Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-11:
Denne lovproposisjonen og innstillingen fra finanskomiteen om kapital- og organisasjonsformer i sparebanksektoren som vi nå behandler i Odelstinget, er viktig, og det har vært en lenge etterlengtet sak. I hovedsak innebærer lovforslaget at det tas inn tre nye kapitler i finansieringsvirksomhetsloven, om sparebanker og finansinstitusjoner som ikke er organisert i aksjeselskaps form. Det moderniserte regelverket knytter seg til henholdsvis kapitalforhold og grunnfondsbevis, struktur- og foretaksendringer samt finans- og sparebankstiftelser. Endringsforslagene har vært igjennom en lang og grundig prosess. Den bygger bl.a. på innspill fra Rammevilkårsutvalget nedsatt av Sparebankforeningen og senere Banklovkommisjonens innstilling, som ble avgitt i desember 2008. Det hører også med til historien at det våren 2008 var ute på høring et forslag til løsning ikke minst med hensyn til utvanningseffekten som ut fra innvendingene som kom i høringsrunden, ble trukket – bl.a. var innvendingene at utbyttebrøkordningen, som var foreslått, kunne virke komplisert. Det som nå fremmes fra Regjeringens side, har med andre ord vært gjenstand for en særdeles omfattende prosess, der ikke minst sparebanksektoren selv har kommet med konstruktive innspill. Lovforslaget legger vekt på å sikre videreføring av tradisjonell sparebank og grunnfondsbevisbank som hovedmodeller i sparebanksektoren. I tråd med Soria-Moria-erklæringen har Regjeringen vært opptatt av at bl.a. sparebanker skal ha rammebetingelser for grunnfondsbevis som gjør at dette framstår som realistiske alternativ til aksjer. Fra sparebankhold er det generelt pekt på behovet for å utvikle regelverket om grunnfondsbevis, slik at kapitalinstrumentet blir bedre egnet til innhenting av kapital til sparebanker som har behov for ny egenkapital, dette enten som grunnlag for eller videreutvikling av virksomhet. Samtidig skal det fortsatt være mulig å omdanne en sparebank til aksjesparebank. Det foreslås en rekke endringer som skal bidra til å gjøre dagens grunnfondsbevis konkurransedyktig med aksjer. Banklovkommisjonens forslag har fått bred tilslutning, og departementet har strammet opp forslaget på enkelte punkter i den proposisjonen som nå foreligger. Dette gjelder bl.a. Kredittilsynets mulighet til å gripe inn, prosedyrer for å melde og godkjenningsplikt i forhold til størrelsen på den samlede utbyttedelen. En målsetting med endringene er, som nevnt tidligere, at sparebanker og andre foretak som ikke er organisert i aksjeselskaps form, fortsatt skal kunne utgjøre et vesentlig innslag i det norske finansmarkedet. Gjennom disse lovendringene har en tilstrebet å legge til rette for rammevilkår som i praksis muliggjør foretaksendringer og strukturtilpasninger uten at det skal være påkrevet å gjennomføre omdanning til foretak i aksjeselskaps form. Rammene for at en sparebank skal kunne omdannes til aksjeselskap, skal fortsatt være snevre. Departementet foreslår at det ved vurdering av om det skal gis tillatelse til omdanning, skal legges vekt på at sparebanker som hovedregel bør være organisert som vanlig sparebank eller sparebank med eierandelskapital. Et annet vesentlig element som skal vektlegges, er om og hvordan virksomheten planlegges videreført lokalt. Det skal videre legges vekt på en konsesjonspraksis hvor transaksjoner med formål å restrukturere den eierløse kapitalen i sparebanker for kommersielle formål, kan avvises. Regelverket skal ikke legge til rette for at de store sentralt lokaliserte institusjonene skal kunne ekspandere ved å kjøpe opp innmaten i lokale sparebanker, for deretter å legge ned lokalkontorene. Jeg vil også vise til at det presiseres i lovteksten at hovedbegrunnelsen for omdanning skal være behovet for egenkapital. Dette betyr igjen at konsesjonsmyndighetene må legge avgjørende vekt på om det vil være vanskelig å hente inn tilstrekkelig ny kapital gjennom egenkapitalsbevis, og at omdanning til aksjesparebank fremtrer som den mest hensiktsmessige løsningen. Dette krever en særskilt begrunnelse fra bankens side. Det er også lagt stor vekt på at den lokale innflytelsen over sparebankenes virksomhet blir bevart, og ikke minst at den kapitalen som er opptjent over tid og avkastningen av denne, fortsatt skal komme det området hvor kapitalen er opptjent, til gode. Et sentralt tema i lovendringene som har vært et av de vanskeligste temaene, har hatt som formål å løse det såkalte utvanningsproblemet, som bidrar til å svekke grunnfondsbevisets stilling. Utvanning innebærer at grunnfondsbeviseiernes andel av bankens totale kapital over tid reduseres i forhold til den eierløse kapitalen. Grunnen til at dette kan skje, er at det oftest utbetales relativt mer i utbytte enn det som utbetales som gaver. Den løsningen som departementet etter hvert har kommet til, og som har bred tilslutning, er at utbyttemidler heretter skal fastsettes under ett for de to eiergruppene. Dette betyr at hver gruppe disponerer en like stor andel av overskuddet som utbyttemidler. Fra komiteens side er det gjennomført en åpen høring der proposisjonens forslag fikk bred tilslutning. Etter høringen er det fra flere hold, bl.a. fra Gjensidige, kommet innspill om at begrepet «eierandelsbevis» bør erstattes med «egenkapitalbevis». Dette er senere også støttet av representanter fra Sparebankforeningen. Begrunnelsen fra Gjensidige har bl.a. vært at de i undersøkelser har fått tilbakemelding om at begrepet «egenkapitalbevis» markedsmessig er å foretrekke framfor begrepet «eierandelsbevis». Dette begrepet som nå foreslås, er også i tråd med det som Banklovkommisjonen foreslo. Begrepet har vært diskutert, og det hører også med at Sparebankforeningen tidligere har sluttet seg til det forslaget departementet hadde om å bruke begrepet «eierandelsbevis». En samlet komité har hatt en pragmatisk tilnærming til navnebegrepet. En enstemmig komité har i sin innstilling endret lovteksten, der vi nå går inn for at begrepet «eierkapitalbevis» skal benyttes. Det er for øvrig stor samstemmighet både i merknader og forslag. Et forhold som en samlet komité har vært opptatt av, er det pågående arbeid i Europaparlamentet og EUs ministerråd knyttet til endring av kapitaldekningsdirektivene. Her viser komiteen til at når direktivene er vedtatt, må norske myndigheter vurdere eventuelle konsekvenser for det norske regelverket, og videre at departementet, om nødvendig, utarbeider forslag til høring av mulige endringer for det norske kapitaldekningsregelverket, der det da også blir en egen behandling av mulige endringer i norsk rett som følge av direktivene. Opposisjonspartiene Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre er i sine merknader opptatt av i at omdanningsadgangen til aksjeselskap eller allmennaksjeselskap ikke blir for snever, og mener at omdanningsadgangen må være reell, dette særlig ved kapitalbehov. Her vil jeg vise til hva jeg tidligere har nevnt i dette innlegget, og hva en samlet komité har sagt i Innst. O. nr. 41 for 2006–2007, i forhold til at ingen av modellene blir diskriminert, og at aktørene i bankmarkedet behandles likt. Det kan nok gjerne være nyanser i spørsmålet om når man skal bruke politisk skjønn når det ikke dreier seg om at omdanning er begrunnet i kapitalbehov. Innstillingen viser stor enighet i finanskomiteen om endringsforslagene, og ikke minst har det vært en konstruktiv dialog i arbeidet med innstillingen mellom alle partier. Det har vært stor tilslutning til Regjeringens opplegg, bortsett fra at en samlet komité, som nevnt overfor, har endret begrepsbruken i lovteksten fra eierandelsbevis til egenkapitalsbevis. Jeg anbefaler med dette komiteens innstilling.