Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-14:
Budsjettforslaget fra Arbeiderpartiet var rettet inn mot tre hovedmål: å styrke velferdsordningene, å skape mer rettferdig fordeling og å trygge arbeidsplasser og folks personlige økonomi. Det er gledelig å konstatere at budsjettavtalen mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet står fast på disse hovedmålene. Det er flertall for et budsjett som er godt for norsk økonomi, som bidrar til å trygge arbeidsplassene, og som reduserer faren for ytterligere renteøkninger. Høy arbeidsledighet og høyt rentenivå skaper økte forskjeller. Derfor er orden i økonomien også god sosialpolitikk. Regjeringen har foreslått å utvide handlingsplanen for eldreomsorgen med ytterligere 5 000 enheter. Det tilsvarer nesten 4 milliarder kr i statlige tilskudd. Dette skal følges opp med personell i tråd med behovsanslaget på 5 500 årsverk. Handlingsplanen er først og fremst en omsorgspolitisk satsing for dem som har et stort pleie- og omsorgsbehov. Og jeg er glad for at Stortinget støtter Regjeringen i dette. I handlingsplanens siste periode ønsker Regjeringen å prioritere sykehjem og omsorgsboliger som er areal- og driftsmessig tilrettelagt for heldøgns omsorg framfor en generell omsorgsboligbygging. Vi vil videre prioritere utbedring og utskifting av umoderne bygninger som ikke lenger kan godkjennes til formålet, og vi vil sikre at eneromsutbyggingen fullføres. Å få til en god og rettferdig fordeling mellom kommunene i forhold til befolkningens behov er en av de største utfordringene nå. Søknadsfristen for investeringstilskuddene gjennom Husbanken er satt til 30. juni neste år. Vi vil da få full oversikt over alle planlagte prosjekter i kommunene og vil kunne tildele tilsagn om tilskudd ut fra hensynet til mest mulig likeverdig tjenestetilbud i forhold til den eldre befolkningen rundt i de ulike kommunene. Regjeringen vil holde Stortinget underrettet om status for gjennomføringen av handlingsplanen, og jeg vil i statsbudsjettet for 2002 legge fram en oversikt over søknadsinngangen til Husbanken fram til fristen 30. juni neste år. Regjeringen vil satse på å gjøre utdanning og arbeid mer tilgjengelig for funksjonshemmede. Det er ikke akseptabelt at mennesker som ønsker å arbeide, blir henvist til uføretrygd på grunn av at de mangler transporttilbud, eller at de ikke får kompensasjon for merutgiftene knyttet til transport. Derfor arbeider vi nå med et landsomfattende forsøksopplegg for å prøve ut ordninger som bedre kan imøtekomme funksjonshemmedes behov når det gjelder utdannings- og arbeidsreiser. Dessuten har Regjeringen i Nasjonal transportplan varslet at den vil se nærmere på omfang, organisering og finansiering av transporttjenesten for funksjonshemmede. Folketrygdens utgifter til sykepenger og uførepensjon øker sterkt. Sykefraværet har økt betydelig siden 1994, og det er så langt ingen tegn til at veksten avtar eller flater ut. Dette er bekymringsfullt. Norge har imidlertid høy yrkesdeltaking, også i høyere aldersgrupper. Dette innebærer også at grupper med helseproblemer deltar i arbeidslivet i større grad. Det er ønskelig og i tråd med arbeidslinja. Den høye yrkesdeltakingen alene kan likevel ikke forklare den sykefraværsutviklingen vi har sett i Norge de siste årene. Det gir særlig grunn til bekymring at veksten i sykefraværet har skjedd samtidig med at antallet uførepensjonister har økt betydelig. Nær 10 pst. av befolkningen mellom 18 og 67 år er nå uførepensjonister. Det er derfor nødvendig med nye grep for å snu denne utviklingen og for å hindre unødig avgang fra arbeidslivet. Dette vil kreve bred enighet i mange grupper, og Sandman-utvalgets innstilling gir et godt grunnlag for det videre arbeid. Regjeringen vil følge opp Sandman-utvalgets utredning overfor Stortinget i løpet av året som kommer. Jeg er rystet over den typen trygdemisbruk som Rikstrygdeverket nå har politianmeldt, og som bl.a. er omtalt i Verdens Gang i den siste tiden. Vårt trygdesystem er i hovedsak basert på tillit mellom befolkning og fagfolk, mellom fagfolk og trygdeetat. Trygdemisbruk må i første omgang fanges opp i den løpende kontrollen med at alle trygdeytelser skal bygge på rett grunnlag og være riktig utmålt. Når det gjelder den aktuelle saken, synes jeg at Rikstrygdeverket har arbeidet og arbeider grundig med den. Men i lys av at det avtegner seg en ny type misbruk, vil jeg sørge for at Rikstrygdeverket utvikler særskilte kontroll- og oppfølgingsrutiner for bedre å være i stand til å avdekke forsøk på bedrageri. Jeg vil også ta denne saken opp med Lægeforeningen og med aktuelle innvandrerorganisasjoner. I tidligere innlegg i dag har flere kommet inn på den sterke fokuseringen som har vært på legemiddelassistert rehabilitering for stoffmisbrukere. Dette er et viktig tilbud som gir økt livskvalitet for mange. Det er en forutsetning for å lykkes med denne type behandling at tiltaks- og kontrollapparatet rundt den enkelte klient er tilstrekkelig utbygd. Jeg har merket meg at et flertall i sosialkomiteen ber Regjeringen om å ta initiativ til at det blir gitt tilbud om legemiddelassistert rehabilitering til de rusmiddelmisbrukere som etter medisinsk-faglig vurdering kan ha nytte av det, og at det åpnes for at spesialister i allmennmedisin etter søknad kan forskrive slike medikamenter til pasienter. Jeg har allerede lagt til rette for at leger som har startet med forskrivning av legemidler til narkomane i en overgangsperiode, skal få fortsette slik forskrivning inntil søknaden deres er behandlet av kompetansesentrene. Jeg vil i revidert nasjonalbudsjett komme tilbake til hvordan en mer permanent utvidet ordning kan gjennomføres, og de økonomiske konsekvensene av en slik ordning. Dette er tiltak for den gruppen som kanskje har det aller vanskeligst i dette landet, og jeg er derfor glad for at vi skal klare å gjøre mer nettopp for den. I det siste har det vært fokusert på fattigdom i Norge. Det er viktig at denne gruppen trekkes fram, og særlig at det nå fokuseres på barn. Mange av dem som mottar sosialhjelp, har ingen eller marginal tilknytning til arbeidslivet. Derfor må vi arbeide for at innsatsen i sosialtjenesten rettes inn mot tiltak som kan bidra til at den enkelte får hjelp til å finne egne måter å forsørge seg på. Jeg er glad for at vi allerede er i gang med å finne gode metoder for dette. For personer som ikke lykkes med det, skal de offentlige velferdsordningene fortsatt gi økonomisk sikring og trygghet. Statlige veiledende retningslinjer for utmåling av stønad til livsopphold vil gi kommunene et kraftig signal om et tilrådelig og forsvarlig nivå på sosialhjelpen. Jeg vil sende ut rundskriv til kommunene i løpet av våren 2001, for ikke å si på nyåret allerede, med de nye retningslinjene. Regjeringen arbeider aktivt for en mer rettferdig fordeling, og det vil derfor bli utarbeidet en egen handlingsplan for sosial og økonomisk trygghet i løpet av våren 2001. Handlingsplanen skal være konkret og målrettet mot de mest vanskeligstilte, og bolig og arbeid vil være det som får særlig prioritet. Jeg har merket meg at svært mye av det opprinnelige budsjettforslaget har fått tilslutning. Det vitner om en betydelig oppslutning om Regjeringens sosialpolitikk, og det er jeg glad for.