Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Norge har lang tradisjon som pådriver internasjonalt for menneskerettigheter og internasjonale lover. Det er vi stolte av. Med vår egen erfaring med krig og okkupasjon i minne bør vi vise stor forståelse for mennesker som flykter fra krig og forfølgelse. Norge har gjennom menneskerettighetsloven inkorporert den europeiske menneskerettighetsloven, FNs konvensjon om økonomiske og sosiale rettigheter, FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter og FNs barnekonvensjon. Disse konvensjonene er gitt forrang i forhold til andre norske lover. I tillegg har Norge som kjent ratifisert FNs flyktningkonvensjon. Vi som utgjør stortingsflertallet, vil føre en helhetlig innvandrings- og flyktningpolitikk forankret i Norges internasjonale forpliktelser. I den nye utlendingsloven er nettopp menneskerettighetene synliggjort enda bedre, og FNs eget organ for flyktninger, UNHCR, har fått en sterkere rolle. Alle som er vernet mot retur på grunn av internasjonale konvensjoner, vil få flyktningstatus i loven som vi vedtar i dag. Dette er en viktig styrking av menneskerettighetene og en tydeliggjøring av hvem Norge er forpliktet til å gi opphold. Dette er også i samsvar med hvordan UNHCR ønsker at medlemslandene skal utforme loven. Jeg er spesielt glad for at den nye loven styrker barns rettigheter i henhold til barnekonvensjonen. På flere områder er det gitt klare føringer om at hensynet til barns beste må ivaretas. Med Norges unike økonomiske situasjon er det viktig at vi på flere måter stiller opp ved kriger og humanitære katastrofer, noe som oftest rammer mennesker og landområder som allerede sliter med dårlig økonomi og utvikling. Nabolandene tar normalt en stor del av byrden. For å vise solidaritet og samtidig være med på å stabilisere situasjonen i konfliktområdet må Norge i tillegg til bistand også være med og avlaste ved å ta imot flyktninger. Jeg vil derfor henvise til at den rød-grønne regjeringen har økt antall kvoteflyktninger. Det går en rød tråd - kall det gjerne en rød-grønn tråd - gjennom hele politikken til vår regjering. Det handler om økt bistand, styrkede menneskerettigheter og aktiv deltakelse i avlastning av konflikt- og kriserammede områder. Det er god norsk tradisjon for å strekke solidariteten langt utover Norges grenser. Mange norske personligheter, ikke minst Fridtjof Nansen, har både gjennom holdning og handling vært viktige bidragsytere og gitt Norge en posisjon humanitært som vi må bygge videre på. Det er derfor noe høyst unorsk, slik jeg ser det, over den ytterliggående politiske linja som Fremskrittspartiet representerer, så Fremskrittspartiet er tydeligvis dårlig integrert i norsk tradisjon. «Norge skal være en nødhavn », sa Bent Høie fra Høyre. Jeg er enig med Bent Høie. Men det blir ikke lett for Høyre om Høyre havner i samme havnevesen som Fremskrittspartiet. Fremskrittspartirepresentanten Amundsen ville ikke svare på mitt spørsmål om det er greit å bli overkjørt av Høyre, som utsteder garantier mot nettopp fremskrittspartipolitikken - en politikk som ikke er helt den samme ved middagstider som den var til frokost. Hvis all PR er god PR, hadde kanskje Fremskrittspartiet en god dag i går, men for de mange som er opptatt av norsk humanisme, var det mer en skrekkens dag. Dagen etter, altså i dag, framstår Fremskrittspartiet nærmest som forulempet. Jeg sliter med å få den helt store medfølelsen, og jeg tror også Fremskrittspartiet i dag sliter med å få kjærestevisum inn i en regjering sammen med bl.a. Høyre. Egentlig har jeg kommet til at jeg finner det mer formålstjenlig med konstruktiv dialog med de partier som deler regjeringspartienes hovedretning i innvandringspolitikken, enn å bruke særlig mye mer tid på det partiet som velger å stå helt på utsiden. Det er en svært viktig lov vi vedtar i dag, og la meg avslutningsvis si det slik: I god norsk humanistisk tradisjon kan vi se linjene fra Nansen til - og jeg ber om oppmerksomhet fra statsråden - Hanssen.