Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-16:
De siste 10–15 år har det skjedd en voldsom monopolisering og internasjonalisering av dagligvaremarkedet. I Norge har de fire store kjedene helt opp mot 99 pst. av omsetningen. Det sier seg selv at kontroll av så stor del av omsetningen fordelt på så få selskaper betyr mye makt på få hender. Utviklingen på dette feltet har de siste 10 år gått så langt at også Konkurransetilsynet har uttrykt skepsis mot ytterligere konsentrasjon i dagligvaremarkedet. Representantene Arnstad, Øveraas og Lund, som står bak forslaget om en utredning av markedsmakt tilknyttet matvarekjedene, viser til noen områder der de peker på at kjedenes markedsmakt kan være problematisk i forhold til sentrale samfunnsmål. Noen eksempler: Ytringsfrihet: Det er lett å tenke seg at aktører som er inne hos en av de store kjedene, vil være varsomme med kritikk av forhold mellom kjede og leverandør. Når man som leverandør i en markedssituasjon i realiteten kanskje bare har én stor kunde, vil selvpålagt lojalitet mot denne kunde strekkes langt i redsel for å kunne få sine varer kastet ut av butikkhyllene.Fri etableringsrett blir lite fri, da realiteten er at man er sjanseløs i et marked uten å knytte seg til en av de fire store kjedene. Bosettingsmønsteret trues ved at små og mindre lønnsomme butikker legges ned. Stikkord her er problemer i forhold til ting som kvantumsrabatter, pakningsstørrelser og returordninger.Arbeidsplasser i næringsmiddelindustrien blir utrygge fordi mange av disse bedriftene har kortsiktige avtaler og trang økonomi.Vedtatte mål for landbrukspolitikken blir truet gjennom kjedenes kritikk og press mot grensevernet, råvareprisene og samvirkeorganisasjonene. Slike forhold er selvfølgelig ikke noe særnorsk fenomen. I det europeiske dagligvaremarkedet har de seks største matvarealliansene ca. halvparten av markedet. En del av bildet er at utviklingen går mot større og større kontroll av totalmarkedet av multinasjonale konserner. I denne saken er komiteen delt med et flertall, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, som ikke ønsker en slik utredning, og et mindretall, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som ønsker en utredning. Flertallspartiene viser i sin begrunnelse for avvisning av forslaget til at Regjeringen har nedsatt et konkurranselovutvalg som kommer med sin innstilling våren 2003. På bakgrunn av dette mener de det ikke er hensiktsmessig å gjennomføre endringer i loven før ny proposisjon foreligger. Det samme flertallet mener videre at en slik utredning ikke er et egnet tiltak for å skape mer konkurranse og, slik disse partiene ser det, «derigjennom bedre forhold for forbrukerne». Mindretallspartiene, Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, som ønsker en slik utredning, legger som nevnt innledningsvis særlig vekt på forholdet mellom forretningskontrakter og disses betydning for ytringsfriheten, videre de små leverandørbedriftenes stilling, arbeidstakernes stilling og bosettingsmønsteret. Avslutningsvis vil jeg vektlegge viktigheten i disse spørsmål og se på hvilke konsekvenser denne utviklingen har for oss som forbrukere. Vi er vel kjent med skandalene i mange matvarebutikker den senere tid. Jeg er redd for at det som så langt er avslørt, ikke er enkeltstående tilfeller eller uhell. Det har også vist oss nødvendigheten av kontroller og styring. Nettopp fokus på forbrukernes interesser og rettigheter i dagens marked er grunnen til at vi i SV gjerne hadde sett en slik utredning i møte. Jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet i innstillingen.