Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-07:
La meg innledningsvis si at jeg deler representanten Hernæs" bekymring når det gjelder bevæpning av kriminelle miljøer. Når det gjelder representanten Hernæs" henvisning til våpenloven, vil jeg understreke at denne er et helt sentralt legalt virkemiddel i bekjempelsen av ulovlig besittelse og bruk av skytevåpen. Som andre lover gjelder denne selvsagt for alle. Politidistriktene er pålagt å prioritere bekjempelse av voldsforbrytelser og andre forbrytelser som setter liv og helse i fare. Oslo politidistrikt, som i særlig grad er berørt av gjengkriminalitet, har dette som høyeste prioritet. Distriktet har siden 1998 hatt en egen strategiplan for bekjempelse av gjengkriminalitet. Fra samme tidspunkt har politidistriktet fortløpende utarbeidet og oppdatert en intern trusselvurdering, som også omhandler de såkalte gjengene. Hovedpunktene i planen er nulltoleranse ved ordensmessige og strafferettslige overtredelser og tett oppfølging overfor medlemmene i gjengene. Politiet utarbeider i disse dager ytterligere strategier for å få bukt med problemet. Våpenlovens kontrollbestemmelser har som siktemål å sikre at skytevåpen kun disponeres av personer som er skikket, og at våpen oppbevares forskriftsmessig. Selv om loven ikke har kunnet forhindre at våpen omsettes ulovlig og kommer kriminelle i hende, er den et nødvendig og viktig virkemiddel for å forhindre ulovlig våpenbesittelse og våpenomsetning. Ved endringer i politiloven i 1999 fikk politiet adgang til å visitere person når det er grunn til å undersøke om personen er i besittelse av våpen. Fra Oslo politidistrikt har det vært reist spørsmål om visitasjonsadgangen bør utvides ytterligere til også å gjelde ransaking av bolig og bil hos mulige kriminelle, uten at det skal kreves skjellig grunn til mistanke i det konkrete tilfellet. Dette vil Regjeringen vurdere nærmere. Forbudet mot bæring av kniv på offentlig sted, uten at man har en aktverdig grunn for å bære kniv, ble vedtatt som straffeloven § 352 a i 1993. Strafferammen ble satt til bøter eller fengsel i inntil tre måneder, under henvisning til at dette da var strafferammen i våpenloven for besittelse og erverv av enkelte ulovlige våpen, som f.eks. springkniver. I 1998 ble det også gjort straffbart å bære skytevåpen på offentlig sted, selv om våpenet var lovlig ervervet, registrert og uladd. Straffen ble satt til bøter eller fengsel i inntil to år for å gi den nødvendige signaleffekt og preventive virkning. Det vil på denne bakgrunn være aktuelt å se på om strafferammen i § 352 a, altså bestemmelsen om å bære kniv, bør heves noe. Det samme gjelder straffeloven § 385, som setter en straff på bøter eller fengsel inntil tre måneder for den som griper til kniv eller annet særlig farlig redskap under slåsskamp. Jeg vil også nevne at Regjeringen i Ot.prp. nr. 21 for 2000-2001, som ble fremmet for Stortinget like før årsskiftet, foreslår en hjemmel for å gjennomføre et nasjonalt våpenamnesti. Siktemålet for et slikt amnesti vil være å få kontroll med det store antall uregistrerte våpen som befinner seg i private hjem, og som utgjør et potensial for lekkasje av skytevåpen til kriminelle. Som jeg nevnte i mitt svar på spørsmål fra Vidar Bjørnstad i spørretimen 31. januar i år, har vi gode erfaringer fra et pilotprosjekt for våpenamnesti som ble gjennomført i 2000. Politiets virkemidler må løpende vurderes ut fra kriminalitetsbildet. Jeg har med bakgrunn i dette bedt Politidirektoratet utarbeide en oversikt over de behovene som politiet har registrert, slik at jeg kan vurdere eventuelle nye forslag til lov og regelforbedringer. Politidirektoratet har for øvrig opplyst at det allerede har vært kontakt mellom Politidirektoratet og Tolldirektoratet, og at det tas sikte på å samarbeide om tiltak for bedre å hindre ulovlig innførsel av skytevåpen til Norge.