trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-26:
Jeg har lyst til å understreke det noen har vært inne på, at barnehagene i liten grad melder fra til barnevernet. Nå mener jeg at situasjonen i det kommunale barnevernet – det er i hvert fall det jeg ofte får høre fra barnehagene – er slik at saksbehandlerne har mye å gjøre, og undersøkelser blir ikke gjort. Det vet vi også fra fylkesmennene. Med det fokuset man har hatt på barnevernet, er det jo gledelig og viktig å se det utviklingstrekket som vi har hatt, og som jeg tok fram i mitt innlegg, nemlig et økt antall meldinger og flere barn på tiltak. Det er en økning hele tida. Derfor mener jeg at denne debatten er så viktig – å ha et fokus på barnevern både lokalt og sentralt er ekstremt viktig hvis vi skal komme lenger. Alle har nå hatt landsmøter, og mange av oss har vedtatt en uttalelse fra barnerettsgruppen som sier at vi trenger mer kompetanse i utdanningen for dem som skal jobbe med barn, for å se og skjønne og forstå hvilke signaler disse barna sender ut. Det er viktig for folk som jobber i barnehagen, det er viktig for folk som jobber i skolen, på helsestasjonen – alle disse yrkesgruppene som faktisk lærer lite om akkurat dette i sin utdanning. Så vil jeg støtte representanten Gjul med hensyn til at barn ikke skal være i fengsel. Jeg tror det er veldig viktig at det blir fokusert på. Jeg kommer sjøl fra et fylke – Østfold – hvor vi har hatt flere saker om barn i fengsel, og jeg har sagt fra at dette er uakseptabelt. Jeg er veldig glad for den jobben som statsråden nå gjør på disse områdene. Det er helt nødvendig at barn får rett hjelp til rett tid, hvis vi i framtida skal få hjulpet dem, for det er faktisk slik at hvis man ikke går inn og gir hjelp til rett tid, er dette så alvorlig at det også kan være dødelig. Det er faktisk ganske mange som dør av overdose, av rus og andre ting. Derfor mener jeg – det skrev jeg også i den artikkelen som representanten Molvær Grimstad var inne på – at blålyset skal på når barn har problemer – akkurat på samme måte som når sykebilen kommer og henter meg hvis jeg får hjerteinfarkt. Det er kjempeviktig. Vi hadde barnevernsnemnder før. Da hadde vi et lokalt fokus på barnevernet, fra lokale politikere. Jeg mener ikke at vi skal tilbake til det, men vi må få kommunepolitikere til å forstå og vise engasjement rundt denne kjempeviktige jobben. De mest sårbare ungene våre må settes i fokus på en helt annen måte.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-26:
Representanten May Hansen seier så slåande i eit innlegg i Moss Avis den 30. mars: «Barn får ikke den hjelpen de trenger i verdens rikeste land.» Representanten skriv følgjande: «For å være sikre på at barn får den hjelpen de trenger uten å måtte vente må det kommunale barnevernet styrkes. For å få til en slik styrking må det settes av en milliard kroner på statsbudsjettet som må øremerkes til det kommunale barnevernet, blant annet til å øke antall ansatte i barnevernet med opp mot 1 000 nye stillinger.» Eg lurer på om vi kan vente oss eit slikt forslag på neste års statsbudsjett, ut frå det som familiepolitisk talsperson i SV har lansert i Moss Avis. Eg reknar med at dette er noko regjeringspartia står samla bak.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-26:
Eg reknar med at statsråden har fått vitamin til barnevernet, frå omsorgsbarn til omsorgsforeldre, kor dei gir kloke råd til oss politikarar. For dei som er fosterforeldre, er ei av utfordringane å få god oppfølging. Eg skjøner veldig godt at mange fosterforeldre som gjer ein kjempejobb, er frustrerte når dei må forhandle med den enkelte kommune for å få dekt utgifter til fagleg oppfølging. No har statsråden teke tak i dei faglege økonomiske rettane til dei statlege fosterforeldra, men det gjeld altså berre 15–20 pst. Resten av fosterforeldra – dei kommunale – har ikkje fått noko. Ein har sagt at det skal utgreiast, det skal drøftast, og ein skal ha samtaler med KS her og der. No vil vi ha konkret handling, og desse fosterforeldra er utålmodige. Eg forventar at statsråden kan levere noko konkret – ikkje berre at ein skal vurdere, og at ein skal ha samtaler. Vi må få konkrete lovnader overfor fosterforeldra.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2009-05-26:
Nokre kommentarar på slutten av debatten her: Når det gjeld anbodsproblematikken, trur eg ikkje vi kjem i mål på den måten at vi blir einige med statsråden. Eg trur ikkje eg skal bruke tid på å repetere Kristeleg Folkeparti sitt standpunkt der, det er godt kjent frå tidlegare. Vi håper i det lengste at Regjeringa justerer kursen betydeleg meir enn dei har gjort, men eg lèt det liggje og viser til tidlegare innlegg om det. Når det gjeld finansieringa av barnevernet og den statlege reforma som det har blitt vist til – med Laila Dåvøy sin viktige innsats på dette feltet – var det ei stor reform, og ein visste ikkje kva det ville koste. Når ein skal ha ei så stor reform, må ein følgje utviklinga nøye, og kvart år blei det lagt inn meir pengar til barnevernsreforma. Samtidig blei det frå statsråden si side sagt at barnevernslova skulle følgjast. Vi såg at utgiftsbehovet har vakse kraftig, og det har òg denne regjeringa opplevd og følgt opp med meir midlar, men vi ser at det framleis er behov for meir midlar til barnevernet. Når det gjeld fosterforeldre, har eg lyst til å knyte nokre fleire kommentarar til det. Det å vere fosterforeldre er det viktigaste tiltaket innafor barnevernet, vi veit at den jobben dei gjer, er utruleg viktig. Då er det òg viktig at dei føler at samfunnet verdset det arbeidet dei gjer. Når ein då opplever at kvar enkelt må ta sin kamp med kommunen om korleis det skal følgjast opp, om dei skal få besøksheim, og om ein føler det er lagt til rette, når ein veit at alternativet for staten kanskje er ei institusjonsplassering som kostar mangfaldige tusen meir, er det faktisk viktig å heve statusen ved det å vere fosterforeldre og vise at dei blir verdsette. Då er dei økonomiske og sosiale rettane som blir gitt dei, viktige. Så seier statsråden at ho ikkje kan gjere noko anna enn å snakke med KS. Det er eg ikkje einig i, for dersom staten vil lyfte dette opp, går det òg an å gi sentrale forskrifter, det går an å gi føringar som stat og seie at vi skal vere med og bere ein større del av utgiftene på dette, for det er faktisk det viktigaste barnevernstiltaket vi har. Ein kan setje seg ned i lag med dei organisasjonane det gjeld og diskutere og lytte til dei som er fosterforeldre, for dei er heilt uvurderlege i dette arbeidet. Derfor meiner eg at statsråden fullt ut har moglegheita til å gjere meir konkret på dette området. Eg håper inderleg at ho nyttar den moglegheita i tida framover.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-05-26:
Jeg skal ikke være så slem å konfrontere statsråden med SV-uttalelser. Jeg tenkte jeg bare skulle konfrontere henne med spørsmål som barnevernsansatte i Oslo faktisk har stilt, og som jeg egentlig ikke syns at statsråden svarte på i innlegget. Hun skal få en ny sjanse. Når barn er igjen på institusjoner som ikke har driftsavtale – og det er jo en grunn til at de ikke har driftsavtale; statsråden oppgav i sitt svar at det er kvalitet som er hovedgrunnen til det – kan man være bekjent av det, av at man lar barn være igjen på institusjoner som man mener ikke er kvalitetsmessig gode nok til å kunne ha en driftsavtale? Jeg har stor forståelse for langsiktigheten i planene for et barn. Men her må det være klart at noe i statsrådens politikk bryter med hverandre. Er det barnet og kvaliteten rundt barnet som er viktig, er det langsiktigheten som er viktig, eller er det å klare å få til driftsavtale, etter departementets planer?
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-05-26:
Jeg vil også benytte sjansen til å komme med noen kommentarer. Venstre er veldig enig i at barn ikke skal sitte i fengsel, og verdsetter alle tiltak for å unngå det. Jeg syns også det er viktig når barn er under barnevernets omsorg, at de er under den samme autoritet som enhver foresatt ville hatt overfor de samme barna. Jeg mener at barnevernet har rett til å ta bort en mobiltelefon eller si at barnet ikke får være på Facebook, slik foreldre kan gjøre. Den autoriteten skal barnevernet ha, på samme måte som foreldre. Så er jeg veldig enig i at vi må begynne å gi mer kred til fosterforeldre for den jobben de gjør, slik at de ikke føler at de må kjempe mot kommuner og mot systemer. Der er jeg helt enig i det Molvær Grimstad sier. Men jeg syns også at vi skal bli dyktigere til å bruke fosterforeldre i ettervern. Når det gjelder de barna som har vært hos fosterforeldre, og som beveger seg inn i perioden for ettervern, mener jeg at fosterforeldre kanskje er den beste formen for ettervern. Det handler om perioden mellom 18 og 24 år, som er den perioden hvor man kan ha behov for å komme hjem og ha en sofa å ligge og gråte på når kjæresten har slått opp, å komme hjem med en stor dunk skittentøy, å komme hjem for å robbe kjøleskapet, eller komme hjem for å krangle med noen om hvilken videreutdanning man egentlig skal ta – noe som gjør at man til slutt kan bli så fandenivoldsk at man faktisk tar den utdannelsen foreldrene ikke tror man klarer, men som man sannelig skal vise dem at man klarer. Der tror jeg fosterforeldre har en veldig viktig rolle, også i ettervern. Jeg tror at de kan gjøre en veldig god jobb på ettervernssiden, slik at man – som mange av de barnevernsansatte har sagt til meg – ikke får en sosialkontorfunksjon, men at man faktisk får en barnevernstilnærming på ettervernet. Jeg tror også – jeg ser at Senterpartiet har valgt ikke å delta i denne debatten – at de små barnevernene og de små kommunene er en kjempeutfordring framover. Derfor har Venstre i sitt stortingsvalgprogram vedtatt en kommunereform for å øke kvaliteten nettopp på de offentlige tilbudene som gis. Jeg tror det i veldig mange små kommuner med veldig små barnevern er vanskelig å holde det faglige nivået, det er vanskelig å gå inn i alle typer familier. Som jeg tok opp i den forrige barnevernsdebatten vi hadde her, tror jeg det i små kommuner med små barnevern kanskje er vanskeligst å gå inn i familier med høy status. Den familien som kanskje ofte er innom sosialkontoret, er det lett for barnevernet å gripe inn i, men i høystatusfamilier i små kommuner med små barnevern tror jeg barn kan lide stor overlast fordi man ikke har tyngde nok til å føle at man kan gå inn i dem.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Jeg vil si at mange av de hjelpetiltakene som vi har satt i gang i barnevernet den siste tiden, handler om hjelpetiltak i familien. Mye i barnevernsreformen handler jo nettopp om det. Dersom en 14-åring har begynt å utvikle atferdsproblemer, kan det i mange tilfeller være mye bedre å få hjelp hjemme enn å ta barnet på institusjon. Vi har gjennomført en rekke tiltak for å få mer kontroll med rusproblemene på institusjonene. Det handler om skolering. Derfor ønsker vi å intensivere arbeidet med skolering av dem som jobber i barnevernet. Vi har også bedt fylkesmannen ta ekstra hensyn til dette når man gjennomgår tilsynsrunder. Når det gjelder rettighetsforskriften, er jeg ikke ferdig med det arbeidet. Jeg har hatt møte med mange av dem som har vært framme i norsk media, som har fortalt meg hvordan rettighetsforskriften ikke alltid fungerer for dem. Vi vet også at fylkesmenn praktiserer denne rettighetsforskriften forskjellig. Jeg er ikke fornøyd med rettighetsforskriften slik den er i dag, og slik den praktiseres. Det har vært mange kritiske røster, og den kritikken vil vi ta med i arbeidet med en ny rettighetsforskrift.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Vi har gjennomført prosjektet «Et åpent barnevern». Det har ført til at mange barnevernsansatte har gått ut med informasjon som de tidligere sa var taushetsbelagte opplysninger. Vi har jo sett at når barnevernsansatte har blitt mer åpne, har det også styrket tilliten til barnevernet. Det har ikke vært et ingen-kommentar-barnevern i den grad det har vært i de siste årene. Det mener jeg har ført til en positiv utvikling. Når det gjelder ulike typer hjelpetiltak, vil jeg si at etatens nettsider er veldig gode og gir meget god informasjon om det varierte tilbudet som kan gis innen det statlige barnevernet i dag. Men jeg mener at vi trenger en mer systematisk presentasjon av ulike former for kommunale hjelpetilbud, for her er det stor variasjon i tilbudet, og tilbudet er ikke alltid så kunnskapsbasert. Jeg vil legge vekt på å presentere bedre kunnskap til kommunene om hvilke kommunale hjelpetiltak som man kan sette i verk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Jeg deler representantens bekymring for det kommunale barnevernet. Blant annet har fylkesmannen i Oslo gjennomført en undersøkelse av veldig mange henlagte saker som viser at man i mange av disse sakene skulle ha gått videre med tiltak. Så i mange kommuner sliter det kommunale barnevernet. Derfor har dette fått en veldig grundig omtale i kommuneproposisjonen. Faktisk har barnevernet aldri fått en tilsvarende omtale som det den har fått i denne proposisjonen. Når det gjelder budsjettet til høsten, ønsker vi fram mot framleggelsen av statsbudsjettet å ha en dialog med KS med tanke på styrking av det kommunale barnevernet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Når det gjelder spørsmålet om hvordan anbudsreglene fungerer i Oslo, er det en del av Oslo kommunes barnevern. De har jo, som representanten er kjent med, også ansvar for andrelinjetjenesten, slik at de har et noe annet system enn det vi har i det statlige barnevernet. I Oslo konkurrerer bl.a. kommersielle og ideelle institusjoner på helt like vilkår. Vi har en noe annen modell i det statlige barnevernet. Så representanten får gå videre til Fremskrittspartiet og Høyre i Oslo for å få detaljer om hvordan barnevernsansatte i Oslo opplever dette og anbudsrundene der. Når det gjelder hvordan dette fungerer i det statlige barnevernet, skal det gjøres individuelle vurderinger. Hvis det er slik at en institusjon har svært dårlig kvalitet, bør barnet flyttes. Hvis det er slik at tilbudet er forsvarlig og det er til barnets beste at det blir boende, skal barnet bli boende. Men her finnes det altså ingen ideologiske svar. Det skal gjøres individuelle vurderinger, til beste for det enkelte barn.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Som representanten Molvær Grimstad er kjent med, kan ikke jeg pålegge KS å gjennomføre en avtale. Det må jeg, som statsråder før meg – og som Kristelig Folkepartis statsråder også måtte – gjøre i samarbeid og samtale og gjennom forhandlinger med KS. Vi ønsker selvfølgelig at de kommunale fosterhjemmene skal få bedre rettigheter. Vi har gått foran nå når det gjelder de statlige fosterforeldrene. Vi ønsker altså bedre rettigheter for de kommunale fosterforeldrene, men det gjør vi – enten representanten liker det eller ikke – i samarbeid med KS.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Jeg registrerer at representanten Molvær Grimstad påstår at hun ikke er enig med meg når det gjelder anbudspolitikken, og at hun ikke kommer til å bli det heller. Jeg tror vel representanten har vesentlig større problemer med å bli enig med Venstre og Høyre i disse spørsmålene. Det er langt større avstand til de tidligere regjeringskollegene enn det som nå er tilfellet. Vi har vel aldri gått så langt i å samarbeide med ideelle organisasjoner som vi gjør nå. Så sa Olemic Thommessen at jeg nærmest gikk inn for likebehandling av offentlige og private institusjoner. Da har ikke representanten fulgt særlig nøye med, for jeg brukte begrepet likebehandling da jeg karakteriserte og gjorde rede for hvordan barnevernet fungerer i Oslo. Slik er det ikke i staten, og jeg har den samme politikken som mine forgjengere på dette området. Jeg har aldri sagt at vi skal fase ut de private institusjonene. De utgjør jo halvparten av institusjonsplassene i dagens barnevern. Tvert imot mener jeg at dagens regjering har et veldig pragmatisk syn på dette. Vi ønsker å utnytte kapasiteten i det statlige apparatet først. Deretter vil vi ta i bruk ideelle og så kommersielle aktører. Jeg vet ikke om representanten merket seg det jeg sa om forskningsmiljøer i min redegjørelse. Men jeg ønsker altså en åpen diskusjon om flere typer metoder som vi bruker i barnevernet. Så vil jeg si at de ansatte i direktoratet har gjort en stor jobb for å sikre kvaliteten i institusjonene de siste årene. Det blir gitt et mye mer differensiert tilbud, for barn som trenger en institusjonsplass, trenger ikke bare en seng, de trenger også et behandlingstilbud. Derfor er jeg glad for at vi har klart å utvikle kvaliteten i institusjonene den siste tiden. Så har jeg merket meg det representanten May-Helen Molvær Grimstad sier om de kommunale fosterhjemmene. Jeg ser også behovet for bedre rettigheter for de kommunale fosterhjemmene, og jeg kommer til å gå videre i en dialog med KS om dette. Det vi har gjort fra statens side, er bedre oppfølging og veiledning. Der har det vært et stort trykk de siste årene. Jeg vet at Forsterhjemsforeningen er mer fornøyd med det tilbudet de har fått nå, enn det de har fått tidligere. Så nevnte representanten Ulf Erik Knudsen sin erfaring med de kommunale barnevernsnemndene. Jeg vil jo, som representanten May Hansen, heller ikke tilbake til at folkevalgte skal sitte og ta den type faglige vurderinger. Det er vanskelige etiske dilemmaer, og det krever høy faglig kompetanse. Men det som var tilfellet tidligere, var at kommunepolitikere kunne mer om den enkeltes historie. De hadde barnevernsbarnas historier under huden. Jeg tror det er noe vi har mistet der, så jeg ønsker mer kontakt mellom kommunepolitikere og dem som jobber i det lokale barnevernet, for å få vite om en annen side av barns virkelighet i den enkelte kommune.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Som representanten Olemic Thommessen er kjent med, er det en prioritering av hvilke typer institusjoner vi bruker. Vi fyller opp kapasiteten i det statlige barnevernet først. Det å la statlige institusjonsplasser stå ubrukt er ikke i overensstemmelse med målet om at vi skal sørge for barnets beste. Ledig kapasitet er ikke god ressursutnyttelse, som Høyre tradisjonelt sett er for. Dernest prioriterer vi ideelle aktører, og så kommersielle – rett og slett fordi vi ønsker at pengene i barnevernet skal gå til barna. Vi har sett enkelte private aktører ta ut store overskudd. Det er heldigvis redusert. Når vi bruker penger i det statlige barnevernet, vil vi at pengene skal gå til barna. Det er en rent pragmatisk holdning. Her er det Høyre som er ideologiske og ønsker privatisering for privatiseringens egen skyld. Vi har også sett i Oslo – med det systemet vi har der – at det legges avgjørende vekt på pris når man skal velge ulike typer institusjoner, så kvalitet i det statlige barnevernet er det aller mest avgjørende når vi skal kjøpe institusjonsplasser. Så vil jeg si til representanten Skei Grande at det er der man har de strengeste adferdsparagrafene man i dagens rettighetsforskrift har anledning til å gå inn og legge beslag og kontrollere barna i stor grad. Det er ikke sikkert at dagens rettighetsforskrift er tilpasset den moderne elektroniske virksomhet, og derfor bør vi sørge for dette. Til slutt: Små barnevern – små kommuner. I Troms – som representanten Tove Karoline Knutsen var inne på – er det en barnevernsansatt som har skrevet en bok som heter Kommuneheks på slak line. Den forteller om den vanskelige jobben det kan være for mange barnevernsansatte i små kommuner å gå inn i noen av de aller vanskeligste konfliktene i vårt samfunn. Jeg tror vi har noe å lære av dette. Jeg tror på mer interkommunalt samarbeid. Jeg tror at forholdene mange ganger kan bli for små – det er for vanskelig. Mange av dem som gjør en viktig jobb i det kommunale barnevernet, sender vi inn i noen av samfunnets aller vanskeligste konflikter. Derfor er jeg glad for at barnevernet har fått økt tillit de siste årene. Den store utfordringen i tiden som kommer, er å styrke det kommunale barnevernet, slik at barnevernet kan komme inn tidligere.
Trond Helleland (Høyre), 2009-05-26:
Det er ganske greit å kunne snakke på vegne av en saksordfører når det er en enstemmig innstilling. Dette er jo et direktiv fra EU som har som hovedformål å harmonisere de ulike nasjonale ordningene for sertifisering av lokomotivførere – dette for å gjøre det enklere å bruke lokomotivførere på tvers av landegrensene. Komiteen er positiv til direktivet, ikke minst fordi det betyr at det for Norges del vil bli lettere å skaffe kompetent lokførerpersonell. Vi så i fjor at NSB og jernbanen slet med å skaffe kvalifisert personell. Ved å bruke dette EU-direktivet på en positiv måte vil det være enklere å skaffe kompetent personell på tvers av landegrensene. Komiteen viser også til at en vil oppnå bedre interoperabilitet i det felles europeiske jernbanetransportmarkedet, samtidig som det opprettholdes et høyt sikkerhetsnivå på jernbanen. Når en får denne sertifiseringsordningen, er det viktig at den følges opp. I Norge er det Jernbanetilsynet som får hovedansvaret for å føre tilsyn med lokførere og fastlegge nasjonale kriterier for eksaminatorer. Dette direktivet krever også en del lovendringer, og det vil vi komme tilbake til i forbindelse med Ot.prp. nr. 63, som skal behandles senere i dag. Utenrikskomiteen har behandlet saken og hadde ingen merknader til transportkomiteens behandling. Så med det anbefaler vi komiteens innstilling.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-26:
Då skal ikkje eg bruka ordet «bløff» om Framstegspartiet, men berre visa til det som står i merknadene, og som nestleiaren i Framstegspartiet er litt irritert over at me tek opp, nemleg dei faktiske forholda knytte opp mot kva ein har gjort i Oslo FrP, der m.a. Siv Jensen er medlem. Der har ein altså, saman med dei andre partia i Oslo, bedt Stortinget om å endra lovverket sånn at det er mogleg å nytta bompengar til drift av kollektivtransport. Det har Framstegspartiet i Oslo vore med på å be om, og det har då eit fleirtal på Stortinget, inklusiv regjeringspartia, støtta og meint var ei god sak. Det faktiske forholdet er altså at det er byrådet i Oslo, i samarbeid med Akershus, som har kome med ein søknad til Regjeringa om å endra lovverket. Det har Framstegspartiet vore med på. Dei har i Oslo vore med på at ein skal kunna bruka bompengar til drift av kollektivtransporten, og det er bra. Men det vil altså ikkje Sandberg vedkjenna seg. Så til historia om budsjetta. Det kan godt vera at Sandberg har rett i det, men uansett er det iallfall to budsjett der Framstegspartiet hadde kunna gått til Bondevik og sagt at no skal me forhandla budsjett, det er eit krav frå oss, og det kravet er så sterkt at me vil ikkje vera med på noko budsjett med dykk om me ikkje får det gjennomført. Bommane i Noreg skal vekk. Me skal ikkje flå bilistane lenger. Me skal ikkje driva med landevegsrøveri. Dette er ei så viktig sak at dette må me faktisk få på plass i budsjettet. Men det skjedde ikkje. Ein bad ikkje om 5 milliardar kr. Ein fekk skarve 1 mill. kr i auke på vegvedlikehaldet i budsjetta ein behandla. Ein kan ikkje vera særleg stolt av det om ein meiner alvor med å vera rein og rank på bompengefronten. Så blir det referert til bybane, klimaproblematikk og rushtidsavgift. Det er heilt riktig at det i klimaforliket står at ein må redusera biltrafikken for å få pengar frå belønningsordninga. Og ein effektiv måte å gjera det på, viser det seg, er det som ein gjer i Stockholm. Så sa eg i mitt innlegg at NHO – Bedrifts-Noreg – ber om dette, men Framstegspartiet er ikkje eit bedriftsvenleg parti, så dei er imot dette. Dei vil at bilistane skal stå i bilkø og tapa pengar. Dei vil at næringslivet skal stå i timevis og sleppa ut klimagassar, og altså tapa pengar på å stå i bilkø. Det er ein vilja politikk. For det som verkar, vil ein ikkje gjera. Bybana er ei veldig viktig sak for regionen. Eg er glad for at det er stor tilslutning på Stortinget til dette, og eg håper at det som SV foreslo i 1993, snart blir realisert.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-26:
Eg beklagar at eg brukte omgrepet «landevegsrøveri». Det trudde eg var noko som blei brukt ofte her av eit anna parti, men det er tydelegvis ikkje sånn. Men eg har registrert at det iallfall blir brukt mykje i aviser o.l. som eit poeng Så må eg seia til Framstegspartiet at det er tydeleg at me er inne på noko her, i og med at engasjementet er så stort for å bevisa at ein eigentleg er imot bompengar. Men det som er dei faktiske forholda, er at byrådet i Oslo, som altså Framstegspartiet er ein del av, bad oss om å gjera om lovverket, sånn at det var mogleg å ta midlar frå bompengar til kollektivtransporten. Det er dei faktiske forholda. Det er eit godt forslag som fekk støtte i Stortinget. Det er altså etter ønske frå Framstegspartiet, bl.a. i Oslo, at Regjeringa føretek denne endringa. Det er det som står her. Det er rett, det. Det er det som står: Etter ønske frå m.a. Oslo og Framstegspartiet, med Oslo Framstegsparti i spissen, har Regjeringa endra lovverket på dette punktet. Når det gjeld dette med det lokale initiativet, er det ikkje sånn at alle lokale initiativ blir tekne omsyn til, men det er sjølvsagt viktig for storting og regjering å høyra på kva lokaldemokratiet ber om. Og når lokaldemokratiet i Oslo, med Framstegspartiet «i regjering» i Oslo, ber om noko frå oss, så må me høyra etter. Og då høyrde me altså så godt etter at me godtok forslaget frå Framstegspartiet i Oslo om at ein skal kunna bruka bompengar til drift av kollektivtransport. Sjølv om SV no refererer til NHO og at dei er for rushtidsavgift, så er det ikkje sånn at Stortinget i dag vedtek ei rushtidsavgift. Det Stortinget har vedteke, det er ein avtale, eit klimaforlik, der det står at ein skal redusera biltrafikken. Då er altså det ein måte å gjera det på, som SV støttar, og som eg håper kjem i gang i Kristiansand. Regjeringa forhandlar no om ei belønningsordning, slik at det skal kunna komma forsøk med dette i Noreg. Det er veldig lurt. Men det er sjølvsagt ikkje lurt dersom du gjev blaffen i klimagassutslepp og gjev blaffen i kva næringslivet skal tena av pengar. Då må du berre tura fram sånn som no: meir biltrafikk, meir bilkøar – og det er altså det som er Framstegspartiet sin politikk. Me andre prøver å redusera klimagassutsleppa. Me prøver å høyra på organisasjonar når me meiner dei seier noko lurt. Framstegspartiet kjører opplagt sitt løp i denne saka, som i andre saker. Og landsmøtet har vist at det er det dei skal vinna valet med: visa at det er dei som gjer noko heilt anna enn alle andre – uansett kor feil det er.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
La meg først presisere at når Fremskrittspartiet ikke vil ha flere bompengesaker til Stortinget, er det fordi vi vil fjerne ordningen. Da er det heller ikke behov for enkeltvis å tildele særbeskatningsmyndighet. Det vi er opptatt av, er å få klarere svar og ikke minst avklaringer når det gjelder EU-direktivet og innslaget i eksisterende og vedtatte bomordninger. Jeg har funnet et eksempel på lastebil/vogntog Oslo–Stavanger. Der øker prisen fra 240 kr med over 100 kr – det er altså en kraftig økning i transportkostnadene innenfor rammen av eksisterende bompengenett. Når kommer det avklaring på dette? Når vil Stortinget få en avklaring, og, ikke minst, når vil de som bruker veien til å transportere varer, få en avklaring på hvordan dette direktivet vil slå inn i norsk veifinansiering?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Representanten Rudihagen gjør helt rett i å minne om hva denne saken gjelder, og den gjelder 400 mill. kr i ekstra brukerbetaling på Nord-Jæren. Men samtidig er det slik, som jeg sa i mitt første innlegg, at dette er den første av fire slike saker som kommer på slutten av denne sesjonen og denne perioden, hvor det har vært en hel rekke saker, mellom 20 og 30 – nærmere 30 – saker hvor det legges ut heftige regninger til bilbrukerne. Og i de fire sakene, vi behandler nå den første av dem, er det altså slik – og nå må jeg gjenta det også – at det skal kreves inn 5 400 mill. kr i bompenger. Samtidig skal de samme bilistene som skal betale disse 5 400 mill. kr i bompenger, også betale 5 400 mill. kr i rentekostnader, og 90 mill. kr, altså nesten 100 mill. kr, i innkrevningskostnader. Det er urimelig dyrt. Det er også grunn til å minne om at det er Stortinget som fatter beslutning om disse sakene. Det er her beslutningene fattes, derfor er det her debatten skal foregå, og det er her alternative løsninger fremlegges. Det har Fremskrittspartiet hatt i alle disse nærmere 30 bompengesakene som blir behandlet i Stortinget i denne perioden. I denne perioden har altså denne regjeringen villig lagt ut nye regninger, bruken av bompengefinansiering har økt med over 30 pst., og jeg gjentar også at det ligger nye regninger klare. Det ligger en bompengeregning klar for videre veiutbygging over hele Norge på 75 milliarder kr i de neste ti årene. Og det kan jo ikke være fordi det mangler penger i statskassen. Tvert imot: Når det nå er enda mer ledig kapasitet enn det vi har hatt tidligere i denne perioden i Norge, og vi fortsatt er et rikt land, så skulle det jo faktisk være større muligheter enn på lenge til at staten kan finansiere en forsert utbygging av veinettet i Norge. I stedet ser vi at staten begrenser finansieringen sin, slik det er vist i Nasjonal transportplan, og sender nye regninger til bilistene: 75 milliarder kr de neste ti årene. Det er Fremskrittspartiet imot, og det viser vi her i Stortinget. Hver eneste gang vi behandler disse sakene, gjentar vi vårt prinsipielle syn. I tillegg til det forsøker vi også underveis å drive skadebegrensning, ikke minst når det gjelder de urimelig høye rentekostnadene og de vanvittig høye innkrevingskostnadene som legges inn i alle disse prosjektene.
Bent Høie (Høyre), 2009-05-26:
Det gror fram bompengestasjoner i dette landet, men at det gror fram i et sånt omfang at det er blitt landbruksministerens ansvarsområde, er nytt for meg! Dette er en viktig sak fordi en her løser opp viktige trafikkproblemer på Nord-Jæren. Det at en lokalt nå får muligheten til å utbygge disse veiene som vil innebære en fullføring av den første Nord-Jærenpakken, er avgjørende for å få flyt i trafikken. Selv var jeg heldig i dag morges – flyet var litt forsinket og dermed nådde jeg det. Men på grunn av akkurat disse trafikkstrekningene som vi har oppe til behandling i dag, oppstår det store trafikkproblemer også utenom rushtiden i dette området, som ikke minst også vil bli forsterket nå når Risavika havn blir mer og mer omfattende i sin virksomhet. Men representanten Langeland er inne på noe som er helt vesentlig, nemlig at på Nord-Jæren vil en ikke kunne bygge seg ut av trafikkproblemene ved kun å satse på vei. Velfungerende kollektivløsninger knyttet til dobbeltsporet på Nord-Jæren mellom Stavanger og Sandnes og et bedre busstilbud, men ikke minst også den framtidige planen om en bybane vil være avgjørende for å kunne løse trafikkproblemene på Nord-Jæren. Ved bare å bygge ut vei vil det ikke være mulig å løse de utfordringene. Derfor er jeg også glad for at flertallet i innstillingen viser til planer om en bybane. Nå er det jo sånn at Hallgeir H. Langeland der bør konsentrere sin aktivitet opp mot sine egne rød-grønne venner som styrer Rogaland fylkeskommune, for det er de som i realiteten er proppen i systemet her. Høyre-styrte Stavanger er for bybane. Høyre i fylket er for bybane. Det som vil være avgjørende for om man lykkes i å kunne bygge en bybane på Nord-Jæren, vil være at en i forbindelse med Nasjonal transportplan, som nå er til behandling i Stortinget, fra flertallets side er tydelig på at staten vil bidra også med direkte støtte til utbygging av en bybane på Nord-Jæren, sånn som man f.eks. har gjort når det gjelder bybanen i Bergen. Men med det finansieringssystemet som Regjeringen foreslår, med overgangsordningen som er over i 2013, vil det ikke være mulig innenfor tenkelige rammer for fylkeskommunal finansiering å kunne håndtere utbyggingen av en bybane på den størrelsen som det er snakk om på Nord-Jæren. Så med mindre regjeringspartiene her snur og går med på det som Høyres, Kristelig Folkepartis og Venstres landsmøter har vedtatt, nemlig at staten fortsatt skal ha et finansieringsansvar for den type kollektivinfrastrukturinvesteringer i storbyområdene, vil det ikke være mulig å realisere et bybaneprosjekt på Nord-Jæren. Jeg håper at representanten Langeland jobber sterkt for det internt i komiteen, og ikke minst at han også hvisker noen ord i øret på sine rød-grønne kollegaer i Rogaland fylke om at de også må stå på for en slik løsning for at vi skal kunne realisere det som jeg oppfatter er Hallgeir H. Langelands drøm. Hans beste våpendrager i denne drømmen er altså Høyre og ikke hans egne rød-grønne politikere i Rogaland fylke.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Jeg kan aller først berolige representanten Høie med at jeg er her i dag kun som olje- og energiminister og vikarierende samferdselsminister, og at landbruksministeren er igjen i Landbruksdepartementet, så frykten for en eventuell vekst av nye bomstasjoner ligger antakelig litt på siden slik sett. Jeg er glad for at Stortinget i dag slutter seg til forslaget om å fullføre Nord-Jærenpakken. Som det klart går fram av både innstillinga og diskusjonen her i dag, er alle partiene, med unntak av Fremskrittspartiet, enige om å følge opp det vedtaket som Rogaland fylkeskommune fattet 10. desember 2008. De endringene som fylkeskommunen da gikk inn for, er beregnet å gi om lag 400 mill. kr mer i inntekter de to og et halvt årene som er igjen av bompengeperioden. Noen av disse pengene vil gå til å sikre fullfinansieringa av rv. 510, Solasplitten, et prosjekt som også ble presentert i statsbudsjettet for 2009. Etter de prioriteringene som ligger i fylkeskommunens vedtak, vil en stor andel av de ekstra inntektene gå til å bygge nye kollektivfelt bl.a. på rv. 44 og rv. 509. Dette er viktig for å bedre miljøet og trafikkforholdene på Nord-Jæren. Jeg er også spent på hva som vil komme fram i den konseptutvalgutredninga om transportsystemet på Jæren som fylkeskommunen nå er i sluttfasen av. Et viktig spørsmål i denne utredninga er på hvilken måte det kollektive transporttilbudet best kan forbedres. Er det kombibane, bybane eller ulike bussløsninger som vil gi det beste tilbudet? Denne konseptutvalgutredninga og en ekstern kvalitetssikring av den vil ligge som en sentral premiss for en videreføring av Nord-Jærenpakken i en framtidig Jærenpakke 2. Jeg har merket meg at komiteen også ser fram til denne utredningen. Så har det foregått en liten debatt i forkant her med bl.a. Fremskrittspartiet knyttet til bompenger som sådan. At Fremskrittspartiet ikke er fornøyd med at lokale myndigheter, med fylkeskommunen i spissen, faktisk ser det som den beste løsninga å gå inn for å øke bompengetakstene, skal jeg vel ikke si er direkte overraskende. At Fremskrittspartiet heller ikke vil at Regjeringa skal legge fram bompengesaker for Stortinget så lenge vi ikke er blitt enige med EU om hvordan vi skal tilpasse oss et direktiv fra Brussel, er heller ikke overraskende. Som samferdselsministeren skrev i brev til transport- og kommunikasjonskomiteen 27. april i år, er departementet «i dialog med Kommisjonen om mulige tilpasninger eller eventuelle overgangsordninger. Før det foreligger et resultat av dette arbeidet, er det vanskelig å si noe eksakt om tidspunkt for og på hvilken måte direktivet skal implementeres i norsk rett.» Disse merknadene og forslagene fra Fremskrittspartiet kan slik sett bare ses på som et ledd i å synliggjøre partiets prinsipielle motstand mot bompenger. Jeg er, i likhet med Stortinget, glad for at det på tross av dette, har gått raskt å få denne saken opp og fram til vedtak her i salen i dag, og vil benytte anledninga til å takke for det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Det er ikke mulig for meg å si noe mer enn det jeg sa i mitt innlegg. Departementet er i prosess rundt dette spørsmålet nå med Kommisjonen. Jeg vet at samferdselsministeren selv er opptatt av å finne en rask løsning på dette, men det er en jobb som må gjøres med det materielle innholdet i saken. Før en har oversikt over det, er det heller ikke mulig eksakt å gi noe tidspunkt i henhold til det spørsmålet som blir stilt. Så svaret mitt er det samme som det jeg sa ifra talerstolen nettopp: Det jobbes med saken og med en ambisjon om å få den avklart så raskt som overhodet mulig.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Saksordføreren og jeg har det til felles at vi i dag diskuterer en vegstrekning som vi begge kommer til å få stor glede av, og som for den delen av landet vi kommer fra, er en stor og viktig sak. Det er ikke tvil om, som andre har påpekt, at for innbyggerne i Vestfold og Telemark er det en betydelig beslutning som Stortinget nå kommer til å fatte. Så bør innbyggerne i de samme fylkene være glad for at det er et flertall i Stortinget for en løsning som er realistisk og sånn sett lar seg gjennomføre, og ikke bare egner seg på papiret. Jeg er glad for at Stortinget i dag vil slutte seg til framlegget om finansiering og utbygging av E18 sør i Vestfold. Proposisjonen tar for seg utbygging og finansiering av E18 på strekningen Sky–Langangen i Vestfold og Telemark samt en omtale av samlet utbyggings- og finansieringsopplegg for hele strekningen Gulli–Langangen langs E18. Strekningen Sky–Langangen har nå noe av den dårligste standarden på hele E18 mellom Oslo og Kristiansand, og utbyggingen vil gi store framkommelighets- og trafikksikkerhetsgevinster. Det er gevinster som det er viktig å få hentet ut raskt, og det er bevilget midler til dette prosjektet i tiltakspakka, slik at utbygginga kan starte opp så snart som mulig. Jeg har merket meg at opposisjonspartiene hadde ønsket en helhetlig utbygging av strekningen Gulli–Langangen, og at utbygginga skulle vært organisert som et OPS-prosjekt. Til det vil jeg si at en slik sammenhengende utbygging ville ha forsinket hele utbygginga, ettersom de nødvendige lokale planavklaringene ikke foreligger. Det har derfor vært mest hensiktsmessig å bygge ut strekningen parsellvis, slik det nå blir gjort. Evalueringa av de gjennomførte OPS-prosjektene i vegsektoren har vist at en ikke oppnår lavere kostnader med en slik organisering, men at en kan få noe raskere prosjektgjennomføring. I den sammenheng vil jeg peke på at det på strekningen mellom Kopstad, ved innkjøringa til Horten, og Langangen vil være en kontinuerlig utbygging. Umiddelbart etter at Kopstad–Gulli stod ferdig, startet utbygginga av Langåker–Bommestad. Når den parsellen står ferdig nå til sommeren, starter arbeidet på strekningene Sky–Langangen og Gulli–Langåker. Strekningen Bommestad–Sky vil etter planen følge etter det. Rekkefølgen for utbygginga er basert på å bygge ut først der behovet er størst. Utbygginga av E18 gjennom Vestfold viser at tradisjonell organisering og finansiering også kan sikre rasjonell og effektiv utbygging. Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti sier i innstillingen at lokale myndigheter har vært svært kritiske til størrelsen på bompengene i denne utbygginga. Jeg vil få minne om at begge de involverte fylkeskommunene har fattet vedtak der de slutter seg til det finansieringsopplegget som ble skissert i forrige Nasjonal transportplan, og at den statlige delen av finansieringa i det endelige finansieringsopplegget er høyere enn det som ble lagt til grunn der. Jeg er, i likhet med Stortingets flertall, tilfreds med at tidligere vedtatt framdrift kan følges, slik at utbygginga kan starte om kort tid.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Ja, det siste er selvsagt korrekt – og godt er det. Det som jeg henviste til i mitt innlegg, er jo den realitet at Fremskrittspartiet og representanten Hoksrud gir inntrykk av at den løsningen som partiet skisserer, er en løsning som lar seg gjennomføre. Det er det ikke. Det vet representanten Hoksrud også når alt kommer til alt, for det er ikke flertall for en slik løsning. Det betyr at Fremskrittspartiets kamp for løsninger basert på full statlig finansiering og ikke noen bompenger, ikke blir til noe annet enn at saker og prosjekter blir utsatt – hvis en skal kjempe den kampen innenfor andre konstellasjoner. Så den måten prosjektene kan bli realisert på for innbyggerne i Telemark og Vestfold, er gjennom en kombinasjon av statlig pengebruk, som vi gjør her nå, og bompengefinansiering. På den måten får vi bygd E18 i Vestfold nå, og vi får bygd andre prosjekter i Norge senere.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
I forhold til finansiering: Det er jo i realiteten slik at hvis man innenfor statlige budsjetter skulle økt finansieringsandelen av dette prosjektet, ville det tatt lengre tid å realisere det – om man har noen økonomiske rammer å forholde seg til i budsjettpolitikken, som det store flertallet av partiene på Stortinget faktisk har. Det betyr at en kombinasjon av statlig finansiering og brukerfinansiering er den raskeste måten å få igangsatt disse prosjektene på. Og det er til glede for innbyggerne i Telemark, som både representanten Hoksrud og jeg på sett og vis representerer, og innbyggerne i Vestfold. Når det gjelder framdrift, viser denne saken at en ved å gå på de prosjektene som har vært mest modne, og realisere dem, har man lagt opp til at denne strekningen kan realiseres raskere enn hva alternativet hadde vært.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-05-26:
Jeg ser dette som en naturlig og viktig oppfølging av arbeidet som ble startet under regjeringa Bondevik II på dette området, og som resulterte i at det i 2006 ble etablert en nasjonal standard for elektronisk billettering. Denne standarden legger til rette for innføring av et nytt nasjonalt reiseprodukt, f.eks. et kort, som skal gjøre det mulig å foreta sammenhengende, sømløse reiser på kollektive transportmidler, uten å måtte løse ny billett ved eventuell omstigning underveis. Jeg er helt enig med forslagsstillerne i at det bør etableres et sentralt avregningssystem, slik at de transportselskapene som har innført elektronisk billettering, enkelt kan utvikle nye, felles reiseruter, og gjøre opp seg imellom. Som representantene peker på, må det nye systemet være underlagt felles sentral samordning og oppgjør operatørene imellom. Derfor utredet Samferdselsdepartementet i 2008, i samarbeid med fylkeskommunene, Transportbedriftenes Landsforening, Vegdirektoratet og NSB, ulike modeller for hvorledes de løpende, merkantile, tekniske og administrative oppgavene best kunne ivaretas og løses. På bakgrunn av utredningen foreslo Samferdselsdepartementet å tildele midler i budsjettet for 2009 til etablering av en felles administrasjonsenhet for å forvalte elektronisk billettering. Arbeidet med å etablere enheten er i gang, under ledelse av representanter for fylkeskommunene og med deltakelse fra bl.a. Samferdselsdepartementet. Det er et mål for arbeidet at grunnlaget for å etablere administrasjonsenheten skal være klart innen utgangen av året. Forslagsstillerne mener det bør være obligatorisk for fylker og transportører å knytte seg til avregningssystemet. Det er i dag ikke obligatorisk å innføre elektronisk billettering, men dersom et selskap velger å innføre det, skal systemet følge den nasjonale standarden. Samferdselsdepartementet legger ikke opp til at det skal bli obligatorisk å knytte seg til den nye enheten som skal administrere systemene. Jeg mener det er best i samsvar med den ansvarsdelingen vi har for kollektivtransporten, der fylkeskommunene er ansvarlig for den lokale kollektivtransporten. I tillegg fins det flere kommersielle aktører. Aktørene, enten de er offentlige eller kommersielle, har ulike behov og ulik økonomi. Jeg er redd for at et pålegg som griper inn i virksomhetenes økonomi, i verste fall kan svekke og ikke styrke kollektivtrafikken, og er i utgangspunktet skeptisk til å gjøre det obligatorisk å innføre elektronisk billettering, og å knytte seg til den nye administrasjonsenheten. Men jeg vil følge utviklinga på dette området nøye og vurdere oppfølgingstiltak dersom det skulle vise seg nødvendig. Representantene er også opptatt av personvern, og mener at ordninga med elektronisk billettering må være frivillig for de reisende, og at de elektroniske sporene som kundene etterlater seg, må behandles forsvarlig. Jeg viser i den anledning til Nasjonal transportplan, der Regjeringa har varslet at vi vil utarbeide retningslinjer for håndtering av reisedata.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Egentlig er det kanskje ikke behov for å si noe mer i denne typen saker. Flertallet, alle partiene unntatt Fremskrittspartiet, har gjort om Stortinget til et ekspedisjonskontor når det gjelder denne typen saker. Det gjenspeiles også i innlegget fra saksordføreren, og det gjenspeiles også i merknadene fra regjeringspartiene i innstillingen. Jeg finner det meget besynderlig at saksordføreren i sitt innlegg nærmest har framlagt en sak som gjelder rushtidsavgift og bybane på Jæren. Slik som jeg har tolket saksordførerens innlegg, lå det i merknadene og det som blir sagt fra flertallet, at her er det nærmest et vedtak om rushtidsavgift på Jæren. Det er det verdt å merke seg, selv om det ikke står noe særlig om det i vedtaket. Så registrerer jeg også at saksordføreren, Hallgeir H. Langeland fra SV, for øvrig også i innstillingen prøver å antyde at noen har en dårlig sak – når man skriver og er opptatt av at saker skal få en kvalitativt god behandling, så er det nærmest et bevis på at man har en dårlig sak. Beviset på at man har en dårlig sak, framgår på side 2, der flertallet, Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, ikke har noe annet å formidle enn en historieforvrengning – rett og slett bløff. Jeg går så sterkt til verks, fordi det er ikke riktig at Fremskrittspartiet framforhandlet tre budsjett med Bondevik II-regjeringen. Det er direkte feil. Fremskrittspartiet framforhandlet to budsjett med Bondevik II-regjeringen. Det tredje året kom et kabinettsspørsmål fra Bondevik II-regjeringen. Det fjerde året inngikk Arbeiderpartiet et budsjettforlik med Bondevik II-regjeringen. Det er også direkte feil at Fremskrittspartiet har endret lovverket på dette punktet, som det også står i merknaden. Men det er klart at når man må bruke den slags midler for å få gjennomført den type saker uten å ha debatt om det, tar jeg det for gitt at saksordføreren har støtte fra alle de andre partiene, både til innlegget sitt og til det som er av merknader her. Men jeg registrerer også at statsråden ikke greier å antyde på noen slags måte hva denne regjeringen vil gjøre når EU-direktivet om rabattordningen kommer til å gå igjennom både i EU og i den norske regjeringen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Dette kan jo bli morsomt. Når SV nå er blitt NHOs parti, formoder jeg at SV vil åpne for olje- og gassutvinning i nord, for det tror jeg NHO også ønsker seg. Det er jo en interessant utvikling. Fremskrittspartiet er et parti som har egen politikk. Vi vurderer ikke vår politikk ut fra NHO, LO eller andre særinteresser, slik som regjeringspartiene gjør. Så har jeg slått fast det. Men når jeg peker på side 2, viser jo flertallet til byrådet i Oslo, og til Oslo FrP. I avsnitt nr. 2 under «Eit anna fleirtal» heter det: «Dette fleirtalet vil vise til at Stortinget derfor, etter ønskje frå Regjeringa og frå m.a. Framstegspartiet, har endra lovverket på dette punktet.» Nei, Fremskrittspartiet stemte imot disse lovendringene, og derfor – jeg skal ikke bruke ordet «bløff» – omgår man her sannheten bevisst, og det er det eneste argumentet man har. Og når det snakkes om lokaldemokratiet, selvråderetten og det lokale initiativet – som jeg kaller ansvarsfraskrivelse, for man skylder på lokalpolitikerne: Lokalpolitikerne og regionalpolitikerne på Jæren vil gjøre akkurat det samme som Fremskrittspartiet. De vil at staten skal finansiere infrastrukturen, men når Langeland og andre driver med statlig utpressing, vet jo ikke disse lokalpolitikerne sin arme råd når det gjelder å få på plass en infrastruktur. Disse lokalpolitikerne lider under Stockholmsyndromet: De er gisler, og på et eller annet tidspunkt blir gislene glad i kidnapperne. Det er faktisk noen av våre politikere som har havnet i den situasjonen, og da er det alvorlig. Men hvis man skal legge til grunn dette argumentet, at lokale initiativ er overordnet lovverket, at lokale initiativ er overordnet Stortingets virksomhet, ja da blir det interessant i mange saker. Jeg ser for meg at det kommer et lokalt initiativ, der man ønsker å kreve inn ekstra skatt for å bygge ut eldreomsorgen. Da kan jo ikke det samme flertallet si nei – for det vil være et lokalt initiativ. Dette er total ansvarsfraskrivelse fra flertallet, og det tror jeg også de aller fleste har merket seg.