Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2000-11-28:
Budsjettavtalen med sentrumspartiene sikrer at Arbeiderpartiet får gjennomslag for hovedprioriteringene i Regjeringens budsjettforslag for neste år. Det er Arbeiderpartiet godt fornøyd med. Selv om det er gjort store endringer på enkelte områder på inntekts-siden, sikrer budsjettavtalen at de samme sosialdemokratiske hensynene blir ivaretatt. Det gjelder økt satsing på velferd, som helse, eldreomsorg, skoler og barnehager, det gjelder en mer rettferdig fordeling, nasjonalt og internasjonalt, med sterk omfordeling gjennom skattesystemet ved skatt på aksjeutbytte, lettelser i skatten på vanlige arbeidsinntekter og en kraftig økning i bistandsmidlene på 1,5 milliarder kr, og det gjelder ikke minst trygghet for arbeid og personlig økonomi, ved at Arbeiderpartiet gjennom budsjettforhandlingene har klart å oppnå tilslutning til en ansvarlig bruk av oljeinntektene for ikke å øke presset mot arbeidsplassene og renta. Det er det siste – renta – barnefamiliene og andre med høye lån er opptatt av, ikke at vi flytter på noen hundrelapper her og der. Vi har under hele debatten om statsbudsjettet hørt at budsjettavtalen mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene flytter på store beløp på inntektssiden. Det er riktig at det flyttes på en del beløp på inntektssiden, men de er ikke så store som noen ynder å fremstillet det. Det som er bra, er at til tross for denne flyttingen oppnår Arbeiderpartiet i hovedsak det samme med de alternative skatte- og avgiftsgrepene i budsjettavtalen som i Regjeringens forslag. Arbeiderpartiet har klart å sikre en mer rettferdig fordeling ved at aksjeeierne, som i fjor tjente over 17 milliarder kr, til neste år må betale 11 pst. skatt på disse inntektene. Det blir 11 pst. høyere enn tidligere, men det er fortsatt ikke høyt i forhold til vanlige arbeidsinntekter. Arbeiderpartiet har klart å sikre at det skapes rom for økt satsing på bl.a. helse og omsorg ved at næringslivet etter mange gode år må bidra noe mer til fellesskapet. Det skal skje ved reduserte avskrivningssatser, en endret konjunkturavgift i forhold til Regjeringens forslag og fjerning av doble rentefradrag for bankene. Ingenting av dette skulle tilsi at et næringsliv i medgang ikke kan leve videre med gode resultater. Men om disse grepene er noe bedre for næringslivet enn den konjunkturavgiften Regjeringen foreslo, er vel heller tvilsomt. Arbeiderpartiet er opptatt av en mer rettferdig fordeling. Jeg la merke til at Kristelig Folkepartis leder i sin replikkrunde i går var mer opptatt av en rettferdig fordeling overfor næringslivet enn en rettferdig fordeling mellom de rikeste og de fattigste. Det viser vel også budsjettforliket, der noen av sentrumspartienes krav om litt mindre skatt på aksjeutbytte, lettelser i delingsmodellen og mindre næringsbeskatning i forhold til Regjeringens forslag nå skal betales av folk flest uten noen ytterligere «buffersone» for de som tjener aller minst i forhold til det som allerede lå i budsjettet. Høyres budsjettforslag er ikke noen overraskelse for noen. Høyre har aldri ment at det noen gang er næringslivets tur til å ta et løft for velferdssamfunnet. Uansett hvor godt det går for norsk næringsliv, skal de rike bidra mindre til fellesskapet. De som skal betale Høyres skattelettelser, er bl.a. de sykmeldte. Høyre vil innføre en karensdag, deretter to dager med lav sykelønn og deretter 10 pst. reduksjon i sykelønna. En regning på nesten 6 milliarder kr skal på den måten veltes over på vanlige lønnsmottakere. I tillegg vil Høyre redusere antall tiltaksplasser fra 9 000, som Regjeringen foreslår, til 5 000, noe som først og fremst vil ramme de svakeste på arbeidsmarkedet. Høyre kutter også i landbruksstøtten, distrikts- og næringsstøtten, trygdeetaten, Aetat, skolefritidsordningen og boligtilskuddet. Representanten Foss sa i sitt innlegg at det var bred enighet om at skattereformen fra 1992 skulle innebære langsiktighet og forutsigbare betingelser. Ja, Arbeiderpartiet er ikke uenig i at det er riktig at det var slike forutsetninger i 1992. Men da må representanten Foss ha glemt at det har skjedd endringer på område etter område etter 1992, og det har ikke minst Høyre vært en pådriver for. At reformen nå er så uthulet at det er all grunn til å se på hele næringsbeskatningen, burde også Høyre være enig i. At Senterpartiets leder er svært godt fornøyd med budsjettet, er vel ikke noen overraskelse for noen. Halv matmoms i tillegg til et kommuneopplegg med større økninger enn på mange, mange år er i havn. For det er vel slik at etter å ha kjempet for lavere matmoms i minst 15 år, fikk Senterpartiet endelig gjennomslag under årets budsjettforhandlinger, og de gjennomslagene gjaldt like mye overfor Kristelig Folkeparti og Venstre som overfor Arbeiderpartiet. Valgforsker Frank Aarebrot mener at denne seieren gir Senterpartiet større utbytte enn noen av sakene partiet fikk trumfet gjennom mens de satt to og et halvt år i regjering. Som østfolding og opptatt av grensehandel mener jeg at halv matmoms er bra, både fordi maten blir billigere for alle og fordi det vil være med på å begrense den sterkt økende grensehandelen. Når vi vet at sju av ti som reiser til Sverige og handler, først og fremst handler mat, er halv matmoms et viktig bidrag til å redusere grensehandelen. Men jeg må føye til at jeg tror at alkoholavgiftene også må senkes for å få en enda bedre samlet effekt overfor grensehandelen. Regjeringen foreslo å senke avgiftene på brennevin med 17,5 pst., men det fikk vi ikke til denne gangen. Det vil vi, uansett, måtte komme tilbake til ved en senere anledning. Og her er det mer snakk om profilering og politikk enn om penger, for det er slik at statens inntektstap er relativt beskjedent på grunn av økt handel på Polet i Norge og dermed økte inntekter. Fremskrittspartiet prøvde seg i går og i dag på noen runder her i salen der de hevdet at mange kommuner ville tjene på Fremskrittspartiets kommuneopplegg. Det er feil. Fremskrittspartiets skatteopplegg inneholder også en rekke lettelser som i stor grad berører kommunesektorens inntekter. Dersom det skulle vært noen logikk i dette, måtte Fremskrittspartiet ha foreslått å øke den kommunale og fylkeskommunale skattøren tilsvarende den delen av skattelettelsen som berører kommunesektoren, mot tilsvarende reduksjon i fellesskatten til staten. Det har Fremskrittspartiet ikke gjort i innstillingen, og derfor blir de forklaringene som representanten Hagen har prøvd seg på i dag, helt feil. Det betyr at Fremskrittspartiets forslag til personbeskatning, sammen med at partiet går mot Regjeringens forslag til skatt på aksjeutbytte og fjerning av aksjerabatter på aksjer, innebærer at kommunesektorens skatteinntekter samlet sett ville blitt redusert med om lag 6 milliarder kr i forhold til Regjeringens forslag. Jeg tror at de som sitter med budsjettarbeid ute i de 435 kommunene og kommunepolitikerne i de samme kommunene, er glad for at det ikke er Fremskrittspartiets kommunebudsjett som nå blir vedtatt – også ordføreren i Os. I tillegg kutter Fremskrittspartiet med 1 milliard kr i dagpenger til de arbeidsledige, kutter i sykelønnen, slik at en vanlig industriarbeider taper 45 900 kr dersom vedkommende er sykmeldt i ett år, kutter i uføretrygd på flere områder og vil kutte i pensjonen til de uføretrygdede dersom de tjener mer enn 2 kr. Til slutt: Jeg er glad for at vi til neste år kan sette ned bensinavgiftene og dieselavgiftene med godt over 1 kr. Jeg er også glad for at vi gjennom forliket har fått reversert elavgiften for den kraftkrevende industrien tilbake til null samt at svovelavgiften er halvert. Og det er vel å ta litt vel hardt i når representantene fra sentrumspartiene påstår at de måtte både presse og true for å få gjennomslag for å fjerne elavgiften på kraftkrevende industri samt for en halvering av svovelavgiften. Akkurat i den saken tror jeg det var Arbeiderpartiets representanter som var de største pådriverne, for det er vel slik under enhver budsjettbehandling at det også er anledning til å endre på områder der høringer og annen informasjon gir grunn til å endre på det som allerede er foreslått.