trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Representanten Sahl har reist en interessant interpellasjon her i dag. Spørsmålet er om den ikke skulle ha vært reist tidligere, gjerne for flere år siden. Forsvaret har i forholdsvis mange år vært preget av omstillinger, som igjen har gitt en viss frustrasjon og mangel på forutsigbarhet. Dette har ikke bare skjedd under sosialistisk styre, men også under borgerlig styre. Det er ikke lenge siden Forsvaret ble redusert med ca. 5 000 personer - man reduserte antall militærleire og antall kvadratmeter bebygd flate samt budsjettene. Dette skaper og skapte stor frustrasjon. Forsvaret gav også store avgangspakker til dem som sluttet frivillig, og mistet dermed mange svært dyktige medarbeidere som Forsvaret egentlig trenger i den vanskelige tiden Forsvaret befinner seg i. Det blir heller ikke noe bedre av at det som Forsvaret under én regjering bestiller, blir omgjort av en ny regjering - og mange kroner og planer er helt eller delvis bortkastet. Det siste eksempelet på dette - hvis det blir slik som forsvarssjefen ønsker - er våre nye MTB-er, med en prislapp på nærmere 12 milliarder kr. Disse ble bestilt, og nesten alle er ferdigbygd. Men, og her er det et stort men, driftsutgiftene på ca. 200 mill. kr i året finnes foreløpig ikke i noen budsjetter. Slik er det også med andre investeringer som Forsvaret har foretatt, uten at jeg vil nevne flere her og nå. Den neste investeringen av stor økonomisk betydning i mange år framover er kjøp av nye kampfly. Spørsmålet er fra hvem, hvor mange, med hvilket utstyr, trening etc. I tillegg kommer andre momenter som gjenkjøpsavtaler og avtaler som kan påvirke Norges forhold til andre land, til organisasjoner, til våre allierte og ikke minst til våre ikke-allierte. Det er altså mange ting som påvirker Forsvaret, Forsvarets væremåte og Forsvarets handlefrihet. Dette jeg nå har nevnt - selv om det kun er en liten del - skaper store utfordringer for Forsvaret og, som sagt, en del frustrasjon. Forsvarskomiteen var i Danmark for en stund siden. Der ble vi fortalt at det var bred politisk enighet om hvor mye penger man skulle bruke i en fireårsperiode. Hvis jeg husker riktig, var det også enighet om planene. Dette var alle svært fornøyd med, og Forsvaret fikk ro og forutsigbarhet. Nettopp dette med forutsigbarhet er viktig. Det skaper arbeidsro, og man får gjort det man skal gjøre. Norge trenger et godt forsvar. Norge trenger et forsvar som kan være både i lufta, på bakken, på vannet og under vannet for å ivareta våre interesser. Til dette trenger Norge et forsvarsbudsjett som står i forhold til det vi politikere mener Forsvaret skal gjøre. For å få forutsigbarhet må vi ha planer og økonomiske midler som er like i flere år, gjerne som f.eks. i Danmark, i en fireårsperiode. Da vil vi få et forsvar i utvikling. Avslutningsvis vil jeg nevne de utfordringer vi har i framtiden med vårt engasjement ute i verden, f.eks. i Afghanistan. Vi må nok regne med å være der i mange år framover. Dette er en stor del av vårt forsvar. Disse oppdragene krever også forutsigbarhet med hensyn til bl.a. det personell som skal tjenestegjøre der.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2008-02-26:
Dette har vært en interessant og betimelig debatt. Jeg vil gjerne takke interpellanten for at han har brakt dette på bane, slik at vi kunne få lagt fram noen synspunkter og momenter her i salen. Jeg synes det er spennende tanker, spesielt fra statsråden, i og med at hun signaliserer kanskje en annen måte å fremtidsrette Forsvaret på. Det er helt betimelig, egentlig, og mange av oss har jo tenkt på dette. Jeg regner med at statsråden kommer tilbake til Stortinget med mer konkrete planer rundt dette på et senere tidspunkt. Problemet er at vi nå avslutter en langtidsproposisjonsperiode, for å kalle det det, og straks skal inn i en ny, dvs. at vi i hvert fall teoretisk driver og avslutter iverksettelsen av denne langtidsproposisjonen. Så skal vi straks over i en ny langtidsproposisjon, og så skal vi begynne å iverksette den. Dette blir på en måte litt utydelig og sikkert veldig vanskelig for Forsvaret og Forsvarets personell å forholde seg til. Det skaper usikkerhet, som det har vært sagt her, og det preger naturligvis Forsvaret i voldsom grad. Det vet vi. Vi hører stadig at de er usikre, de vet ikke hvor veien går. Dessverre slutter mange av de menneskene som vi gjerne vil beholde - de slutter på grunn av usikkerhet og på grunn av det som har vært nevnt; man etablerer familier, kjøper seg hus og slike ting. Usikkerheten er så stor fordi perspektivet er så kort. Til slutt vil jeg bare - i likhet med representanten Sahl - uttrykke skuffelse over at opposisjonen ikke i større grad har fått lov til å være med, i hvert fall i sluttfasen, og gi uttrykk for hva vi mener om den kommende proposisjonen. Jeg forstår godt at statsråden har behov for å gjøre det hun gjør, og skal avslutte dette. Men på den annen side tror jeg at for å få til et forlik hadde det vært en fordel at opposisjonen fikk lov til å være med og gi synspunkter og på den måten gi Regjeringen noen tanker om at vi ved å gjøre litt om på ting kanskje kunne få til et forlik. Problemet er at vi nå får servert noe, det blir rett og slett lagt på bordet. Vi føler på en måte, i dag i hvert fall, at dette blir et «take it or leave it», og det er ikke noen god situasjon. Helt til slutt: Representanten Øye var inne på at samme fremgangsmåte er brukt før, så det var liksom ikke noe bedre, det. Jeg synes ikke det er noen god sammenlikning, for om noe er gjort dårlig før, behøver vi ikke fortsette å gjøre det. Jeg synes godt Regjeringen kunne tatt dette signalet, som den har fått mange ganger, særlig i det siste. En samlet opposisjon er veldig skuffet over at vi, som sagt, ikke får lov til å være med og si lite grann i denne fasen, slik at vi lettere kunne få til et forlik i ettertid.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-02-28:
Jeg har den glede å framsette to representantforslag. Det første er på vegne av representantene Ola T. Lånke, Laila Dåvøy og meg selv om å forenkle ordningen for frikort for medisiner og helsetjenester. Det andre er på vegne av representanten Laila Dåvøy og meg selv om tiltak for å redusere antallet som blir uføre i ung alder på grunn av psykiske lidelser.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-28:
La meg også gi honnør til Fremskrittspartiet for det forslaget som er fremstilt her, og som i stor grad får positiv omtale i merknadene fra et stort flertall. Så kan man selvfølgelig ønske at man fikk votert over hvert enkelt forslag, men jeg synes også det har noe med seriøsiteten å gjøre at vi ser på dette samlet sett og får en samlet vurdering. Det som også ble sagt, at det var en slags marsjordre fra flertallet, synes jeg er en god beskrivelse, og i hvert fall slik jeg oppfattet det, er statsråden selv opptatt av gjeldsofrenes situasjon. Det er jo ikke alltid det går på selve lovteksten, men på hvordan den enkelte som forvalter offentlig myndighet, opptrer i møte med gjeldsofre. Hvis man har ønske om å opptre med fleksibilitet, kan kanskje mye gjøres uten at man trenger å endre for mye på ulike lovtekster. Målet må jo være å løse problemene sammen med skyldnerne, ikke å knekke dem. Samtidig er det selvsagt heller ikke i samfunnets interesse å svekke den allmenne betalingsmoralen. Å påta seg gjeld medfører ansvar som det nødvendigvis må forventes skal følges opp. Men gjeldsproblemer oppstår også uten at det er betalingsmoralen som er årsaken. I slike situasjoner vet vi at det er skyldneren, ikke kreditorene, som oftest er den svake part i dag. I sin vurdering av de enkelte forslagene har statsråden bl.a. vist til høringen som pågår når det gjelder organiseringen av offentlig innkreving, og til pågående arbeid med gjeldsordningsloven. Vi vet, som det ble sagt også av saksordfører, at her er flere departement involvert, så en god samordning er absolutt å håpe på. Når vi da fra Kristelig Folkepartis side ikke voterer positivt over de enkelte forslag, men omtaler dem positivt i merknadene, gjør vi det i forvissning om at intensjonen tas på alvor. I de pågående høringsprosesser som nå skjer, forventer vi at både dette forslaget og et tidligere forslag fra Kristelig Folkeparti som ble behandlet for ett år siden, og som omhandler mye av det samme, blir tatt med og vurdert samlet i Regjeringen, f.eks. «grønt nummer» for gjeldsrammede, frarådningsplikt ved kredittkjøp og bedre beskyttelse av gjeldsrammede. Det handler ikke bare om tiltak for å få personer ut av gjeldsfellen, men vel så mye om å hindre at personer havner der i utgangspunktet. Jeg tror at både regjeringspartier og opposisjonspartier har et felles ønske om å gjøre situasjonen bedre, og hvis vi nå nærmer oss en periode med mer rusk - for å kalle det det - i nasjonaløkonomien, er det absolutt grunn til å være på vakt. Regjeringen har et stort faglig apparat som den kan bruke for å få utredet og foreslå effektive tiltak som gir gjeldsrammede bedre beskyttelse, og jeg håper at det er grunnlaget for det arbeidet Regjeringen nå gjør.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-28:
Jeg takker for svaret på interpellasjonen, som jeg synes lover godt for det arbeidet som nå gjøres i departementet med å vurdere muligheter framover i lys av den evalueringen av de gjeldende retningslinjene, som nå skjer. Jeg er helt enig i at dersom man skal foreta positiv selektering, kan ikke det gjelde for hele investeringsuniverset. Men når man nå, som statsråden selv har varslet, ser for seg mulige investeringer utenfor aksjer og utenfor obligasjoner, gir det også muligheter i en annen utstrekning enn i dag til å kunne foreta en slik positiv selektering, og som jeg vil tro kan innebære investeringer som samlet sett vil gi svært god samfunnsmessig avkastning. Statsråden nevnte selv miljøteknologi som ett eksempel, uten at man dermed skal legge bort målet om en god avkastning i seg selv. Det må også være med som et kriterium, etter min mening. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på en passasje i sentralbanksjefens årstale. Mot slutten av talen sa han følgende: «Når vi plasserer pensjonsfondets midler, er vi gjester i våre naboers hus. Kravene til forvaltningen av eierskapet kan derfor ikke bare tuftes på norske verdier og holdninger. Vi må ta inn over oss at andre land kan trekke andre skiller mellom politikk, etikk og forvaltning. Når vi hever pekefingeren mot et selskap, hever vi den også mot lover, reguleringer og praksis i landene der selskapet hører til og driver sin virksomhet - og vi gjør det som representanter for den norske stat.» Jeg er litt usikker på hvordan jeg skal tolke den type uttalelser. For det første vet jeg ikke hva sentralbanksjefen mener med at vi er «gjester i våre naboers hus». Dette er investeringer, som gjør oss til eiere, og i hvilken grad man da er gjest, er jeg litt usikker på. Jeg vil faktisk mene at det er vi, som investorer, som selv må pålegge oss normer for hva vi investerer i, og hva vi selv mener vi kan stå inne for. Det er vår forpliktelse overfor det mandat vi har fra den norske befolkningen, etter min mening. Jeg vet ikke hvordan statsråden selv vurderer dette, men det kunne jo være interessant å høre, for her synes jeg det kan ligge en antydning om at man synes det er for mye etikk på dagsordenen.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-02-28:
Jeg vil gjerne takke for debatten. Den gir grunnlag for en omfattende meningsutveksling når Regjeringen til slutt foreslår mulige endringer i de etiske retningslinjene. Jeg er enig i det representantene Micaelsen og Alf E. Jakobsen sa om at dette skal skje uten at vi gir slipp på hovedformålet med fondet, nemlig å sørge for at vi plasserer pengene slik at vi også har mulighet til å gi pensjoner til framtidige generasjoner. Det er en etisk forpliktelse i seg selv. Så vil jeg gjerne gi representanten Tybring-Gjedde den honnør at han absolutt bidrar til bredde i debatten. Det er helt klart. Jeg synes også at Tybring-Gjedde pekte på dilemmaer som man ikke skal ta lett på. Men jeg er ikke enig i at svaret på dilemmaene er å strekke hendene i været og si: Nei, vi makter ikke å gjøre noen ting, vi, så da legger vi oss flate, og så lar vi kapitalen rå ensidig. Det er iallfall ikke vårt utgangspunkt når det gjelder svaret på de dilemmaene som også Tybring-Gjedde var inne på. Som Jan Tore Sanner sa: Grenseoppgangen mellom etikk og politikk er ikke enkel. Det er ikke bare å si at dette er etiske vurderinger, det har ikke noe med politikk å gjøre. Det er klart at etikken oppstår heller ikke i noe vakuum. Den oppstår ikke fra intet. Den er også et uttrykk for visse grunnleggende etiske verdier som man har med seg. Men selv om iallfall noen mener at man bare skal strekke hendene i været og si at sorry, dette blir for vanskelig, er det jo det å arbeide med dette vanskelige temaet som er utfordringen, og som jeg tror har framtiden for seg. For det er klart at oppmerksomheten rundt Pensjonsfondet også er positiv i den forstand at det gir en retning for utvikling av investeringer som ikke bare berører Pensjonsfondet som vi besitter, men som har vakt interesse langt utover det. Det i seg selv kan jo påvirke til positive endringer generelt. Så jeg føler jo at når det gjelder akkurat dette ensidig å bruke politikk som motivasjon for investeringer, har finansministeren parkert sin statsrådskollega, iallfall svært så indirekte. Det er greit. Jeg tror at det er det stor enighet om også her på huset. Men etter min mening ligger utfordringen i å kunne se mulighetene når vi nå skal revidere retningslinjene, til å se på positiv selektering for en liten del av fondet f.eks. til å fremme noe så framtidsrettet som miljørettede investeringer.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-02-28:
Som flere har gjort, vil også jeg takke Fremskrittspartiet for Dokument nr. 8-forslaget. Det er en viktig og svært krevende sak. Det er et veldig stort dilemma som Stortinget som lovgiver står overfor her, fordi vi som lovgiver sjølsagt er opptatt av at folk skal betale for seg. En skal gjøre opp for seg. En skal være et myndig økonomisk menneske som tar det ansvaret det er å kjøpe en tjeneste eller en vare. Samtidig må vi jo som lovgiver gi folk i økonomisk problematiske situasjoner en real sjanse til å komme ut av den situasjonen de er i. Dersom vi strammer til for sterkt på den ene eller den andre sida her, vil det føre til en ny atferd fra f.eks. dem som selger en vare eller en tjeneste, som lett kan føre til at de som er minst bemidla, vil komme vanskeligere ut i forhold til å få del i de godene som bedre bemidla mennesker får. Det som vel er formålet med denne diskusjonen, er å sikre at færrest mulig kommer i en slik situasjon. Samtidig kommer flest mulig ut av det, dersom de sjøl vil - og jeg vil understreke det: dersom de sjøl vil. De dilemmaene vi står oppe i her, er jo parallelle til andre dilemmaer vi står oppe i i samfunnet når det gjelder reaksjoner og mulighet for rehabilitering i vanskelige situasjoner en av ulike grunner kan komme opp i. Det er en balansegang mellom ansvaret for den gjeldstyngde en har i forhold til sin egen innsats, og ansvaret de som gir kreditt, har. De som er kredittgivere, har en større risiko for å tape penger, ved å selge på avbetaling, eksempelvis. Myndighetenes lover og regelverk balanserer disse interessene. Det som kanskje spesielt opprører en del, er myndighetenes opptreden som innkrever av ubetalt skatt eller avgift. Jeg har mange eksempler på at det er vanskeligere å få til gjeldsordninger, avbetalingsordninger og akkorder i forhold til det offentlige enn i forhold til privatpersoner eller bedrifter som har gitt de gjeldstynga kreditt. Det er mange enkeltmennesker som har kommet i et økonomisk uføre hvor det ut fra årsaken til problemene er for vanskelig å komme økonomisk på beina igjen, og det er jo det som er poenget til dem som har stilt forslaget. Det er gode innspill fra Gjeldsoffer-Alliansen ved komiteens behandling, og jeg synes, som flere har sagt, at holdninga fra Regjeringa ved finansministeren er positivt søkende for å avbalansere dette. Vi i Senterpartiet føler oss godt bekvemme med at dette er et prioritert område fra Finansdepartementets side, og vi er svært glade for det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-28:
Jeg tar ordet for å understreke at det som er hensikten med dette Dokument nr. 8-forslaget og engasjementet som ligger bak, deles av Regjeringen, og vi holder på med et viktig arbeid om dette som involverer flere departementer. Det framgår av mitt svar til komiteen også. I tillegg har jeg bare lyst til å understreke noe av det som flere talere har vært innom i debatten, nemlig hvor viktig det er å fokusere på det forebyggende arbeidet på disse områdene. Når problemene først har vokst en over hodet, er man inne på mange av de løsningene som Fremskrittspartiet tar opp, men jeg tror at kanskje særlig offentlig sektor på et mye tidligere tidspunkt kan ta kontakt med folk som en ser vegrer seg for å ha kontakt. Det er dette som er utgangspunktet for rapporten skattemyndighetene har laget, og som egentlig ble laget på bakgrunn av et initiativ fra Jon Skau. Han fortalte hvordan han som enkeltperson klarte å komme inn i et problem som bare vokste og vokste og ble helt uhåndterlig fordi han vegret seg for å åpne vinduskonvolutter, ikke torde å ringe til ligningskontoret, ikke ble oppsøkt av ligningskontoret når de så at han hadde problemer, osv. Skattemyndighetene har tatt dette veldig på alvor på den måten at man nå ønsker å komme i aktiv kontakt med personer som på grunn av sykdom eller ting som skjer i familien eller ellers i livet, ikke klarer å forholde seg til ligningsmyndighetene. Det er en del som har det sånn. Hvis man kan klare å komme i kontakt på et tidlig tidspunkt, kan man forhindre at problemene blir store. Jeg er veldig glad for at skattemyndighetene har startet på det arbeidet, for det betyr at vi får færre mennesker som ender i store gjeldsproblemer knyttet til å betale skatten sin. Vi skal selvfølgelig også ha fokus på de andre forslagene, som først og fremst dreier seg om dem som har fått problemer likevel. Men jeg tror at det er enormt mye vi kan hente ved å ha et forebyggende perspektiv, en vennlig og konstruktiv tone og å prøve å løse problemer i samarbeid med skattytere - istedenfor at problemene bare vokser og vokser.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-28:
La oss tolke sentralbanksjefen i beste mening. For det er Stortinget - vi som folkevalgte - Regjeringen og Finansdepartementet som representerer eierne av fondet, og det er Norges Bank som forvalter fondet på vår bestilling og etter vårt mandat og våre retningslinjer. Og jeg er helt enig med representanten Syversen i at vi som eiere har pålagt oss, og ønsket oss, at våre sparepenger ikke bare skal gå dit hvor det kanskje på kort sikt skulle være størst avkastning, hvis det er en fare for at vi samtidig medvirker til grove brudd på menneskerettighetene eller grov miljøskade. Og det står vi fritt til å gjøre med våre sparepenger. Det skal vi fortsette med, og det er det debatten videre framover dreier seg om. Men jeg tror det er veldig viktig, slik som diskusjonen nå går ute i den store verden, der man fra enkelte land og enkelte selskaper frykter strategiske investeringer som ikke dreier seg om etiske retningslinjer i vår forstand, men som dreier seg om å kjøpe opp andeler av selskaper for å ha kontroll over dem med en politisk overskrift, å si at våre etiske retningslinjer - selv om man i noen debatter selvfølgelig kan si at de er politiske - tar utgangspunkt i grunnleggende menneskerettigheter, felles verdier som vi slåss for, som FN står for, og som burde være felleseie i alle land. Å si at det skulle være en spesielt uhøflig opptreden fra en gjest, vil jeg mene er helt i strid med hva som er tankegangen bak de etiske retningslinjene for pensjonsfondet. Det som er veldig viktig, er at man klarer å utvikle det etiske eierskapet som Norges Bank på våre vegne må utøve. For det handler om hvordan vi opptrer som eiere. Og fordi vi i dag har en begrensning på våre investeringer på 5 pst. - vi kan ikke eie mer enn 5 pst. i hvert enkelt selskap, og gjennomsnittet er 0,5 pst. - er vi små eiere som må alliere oss med andre eiere. Og det gjøres. I tillegg tror jeg at en vekselvirkning mellom uttrekksmekanismene og den etiske eierskapsutøvelsen kan være interessant å se nærmere på framover. For eksempel kan man tenke seg situasjoner hvor det etiske rådet anbefaler et uttrekk, men hvor man ber Norges Bank om å gå inn og se om det fins noen mulighet til å påvirke et selskap, for så å ta opp spørsmålet om uttrekk til ny behandling på et senere tidspunkt for å se om en har kommet noen vei. Her tror jeg det ligger noen muligheter til å få til et bedre samspill mellom de virkemidlene vi har for den etiske eierskapsutøvelsen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-02-28:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg skjønner at det er enorme utfordringer på dette feltet. Jeg skjønner også at det skjer mange positive ting. Jeg er spesielt positiv til en differensiering av saksbehandlingen, for det oppfattes av spesielt norske borgere som ønsker venner på besøk, som ganske ubegripelig at det skal brukes så utrolig mye energi på å gjøre ellers ganske enkle saker så vanskelige som overhodet mulig - slik må man oppfatte det. Så er jeg veldig positiv til det som sies om elektronisk saksbehandling. Jeg skulle gjerne ha visst om statsråden har noen framdriftsplan for akkurat dette. Det er en del av forvaltningsloven som jeg føler er viktig, både når man jobber med visumsøknader, og når man jobber med tyngre saker, og det er opplysningsplikten. Jeg har lyst til å sitere fra en e-post fra en herboende som hadde påklaget et avslag. Vedkommende fikk beskjed om, står det, at «de anførte også at de hadde merket seg at hun» - hun som søkte om visum for å komme som vedkommendes gjest til Norge - «har arbeid i hjemlandet, men at det ikke var dokumentert at hun var blitt gitt fri/permisjon av sin arbeidsgiver for å reise til Norge». Videre står det: «Jeg kan heller ikke begripe at dette kan være et holdbart argument. Jeg trodde faktisk at man er fri til å reise hvor man vil i sin ferie uten noen permisjon/tillatelse fra sin arbeidsgiver.» Vedkommende hadde i alle fall selv mange ganger gjort dette, også ved besøkt i andre land. Det står også: «Videre skrev de at det ikke var dokumentert at hun er i besittelse av eiendom, eller at hun har andre økonomiske forpliktelser i sitt hjemland. Hvorfor i all verden må man ha slik dokumentasjon? Bør man ha gjeld for å kunne få turistvisum til Norge? Jeg spurte UNE om visumsøkeren var blitt gjort oppmerksom på at slik dokumentasjon kreves. Dette fikk jeg ikke noe svar på.» Jeg tror at opplysningsplikten knyttet til hva som er bakgrunnen for avslaget, kanskje kan løses ved også å gjøre saksbehandlingen bedre på elektronisk måte, for da får alle beskjed om hva de faktisk skal gi beskjed om. Men jeg har enda en utfordring til statsråden. Det er å se på om det er mulig å tenke seg Altinn også når det gjelder dette - det å gi søkere et passord og muligheten til å følge sin søknad på nettet - for det er klart at når det gjelder Servicetorget, har vi fått veldig mange klager på at man egentlig ikke får noe svar. En elektronisk saksbehandling vil gjøre det enda mye lettere å følge saken sin på nettet og slik sett også få vite hvor den er i køen, og hva det er som har skjedd med den siden sist. Vi er også veldig positive til evalueringen av UNE. Venstre ønsker en slik evaluering. Vi mener også at det må være mulig for noen utenriksstasjoner å praktisere krav om at visumsøkere som ligger i en slags gråsone, skal melde seg til utenriksstasjonen ved hjemkomst. Dette, i kombinasjon med f.eks. en økonomisk garanti fra den som bor her, vil gjøre at utenriksstasjonene i noen tilfeller kan føre en litt mer liberal praksis når det gjelder visum. Jeg lurer på om statsråden er villig til også å vurdere slike grep.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-02-28:
Jeg er i hvert fall veldig glad for at opposisjonspartiene er opptatt av denne saken, sjøl om jeg syns at Fremskrittspartiet bommer litt med hensyn til hva som var tema. Jeg må si at jeg er ombud for mine velgere, og ut fra de e-postene jeg mottok bare i morges, kan man se at det er mange som er veldig glad for å bli hørt om noe som de føler som en håpløshet som man ikke kommer gjennom. Det handler ikke bare om avslag, det handler om måten man blir behandlet på. Jeg håper at statsråden i sin avslutning kanskje kan si noe mer om datoen for når han tror han klarer å få til elektronisk saksbehandling. En skrev i en av henvendelsene til meg: «Jeg mener å ha hørt i radioen at regjeringen har uttalt at den ønsker flere turister til landet, langt flere. I en kronikk i Aftenposten 1. juni 2007 stiller utenriksminister Støre spørsmålet om Norge i tillegg til å bli oppfattet som et lite og rikt land også oppfattes som et ekkelt land. Jeg tror dessverre at de veldig mange søkere om turistvisum som er blitt utsatt for den systematiske mistenkeliggjøring som jeg har inntrykk av at UDI og UNE driver dessverre vil svare: «Ja, Norge er et ekkelt land».» Dette handler ikke bare om konklusjonen på søknaden, men det handler om behandlingen man får underveis. Jeg syns f.eks. det er veldig sunt av en etat å lære seg å si unnskyld når man har kastet bort søknaden, og lære seg å si unnskyld når man har gjort en feil og den blir rettet opp ett år etterpå. Det er kanskje også en sunn del. Jeg tror at det er en sunn del i et mellommenneskelig forhold at en faktisk også lærer seg å si unnskyld når det gjøres feil. Mange søkere oppfatter at man har muligheten til å gjøre så mange feil som bare det uten at man skal si unnskyld på den ene siden, mens man på den andre siden faktisk blir tatt for ikke å ha lagt ved dokumenter som ingen bad om. Jeg syns at dette med opplysningsplikt er en stor utfordring for etaten som jeg tror på mange måter kan løses ved elektronisk saksbehandling, for at ting både skal gå fortere og også bli mer rett. Vi i Venstre er også opptatt av at ting skal være rett. Jeg tror at vi er på riktig vei, men det er også viktig at vi tar opp i oss den frustrasjonen som mange føler når de møter slike systemer. Og så tror jeg faktisk at mye av dette kunne gått mye kjappere hvis man var mer opptatt av å lage ordninger som sikrer retur f.eks. på visum, som man kan gjøre ved ambassader og andre steder, enn å prøve med lys og lykte å finne alle mulige, tenkelige feil, for at man skal klare å finne en argumentasjon for et avslag. Eller så får man bare si at fra noen land får en ikke komme til Norge. Det hadde egentlig vært en like grei ordning, hvis man ikke klarer å finne en annen forvaltning av dette.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-02-28:
Det som vi må være klar over i denne saken, er at vi beveger oss i et grenseland mellom ønsket om en effektiv saksbehandling og behovet for kontroll. Det er ingen tvil om at det er mange som f.eks. søker visum til Norge, som har et 100 pst. redelig motiv, og som sikkert opplever den kontrollen de blir utsatt for, som utidig, at det fører til lang saksbehandlingstid, og at de overhodet ikke har til hensikt å misbruke det visumet de eventuelt får. Men nettopp fordi vår erfaring er at andre har helt andre hensikter, blir også folk med et 100 pst. redelig motiv utsatt for den typen kontroll. Det er vanskelig når du sitter med søknaden foran deg, bare gjennom søknaden å avgjøre hvilken av de to kategoriene jeg nå var inne på, søkeren tilhører. Men så lenge vi skal ha en visumpolitikk i Norge, tror jeg vi må ta høyde for at det blir gjennomført en kontroll som fører til at det stilles en del spørsmål som noen vil oppleve som urimelige ut fra de ærlige hensiktene de har. Det er klart at det eksempelet som representanten Trine Skei Grande nå viste til - at man bl.a. i visse sammenhenger vurderes ut fra hvorvidt man har eiendom og økonomiske forpliktelser i sitt hjemland - handler om å vurdere hvorvidt man tror at det er sterke returforutsetninger til stede. Man sjekker da selvfølgelig opp det forhold at hvis man ikke har noen forpliktelser tilbake i sitt hjemland - verken eiendom eller økonomiske forpliktelser eller jobb - vel, da er returforutsetningene svakere enn i motsatt tilfelle. Jeg tror vi må skille mellom et eventuelt ønske om en generell liberalisering av visumpolitikken og en kritikk av saksbehandlingsregimet i UDI. Det behøver ikke nødvendigvis være to sider av samme sak. Selv om jeg stiller spørsmål om utgangspunktet til interpellanten gjennom det jeg har sagt nå, føler jeg meg likevel ganske trygg på at som grunntone har interpellanten og jeg akkurat de samme intensjonene om at dette selvfølgelig skal kontrolleres og sjekkes - men ikke mer enn det som trengs, og på en ordentlig, vennlig og skikkelig måte. Jeg er enig med interpellanten i at elektronisk saksbehandling er et viktig instrument. Jeg er ganske rystet over at så mange i så mange år har latt UDI fungere på den måten de har - nærmest på et steinaldernivå hva angår dokumenter. Jeg er derfor veldig glad for at vi nå får på plass elektronisk saksbehandling som gjør at de ambisjonene interpellanten har om at folk kan følge saken sin på nettet, vil bli en del av virkeligheten.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-02-28:
La meg bare aller først kommentere noen få ting av det som representanten Holmberg var inne på i sitt innlegg. Jeg vil si meg 100 pst. enig i at enhver som søker om et opphold i Norge, har krav på en individuell behandling. Hele fundamentet for utlendingsforvaltningen skal være at man skal se hver enkelt søker. Det skal være styrken, og det er også utfordringer knyttet til det. Jeg er helt enig med Holmberg i at man ikke kan ha generelle regler om at en person fra et land pr. definisjon ikke skal få visum, f.eks. Det skal være en individuell behandling. Så er det noen land vi har grunn til å kontrollere ekstra nøye, fordi erfaringene våre er veldig dårlige. Men det skal være en individuell behandling. Jeg har forsøkt å gå til denne debatten med en veldig ydmyk holdning, fordi jeg mener det er all grunn til å fokusere på at servicenivået kan bli bedre i utlendingsforvaltningen. Jeg har ikke lyst til å polemisere i forhold til debatten, men den ydmyke holdningen kunne det kanskje også vært en idé at noen flere hadde. Det er nå under denne regjeringen vi har fått 150 nye stillinger i UDI, det var i 2007 at ventetiden på telefon gikk ned fra 20 minutter - den var enda lenger før det - til 7 minutter, og det er nå vi innfører elektronisk saksbehandling. Under den forrige regjeringen kjørte man dokumenter mellom UDI og politiet i en kassebil, daglig. Under den forrige regjeringen hadde vi ikke noe servicekontor på Tøyen. Det har vi fått nå. Det er nå vi lager en felles servicestrategi mellom Arbeids- og inkluderingsdepartementet, Utenriksdepartementet og Justisdepartementet. Det er altså nå det på område etter område gjennomføres en rekke tiltak. Jeg er ydmyk i forhold til at vi ikke er kommet i mål, men ydmykhet kler kanskje flere enn bare oss som nå sitter med ansvaret for det som pr. i dag er situasjonen. Vi har altså tatt over etter noen, og det var nok av arbeid å gå løs på da vi tok over. Så synes jeg at det som representanten Dørum er inne på, er veldig viktig, altså opplysningsplikten, veiledningsplikten. Det er en veldig krevende sak. Den saken fra Trondheim handler om en person som søker om familiegjenforening, får innvilgelse på det grunnlaget, og siden, etter utlendingsforvaltningens vurdering, misbruker den tillatelsen hun har fått. Det er et lovbrudd som det må reageres på, det mener jeg. Der kan det ikke være noen forskjell på kong Salomo og Jørgen hattemaker. Men om man der kunne ha veiledet bedre i forbindelse med førstegangs behandling, er en viktig sak å diskutere videre.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-06-20:
Jeg vil fremsette et grunnlovsforslag på vegne av Inge Lønning, Marianne Aasen Agdestein og Svein Roald Hansen og meg selv om endringer i Grunnloven § 93 med sikte på å åpne for at samtykke til suverenitetsoverføring kan gis med 2/3 flertall dersom det først er avholdt en rådgivende folkeavstemning.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-20:
Jeg har gleden av å legge fram to grunnlovsforslag, det første på vegne av representantene Rolf Reikvam, Ågot Valle og meg selv, om endringer i Grunnloven §§ 1, 3, 12-14, 16-22, 25-31, 62, 67-69, 74-81, 86 og 112, om opphevelse av Grunnloven §§ 4-9, 11, 23, 24, 32, 34-37, 39-41, 43-48, om ny § 113 og om endring av Grunnlovens overskrift. Dette dreier seg om innføring av republikansk statsform. Så vil jeg legge fram et grunnlovsforslag på vegne av representantene Hallgeir H. Langeland, Ågot Valle og meg selv om endringer i Grunnloven §§ 2, 4, 12 og 16 med sikte på å avskaffe Grunnlovens bestemmelser om statskirkeordningen og grunnlovfeste landets statsskikk og menneskerettighetsforpliktelser.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-20:
Jeg har den glede å framsette to grunnlovsforslag, det første på vegne av representantene Hallgeir H. Langeland, Karin Andersen og meg sjøl om ny § 110 d alternativt ny § 110 e i Grunnloven - om retten til bolig. Det andre forslaget er på vegne av representantene Heikki Holmås, Åsa Elvik, Odd Einar Dørum og meg sjøl om endringer i Grunnloven §§ 12, 50 og 61, om innføring av 16 års stemmerettsalder ved stortingsvalg.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-20:
På vegner av representantane Karin Andersen, May Hansen, Lars Peder Brekk, André N. Skjelstad og meg sjølv har eg den gleda å setja fram eit forslag om å innføra ei eiga grunnlovsavgjerd om vern mot diskriminering på grunn av kjønn og diskriminering av minoritetar.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
På vegner av representantane Ulf Leirstein, Jørund Rytman, Christian Tybring-Gjedde om meg sjølv har eg gleda av å fremje eit representantforslag om å få forby offentleggjering av skattelister.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
Det som slo meg då eg høyrde innlegget frå representanten Sandal, var at her var det mykje sjølvskryt på ein gong. Ein kunne nesten begynne å få mistanke om at det var Komiske Ali som hadde teke over som ny informasjonsstrateg for Regjeringa. Det kan jo umogleg vere så rosenraudt som representanten Sandal prøver å gi uttrykk for. Det er to merknader der regjeringspartiet Senterpartiet distanserer seg frå Arbeidarpartiet og SV. Det gjeld merknader om Trillemarka. Mitt spørsmål til leiaren av finanskomiteen er om han synest det er heilt greitt at eit regjeringsparti distanserer seg frå Regjeringa, eller om dette tyder på regjeringsslitasje, eller om dette eventuelt har si årsak i at Regjeringa fører ein så dårleg politikk at det eine regjeringspartiet er nøydt til å distansere seg frå resten av Regjeringa.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
Retorikken til representanten Holmås er jo ganske lett å kjenne att. Ein av dei bodskapane han kjem med, er at no må vi ta dei rike - koste kva det koste vil. Det er mykje som tyder på at desse kostnadene ved å ha SV i regjering no er i ferd med å kome til syne. Onsdag - i forgårs - kom den triste meldinga om at reiarlaget Wilh. Wilhelmsen er i ferd med å flagge ut. Det betyr altså at maritim kompetanse som er bygd opp gjennom generasjonar, er i ferd med å forsvinne ut av Noreg. BW Gass har også meldt at dei er i ferd med å flagge ut, og dei grunngir det med at det er manglande føreseielegheit i skattepolitikken som gjer at det er umogleg å bli verande i Noreg. Mitt spørsmål blir: Ser representanten Holmås at dette er uheldig, at dette kan gi negative ringverknader, eller synest representanten Holmås at det berre er greitt, fint og flott å bli kvitt desse rike reiarane?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
På vegne av representantene Ketil Solvik-Olsen, Tord Lien, Bård Hoksrud, Øyvind Korsberg og meg selv har jeg den glede å fremme et representantforslag om å få et statlig ansvar for å fjerne og deponere det radioaktive materialet fra områdene ved Søve gruver i Nome kommune.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-06-20:
Jeg har på vegne av representantene André N. Skjelstad, Vera Lysklætt og meg sjøl gleden av å fremme et representantforslag om startlån og boligpolitikk.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-06-20:
På vegne av representantene Odd Einar Dørum, Laila Dåvøy, Karin S. Woldseth og meg selv har jeg gleden av å legge fram et representantforslag hvor vi ber Regjeringen ta de nødvendige skritt for å sørge for at staten ikke påberoper seg foreldelse ved søksmål fra tidligere barnehjemsbarn mv.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-06-20:
Statsråden la stor vekt på mer trygghet og god forebygging, men han trakk ikke helt den konklusjonen at det også da krever et nært og tilstedeværende politi. Det er uten tvil for tiden et stort folkelig og folkevalgt engasjement for å beholde lensmannskontorer og nok politi i lokalsamfunnene. Men så kommer det til innføringen av nye biometriske pass, og da er det ikke lenger så nødvendig og viktig at det skal kunne skje på alle landets lensmannskontorer. Man henviser folk til å reise ganske langt for å skaffe seg et pass i framtiden. Bemanningsutredningen kom denne uken, og der mer enn antydes det at det er byene som har behov for mer politifolk, og at det skal skje på bekostning av Distrikts-Norge. Mener statsråden at god forebygging og større trygghet er forenlig med at man skal tømme distriktene for politifolk, og er det slik at folk i distriktene i framtiden skal måtte ta seg fri fra jobb for å kunne skaffe seg et pass?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-06-20:
Dette landet har nå en justisminister som forteller den delen av sannheten som passer ham til enhver tid. Hvis vi går tilbake til forrige periode, kan ingen benekte at utdanningen på Politihøgskolen ble trappet dramatisk opp, og ingen kan heller vise til noe annet enn at daværende medlem av justiskomiteen Knut Storberget aldri foreslo større opptak til Politihøgskolen. Høyre er opptatt av at vi skal skape trygge lokalsamfunn for folk i hele landet. Skal vi greie det, må vi ha et sterkt nærpoliti med tillit i befolkningen. Da Stortinget behandlet politirollemeldingen i 2006, var det tverrpolitisk enighet om at nettopp nærpolitiet skulle styrkes. To år senere er politiberedskapen klart svekket. Trangere driftsbudsjetter, innføring av nye arbeidstidsbestemmelser, rekrutteringsproblemer og fravær av en aktiv seniorpolitikk har medført at politiet tvinges til omstruktureringer, vaktsamarbeid og prioriteringer som kolliderer med publikums og lokalpolitikernes forventninger. Dette er en utvikling i retning av større enheter, som vil skape større avstand til befolkningen og til lokalsamfunnet. Høyre vil og skal være en pådriver for å hindre at politiet fjerner seg fra steder der folk er, og der folk treffes. Lensmannskontorene er servicekontorer som bistår innbyggerne på ulike måter gjennom søknader, pass eller rådgivning. Innføringen av biometriske pass har ført til at mange lensmannskontorer er fratatt oppgaven med å utstede pass. Regjeringen har lagt opp til at det nye utstyret skal utplasseres på et begrenset antall politi- og lensmannskontorer etter en nærmere bestemt fordeling. Lensmenn landet rundt frykter at en reduksjon i oppgaver betyr et første skritt på veien mot nedleggelse av lensmannskontoret. For Høyre er dette uakseptabelt. Den rød-grønne Regjeringens knappe politibudsjetter vil også framtvinge sammenslåing og gjøre at mange må reise enda lenger for å få pass og utført andre nødvendige tjenester. Høyre foreslår derfor å bevilge 70 mill. kr mer til politiet i revidert nasjonalbudsjett, hvorav om lag 20 mill. kr skal være en engangsinvestering for å skaffe såkalte biometriske kiosker til alle landets lensmannskontorer. I statsbudsjettet for 2008 valgte Regjeringen å fjerne godtgjørelsen på 250 kr pr. dag til meddommere som ikke trekkes i lønn av sine arbeidsgivere. Høyre viser til at meddommerinnslaget i norsk rett har lange tradisjoner og er viktig for legitimiteten til domstolene. Vervet innebærer et stort ansvar, og det er viktig at meddommerutvalget representerer et så godt utsnitt av befolkningen som mulig. Det har lenge vært problemer i mange kommuner med å finne egnede og villige personer til å gjøre denne viktige jobben. Høyre frykter at fjerning av godtgjørelsen innebærer at det vil bli enda vanskeligere å rekruttere folk til meddommervervet. Høyre vil derfor gjeninnføre godtgjørelsen til meddommerne og foreslår å bevilge 5 mill. kr i sitt alternativ til revidert nasjonalbudsjett.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Ja, eg har eit progressivt og radikalt samfunnssyn, derfor er eg alltid oppteken av å gjere samfunnet betre, kanskje i motsetjing til representanten Leirstein og ein del av dei andre representantane frå hans parti. Vi skal gjere forbetringar. Og vi er ikkje i mål. Men eg meiner det vil vere ei unnlatingssynd ikkje å peike på dei ekstremt gode tidene vi har i landet vårt, og at vi kan glede oss over at vi på mange vis lever på toppen av eit solfylt rike. Vi har foreslått ekstrainnsats i budsjettet, vi har gått særleg inn på helse- og omsorgssektoren. Vi har faktisk satsa meir enn 3,5 milliardar kr ekstra på det i revidert budsjett. Det er heilt eineståande å ha eit slikt opplegg i eit revidert budsjett. Vi har gått inn med ei sterkare satsing innanfor bistand og miljø, og vi har satsa meir pengar innanfor kollektivtransporten - for å nemne nokre viktige område i samfunnet vårt.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Arbeidarpartiet og dei andre regjeringspartia er opptekne av at vi skal skaffe det offentlege og staten meir inntekter til å kunne byggje ut velferdsordningane i samfunnet vårt. Det gjer vi ved relativt sett å skattleggje mindre dei som har lågast inntekt, og relativt sett skattleggje hardare dei som har mest å hjelpe seg med i samfunnet. Det er, og det blir, den viktigaste kursen vår. Derfor har vi i den stortingsperioden vi no er inne i, auka skattetrykket totalt sett, i pakt med det løftet vi gjekk til val på i 2005. Eg vil seie til representanten Sanner at det er ingen hovudstrategi for oss å arbeide for skattelette. Vi er opptekne av at skal vi halde gode velferdstilbod, må vi ha betydelege inntekter. Men det er viktig at skattetrykket er hardast for dei som har mest å hjelpe seg med i samfunnet. Det er, og det blir, vår linje framover.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Eg har ikkje på noko tidspunkt karakterisert Kristeleg Folkeparti sitt opplegg på dette feltet som eit usosialt grep. Det er rett at det er gjort endringar på dette feltet for 2008. Det kjem nok i hovudsak av den heilt ekstraordinære situasjonen ein har på arbeidsmarknaden, med ekstremt låg arbeidsløyse, no nede i 1,5 pst., rekna som registrert arbeidsløyse. Men lat meg seie at eg er faktisk veldig oppteken av - det hovudsignalet vil eg gi - at dagpengeordninga skal vi ikkje tukle med, den skal vi ikkje røre ved i utrengsmål. Det er viktig å halde oppe eit nettverk, ei moglegheit for tryggleik for dei som slit med å vere inne på arbeidsmarknaden. Derfor ligg det mitt hjarte nær å ikkje gå inn på noka svekking på dette feltet. Det vil eg tru representanten Syversen og eg kan stå skulder ved skulder om i tida som kjem.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Lars Sponheim seier ofte fornuftige ting, og eg kan slutte meg til det generelle synspunktet som han hadde innleiingsvis, at òg politikarar bør sove om natta og vere vakne om dagen. Det prinsippet prøver eg å arbeide etter òg. Men eg er ueinig med representanten Sponheim i at den tydelegaste profilen i revidert budsjett er å auke drivstoffavgiftene. Det er berre ein bitte liten del av budsjettforslaget, dessutan eit forslag som representanten Sponheim og resten av dei tidlegare regjeringspartia har slutta seg til. Eg vil minne om at dei viktigaste profilane i dette budsjettforslaget er å gi meir pengar til helse og omsorg - i milliardklassen - gi meir pengar til satsing på klima og bistand, som eg nemnde, med 225 mill. kr, og, ikkje minst, å satse på å styrkje kollektivtilbodet rundt om i heile landet. Det er dei viktigaste profilane. Det meiner eg vi ikkje kan tape av syne, sjølv om den politiske og mediemessige støyen har vore størst rundt drivstoffprisane.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Eg høyrer kva representanten Hagesæter seier om sjølvskryt. Uansett korleis ein karakteriserer det, står eg inne for dei vurderingane og synspunkta som eg gav uttrykk for. Om eg skulle gjere endringar i manuset, måtte det vere å leggje på meir når det gjeld å betone dei positive sidene ved den samfunnsutviklinga som vi no har - særleg i økonomien, og særlig på arbeidsmarknaden. Så er det direkte ukorrekt det som representanten Hagesæter seier, at regjeringspartiet Senterpartiet distanserer seg frå Arbeidarpartiet og SV. Det er altså slik at Senterpartiets representant i finanskomiteen under to punkt har gått inn i ein merknad om den såkalla Trillemarka-saka i Buskerud der det er semje mellom vedkomande senterpartirepresentant og opposisjonen i komiteen. Men Senterpartiet som parti står ikkje bak den vurderinga. Dei synspunkta er utprøvde med leiaren for Senterpartiets stortingsgruppe. Senterpartiet - med unntak av den personen som er nemnd - Arbeidarpartiet og SV står fast ved den avtala og den forståinga vi har når det gjeld Trillemarka-saka.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
For nokre dagar sidan sa Jan Tore Sanner her i Stortinget at Høgre aldri vil føre ein uansvarleg økonomisk politikk. Høgre hevdar no at partiet vil bruke mindre oljepengar enn Regjeringa. Framstegspartiet vil i samband med behandlinga av revidert budsjett bruke mange, mange milliardar kroner meir enn Regjeringa. Framstegspartiets formann - som det heiter - har denne veka uttalt at ho gjerne vil regjere i lag med Høgre. Det må bety at Framstegspartiet må godta Høgre sin økonomiske politikk. I sin tur må det dessutan føre til at Framstegspartiet må kutte minst 40 milliardar kr i saker som er foreslåtte i statsbudsjett, i revidert nasjonalbudsjett og i talrike representantforslag. Spørsmålet mitt til representanten Leirstein må derfor bli: Kva slags forslag er det Framstegspartiet skal kutte for å bli godteke av Høgre som regjeringspartnar?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-20:
Venstre meiner tydelegvis at det burde ha vore sett i gang fleire tiltak for å auke tilgangen på arbeidskraft - dette trass i at Regjeringa har gjennomført ei rekkje tiltak for å få personar som er i utkanten av arbeidsmarknaden, over i jobb og for å gjere arbeidsinnvandringa enklare. Arbeidsløysa er no heldigvis rekordlåg. Det gjer det mogleg for personar med svak tilknyting til arbeidsmarknaden å få eit betre fotfeste. Regjeringspartia har, som representanten Sponheim er veldig klar over, gått inn for å gjere ein svært høg innsats når det gjeld arbeidsmarknadstiltak. Spørsmålet mitt til Venstre sin leiar er derfor: Korleis kan Venstre forklare at partiet vil gjere eit større kutt i løyvingane til arbeidsmarknadstiltak? Ein slik operasjon vil nemleg gjere det endå vanskelegare å skaffe meir arbeidskraft i landet vårt.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
Jeg må legge til historien at jeg tror representanten Sponheim var på vei over fjellet med toget og var i sovekupeen og ble vekket tidlig, slik at han var veldig trøtt da revidert ble lagt fram. Men jeg er til dels enig med representanten Sponheim, bare så det også er sagt. Jeg registrerer at representanten Reidar Sandal skryter meget uhemmet av det Regjeringen har fått til, ikke minst dette reviderte budsjettet. Finanskomiteens leder har stort sett sluttet seg til hele pakka, og er fornøyd med det. Jeg tror veldig mange mennesker i dette landet ikke opplever at verden er så rosenrød som representanten Sandal vil ha det til. Blant annet vet vi at ventelistene ved norske sykehus øker. Vi vet at veldig mange flere opplever å komme innunder fattigdomsbegrepet og har store utfordringer. Mange opplever det som problematisk å møte økte renteutgifter og de økte avgiftene som denne regjeringen har kommet med. Ser ikke representanten Sandal noen områder hvor det faktisk hadde vært fornuftig med en ekstrainnsats for å møte noen utfordringer som faktisk gjenstår i samfunnet? For noen utfordringer må vel representanten Sandal se gjenstår?