André N. Skjelstad (Venstre), 2016-05-10:
Bygg og anlegg er en svært viktig næring som sysselsetter mange, både norsk og utenlandsk arbeidskraft. Norge har en åpen økonomi, og etter utvidelsen av EU i 2004 til 25 land fikk vi et oppsving i utenlandsk arbeidskraft, særlig i byggenæringen. Dette er Venstre grunnleggende positiv til. Tilgang på arbeidskraft har vært svært viktig for den økonomiske velstandsutviklingen og veksten vi har hatt etter 2004. Den europeiske union er Norges viktigste handelspartner. Men vi skal ikke være naive overfor de utfordringer organiserte kriminelle påfører av kostnader for samfunnet vårt, enten de er norske eller utenlandske aktører. Det må vi som samfunn møte med målrettede og nasjonale virkemidler for å stanse. Organisert kriminalitet har de siste årene etablert seg i byggenæringen. Bakgrunnen er høy omsetning og lav oppdagelsesrisiko. Ofte brukes det som synes som helt vanlige og seriøse firma, som skalkeskjul for kriminell virksomhet. Og ofte driver disse organiserte kriminelle økonomisk kriminalitet i byggenæringen i kombinasjon med narkotikaomsetning, prostitusjon, tvangsarbeid og andre kriminelle handlinger. De kriminelle i arbeidsmarkedet utnytter at deres aktivitet gjerne faller mellom flere etater. Det er vanskelig å avdekke omfanget av den kriminelle virksomheten uten omfattende kontroller og undersøkelser med samarbeid mellom etatene. De som ikke følger norsk lov, lager seg et handlingsrom og driftsforutsetninger lovlige bedrifter ikke klarer å konkurrere med. Her er det derfor behov for et bredt sett tiltak for å få bukt med arbeidsmarkedskriminalitet. Det å forhindre kriminelle leverandører fra å få kontrakter er også et offentlig ansvar gjennom at det offentlige kjøper inn varer og tjenester for over 430 mrd. kr hvert år. Jeg vil her vise til at Stortinget nå behandler ny lov om offentlige anskaffelser. Jeg mener også at offentlige innkjøpere må bli bedre. Det er 427 ulike regimer for dette i Kommune-Norge, og noen er flinkere enn andre. Jeg mener en kommunereform som styrker fagmiljøene, også vil komme dette området til det gode. Så hviler det et stort ansvar på bedriftene, som har mange underleverandører. Her vil jeg gi ros til Byggenæringens Landsforening, som har utarbeidet en håndbok til hjelp for bedrifter i deres arbeid med å velge seriøse aktører. Byggenæringen anbefaler at aktsomhetsnivået ved kontrahering av samarbeidspartnere underveis i prosjektet og ved oppgjør av kontrakt må heves. Et tema som er løftet fram, er antall leverandører i kjeden. Regjeringen har i sitt lovforslag om offentlige anskaffelser fremmet forslag om begrensning av antall ledd i leverandørkjeden. Det er ikke dokumentert at begrensninger i antall ledd i leverandørkjeden vil føre til mindre kriminalitet i arbeidslivet. Det kan tvert imot føre til at vi får skjulte kjeder og triksing, og med det resultat at kun store leverandører overlever. Venstre vil derfor legge inn forslag til skjerpede krav til sporbarhet i leverandørkjeden for å øke kontrollen med underleverandørene. Det finnes allerede gode tjenester på markedet, som bl.a. Oslo kommune er godt i gang med å teste ut. Det har også vært et for stort fokus på prissetting i offentlige anskaffelser. Det er viktig at man får kostnadskontroll i offentlig sektor, men det må sikres at kontraktene også ivaretar andre kvaliteter, ikke bare laveste pris. Man må sikre at noen fundamentale ting er på plass i et tilbud, som miljø, at det kan brukes lærlinger, og at leverandører er godkjente lærebedrifter. Jeg vil også særlig nevne helse, miljø og sikkerhet. Jeg tror byggenæringen har en del å lære av vår olje- og gassindustri. Det skjer for mange tragiske hendelser med personskader i byggenæringen. På Vestlandet har vi nå opplevd oppsigelser i olje- og gassrelatert industri, samtidig som det bygges store infrastrukturprosjekter på vei og bane. En trend vi ser, er at oppsagte HMS-ingeniører fra olje- og gassindustrien nå får arbeid i byggenæringen. Dette vil bidra til en statusheving for HMS i næringen. Det er viktig at offentlige innkjøpere også verdsetter dette i sin vurdering av anbud. Myndighetene kan også gjøre det lettere å være seriøs, samtidig som kontrollen av bransjen må være tverrsektoriell, hvor flere etater jobber sammen for å avdekke kriminalitet. Risikoen for å bli tatt må økes betraktelig. Jeg vil her særskilt nevne Bygningsgruppen Bergen med 300 bedrifter, som har utviklet et samarbeid med Skatt vest, Kemneren i Bergen og Arbeidstilsynet. Her er det bl.a. opprettet en tipstelefon. Dette er et samarbeid som er kopiert og videreutviklet også i andre byer og på andre plasser. Det finnes ingen offisielle anslag for omfanget av svart arbeid i byggenæringen, men skattedirektør Holte sa i et intervju med Aftenposten i november 2014 at det kunne være så mye som hver tredje krone i byggenæringen som var svart. Svarte penger er ofte kontanter, siden de er vanskelig å spore. Mange bruker også svarte penger til å pusse opp hus og på den måten hvitvaske pengene ved salg av bolig. På ett område peker næringen selv på at det er mye svart arbeid, nemlig rehabilitering, oppussing og tilbygg. I 2016 forventes det at det brukes over 70 mrd. kr på dette. Venstre har i vårt alternative statsbudsjett foreslått et skattefradrag for energieffektiviseringstiltak i egen bolig, for inntil 50 000 kr per bolig. Dette vil være et konkret tiltak som vil stimulere den seriøse delen av næringen. Venstre er også skuffet over at regjeringspartiene ikke vil gå med på en slik løsning, noe som ville fremmet seriøse aktører i byggenæringen, samtidig som man ville stimulert til det grønne skiftet gjennom offentlig innkjøpspolitikk. Et slikt skattefradrag som Venstre foreslo i vårt budsjettforslag ville også sette fart på energieffektiviseringen og virke som et målrettet og fornuftig tiltak i en tid med økende ledighet. Det er et komplekst tema komiteen løfter fram i dag, og det krever en rekke tiltak og virkemidler. Vi er avhengig av at næringen selv tar tak i dette, samarbeid mellom næring og stat og bedre koordinering av statlige etaters kontroll og tilsyn. Jeg opplever at den seriøse delen av næringen tar disse spørsmålene svært alvorlig. Det er derfor jeg tror på at vi i fellesskap kan løse dem. Så er det litt spesielt når foregående taler Lundteigen velger å mene at fleksibiliteten i arbeidsmarkedet er et problem. Det synes jeg er en svært spesiell inngang til debatten. Det kan godt hende han sågar mener at mulighetene og fleksibiliteten i systemene som gjør at ungdom kommer inn i arbeidsmarkedet, er feil. Der deler jeg nok ikke representanten Lundteigen sitt svar.