Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-16:
Følgende blir tatt opp i dette forslaget: Stortinget ber Regjeringen utarbeide en ny nasjonal helseplan gjennom sju konkrete forslag. Kort fortalt har komiteen delt seg og har noe ulike syn på forslagene. Regjeringspartiene viser til at Regjeringen allerede arbeider med en ny nasjonal helseplan for perioden 2011–2014, og at planen skal legges fram for Stortinget i form av en stortingsmelding. Regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre viser til at Stortinget har bedt om å få til behandling en nasjonal helseplan hvert fjerde år. Den første fulgte som vedlegg til St.prp. nr. 1 for 2006–2007. Både Fremskrittspartiet og Høyre støtter forslaget, men jeg skal holde meg til Fremskrittspartiets syn i saken. Vi mener det er på tide å få på plass en ny nasjonal helseplan. Fremskrittspartiet viser til merknad i Innst. O. nr. 118 for 2000–2001: «Et annet flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, mener reformer er nødvendig for å øke kapasiteten i helsevesenet. Manglene i helsevesenet er åpenbare. Organiseringen er preget av uklare ansvarsforhold og bidrar til at de menneskelige, økonomiske og tekniske ressurser som settes inn, utnyttes dårlig. Antallet leger, og særlig sykepleiere, pr. innbygger er høyt i Norge sammenlignet med andre europeiske land. Kostbart utstyr står ubrukt store deler av døgnet. Det delte finansieringsansvaret mellom staten og fylkene hindrer rasjonell ressursutnyttelse og har bidratt til at ledig kapasitet ikke blir utnyttet.» Det var da, og situasjonen har ikke forandret seg vesentlig. Et annet flertall, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV, sier i merknad i Innst. S. nr. 172 for 2000–2001 at de ser at privatiseringen av helsetjenester kan bidra til konkurranse om helsepersonell og helsekroner og skape voksende skille mellom pasienter med god og dårlig økonomi, noe som ikke var intensjonen. Hvor er vi i dag? Dagens regjering har sørget for å få det klasseskillet man ikke ønsket å få. Bare på de tre siste årene har helsekøene økt med 65 000 pasienter, og alle som har god råd eller forsikring, kjøper seg ut av helsekøene, mens Ola og Kari må vente. Dette har skapt et helseklasseskille i Norge. Regjeringens politikk, hvor man setter politisk ideologi foran pasientbehandling, fører til et slikt resultat, for man bruker ikke den kapasiteten som er i det norske helsevesenet. Det at vi har helsekøer på nærmere 300 000 mennesker, tilsier at vi må prioritere etablering av flere tilbud utenfor sykehusene, samtidig som vi må bruke den kapasiteten som ideelle og private aktører har. På fire år har ca. en sjettedel av plassene innen rehabilitering forsvunnet som dugg for solen, til tross for at behovet for rehabiliteringsplasser er økende. De økende samhandlingsproblemene som er blitt tydelige mellom ulike forvaltningsnivåer, må løses med strukturelle grep. Et av de grepene er, slik Fremskrittspartiet ser det, å fjerne de regionale helseforetakene og innføre en modell som sikrer bedre nasjonal styring. Det er også på høy tid å styrke pasientens rettssikkerhet og få på plass en gjennomgang av pasientrettighetslovens bestemmelser. Det skal ikke være slik vi ser i mange tilfeller i dag, at pasienten ofte i praksis blir underordnet økonomisk evne og prioriteringer i helseforetakene. Til slutt: Ordningen med politisk oppnevnte medlemmer av styrene i helseforetakene har ikke ført til noen bedring. Skal vi få på plass en bedre økonomisk styring, kan man med fordel slippe til profesjonelle personer i styrene, framfor politisk valgte personer, hvor relasjoner betyr mer enn kompetanse.