Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-11:
Dette er en sak der en i utgangspunktet ikke har særlige konflikter om de gode ønskene som en har for hva en vil få til med norsk havbasert vindkraft. Men det kan fort bli en sak som ender opp i rekken av mange andre fromme ønsker på vegne av fornybar energi i Norge, der politiske mål er store, men der en får realisert svært lite. Derfor er det viktig å ta denne debatten og se hvordan en kan stimulere norsk næringsliv, slik at en faktisk får gjennomført i hvert fall noe av det som en politisk ønsker. Det er ingen tvil om at potensialet for havvindkraft i Norge er svært stort teknisk sett. Samtidig vet vi at det er betydelig teknologiske og ikke minst økonomiske utfordringer for at dette skal være en teknologi som kan konkurrere på egne bein i et kommersielt marked. Samtidig som dette er åpenbart, så vi i valgkampen i fjor høst at landets miljøvernminister reiste og så på den ene flytende havvindmøllen vi har i Norge, og gav uttrykk for at den møllen var en prototype som skulle hjelpe Norge å bidra til at EU innfridde sine 20-20-20-mål. Ergo: Norsk havvindkraft skulle da, ifølge miljøvernministeren, hjelpe Europa med fornybar energi. Det tror jeg ingenting på. Jeg tror ikke det kommer til å være kommersielle vindmøller til havs i særlig skala i Norge i løpet av de neste ti årene. Det er nettopp når landets ledende politikere gir sånne inntrykk, samtidig som rammebetingelsene ikke gir noen forutsetning for at det skal bli en realitet, at politikken spiller seg selv et puss. Jeg tror at vi først – i en sånn politisk debatt – må gjøre våre vurderinger av hva vi tror skal bygges ut i Norge. Er det et hjemmemarked som skal være driveren? Eller skal vi være innrettet på en eksportrettet leverandørindustri? Jeg tror det er det siste vi må legge oss på, og da må politikkens virkemidler innrettes deretter. Hvis en mener at kommersielle vindmøller til havs i Norge skal løse dette, kan vi ha andre virkemidler gjennom støtte, subsidier, til bygging. Jeg tror det er viktig å ha støtteordninger for demonstrasjon, sånn at de leverandørbedriftene vi har på hjemmebane, som har forutsetning for å være flinke, kan demonstrere sine anlegg, få hjelp til å bevise teknologien for så å reise ut i verden og konkurrere. Hvis leverandørindustrien i Norge skal vente på at det kommer virkemidler og rammebetingelser som gjør at man kommersielt skal bygge dette i Norge, vil det aldri skje. Da vil ikke resten av aktørene kunne være tidlig ute og konkurrere med kontrakter i England, og da vil toget være gått for dem. Vi skal huske at vi egentlig har ganske dårlig tid hvis vi skal sørge for at norsk industri er med på dette fra starten av. I England skal en gjøre investeringsbeslutninger i løpet av de neste to–tre årene. Det er ingen garanti for at norske selskap får være med på dette selv om Statkraft og Statoil er sentrale som utbyggere. For selv om Statkraft og Statoil er aldri så mye nasjonalpatrioter når de snakker med oss, drives de av kommersielle vurderinger. Den bedriften som kan levere det beste produktet til den laveste prisen, vil være den som vinner kontraktene. Hvis norske bedrifter ikke da kan vise til at de har gjort dette før, eller kan vise til at de har bygd ting som fungerer, stiller de ikke veldig sterkt. Du må bevise at du kan dette. Dette er ikke bare ren teori. Vi vet at i veldig mange land satses det på dette. Grunnen til at vi ikke bør gjøre dette i Norge kommersielt sett er at vi har så mye ressurser på land som er langt mer robuste, langt mer fornuftige og langt mer lønnsomme å bygge ut, at vi dermed prioriterer det. Men etter at energi- og miljøkomiteen var i England i februar, er jeg samtidig blitt overbevist om at engelskmennene mener alvor når de vil bygge havvindmøller til havs, fordi de ikke har det samme ressursgrunnlaget til lands som det vi har. Det gjør det absolutt interessant seriøst å gå i den retningen for norske selskap og for norske politikere. Men nettopp derfor er det også viktig at vi får gjort vedtak om demonstrasjonsanlegg, pilotanlegg, nå, ikke nødvendigvis fordi vi tror at vi dermed skal sette spaden i havet i morgen, men fordi det vil gi oss klare politiske vedtak om at dette kommer til å skje. Da kan de begynne å investere fra industriens side for å følge opp dette. Det er ingen som ønsker å investere i grønn teknologi i dag, som våger å gjøre det basert på at politikere har lovet at det skal komme noe i morgen, rent retorisk. Det har vi sett når det gjelder vindkraft til lands, og ikke minst når det gjelder småkraft og biodrivstoff. Tilliten der er oppbrukt. Et vedtak gir en større beslutningstrygghet for aktørene. Vi har snakket med aktører som driver med leverandørindustri innen olje, og spurt hvilken interesse de har for å satse på vindkraft. De sier at pr. i dag er det ikke penger. Interessen er derved null. Vi kan ikke forvente at andre private bedrifter skal investere i havbasert vindkraft bare på grunn av politiske ønsker. Vi må sørge for at rammebetingelsene er på plass. Da må vi ha demonstrasjonsanlegg, sånn at de vet at de har en plass å satse, med statlige midler i bunnen. Jeg tar herved opp det forslaget som Femskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti står bak.