trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Kashmir-konflikten omtales ofte som den glemte konflikten. Det er definitivt ingen grunn til å glemme Kashmir-konflikten. Det er sterke krefter som er involvert, og det er derfor gledelig at representanten Hareide setter denne saken, denne konflikten, på Stortingets dagsorden. Vi må huske på at India og Kina og de øvrige landene i regionen har nærmere 3 milliarder innbyggere, altså 40 pst. av verdens befolkning. Det er de nærmeste landene som er involvert i denne konflikten. Vi sier ofte at India er verdens største demokrati. Det er viktig at vi ikke benytter verken denne debatten eller vår tilnærming til dette på annet vis til å ta stilling for eller imot India eller Pakistan. Men vi konstaterer at i tillegg til verdens største demokrati finner vi også noen av verdens største diktaturer i denne delen av verden. Situasjonen i Kashmir påkaller verdens oppmerksomhet. Vold og overgrep mot sivile foregår i et omfang som er helt uakseptabelt. Det er derfor en stor oppgave verdenssamfunnet står overfor. Norge bør derfor engasjere seg – om nødvendig sterkere internasjonalt særlig gjennom FNs organer, slik at situasjonen i området kan følges tettere enn i dag. På den måten vil det også avklares om verdenssamfunnet kan engasjere seg tyngre overfor India og Pakistan. Når det gjelder hovedaktørene, India og Pakistan, er det slik i konfliktområdet Kashmir at et sikkerhetsgjerde som ble oppført for noen år siden langs delelinjen, har ført til at antallet voldelige anslag har gått ned. Det har faktisk også ført til at antallet turister i området har økt, spesielt etter at en egen bussrute ble opprettet for fem år siden. India og Pakistan har ifølge den indiske tenketanken Council of Research on International Economic Relations et bilateralt handelspotensial tilsvarende over 11 mrd. USD, mens den nåværende handelen med Pakistan er på bare om lag 1,65 mrd. USD, altså en sjettedel av dette. En studie utført av de to norske forskerne Eriksen og de Soysa i 2009 ved NTNU og PRIO viser at økonomisk frihet, slik som bl.a. måles i den årlige indeksen Economic Freedom of the World, samvarierer sterkt med bedre vern om menneskerettighetene. Mer handel og økonomisk samkvem mellom India og Pakistan kan således bidra positivt til et bedret forhold mellom de to landene og ikke minst når det gjelder disse to landenes forhold til Kashmir-konflikten. Det kan man koke ned til – som vi vet fra mange andre konflikter i verden – at det ofte er slik at land med et omfattende økonomisk samarbeid har en mye høyere terskel for å gå i konflikt med hverandre enn dem som isolerer seg. Avslutningsvis vil jeg bare gjenta at Fremskrittspartiet er tilfreds med regjeringens og utenriksministerens måte å tilnærme seg denne problematikken på, og han har vår fulle støtte.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-16:
Det er mellom 40 og 42 millioner mennesker i verden som er på flukt, og som søker asyl og beskyttelse. De søker beskyttelse fra vold, seksualisert vold, fra tortur, fra forfølgelse, fordi de har ønsket seg demokratiske rettigheter som vi i Norge tar for gitt. 40–42 millioner mennesker! De aller fleste av dem blir ivaretatt av sine fattige naboland i Asia og i Afrika. Noen meget få av dem klarer å komme og banke på vår dør, og da skal de behandles med den verdighet som mennesker på flukt har krav på. Det er det som er SVs utgangspunkt når vi behandler alt som heter asylsøknader, og alle utfordringer som knytter seg til asylsøkerne. Asylinstituttet skal ha høy legitimitet. Det er avgjørende for SV og for denne regjeringen at asylinstituttet har en høy legitimitet, nettopp fordi det er bortimot 40 millioner mennesker som trenger beskyttelse. For deres del må asylinstituttet både i Norge og i andre land ha høy legitimitet. Jeg vil, bare i en liten bisetning, legge til at det var veldig interessant å høre Fremskrittspartiets «rørende» omsorg for asylinstituttet. Kanskje bør Fremskrittspartiet tenke litt over at Fremskrittspartiet har noe ansvar for synkende legitimitet rundt asylinstituttet for måten de omtaler både asylsøkerne og asylinstituttet på. Så går jeg videre: Nettopp fordi asylinstituttet skal ha høy legitimitet, skal vi være meget strenge på at de som kommer til landet i ens ærend for å misbruke asylinstituttet, skal tas og skal straffes, og da skal det være straffeskjerpende. Det har lovverket allerede slått fast. Det slår også Høyesterett fast. Dermed ser vi ingen hensikt i å legge inn et nytt straffebud i gjeldende lovverk. Vi har det instrumentet som vi trenger. Vi mener at dette forslaget er med på nettopp å svekke legitimiteten til asylinstituttet. Det er helt riktig at veldig mange av dem som er involvert i narkotikasalg, langs f.eks. Akerselva, har asylsøkerbakgrunn. Men derfra til å trekke den slutning at alle asylsøkere, eller veldig mange asylsøkere, er kriminelle og er i landet kun for å begå kriminalitet, er feil. Det kan ikke SV slutte seg til. Og så må vi også tenke – og dette er ingen unnskyldning, for å ha slått det fast allerede nå – at en del av dem som ikke omfattes av noe som helst system i landet, som er ureturnerbare, som ikke har opphold i landet, som ikke har arbeidstillatelse i landet, som ikke har noe sted å dra hjem til, som ikke kan gå til Nav for å få hjelp, som ikke kan gå til helsevesenet for å få hjelp, i sin fortvilelse til slutt kan komme til å bli dradd inn i kriminalitet. Jeg sa at dette er ingen unnskyldning, men for oss som samfunn er det viktig å forstå hvorfor veldig mange mennesker begår kriminalitet. Forebygging av kriminalitet er og bør være et viktig moment for oss. For SV er det viktig – igjen – å ha fastslått: Asylinstituttet skal ha høy legitimitet. Det gjør SV alt for å opprettholde. Denne type forslag er faktisk med på å svekke denne legitimiteten. Nettopp derfor avviser vi forslaget.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-16:
Kriminalitet er et alvorlig samfunnsproblem. Det er en utfordring og trussel mot vår samfunnsorden. Det er et problem for demokratiet – som foregående taler var innom, helt riktig. Kriminalitet er et problem for velferden og for folks helse, ikke minst. Det å ha en angst for å bli utsatt for kriminalitet, ha en følelse av utrygghet og leve med den reelle utryggheten er en direkte fare for folks helse. Er kriminaliteten organisert, er disse tingene enda mer forsterket og enda mer uønskelige i vårt samfunn. Foregående talere har vært veldig grundig innom viktige sider av kriminaliteten som må bekjempes, og som bekjempes i vårt samfunn i dag. Menneskehandel er enda et viktig moment som må bekjempes. Det er mennesker som blir utsatt for grov kriminalitet. Mennesker blir tvunget inn i tigging. Vi vet at folk blir kjørt til Norge, bl.a., og blir tvunget til å tigge mot sin vilje for at noen skal tjene penger på dem. Serberkriminalitet er enda en bit som er en trussel for hele samfunnet og må bekjempes. Min kollega Jan Bøhler fra Arbeiderpartiet var innom det og ramset opp en god del tiltak som har blitt gjennomført, og nevnte den innsatsen som politiet ikke minst etter hvert har satt i gang mot kriminaliteten. Og så har regjeringen lovet en hel melding om hvordan vi skal bekjempe organisert kriminalitet. Det betyr at regjeringen – ikke minst regjeringen – er opptatt av å bekjempe kriminalitet. Ja, det er ikke bare opposisjonen som er opptatt av dette, det er også vi – og regjeringen er det. Det er et felles mål, vi har et felles samfunn. Det må felles mål og felles innsats til. Jeg reagerer litt på en merknad som står i saken, hvor opposisjonspartiene skriver følgende: «Disse medlemmer mener at regjeringen har hatt en for passiv tilnærming til disse alvorlige utviklingstrekkene i samfunnet.» Av og til blir det en litt pinlig rutine at regjeringspartiene blir nødt til å ramse opp alt som har blitt gjort i løpet av de siste fem–seks årene vi har sittet i regjering. Men når opposisjonen fremmer denne type merknader, er vi nødt til å fortelle at i løpet av bare de siste fem–seks årene har vi økt justisvesenets budsjett med 6,6 mrd. kr, nominelt. Det er store penger, og det er en økning utover prisstigningen, som en representant fra opposisjonen her etterlyste. Det er inngått avtaler, og det gjøres det stadig vekk, med fremmede makter når det gjelder uttransportering av fanger til deres respektive land. Politiet er styrket med sivile stillinger, domstolen er styrket, kriminalomsorgen er styrket, og vi har også skjerpet lovverket når det gjelder vold, når det gjelder grov vold, når det gjelder drap, når det gjelder vold i nære relasjoner osv. Så det er en hel del ting som er gjort. Men det betyr ikke at vi er fornøyd – absolutt ikke. Vi vet at det er utfordringer. Nettopp derfor sier vi at vi vil framlegge en melding. Overordnede linjer skal trekkes, og opposisjonen og hele Stortinget skal trekkes inn for å finne de riktige løsningene på de utfordringene som vårt samfunn og mange andre moderne samfunn møter.
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg er ikke sikker på om representanten Sandberg har vært i salen hele tiden og hørt på hele mitt innlegg. Ut fra utsagnene fra talerstolen her kan det tyde på noe annet. Han kan ikke akkurat skylde på dialekten heller, for vi har forholdsvis lik dialekt. Jeg hadde faktisk et forberedt innlegg, skriftlig, så jeg kan gjenta det jeg leste opp når det gjelder egne avdelinger for utenlandske kriminelle. Jeg viste til at jeg på mine rundturer i fengslene har fått tilbakemelding om at ikke alle ansatte er enig i at egne fengselsavdelinger er den rette løsningen. Flere mener at dette må vurderes, med følgende begrunnelse: «Med egne avdelinger for utenlandske kriminelle kan man spisse kompetansen til de ansatte, både med tanke på språk og kulturforståelse. Slik vil innholdet i soningen og straffegjennomføringen bli bedre tilpasset behovene til disse innsatte enn det det er i dag. Alle innsatte skal jo tilbakeføres til et samfunn etter endt soning. Dette synes jeg er en god begrunnelse og er årsaken til at jeg støtter regjeringens arbeid om å utrede egne fengselsavdelinger for utlendinger nærmere.»
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Først vil jeg si at jeg tror det er bra at det ofte er Høyesterett og ikke de av oss som står her, som skal gjøre de tekniske tingene. Da kunne det bli ganske ulekkert, tror jeg. Men i alle fall, i 2008 var Oslo kommune i den situasjonen at de ikke så annen råd enn å leie inn vektere langs Akerselva. Det hadde selvfølgelig en sammenheng med den politikrisen vi var inne i, som ble avlyst rett før valget i 2009. Nå får vi meldinger om at situasjonen er den samme igjen, at det er økende forekomst av salg av narkotiske stoffer langs Akerselva. Er statsråden bekymret over denne utviklingen, og hva har han tenkt å gjøre for å sørge for at vi ikke får den samme situasjonen som vi hadde i 2008?
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Det er mulig jeg har litt tungt for det, men jeg oppfatter ikke at det er så forferdelig stor uenighet her, egentlig. Det er tre muligheter her: Det ene er at man ønsker å kodifisere Høyesteretts praksis nå. Det er det Fremskrittspartiet foreslår, så vidt jeg forstår. Det andre er at man ikke ønsker å kodifisere Høyesteretts praksis. Det er regjeringspartienes variant. Og så er det om man vil vurdere hvorvidt man skal kodifisere Høyesteretts praksis ved å legge det inn i straffeloven. Det er det Høyre har foreslått, med subsidiær støtte fra Fremskrittspartiet og med støtte fra Kristelig Folkeparti. Så jeg føler på en måte at den debatten som nå oppkonstrueres mellom statsråden og Fremskrittspartiet her nå, er ganske interessant, for forslaget til Høyre er faktisk å bygge på det Høyesterett har lagt til grunn, og se om man eventuelt vil bruke den samme modellen som man gjorde ved straffelovens behandling sist – at man kodifiserer deler av den praksisen som har utviklet seg over tid. Ellers tror jeg kanskje det er litt nyttig at vi definerer hva som er det reelle kriminalitetsbildet her, for nå høres det ut som om det er asylsøkerne som står for omtrent all kriminalitet som skjer i dette landet, og det er det jo faktisk ikke. Når vi snakker om de store kriminalitetsutfordringene, er det helt andre grupper både av nordmenn og andre med utenlandsk bakgrunn – som ikke er asylsøkere, men mobile vinningsforbrytere innenfor EØS- og Schengen-området – som er den store utfordringen. Så jeg synes vi skal prøve å skille litt, slik at ikke alt sauses sammen i en stor gryte. Så vil jeg gi litt støtte til representanten Kielland Asmyhr når det gjelder Arbeiderpartiets justispolitikk, for det er en utfordring – også for Høyre – å følge med på hva Arbeiderpartiet egentlig mener. Når første nestleder i justiskomiteen titt og ofte har medieutspill, så er det greit nok det. Det er bare det at det fremføres en annen politikk enn den som det stemmes over her inne, slik at man kan lure på hva som egentlig er Arbeiderpartiets justispolitikk. Jeg velger jo å forholde meg til statsråden, fordi det pleier som regel å bli slik som han ønsker det og det er kanskje naturlig. Men det er en utfordring for opposisjonen og andre å ta utgangspunkt i hva som er den reelle politikken, for det ser ikke alltid ut til at første nestleder i justiskomiteen og statsråden er koordinert godt nok. Det er en utfordring når vi faktisk skal debattere saker, å se hva som er regjeringens politikk, og hva som ikke er det.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Når det gjelder det representanten Werp tok opp i forhold til samarbeid med lokale myndigheter, er det en kjensgjerning at en god del kommuner føler at de ikke blir tatt på alvor. De opplever en form for litt statlig arroganse fra ulike departementer som ikke føler at kommunene egentlig har så veldig mye med bekjempelse av organisert kriminalitet å gjøre, selv om de i praksis har det. Når det gjelder den nye handlingsplanen: Hva kan statsråden varsle at man konkret vil gjøre annerledes for å få til et bedre samarbeid med kommunene, slik at de ikke føler den arrogansen de har følt noen år nå med hensyn til hvordan sentrale myndigheter behandler dem i forhold til bekjempelse av organisert kriminalitet?
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Jeg skal ikke stille spørsmål om flislegging. Jeg skal stille spørsmål om noe som egentlig handler om hvorvidt vi vet hva som skjer, og hva som ikke skjer i kriminalomsorgen, og det er det jeg også tok opp i mitt saksordførerinnlegg. Høyres stortingsgruppe sendte en forespørsel til utredningsseksjonen her på Stortinget for å få en oversikt over hvilke typer kriminalitet hvilke grupperinger, hvilke nasjonaliteter sto for i norske fengsler. Det vi fikk til svar, var at det fantes nesten ikke den type statistikk. Man måtte tilbake til 2006 for å få de siste oppdaterte tallene. Nå er ikke Norge alene om å ha lite oversikt over dette, men det gjør at vi på en måte sliter med å ha en reell debatt om hvem det er som sitter i norske fengsler, og for hva. Da vil jeg stille spørsmålet: Hvordan vil statsråden sørge for at vi får bedre tilgjengelig statistikk, sånn at vi kan dimensjonere tilbudet vårt bedre? Jeg tror kanskje det er noe av grunnen til at man kan operere med 70 pst. utenlandske kriminelle, mens det reelle tallet er 37,5 pst. Da er det enten media som misforstår, eller så er det sånn at den statistikken man har, er for dårlig, og man kan trekke feilslutninger av den.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Jeg ber om en kommentar til hvorfor regjeringen heller ikke denne gangen vil ta initiativ til å utforme en nasjonal dopinglovgivning. Da mener jeg ikke kriminalisering av doping, men en forebyggende dopinglovgivning som bl.a. handler om testing på treningsstudioer, hvor vi vet at veldig mye omsetning av dopingmidler foregår. De som eier dem, ønsker bl.a. at det skal være mulig å kunne nekte folk som bruker dopingmidler, adgang til sine private lokaler. Vi har sett på Brennpunkt hvordan stadig flere unge gutter sliter med bruk av doping. Vi vet at det kan medføre økt voldsforekomst. Hva er grunnen til at man nå igjen er motstander av en egen nasjonal dopinglovgivning?
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-16:
Poenget er at det ikke er straffelovgivningen jeg snakker om. Antidoping Norge har kommet med forslag til forebyggende antidopinglovgivning. Det er noe helt annet. Men det jeg skal stille spørsmål om nå, er dette med rustesting. Jeg hadde for et par år siden på vegne av Høyre en interpellasjon om samtykkebasert rustesting, og da var det noe av det verste statsråden nesten hadde hørt. Da var det prinsipielle motforestillinger, og det var ikke grenser for hvilke personvernmessige hensyn det reiste – og nå er altså alt greit! Da lurer jeg på: Er det en annen form for rustesting som foregår i skolen nå enn det som vi foreslo? Det var basert på det regimet man hadde fått til på Brundalen videregående skole i Sør-Trøndelag, som altså praktiserte det med hell, og måtte slutte med det. Da var man totalt motstander av å gi dem mulighetene til å gjøre det. Noe har da tydeligvis skjedd, og jeg lurer på hva som er forskjellen nå i forhold til for to år siden da det var prinsipielt stor motstand mot det.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg takker representanten Kielland Asmyhr for oppmerksomheten. Det er viktig å følge med på det som sies. Jeg har beskrevet situasjonen, som jeg kjenner veldig godt, som alvorlig. Statsråden har beskrevet politiinnsatsen i området som sterk. Det er den uten tvil – flere hundre er arrestert. Det blir stadig en oppdatering av de tallene fra politiet i Oslo. Men det er et systemproblem knyttet til at man tas for kriminalitet og er asylsøker. Da trenger vi endringer i utlendingsloven for i større grad å kunne bruke frihetsberøvelse – kunne gjøre det alvorlig for utlendingens sak i forhold til utlendingsloven å begå kriminalitet. De forslagene har vært på høring med frist 6. oktober, og skal snart fremmes for Stortinget. Det er det sporet jeg tror er riktig prinsipielt, som statsråden også var inne på. Vi må ikke uthule likhetstanken i lovverket når vi skal oppnå noe vi alle er enige om, i forhold til å få virkemidler som fungerer bedre på dette området. Man må prøve også å jobbe sammen i Stortinget, synes jeg, når man beskriver et problem som det er riktig å ta tak i, og ikke nødvendigvis gå inn i det folk er ute etter, på en feil måte når det gjelder virkemidlene.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg vil gjerne utfordre statsråden. Når man i alle andre sammenhenger snakker om asyl, asylinstituttet og mennesker som søker asyl, så snakker man om individet – individets rettigheter, den enkeltes rettigheter. Men nå legger jeg merke til at ikke bare statsråden, men andre også, snakker om at man ikke kan ha straffesanksjoner, fordi man er et individ i en krets. Da stiller jeg meg spørsmålet: Hva er det som har skjedd så vi ikke kan innføre den type lover fordi man tilhører en krets, tilhører en etnisk gruppe, tilhører en av mange nasjonaliteter som samlet sett søker asyl? Skal man endre alt annet lovverk også nå, også utlendingsloven, i forhold til at man tilhører en krets når man søker asyl?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg registrerer at statsråden bevisst ønsker å misforstå. Jeg utfordrer statsråden på: Når man nå har slått fast – ut fra det statsråden sier i sitt innlegg – at man ikke kan ha straffesanksjoner på linje med det som Fremskrittspartiet foreslår her, fordi man tilhører en krets, vil det være noe helt nytt. Da er mitt spørsmål: Skal det være gjennomgående nå at man ikke er et individ, men man tilhører en krets, og derfor må vi utarbeide straffer, straffelover og sanksjoner ut fra at man tilhører en viss krets? Det var jo det statsråden sa. Det er noe helt nytt at man nå skal begynne å legge straffesanksjoner med bakgrunn i at du er et enkeltindivid som tilhører en krets. Det sa statsråden, hvis ikke jeg misforsto. Da er det ikke Fremskrittspartiet som foreslår noe som helst. Men jeg utfordrer statsråden på: Skal dette også være gjeldende på andre områder når man gjennomfører straffesanksjoner, ny straffelov, at man skal vurdere hvilken krets man kommer fra for å få riktig straffenivå?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Det er ikke noe problem for meg å innrømme at her er det en veldig balansegang i forhold til likhetstanken. Derfor blir den replikkrunden jeg hadde med statsråden, også veldig interessant, for enten misforstår jeg statsråden eller så misforstår statsråden meg, eller kanskje vi begge to har lyst til å misforstå hverandre. Hvem vet? Men mitt poeng er: Hvis det er slik at Fremskrittspartiets forslag her tolkes dit hen at vi ønsker en straffeskjerpelse for en krets, for en gruppe, ja da er det noen som har lest dette forslaget som en viss mann leser en viss bok. Da har man et ønske om å gå bort fra innholdet og intensjonene i forslaget. Hvis det er slik at man ikke kan ha skjerpende straffebestemmelser for enkeltindivider som tilhører en krets eller gruppe, ja da er vi ute å kjøre. Vi har skjerpende straffebestemmelser i dag, ikke fordi man tilhører en krets, men fordi man er i en krets. Offentlige embetsmenn i forskjellige, meget viktige posisjoner utnytter situasjonen til å begå straffbare handlinger. Det er skjerpende. Vi kan ta flere eksempler på det. Det er derfor jeg har utfordret statsråden på det også: Det kan ikke være sånn at vi ikke kan fremme forslag i forbindelse med straffeloven som er skjerpende i forhold til den kriminaliteten man utfører. Det kan ikke bli sånn at det kan vi ikke gjøre, fordi man tilhører en krets. Det blir helt umulig. Så synes jeg også at det er merkelig det representanten fra SV, Chaudhry, sier, at forslag om å straffe misbruk av asylinstituttet er verre enn at noen misbruker asylinstituttet ved å begå kriminalitet. Ja, hvis man har det utgangspunktet, skjønner jeg at man stemmer ned dette forslaget. Jeg håper og tror at ikke resten av komiteen er enig i den uttalelsen. Det er også litt merkelig, også når det gjelder representanten Chaudhry – og andre har også sagt det indirekte – at man kan ha en skjerpende straffebestemmelse i dag, men da må det være planlagt. Da må det være profesjonelt. Da er det greit. Men når det ikke er planlagt, ikke er profesjonelt, kan vi ikke ha en straffebestemmelse. Hvis en skal føre likhetsprinsippet igjennom, er Fremskrittspartiets forslag det riktige.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Jeg må først få lov til å si at jeg synes statsråden spiller veldig høyt, særlig fordi han kritiserer Fremskrittspartiet for i opposisjon ikke å være mer detaljert med hensyn til å kreve innhold i bevilgningene. Denne regjeringen bevilger milliarder på milliarder på milliarder hvert eneste år. Jeg skulle gjerne like å se den stortingsrepresentanten fra posisjonen som er med på å detaljstyre innhold og interiør i institusjoner som de bevilger penger til. Det er det ingen som gjør, og det vet også statsråden meget godt. Men det er vel kanskje fordi denne regjeringen har mislyktes stort når det gjelder sine milliardinvesteringer på en rekke områder, ikke bare innenfor dette feltet. Så må jeg også få lov å si at når det gjelder Åna fengsel, prøver statsråden å gi inntrykk av at noen i Fremskrittspartiet har vært ute og kritisert. Nei, det var statsråden selv som under sin appell i fengselet presterte å sende en melding til meg, uten at jeg var til stede, om at flatskjermer var billigere enn tjukkskjermer. Det var statsråden som tok opp flatskjermproblematikken, og ikke Fremskrittspartiet. Jeg vil bare avslutte med et spørsmål: Hvis det er slik at man i forrige sak ønsket å bygge egne fengsler for utlendinger, eller i hvert fall ønsket å vurdere det, hvorfor er det da så ille at Fremskrittspartiet i dette tilfellet foreslår det?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2010-11-16:
Når det gjelder innhold i soning, rehabilitering og forberedelse til et normalt samfunnsliv, er det tverrpolitisk enighet – Fremskrittspartiet inkludert, hvis statsråden ikke er informert om det. Det har Fremskrittspartiet gjentatt en rekke ganger i denne salen. At statsråden etter beste evne prøver å forsvare seg ved å angripe usaklig, er for min del en bekreftelse på at statsråden er veldig usikker når det gjelder sin prosess. Vi har fremdeles ikke fått et svar. For representanten Torve var det uaktuelt, ja, nærmest et brudd på menneskerettighetene, skjønte jeg, at man skulle ha egne soningsforhold for utenlandske kriminelle. Men statsråden sa altså i forrige sak at man vurderer å tilrettelegge egne fengsler eller fengselsavdelinger for utenlandske kriminelle. Jeg ser ingen forskjell, bortsett fra at regjeringen også i dette tilfellet bare vil vurdere, mens Fremskrittspartiet vil vedta. Det ønsker man ikke å diskutere. Fremskrittspartiet vil ha akkurat samme rehabilitering, men vi vil ha andre soningsforhold når det gjelder tid, og hvor rehabiliteringen skal skje. Denne regjeringen har sluppet ut en rekke kriminelle altfor tidlig, mener Fremskrittspartiet. Ja, denne regjeringen har sluppet folk ut i åpen soning, fri soning og elektronisk soning altfor tidlig, mener Fremskrittspartiet. Regjeringen er ukritisk til hvilke grupper som får den slags soning. Der er Fremskrittspartiet uenig, for vi har et sterkere fokus på dem som er offer, og dem som blir utsatt for kriminelle handlinger. Vi har også et sterkere fokus på sikring av samfunnet enn denne regjeringen. Det er den politiske uenigheten. Men å komme med usakligheter på denne måten som statsråden gjør, som selv ønsker å fokusere på flatskjermer, får stå for statsrådens regning. Det er også helt riktig, som representanten Michaelsen sa: Vi sitter ikke her på Stortinget og vedtar hva slags fliser man skal ha, om man skal ha egne bad, eller om man skal ha flatskjermer eller ikke. Det har man aldri bestemt. Derfor er det riktig å kommentere det i ettertid. Hvis det er standarden på Halden fengsel eller Åna fengsel som er den eneste riktige standarden for å kunne få god rehabilitering, ja, da har vi masse dårlig rehabilitering i dette landet.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-11-16:
Asylinstituttet er viktig. Det har alle de foregående talerne lagt vekt på. Det er viktig av hensyn til mennesker som har et beskyttelsesbehov, at tilliten til denne ordningen ikke undergraves. Derfor bør det reageres mot misbruk av asylinstituttet hvis formålet er å begå kriminalitet her i landet. Dette må møtes med effektive justispolitiske virkemidler. Det er som siste taler sa: Disse handlingene skal ikke unnskyldes. Det er ingen grunn til å unnskylde slik type kriminalitet. Vi er nødt til å ha flere tanker i hodet samtidig. Kristelig Folkeparti anser ikke Fremskrittspartiets forslag «om å gjøre «undergraving av asylinstituttet» til en skjerpende omstendighet i straffelovgivningen» for å være en god framgangsmåte. For det første må det være noe helt grunnleggende i vårt straffesystem at man ikke opererer med ulik straffesanksjonering ut fra nasjonalitet eller asylstatus. For det andre skiller ikke forslagsstillerne mellom dem som bevisst utnytter asylinstituttet til planlagt kriminalitet, og dem som av andre grunner begår kriminelle handlinger mens asylsaken deres er til behandling. Et annet moment som heller ikke nevnes, gjelder dem som tvinges til å begå kriminalitet. Faktisk er temaet menneskehandel også et anliggende man må ta høyde for i saker som denne. Så til forslag nr. 1, fra Høyre og Fremskrittspartiet. Kristelig Folkeparti er selvsagt opptatt av at det blir ryddet opp i den åpenlyse narkotikaomsetningen som skjer enkelte steder i de større byene. En vurdering av om en nedjustering av straffenivået for narkotika og kriminalitet den siste tiden får indirekte virkninger på mulighetene til å forsere utsendelse av asylsøkere som begår slik kriminalitet, ville være nyttig. En vurdering av dagens rettstilstand når det gjelder om planlagt utnyttelse av asylinstituttet til kriminalitet som straffeskjerpende moment skal kodifiseres eller skrives inn i lovteksten, kan sikkert også være på sin plass. I hvert fall støtter vi en slik vurdering som man ber om i Fremskrittspartiet og Høyres forslag, nr. 1. Vi kommer til å støtte det, men vi kommer til å stemme imot forslag nr. 2.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg opplever at både utlendingsretten og strafferetten i aller høyeste grad er individuelt orientert. De rettighetene som skal måles, når man blir vurdert, opp mot om man har et beskyttelsesbehov og skal få asyl, er individuelle rettigheter, og det er også knyttet individuelle plikter til det. Det samme gjelder straffeutmåling. I veldig stor grad, heldigvis, er det individuelt rettet, fordi vi vet at skal vi oppnå en individualpreventiv virkning, eller for så vidt en allmennpreventiv virkning, men særlig den individualpreventive, er det helt avgjørende at man måler det ut fra det individuelle forhold. Når man nå legger opp til nærmest at etnisk bakgrunn – slik jeg forstår spørsmålet – skal danne grunnlag for en eller annen type reaksjon, blir jeg i realiteten enda mer skremt. Det ville jo være farlig både på utlendingsrettens og, ikke minst, på strafferettens område.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det er nok ikke jeg som ber om at vi skal straffe på bakgrunn av personlig krets, og hva slags bakgrunn man har. Det er jo Fremskrittspartiet som ber om det. Så det er Fremskrittspartiet som må svare på om dette skal være en ny praksis som skal bre seg til i andre forhold. Jeg forstår ikke hvordan representanten Sandberg kan stille det spørsmålet til meg. Jeg har jo hele tida, både i mitt innlegg og for så vidt i mitt virke over lang tid, sagt at vi oppnår mest ved straffeutmåling som er individuelt rettet. Heldigvis er det legdommere og fagdommere i retten som møter den tiltalte ansikt til ansikt, og måler ut en straff ut fra den individuelle situasjonen innenfor en gitt ramme. Det er jo Fremskrittspartiet som foreslår at man skal legge vekt på hva slags krets man kommer fra, og som i så måte må svare på om det skal få konsekvenser på andre områder. Sjøl står jeg, etter mitt skjønn, mer forankret i en liberal rettstradisjon enn det Fremskrittspartiet nå pretenderer å gjøre, ved at jeg mener at det er individet som skal ses, det er individet man skal stille krav til, og det er individet man også skal gi rettigheter til.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Denne situasjonen har bekymret oss over tid. Det har vært en årsak til at man har valgt å sette inn bemanningsmessige ressurser mot dette – det er ingen tvil om at politiet i Oslo har gjort det – og også etablere politipost. I tillegg til å få mange straffesaker – vi har jo sett hundrevis av pågripelser knyttet til disse miljøene – må vi også evne å kunne tenke på andre typer tiltak som bidrar til at vi forebygger i større grad. Det er derfor jeg har vært opptatt av to ting. Det første er at utlendingssektoren og justissektoren må kommunisere bedre og få raskere saksbehandling, slik at de det gjelder, blir plukket ut og får raskere behandling – og ofte avslag på sine asylsøknader fordi de i veldig stor grad er grunnløse, og så må de returnere. Man må få opp antall uttransporter av nettopp disse. Jeg er glad for og veldig stolt av at Politiets utlendingsenhet leverer så gode resultater som man gjør i år, fordi jeg tror at der ligger det veldig mye allmenn- og individualprevensjon ved at folk faktisk ser at konsekvensen av den type aktivitet er at man blir sendt ut av landet. Vi når måltallene i år, og vi kommer kanskje høyere også.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg hadde tenkt jeg skulle prøve å sitte i ro, men jeg velger å ta ordet likevel fordi dette er en viktig sak for oss. Det er bare to ting jeg har lyst til å si. Jeg er veldig enig med representanten Oktay Dahl når han nå sier at her er det vel i realiteten ganske mye semantikk når det gjelder forskjellen på hva partiene faktisk mener. Høyesterett har i den angjeldende dommen også slått fast at man kan legge til grunn som et straffeskjerpende moment at man har utnyttet det å påberope seg asylprosess som en del av den kriminelle aktiviteten. Alle regjeringspartiene, og også representanten Bøhler, har bidratt godt til at vi har fått ekstra trykk på dette. Der har vi stått sammen, så jeg synes det er mildest talt litt urettferdig at man nå prøver å oppkonstruere at det har vært noen strid i Arbeiderpartiets fraksjon knyttet til dette. Innsatsen i Oslo har jo nettopp hatt elementer av mer bemanning, det har man fått, flere pågripelser, det har vi sett – det er jo flere hundre – utbygging av politiposter, raskere saksbehandling og mer utsendelse. Jeg mener at det siste, det å få uttransportert folk, har en betydelig mer allmennpreventiv effekt enn 30 eller 60 dager ekstra i fengsel. Det tror jeg vi skal legge oss på sinne. Denne satsingen på det spekteret har i løpet av de siste årene gitt resultater, og det er jo nettopp denne satsingen representanten Bøhler har vært en talsperson for. Man har hørt på de innspill som har kommet, og skapt god politikk av det. Så på dette området synes jeg faktisk at man har gått i takt. Jeg føler behov for å si det, for man har også funnet ganske gode virkemidler. Nå gjenstår altså det virkemiddelet å få en utvidet adgang til å frihetsberøve, og det gjelder også inn mot denne gruppen, slik at man først og fremst skal sikre at man får effektuert uttransportering. Jeg blir litt overrasket når det fra Fremskrittspartiets side er så mye fokus på hvor lang straffen skal være her i Norge. Jeg trodde kanskje man faktisk var mer opptatt av å få raskere prosess og tvangsmessig utsending så fort som mulig, at det ville bidra til kriminalitetsforebygging her i landet og også ha en innflytelse på hvor mange som kommer hit for å begå kriminelle handlinger bl.a. under dekke av å være asylsøker.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Svaret er ja.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Nå lyttet jeg vel til representanten Werps hovedinnlegg, hvor han nettopp pekte på at dette handler om mer enn bare penger. Jeg må bare få si det, sjøl om mitt svar i forrige replikk var veldig tydelig. Vi trenger også mer penger, og det er derfor regjeringa bevilger mer penger. Når jeg er så enig med representanten Werp i det resonnementet at vi må se på hvordan vi bruker pengene, er det nettopp inn mot den motivasjonen og den vinklingen som det legges opp til i replikken. Vi vil ikke klare å bli effektive nok til å bekjempe organisert kriminalitet hvis vi ikke bruker bl.a. kommunenes innsats. Det gjelder jo ikke minst om hvordan vi skal forhindre at svært unge mennesker rekrutteres inn. Det er kanskje ikke først og fremst en oppgave for kriminalomsorgen og fengslene, men jeg vil også peke på særlig de virkemidlene man har lokalt for å kunne forhindre at grupper etablerer seg inn i økonomien. Som representanten har pekt på, er det med skjenkebevilling, byggeløyver osv. gode eksempler på hvordan vi kan stanse uønskede grupper og hindre dem i å etablere seg.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg mener at man flere steder i landet har vist at det er mulig å gå inn i ganske kompliserte menneskehandelsaker, og vi ser litt varierende erfaring fra politidistrikt til politidistrikt. Dét er et av de grepene vi må se på i stortingsmeldingen: Hvordan kan vi koordinere dette arbeidet bedre? Det var gjenstand for betydelig oppmerksomhet da kontroll- og konstitusjonskomiteen hadde sin høring, og jeg mener at både riksadvokaten og politidirektøren svarte godt når det gjelder hva man kan gjøre for å få alle politidistrikter til å henge med. Jeg rekker ikke å gå inn på alt her, men jeg vil også si: Når det gjelder den prostituerte, så har det aldri vært slik – det er ennå ikke slik, og jeg håper ikke det blir slik – at det er hun, eller i noen tilfeller han, som på mange måter blir kriminalisert. Hun trenger all mulig sosial bistand, sosial hjelp, for å komme seg ut av det, og der har vi jo virkemidler, bl.a. PRO-senteret. Og når representanten Ropstad utfordrer meg, så vil jeg utfordre Ropstad tilbake – og Kristelig Folkeparti, som er med og styrer byen – om at man ikke kutter i denne typen sosiale tiltak som nettopp skal hjelpe de jentene som er i en bunnløst håpløs situasjon.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg har registrert at representanten Michaelsen har flagget dette forslaget tidligere også. Jeg mener at dette er jo nettopp den type forslag vi trenger inn ikke bare i stortingsmeldingen, men regjeringa har jo varslet at vi skal fornye den planen vi har mot menneskehandel. Jeg syns det er et konkret og greit forslag, og jeg ønsker ikke å lukke døra for det. Jeg inviterer gjerne også representanten til nærmere dialog rundt dette, hva som er mulighetene i dette, for det vi står overfor når det gjelder menneskehandel – men også når det gjelder en del andre kriminalitetstyper, ser vi hva vi trenger inn – og det politiet sliter med, er at man ikke får tilstrekkelige opplysninger og rapporter om hva som faktisk skjer. Lovhjemlene er jo klare. Å få folk til å forklare seg om ting, og særlig de som er ofre, det er vanskelig. Vi kan komme med bistandsadvokat og støtteordninger og sånn, men trenger alle mulige tiltak for å få rapporter inn, også for å sette i verk hjelpetiltak – ikke bare straff. Så jeg ønsker ikke å lukke døra for det, og jeg mener at vi må vurdere det opp mot den menneskehandelplanen som skal presenteres neste år.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Aller først vil jeg si at er det noe jeg ikke ønsker å være, så er det arrogant overfor kommunene i det å bekjempe organisert kriminalitet. En av mine gode erfaringer var bl.a. da representanten Werp var ordfører og vi samlet en del kommunale krefter – ikke for å vise arroganse, men for å vise hva slags muligheter man har lokalt. Dette høres veldig trivielt ut, men det er kanskje et av de aller, aller viktigste tiltakene vi står overfor. Så her er det vel mer spørsmål om hvordan vi kan motivere og mobilisere kommunene. Jeg mener at vi må tydeliggjøre hjemlene og mulighetene, og bruke enhver anledning til det. Det får vi ta med oss i skrivearbeidet når det gjelder stortingsmeldingen. Men: Jeg mener det er en nøkkel for å kunne oppnå dette, og det er å bruke politirådene. Og én mulighet – dette sier jeg litt ut fra spørsmålet – kan jo være at man i større grad lager noen faktaark og mulighetsark for politirådene, slik at disse spørsmålene blir drøftet i politirådene lokalt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Når det gjelder antallet og soningsoverføring, tør jeg ikke å komme med noen anslag. Det er dessuten veldig avhengig av for hvor lenge folk er domfelt, og faktisk hvor mange rumenere som vil komme til Norge for å begå straffbare handlinger. Jeg er helt enig med representanten Kielland Asmyhr i at vi opplevde en stor velvilje fra rumenske myndigheter da vi forhandlet fram denne avtalen. Det var ingen selvfølge at vi fikk gjennomslag i en slik avtale. Vi vet hvor presset kapasiteten er der nede, men samtidig fikk vi til avtalen. Den er også en god modell for det vi ønsker oss i en tilslutningsavtale med EU, hvor man fjerner mulighetene for, som i dag, å kunne nekte soningsoverføring, og hvor man åpner opp for å ha tidsfrister på saksbehandlinga. Jeg er optimist med hensyn til at i hvert fall lovverket og avtaleverket nå skal fungere. Så etter at Stortinget har vedtatt ny lovgivning på dette området, som trengs, vil vi kunne få overført flere enn det vi får gjort i dag.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det aller viktigste tiltaket man gjør for å dempe spenning i fengslene og vold mot de ansatte, er det Fremskrittspartiet ikke ønsker: Det er kvalitetstiltak inn i soningen, det er å gi folk mulighet til utdanning, bosetting, rusbehandling og annen kvalitetsmessig hjelp. Dette har vi god dekning for å si, for mye av det arbeidet som gjøres, er den dynamiske sikkerheten og sikkerhetsarbeidet i fengslene. Så jeg er ikke sikker på om Fremskrittspartiet bør gå så høyt på banen og si at det er partiet som skaper ro og fred i fengslene. Det er også et av de viktige argumentene vi må ta med oss når vi skal vurdere om man skal etablere egne enheter bare for utlendinger. Det er altså slik at mange av de ansatte i fengslene og også de fagorganiserte advarer mot det. Man risikerer å få en stemning og situasjoner inne i fengslene som forårsaker mer vold mot bl.a. de ansatte og mer utrygghet også for de øvrige innsatte. For meg er det et paradoks at man i den ene delen av denne debatten velger å fokusere sterkt på å lage egne avdelinger, hvor det ikke er noe tilbud som kan bidra til at man roer det litt ned og får andre ting å sysle med i hverdagen, og i det andre øyeblikket tar til orde for tiltak som kan dempe vold i norske fengsler.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det er underlig å høre Fremskrittspartiet nå. Det er altså sånn at man i Stortinget er med på å bevilge 1,3 mrd. kr til et av de største prosjektene på investeringssiden i justissektoren noen gang, og så løper man nå bort og sier: Vi kjente ikke til innholdet i det. Jeg ville nok, også om jeg var i opposisjon, vært noe interessert i hva jeg skulle være med og bevilge 1,3 mrd. kr til, hvis jeg ga støtte til det i Stortinget. Jeg ville kanskje satt meg noe bedre inn i hva dette fengselet faktisk innebærer, for det har vært rimelig tydelig hele tida, også i debatter i Stortinget, hva slags tilbud som skal være der, bl.a. det som representanten André Oktay Dahl pekte på i sitt innlegg, som man fikk en bred gjennomgang av i St.meld. nr. 37 for 2007–2008. Jeg syns Fremskrittspartiet må manne seg opp og ta ansvar for de beslutninger man har vært med på å fatte, og tørre å stå for det ute. Det ville ikke bare gagne politikken, men det ville også gagne alle de menneskene som blir rehabilitert og ikke faller tilbake til ny kriminalitet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg registrerer Høyres innspill og Høyres forslag. Jeg mener at når det gjelder antallet utlendinger som er i norske fengsler, har vi god oversikt, der har vi løpende tall. Det har vi vært helt avhengig av å ha, bl.a. for å kunne intensivere arbeidet med soningsoverføring – ikke bare hvor mange vi har, men hvor de kommer fra. Vi er også avhengig av å vite hvor lang dommen er. I arbeidet med stortingsmeldingen om organisert kriminalitet mener jeg også vi må ta opp spørsmålet om hvordan vi i bedre grad kan analysere den kriminaliteten som skjer. Jeg vil nå i debatten varsle at dette er et forslag som jeg vil ta med meg i det arbeidet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Det er uklart for meg hva Fremskrittspartiet nå egentlig mener, om det er sånn at det er flatskjermene og interiøret som utgjør problemet i kriminalomsorgen, eller om det er de store trekkene. Det at man bygger opp et innholdsmessig godt tilbud, som har vært godt kjent for Fremskrittspartiet, det at man får utdanning, yrkesveiledning, rusbehandling og mulighet for bosetting, trodde jeg var det som motiverte Fremskrittspartiet til å fremme forslag om å etablere egne avdelinger, ikke hva slags tapet eller hva slags type tv det var. Det er derfor jeg er noe overrasket over at man nå distanserer seg helt fra det som er bærebjelken i innholdssatsingen i fengslene. Selv da vi åpnet Åna fengsel, framstilte man det nærmest slik at regjeringa begikk en ny dumhet da man fjernet firemannsrommene. Det har jo også hatt Fremskrittspartiets fulle oppmerksomhet over lang, lang tid at man ønsket å bevilge penger her i huset, og også har gjort det, til å fjerne disse rommene. Da trodde jeg det var det at man fikk enerom, som var problemet, og at man fikk den standarden man har, og ikke nødvendigvis hva slags tapet eller interiør det var.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg tilhører dem som mener at denne debatten er viktig, for vi har i løpet av det siste året opplevd at det mer og mer har blitt en debatt om hvorvidt fengslene bare skal være isolerte, fysiske skall, hvor tilbudet egentlig skal være dårligst mulig, er det blitt framstilt som, og mye av satsingen på kvalitet i soningen er blitt skjøvet til side i den politiske debatten. Derfor mener jeg det er viktig at vi tar den debatten, og at det kommer fram. Det kan bidra til at vi får en debatt om noe mer enn fliser og flatskjermer, som jeg blir spurt om når vi åpner nye avdelinger. Det er to aspekter i denne debatten som jeg syns er viktig, og som jeg mener Fremskrittspartiet ignorerer i debatten. Det første er inn mot trygghet, både for de ansatte og de øvrige innsatte. Hva slags type miljø får vi i fengslene – blir det roligere, blir det bedre sikkerhet – hvis vi skaper den typen fengselsinstitusjoner jeg får inntrykk av når jeg hører Fremskrittspartiet ute i debatt? De fengselsansatte sier nei. De sier at mange av de innholdsaktivitetene som nå er i norske fengsler – det kan være korte kurs for dem som er der bare i 30 dager – bidrar til at folk er sysselsatte og tar det med ro. Jeg foretrekker det. Når man da i samme debatt trekker opp nettopp dette med sikkerhet, syns jeg at man må kunne få lov til å konfrontere dem med hva man faktisk har sagt bare minutter før i samme debatt. Det er et politisk veivalg om man ønsker denne innholdssatsingen. Jeg opplevde at Stortinget var veldig bredt samlet rundt den stortingsmeldingen som ble behandlet i forrige periode om nettopp dette. Det andre aspektet som jeg opplever at Fremskrittspartiet ofte trekker fram, er at det liksom er en hån mot ofrene for kriminalitet å ha det slik. Det er bare å gå tilbake å se på hva som er sitert ute i media. Jeg har en helt annen tilnærming til det, og den har jeg fordi jeg har møtt mange ofre for kriminalitet. Og de sier egentlig det motsatte: Vi ønsker oss en soning som bidrar til at man ikke faller tilbake til ny kriminalitet slik at det blir flere ofre som meg. Det sier mange som har vært utsatt for kriminalitet. Det syns jeg det er verdt å lytte på. Så denne unisone framstillingen ofte av at det er de tøffeste soningsforholdene, uten noe særlig innhold, som bidrar til at ofrene blir fornøyd, er etter mitt skjønn også feil. Det er derfor det er så viktig det arbeidet som nå gjøres ute i kriminalomsorgen over det ganske land, hvor man faktisk følger opp mye av det som sto i stortingsmeldingen – etablerer den ellevte rusmestringsenheten, utdanningstilbud i alle fengslene, mulighet for bosetting med boligkonsulenter inn, osv., osv. Det er en politisk bevisst, villet handling at vi etablerer disse tilbudene, og den syns jeg ikke vi skal skusle bort med lettvinte politiske argumenter, som kanskje er betimelig når tv-kameraene skrus på.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Jeg mener at arbeidet med forebygging til enhver tid er så viktig at det skal være lov for regjeringa å si at dette skal vi se i en helhet i forhold til det arbeidet som gjøres. Men det er interessant at det med politikontakt lokalt trekkes fram spesielt. Det er ikke så lenge siden jeg i denne sal av Fremskrittspartiet ble kritisert for at vi prioriterer politiet til alt. Nå har vi altså sagt at vi skal komme til Stortinget med en lovproposisjon med en meldingsdel, hvor vi ønsker å se på tiltak samordnet. Vi har også varslet at vi for politiets del kommer med en resultatreform, hvor vi peker på hvilke prioriteringer norsk politi skal gjøre. Det syns jeg er et godt argument for at man ikke ved enhver anledning sier ja til forslag – mer eller mindre gode forslag – som måtte komme opp, når det gjelder disponering av politiets ressurser. Det er en av årsakene til at vi ønsker å se det forslaget i sammenheng med en del andre forslag. Jeg tror at tida nå først og fremst er inne til å tenke reell primærforebygging, og det er det i veldig stor grad andre aktører enn politiet som er nødt til å gjøre. Vår store utfordring nå er faktisk å få andre aktører på banen når det gjelder det å forebygge. Når det gjelder organisert kriminalitet, var vi inne på hvilken rolle kommunen skal spille, hvilken rolle barnevernet kan spille i denne saken, og ikke minst hvilken rolle skolene kan spille.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Vi har gitt våre svar på disse forslagene. Alle kan ikke behandles under ett. Jeg har gått inn på noen av dem og sagt at det faktisk fra politiets side er adgang til å foreta grep både når det gjelder ruskontroll og også i forhold til oppholdsforbud. Noen av dem er altså allerede vedtatt. Jeg mener at diskusjonen om forebygging er så viktig at jeg syns ikke det er riktig å si at ingen av disse forslagene er gode. Vi ønsker å se dette i sammenheng med forebygging av barne- og ungdomskriminalitet, nemlig når vi kommer til Stortinget til våren med både en proposisjon, altså lovforslag, og en meldingsdel.