trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-06-05:
Denne sesjonen har vi behandlet mange saker som har omhandlet usedvanlig mange ulike problemstillinger innen helsefeltet. Nå skal vi diskutere ulike problemstillinger knyttet til folks behov for kosmetiske injeksjoner. Vi skal altså diskutere Botox og lipfillere. Men hva er egentlig dette et symptom på? Det dreier seg jo ikke om lindring. Behovet for et styrket selvbilde eller bedre selvtillit er ikke vanskelig å forstå. Jakten etter lykke er en evig jakt for mange. At kuren for å føle seg bedre er en kosmetisk injeksjon, har jeg liten eller ingen tro på. At vi i tillegg har en nokså kynisk bransje som tjener store penger på folks misnøye med seg selv, gjør det ikke enklere. Photoshoppede modeller i størrelse extra small bidrar heller ikke til å styrke selvbildet betraktelig. Et godt regelverk er viktig, høy grad av bevissthet og ansvarlighet i bransjen likeså. Men vi kan ikke regulere oss til bedre selvfølelse, fornuft kan ikke injiseres. Jeg har liten tro på å behandle symptomer, noe vi gjør altfor mye av i dag, enten det er innen psykisk helse eller i somatikken. Det drives brannslukking overalt i stedet for å ta ondet ved roten. Vi må lære barn og unge så tidlig som mulig hva som er godt nok, gi dem trygghet på seg selv gjennom mer opplæring i kropp, følelse og mangfold helt fra barnehagen og gjennom hele utdanningsløpet. Vi må gjøre mer av det vi vet virker: antimobbeprogrammer, foreldreveiledningskurs, gode barnehager og flere ansatte innen psykisk helsearbeid for unge og barn. Jeg har en rimelig enkel teori om at man kan stå imot ganske mye tull og unødvendigheter som Botox og lipfillere om man har det godt med seg selv, føler seg godtatt, god nok og trygg på egne vurderinger. En slik ballast får vi med oss i livet gjennom en god oppvekst med trygg tilknytning til nære omsorgspersoner, og ved fravær av mobbing. Så skal vi ikke legge altfor mye arbeid i polemikk mot folk som bruker disse produktene. Verden er et sted vi må lære oss å håndtere, på godt og vondt. Så lenge folk føler behov for å fikse på utseendet sitt, kommer folk til å gjøre det, innenlands eller utenlands. Selv om dette markedet er godt regulert i dag, og det vil komme enda strengere restriksjoner gjennom EU-regelverket, er det en økende trend i velstandslandet Norge å hige etter perfeksjon og lykke gjennom helt feil virkemidler som dette. Selv om noe er dumt, skal vi vel ikke forby alt som er dumt. Regjeringspartiene får ikke flertall i denne saken. Noen nederlag er verre å akseptere enn andre. Dette er ikke ett av dem.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-06-05:
Det er et viktig tema forslagsstillerne tar opp. Mange unge i dag opplever et kroppspress som kan føre til at de ønsker å gjennomføre kosmetiske inngrep eller foreta kosmetiske injeksjoner uten at dette er godt gjennomtenkt. Jeg er enig med forslagsstillerne i at dette er svært uheldig og må motvirkes. Videre er det en rekke andre forhold som er av betydning – i første rekke at skader ikke skal oppstå ved kosmetiske injeksjoner. Det er derfor allerede mange reguleringer som gjelder for kosmetiske injeksjoner, f.eks. knyttet til produktet, til behandlingen og ikke minst til behandlingsstedet. I innstillingen har flertallet og mindretallet redegjort for den reguleringen vi har på dette området i dag, og jeg viser i den forbindelse også til mitt brev til komiteen av 3. mai 2018, hvor jeg supplerte regelverksbeskrivelsene noe. Min vurdering her var at det ikke ville være hensiktsmessig eller praktisk å samle regelverket om kosmetiske injeksjoner under ett regelverk, fordi en uansett vil måtte forholde seg til ulike regelverk for ulike problemstillinger. Jeg merker meg at komiteens flertall har gjort en annen vurdering av behovet for å gjennomgå og foreslå endringer i dagens regelverk, og jeg vil selvfølgelig følge opp dette i tråd med flertallets vedtak og komme tilbake til saken på egnet måte. Jeg vil også understreke at jeg er enig med komiteen i at sunne holdninger i hovedsak utvikles og læres i hjemmet, i barnehagen og i skolen. Jeg er enig i at tidlig innsats for å styrke barns selvfølelse er noe av det viktigste vi må legge til rette for, slik at barn og unge kan ta selvstendige og gode valg og tørre å stå imot usunt press om f.eks. å foreta unødvendige kosmetiske injeksjoner. Jeg mener at aktører som tilbyr slike produkter og tjenester, bloggere og influensere og andre må være ansvarsbevisste og bevisste på sin påvirkningskraft, særlig overfor unge. Her er det holdningsskapende arbeidet viktig.
Torill Eidsheim (Høyre), 2018-06-05:
Forslagsstillarane tek her opp eit viktig tema. Psykiske helseutfordringar og rusmisbruk står for den største sosiale ulikskapen i Noreg i dag, med 20 år kortare forventa levetid enn tilfellet er for resten av befolkninga. Det krev mykje å starte behandling for rus, det krev også mykje å gjennomføre behandlinga. Både pasient og pårørande mobiliserer pågangsmot og motivasjon i håp om eit betre liv. Sjølv om rusbehandlinga er tøff, kan livet etterpå kome til å vere endå vanskelegare. Kjem ein frå behandling utan ein plan som ein sjølv trur på, og ein manglar bustad, arbeid, meiningsfull aktivitet og nettverk, kan vegen tilbake til rusmisbruk vere kort. Det ser vi også tydeleg, sett at risikoen knytt til overdosar er høg. I dag er det kommunane som har ansvaret for å tilby og finansiere tenester til personar som har vore i rusbehandling. Kvaliteten på oppfølgingstilboda varierer frå kommune til kommune, og tenestene er i mange tilfelle avhengige av nøkkelpersonars kjennskap til kva for tilbod som faktisk finst i kommunen. Det skal leggast forpliktande planar, og det skal gis tenester til alle som har behov for det. Når det gjeld forslag til III, ser vi i regjeringspartia det som ei kommunal oppgåve å sjå til at nødvendig tilbod med poliklinikk og eventuelt oppfølgingsteam blir etablert i kommunane. Vi ønskjer i den forbindelsen å vise til Kommunanes Sentralforbunds fråsegner ved behandling av tilsvarande saker på Stortinget. Dei peikar på at det verkar lite hensiktsmessig at tverrfagleg spesialisert rusbehandling skal sørgje for at det blir tilbydt oppfølging i form av tenester som oftast er eit kommunalt ansvar. Men kommunane har behov for at tverrfagleg spesialisert rusbehandling kan tilby eit spesialisert tilbod, også etter utskriving frå døgnopphald, når det er nødvendig. Rusfeltet og psykisk helse er blant regjeringas viktigaste satsingsområde. Vi har allereie styrkt arbeidet innan folkehelse og i tenestene. Avslutningsvis ønskjer eg, som saksordførar, å takke komiteen for arbeidet, og for dei forslaga og innspela som har kome fram i prosessen. Eg har tru på at eit godt samarbeid vil vere det beste fundamentet for å kunne kjempe mot dei helseutfordringane som rusmisbruk står for.
Torill Eidsheim (Høyre), 2018-06-05:
Eg vil takke for debatten, og eg vil få takke komiteen for arbeidet vi har gjort. Eg har opplevd komiteen som svært oppteken av at samhandling og heilskaplege og samanhengande forløp skal sikrast på ein god måte. Ein er nøydd til å sjå på ettervern og oppfølging som ein integrert del av behandlingstilbodet til pasientar med rusproblem eller psykiske lidingar. Samtidig er det viktig å understreke at sørgje-for-ansvaret for desse tenestene ligg hos kommunane – noko ein òg har sett i komitéarbeidet og har klart å få fram at fleirtalet primært framleis ønskjer. Avslutningsvis har eg lyst til å vise til at det i denne saka blir lagt fram sju ulike forslag til vedtak, og at det er ein samla komité som stiller seg bak I, IV, V, VI og VII, mens Arbeidarpartiet, Senterpartiet, SV og Kristeleg Folkeparti står bak II og III.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-06-05:
Oppfølging av personer etter rusbehandling har vært en akilleshæl i norsk rusomsorg. Da Folkehelseinstituttet undersøkte pasientenes erfaring med ettervernet, svarte til sammen 88 pst. at oppfølgingen etter utskriving ikke i det hele tatt, i liten grad eller i noen grad var tilfredsstillende. I en undersøkelse fra 2015 svarte 69 pst. av pasientene med døgnopphold innen tverrfaglig spesialisert rusbehandling at de også tidligere hadde vært innlagt til lignende behandling. Det er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet sammen med resten av opposisjonen har fremmet dette representantforslaget. Det krever mye å starte i rusbehandling, og det krever mye å gjennomføre behandlingen, som saksordføreren også var inne på. Når en først starter et behandlingsløp, har en gjerne mobilisert alt det en har av motivasjon og håp – håp om et bedre liv med en livskvalitet som er høyere enn den man hadde før. For de aller fleste er det utrolig tøft å gå gjennom en sånn behandling, men ukene og månedene etterpå oppleves for mange som enda tøffere. Det ser vi på overdosestatistikken, der tiden etter rusbehandling er en av de mest kritiske periodene. Skal sjansene for å lykkes etter behandling være best mulig, trengs god oppfølging og en plan – en plan for livet med mulighet for bolig, arbeid eller studier, meningsfulle aktiviteter og muligheter for å bygge et nytt nettverk. Når vi senere i dag skal gå til votering, foreligger det en innstilling med sju flertallsforslag som jeg håper og tror vil utgjøre en forskjell for dem som sliter med rusavhengighet. Ettervernet som en integrert del av behandlingstilbudet skal styrkes. De som har fulgt en opp under behandling, skal også være med en videre når en skal tilbake til kommunen. Det skal på plass en forpliktende plan for bolig samt arbeid, utdanning eller annen aktivitet. Vi styrker det desentraliserte oppfølgingstilbudet samtidig som vi ber om en gjennomgang av Husbankens ordninger, for å gjøre det lettere for personer som sliter med rus, å få en egnet bolig. Det er altså lett å være enig i mye av det saksordføreren fra et av regjeringspartiene sa, og jeg tenker at en bred enighet i denne saken er en styrke for dem som trenger vår oppfølging. Det skal ikke være sånn at 88 pst. opplever ettervernet som mangelfullt. Gjør vi jobben bare halvveis, blir det dårlig oppfølging av den som sliter, samtidig som det er dårlig bruk av fellesskapets midler. Derfor er jeg glad for at vi i dag setter en ny standard for ettervernet i rusbehandlingen, en standard jeg har håp om at vil bidra til at flere kommer ut av rusavhengigheten sin for godt. Med det anbefaler jeg innstillingen.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-06-05:
En samlet opposisjon har fremmet representantforslaget om å sikre god oppfølging av personer etter rusbehandling, Arbeiderpartiet fordi vi mener at den oppfølgingen ikke er god nok i dag. I sin uttalelse til representantforslaget var statsråden imidlertid negativ til de fleste av forslagene opposisjonen fremmet. Heldigvis har også regjeringspartiene nå sluttet seg til de fleste av forslagene, som er blitt noe omformulert, mens kjernen i forslagene er den samme. Jeg er glad for at statsråden fra talerstolen i sitt innlegg nå understreket at dette er et viktig og et riktig tema, og at man fortsatt ser at det svikter for mange plasser, for ofte, når det gjelder ettervernet. Statsråden er opptatt av å understreke kommunenes ansvar i den forbindelse. Vi er jo ikke uenig i det, men er statsråden enig i at kommunene kan bli satt i stand til å gjøre en bedre jobb om man får et styrket samarbeid og en styrket oppfølging fra spesialisthelsetjenesten?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-06-05:
Måten regjeringspartiene har lest det opprinnelige representantforslaget på, er ikke i tråd med det som var intensjonen fra dem som fremmet det. Blant annet vil man i det opprinnelige punkt 2 se at man ønsket nettopp et samarbeid mellom stat og kommune når det gjelder fordelingsnøkkelen for det økonomiske. Men hvis det var uklart, er det bra at det er blitt oppklart for regjeringspartiene. Spørsmålet blir nå: Når kan vi forvente at statsråden har fått på plass de grepene som fortsatt kreves for at ettervernet skal oppleves som en suksess i norsk rusomsorg?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-06-05:
Jeg setter pris på at statsråden trekker fram Bergen, som jo bl.a. er styrt av Arbeiderpartiet. Jeg anerkjenner den innsatsen som er gjort der. Opptrappingsplanen er for så vidt positiv, selv om den innebærer at man egentlig bruker pengene to ganger – man sier at kommunesektoren styrkes, og så sier man at noen av de samme pengene er til rusomsorg og opptrappingsplanen der. Men rusomsorgen handler om mer enn bare den opptrappingsplanen i kroner og øre til kommunene. Det handler også om at man får på plass bl.a. de tiltakene som er fremmet nå. Statsråden viser til 2020. Er det da sånn å forstå at vi kan forvente at også de andre tiltakene – ut over en opptrappingsplan til kommunene – er på plass i 2020, slik at når man måler hva slags kvalitet som blir levert i rusomsorgen og ettervernet i 2020, vil det være det ettervernet og den rusomsorgen som statsråden hele tiden har sett for seg at vi skal få på plass?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-06-05:
Ettervern er en del av rusomsorgen og nødvendig for at rusbehandling skal lykkes. Likevel har ettervernet for mange blitt mangelfullt og oppstykket når perioden med aktiv rusbehandling i spesialisthelsetjenesten er over. Senterpartiet vil opprettholde dagens oppgavefordeling mellom spesialisthelsetjenestene og kommunene. Vi mener samtidig at spesialisthelsetjenesten må få tydeligere ansvar for den faglige oppfølgingen som skal skje etter utskriving – samarbeidet med kommunene må bli forpliktende. Senterpartiet er glad for at komiteen har samlet seg om fire forslag om ettervern som en integrert del av behandlingstilbudet. Når en først har bestemt seg for pakkeforløp, er det viktig at tilbudet om egnet bosted, aktivitet og tiltak for nettverksbygging er del av det. Det må legges til grunn en plan for spesialisthelsetjenestens oppfølgingsansvar etter utskriving. I rapporten Kommunalt psykisk helse- og rusarbeid 2017, utgitt av SINTEF på oppdrag fra Helsedirektoratet, sier hver fjerde eller femte kommune at ansvarsfordelingen mellom kommunen og spesialisthelsetjenesten rundt personer med alvorlige lidelser er utydelig. Senterpartiet er også glad for at komiteens flertall går sammen om flere forslag. Flertallet foreslår etablering av flere desentraliserte spesialisthelsetjenestetilbud. I perioden 2008–2014 var det ingen økning i årsverksinnsatsen til psykisk helse- og rusarbeid i kommunene. Fra 2016–2017 har det vært en økning på 3 pst. i tjenester til voksne, og 8 pst. i tjenester til barn og unge. Dette er en beskjeden økning som har kommet sent, når vi vet at antall døgnplasser i voksenpsykiatrien er redusert med 11 pst. fra 2012 til 2016, og at det i årene før 2012 også foregikk en betydelig nedbygging av antallet senger i psykiatrien. Det er bekymringsfullt, men ikke overraskende at kommunene i den allerede nevnte SINTEF-rapporten mener at tilbudet til dem med lette til moderate lidelser er bedre enn tilbudet til dem med alvorlige og langvarige lidelser. Det er for mye når 7 pst. av kommunene vurderer tilbudet til voksne med alvorlige, langvarige lidelser som dårlig. Bare 59 pst. vurderte eget tilbud som godt eller svært godt for denne gruppen. Kommunene gjør rede for mangel på bosted, tilrettelagte aktivitetstilbud og arbeidsmarkedstiltak. Flere kommuner opplever at pasienter blir skrevet for tidlig ut fra spesialisthelsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2018-06-05:
Dette er et utrolig viktig tema – og et veldig riktig tema. Det er ingen tvil om at rusavhengige har opplevd svikt i oppfølgingen etter behandling, og det skjer dessverre ennå. Nettopp derfor var det så viktig å få på plass en økonomisk forpliktende opptrappingsplan for 2016–2020, som vi forhandlet fram med Kristelig Folkeparti og Venstre i forrige periode. Én ting er å sikre overgangene – der sviktes det – men det må også være en overgang til noe, og mange kommuner har rett og slett manglet de helt ordinære, basale tilbudene, som f.eks. en god bolig. Jeg er også veldig glad for at komiteen i sin innstilling holder fast ved dagens ansvarsfordeling mellom spesialisthelsetjenesten og kommunene på dette området. Det er i kommunene vi alle sammen bor, det er i kommunene vi skal mestre vårt liv, og derfor er det viktig at mye av dette er forankret nettopp i kommunene. Jeg noterer meg at komiteens betraktninger i stor utstrekning sammenfaller med arbeid som allerede er i gang – både gjennom opptrappingsplanen for rusfeltet og ikke minst gjennom pakkeforløpsarbeidet. Flertallet ønsker imidlertid at regjeringen sikrer at tilbydere av døgnbehandling innen tverrfaglig spesialisert rusbehandling får et tydeligere ansvar for et forpliktende samarbeid med hjemkommunen om ettervern. Jeg har i mitt brev til komiteen påpekt behandlingsinstitusjonenes eksisterende ansvar for et slikt samarbeid. Både samarbeidsavtalene mellom kommuner og helseforetak og ikke minst forskrift om kommunal betaling for utskrivningsklare pasienter er forpliktende – både for spesialisthelsetjenesten og for kommunene. Forskriften fastslår spesialisthelsetjenestens rolle. For pasienter i psykisk helsevern og tverrfaglig spesialisert behandling som har behov for kommunale helse- og omsorgstjenester etter utskrivning, skal spesialisthelsetjenesten – i samarbeid med relevante aktører – starte arbeidet med en samlet plan for videre behandling og oppfølging. En plan for samtidig poliklinisk eller ambulant behandling i spesialisthelsetjenesten skal være en del av denne dersom det er aktuelt. Krav om samhandling, helhetlige og sammenhengende forløp – inkludert sentralt innhold i oppfølgingsarbeidet – vil være tydelig i pakkeforløpene. Flertallet ønsker også å innføre en obligatorisk individuell plan for alle pasienter i døgnbehandling. Retten til individuell plan er forankret i pasient- og brukerrettighetsloven og omfatter pasienter og brukere som har behov for langvarige og koordinerte helse- og omsorgstjenester. Det er veldig mye viktig arbeid på gang, og jeg er glad for komiteens støtte i dette.
Bent Høie (Høyre), 2018-06-05:
Ja, og her har vi jo et veldig godt eksempel på at innstillingen er blitt betydelig bedre enn utgangspunktet, som var representantforslaget, nettopp fordi man i innstillingen også tar inn over seg og understreker betydningen av kommunens ansvar og snakker om et samarbeid – et forbedret samarbeid – mellom spesialisthelsetjenesten og kommunen. Det er jeg helt enig i. Det er bakgrunnen for det arbeidet som er satt i gang med pakkeforløp, og det er også bakgrunnen for det arbeidet som nå delvis er i ferd med å bli gjennomført knyttet til forskriften om betalingsplikt for utskrivningsklare pasienter, som ikke bare er en betalingsplikt, men også en samarbeidsplikt som allerede har trådt i kraft. Det som var utfordringen med det opprinnelige forslaget, var at det sådde tvil om flertallet egentlig ønsket å flytte ansvaret for ettervern fra kommunene til spesialisthelsetjenesten, og det var det grunn til å advare mot.
Bent Høie (Høyre), 2018-06-05:
Vi er nå over halvveis i opptrappingsplanen. Regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti har forpliktet seg til å bruke 2,4 mrd. kr mer på dette området innen utgangen av 2020 enn det som var tilfellet i 2016. I den opptrappingen er vi i rute. Med budsjettet for 2018 er vi nå oppe i 1,4 mrd. kr. Vi har allerede i kommuneproposisjonen for 2019 varslet at kommunene også neste år får 200 mill. kr mer til dette arbeidet. Vi ser at dette gir resultater i form av en betydelig økning i årsverk i kommunene. Vi ser at det gir resultater i form av utbygging av tilbud. Jeg vil f.eks. trekke fram en by som ikke bare styres av regjeringspartiene, selv om Venstre er med i byrådet – Bergen – som på en veldig god måte følger opp opptrappingsplanens intensjoner. Det foregår nå et veldig godt arbeid på dette området ute i kommunene.
Bent Høie (Høyre), 2018-06-05:
Det andre sentrale virkemiddelet, som også komiteen peker på, er pakkeforløpene. Pakkeforløpene for rus er nå ute på høring. Der jobbes det nå med forberedelse til å innføre disse fra neste år. Mitt inntrykk er at de pakkeforløpene er godt mottatt. Vi har, som jeg sa, også satt i verk forskriften og forbereder kommunene på at de ikke bare får en betalingsplikt, men også en tydelig samarbeidsplikt med spesialisthelsetjenesten, for en har vektlagt betydningen av at også spesialisthelsetjenesten er med og tilbyr pasientene og brukerne et tilbud ute etter behandling. Det er ingen tvil om at mange har opplevd at etter behandling har de kommunale tilbudene manglet, f.eks. det å komme ut i en bolig. Derfor er også boligpolitikken viktig på dette området, og jeg er glad for at vi har hatt nær en halvering av antall bostedsløse i de årene vi har sittet i regjering. Det har ikke minst kommet de rusavhengige til gode.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-06-05:
Dette er en utrolig viktig debatt. Den handler om noen av de menneskene som kanskje sitter aller nederst ved bordet når det gjelder livssituasjon. Som representanten Mørland sa, er det ikke tvil om at det krever mye å starte med behandling, det krever mye å være i behandling, og det er definitivt også tøft når man kommer til ettervernet og skal tilbake til – hva skal jeg si – det normale og møte folk der ute. Det er absolutt en utfordring. Men jeg synes representanten fra Senterpartiet sa det ganske greit – under de rød-grønne har tilbudet til mange av disse menneskene ikke økt, men faktisk gått ned. Derfor er jeg glad for at Fremskrittspartiet, de andre regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti er enige om en opptrappingsplan på 2,4 mrd. kr mer til rusomsorgen. Det handler om at denne regjeringen faktisk er veldig opptatt av at dette er et område som det må satses på, og som må styrkes. Det er viktig å ha et godt samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og kommunene. Derfor er jeg veldig glad for arbeidet som gjøres på dette området, og det er veldig bra at man er enige om flere av forslagene. Men det er også greit å merke seg at jeg opplever at en del av forslagene er litt som å slå inn åpne dører, for man er opptatt av nettopp å sikre en god start for dem som skal inn og få behandling, sikre god behandling for dem som er i behandling, og sikre at de får god oppfølging når de kommer tilbake. Det er bra for samfunnet, men det er aller viktigst for dem det gjelder – at de kan komme seg ut av rusen og tilbake til et normalt liv og fungere som alle andre. Derfor er det så utrolig viktig med god oppfølging og godt ettervern.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-05-30:
Mitt tema er beredskap i nord, i stort. Etter å ha stilt gjentatte spørsmål til forsvarsministeren sist onsdag er det dessverre nødvendig å følge opp denne tråden med statsministeren i dag. Hun kan vel svare for beredskapen i Forsvaret, og er vel ikke inhabil til å snakke om krisen i luftambulansen. Mitt første spørsmål gjelder Kystvaktens tilgang til helikoptre. Det er det behov for langs hele vår kyst, fra Grense Jakobselv til Hvaler og til havs, men kanskje særlig for befolkningen i nord. Seks av Forsvarets nye NH90-helikoptre var tiltenkt Kystvakten, men 1. februar anbefalte forsvarssjefen å flytte alle NH90-helikoptrene til Sjøforsvarets fregatter i Bergen. Det etterlater altså en Kystvakt uten helikoptre. Forsvarsministrene kunne ikke si hva regjeringen mente om det. Vi vet hva den helikopterkapasiteten betyr i nord – det ble reddet folk som var forlist utenfor Troms i februar. Det dårlige været i påsken viste betydningen av en redningstjeneste i lufta. Så dette er et problematisk tema. I revidert budsjett har regjeringen foreslått å kutte antall hærhelikoptre i Troms fra ni til tre. Regjeringen skriver rett ut at med dette tiltaket vil de fjerne dagens transportberedskap for politiet. Det betyr også noe. Hæren kan merke seg at per i dag ville det med en slik løsning vært bare ett helikopter igjen til dem, for to av de tre flyr nå luftambulanse, fordi luftambulansen er i krise. Sist onsdag kunne forsvarsministeren ikke gi klargjørende svar om Kystvaktens helikoptre. Han sto fast ved å flytte Bell-helikoptrene sørover. Sist mandag ble vi informert om at nye redningshelikoptre til erstatning for Sea King er kraftig forsinket og først vil bli tatt i bruk i 2021. Mitt første spørsmål handler om Kystvaktens helikoptre. Fire måneder etter forsvarssjefens faglige anbefaling om å frata Kystvakten deres helikoptre – kan statsministeren her og nå avklare om og i så fall når Kystvakten får egne helikoptre?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-05-30:
Personlig betyr fire måneder ikke så mye for meg, for jeg bor midt i en by som har en ambulansetjeneste som virker, og en redningstjeneste som virker. Men fire måneder med usikkerhet for folk i nord betyr faktisk noe når man er uklar på om Kystvakten kommer til å ha helikoptre langs vår kyst. Ingen endring i beredskap før vi er ferdig med beslutningen, sier statsministeren. Nei, det sier seg vel selv. Spørsmålet mitt er: Hvilke tanker gjør hun seg om dette? Kan hun garantere, og eventuelt når – fire måneder er kanskje kort tid – kan hun gi svar på om Kystvakten får helikoptre? Dette har vært et tema gjennom mange år. Forsvarsministeren sier at de holder på å vurdere saken, men det må være mulig å få en antydning. Er det fire måneder til? Er det et år til – eller hvordan ligger det an? For øvrig blir redningshelikoptrene til erstatning for Sea King-helikoptrene forsinket. Politiet får beskjed om at den beredskapsstøtten de får fra Bell-helikoptrene, bortfaller. Med statsministerens løsning vil det til daglig være igjen bare tre Bell-helikoptre i nord. To av dem vil i dag kjøre flytransport. Sikkerhet er i alle fall ikke det. Når kommer kystvakthelikoptrene?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-05-30:
Dette handler overhodet ikke om å spille på frykt. Den uroen som folk i nord nå føler, med en luftambulanse som de må følge fra dag til dag – slik som de følger værmeldingen – er skapt av regjeringens klønete håndtering av luftambulansesaken. Det er statsministeren som skaper denne fryktsituasjonen. I valgkampen var hun opptatt av at Hæren ikke hadde behov for egne helikoptre i Nord-Norge. Hun ville flytte alle Bell-helikoptrene til sør. Det var vi og flertallet i denne sal uenig i, men statsministeren sa at hun ville flytte helikoptrene sørover først når «alternativ helikopterkapasitet er på plass i nord». Den alternative kapasiteten skulle være Kystvaktens helikoptre og de nye redningshelikoptrene. Nå har forsvarssjefen anbefalt å flytte alle kystvakthelikoptrene i sør til Bergen – der trenger de dem til fregattene, sier han. Mandag kom nyheten om at de nye redningshelikoptrene blir utsatt. Kan statsministeren nå oppklare sin modell for «alternativ helikopterkapasitet» for Hæren i Nord-Norge?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-05-30:
Å flytte dette fra ett departement til et annet – dette er jo utenomsnakk. Spørsmålet er: Hva er den alternative helikopterkapasiteten for hæren? Kan statsministeren si noe nærmere om det? Hun skal flytte alle Bell-helikoptrene sørover når hun har en alternativ løftekapasitet for vår hær. Hva ser hun for seg som det alternativet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-05-30:
Dette er en fin overgang til luftambulansen, det som også er beredskap i luften. Krisen i luftambulansen understreker betydningen av langsiktig planlegging, som for Forsvaret. Det vi erfarer i dag, er en varslet krise, etter at Luftambulansetjenesten HF unnlot å lytte til det klare rådet at når de lyser ut et anbud, må de være sikre på at nøkkelressursen, nemlig kompetente folk, er med og til stede. Etter at det rådet ble gitt, fulgte Helsedepartementet opp med et brev til Luftambulansetjenesten HF og understreket viktigheten av denne nøkkelressursen – nemlig kompetent og erfarent personell. De unnlot å følge det rådet. Resten er historie, selv om den historien er veldig virkelig for folk. Mitt spørsmål er: Hvem har ansvaret? Helseministeren sa i denne salen at det overordnede ansvaret ligger hos Luftambulansetjenesten HF. Men finnes det ikke et ansvar over det, nemlig hos helseministeren selv – han som i 2013 sa at demonstrasjonstog i Helse-Norge skulle gå til ham, at han var ansvarlig? Har ikke helseministeren det overordnede ansvaret for den situasjonen som nå har oppstått for luftambulansen i nord?
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
La meg begynne med å si at jeg er helt enig i at det er ekstremt viktig at vi har god beredskap i hele landet. En av de tingene regjeringen derfor tidlig sørget for, var å sette ned tiden for beredskap for helikoptre, slik at vi hadde raskere beredskap i tilfelle noe skulle skje i Norge. Det som skjer nå, er at vi får flere ulike kategorier helikoptre inn til Norge. Vi får flere helikoptre til Kystvakten/fregattene, vi får nye helikoptre knyttet til hele redningstjenesten, og vi har fått nye politihelikoptre. Det betyr også at det er mange planer som er under endring og omlegging. Det er ikke slik at regjeringen har gjort ferdig sitt arbeid knyttet til forsvarssjefens anbefalinger om NH90 og plasseringen av dem. Det er mulig at fire måneder er lang tid etter representanten Støres vurdering, men Forsvarsdepartementet går nå grundig igjennom dette for å sikre at vi har god forsvarsevne. Vi skal også ha med oss hvordan beredskapen er når det gjelder disse spørsmålene. Men ingen endringer i dette kommer til å skje før vi faktisk er ferdig med beslutningene, så beredskapen vil være god i Norge. Det er heller ikke slik, som det implisitt ble påstått i dette spørsmålet, at i en gitt situasjon, som i dag, vil bare ett helikopter være tilgjengelig i Nord-Norge. Det som også ligger veldig tydelig i det som står i revidert nasjonalbudsjett, er at i gitte situasjoner vil man flytte helikoptre opp når man har spesielle situasjoner, som nå, for å avhjelpe. Det som skjer nå, er at man flytter 15 helikoptre ned til Rygge for at spesialstyrkene kan trene, øve og ha beredskap knyttet til det. Det betyr ikke at dette ikke vil være fleksibelt hvis det er spesielle situasjoner – som nå, når vi har avgitt to helikoptre som skal sørge bedre beredskap for syke i nord.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Ingen i nord har fått en forverret beredskap på grunnlag av en diskusjon om hvordan man fremtidig skal disponere NH90. Når representanten Gahr Støre gir inntrykk av at man i nord burde ha vært redd i de siste fire månedene, mens han ikke er redd her, ja, så er det å spille på følelser, som det ikke er noe grunnlag for å gjøre. Helikoptrene er i nord, de er til stede for beredskap, og de er i bedre beredskap nå enn de var før denne regjeringen tiltrådte. Det er viktig å understreke. Så snakker vi om fremtidige løsninger. Jeg er enig i at det er viktig at Kystvakten trenger helikoptre og kapasitet. Jeg er enig i at vi må bruke ressursene våre bedre, men vi må få tid til å gjøre disse vurderingene fremover. Jeg synes at i så store spørsmål som dreier seg om beredskap, og i så store spørsmål som dreier seg om hvordan forsvarsevnen vår fremover skal være god, bør man unnlate å spille på følelser i en vanskelig situasjon. De helikoptrene vi har, Bell-helikoptrene, står i nord, de er til stede for beredskap, og det har ikke vært noen økt frykt i tilknytning til det i løpet av de siste månedene.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Vi kommer til å sørge for at helikopterberedskapen i nord er god. Vi har ikke gjort ferdig vurderingen av det som forsvarssjefen har kommet med av prioriteringer. Derfor kan vi ikke konkludere i alle delene. En av de tingene som skjer, er at de pengene som vi i denne regjeringsperioden har brukt til bedre beredskap – i motsetning til tidligere regjeringer, som hadde en dårligere helikopterberedskap – nå overføres til Justis- og beredskapsdepartementet, slik at de pengene som er brukt til dette, også vil kunne brukes til andre løsninger. Men vi kommer til å ha et helhetlig perspektiv på det, slik at vi også har en god sivil beredskap. Det er jeg opptatt av. Det var også grunnen til at vi ikke fulgte forsvarssjefens anbefalinger – å flytte alle helikoptrene raskt ned til Rygge – da vi laget langtidsplanen, men sa at vi skulle avvente til vi hadde annen, alternativ kapasitet, for å kunne gjøre dette.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Jeg tror jeg må rydde litt i Jonas Gahr Støres argumenter nå. Han begynte med å snakke om NH90, så var han innom luftambulansene, og nå er han tilbake på løftekapasiteten for Hæren. Begrunnelsen til regjeringen for ikke å ville flytte Bell-helikoptrene så raskt ned til Rygge som forsvarssjefen ville, var ikke løftekapasiteten til Hæren – det er helt riktig, for de ble i liten grad brukt til det i Forsvaret tidligere – det var faktisk for å sørge for beredskapen for politiet og rask utrykning. Det skal vi sørge for finnes i Nord-Norge, for man skal ha den typen løsninger. Det betyr at når det blir frigjort mer penger fra dagens løsning, må vi sette andre løsninger opp. Så vi har ikke konkludert i NH90-spørsmålene. Men å blande dette sammen med dagens krise i luftambulansen, synes jeg er å benytte seg av et godt politisk triks, som jeg synes ikke bør gjøres i en så viktig sak: spille på følelser om beslutninger som ikke er fattet. Helikoptrene er i nord, de kommer til å være i nord, og vi skal sørge for god beredskap.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Helseministeren har det overordnede ansvaret for å sørge for at vi har et godt helsevesen i Norge, og at vi finner gode løsninger på kriser og situasjoner som oppstår. Vi har noen vanskelige situasjoner knyttet til luftambulansen og overgangen mellom to anbud. Dette er en tjeneste som har vært anbudsutsatt i absolutt alle år. Det er en sektor som har opplevd ganske store endringer, bl.a. i lønns- og arbeidsvilkår. I alle andre deler av transportsektoren har man hatt lønnsnedganger og endringer i et tidligere ganske stort høytlønnsområde. Der har det altså blitt en vanskeligere situasjon. Helseministerens ansvar er å sørge for at vi klarer å ha god beredskap. Derfor har vi også sørget for å rekvirere beredskap fra Forsvaret for å ha tilstedeværende helikoptre som kan hjelpe i forbindelse med flyvning. Vi lager også planer for enhver gitt situasjon, om dette ikke skulle finne sin løsning. Nå er jeg glad for at den nye leverandøren og flyverne igjen sitter rundt bordet og forsøker å finne frem til gode løsninger.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Den diskusjonen i valgkampen dreide seg om hvorvidt det skulle være full dekning på Rygge, og om flyttingen til Rygge av de samme helikoptrene – som Arbeiderpartiet benyttet anledningen til å si når de var i Østfold, samtidig som de i Nord-Norge sa at vi skulle ha full dekning og fortsatt opprettholde beredskapen med Bell-helikoptre i nord. Det var altså dobbeltkommunikasjon – man snakket om at de samme flyene skulle stå to forskjellige steder, på samme tidspunkt. Om vi skal få fullgod terrorberedskap, og om vi skal sørge for å bruke spesialstyrkene til de spisse områdene, har det vært en tydelig og klar vurdering at vi trenger å flytte flere Bell-helikoptre for å få et større tilbud. Svaret fra Jonas Gahr Støre på mitt innlegg i den diskusjonen den gangen var at det var tre helikoptre igjen – som det egentlig var meningen skulle fases ut. Det er nettopp de tre helikoptrene som nå blir stående i nord. Det er en mindre kapasitet, men det Arbeiderpartiet nå klager på, er det samme som Jonas Gahr Støre pekte på i valgkampen som et av svarene.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Jeg tror ikke vi skal bruke Stortingets talerstol til å snakke om rykter som står i avisen uten kilder eller noe annet knyttet til spørsmål i Forsvaret. Sånn går det ikke an å drive verken personalpolitikk eller styring. Det som er viktig for meg, er å si at ja, det er ytringsfrihet. Og er det et sted jeg føler at det er stor ytringsfrihet, er det i Forsvaret – når det gjelder å komme med alternative synspunkter for folk ansatt i Forsvaret med utgangspunkt i der de står i Forsvaret, hva de ser som behov. Det som er hovedutfordringen for oss som politikere, er at vi må få en samlet anbefaling til slutt, hvor vi veier de ulike delene av ulike sektorer opp mot hverandre. Det gjør altså forsvarssjefen og hans stab, og hærsjefen er en del av den staben som har gitt Forsvaret fagmilitære råd, som altså var grunnlaget for langtidsplanen, med de endringene som regjeringen gjorde. Og så har vi vært åpne på at vi gjorde andre vurderinger knyttet til det. Jeg er blant de politikerne som ikke tror at vi som politikere skal tro at vi er bedre på de militære løsningene enn det militæret selv er(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Da regjeringen la frem langtidsplanen for Forsvaret, er det helt riktig at vi ikke hadde lagt inn dedikert støtte til Hæren i nord med helikoptre. Det vi hadde gjort, var å si at vi skulle opprettholde kapasiteten inntil vi hadde fått andre, nye kapasiteter inn – som bl.a. NH90, som jo kan bidra i enkelte operasjoner – men primært gjorde vi det av hensyn til beredskapen for det sivile samfunnet i nord, f.eks. flyttekapasitet for politiet, som jo er blant de endringene som er viktige. Vi har lyttet til Stortinget. Stortinget har prioritert løftekapasitet for Hæren, og derfor opprettholder vi tre Bell-helikoptre for evakueringsmuligheter for Hæren i nord, for flytting av sårede eller annet som skjer, mens vi samtidig tar vare på det vi er opptatt av at det var enighet om å gjøre: sørge for at også spesialstyrkene, vårt fremste grep i virkelig alvorlige antiterrorsituasjoner, skulle ha god nok helikopterstøtte. Derfor flytter vi fortsatt 15 helikoptre til Rygge.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Først vil jeg rydde opp i påstanden til Marit Arnstad om hva jeg svarte Jonas Gahr Støre på. Det var et hypotetisk spørsmål, eller et fremtidsrettet spørsmål, om hvilken løsning vi har på NH90, som skal ha bidratt til usikkerhet og vanskeligheter de siste fire månedene. Det er etter min mening ikke et reelt argument eller en reell situasjon. Jeg har stor forståelse for at den situasjonen som er innen luftambulanse, derimot, skaper engstelse, og det har vært noen utfordrende døgn innimellom her. Nå virker det som om beredskapen er god. Fra 7. mai har man hatt en beredskapsplan som har bidratt til at man har bedre tjenester. Man har sørget for at man også har disse to forsvarshelikoptrene tilgjengelig for å kunne hjelpe, og i går var ni av ni fly i stand til å fly. Situasjonen ser ut til å være betydelig bedre. I ettertid kan man sikkert se på om det er deler av denne anbudsprosessen som burde vært annerledes, bl.a. burde man i det forrige anbudet ha stilt tydeligere og klarere krav til hvordan den leverandøren som fikk anbudet i neste runde, skulle kunne håndtere en situasjon hvor de mistet anbudet, neste gang. Dette er en tjeneste som har vært anbudsutsatt i alle år, fra den ble opprettet i 1988. Når denne situasjonen har oppstått, mener jeg at både helseforetaket og Helsedepartementet har jobbet hardt og skaffet gode løsninger for alternativer som har bidratt til at vi nå ser at vi både gjennom å leie inn fly og ha helikopterkapasitet fra Forsvaret har en bedre beredskap for øyeblikket. Så er man forberedt på å planlegge for hva som er de vanskelige situasjonene hvis man ikke finner en løsning mellom det nye leverandørselskapet og flyverne, men vi får jo håpe at man faktisk finner en slik løsning.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Helseministeren ga en bred redegjørelse om denne saken til Stortinget. Den redegjørelsen er nå til behandling i en stortingskomité, som skal komme opp med forslag og også vurdere det. Man har gått igjennom alle sidene av denne saken. Ansvaret for å levere gode helsetjenester hviler selvfølgelig på regjeringen, og det hviler på helseforetakene, som har et leveringsansvar for dette. Vi er i en situasjon med oppsigelser i et selskap som har en avtale om å levere en tjeneste, og vi lager planer og beredskap når det selskapet ikke klarer å levere de tjenestene de får betalt for å levere. Man har altså laget planer som gjør at man finner andre, kortsiktige løsninger. Det er ikke en tilfredsstillende situasjon i dag, og det er heller ikke meningen at det skal være en varig situasjon, som det høres ut som at representanten implisitt sier at vi planlegger for. Vi planlegger for at dette skal være et godt tilbud, et bedre tilbud enn det har vært tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Å kansellere et anbud som er gitt av en leverandør som skal overta først i juli neste år, vil, som også helseministeren har redegjort for i Stortinget, bety et betydelig erstatningsansvar. Det er ikke noe mislighold fra en ny leverandør knyttet til en kontrakt som altså iverksettes fra neste år. Det er en kontrakt som vi fortsatt tror det kommer til å bli levert godt på. Babcock jobber også med å sørge for at de kanskje kan bidra tidligere hvis det er nødvendig, hvis situasjonen i lufttransporten fortsetter slik som den er i dag. Nå sitter pilotene og forhandler om situasjonen. De forhandler om lønns- og arbeidsvilkår. Det er en utfordring at dette er en sektor hvor det bl.a. er inngått tariffavtaler mellom partene som gjør at man ikke tar med seg ansiennitet fra et gammelt selskap til et nytt selskap. Det gjør også at en del av det som ligger i det vanlige tariffområdet, ikke gjelder her, slik som det ville gjort i en del andre sammenhenger.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Regjeringen har tatt ansvar for det. Vi har fått en plan fra 7. mai. Vi har beredskap som er til stede. Forsvaret stiller med helikoptre. Vi håndterer den situasjonen som er for øyeblikket. Det er en vanskelig situasjon, som vi håper vi raskt finner en langsiktig løsning på. Men på veien dit sørger vi for bedre beredskap gjennom å bruke andre virkemidler, som vi har gjort de siste dagene, og som man ser også har gitt kapasitet som er bedre, og som er til stede. Det anbudet som er lagt ut, gir også bedre kapasitet enn det vi har hatt så langt. Når det blir innført, får vi altså bedre beredskap for å kunne sende syke med lufttransport.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Jeg viser til mine tidligere svar. Vi har altså siden vi ba om en plan 7. mai fra helseforetakene, fått en plan som gjør at vi har sikret ekstra kapasitet, bl.a. fra Forsvaret. Vi ser at situasjonen har normalisert seg mer når det gjelder flykapasiteten, og vi jobber for å ha beredskapsplaner – gitt at man ikke kommer til enighet, og at det blir flere som sier opp til høsten. Kan vi garantere for enhver beredskap? Nei, men vi har god beredskap. Det har vært situasjoner hvor vi ikke kunne fly i nord i det hele tatt. Under askeskyen var store deler av denne tjenesten nede. Da hadde man kompenserende tiltak – andre tiltak som man måtte gjøre. Vi kommer alltid til å jobbe for å sikre at vi har best mulig beredskap, slik at syke får den behandlingen de skal ha – både i sykehus og med hensyn til transporten som gjør at de kommer raskt til det best tilgjengelige helsepersonellet i den enkelte region. Det er altså nå planer som er oppe og går – det fungerer. Så må vi gå videre og følge situasjonen tett. Det ansvaret tar vi.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Jeg er opptatt av at alle penger vi bruker i helsesektoren, brukes best mulig: best mulig beredskap, best mulig helsebehandling, flest mulig som får behandling for sine utfordringer. Det betyr at helseforetakene også selvfølgelig skal se på om de er kostnadseffektive i alle leddene i tjenestene. Men det skal ikke kompromisses på kvalitetskrav. Kvalitetskravene ligger i bunnen, og de er altså oppfylt i dette anbudet – hvilken kvalitet man skal ha i levering av tjenesten. Det er ikke de som har fått det nye anbudet, som nå er utfordringen. Det er de som har det inneværende anbudet som ikke lenger klarer å levere det de er forpliktet til. I noe av diskusjonen her høres det ut som om det er det nye selskapet som misligholder eller ikke leverer. De har ikke begynt å levere, det er det gamle selskapet som nå ikke klarer å levere. Da setter vi inn tiltak for å sikre at beredskapen er god. Og det er ikke feil å ha som motiv å bruke mest mulig av skattebetalernes penger til helsesektoren til behandling av syke, til behandling av mennesker som trenger hjelp – at man får mest mulig ut av disse pengene for å gi hjelp i helsesektoren.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
For det første er det ikke kaos i jernbanesektoren; det er politisk streik. Det er en politisk streik; det er ikke kaos. Det er en konkurranseutsetting som tidligere har gitt bedre tjenester og bedre tilbud, og det synes vi er bra, for vi er opptatt av at folk får det beste tilbudet for de pengene vi faktisk bruker i offentlig sektor. Men på kort sikt har vi altså løst den situasjonen som akutt oppsto. Vi vet at det er sårbarheter hvis man ikke kommer frem til gode løsninger mellom partene som nå forhandler om den nye kontrakten, men vi vet altså at vi har en kontrakt fra neste år, som vi er helt sikre på at Babcock kan klare å levere på, og som det ikke er noen grunn for oss til å stille spørsmål ved om de klarer å levere på. Det er altså ett år frem. Hvis det da skulle vise seg at dette akselererer, jobber vi nå med de planene som trengs. Det er en vanskelig situasjon. Det er ingen kvikkfiks knyttet til dette, men det er altså slik at vi har tatt på alvor de utfordringene som er her. Derfor har vi vært i tett dialog etter at situasjonen oppsto – nettopp for å ha andre beredskapstiltak.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Vi har en situasjon som jeg har sagt har vært alvorlig, og der noen døgn har vært uholdbare når det gjelder beredskapen. Det betyr selvfølgelig at også helseforetakene er nødt til å se på hvordan vi kan forhindre at slike situasjoner oppstår fremover. Noe av det dreier seg om at de som er leverandører, også må sørge for at de har evne til å levere her, selv om de taper, med tanke på den lange avstanden det er mellom en anbudsinngåelse og overgangen til nytt anbud. Den evnen har åpenbart ikke vært til stede her. Det bør man selvfølgelig være mye tydeligere på, både i anbudsinngåelser og i systemet. Det dreier seg bl.a. om slike ting som hvor lang oppsigelsestid en har, hvordan en sikrer dem som jobber der, hvordan en løser slike utfordringer. Så tror jeg ikke vi skal underslå at det også foregår noe annet. Det har vært en betydelig endring for en gruppe som har vært en veldig høytlønt gruppe i Norge, flyvere, og det har vært et veldig press i det markedet. Det betyr at det er helt andre lønninger og andre goder nå enn det var tidligere. Det gjør også at dette blir enda vanskeligere, slik situasjonen er. Men vi skal ha læreprosessen, og vi skal sikre en god beredskap hele tiden.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
I denne saken har alle retningslinjer vært fulgt. Norske soldater stoppet arbeidet øyeblikkelig. Det ble håndtert, det ble rapportert. Alle retningslinjer ble fulgt. Man kan aldri garantere for at det ikke vil skje slike ting, men man kan sikre at det er en oppfølging og en tydelig løsning av saken når det skjer, og at det rapporteres i linjen, slik at man er årvåken og klar over det som foregår. Men uansett hvor man er i krigshandlinger eller andre steder, er det vanskelig å være 100 pst. sikker. Krig er vondt, krig er vanskelig. Dette er soldater – altså ikke norske soldater, men dem man trente – som blir trent for å gå inn i veldig vanskelige operasjoner. Vår jobb og vårt bidrag er ofte å bidra til at nettopp stridsregelverket og annet læres, følges opp, og at vi håndterer episoder når det skjer, og i denne saken har det skjedd.
Erna Solberg (Høyre), 2018-05-30:
Akkurat denne operasjonen fortsetter ikke. Det mandatet, og alt, er jo endret, i form av at vi ikke lenger driver den typen opptrening, men vi driver opptrening i Irak – bare for å understreke det. Dette er en av de tingene vi har avsluttet fordi vi mener at situasjonen har endret seg betydelig knyttet til dette. Så er det slik at ingen av oss har gitt inntrykk av at vi alltid i slike situasjoner kommer til å møte og trene folk som har samme menneskesyn, samme internasjonale rettssyn, samme forpliktelser; det er jo en del av det vi har med oss for å lære vekk som en del av hele treningsopplegget vi har når vi er ute. Men det vil kunne skje episoder. Denne episoden har vært håndtert riktig. Dette ble stoppet. Dette ble håndtert og rapportert om, og det var klarhet om at norske soldater ikke kunne fortsette å trene uten at den situasjonen vi opplevde da, ble løst. Og den ble løst. Vi er i situasjoner for å skulle slå tilbake en terrororganisasjon som ISIL. Så må man ikke minst alliere seg med dem som har røtter i disse områdene(presidenten klubber) (presidenten klubber)