Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2013-04-11:
Representanten Schous premiss for denne interpellasjonen er jeg ikke bare usikker på om jeg deler – jeg er veldig sikker på at jeg ikke deler den. Men jeg er likevel glad for at vi får muligheten til å diskutere de problemstillingene hun tar opp. Jeg tror vi trygt kan si at samtlige partier i Stortinget er interessert i å få planlagte og vedtatte prosjekter gjennomført så raskt som mulig, og jeg er også overbevist om at det er forbedringspotensial å hente. Vi må hele tida tilstrebe å gjøre ting mer effektivt, samtidig som vi ivaretar hensynet til gode prosesser, en sikker og gjennomførbar planlegging og bygging av ulike prosjekter. Denne debatten grenser opp til den debatten vi hadde om mer effektive planprosesser for to dager sida. Regjeringas mål er å halvere dagens planleggingstid og mener at det er det realistisk å få til. Så hvordan kan vi sikre framdrift på vedtatte prosjekter? Jeg mener statsråden svarte godt og forklarte godt det som også jeg mener er feilaktig premiss for denne interpellasjonen. At sju av ti vedtatte prosjekter er forsinket, er et premiss som Høyre og NHO gjør så godt de kan for å få festet som et begrep. Men saken er jo – som også statsråden sa – at åtte av ti prosjekter i denne fireårsperioden er under bygging eller får oppstart i år, og mange av disse får ikke senere ferdigstillelse enn planlagt. Det viktigste for pendleren eller næringslivslederen er ikke om spaden settes i jorda i november eller i januar, men når man faktisk kan reise eller frakte varene sine på banen eller veien. Hvis det er det samme tidspunktet hele tida, blir det tullete å diskutere oppstart. Det er ferdigstillelse og når man kan ta i bruk banen eller veien, som er det vesentlige. Jeg skjønner at våre politiske motstandere bruker sju av ti for å snakke ned regjeringas samferdselssatsing, men det gir ikke et riktigere bilde av den grunn. Det å høre Høyre snakke om at løftene til regjeringspartiene i Nasjonal transportplan ikke er til å stole på, er merkelig. Det er merkelig å høre fra et parti som ikke var i nærheten av å innfri sine egne planer da de satt i regjering, når vi nå overoppfyller vår nasjonale transportplan. Jeg må få lov til å si at når interpellanten etterlyser en ydmyk statsråd, må jeg heller si at jeg hørte en konstruktiv statsråd i sitt svar som er opptatt av forbedring, og jeg spekulerer på om interpellanten og jeg faktisk hørte det samme svaret. Interpellanten er opptatt av det hun kaller alternativ kompetanse. Med det forstår jeg kompetanse utenfor etatene. Den finnes flere miljøer utenfor Jernbaneverket og Vegvesenet som også innehar kompetanse som Samferdsels-Norge kan nytte seg av, både norske og utenlandske miljøer. Jeg er enig i at det kan være fornuftig å trekke veksler på den kompetansen de innehar. Poenget er jo, som statsråden også har sagt, at det gjøres i dag. Et eksempel er utbygginga av E6 gjennom Gudbrandsdalen. Nylig ble det kjent at Norconsult er tildelt et stort oppdrag for Statens vegvesen med planlegging og prosjektering av E6 på strekningen Elstad–Frya. Railconsult, som også interpellanten refererte til, har hatt ulike oppdrag for Jernbaneverket. Det er godt mulig at de burde hatt flere, men det er ikke slik at etatene ikke nyttiggjør seg den kompetansen som finnes utenfor egne rekker i dag. Dette er det noen – også folk i denne salen – som med kritisk røst kaller kjøp av konsulenttjenester. Jeg har hørt representanter som er til stede i salen nå, være svært kritiske til at Vegvesenet eller Jernbaneverket, med alle sine ansatte, likevel kjøper ekstra hjelp og ekstern kompetanse. Det er jo nettopp det interpellanten etterspør. Eksterne kompetansemiljøer brukes i dag. Spørsmålet er vel heller om vi skal ha enda mer av det. Jeg mener vi skal legge til rette for at miljøer med stor kompetanse på feltet skal kunne bidra. Med de ambisiøse planene denne regjeringa har for samferdselsutbygging, kommer vi nok ikke utenom at vi er nødt til å bruke den kompetansen som finnes for å få prosjektene klare. Men samtidig mener jeg også at vi i framtida skal ha robuste fagmiljøer i etatene som håndterer brorparten. Det handler om synergier, stordriftsfordeler og kompetanse, men også om økonomi. Der jeg mener vi har en vei å gå – og som vi bør legge til rette for – er å få utenlandsk kompetanse inn. Vi begynner å se at utenlandske kompetansemiljøer synes Norge kan være et spennende land å bruke sin kompetanse i. Vi ser det på utbygging, der et østerriksk firma har en av tre entrepriser på vei- og banebygging langs Mjøsa. Jeg tror utenlandske miljøer hadde hatt noe å bidra med også i planleggings- og designfasen. Deutsche Bahn har gjort mye utredningsarbeid på jernbane, og deler av den kompetansen og kunnskapen de har, kan være verdifull i den storstilte jernbaneutbygginga vi står overfor. Det viktigste vi kan gjøre, er å løfte fram framtidige prosjekter som framstår attraktive for utenlandske kompetansemiljøer å være med på, og vi må sørge for at etatene har en åpen holdning til å nyttiggjøre seg den kompetansen. Men vi må fortsatt sørge for at etatene sjøl er kompetente og robuste. Det er også en verdi over år at man har den kompetansen også i egne rekker. Sammen med ekstern kompetanse, som kan være med på løfte dette fagmiljøet ytterligere, kan vi raskere få enda mer vei og bane for pengene.