Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2017-06-01:
Vi diskuterer i dag en svært viktig sak, en sak som har et smertefullt bakteppe for mange mennesker i vårt land. Den handler om at altfor mange pasienter har blitt skadet eller til og med mistet livet i forbindelse med sykehusbehandling, i hendelser som beviselig kunne ha vært unngått. Takket være modige og utholdende pårørende familiemedlemmer har et betydelig pasientsikkerhetsproblem blitt synlig. Jeg vil uttrykke stor anerkjennelse til pårørendegruppen, med Solveig og Unni i spissen, som har mye av æren for at sikkerhets- og kvalitetsarbeidet i helsesektoren er satt øverst på den helsepolitiske dagsordenen. Dette var også bakgrunnen for at Stoltenberg II-regjeringen i 2010 satte i gang et stort kvalitets- og sikkerhetsarbeid i helsesektoren. Den nasjonale pasientsikkerhetskampanjen «I trygge hender» varte fra 2011 til 2013, og omfattet både spesialisthelsetjenesten og den kommunale helse- og omsorgstjenesten. I 2012 kom den første stortingsmeldingen noensinne om pasientsikkerhet, «God kvalitet – trygge tjenester». Helse og omsorgsdepartementet opprettet i 2010 en utrykningsgruppe for helsesektoren som en prøveordning for to år. Gruppen skulle sikre raskere og bedre oppfølging av alvorlige hendelser i spesialisthelsetjenesten, bl.a. gjennom stedlige undersøkelser. I etterkant ble det foretatt en evaluering av ordningen, og konklusjonen var at etableringen av utrykningsgruppen i all hovedsak var blitt positivt mottatt, og at gruppen kan bidra til økt pasientsikkerhet og kvalitet. Evalueringsutvalget anbefalte derfor at utrykningsgruppen skulle videreføres. Det er NOU 2015: 11, «Med åpne kort» fra Arianson-utvalget, som ligger til grunn for den saken vi i dag debatterer. Utvalget har hatt som mandat å gå bredt gjennom mange sider ved tilsynsarbeidet og arbeidet generelt med pasientsikkerhet, med utvidet mandat fra Solberg-regjeringen for å utgreie forslag til lovgrunnlag for en undersøkelseskommisjon utenfor Helsetilsynet. Utvalgets konklusjoner viser at ti utvalgsmedlemmer går mot å opprette en uavhengig «havarikommisjon», bare fire medlemmer støtter opprettelse. De aller fleste høringsinstansene – over 80 til sammen – er også negative til en slik kommisjon, først og fremst på grunn av uforholdsmessig stor ressursbruk når det gjelder økonomi og fagfolk, men også – og ikke minst – fordi kommisjonen etter høringsuttalelsenes mening sannsynligvis ikke vil makte å innfri de skyhøye forventningene som er skapt. Mange kommenterer også at det er uheldig at en undersøkelsesenhet i Helsetilsynet og en undersøkelseskommisjon utenfor vil ha mye overlappende aktivitet. Departementet erkjenner også det. Arbeiderpartiet er enig med flertallet i utvalget og høringsinstansene, og vi mener Legeforeningen har et høringsinnspill som er så interessant at vi har valgt å legge det til grunn for det forslaget vi fremmer i saken. Det er et innspill som også tar opp i seg elementer som særlig pårørendegruppen har vært opptatt av. Jeg siterer: «Legeforeningen mener det er formålstjenlig å ha en enhet som kan rykke ut og foreta grundigere undersøkelser etter en alvorlig hendelse, med fokus på læring og forbedring av pasientsikkerheten. En slik ordning må innrettes hensiktsmessig slik at det blir samsvar mellom mål og virkemidler. Etter Legeforeningens syn er det ikke avgjørende om enheten opprettes som et selvstendig organ, eller som en enhet under Helsetilsynet. Det avgjørende må være at enheten utrustes med et mandat og tilstrekkelige ressurser til å utføre sine oppgaver. Videre må det skje en endring fra dagens ordning hvor utrykningsgruppens utredning kan ende med tilsynsmessig oppfølgning og administrative reaksjoner. En viktig forutsetning vil nettopp være at de involverte kan snakke åpent, at fokuset er rettet mot å avdekke hva som gikk galt, hvorfor det gikk galt og hvordan man kan unngå at tilsvarende skjer igjen, uten frykt for formelle reaksjoner. Enheten må ha som sin klare oppgave å bidra til en objektiv kartlegging av aktuelle hendelser, med tanke på læring og forbedring av pasientsikkerheten.» Legeforeningen understreker også at enheten må balanseres opp mot bruk av ressurser og mot det som er dens reelle og egentlige formål. Arbeiderpartiet viser til at oppdraget for en undersøkelseskommisjon langt på vei kan oppnås ved å endre og forbedre mandatet for den enheten man allerede har etablert, og som er tilknyttet Helsetilsynet. Så da tar jeg opp det forslaget som vi fremmer sammen med Senterpartiet.