid for pasientene. Kvaliteten kan svekkes, som jeg var inne på. Færre oppdrag til private aktører svekker kvaliteten på de private tilbudene. Det kan bli anbudsrunder rundt i helseforetakene med ensidig fokus på pris, og det vil slå negativt ut for de aktørene som har satset på kvalitet. Dette er en usolidarisk helsepolitikk. Undersøkelser viser at stadig flere selv velger å betale behandling, i tillegg til at stadig flere kjøper private helseforsikringer. Dette skyldes økt ventetid og redusert tilbud i den offentlige helsetjenesten som følge av Regjeringens nye linje overfor private aktører. De som har god økonomi, kan kjøpe seg fram i helsekøen, mens de som har dårlig økonomi, blir henvist til offentlige sykehus med lengre ventetid. Regjeringen skaper med andre ord et klassedelt helsevesen. Høyre mener at alle pasienter skal få velge på øverste hylle uavhengig av hvor mye penger de har. Det ser imidlertid ut som om Regjeringen mener at kort ventetid og valgfrihet i helsetjenesten bare skal forbeholdes dem som har god økonomi. Det mener Høyre er helt uakseptabelt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Jeg takker representanten for denne anledningen til å fortelle hva vi faktisk har gjort, for det rakk jeg ikke i mitt innlegg. Vi har lagt fram en historisk satsing på fornybar energi, vi satser tungt på håndtering av CO2, med en bevilgning på 720 mill. kr neste år. Regjeringen har fått på plass en viktig forvaltningsplan, og vi har fått på plass en viktig avtale med Statoil om håndteringen av Mongstad. På en rekke områder har vi fått gjort viktige energi- og miljøpolitiske tiltak. Når det gjelder gassrør til Grenland, er man nå inne i sluttfasen. Allerede før jul skal Gassco presentere sin rapport, som det er all grunn til å tro vil konkludere positivt i forhold til at aktørene vil forplikte seg til å være med og bruke gass, slik at dette gassrøret kan realiseres. Så snart den rapporten foreligger, vil Regjeringen gå i gang med arbeidet for å få dette realisert, og vi vil da ta stilling til den andelen staten må inn med i gassrøret, i tråd med det som står i Soria Moria-erklæringen. Det er ingen grunn til å så tvil om viljen til å gjøre dette. Det er riktig at det gassrøret har vært under utredning over lang tid, men det denne regjeringen har gjort, er å få fortgang i dette og sørge for at man i løpet av det året som nå har gått, har på plass et opplegg som skal resultere i et positivt resultat for gassrør til Grenland.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Det er ikke et paradoks at Statnett gjør den investeringen de gjør. Det er ikke mulig for representanten Børge Brende å knytte dette opp mot de investeringene som vil gi produksjon på nettet i 2009. Dette er to vidt forskjellige saker. Det er en ren forsikringsordning Statnett gjør, for at man skal gi befolkningen i Midt-Norge en trygg strømforsyning fra vinteren 2008 og fram til permanent produksjon kan være på plass. Så til saken om vindkraft. Jeg satt for øvrig og leste litt i gamle budsjettinnstillinger i formiddag mens jeg lyttet til debatten, og det er jo interessant å se at det ikke er mer enn fire–fem år siden Høyre faktisk foreslo å avvikle støtte til vindkraft, de foreslo den fjernet i budsjettinnstillingen for 2000–2001 under regjeringen Stoltenberg. Det er bra at Høyre også ser at det er nødvendig å stimulere produksjonen av fornybar energi. Det skal vi gjøre. Jeg mente at den ordningen som er lagt fram, vil være tilstrekkelig, og de aktørene som nå tror man har en anledning til å presse opp den støtten man skal få, gjennom å si at de ikke investerer, tar feil. Det er et grunnlag for å investere, det viser de analysene som er gjort. Derfor bør man komme i gang med investeringene raskest mulig. Nord-Trøndelag E-verk besluttet i går en investering til over 1 milliard kr. Jeg nekter å tro at det er et tapsprosjekt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Det er helt riktig at den stortingsmeldingen er på fire sider. Den er lagt fram fordi man fra Stortingets side bad om det. Jeg foretrekker faktisk å legge fram en stortingsmelding på fire sider som er målrettet, og som sier hva vi skal gjøre – i stedet for å gjøre som den forrige regjeringen, som la fram St.meld. nr. 9 for 2002-2003, hvor man beskriver hva et grønt sertifikatsystem er, for så å legge fram en ny stortingsmelding et år etter, hvor man beskriver prosessen som man skal ha fram til en lov som man sender ut på høring i 2004 og aldri klarer å få fremmet. Det var det den forrige regjeringen gjorde. Det er en omfattende dokumentbunke man har lagt fram, men resultatet av det kan man jo stille spørsmål om. Vi har sagt at vi vil styrke satsingen på fornybar energi, slik at vi skal nå målet på 30 TWh. Det er også kommunisert ut flere ganger at vi vil ta sikte på tilleggsbevilgninger hvis det blir nødvendig for å unngå kø. Så får vi håpe at den køen oppstår. Jeg har allerede sagt til representanten Børge Brende at vi nå ikke vil gi noen signaler om at satsene blir økt. Så de som sitter ute og venter på at det skal skje som følge av den behandlingen man nå er inne i, venter forgjeves. Da er det bedre å begynne å investere og sørge for at vi får ny kapasitet inn på nettet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Det er på ingen måte det jeg insinuerer. Nord-Trøndelag Elverk har tvert imot tatt investeringsbeslutninger til over 1 milliard kr. Det setter jeg pris på. Nord-Trøndelag Elverk skal altså bygge 20 vindmøller på Ytre Vikna, og de skal fullføre Hundhammerfjellet vindmøllepark med 11 vindmøller. Det de sier i pressemeldingen, er: «På den bakgrunn har styret valgt å gå for en begrenset utbygging av Ytre Vikna i denne omgang.»Det sies videre:«Selv om vi nå velger å begrense utbyggingen, innebærer styrets vedtak en offensiv satsing på videre vindkraftutbygging i Nord-Trøndelag.» Det er et positivt vedtak som gjøres fra Nord-Trøndelags side. Det setter jeg faktisk pris på. Så skulle jeg gjerne ha sett, på samme måte som representanten Kvassheim, at man hadde gjort en beslutning om å gjennomføre hele denne store investeringen i denne omgang. Det har allerede fra starten av vært delt opp i ulike byggetrinn. Jeg skulle gjerne ha sett at man hadde gjort en annen beslutning nå, for vi trenger så mye kraft som mulig i dette området, så raskt som mulig, og helst fornybar kraft. Det tror jeg representanten Kvassheim og jeg er 100 pst. enige om. Jeg tar til etterretning at det ikke er gjort, men jeg er desto mer fornøyd med at NTE viser vei og vedtar en investering til over 1 milliard kr.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Jo, hvis det var slik at representanten Andersen var villig til å velte betydelige kostnader over på forbrukerne – ved en kraftig økning av strømprisen, for et sertifikatsystem innebærer at det er forbrukerne som skal betale dette over sin strømregning, uten at man har noen form for trygghet for at disse investeringene blir gjort i Norge – så kunne muligens et sertifikatsystem ha vært bedre. Hvis Torbjørn Andersen var villig til å akseptere de kravene som Sverige stilte – at de norske forbrukerne skulle forplikte seg til å betale en dobbelt så stor regning som de svenske – så ville det ha vært en bedre løsning. Men det var altså ikke mulig å komme fram til et balansert opplegg. Framskrittspartiet kritiserer energipolitikken. Men jeg må si etter å ha hørt Ketil Solvik-Olsen i et tidligere replikkordskifte i dag, hvor han tar til orde for å bruke de 2 milliardene som Statnett nå skal bruke på reservekraft, til et pilotprosjekt om thorium, at det er jammen litt av en hilsen å sende til befolkningen i Midt-Norge – et prosjekt som tidligst kunne gitt resultat om 20 år. Det er faktisk i 2008 og framover vi trenger å sikre stømforsyningen til befolkningen i Midt-Norge.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
For det første vil det være sånn at hvis Statnett på et tidspunkt når vi har permanent produksjon på plass i Midt-Norge, som er helt nødvendig å få på plass, kommer til den slutning at de mobile gasskraftverkene vil man ikke lenger ha bruk for, vil de være fullt ut salgbare. Det kan sågar hende at kostnadene ved å leie i denne perioden, vil komme til å være høyere enn den kostnaden man får ved å selge dem i ettertid. Det gjenstår å se, det er et stykke fram dit. Men den muligheten er selvsagt til stede. Jeg skal prøve å svare på noen av de ting som er tatt opp, og starter med spørsmålet fra Børge Brende i forhold til industrikraftregimet og det arbeidet som pågår der. Det er ingen grunn til å legge skjul på at det er et krevende arbeid. Det har jeg også gitt uttrykk for mange ganger. EØS-avtalen setter begrensninger for hva slags handlingsrom vi har i forhold til det arbeidet. Det konkurransemessige forhold som industrien har, er ikke et særnorsk problem. Derfor har også EU satt i gang et arbeid som skal sluttføres på vårparten 2007. Jeg har hatt mange samtaler med industrien og med arbeidstakerne rundt dette forhold, og de fleste, inkludert undertegnede, er av den oppfatning at det er fornuftig å avvente det arbeidet som EU nå er i gang med, for å se i hvor stor grad det er mulig å samkjøre den norske ordningen som vi jobber med, med den som EU kommer fram til. Jeg har også hatt tett kontakt med både energikommissæren i EU og flere av mine kollegaer om det. Så er det også slik at de kontrakter som ble inngått under St.prp. nr. 52 for 1998-99, har en klausul som innebærer at noen av disse er problematiske. Vi går nå til ESA for å samtale med ESA om hvorvidt det kan være mulig å få forandret de kontraktene, slik at de skal være dekkende i forhold til industriens behov. Når det gjelder Elkem Bjølvefossen, har vi vært i nær dialog med dem. Og Elkem Bjølvefossen gjorde det jeg bad om. Vi hadde tett kontakt utover vinteren og diskuterte rammebetingelsene for Bjølvefossen, men det var kort og godt ikke mulig å komme fram til en ordning som ville være tilfredsstillende for den bedriften totalt sett. Det vi derimot har gjort, er at vi har gått inn i et tett samarbeid med Bjølvefossen – Nærings- og handelsdepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet og Olje- og energidepartementet – for å få til det omstillingsprosjekt som Elkem jobber med, som er et godt omstillingsprosjekt i dette området, og som har full oppslutning også fra arbeidstakersiden. Tiden tillater ikke at jeg får svart på så veldig mange spørsmål. Men for i alle fall å få svart på Ketil Solvik-Olsens spørsmål om Mongstad: Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med en gjennomgang av Mongstad-prosjektet våren 2007, herunder også de budsjettmessige effekter. Men man må ikke glemme at Mongstad-prosjektet er et prosjekt som vil gå langt fram i tid, og som skal gjennomføres i flere faser. Det innebærer også at Stortinget vil få seg forelagt dette i flere etapper.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-12-07:
Denne gangen skal jeg starte med Kari Lise Holmbergs spørsmål, så vi er helt sikre på at det blir besvart. Som et erfarent regjeringsparti er Høyre selvsagt fullstendig klar over at så store og kompliserte prosjekter som dette må gjennom en betydelig prosess før Regjeringen tar stillingen til dem. Gassco er inne i avslutningen av det arbeidet de nå gjør med de kommersielle aktørene som skal bruke dette røret, og vil legge fram resultatet av det arbeidet før jul. Umiddelbart etterpå vil Regjeringen ta denne saken under behandling. I Soria Moria-erklæringen har vi slått fast – og det er et bredt stortingsflertall som står bak – at dette røret skal realiseres også med statlig deltakelse. Så snart resultatet av Gasscos arbeid opp mot de aktuelle aktører foreligger, vil vi sluttbehandle denne saken i Regjeringen. Dette er et prosjekt som vil komme til å ta betydelig tid også i gjennomføringsfasen. Vi skal prøve å gjøre den så kort som mulig, men det er også et stort prosjekt gjennomføringsmessig når vi tenker på de investeringene som skal gjøres. Til Ivar Kristiansen vil jeg si: La det være helt klart at det finnes et handlingsrom for industrikraft. Vi har lagt ned et betydelig arbeid for å avklare det handlingsrommet. Regjeringens ambisjon er å etablere et slikt industrikraftregime. Men både industrien og aktørene som jobber der, mener at det utvilsomt vil være hensiktsmessig for oss å legge dette så tett opp til det arbeidet som EU nå gjør. Det er altså en av grunnene til at vi skjeler til hva som skjer i EU, ikke at vi på noen måte har lagt dette på is. La meg avslutningsvis si at det har vært perioder med høy temperatur i denne debatten, og vi spissformulerer oss gjerne litt på begge sider. Vi snakker om krevende ting som kraftbalanse, satsing på fornybar energi, situasjonen i Midt-Norge, utvikling og infrastruktur for gass – som jeg nå har vært inne på – og ikke minst klimautfordringen med CO2-håndtering. Dette er store utfordringer. Jeg er tidligere i dag blitt spurt om det var vilje i regjeringspartiene til å samarbeide om disse spørsmålene. Ja, det er det, selv om det kanskje i mine tidligere innlegg ikke akkurat har virket sånn. Men la det være helt klart: Vi er innstilt på å lytte til gode innspill som kommer, også fra opposisjonen, og min dør står åpen, også for opposisjonen, i forhold til å ta imot innspill og ideer som måtte komme, også i denne sal, selvfølgelig. Det skulle bare mangle. Brende har brukt begrepet Enoksens «løftebrudd» flere ganger. Ja, jeg skal innrømme at jeg har tatt én lærdom. Jeg har hatt store, komplekse saker til behandling i mitt departement, mange av dem samtidig, og det har vært vanskelig å ha en klar oppfatning av hvor lang tid det ville ta for å komme i mål med noen av disse krevende sakene. Det er en lærdom som jeg skal ta av det arbeidet som har vært gjort. Men det betyr definitivt ikke at vi snakker om et løftebrudd. Det betyr at ting har tatt lengre tid enn jeg hadde forutsatt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-07:
Når jeg hører statsråden, tenker jeg på et gammelt ordtak som sier: Fortell meg ikke hvor mye du jobber, men fortell meg hva du får gjort. Her er det utvilsomt mye som er til vurdering, og det har vi hørt om i minst ett år. Men det er veldig få konkrete planer som blir fullendt. Og når de en gang blir det, har de motsatt virkning av det som var ment. Slik er det når vi ser på fornybar energi – der den enorme satsingen som skal være tidenes beste, ender opp med en stortingsmelding på fire sider og en haug med kansellerte prosjekt. Jeg blir litt bekymret når flere i denne salen snakker veldig positivt om gassrør til Grenland. Regjeringen har altså vedtatt CO2-rensing på Kårstø til mange milliarder kr, uten at de kan si hvor mye det koster, uten å kunne si hva driftskostnadene blir, eller hva konsekvensene er rent teknologisk. Gassrør til Grenland har vi utredet i sju år, men der vil ikke Regjeringen ta en prinsippavgjørelse om at det skal være et statlig myndighetsansvar. Staten har myndighetsansvaret for all hovedinfrastruktur for strøm, men jeg registrerer at de nekter å ta det samme prinsipielle ansvaret for gassrør til Grenland. Kan statsråden komme med noen positive oppklaringer her?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-07:
Det var representanten Nordtun som engasjerte meg litt. Når han snakker om at Regjeringen driver med utredning på utredning, og tar det som et bevis på handlekraft, blir jeg litt oppgitt. Sylvia Brustad, som var energipolitisk talskvinne for Arbeiderpartiet i forrige periode, kritiserte Stortinget for å be om utredning på utredning og ikke kunne skjære igjennom. Derfor spør jeg: Hvor er de prinsipielle avklaringene fra Regjeringen som viser at den faktisk driver med politikk og ikke bare med administrasjon? Det er det vi nå ser eksempler på. Vi har ikke fått avklaring på industrikraftregimet, vi har ikke fått avklaring på framdriften av energilov, toprissystem, engasjementet rundt Tjeldbergodden og penger til Mongstad. Det har ikke blitt avklaring på det statlige myndighetsansvaret i forhold til Grenland, vi har ikke fått noen avklaring på kostnadene ved å bygge Mongstad, ingenting på kartlegging av nordområdene, ingenting på petroleumsforskning, rammebetingelser for gasskraftverk og heller ikke noe som går på utredning om thorium – alt dette vi etterlyste i innledningen. Vi har derimot fått avklart at Regjeringen ikke har planlagt å sende noen tiltaksplan for Midt-Norge til Stortinget. Man kan godt ignorere å svare på disse problemstillingene, men de forsvinner ikke av den grunn.
Børge Brende (Høyre), 2006-12-07:
Det er et paradoks at man en dag sier ja til 2 milliarder kr til investering i mobile gasskraftverk og samme dagen får en oversikt som viser at ni av ti vindmølleprosjekter ikke blir gjennomført fordi satsingen til Regjeringen på fornybar energi er for dårlig. Jeg har et spørsmål til statsråden knyttet til dette: Når man nå ser at mange fornybar energi-prosjekter ikke blir gjennomført – ikke fordi vi i opposisjonen sier at ordningen ikke er god nok, men fordi de ulike bransjene sier at den ikke er god nok – vil statsråden da gå inn i saken igjen og vurdere å styrke ordningen, slik at man har større sikkerhet for at alle disse prosjektene også blir gjennomført?
Børge Brende (Høyre), 2006-12-07:
En av de sakene de rød-grønne var mest opptatt av i valgkampen, var det såkalte industrikraftregimet. Vi ser at mange prosessbedrifter rundt omkring i Norge sliter. I vår ble det kjent at Elkems anlegg Bjølvefossen skulle nedlegges og flyttes til Island. Da gikk olje- og energiminister Odd Roger Enoksen ut og slo fast at de burde vente med å ta en slik avgjørelse til nå i høst, for da skulle de få svar fra Regjeringen på hvordan et framtidig industrikraftregime skulle utformes. Nå fattet dessverre Elkem den beslutningen at det skulle nedlegges, uavhengig av det statsråden sa. Det var dumt, synd. Men hvis de hadde ventet på svar fra statsråden, hadde det begynt å haste. Jeg ber statsråd Odd Roger Enoksen nå på tampen av denne debatten kort redegjøre for Stortinget om framdriften. Ville Bjølvefossen fått svar før jul, eller er det nok en forsinkelse? Det opposisjonen er frustrert over, er at den må minne Regjeringen – i hvert fall når det er en flertallsregjering – på det, om den lover noe og ikke holder det. Det synes jeg er vår jobb i et folkestyre: å fylle vår rolle som opposisjon. Man kan selvsagt mislike det, men det hører med. Det har vært mange løftebrudd. Minst like godt skulle dette nye fornybarfondet være, sa statsråden i Stortinget 15. mars. Det ble ikke det når man ser på hvilke støtteordninger man har i våre naboland, og nå gjennomføres ikke fornybarprosjektet. Det skulle ikke bli et eget prisområde for Midt-Norge, sa statsråden. Den 20. november ble det et eget prisområde. Det skulle komme en handlingsplan for å bekjempe strømkrisen i Midt-Norge tidlig i høst. Handlingsplanen har ikke kommet. Miljøvernministeren sa at det ikke skulle bli forurensende mobile gasskraftverk. Så skulle det være slik at de som eventuelt kom, skulle fyres opp med bioenergi. I løpet av dagen har det kokt ned til at nå skal kanskje to delvis gå på bioenergi, og ett kan ikke gå på bioenergi. Så var det gassrør til Grenland, som var en annen viktig sak. Der utviser man en sirupsholdning fra Regjeringen. Opposisjonen påpeker nå bare de løftebrudd og den sendrektighet som er. Det håper jeg stimulerer Regjeringen til å få fart på seg og levere det de har lovet.
Børge Brende (Høyre), 2006-12-07:
Jeg synes representanten Tore Nordtun hadde en god oppsummering av debatten på vegne av de rød-grønne: «Vi er i gang.(…) Vi har jo den ene utredningen etter den andre på gang.» Nå utredes industrikraftregimet. Nå utredes gassrør til Grenland. Nå utredes hvordan man skal få et gasskraftverk på Skogn på plass. Nå utredes også et handlingsprogram mot strømkrise i Midt-Norge. (…) Da jeg tok opp spørsmålet om status for industrikraftregimet, var det for å få en oppdatering av hvor dette står. Da vi var i regjering, fikk vi klar beskjed om at det bare var å sette i gang. Det var ingen vits i å utrede dette. Nå viser det seg at dette er mer komplekst, og det har jeg full forståelse for, for det har vi sagt hele tiden.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-12-07:
For halvannen uke siden fikk vi en firesiders stortingsmelding om satsing på fornybar energi. Det er vel ingenting der som er nytt i forhold til det som ble offentliggjort i pressemeldingene eller i St.prp. nr. 1 for 2006-2007. Vi kan jo sette spørsmålstegn ved om hele stortingsmeldingen egentlig er unødvendig. I dag har jeg hatt det litt morsomt, jeg har sittet og lyttet til Almlid, og vært inne på nettet og hørt ham mange ganger i et intervju han har gitt med NRK. Der sier han omtrent følgende: Rammebetingelsene fra statens side er for dårlige. Vi må videreforhandle med myndighetene, og det ville være en fallitterklæring hvis vi nå må legge vekk alle vindkraftprosjekter. Dette er det første byggetrinnet, det er det enkleste å bygge ut, derfor kunne vi gjøre det vedtaket. Det enkleste byggetrinnet, men vi må gå i videre forhandlinger. Mitt spørsmål blir da: Er statsråden villig til i revidert å komme med mer penger til dette grunnfondet og også gi stortingsgruppene i dette hus mulighet til å heve støttenivået i den fire siders meldingen vi nå skal behandle?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-12-07:
På Politisk kvarter denne morgenen hørte jeg olje- og energiministeren snakke om en kortsiktig og en langsiktig plan for Midt-Norge. Når det gjelder den langsiktige, er den vanskelig, fordi aktørene, altså industrien, skal ta beslutningene. Her har Kristelig Folkeparti levert et Dokument nr. 8-forslag for å klargjøre ansvaret i forhold til forsyningssikkerheten og for å gi staten en rett og en plikt til å sette i gang ny kraftproduksjon hvis markedet ikke fungerer – for å gi en hjelpende hånd nettopp i en slik situasjon som vi nå er oppe i. Når det gjelder den kortsiktige planen, som det også ble snakket om på radioen, refererer NTB i dag til statsministeren. Fire av fem punkter ble satt i gang av Bondevik-regjeringen. Vi opprettet Energifondet, 650 mill. kr., Enova ble styrket – og en strategi i forhold til vannbåren varme og overføringslinjer til Klæbu og fra Ormen Lange – bare for å nevne noe. Statsråden viftet med noen stortingspapirer her i stad. Det er for så vidt greit. Men jeg tror at statsråden ved nærmere ettertanke vil skjønne at den viftingen ikke er så god når det gjelder å sammenligne den tynne firesiders stortingsmeldingen med det han viftet med. En stortingsmelding gir ingen fullmakter til Regjeringen. Men Regjeringen trengte fullmakter, som den fikk gjennom behandlingen av det statsråden viftet med. Jeg har lyttet til denne debatten, og mange fra regjeringspartiene har sagt at de har levert. Det kjennes vel som om det er levert, for det har nok vært jobbet mye internt. Men utfordringen er jo at bransjen ikke opplever det slik. Det har til og med blitt sagt fra regjeringsrepresentanter at det er beklagelig at det ikke blir full utbygging av Vikna. Vi får inderlig håpe at det skjer utbygging av Vikna, er det jo blitt sagt av regjeringsrepresentanter i replikkordskifter. Når det gjelder gassrør til Grenland, Østfold og Vest-Sverige, er det stor enighet om det, har det også blitt hevdet. Det er bra, for det er viktig for saken. Men hvis ikke det var noen prinsipielle forskjeller i de to merknadene som foreligger, må jeg spørre hvorfor flertallet ikke gikk inn i de merknadene som allerede lå i komiteinnstillingen. Til slutt: Ola Borten Moe snakker om å bygge bro. Frivillig vern er brobygging. Jeg savner Senterpartiet i merknadene om frivillige verneprosesser i innstillingen til dagens budsjett.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-12-07:
Det forundrer meg at statsråden ikke er bekymret over at to tredjedeler av et vindkraftprosjekt som kunne forsynt 40 000 husstander, faller bort i et så krevende område som det her er snakk om. Det forundrer meg at det ikke gjør inntrykk ved at en viser vilje til å justere rammebetingelsene, slik at dette prosjektet kan realiseres. Isteden gir statsråden inntrykk av at det som nå skjer, er et ledd i en utpressingsstrategi fra utbyggerne. Det er et ganske oppsiktsvekkende resonnement. Jeg vil gjerne få bekreftet – eller helst avkreftet – at det var det jeg hørte. Statsråden antydet i et tidligere replikksvar at det som nå foregår i Nord-Trøndelag, ikke er en reell beslutning basert på at støtteopplegget fra Regjeringen er for dårlig, men at det er et spekulativt opplegg for å presse Regjeringen til å støtte fornybar energi på en mer omfattende måte.