Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2013-06-21:
Her fyker det store ord forbi, og statsråden er den som bruker de aller største ordene. Jeg har en datter i 10. klasse. Jeg har ikke tenkt å bruke de store ordene om den avslutningen jeg var på, men jeg forstår at det var en stor hendelse for statsråden. Representanten Kolberg, som ikke er i salen nå, føler seg utrygg – han er veldig, veldig skremt. Han klarer ikke helt å forklare hva han er skremt av, men han er skråsikker på at han er skremt over alle dem som ikke holder handlingsregelen. Man kan tenke seg til: Hva drev man med i politikken før det var handlingsregel? Da måtte man tenke selv, da gitt. Da tenkte man selv, og man måtte låne penger, og man brukte litt for mye penger eller litt mindre penger. Man måtte klare seg innenfor rammen. Men handlingsregelen – hva skal jeg si? Kolberg er blitt handlingsregelens stalinist. Han er så opptatt av å holde handlingsregelen at han vet knapt hva den inneholder. Og hva inneholder den egentlig? Jo, at man skal bruke ca., ca. – «comme ci comme ça» – penger, i år 123 mrd. kr, altså 3,2 pst. av avkastningen. Det kunne vært 3,4, 3,7 – det hadde også vært innenfor handlingsregelen. Men ikke nok med det: Man bruker penger under og over streken, så totalt sett bruker man mer enn 4 pst. Og man bruker faktisk av hovedstolen, eller av selve kapitalen, i Statens pensjonsfond, hvis man er ærlig om hva handlingsregelen dreier seg om. I Kolbergs verden teller alle penger likt. Om du bruker 123 mrd. kr på trygd eller bruker 123 mrd. kr på infrastruktur, spiller ingen rolle i handlingsregelens og Kolbergs verden. Jeg lurer på hvordan det er med hans egen private økonomi. Er det slik hvis han investerer i en bil, at det spiller ingen rolle om han kjøper bil eller godteri til ungene, det er akkurat det samme – pengene teller akkurat likt? Men de gjør jo ikke det. I virkelighetens verden vet vi at investeringer er viktigere enn forbruk. Forbruk forsvinner, mens investeringer er investeringer i fremtiden og investeringer i «unga våre», som det er så populært å si. Det er klart det er viktig å investere for fremtiden, slik at vi skaper fremtidig vekst. Det norske statsbudsjettet er på over 1 000 mrd. kr. Det er 200 000 kr per nordmann. Det er dobbelt så mye som i Sverige, og danskene bruker 70 pst. Vi har det absolutt største statsbudsjettet per innbygger i hele Norden. Allikevel er det mangler i mange sektorer. Det er klart at vi bruker for mye på å drifte budsjettet og på forbrukssiden i det norske statsbudsjettet. Det er investeringer vi skal gjøre for fremtiden – investeringer i barna våre, investeringer i sønnen til Sigbjørn Johnsen og investeringer i datteren min. Det skal vi gjøre. Vi skal bygge landet og skape ny vekst. Da må vi faktisk skille mellom forbruk og investeringer, slik at vi får den kraften frem. Vær ærlig her i salen! Vær ærlig mot dere selv og si: Følger vi handlingsregelen? Hva er handlingsregelen? Skal vi ikke skape vekst? Eller er det bare en strek? Og så setter vi to streker under det svaret. Det er ikke slik det er. Og ærlig talt, vi har fått svaret nå. Vi trenger ikke å spørre mer etter handlingsregelen. Snakk om økonomisk politikk og innholdet i politikken istedenfor å snakke om bare en regel!