Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Byrådet i Bergen – nå bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, inntil i går kveld også Kristelig Folkeparti – er som jeg var inne på i replikkvekslingen, særdeles skuffet over regjeringens storbypolitikk. Jeg er litt forundret over det svaret jeg fikk fra hovedinnlederen fra Høyre, og at han hadde så lite kunnskap om de utfordringene som Høyre har i Bergen. Derfor vil jeg benytte anledningen til å gjenta en del av det jeg var inne på i stad. Mens vi sitter i denne salen, sitter også Bergen bystyre samlet og skal behandle sin innstilling til budsjettet, revidert i år, men også for neste år. Innstillingen fra byrådet er helt tydelig – de vil jobbe aktivt inn mot sentrale myndigheter og KS for å få tilbake litt av handlingsrommet sitt. Det er alvorlig, og det forundrer meg at man ikke har hørt dette – bergensere pleier nå ikke å være så smålåtne. Skolebyråden Harald Victor Hove mener jeg i mange år, og senest nå nylig, har tatt opp utfordringene når det gjelder underfinansieringen av barnehager. De er forundret over at i det i kommuneproposisjonen og i revidert nasjonalbudsjett fortsatt legges til grunn at økt kontantstøtte for ettåringer skal føre til mindre behov for barnehageplasser. Men det gjelder ikke i Bergen. Der er det 64 flere søkere i år enn tidligere, og underdekningen er en vesentlig økonomisk utfordring for kommunen. Kuttet er på 19 mill. kr for 2014. I revidert har de også fått mindre spillerom. De har beregnet fra 130 mill. kr til 160 mill. kr i forhold til reduksjonen av frie midler. Pensjonsutgiftene øker, det gjør også gjelden. Og Bergen har et vedlikeholdsetterslep på over 5 mrd. kr. Dermed har de et hull på over 470 mill. kr som de må dekke inn i forhold til de planene de hadde for 2015. Det snakkes også om å gjeninnføre eiendomsskatt, som egentlig er den største enkeltsaken som Fremskrittspartiet har fått igjennom, i alle fall symbolsk sett, i løpet av de ti årene de har vært med. Men det vil bare utgjøre 200 mill. kr av de 470 mill. kr som er forskjellen. Regjeringen har også signalisert at de vil fjerne den kommunale medfinansieringen av Samhandlingsreformen. Det er en ubalanse mellom kommunalhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Jeg trodde at Høyre var tilhenger av å bruke økonomiske incentiver for å rette opp den ubalansen. Følgeforskningen viser også til at det var enkelte svakheter. Hvorfor ikke vente på forslagene de hadde, framfor å fjerne den uten å være tydelig på hvordan de ville erstatte den videre? Så til den manglende tiltroen til kommunen, som også foregående taler var inne på, når det gjelder det å kreve, for Hordalands vedkommende, at Sponheim skal inn og godkjenne store låneopptak. Jeg tror neppe det blir særlig populært for bergenserne – han er ikke særlig populær fra før – og da blir det ofte sett i sammenheng med Arbeiderpartiets overstyring. Men dette er jo verre enn det regimet man har hatt tidligere. Men Bergen blir også rammet av innstramminger i fylkeskommunen. For fylkeskommunen har to store områder. Det er samferdsel, og det er videregående utdanning. Samferdsel har blitt prioritert – spesielt veier, mindre på kollektivtransport. Bergen med sine klimautfordringer, den tette byen, er helt avhengig av å få løst kollektivutfordringene, og der er fylkeskommunale budsjetter helt avgjørende. Men kanskje enda mer utfordrende er de videregående skolene. Det er litt spesielt at Høyre sammen med sine kamerater har gått inn og tatt et symbolsk skritt med hensyn til å redusere vernet i arbeidsmiljøloven, i den tro at to års prøvetid vil medføre at flere ungdommer kommer inn på arbeidsmarkedet. Representanten Njåstad og jeg kommer fra fylkeskommunen, og vi vet at noe av det viktigste for akkurat disse ungdommene, som har et dårlig grunnlag i utgangspunktet, er ekstra støtte i teoriundervisningen, slik at de får fullført teorien, har mulighet til å inngå lærlingkontrakt og dermed kunne stå helt fritt videre med hensyn til å komme inn i arbeidslivet. For meg er det akkurat i slike saker jeg opplever at det er store forskjeller mellom Arbeiderpartiet og en del av de andre partiene. For vi må klare å prioritere det som betyr mest, og spesielt kanskje for de svakeste i samfunnet, de som virkelig trenger hjelp fra storsamfunnet.