Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2009-04-02:
Som saksordføreren allerede har bemerket, har vi tidligere i denne perioden behandlet en tilsvarende sak i finanskomiteen – våren 2006. Da hadde jeg faktisk den ære å være saksordfører og fikk satt meg godt inn i saken, noe jeg selvfølgelig også har gjort denne gangen. Behovet for å få en bred vurdering av tiltak som kan bidra til at flere ansatte blir medeiere i egen bedrift, har ikke blitt mindre siden den gang – tvert imot – både med tanke på den tiden vi er inne i nå, samt den tendensen vi ser i resten av Europa og i USA, som viser at Norge ligger etter på dette området, med de negative konsekvenser det har fått og vil få for bedrifter i Norge. Det er ganske mange gode grunner til at det må vurderes flere og bedre tiltak som kan bidra til at flere ansatte blir medeiere i egen bedrift. For det første: Hvis de ansatte er medeiere i egen bedrift, vil det bidra til at man tar ytterligere del i bedriftens økonomiske liv og forstår betydningen av den. For det andre: Statlig dominans i næringslivet er ganske utbredt, og det er uheldig. Det kan skape monopoler og maktkonsentrasjon som både er økonomisk ineffektivt og gir rom for uønsket maktbruk. Det har vi også sett flere eksempler på de siste årene. For det tredje: Vi vet at staten eier over 40 pst. av verdiene på Oslo Børs. Enkeltpersoner eier kun ca. 5 pst. av verdiene på Oslo Børs. Til sammenligning: I vårt naboland Sverige er ca. 20 pst. av verdiene på Stockholm-børsen eid av enkeltpersoner. Den norske stat har altså en unormalt høy eierandel målt mot sammenlignbare land. Mens eierandelen er ca. 40 pst. her i Norge, er gjennomsnittet i EU tilnærmet lik null. I Danmark ligger den statlige eierandelen på under 6 pst. Den norske stats eierandel vekker faktisk forundring internasjonalt. Selv OECD har påpekt at det statlige eierskapet i Norge er altfor stort, og stimuleringen til privat aktivt eierskap er altfor svak sammenlignet med andre land. Så litt til erfaringer fra andre land. Forskning og undersøkelser viser at der det er gode ordninger for medeierskap i egen bedrift, resulterer dette i økt produktivitet – produktiviteten øker med 20–33 pst. der ansatte har aksjer i egen bedrift – økt konkurransekraft, økt lønnsfleksibilitet, dempet lønnsvekst, økt innovasjon, økt lojalitet til bedriften, bedre lagånd blant de ansatte, økt motivasjon blant de ansatte, styrket kreativitet og ikke minst flere arbeidsplasser. Det er også noe av grunnen til at EU ønsker mer bruk av ordninger for ansattes eierskap. Men det ser altså ikke det sosialistiske flertallet betydningen av. Vi har utelukkende fått positive tilbakemeldinger fra høringsinstanser i denne saken, og det er god grunn til å tro at både arbeidsgivere og arbeidstakere vil sette pris på at det innføres enda flere tiltak for å stimulere til at de ansatte kjøper flere aksjer i egen bedrift. Hvem er imot – kan noen si meg det – bortsett fra selvfølgelig politikere fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet? Ellers er det litt interessant at da vi behandlet denne saken våren 2006, så foreslo flertallet, bestående av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, at forslaget skulle vedlegges protokollen. Nå, ca. tre år senere, når det etter vår mening er enda viktigere å stimulere til økt eierskap i egen bedrift, foreslår det samme flertallet at forslaget ikke bifalles. Det rød-grønne flertallets merknader i innstillingen er én setning: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, går imot forslaget.» Hva er det som har skjedd de siste tre årene som gjør at de nå er enda mer imot? Det synes jeg er ganske så defensivt, lite forklarende og lite imøtekommende. Avslutningsvis vil jeg ta opp forslagene som Fremskrittspartiet fremmer sammen med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.