Filip Rygg (Kristelig Folkeparti), 2010-04-15:
Arbeidet for å redusere trusselen fra atomvåpen er viktig og har pågått i mange år, og det gjenstår fortsatt mye arbeid. La meg derfor få lov til å takke representanten Svein Roald Hansen for å ha tatt initiativet til denne interpellasjonsdebatten. Engasjementet for vårt langsiktige mål om en atomvåpenfri verden var også begrunnelsen og bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti tok opp behovet for en kjernefysisk nedrustning i en interpellasjon om arbeidet for å revidere NATOs atomvåpenstrategi den 2. april i fjor. Utenriksministerens positive svar da og i dag viser at vi har et felles engasjement for ikke-spredning og nedrustning når det gjelder atomvåpen. Etter Kristelig Folkepartis syn er det viktig å sikre at det er en bred oppslutning, en tverrpolitisk enighet, om norsk atomvåpenpolitikk. Flere har nevnt Ikke-spredningsavtalen som ble inngått i 1968, og som trådte i kraft to år senere. Da den ble forlenget i 1995, så vi at statene som ikke hadde atomvåpen, og forpliktet seg til å avstå fra det, krevde at atomvåpenstatene bekreftet avtalens nedrustningsforpliktelser. Denne doble forpliktelsen, både om ikke-spredning og om nedrustning av eksisterende atomvåpen, er helt avgjørende for avtalens framtid. Ikke-spredning, nedrustning, tilgang til sivil atomteknologi og kontroll av at avtalen overholdes, utgjør sammen grunnpilarene i dette avtaleverket. Det blir en avsporing å gjøre dette til en bistandsdebatt. Man kan oppleve at bistand nettopp kan være nøkkelen i en slik debatt, men det er likevel en avsporing i den debatten som salen nå tar. Bistand kan være en nøkkel til fred, men det er slett ikke grunnlag for å si at bistand hører hjemme i en trusselvurdering rundt atomvåpen. Så det blir en underlig sammenblanding. Utviklingen etter 1995 har vært skuffende. Tilsynskonferansen – flere har vært inne på den – kan man si var en fiasko. Det ble ikke oppnådd enighet om noe som helst, heller ikke om en sluttrapport fra konferansen, slik at det formelt sett ikke engang ble registrert at Nord-Korea hadde meldt seg ut av avtalen. Så lenge atommaktene ikke gjør framskritt i forpliktelsene om å bygge ned sine kjernefysiske våpenlagre, svekker det Ikke-spredningsavtalen, og det brukes av enkelte stater nærmest som en legitimering for at flere kan skaffe seg atomvåpen. Det er en livsfarlig trend. Det er også Kristelig Folkepartis syn at signalene fra USAs president og den handlingen vi har sett fra fredsprisvinneren, har skapt et nytt internasjonalt klima. Det som har skjedd mellom USA og Russland, er veldig positivt. Som president Obama sa ved avtaleinngåelsen, er dette en viktig milepæl, men bare et steg på en lengre reise mot full avvikling av atomvåpnene. Etter mitt syn er dette nedrustningsgjennombruddet et avgjørende bidrag til at også tilsynskonferansen for Ikkespredningsavtalen kan lykkes bedre enn i 2005. Like positivt er dessverre ikke det signal Frankrikes president, Sarkozy, nå har gitt om at de ikke vil redusere sine arsenaler. Det viser seg at de som først tilhører atomvåpenklubben, ikke lett går ut av den. Utfordringene er fortsatt store i arbeidet for å redusere og på sikt kunne fjerne atomvåpnene. Men for vår felles sikkerhet er den doble målsettingen, ikke-spredning og atomvåpennedrustning, avgjørende viktig. Norge bør ikke bare støtte opp om prosessene, men bør også være en aktiv og konstruktiv pådriver. Det norsk-polske initiativet for å få redusert antall kortrekkende taktiske atomvåpen som er utplassert i Europa, ser jeg som et nytt steg i dette arbeidet. Dette initiativet bygger på en skrittvis balansert tilnærming, der åpenhetstiltak legger grunnlaget for reduksjoner i lagrene av atomvåpen. Det er en holdning vi også kan bygge på i et bredere arbeid for nedrustning når det gjelder masseødeleggelsesvåpen.