Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-12-11:
Regjeringens budsjettforslag er særlig rettet inn mot å bedre helsetilbudene for de svakest stilte, å gjennomføre sykehusreformen og å styrke det forebyggende helsearbeid. Opptrappingsplanen innen psykisk helse følges opp. De overordnede mål og virkemidler ligger fast, og planen skal gjennomføres i tråd med Stortingets vedtak. Barn og unge skal gis høy prioritet. Pasienter med psykiske lidelser har lenge vært en forsømt gruppe. Jeg har derfor stor forståelse for at mange er utålmodige og ønsker raske resultater. Det er imidlertid ikke gjort over natten å rette opp årtiers forsømmelser. Nitid arbeid kreves, og vilje til å tenke nytt må til. Regjeringen prioriterer psykisk helse høyt og foreslår en reell styrking på 670 mill. kr – den sterkeste økningen i løpet av ett år siden planen ble vedtatt. Budsjettforslaget forutsetter at tilbudet i 2003 i sum minst skal være på nivå med 2002 og i tillegg bli supplert med tiltak som følger av midler fra opptrappingsplanen. Dette er krevende, ikke minst fordi helseforetakene også får økte kostnader til lønn og pensjon, som må dekkes inn gjennom effektivisering. I styringen vil jeg legge vekt på at dette gjennomføres innen rammen av den målsetting for tjenestetilbudet som jeg her har beskrevet. Regjeringen foreslår økt satsing på legemiddelassistert rehabilitering og styrking av kunnskap og kompetanse i kommunehelsetjenesten overfor rusmiddelmisbrukere. Tilgjengelige helsetjenester er viktig for å bedre livssituasjonen og forebygge overdoser, og det foreslås derfor å øke innsatsen til lavterskel helsetiltak. Jeg er glad for at komiteens flertall slutter seg til Regjeringens forslag på disse områdene. Jeg konstaterer også med tilfredshet at Regjeringen, med støtte fra Fremskrittspartiet, får tilslutning til forslaget om å knytte opptreningsinstitusjonene nærmere opp til øvrig spesialisthelsetjeneste. Det er viktig for å utnytte ressursene på en best mulig måte. Det foreslås bevilget 44 mill. kr mer til Kreftplanen i 2003. Med dette er Kreftplanens mål for statlige bevilgninger nådd. Som ledd i Nasjonal kreftplan er det vedtatt en utvidelse fra 22 til 36 strålemaskiner. Regjeringen legger nå opp til ytterligere en strålemaskin, dvs. i alt 37. Slik regjeringen Stoltenberg varslet i budsjettforslaget for 2002, vil det måtte påregnes noe lengre tid før alle strålemaskiner er satt i full drift. Jeg er fornøyd med at det i nært samarbeid med berørte organisasjoner har vært mulig å utforme et egenandelstak 2. Jeg minner om at Arbeiderpartiet i sitt budsjettforslag for inneværende år nærmest anså dette som umulig. Komiteens flertall går inn for å be Regjeringen øremerke 50 mill. kr til rehabilitering av tannsett etter gjennomgått periodontittbehandling. Forslaget har både budsjettmessige og praktiske sider som må håndteres på en forsvarlig måte. Jeg vil i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett komme tilbake med et opplegg for gjennomføring av en refusjonsordning ved tanntap som følge av periodontitt, og jeg vil sette stor fart på arbeidet med å utforme en forskrift. Men den forskriften må bygge på en grundig kartlegging av den pasientgruppen dette skal gjelde. På denne bakgrunn vil jeg advare mot å øremerke penger på dette punktet nå. Det vil bety at vi må sette ned refusjonssatsene i forhold til andre ordninger innenfor tak 2, som umulig kan være flertallets hensikt med forslaget. Vi er nå i ferd med å legge bak oss det første året med statlig eieransvar for sykehusene etter at Stortinget vedtok sykehusreformen. Selv om elleve måneder er for knapp tid til å trekke konklusjoner, vil jeg fra mitt ståsted si at jeg er godt fornøyd med hva vi har oppnådd så langt. Vi begynner nå å se konkrete resultater av at staten overtok ansvaret for sykehusene. Ventetidene har gått ned og blitt mer reelle, og det er mange eksempler på at det arbeides aktivt i de nye helseforetakene for å gjøre sykehusene mer effektive, noe som i sin tur kommer pasientene til gode. Aldri før har det blitt behandlet flere pasienter ved norske sykehus, og det tas sikte på å videreføre det høye aktivitetsnivået inn i 2003. De regionale helseforetakene vil i 2003 få stilt til rådighet om lag 55 milliarder kr til spesialisthelsetjenester. Dette er reelt ca. 2 milliarder kr mer enn det som ble vedtatt i statsbudsjettet for inneværende år i desember i fjor. Regjeringen ser de private virksomhetene som viktige og nødvendige aktører for å realisere helsepolitiske mål. Innenfor sitt sørge for-ansvar skal de regionale helseforetakene bidra til at de private virksomhetene får en likeverdig behandling i forhold til egne helseforetak, og at de gis tilstrekkelig forutsigbarhet når det gjelder rammebetingelser og langsiktig planlegging. Da staten overtok sykehusene den 1. januar 2002, viste det seg raskt at utgiftsveksten gjennom 2001 hadde vært langt sterkere enn forutsatt. Det ble derfor satt i gang et omfattende arbeid med å kartlegge den økonomiske situasjonen i foretakene. Regjeringen fremmet på denne bakgrunn St.prp. nr. 59 for 2001–2002 med et forslag om tilleggsbevilgning og samtidig krav til omstilling og effektivisering i helseforetakene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i år. Stortinget vedtok ved behandlingen av proposisjonen at det innen utgangen av 2003 skal gjennomføres tiltak for omstilling og effektivisering svarende til om lag 1,3 milliarder kr. Dette er et meget konkret oppdrag, som jeg og helseforetakene er gitt av Stortinget, og som forplikter alle parter. På bakgrunn av den krevende økonomiske situasjonen i helseforetakene, har Regjeringen foreslått at også 2004 kan brukes for å komme i driftsmessig balanse. Jeg registrerer at sosialkomiteens flertall slutter seg til forslaget. Dette er nødvendig for at ikke foretakene skal settes i tvangssituasjoner som truer pasientbehandlingen. I den styringsmessige dialogen vil jeg derfor legge vekt på at tilgjengelig tid brukes. Uansett vil det være krevende å gjennomføre de nødvendige omstillingstiltakene. Debatt vil komme om enkeltstående tiltak. I så henseende minner jeg om at helseforetaksloven har etablert et system der de viktige saker skal forelegges Helsedepartementet for avgjørelse. Men innenfor denne rammen er det viktig at foretakene gis forutsetninger til å følge opp Stortingets vedtak. Helseforetakenes pensjonspremier og pensjonskostnader har vært et sentralt tema i debatten om foretakenes økonomi. Det er kjent at pensjonspremiene i helseforetakene for 2002 er blitt vesentlig høyere enn i tidligere år. De økte premiene er foreslått håndtert gjennom økte rammer til driftskreditter. Helsedepartementet har både i vårens St.prp. nr. 59 for 2001-2002 og i St.prp. nr. 1 for 2003 presisert at det ikke har vært avklart hva som vil måtte kostnadsføres i regnskapene for 2002 av pensjonskostnader, som dermed direkte påvirker helseforetakenes driftsresultater. Jeg vil dog påpeke at finansiering av pensjonspremier gjennom driftskreditter også er en økonomisk belastning for foretakene ved at de må betale renter på kredittene. Helsedepartementet er kjent med at hoveddelen av de beregninger som nå er foretatt av hva pensjonskostnadene for 2002 vil bli, foreligger. Disse beregningene indikerer at pensjonskostnadene ligger i samme leie som det kostnadsnivå for pensjoner som er lagt til grunn etter vårens revisjon av budsjettet. Merbelastningen for foretakene vil således særlig være rentekostnader knyttet til driftskredittene. Jeg vil bemerke at beregningsarbeidet har pågått til det siste, og formell informasjon om dette er ikke oversendt Helsedepartementet ennå. For ordens skyld må jeg derfor ta forbehold som er knyttet til dette forholdet. Jeg merker meg at komiteen uttrykker bekymring for at foretakene skal måtte vente helt til 30. juni 2004 før endelige verdier er fastsatt for bygninger og utstyr. Jeg kan berolige komiteflertallet med at planen har vært å legge dette fram for Stortinget i budsjettforslaget for 2004, men jeg vil i lys av komiteinnstillingen redegjøre nærmere for arbeidets innretning i revidert nasjonalbudsjett. I den sammenheng vil jeg også legge fram resultatene av den økonomiske gjennomgangen av prosjektet nytt forskningsbygg ved Radiumhospitalet. Jeg har for øvrig merket meg formuleringene om nyfødtmedisin i komiteens innstilling til St.prp. nr. 1, og varsler at Stortinget vil få seg forelagt en helhetlig vurdering av de framtidige retningslinjene for utvikling av nyfødtomsorgen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Da komiteen behandlet budsjettforslaget for inneværende år, uttalte flertallet, bestående av regjeringspartiene, SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet, at det var lite tilfreds med omfanget av såkalt generisk substitusjon, og anså det som fordelaktig om bytteomfanget økte, slik at konkurransen mellom legemiddelfirmaene ble mer effektiv. Regjeringen har fulgt opp denne henstillingen og har med basis i en utredning fra Bedriftsøkonomisk Institutt, foreslått et indeksprissystem som vil øke konkurransen i generikamarkedet. Forslaget, som først har vært på høring og deretter blitt justert etter innspill fra høringsinstansene, vil anslagsvis frigjøre 93 mill. kr til andre høyt prioriterte helsetiltak. Jeg er svært godt fornøyd med at Sosialistisk Venstreparti er med og sikrer flertall i denne sal for tiltak i budsjettet som vil gi lavere legemiddelutgifter. Dette vil komme pasientene til gode. Jeg er også tilfreds med at partier som utgjør et flertall i Stortinget, støtter omleggingen av blåreseptordningen. Det er imidlertid med undring jeg registrerer at Arbeiderpartiet går mot forslaget, bl.a. på grunnlag av at det ikke er godt nok utredet – dette samtidig som Arbeiderpartiet, sammen med Fremskrittspartiet og Senterpartiet, forutsetter en innsparing på 135 mill. kr, dels ved å foreslå en utvidet bytteliste for generiske legemidler, et forslag som overhodet ikke er utredet, og dels ved å lage egne anslag for legemiddelutgifter. Jeg har også merket meg at komiteens flertall ber Regjeringen sørge for at astmalegemidlet Singulair kan forskrives på blå resept selv om det forskrives sammen med andre blåreseptmedisiner, uten at det foreslås bevilget midler til dette. Jeg vil derfor måtte komme tilbake til gjennomføringen av dette tiltaket på et senere tidspunkt. Mye tyder på at fysisk inaktivitet er i ferd med å bli framtidens store helseproblem. Regelmessig fysisk aktivitet gir viktige helsefordeler; det reduserer dødelighet og sykelighet generelt. Dagliglivet, fritiden og arbeidslivet stiller mindre krav til fysisk aktivitet enn tidligere. Om lag 7 000 personer i Norge dør hvert år som følge av tobakksrelaterte sykdommer. Å styrke det forebyggende helsearbeidet for å forebygge mer og dermed kunne reparere mindre er en prioritert oppgave for Regjeringen. På nyåret vil jeg legge fram en egen stortingsmelding om strategier for folkehelsearbeidet. Jeg minner også om det nylig framlagte lovforslaget om røykfrie serveringssteder, som ett viktig tiltak. I tråd med det mange, uansett syn på reguleringer på dette feltet, er opptatt av, vil det på nyåret komme en betydelig kampanje mot tobakksrøyking og for hjelp til å slutte. En prioritering av forebyggende innsats vil på sikt bidra til å bremse eller lette det stadig økende og kostnadskrevende presset på de kurative tjenestene. Vi må kort og godt forebygge mer for å kunne reparere mindre.