Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Jeg oppfattet at statsråd Solheim var så pass sjenerøs at han også snakket om å svare på spørsmålet – men det er muligens litt utenfor forretningsordenen. Onsdag den 8. desember i år var en viktig dag. Da ble Norge og Sverige endelig enige om en felles elsertifikatordning. Vi er med det de to første landene i Europa som har inngått et slikt forpliktende samarbeid om en storstilt utbygging av fornybar energi, som disse sertifikatene vil føre til. Til sammen skal Norge og Sverige bygge ut 26,4 TWh fornybar kraft fram til 2020. Det betyr en økning på om lag 20 pst. av dagens produksjonskapasitet i Norge. Det er stort. Jamført den lille replikkordvekslinga i sted: Vi måtte ha bygd ut om lag åtte gasskraftverk for å komme opp på et slikt nivå eller – for å ta et mer relevant svensk eksempel – fire kjernekraftreaktorer. I stedet prioriterer vi nå å bygge rein fornybar energi. Det er framtidsrettet politikk. Regjeringa ønsker ikke langvarige prisforskjeller på strøm i Norge. Store variasjoner fra landsdel til landsdel oppleves og er urettferdig. Samtidig gjenspeiler kraftprisen til enhver tid forbruks-, produksjons- og overføringsforhold i Norge og Norden. De grunnleggende forholdene i kraftmarkedet kan derfor kun bedres gjennom økte investeringer i strømnettet, økt produksjon av fornybar energi og økt satsing på energieffektivisering – det jeg vil kalle å bygge landet. Denne regjeringa gjør nettopp det. Vi har mangedoblet bevilgningene til energieffektivisering og energiomlegging. Vi har spart eller produsert ny kraft tilsvarende 20 Alta-kraftverk de siste fem åra. Det planlegges også for betydelige investeringer og oppgraderinger av sentralnettet. Statnett alene vil investere for inntil 40 mrd. kr de neste ti åra. Situasjonen i Midt-Norge fordrer særlig oppmerksomhet. En ny kraftlinje fra Sverige, Nea–Järpstrømmen, utnyttes fullt ut for første gang kommende vinter. Den vil bedre tilgangen på strøm og vil avhjelpe situasjonen i regionen noe. Samtidig har Olje- og energidepartementet åpnet for delvedtak, slik at man raskt kan starte bygginga av kraftlinjen Ørskog–Fardal. Spørsmålet om framdrift vil være avgjørende i vår videre behandling av denne linja – dette fordi det ligger et stort uutnyttet potensial for fornybar energi langs linja, og fordi en hel landsdel trenger den sårt. I løpet av det året vi snart legger bak oss, har vi fått på plass flere viktige milepæler i energipolitikken. Vi har vedtatt en havenergilov, som introduserer mulighetene for en helt ny energiform i tiårene som kommer. Med denne havenergiloven og strategien, satsinga på umodne teknologier, direktoratgruppens arbeid og strategiske konsekvensutredninger er løpet lagt for en offensiv utvikling på havenergi framover. Vi har også presentert planer for å holde framdriften oppe i våre to viktigste kraftoverføringsprosjekter, Sima–Samnanger og Ørskog–Fardal. I tillegg har vi gradvis trappet opp bevilgningene til Enova til et rekordnivå i 2011, og til slutt har vi, som nevnt, levert en enighet om elsertifikater på formidable 26,4 TWh fornybar kraft fram mot 2020. Med disse avgjørende forutsetningene på plass er det etter min mening behov for å se på hele energipolitikken vår som sådan – i lys av og som følge av dette – og med noen helt klare mål for vårt arbeid: at vi skal samle Norge til ett kraftrike med like og forutsigbare priser på strøm at vi skal utnytte de fortrinn vi har som energinasjon, og gjennom det skape verdier for kommende generasjoner at vi bruker våre enorme energiressurser som vårt største fortrinn i rollen som foregangsland i klimakampen Jeg har i dag derfor varslet at jeg vil fremme en melding om energipolitikken til Stortinget. Jeg vil innlede dette arbeidet med i nær framtid å nedsette et energiutvalg. Dette vil være et offentlig utvalg som vil få mandat å utrede og vurdere utviklinga i kraft- og energibalansen fram mot 2030 og 2050. Regjeringa har som mål at vi skal bli verdensledende innenfor utvikling av miljøvennlig energi. Det er etablert et bredt sett av virkemidler for å nå dette ambisiøse målet. Blant annet ser vi at norske bedrifter er gode på teknologiutvikling. Nettopp teknologiutvikling viser seg helt nødvendig hvis vi skal lykkes i klimakampen. Jeg vil her i dag bare kort nevne Mongstad, men det skal jeg komme mye tilbake til. Stortinget skal få en brei orientering om Mongstad over nyttår, og jeg er opptatt av at vi da skal få diskutert nettopp disse prosjektene på en god, skikkelig og grundig måte. Det er store prosjekter, som fortjener mye oppmerksomhet også i denne salen.