Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Jeg vil begynne dette innlegget med å si at jeg mener dette er en merkedag for Stortinget, for i kveld vil, slik innstillingen ligger, et flertall vedta å opprette en såkalt granskingskommisjon, eller en kommisjon, som skal undersøke fornorskingspolitikken og den urett som måtte være begått mot det samiske og kvenske/norsk-finske folk i Norge. Forslaget om å opprette en granskingskommisjon har fått bred støtte. På komiteens høring den 15. mai deltok 29 organisasjoner og enkeltpersoner, hvor alle unntatt Norsk-Finsk Forbund støttet forslaget. Komiteen har også fått inn skriftlige innspill som støtter opprettelsen av kommisjonen. Sametingets plenum vedtok også dette den 29. mai nå i år, med 37 av 39 stemmer. Kommunal- og forvaltningskomiteen har hatt saken til høring, og medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre og SV slutter seg til flertallet i kontroll- og konstitusjonskomiteen, mens representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet slutter seg til Høyre og Fremskrittspartiets syn i kontroll- og konstitusjonskomiteen, som går imot opprettelsen av en slik komité. Jeg formoder at det blir redegjort for av mindretallet. Utgangspunktet for representantforslaget er samene som urfolk i Norge, deres forhold til norske myndigheter i fortid og virkningshistorien av politikken. Men forslaget omfatter også kvenene, som siden 1999 har hatt status som nasjonal minoritet i Norge. Regjeringen ga i 2005 anerkjennelse av kvensk som språk i Norge. I fornorskingspolitikken delte samene og kvenene/norsk-finnene langt på vei felles skjebne. De aller fleste vedtak og instrukser fra midten av 1800-tallet til mellomkrigstiden var felles for samene og kvenene, fordi de ble oppfattet som grenseminoriteter som kunne utgjøre en trussel mot byggingen av den unge, norske nasjonalstaten i grenseområdene. Kvenene har aldri fått noen offentlig unnskyldning eller beklagelse fra norske myndigheters side. Komiteens flertall, alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, mener at hovedmålsettingen med å opprette en kommisjon må være at det etableres en felles forståelse av historien. Kommisjonen bør også drøfte om fornorskingspolitikken hadde samme begrunnelse for begge grupper, samer og kvener, selv om innholdet i politikken ble den samme. Det er også viktig å få fram hvilke holdninger fornorskingspolitikken bidro til å skape i minoritetssamfunnet og blant samene og kvenene. Denne delen av arbeidet bør også omfatte dagens samfunn. Høringen avdekket også et behov som mange samer og kvener har for å kunne fortelle sin historie og bli lyttet til. Det finnes mye kunnskap om fornorskingspolitikken, men mye av denne kunnskapen er lite kjent. Etter flertallets mening vil en kommisjon endre på dette og bidra til økt kunnskap i majoritetsbefolkningen. Ved at det opprettes en kommisjon vil storsamfunnet i større grad bli kjent med fornorskingspolitikken. Ikke minst vil økt kunnskap være et godt bidrag for å kunne motvirke lignende urett i framtiden. Flertallet i komiteen mener også at en grundig utredning vil gi autoritet til videre oppfølgende tiltak. Komiteens flertall er enig i at det er Stortinget som bør nedsette en kommisjon, for å belyse dette vanskelige feltet. Men vi mener det er nødvendig å drøfte betegnelsen på en slik kommisjon – dette ut fra hovedmålsettingen om at kommisjonen skal få fram en sammenfattende beskrivelse av de dyptliggende årsakene til at fornorskingen fant sted, og hvilke konkrete tiltak som ble iverksatt i den forbindelse. Arbeidet må skissere opplegget for i større grad å skape likeverd i forhold til majoritetskulturen. Flertallet viser til at det er et betydelig økonomisk etterslep i f. eks. tilgang til samiske læremidler, undervisningstimer i og på samisk i grunnskolen og satsing på lule- og sørsamisk språk. Det pålegger Stortinget et ansvar for å finansiere ulike tiltak på en tilfredsstillende måte, med utgangspunkt i de forpliktelser Norge per i dag har. En felles forståelse av en vanskelig fortid vil være et svært viktig bidrag til forsoning og rettferdighet. Flertallet mener at begrepet «rettferdighetskommisjon» kan være et mer dekkende navn for en kommisjon, gjennom at vi legger et solid, kunnskapsbasert og omforent fundament for vårt samliv sammen. Dette er først og fremst et prinsippvedtak. Det foreslås at det neste presidentskapet skal legge fram for neste storting et forslag til både mandat, sammensetning og navn på komiteen.