Bent Høie (Høyre), 2008-12-10:
Jeg ser på bildet bak meg at eidsvollsmennene ser alvorlige og bekymret ut. Det er neppe fordi de grubler på hva som ville være asyltilstrømningen til Norge i 2009. Men likevel er det et budsjett som diskuteres i dag. Mye av det mer spennende foregår i diskusjonen om hva som skal komme i februar. Opposisjonen mener jo at Regjeringen hadde hatt muligheten til å gi en del tydelige signaler allerede under budsjettbehandlingen i Stortinget, og har også gitt regjeringspartiene mange muligheter til å gjøre det. Jeg tror at mange av dem som allerede har fått permitteringsvarsel i bygg- og anleggssektoren, hadde blitt glade hvis Stortinget før jul kunne ha samlet seg om noen tiltak allerede nå. Det mest åpenbare – og der alle synes å være helt enige når en snakker fra talerstolen – er å utvide kommunenes mulighet til å sette i gang investerings- og rehabiliteringsoppgaver i kommunal sektor. KS har her gitt klart uttrykk for at de kan igangsette prosjekter til en verdi av 30 milliarder kr i 2009. Opposisjonen har ved flere anledninger kommet med forslag som ville ha imøtekommet noe av dette. I våre alternative budsjetter har vi foreslått å øke låneordningen gjennom rentekompensasjonsordningen. Det kunne også regjeringspartiene ha gjort. Det valgte de ikke å gjøre. Vi har foreslått ikke å kutte i de pengene i rentekompensasjonsordningen som ikke ble brukt i 2008, men å la dem bli overført til 2009. Det kunne også regjeringspartiene ha gjort. Vi har også i innstillingen til salderingsproposisjonen foreslått å utvide låneordningen med 3 milliarder kr. Det kunne også regjeringspartiene ha gjort, men de har valgt å la være. Poenget er at det er et bevisst valg, for det er ingen opplysninger som vil komme fram før februar, som vil kunne endre på at det kunne ha vært fornuftig å sette i gang dette nå. Tvert imot tyder alt på at hvis kommunene hadde fått den beskjeden nå istedenfor om to måneder, hadde prosjektet vært to måneder nærmere realisering, og folk som i dag har fått permitteringsvarsel, hadde vært to måneder nærmere å komme i arbeid. Og det er regjeringspartiene, som har flertall i denne salen, som har ansvaret for at det ikke blir gjort. Budsjettet for 2009 for kommunesektoren er det vanskelig å si eller spå mye om, fordi det bygger på mange faktorer som sannsynligvis kommer til å endre seg i løpet av året. Når det gjelder usikkerhetsfaktorene, er det likevel klart at dette er et budsjett som igjen er et nøkternt budsjett for kommunesektoren for neste år. På samme måte som det har vært det i 2007 og 2008 – hvis skatteanslaget holder. Regjeringspartiene pleier å slå seg på brystet og si at de har gitt mer penger til kommunene enn det som de lovet i kommuneproposisjonen. Det er en sannhet som også har en annen side, nemlig at inntektene og kostnadene i 2008 har endret seg ganske betydelig siden kommuneproposisjonen ble lagt fram. Så det regjeringspartiene egentlig burde ha gjort, hvis de skulle ha vært ærlige i forhold til utviklingen i 2008, var å videreføre at kommunene skulle få beholde de økte skatteinntektene for 2008 inn i 2009. Det hadde vært korrekt å beholde den milliarden, men da hadde ikke regjeringspartiene kunnet skryte av at den milliarden kom ekstra. Derfor valgte de å gjøre det slik de gjorde. Det som ofte preger diskusjonen rundt kommuneopplegget, er at tall hives ut og skaper et inntrykk av at de norske kommunene har fått en betydelig bedre økonomi de siste årene. Det er ikke korrekt. Selv om 2009 er et år som det er veldig vanskelig å spå om, har man likevel fasiten nå for 2006, 2007 og 2008. Hvis en da sammenligner denne regjeringens opplegg til kommuneøkonomi med den forrige regjeringens, så er det en nesten nøyaktig lik utvikling. På samme måte som under den forrige regjering, er det selvfølgelig også for denne regjeringen konjunkturene som er det mest avgjørende for kommunenes økonomi. Da vil jeg vise til Teknisk beregningsutvalgs rapport fra november – og nå snakker vi om inntektene totalt, fordi en ofte har hatt diskusjon i denne sal om de frie inntektene. Det er klart at de frie inntektene er avgjørende for hvordan kommunen opplever handlingsrommet, mens inntektene totalt er det som er avgjørende for tjenestetilbudet i kommunene. Hvis en ser på side 16 i kolonne 3 i Teknisk beregningsutvalgs rapport for november, ser en at utviklingen i inntektene totalt i forrige regjeringsperiode viste en vekst på 4,2 pst., mens utviklingen i inntektene totalt under denne regjeringen viser en vekst på 4,3 pst. Hvis en ser på kommunesektorens andel av bruttonasjonalproduktet, er andelen nesten nøyaktig lik. Det som må være en dom over denne regjeringens kommuneøkonomipolitikk, er at den økonomiske veksten var en engangssatsing i 2006. Jeg tror kanskje at den nåværende kommunalministeren, når hun ser litt tilbake, tenker at det ikke var det klokeste denne regjeringen har gjort, å velge å gi så mye av satsingen ett år istedenfor kanskje å gi litt mindre penger i 2006 all den tid skatteinngangen så ut til å bli så god, og heller gi noe mer i 2007 og 2008. For det som en da opplevde – i motsetning til under den forrige regjeringen da en hadde en mer jevnere vekst – var at kommunene la opp til en voldsom vekst i utgiftsnivået i 2006 som fortsatte inn i 2007, mens inntektene ikke fulgte med. Det betyr at kommunesektoren nå, i forhold til i 2005, står dårligere rustet til å møte de tøffe tidene, bl.a. gjennom at resultatet nå er på 1 pst. Det betyr at en ikke har det overskuddet som skal til i litt mer urolige tider, mens man i 2005 lå godt over målsettingen på 3 pst. Men det er å snakke om historien. Framover vil det bli mye diskusjon om kommunesektorens økonomi i 2009. Her er også opposisjonen rede til hele veien å diskutere med Regjeringen hvilke tiltak som skal til for også å bruke kommunesektoren for å holde sysselsettingen oppe i Norge, spesielt gjennom bygg- og anleggssektoren. Hvis vi skal se utover det årlige budsjettet, og se på hva det er som er utfordringen for sektoren hvis en ser over tid, er etter vår oppfatning kommunesektorens største utfordring i årene framover i større grad å kunne ta del i å løse velferdssamfunnets oppgaver. Jeg tror at når Bjarne Håkon Hanssen nå jobber med samhandlingsreformen, kommer hans største problem til å være at han kan finne gode løsninger for samhandling mellom sykehusene og kommunene for de store kommunene, men ikke for de små. Når en ser på utfordringene i barnevernet, ser en at den største utfordringen der er at barnevernsbarn blir kasteballer mellom stat og kommune, der det blir en krangel om hvilke paragrafer tiltakene skal gå etter, og hvem som skal betale, og barn sendes til helt andre deler av landet i en veldig vanskelig situasjon. Jeg ser at innenfor Nav er en av de store utfordringene at det er for mange regler, for mye fokus på ikke å gjøre feil, istedenfor å gjøre rett og kunne bruke reglene fornuftig. Innenfor kollektivtransport er den store utfordringen å samordne kommunenes arealplanlegging med fylkeskommunens kollektivplanlegging. På område etter område ser en at det som skal til for å ta et nytt viktig steg for å få en utvikling av velferdssamfunnet vårt, er å få en annen kommunestruktur, større og mer robuste kommuner som kan overta oppgaver både fra fylkeskommunen og fra staten. De erfaringene som en har hatt gjennom forsøksordningen som ble satt i gang under den forrige regjeringen, er entydig positive med hensyn til at den type løsninger gir bedre resultater for brukerne. Det å starte en diskusjon om hvorvidt kommunestrukturen skal skje ut fra tvang eller frivillighet, er da etter min mening en helt feil måte for Stortinget å tilnærme seg det problemet på. Jeg tror den store diskusjonen i neste periode på dette området må bli å få til en oppgavefordeling mellom stat og kommune som innebærer et betydelig sterkere lokaldemokrati, betydelig flere beslutninger som flyttes lokalt, og større frihet til å finne de gode løsningene lokalt der folk bor. Før vi i denne sal manner oss opp til å gjøre det, kommer vi ikke videre i denne sektoren. Jeg vil ta opp de forslag som Høyre har i innstillingen. Høyre vil også støtte forslag nr. 15 – der er vi ved en feil ikke tatt med.