Trond Helleland (Høyre), 2013-06-18:
Først vil jeg minne om at Alexander den store løste eller ødela den gordiske knute. Og sagnet sa jo at den som ødela den gordiske knute, skulle bli herre over Asia. Så får vi se om den som løser den gordiske knute i samferdselspolitikken i Norge, blir herre eller dronning over Norge. Det håper vi etter valget. Fremtidens velferdssamfunn er avhengig av de prioriteringene som gjøres i dag. Infrastruktur er et viktig virkemiddel for å sikre vekst og velferd for fremtidige generasjoner. Høyre har nye ideer og bedre løsninger for hvordan du skal komme raskt fram og sikkert hjem. Samferdselsutfordringene i Norge handler dels om bevilgninger og dels om et stadig mer akutt behov for modernisering og nye løsninger. Vi har en sektor som er overmoden for modernisering og effektivisering. Planleggingstiden for nye prosjekter bør halveres gjennom flere ulike tiltak. Helhetlig planlegging av lengre strekninger, bedre beregninger av den reelle verdien av samferdselsprosjektene for hele samfunnet og mindre politisk detaljstyring vil være med på å effektivisere samferdselssektoren og gjøre kvaliteten på beslutningene bedre. Nye finansierings- og utbyggingsmodeller vil bidra til at vei- og jernbanestrekninger blir bygget raskere og vedlikeholdt bedre. Store utbygginger bør organiseres som egne offentlig eide enheter med selvstendig resultatansvar. En slik organisering av prosjektet Oslo–Ski ville gjort det mulig å redusere gjennomføringstiden for prosjektet med 40 pst. En slik organisering vil kunne være en riktig løsning for flere store vei- og jernbaneprosjekter som f.eks. Ringeriksbanen, som det nå nok en gang ser ut til å være stor vilje til å realisere. Konkurranseutsetting av Gjøvikbanen har resultert i lavere kostnader for det offentlige, et bedre tilbud til de reisende, flere reisende og like gode betingelser for de ansatte. Mer konkurranse på jernbanesporet vil bidra til mer fornøyde reisende, flere passasjerer og mer effektiv drift. Høyre har høye ambisjoner for samferdselsområdet og vil ta i bruk nye ideer og bedre løsninger for å få fart på utbyggingen. Høyre foreslår å øke investeringsmidlene til vei og jernbane med 35 mrd. kr sammenlignet med regjeringens forslag, og vi vil at noe av dette skal dekkes inn med effektiviseringstiltak innenfor egne rammer. Jeg ser at samferdselsministeren i dag har funnet ut at det er blitt for mange byråkrater i Vegvesenet, og at hun vil sette i gang et arbeid umiddelbart. Det er kanskje litt sent etter at det er økt med 40 pst., og etter at det er gått åtte år. Høyre vil ta i bruk nye organiserings- og finansieringsformer i vei- og jernbanebygging der dette er ønsket lokalt – gjerne i samarbeid med private. Vår visjon er at ingen skal omkomme i trafikken som følge av dårlig veistandard på riksveiene. Derfor vil vi bygge mer motorvei og mer midtrekkverk. Vi vil etablere et infrastrukturfond på 50 mrd. kr for å starte arbeidet med å ta igjen vedlikeholdsetterslepet på vei- og jernbane, som dessverre er altfor stort. En mer kraftfull kollektivutbygging er nødvendig for å sikre storbyområdene godt miljø og fleksibel trafikkflyt. Det er spådd at det skal bli en million nye innbyggere i Norge i løpet av de neste 15 årene. Det meste av denne veksten vil komme rundt de store byene, og da er det helt nødvendig med en kraftsatsing – f.eks. en Ringeriksbane og f.eks. baneutbygging – for å møte denne utfordringen innen både bosetting og trafikk. Jeg er glad for å kunne si at vi i opposisjonen står sammen om en rekke forslag for å nå disse målene. Ved behandlingen av forrige NTP sto de fire opposisjonspartiene sammen om 14 forslag. Denne gangen passerer vi rundt 30 fellesforslag, hvorav mange er viktige struktur-, effektiviserings- og moderniseringsforslag, f.eks. forslag om å omdanne både Jernbaneverket og Statens vegvesen til statlige selskap. Det viktigste er at det bygges – ikke hvem som gjør jobben. Det er statens ansvar å sørge for at befolkningen har et godt nett av veier, jernbane, kaier og flyplasser. Men det er ikke nødvendigvis slik at staten selv bør gjøre jobben. Det finnes mange måter å organisere infrastruktur på. I noen sammenhenger er det fornuftig at staten selv gjør jobben, i andre er det eksterne aktører som er bedre egnet. I dag er Stortinget involvert på detaljnivå i alle nye utbygginger, noe som fordyrer og forsinker prosjektene. Det er ikke fordi vi bruker lang tid på saksbehandling her i Stortinget – vi har vel brukt en uke eller to på de fleste sakene som regjeringen kom med lenge etter påske – men fordi det skal planlegges. Det skal gjennom departement, veivesen osv. Det fordyrer og forsinker prosjekter. Det er ingen grunn til at Stortinget skal vedta utbygginger av mindre vei- og jernbaneprosjekter. For eksempel må, så vidt jeg vet, investeringer på ned mot 50 mill. kr i Jernbaneverket innom Stortinget for vedtak. Vi må prioritere mellom ulike varianter av vedlikehold, eller behandle rassikring av stamveinettet. Stortinget bør vedta nasjonale planer med mål, rammer, tiltak og finansiering, mens fagpersonene bør få ansvaret for detaljene og gjennomføringen. Den rød-grønne regjeringen ser ut til å ha prioritert byråkratiet. Sammenliknet med våre naboland har Norge nå dobbelt så mange samferdselsbyråkrater i forhold til folketallet. For eksempel har Statens vegvesen siden 2009 fått over 1 000 flere ansatte. Vi hørte i forrige uke at Jernbaneverket har fått 1 000 nye på åtte år, alle i administrative stillinger. Vegvesenet brukte 2,4 mrd. kr på konsulentkjøp bare i 2012. Det er selvfølgelig viktig at man har mange nok ansatte med den riktige kompetansen, slik at Vegvesenet og Jernbaneverket kan holde god fremdrift og nødvendig kontroll på investeringer og drift. Samtidig ser vi at antallet veibyråkrater i Norge er høyest i Norden, også om vi ser på antall ansatte i rene tall, eller fordelt på antall kilometer vei. I Sverige forvalter veibyråkratene faktisk mer enn dobbelt så mange kilometer vei per antall ansatte enn sine norske kolleger. Dette viser at det finnes store effektiviseringsmuligheter i forvaltningen av vei og jernbane. Mens det i Norge er rundt 14 000 samferdselsbyråkrater, er de samme tallene i Danmark og Finland noe over 4 000. Høyre ønsker å overlate ansvaret for hele strekninger til egne prosjektorganisasjoner. Stortinget bør vedta de overordnede retningslinjene med forpliktende rammer for organisering, ferdigstillelse av hver strekning, kostnader og finansiering. Så skal det være opp til selskapet selv hvordan de vil gå fram for å løse bestillingen. Erfaring tilsier at prosjektene vil bli raskere ferdige og rimeligere enn ved ordinær utbygging. En studie har vist at utbyggingstiden for jernbanestrekningen Oslo–Ski kunne blitt gjennomført omtrent 40 pst. raskere, fordi man har muligheten til å se prosjektet mer i sammenheng. Høyre mener det hadde vært hensiktsmessig å organisere f.eks. hele intercityutbyggingen i et eget overordnet utbyggingsselskap. Høyre mener også at det bør prøves ut organisering av utbygging og drift av egne veistrekninger som egne prosjektselskaper underlagt Vegdirektoratet. Offentlig–privat samarbeid gir mer for pengene, kortere byggetid og høy kvalitet på infrastrukturen. Derfor ønsker Høyre å sette i gang flere store OPS-prosjekter både på vei og jernbane. Norge har hatt tre prosjekter med offentlig–privat samarbeid, OPS, på veisektoren. Erfaringene fra disse har vært svært gode. Veiene har, ifølge en evaluering fra TØI og Dovre International, blitt ferdigstilt raskere enn med tradisjonell gjennomføring. Byggemetoden – og jeg understreker byggemetoden – offentlig–privat samarbeid kan gi flere fordeler: Halvert byggetid, sammenhengende utbygging av lange strekninger, garanterte utbyggingskostnader, ingen budsjettsprekker for staten, kan være rimeligere enn tradisjonell utbygging, byggekvalitet som tilpasses veiens eller jernbanelinjens totale levetid fordi utbyggeren selv er ansvarlig for vedlikeholdet i 25 år, hvis en går inn på en slik kontrakt, garanti for skikkelig vedlikehold så lenge OPS-kontrakten løper, og økt innovasjon i valg av løsninger. En enkel detalj er at på OPS-strekningen mellom Klett og Bårdshaug i Trøndelag har selskapet skiftet ut hele belysningen med LED-lys for å spare penger, men samtidig gitt bilistene det samme gode lyset. Det er innovasjon. Høyres øvrige talere vil gå inn på de ulike transportformene. Jeg har forsøkt å dra opp hovedlinjene for vår transportpolitikk de neste årene, hvor vi vil bruke nye ideer og bedre løsninger for å komme raskt fram og sikkert hjem. Jeg tar opp de forslag hvor Høyre er forslagsstiller eller medforslagsstiller.