Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-07:
Representanten Borghild Tenden sa at hun ikke var imponert over den rød-grønne regjeringen. En som en gang var imponert over den rød-grønne regjeringen, var Lars Sponheim, og det var da vi la fram vårt budsjettforslag på miljøområdet for et år siden. Han var åpenbart – ikke stum, for det blir Lars Sponheim sjelden – men full av beundring for hva vi da la fram. Det vi nå gjør, er å legge fram et budsjett som har 10 pst. økning på toppen av det budsjettet som Lars Sponheim var meget imponert over. Det det viser, i og med at dette er en budsjettdebatt, er den fundamentale endringen som har skjedd med den rød-grønne regjeringen. Etter mange års stillstand i miljøbudsjettet går det nå kraftig oppover. Her ser vi også en fundamental forskjell mellom Høyre og Fremskrittspartiet, som drastisk vil skjære ned på miljøforvaltningen i sine budsjetter, og de rød-grønne. Jeg håper og tror at både Venstre og Kristelig Folkeparti er enige med oss, som vil styrke miljøforvaltningen, og ikke med Høyre og Fremskrittspartiet. La oss huske at det å skjære ned på miljøforvaltningen er strategisk og svekker miljøinteressene i det norske samfunnet. I alle de skjæringsflater som miljøinteressene har, både mot olje og energi, mot landbruk, mot fiske, mot industri, mot transport og mot alle de andre legitime interessene i det norske samfunnet, men hvor du likevel alltid trenger en sterk miljøforvaltning som representerer miljøinteressene i de mange dragkampene, vil Høyre og Fremskrittspartiet fundamentalt skjære ned. Det vil være et strategisk tilbakeslag for norsk miljøvern om de skulle lykkes med det. Så vil jeg ikke dvele ved fortiden og vårt gode budsjett, men ved framtiden og hva som er de store miljøutfordringene i 2010. Slik jeg ser det, er den aller største å bringe sammen de to største miljøspørsmålene vi har både internasjonalt og i Norge, nemlig klimautfordringen og det å ta vare på naturmangfoldet. Disse to er tett sammenfiltret. Å ta vare på robuste økosystemer i landbruk og i natur ellers er blant de beste virkemidlene for å beskytte oss mot klimaendring. På den annen side vil drastisk klimaendring være en stor trussel mot naturmangfoldet. 2010 er det internasjonale naturmangfoldets år. Det holdes en stor partskonferanse om naturmangfoldet i Nagoya i Japan neste år. Om den ikke får like stor oppmerksomhet som København, kommer den til å være et stort punkt for å bringe dette sammen. Regjeringen la i år fram naturmangfoldloven, og fikk støtte for den i Stortinget. 575 mill. kr av de pengene som legges fram på dette budsjettet, er ulike tiltak for å styrke oppfølging av villaks, villrein, rovvilt, fjellrev og de mange truede og sårbare artene som naturmangfoldloven har som hensikt å gi beskyttelse til. Naturmangfoldlovens formål er å gi beskyttelse til arter og leveområder der mennesker bor og lever, og der det er et daglig gi-og-ta i forhold til andre samfunnsmessige interesser. Den er et stort skritt framover, men den må selvfølgelig følges opp med penger hvis den skal settes ut i livet. Plan- og bygningsloven gir også vesentlig bedre grunnlag for å beskytte de viktigste leveområdene for arter, og det er et stort skritt framover i så måte. I 2010 planlegger vi å fullføre – mer eller mindre, det vil kanskje være noen ytterst få unntak – nasjonalparkplanen, som jo går tilbake til 1990-tallet, som lå brakk lenge, til Høyre gjorde en innsats ved at den ble tatt opp igjen av Børge Brende, og som nå blir fullført av den rød-grønne regjeringen med betydelig kraft. Vi håper at den skal være fullført i 2010. Da vil vi både ha naturmangfoldloven som redskap til å beskytte arter og leveområder nær der folk bor, og nasjonalparkplanen, hvor 15 pst. av Norge er vernet, ofte fjernt fra den tette bebyggelsen. Beskyttelsen av villaksen er et av de helt sentrale områdene når det gjelder å ta vare på arter i Norge. Villaksstammen ser nå ut til å være på omtrent ⅓ av hva den var på 1980-tallet. Vi har ingen enkel oppskrift for å beskytte villaksen, den er utsatt for mange ulike påvirkninger som er negative. Det kan være vanskeligheter med mattilgangen i havet. Havforsuring og forsuring i elver kan være faktorer. Lakselus er en faktor. Det samme er rømming, og dermed en genetisk degenerering, og ulike sykdommer. Det er summen av ulike påvirkninger som gjør at villaksen er i nedgang. Vi må se på den samlede summen og se hva vi kan gjøre med det. I forrige uke fikk jeg overlevert nye forslag til lokal forvaltningsplan for Tanavassdraget. Det er et bitte lite virkemiddel i så måte. Det er det viktigste laksevassdraget i hele verden, sier noen, så det er ikke ubetydelig hva som skjer i Tana. Man har en enstemmig innstilling, som vil komme til Stortinget i 2010, for å legge opp til lokal forvaltning i Tana. Jeg må også nevne friluftsliv og avveiningen mellom friluftsliv og naturvern i Oslomarka som en av de utfordringene vi står overfor i 2010. Kjemikalier er en annen utfordring. Ved siden av artsmangfold og klima er det den store globale klimautfordringen. Der er det i dette budsjettet forslag til mer penger for å styrke oppfølgingen av EUs kjemikalieregelverk, REACH, som jo er det europeiske normsystemet på det området. La meg også nevne kulturminnevernet, som er styrket over de siste årene. Vi har nå fått en ny, og veldig aktivt pågående i debatten, riksantikvar, Jørn Holme. Jeg vil bare si at jeg har gitt ham den tydelige marsjordren at det er viktig at riksantikvaren er synlig i den offentlige debatten. Det bidrar til mer debatt på området. Den samme marsjordren er gitt Direktoratet for naturforvaltning og Statens forurensningstilsyn. Jeg vil bare minne Stortinget om dette fordi det av og til kommer kritiske spørsmål til hva disse sier. Men hvis man ikke tåler at de av og til sier noe som én enkelt er uenig i, vil man heller ikke få aktive tilsyn og organer. Jeg mener at vi er veldig godt tjent med at vi nå får en riksantikvar som er synlig i debatten og hever hele feltet. Det samme gjelder de andre områdene som jeg nevnte. La meg så til slutt avlegge en liten visitt til Kristelig Folkeparti, som jeg jo anser for en meget nær alliert i klimapolitikken og som et av de partiene som står regjeringspartiene aller nærmest – egentlig et naturlig samarbeidsparti for oss i alle klimapolitiske spørsmål. Men de opptrer som om klimaproblemene i Norge startet med den rød-grønne regjeringen. Det er aldri noen som hører meg si noe negativt om Bondevik-regjeringen annet enn når denne ideen kommer opp om at alle synder startet med de rød-grønne. Nesten alle store utslipp som Norge sliter med, kom før den rød-grønne regjeringen. Gjennom mange, mange år har vi skjøvet disse problemene foran oss. Vi har tatt tak i de store klimautfordringene med betydelig kraft. Men den store utfordringen kommer i 2010, når Klimakur kommer. Da vil Stortinget få seg forelagt hva det er mulig å gjøre – innen samferdsel, i oljebransjen og på energiområdet ellers, hva det er mulig å gjøre i landbruket, hva det er mulig å gjøre i resten av industrien, hva det er mulig for den enkelte å gjøre i sitt private hjem. Summen av alt dette vil komme til bred offentlig debatt. Forhåpentlig blir dette den store klimadebatten i 2010. Kristelig Folkeparti er hjertelig velkommen som alliert og medspiller i den debatten, men vi får en meningsløs debatt hvis det er på grunnlag av at dette er enkle spørsmål som burde ha vært fikset i en fei. Dette krever en grunnleggende endring av hele økonomiens virkemåte, og særlig krever det en teknologisk revolusjon. Erna Solberg pekte veldig godt på det i debatten rett før helgen. Det krever en teknologisk revolusjon som ingen kan finne opp fra den ene dagen til den andre. Det må være alvoret i det. Hvis ikke ender vi opp med at man hopper og spretter opp og ned på en måte som blir meningsløs. La meg få lov til å sitere fra et innlegg som Dagfinn Høybråten skrev for et år siden: «Jeg utfordrer Jens Stoltenberg til å øke matvarehjelpen, droppe krav om biodrivstoff og øke landbruksbistanden». Dette skriver Dagfinn Høybråten i et innlegg i Dagbladet. Hvis man går lenger inn i innlegget, heter det at «Norge bør gå foran og legge kravet om innblanding av biodrivstoff i drivstoff på is». Det er gledelig at statsministeren ikke lyttet til rådet fra Dagfinn Høybråten om å droppe all satsing på biodrivstoff. Men vi får en helt håpløs politisk debatt hvis man den ene dagen, med en stor internasjonal oppmerksomhet på en matvarekrise, sier at man må droppe biodrivstoff, og at det er galt at Regjeringen ikke dropper det. Så går det et halvt år, og så fokuseres det på at biodrivstoff er en god ting for miljøet, men da er det galt at Regjeringen ikke gjør nok på det området. Denne måten å drive politisk debatt på hemmer forståelsen av hvor store utfordringer vi står overfor. Jeg vil derfor bare oppfordre til at vi nå ser på hvordan Kristelig Folkeparti og Venstre kan samarbeide med Regjeringen om alle de miljøpolitiske spørsmålene, som vi egentlig er helt enige om.