Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-02-01:
I morgen ettermiddag skal dronning Sonja åpne Barents Spektakel 2011. Årets festival er en ny sterk manifestasjon av en rivende utvikling og økende aktivitet på tvers av den norsk-russiske grensen i nord. Kultur og næring går hånd i hånd gjennom programmet for Barents Spektakel, som også rommer spennende arenaer for debatt om hvordan Norge og Russland i samarbeid kan utforske og utnytte viktige naturressurser i regionen, til beste for befolkningen. Alle som har fulgt utviklingen i Kirkenes, ser at byen er i endring og stadig mer preges av sitt naboskap til Russland. Innslaget av russere er blitt så betydelig at byen med største selvfølge skiltes tospråklig: på norsk og på russisk. Det kan neppe være tvil om at gjennombruddet i delelinjeforhandlingene og innføring av grenseboerbeviset vil skape ytterligere dynamikk i området. På norsk side vet vi at Oljedirektoratet allerede har midlene og planene klare til å starte kartleggingen av det nye sokkelområdet opp mot grenselinjen, bare delelinjeavtalen er blitt ratifisert i Stortinget og i Dumaen. Dagens livlige trafikk over Storskog grensestasjon står i sterk kontrast til situasjonen bare for få år siden. Murmansk fylke har en befolkning på nærmere 1 000 000 og utgjør et spennende nærmarked, sett med våre øyne. Det har mange norske – også nordnorske – virksomheter allerede oppdaget, og Russland er f.eks. et av våre viktigste eksportmarkeder for fisk. Med åpnere grenser i nord vil det by seg helt andre muligheter fremover – muligheter dagens unge bør gripe. Et kjernespørsmål er da: Hvor godt rustet er Norge og vår nordligste landsdel til å videreutvikle norsk-russiske relasjoner og skape ny næring og flere arbeidsplasser? Hvordan står det til med våre språkkunnskaper i russisk og vår innsikt i russisk kultur og væremåte? Det handler om å kunne sette seg bedre inn i motpartens tenkemåte og å kunne se for seg en ikke altfor fjern fremtid der man gjør seg mindre avhengig av tolken som mellommann i enhver sammenheng. Regjeringen har gjort nordområdene til sitt viktigste strategiske interesseområde, med kunnskap og infrastruktur som viktige byggesteiner. Det er i forlengelsen av dette jeg nå vil utfordre kunnskapsministeren til å ta i bruk et utvidet infrastrukturbegrep der språk som kommunikasjonsmiddel også kan gis en plass. Høyre vil konkret oppfordre regjeringen til å igangsette en særskilt satsing på russisk språkopplæring i Nord-Norge for å kunne få enda mer fart på samarbeidet mellom det nordlige Norge og Nordvest-Russland. Jeg har i forkant av denne debatten prøvd å skaffe meg en oversikt over opplæringstilbudet i russisk i de tre nordligste fylkene. Det var lettere sagt enn gjort. Sannheten er at det per i dag ikke eksisterer noen samlet oversikt. Etter informasjonsinnhenting fra de tre utdanningsdirektørene, Sør-Varanger kommune og Troms fylkeskommune avtegner det seg et bilde av et opplæringstilbud i russisk mye basert på ildsjeler og tilfeldigheter, med ett hederlig unntak, nemlig Sør-Varanger kommune, der opplæringstilbudene i russisk som 2. fremmedspråk virker satt bra i system. Kirkenes har i dag tilbud om russisk fra grunnskolen til høyere utdanning. Interessen for språket synes imidlertid lav i videregående opplæring, og det er bekymringsfullt. Mens det i dag opplyses å være 63 elever i grunnskolen i Sør-Varanger som har russisk som 2. fremmedspråk, er tilsvarende tall kun tolv elever i videregående skole. På høyere nivå tilbyr Høgskolen i Finnmark studier i russisk og har nå 19 studenter i Kirkenes. Vi vet at totalt 110 grunnskoleelever i Finnmark har russisk som 2. fremmedspråk. Jeg har ikke informasjon om andre tilbud i Finnmark. Går vi til Nordland og Troms, finnes det spede forsøk med russisk, uten at det ligger noen langsiktig plan bak. Ofte er det heller ikke avklart om elever som starter med russisk, kan få fortsette med faget på høyere trinn. Dette er neppe heldig og kan påvirke elevenes motivasjon negativt. Noen av russisktilbudene er også sårbare fordi tilgangen på lærere stadig er et usikkerhetsmoment. Den usikkerheten som knytter seg til muligheten til å komme videre i faget og til å skaffe kvalifiserte lærere, må vi komme bort fra. Høyre mener det må inngås utviklingsavtaler med kommuner som ønsker å satse på mer utradisjonelle fremmedspråk, som russisk. Tanken er å sikre rekruttering av kvalifiserte lærere og å finne elevrettede tiltak som motiverer flere til å velge russisk og til å fortsette språkopplæringen ved overgang enten til ungdomstrinnet eller til videregående opplæring. Opplæring i språk er en viktig inngangsport til bedre kulturforståelse og til det å få et enda bedre grunnlag for fremtidig samarbeid mellom folk og land. Om kunnskapsministeren er enig med Høyre i at det vil være strategisk viktig å heve språkkunnskapene i russisk generelt og i Nord-Norge spesielt, vil regjeringen da være med på å utvikle tiltak som kan bidra til at begynneropplæring i russisk kan tilbys i mange flere kommuner i nord? Viktige tiltak for å stabilisere et nytt utdanningstilbud vil være utdanningsstipend for lærere og ekstra tilskudd til utvalgte kommuner som vil satse på russisk som 2. fremmedspråk. Utvekslingsordninger og utvekslingsstipend for elever og studenter bør på plass. I denne sammenheng vil jeg peke på at det videregående skoletilbudet i Murmansk i regi av Troms fylkeskommune bør sikres permanent statlig medfinansiering på linje med Moskvaskolen som drives av Akershus fylkeskommune. Dagens problemer knyttet til studiefinansiering for disse elevene i videregående skole må også løses. Utvikling av gode russiskferdigheter fra videregående skole vil på sikt sette flere norske ungdommer i stand til å ta høyere utdanning ved russiske utdanningsinstitusjoner. Det har jeg hørt at næringsminister Trond Giske også er opptatt av. Mens antall russiske studenter i Norge har økt betraktelig, kan ikke det samme sies om antall norske studenter i Russland. Det er grunn til å tro at manglende språkkunnskaper i russisk utgjør en vesentlig barriere og kan være den mest nærliggende forklaringen på den labre interessen for å studere i Russland. Russerne som kommer hit, har som oftest studert norsk og behersker språket når de kommer. I en global verden kan gode språkkunnskaper bli et konkurransefortrinn. Derfor er det positivt når regjeringen har igangsatt forsøk med 2. fremmedspråk på barnetrinnet. I Mo i Rana er nå Lyngheim skole i gang med begynneropplæring i russisk i 6. klasse. Begrunnelsen for å velge russisk var at Rana kommune har en russisk vennskapsby, og dit skal elevene reise når de kommer i 7. klasse. I Dagsrevyen kunne vi nylig se russisklæreren, som selv er russisk, i aksjon. Elevene hadde nå lært seg det kyrilliske alfabetet og sine første små setninger på russisk. De var fulle av entusiasme, og den planlagte Russlandsturen var åpenbart en stor motivasjon. Ifølge utdanningsdirektøren i Nordland har ingen videregående skoler i det fylket tilbud om russisk. Mangel på lærere antas å være årsaken til at opplæring i russisk er så godt som fraværende i grunnopplæringen i Nordland, ifølge utdanningsdirektøren. Jeg er kjent med at det i Troms i hvert fall har vært tilbud om russisk på videregående skolenivå i Tromsø. Fylkeskommunen har som sagt etablert et norsk-russisk videregående skoletilbud i Murmansk som inneværende skoleår har 15 elever. Innenfor høyere utdanning finnes det ulike studietilbud i russisk, både i Nord-Norge og andre plasser i Norge. Problemet er studenttilgangen når så få elever har hatt mulighet til å velge faget tidligere i skoleløpet. Her er det altså en «missing link». Fra utdanningsdirektøren i Finnmark får vi høre at man gjennom sin nordområdesatsing har igangsatt egne tiltak, bl.a. prosjektet «Barentspilotene», som er ungdommer som reiser rundt til grunnskoler og videregående skoler for å spre informasjon om fordelene med å studere og samarbeide med Russland. Andre kjente tiltak er folk-til-folk-samarbeid og elev-til-elev-utveksling for å få bedre kjennskap og kunnskap om mulighetene og nabolandet i øst. Det stimuleres også til samarbeidsprosjekt for å oppmuntre til russisk språkopplæring i skolen, men vi vet at resultatene så langt ikke har vært som vi kanskje kunne ønske. Det er tydelig at Finnmark med sin felles grense med Russland, som vertskap for Barentssekretariatet og med fysiske møteplasser som Barents Spektakel, er kommet lenger når det gjelder opplæringstilbud i russisk enn de to andre nordnorske fylkene. Ser vi landsdelen under ett, er fraværet av en helhetlig og langsiktig strategi for satsing på russisk språk veldig iøynefallende. Dette er bakgrunnen for dagens interpellasjon. Det er derfor mitt håp at kunnskapsministeren og en samlet regjering vil ta initiativ til å legge til rette for en offensiv satsing på russisk med hovedfokus på den nordligste landsdelen, med bl.a. rekrutteringsstipend for lærere og tilskudd til etablering av sammenhengende opplæringstilbud fra grunnskolen i et utvalg kommuner.