Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-06-14:
Det er gledelig at vi i år – for fjerde år på rad – fikk i havn en jordbruksavtale. Også i år ble det en avtale som begge jordbruksorganisasjonene står bak. Dermed har denne regjeringen ettertrykkelig brutt den tidligere utviklingen, da oppgjørene ofte endte med brudd. Hyppige brudd i jordbruksoppgjørene kan bringe hele forhandlingssystemet i fare. Derfor er det viktig at begge parter søker å finne veier fram til løsninger, selv om avstanden i utgangspunktet kan synes i lengste laget. Fra Regjeringens side har det vært viktig å komme fram til en god avtale, og dermed vise at vi har et levedyktig forhandlingsinstitutt, slik vi har understreket i Sem-erklæringen. Årets forhandlinger fikk en vanskelig start. Materialet fra Budsjettnemnda for jordbruket viste en vesentlig svakere inntektsutvikling for jordbruket enn det vi hadde lagt til grunn i fjorårets forhandlinger. Dette hadde flere årsaker. Kostnadsveksten var blitt sterkere enn forutsatt, og produktivitetsveksten lavere, men også manglende inntektsvekst på grunn av dårlig markedstilpasning var en årsak. Det siste gjør at jordbruket, uavhengig av årets avtale, har betydelige inntektsmuligheter ved bedre markedstilpasning. Som flertallet i komiteen selv viser til, har derfor de inngåtte avtalene ikke vært til hinder for en inntektsutvikling i jordbruket som for andre grupper. Årets avtale legger til grunn en inntektsvekst i jordbruket på vel 5 pst. I forhandlingene er det lagt til grunn en lønnsvekst som i år, dvs. på om lag 3,25 pst. Sysselsettingsnedgangen i jordbruket er anslått til om lag 4 pst. Årets jordbruksoppgjør legger derfor opp til en inntektsvekst som er klart høyere enn anslaget for lønnsveksten, og også til at jordbruket kan beholde en vesentlig andel av produktivitetsgevinsten i næringen. Fra Regjeringens side har dette vært viktig. Vi skal ha et levedyktig jordbruk i hele Norge. Den utviklingen vi var på vei inn i, ville ikke sikre det. En så lav inntektsvekst som Budsjettnemndas tall viste, ville over tid ført til nedlegging og fraflytting. Derfor er jeg svært glad for at Norges Bondelag etter at forhandlingene var avsluttet, og avtalen inngått, stod fram og sa at en negativ utvikling var snudd. Det er ikke lett å drive jordbruk i Norge. Vi ligger langt mot nord, og når det gjelder matproduksjon, vil vi aldri kunne konkurrere med de store jordbrukslandene verken i effektivitet eller i mangfold. Likevel har vi valgt å drive med jordbruk i dette landet. Det er et valg som har et bredt flertall i folket bak seg. Det er det mange grunner til. Vi har ment, og vi har erfaring for det, at det bidrar til å sikre god kvalitet og ikke minst sikkerhet for trygg mat. Vi har en god dyrehelse, og vi har et jordbruk som bidrar til å holde ved like det kulturlandskapet som vi er så stolte av å vise fram. Dette er en politikk som krever et mangfold av tiltak. Blant annet har vi som ledd i dette søkt å kanalisere mye av melkeproduksjonen til de deler av landet som ikke egner seg f.eks. til korn, mens kornproduksjonen i hovedsak er lagt til bl.a. østlandsområdet. Som sagt er det et bredt flertall både i folket og i Stortinget bak denne politikken, men debatten her og innstillingen bekrefter at det er et markert unntak. Det er med interesse jeg har lyttet til representanten Hedstrøms innlegg her i dag og lest Fremskrittspartiets merknader i innstillingen. De kom ikke som noen overraskelse, men jeg synes likevel det er verdt å dvele litt ved dem. Fremskrittspartiet vil fjerne jordbruksavtalen, de vil fjerne konsesjonsloven, de vil oppheve alle særregler for beskatning av jordbruket, de vil oppheve konsesjonsgrenser, og de ønsker at omsetningen av produksjonskvoter for melk skal gjøres landsomfattende. Og de vil mye mer, men jeg stopper her. Det trengs ikke mer for å fortelle hva Fremskrittspartiets jordbrukspolitikk ville føre til. En slik politikk ville med naturnødvendighet føre til en massiv nedleggelse av jordbruk i store deler av Distrikts-Norge og en sentralisering av norsk jordbruksproduksjon til noen få områder med de best naturgitte forholdene. Dette jordbruket har ingen mulighet til å opprettholde det kulturlandskapet som det store flertallet av folk i alle meningsmålinger gjerne sier at de vil ha. Slik er det. Det blir fraflytting, og det blir gjengrodde bygder, kombinert med store industriliknende kjøtt- og melkeprodusenter. Jeg skal gi Fremskrittspartiet rett i én ting. De får et mer effektivt og konkurransedyktig jordbruk, og ja, vi kunne nok til og med fått noe lavere matvarepriser av dette. Men de får dette jordbruket uten de rammebetingelsene som er en viktig begrunnelse for at vi skal drive med jordbruk i dette landet, nemlig et Distrikts-Norge med levende bygder.