Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-17:
I vår tid er kampen mot økonomisk urettferdighet, kampen mot arbeidsløsheten i Norge og kampen for en velfungerende integrering de tre sakene som krever aller mest oppmerksomhet på kort sikt. Det burde det også gjort i årets reviderte budsjett. Det er mange mennesker som skal integreres i det norske samfunnet og gis mulighet til å skaffe seg nødvendig utdanning, godt arbeid og muligheten til å leve gode liv, som en del av det norske fellesskapet. Det krever investeringer nå som vil gi gevinst i framtida. En vellykket integrering er spesielt viktig i en tid da økende økonomisk og sosial usikkerhet i Norge gjør at mange blir redde for hva framtida kan bringe. Vi bør ikke møte framtida med frykt, framtida kan vi møte med optimisme og med selvtillit hvis vi gjør det som skal til og investerer der det trengs. Bak oss ligger mange tapte muligheter til å skaffe mange mennesker innen oljenæringen, gassnæringen og leverandørindustrien nye oppdrag, som i tillegg kan bidra til den mer langsiktige grønne omstillingen av Norge. Lenge slo et flertall på Stortinget skråsikkert fast at det ikke var behov for særskilte tiltak mot arbeidsløshet, og at det ikke var behov for bedre permitteringsordninger for utsatte arbeidere i utsatte industrier. Olav Duun har skrevet det slik: «Kvart menneske har sine stunder i tvil, og dess større menneske, dess større stunder». Ut fra det sitatet må jeg vel nesten slå fast at regjeringen består av svært store mennesker. De har tvilt seg gjennom to år med økende arbeidsløshet. De kunne ha møtt arbeidsløsheten med flere tiltak tidligere, men de lot være. Tvilen kunne med fordel ha truffet regjeringspartiene på et tidligere stadium. Men når det er sagt, må vi rose enhver forandring til det bedre. Etter lenge å ha argumentert mot det de kalte å låse kompetansen inne og andre nøye utarbeidede argumenter mot å handle konkret mot arbeidsløsheten og sikre mer trygghet til dem som sto i fare for å miste jobben, har regjeringen sakte, men sikkert fulgt oppfordringen fra fagbevegelsen og den politiske venstresida. Den foreslåtte tiltakspakken mot arbeidsløshet er fortsatt for liten, men er i det miste et steg i riktig retning sammenlignet med tidligere budsjetter. Derfor vil jeg rose den tvilen som tydeligvis har brakt regjeringen fra selverklært handlingslammelse til antydninger til handling. Og vi håper tvilen gjør seg gjeldende i enda større stunder i nær framtid, sånn at også større tiltak mot arbeidsløshet kommer dem til gode som mangler arbeid og ikke får bidratt til produksjon, verdiskapning og velferd, de menneskene som er redd for å miste jobben, de menneskene som i sommer er nødt til å fortelle barna sine at det ikke blir noen sommerferie, de menneskene som nå ikke bare sliter på grunn av økende arbeidsløshet, men på grunn av regjeringens kutt. En større innsats må til, for arbeidsløshet er et sløseri for hele samfunnet, men det er først og fremst tragisk for dem som rammes. Denne debatten hadde vi i fjor også – nesten akkurat den samme debatten. Det ble foreslått en rekke gode tiltak som raskt kunne skaffet arbeid på Sørlandet, Vestlandet og andre steder med høy arbeidsløshet. Og her står vi ett år senere. Det siste årets utvikling viser dessverre at advarslene fra opposisjonen i fjor stemte, og at mange flere sannsynligvis kunne vært i jobb nå om regjeringen gikk med på å handle på et tidligere tidspunkt. Da kunne vi skapt mindre urettferdige forskjeller i Norge, flere mennesker kunne gått på jobb hver dag og vært fornøyd med dagens innsats. I stedet har regjeringen med sitt sommel sørget for at flere mennesker lever i påtvungen passivitet og er nødt til å være usikre på hva framtida bringer. Arbeidsløshetskrisen vi har nå er det riktige tidspunktet for å gjenreise en mer aktiv nærings- og industripolitikk, og ikke en sånn «laissez-faire»-kapitalisme som Siv Jensen og regjeringen står for, der man skal senke skattene litt og håpe at alt ordner seg. Staten og det offentlige må ha en viktig rolle i å utvikle nye næringer og bidra til at nye næringer skaper arbeidsplasser. Skattekuttene som regjeringen har skrytt av i to år, har ikke skapt en eneste arbeidsplass, vi venter fortsatt på resultatene av tidenes skattefest for den rikeste eliten i Norge. En tilbakelent holdning og trua på skattekuttenes helende effekt på lavkonjunktur i olje- og leverandørindustrien har åpenbart ikke vært til hjelp for noen av de menneskene som trenger jobb. Derfor foreslår SV et alternativ til revidert budsjett som prioriterer arbeid, integrering, utdanning og ikke minst grønn omstilling. Da tar jeg opp SVs forslag og håper på støtte til så mange som mulig av dem.