trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-06-04:
Dette er definitivt ei krevjande sak, som eg likar å seia, eller vanskeleg sak. Det er ingen tvil om at det forslaget som Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV har, òg vil opna for denne endringa i 2021, men det er noko med måten ein gjer dette på. Lat meg ta eitt eksempel. Ein er veldig høg og mørk på at det er kome elleve innspel til komiteen. Ti av dei er positive, og eitt er negativt. Men ein nemner altså ikkje at departementet har hatt ein høyringsrunde som har gjeve 41 innspel. 13 innspel er positive, 27 innspel er negative, og eitt er nøytralt. Det finn ein ikkje verdt å nemna, og det synest eg er veldig, veldig rart. No meiner eg jo òg at å telja høyringsinnspel er ein dårleg måte å driva politikk på. Det er ikkje sånn ein gjer det, det skal vera argumenta i høyringsinnspela som gjeld. Det er klart at departementet har høyrt og hatt konsultasjonar med Sametinget, men det ligg ikkje noko dokument frå regjeringa til grunn for den saka me diskuterer i dag. Så det er jo for statsråden sitt eige behag dei er vortne konsulterte, og det er ikkje konsultasjon. Konsultasjon er at dette vert gjennomført etter dei prosessane som er, og så kjem ein til Stortinget med ei sak, ein proposisjon, ei melding der dette er omtalt på ein ordentleg måte. I løpet av desse åra i næringskomiteen har eg mange gonger skrytt av representanten frå Kristeleg Folkeparti, Steinar Reiten, for å vera veldig grundig og skikkeleg. Men no har det vorte litt meir bonanza og bingo over politikkutforminga. Det synest eg er veldig synd på eit så viktig område, og der me har tid til å gjera dette. Realiteten i saka no, som ligg i dette med at ein skal ha ein opptrappingsplan for aktivitetskravet, er at det vert ikkje meir kongekrabbe – me kan ikkje vedta meir kongekrabbe på Stortinget. Så nokon må mista for at andre skal få, og det er difor ein skrur opp aktivitetskravet – dei minste fiskarane aust i Finnmark skal mista retten til å fanga kongekrabbe, sånn at fiskarar i vest skal få. Ja, eg unner fiskarane i vest å få dette. Eg meiner me skal vurdera å utvida kongekrabbeområdet òg. Men ein bør vera ærleg og fortelja fiskarane med dei minste båtane i aust at ein har tenkt å ta frå dei kongekrabbekvotane, for det er det ein gjer. Det er realiteten, og det ville ha stått i ei stortingsmelding eller ein proposisjon frå regjeringa, men det står ikkje når ein behandlar politikk i form av innspel. Det kan godt vera at slike innspel kan vera viktige, men her var det ein prosess som gjekk, som me kunne ha diskutert i Stortinget i haust og teke ei avgjerd som kunne ha vore gjeldande for kvoteåret 2021. Det er veldig synd at ein ikkje vel den modellen.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Jeg takker representanten Pollestad for god reklame for SVs politikk. Vi snakker om moder jord her i dag. Det er ikke noe dårlig uttrykk – moder jord. Jorda er på en måte svanger med frø. Den gir næring til plantene som føder korn og frukter, som i siste instans gir mat til oss. Matjord er en knapp og livsviktig nasjonal ressurs, og landbrukspolitikken må sikre at matjorda er i god hevd. Den må bli håndtert med respekt og varsomhet. Den skal forvaltes i et tusenårsperspektiv. Det er det viktig at vi har for oss. Vi er ikke snille med norsk dyrket mark i dag. Vi har blitt bedre, men vi er fortsatt ikke snille. Vi herjer med den med hensyn til både utarming – jordsmonnet forringes ved at organiske materialer forsvinner år for år, og det eroderer, blåser og renner jord på havet hvert eneste år – og at vi bygger ned veldig mye matjord. Hittil har det vært tusenvis av mål i året, og dette må vi sette en stopper for. Vi må få en nullvisjon og ta kraftige grep så snart som mulig. SV ønsker en oppdatert jordvernstrategi med et tøft mål. Vi er ikke interessert i å ha en slags ubegrunnet konkurranse om å være best i klassen. Det er ikke derfor vi har satt et mål på 1 000 dekar for omdisponering. Vi mener det er grunn til det. I løpet av ti år har vi klart å omdisponere mye mindre. Vi har kommet ned til rundt 3 800 dekar mindre på ti år. Hvis vi fortsetter dette og tar litt sterkere grep, kommer vi ned mot 1 000 mål. Noe dårligere enn det bør vi ikke være. Vi mener dette bør være mulig. Det har blitt nevnt at veldig lite av denne dyrkbare marka er egnet for kornproduksjon. Vi snakker om 1,7 pst. av arealet i den klimasonen som er egnet til matkornproduksjon. Tenk da bare på frukt og grønt. Jeg bor nå i grønne Lier. Der er det grønnsaksjord, der er det gartnerjord, men sjøl ikke der klarer vi å holde fingrene fra fatet. Nå har en av etatene våre, Statens vegvesen, kommet med et alternativ – en skulle ikke tro det var mulig – hvor kanskje 400 mål blir ofret for en motorvei tvers over Lier, Huseby-alternativet. Jeg ber statsråden, landbruksministeren, snakke med samferdselsministeren om dette, for det går rett og slett ikke an. Det er uhørt, og jeg håper det aldri blir realisert. Det blir noen ganger hevdet at erstatningsjord skal være nøkkelen, men det er ofte dårligere jord enn den som blir bygd ut. Så en liten stemmeforklaring: Vi vil støtte Miljøpartiet De Grønnes forslag nr. 6, men kan ikke uten videre støtte nr. 7. Jeg tar opp SVs forslag.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Det var en underlig affære å høre at en statsråd fra Kristelig Folkeparti forsvarer Fremskrittspartiets landbrukspolitikk. Det at man har bygd ned mindre matjord de siste åra og tar det til inntekt for Fremskrittspartiets politikk, var underlige greier. Jeg må minne statsråden om at både Siv Jensen og Erna Solberg gjentatte ganger har villet ha mer liberalisert utbygging og har gjort det mye lettere å bygge ut, bygge ned og dele opp. Dette har vært deres mantra i flere år. Vi tenker f.eks. på at de har vingeklippet innsigelsesinstituttet ganske betydelig. Kan statsråden bekrefte eller innrømme at det at man har liberalisert og nærmest påbudt færre innsigelser fra bl.a. Fylkesmannen, har medført at det har blitt lettere å bygge ned matjord?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Aller først: Ved en misforståelse ga jeg feil stemmeforklaring i forrige innlegg. SV vil stemme for begge de løse forslagene fra MDG – bare så det blir notert. Statsråden sier at hun vil evaluere. Dette skjønner jeg ikke. Jeg skjønner ikke hva som skal evalueres. Det er bra at vi tross alt i løpet av ti år har kommet ned til den omdisponeringsgraden. Jeg tror ikke det først og fremst skyldes sterke grep fra regjeringas side. Det skyldes nok ganske bevisste lokalpolitikere som har tatt dette innover seg. Kanskje er det nettopp opposisjonspolitikere lokalt – jordbrukspartiene SV og Senterpartiet, med ganske god hjelp fra Arbeiderpartiet – som i ganske stor grad har bestemt hvordan utviklingen har gått. Så må jeg sette spørsmålstegn ved måten man – jeg kan godt si vi, og ikke bare regjeringa –organiserer statlige utbyggingsprosjekter på, når det er mulig at en etat som Statens vegvesen – blant tre–fire alternativer i det eksemplet jeg nevnte i forrige innlegg, E134 i Lier – kan komme med et forslag som deler jordbruksbygda Lier i to, en firefelts vei som tar 400 mål – over blomkål, purre og andre grønnsaker. Er det mulig i 2020 – dette skal eventuelt gjennomføres i 2021 – å komme med et slikt forslag? Snakker disse statsrådene sammen? Er det alvorlig ment? Jeg synes dette er veldig underlig. Hvis ikke etater som Statens vegvesen har fått sine rammer og gått på skole for å se disse jordbruksmålene – hvor hellig sånn matjord skal være – skjønner jeg ingenting. Jeg må sette spørsmålstegn ved dette. Jeg skulle ønske landbruksministeren kunne sagt litt om hvordan den kontakten er mellom departementene. Jeg er litt redd for, når jeg hører på statsråden, at mye av den gode jordbruksprofilen Kristelig Folkeparti hadde i opposisjon, nå er blitt fanget i et slags blått landskap. Jeg synes det er leit å se. Det er som representanten Sandtrøen har sagt: Nå har Kristelig Folkeparti lidd noen nederlag i hjertesakene sine. Jeg synes i hvert fall de i jordbruksspørsmål, som de ellers har stått så godt sammen med opposisjonen om når de ikke satt i regjering, nå kunne være litt rake i ryggen, ikke minst når det gjelder jordvern. Jeg håper inderlig at statsråden står opp for jordvernet, og at vi ser at hun klarer å få etablert et mål om ikke så altfor lenge.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Representanten Andersen tok opp litt av poenget rundt dette med jernbane, som jeg på en måte fikk en henvendelse om fra statsråden. Jo, det er sant, det skal hun absolutt ha rett i, at jernbanen kan ta jord. Representanten Andersen har forklart hvorfor: Den går mer rett fram. Men vi ser også at det er mange steder vi kunne lagt jernbanen i en annen trasé. Vi ser det nå i forbindelse med Ringeriksbanen. Vi ser at Bane NOR har kommet med et nytt forslag, sør-alternativet i gamle nedre Eiker, og 250 mål av Eikers beste jord blir antakeligvis tatt hvis en skal følge det rådet. Det er ikke nødvendig, og SV har kommet med et annet alternativ. Det jeg har lyst til å si, er at de to statsrådene landbruksministeren og samferdselsministeren – som nå kommer fra samme parti, og attpåtil er samferdselsministeren tidligere miljøvernminister – må snakke veldig godt sammen. Så skal vi se om vi ikke får en ny giv.
André N. Skjelstad (Venstre), 2020-06-04:
I 2014 lanserte Venstre et forslag i Stortinget som skulle føre til en jordvernstrategi, som vi kjenner i dag. Det satte ambisiøse mål og ga regjeringen en klar bestilling, innen 2020 skulle omdisponeringen av dyrket jord ligge på under 4 000 dekar. Nå har vi nådd målet. Omdisponeringen var på 3 700 dekar i 2019 og henholdsvis 4 000 og 3 600 i 2017 og 2018. Til sammenlikning var den gjennomsnittlige omdisponeringen per år på 7 600 dekar i perioden 2004–2013 og på 11 400 dekar i perioden 1994–2003. Det viser at jordvernpolitikken fungerer. Vi reduserer omdisponeringen, og det synes jeg er flott. Nedbyggingen av jordbruksareal er en direkte trussel mot beredskapen, matsikkerheten, klimaet og det biologiske mangfoldet. Bare 3 pst. av Norges landareal er dyrket mark, og hvert år skjer det en betydelig nydyrking i Norge. Det kan være bra, men å erstatte tapt matjord er ikke mulig, for vi har dyrket den beste allerede. Nydyrking vil måtte skje på mindre egnede areal med lavere produksjonspotensial, og det har også sine utfordringer. Jeg vil berømme Senterpartiet for å sette jordvern på dagsordenen med dette forslaget, for jordvern er viktig. Venstre har vært en pådriver for økt jordvern så lenge vi kan huske, og vi ønsker å skjerpe inn jordvernmålene ytterligere. Opposisjonen må ha fått med seg at Venstre fremmet forslaget som la grunnlaget for dagens jordvernmål, og vi står på barrikadene for jordvern sentralt og lokalt, ofte sammen med Senterpartiet. Dette er en av de få sakene der vi faktisk kan være enige om natur. Da blir det litt merkelig når Senterpartiet og Arbeiderpartiet i sine merknader skriver at regjeringen har vist motvilje mot å stramme inn jordvernmålene, for mye har skjedd siden 2014–2015. Regjeringen som satt da, er heller ikke den samme som sitter nå. Jeg trodde opposisjonen hadde fått med seg det. Uansett vil Venstre fortsette å arbeidet for stadig økt jordvern, både nasjonalt og lokalt, for vi mener at det er viktig for klimaet, og at det er viktig for det biologiske mangfoldet. For en nedbygging av jorda som sikrer oss maten vår, er en direkte trussel mot beredskap og matsikkerhet. Så er jeg litt usikker på om det har vært så mange sosialdemokrater i USA, og i hvert fall ikke Franklin D. Roosevelt.
André N. Skjelstad (Venstre), 2020-06-04:
Kongekrabben er jo i utgangspunktet en uønsket art. Før kongekrabben invaderte deler av kysten i nord, var fjordbunnen preget av et stort mangfold av naturlig forekommende arter. Men samtidig som invasjonen av kongekrabben har gitt store utfordringer i økosystemene, har den også gitt deler av Finnmark betydelig kommersiell fangst. Kongekrabben er svært lukrativ i markedet og har høye priser, noe som har gjort at krabben har vært attraktiv å fiske. Norsk forvaltning av kongekrabbe har hatt en todelt målsetting. Denne forvaltningen har ligget fast siden 2008 og innebærer et kvoteregulert fiske i et avgrenset område i Øst-Finnmark, øst for 26. breddegrad. Utenfor det området har det vært fritt fiske, med en hovedmålsetting om å holde rammebestanden så liten som overhodet mulig. I høringsrunden til forslagene vi behandler i dag, var det en klar støtte til utvidelsen av områdetilgangen for det kvoteregulerte kongekrabbefisket. Norges Fiskarlag påpeker at endringene som foreslås, vil bidra til større stabilitet og forutsigbarhet for næringen, og ønsker en gjennomgang av rammebetingelsene for kongekrabbefisket for den gruppen som skal få den stabiliteten og forutsigbarheten de trenger. Fiskarlaget påpeker nå at det må tas grep for å bidra til en fordeling av kongekrabbekvoter som i større grad kompenserer den aktive fiskeren som faktisk plages med kongekrabben i annet fiskeri. Dem – og flere – er det verdt å lytte til. Det er samtidig viktig for meg å understreke at forskriften om regulering av fangst av kongekrabbe i kvoteregulert område øst for 26. breddegrad ikke endres på bakgrunn av dette forslaget. Kongekrabbe fanget i kvoteregulert område må landes innenfor det allerede kvoteregulerte området. Venstre vil gi framtidige generasjoner mulighet til å nyte godt av disse ressursene. Vi er opptatt av å ta vare på naturen. Vi mener vi må forhindre videre spredning av kongekrabbe, og vi må drive et fiske i tråd med målet om å holde bestanden av kongekrabbe så lav som mulig. Derfor mener vi man eventuelt må utrede muligheten for å flytte dagens grense for det kvoteregulerte kongekrabbefisket i Øst-Finnmark til den tidligere fylkesgrensen mellom Finnmark og Troms og fokusere spesielt på de miljømessige konsekvensene av en eventuell åpning av kvoteregulert fiske også vest for Finnmark. Så har jeg noen kommentarer til det såkalte desimeringsfisket, som etter min mening ikke har fungert optimalt. Jeg tror at hvis en skal fortsette å ha et desimeringsfiske, må det til en premiering hvis man ønsker å ha et optimalisert opplegg av det. Da må man også vurdere om man skal prissette småkrabber i vest, slik at også båtene der har mulighet til å redusere den bestanden på vandringen videre vestover. Representanten Adelsten Iversen tok opp et justert forslag, forslag nr. 2, fra mindretallet. Det kommer også Venstre til å støtte. Så en liten kommentar til forslag nr. 3: Dette kravet ligger der per i dag og vil bli videreført, så etter min mening virker det ganske unødvendig.
André N. Skjelstad (Venstre), 2020-06-04:
Hvis man leser merknadene og forslagene, er i utgangspunktet ikke ulikhetene så veldig store, og da er det en litt merkelig foreteelse at vi allikevel kjører en ny prosessdebatt, som vi ble godt vant med under kvotemeldingen. Det er tydeligvis det som har blitt det interessante. Det er også å merke seg at den eneste i tillegg til meg som nevnte at dette er en uønsket art, var Tom-Christer Nilsen. Det er jo i utgangspunktet det. Da er det litt forunderlig at en ikke tar tak i det og nevner det under innleggene. Man nevner fritt fiske eller desimeringsfiske. Så kan en selvfølgelig bruke noen ord på å spørre om det har fungert optimalt, ettersom det kan se ut som at kongekrabben vandrer videre. Det er ikke til å komme fra at dette har noen klare sammenhenger med det resterende fisket i Finnmark. Ellers er det å si til det som representanten Geir Adelsten Iversen nevnte, at de forslagene som opposisjonen har fremmet, i utgangspunktet vil ha akkurat de samme konsekvensene når man fordeler for hele Finnmark. Jeg trodde i min naivitet at selv om dette selvfølgelig er en stor ressurs for deler av Finnmark, var det også en målsetting at vi skulle klare å stoppe vandringen til kongekrabben, sånn at den ikke kommer lenger sør. Jeg skjønner at representanten Adelsten Iversen tydeligvis ikke er så opptatt av det.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Slik en samlet næringskomité ser det, er jordvern svært viktig. Det handler om matsikkerhet og Norges evne til å produsere mat på egne norske ressurser til enhver tid. Slik sett har jordvern fått ny aktualitet i forbindelse med den pågående koronapandemien. Vi har sett at også moderne samfunn er sårbare når uforutsette hendelser påvirker evnen til matproduksjon over hele verden samtidig. Jordvern er avgjørende for den felles beredskapen gjennom å ta vare på ressursgrunnlaget for matproduksjon. I de sju årene regjeringen Solberg har hatt ansvaret for landbrukspolitikken, både som mindretalls- og som flertallsregjering, har det skjedd store framskritt når det gjelder jordvern i Norge. De sist oppdaterte tallene viser at omdisponeringen av dyrket jord var på om lag 3 700 dekar i 2019. Dermed ligger vi an til å nå måltallet i den reviderte jordvernstrategien på maksimal omdisponering av 4 000 mål dyrket jord i 2020 med god margin. Det er bred tverrpolitisk enighet hos samtlige partier i komiteen om at det er gledelig. Vi i Kristelig Folkeparti mener, i likhet med våre regjeringspartnere, at det er hensiktsmessig å oppdatere jordvernstrategien med jevne mellomrom. Uansett er jo dette noe regjeringen må vurdere om et års tid, når de endelige tallene fra referanseåret 2020 foreligger. Da er jo den gjeldende jordvernstrategien bokstavelig talt gått ut på dato, og det er tid for å vurdere veien videre med eventuelle nye og skjerpede jordvernmål for dyrket mark og kanskje også dyrkbar mark. Vi er derfor tilfreds med at landbruks- og matministeren i sitt svarbrev til næringskomiteen, datert den 20. mars i år, varslet en slik gjennomgang, og at regjeringen da vil komme tilbake til Stortinget med nye vurderinger og eventuelle forslag. Likevel mener vi at det må gjennomføres grundige vurderinger og konsekvensutredninger før det eventuelt blir fastsatt nye og skjerpede måltall for jordvern. Det vil innebære svært hard prioritering, både mellom ulike samfunnssektorer og mellom ulike geografiske regioner i Norge. Som eksempel kan nevnes at omdisponering av dyrket mark til samferdsel og landbruk allerede i dag står for halvparten av all omdisponering innenfor måltallet på 4 000 dekar per år. Det viser til fulle hvor tøffe prioriteringene ville blitt hvis Senterpartiets forslag om en halvering av måltallet hadde blitt vedtatt i dag uten forutgående konsekvensutredninger. Det er nok å nevne at gjeldende Nasjonal transportplan inneholder mange ferdigregulerte utbyggingsprosjekt basert på det gjeldende måltallet på 4 000 dekar, som da med stor sannsynlighet hadde blitt sendt ut på en ny ørkenvandring med nye reguleringsprosesser ved neste rullering av NTP våren 2021 for å oppfylle kravet til et skjerpet jordvernmål. Det samme gjelder vedtatte kommuneplaner med ferdigregulerte, men ikke igangsatte, utbyggingsprosjekt. På dette grunnlaget vil vi i Kristelig Folkeparti ikke stemme for forslagene om et skjerpet jordvern som blir fremmet i dag. Vi imøteser likevel vurderingen som regjeringen vil gjennomføre våren 2021, når de endelige tallene for referanseåret 2020 foreligger.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Bare en kort kommentar til representanten Pollestad: Han vet like godt som undertegnede at regjeringen Solberg de seks første årene av sin regjeringstid forholdt seg til Kristelig Folkeparti som et parti som satte agendaen i landbrukspolitikken ut fra sitt program – med statsråder fra Fremskrittspartiet i Landbruks- og matdepartementet, som forholdt seg til det på en pragmatisk og god måte. Så gikk Kristelig Folkeparti inn i regjeringen i januar 2019. Da Granavolden-plattformen forelå, sa representanten Sylvi Listhaug at kapittelet om landbruk like gjerne kunne ha vært skrevet av Norges Bondelag. Som Kristelig Folkepartis landbrukspolitiske talsperson vil jeg bare si at det er et av de fineste komplimentene vi noen gang har fått. Jeg tror også Fremskrittspartiet har klokskap nok til ikke å utfordre oss på det som står om landbruk i Granavolden-plattformen. Det er for oss svært viktige ting i regjeringsplattformen.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Kongekrabben er både en verdifull ressurs og en fremmed art som gjør skade på det tradisjonelle fisket. Prinsippet som har vært lagt grunn, er at kongekrabbe er en viktig ressurs å høste i områder der den har etablert seg, men det er ikke ønskelig at den sprer seg videre. Derfor har vi også hatt desimeringsfiske etter kongekrabbe. Det todelte forvaltningsregimet har vært vellykket, det har bidratt effektivt til å begrense videre spredning utenfor det kvoteregulerte området. Samtidig er det en kjensgjerning at kongekrabben etter hvert har blitt en svært innbringende ressurs for fartøy og landanlegg i det kvoteregulerte området, noe som i sin tur har ført til en forskyvning av landingsmønster og antall fartøy i Finnmark. Av de elleve innspillene som har kommet inn i denne saken, er det bare ett som er negativt til å utvide områdeadgangen i det kvoteregulerte kongekrabbefisket, mens de ti andre innspillene støtter utvidelsen av deltakelsen i fisket etter kongekrabbe. Innspill fra de største fiskeriorganisasjonene, Norges Fiskarlag og Fiskarlaget Nord, som organiserer fiskere både i Øst- og Vest-Finnmark, støtter begge en utvidelse av deltakelsen i fiske etter kongekrabbe, og det veier tungt for oss i Kristelig Folkeparti. Fiskarlaget Nord påpeker at det må tas grep for å bidra til en fordeling av kongekrabbekvoten som i større grad kompenserer den aktive fiskeren som faktisk er plaget med kongekrabben i annet fiskeri. Norges Fiskarlag påpeker at endringene som foreslås, vil bidra til større stabilitet og forutsigbarhet for næringen, og ønsker en gjennomgang av rammebetingelsene for kongekrabbefiskerne for at denne gruppen skal få den stabiliteten og forutsigbarheten som de trenger. For å bøte på ulempene ved utvidelsen av deltakelsen i fiske etter kongekrabbe ber Norges Fiskarlag om at reguleringen som gjelder fiske etter kongekrabbe, blir forbedret ved at det bl.a. blir tatt grep for å bidra til en fordeling av kongekrabbekvoten som i større grad kompenserer de aktive fiskerne som faktisk er plaget med kongekrabben i annet fiskeri. Det er sannsynlig at de aktive fiskerne i Vest-Finnmark har fått sitt opprinnelige fiskeri skadet av kongekrabbens inntreden, og det vil være naturlig å gi dem rett til å høste av denne ressursen på samme grunnlag som fiskere i Måsøy fikk adgang til å delta i det kvoteregulerte fisket etter kongekrabbe i 2017. Vi merket oss også høringsinnspillet fra Vest-Finnmark regionråd, som på en god måte dokumenterer det jeg tidligere var inne på med en forskyving av landingsmønster og fartøy fra vest til øst i Finnmark, og som i vest etter hvert blir oppfattet som å være på et kritisk nivå. På dette grunnlaget støtter Kristelig Folkeparti forslagene som er fremmet av flertallet, selv om vi har forståelse for at dette ikke er ukontroversielt. Vi tror likevel det er gode endringer. Jeg vil samtidig få sagt at vi støtter forslag nr. 2, fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, forutsatt at ordlyden blir endret, sånn som det ble sagt her.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Dette er nok en liten kommentar til representanten Pollestad: Jeg takker for å få høre at jeg vanligvis er grundig. Vi har ikke hatt noen bonanzatilnærming i denne saken heller, jeg har faktisk gått igjennom de høringsuttalelsene fra 2019 som representanten Pollestad refererte til. Der var det bl.a. en veldig god og balansert uttalelse fra Sametinget, som vi også har lest. Det som kjennetegner høringsuttalelsene, er som forventet nokså forutsigbart. De som uttaler seg i øst, enten det er kommuner eller fiskere, er imot, de som uttaler seg fra Vest-Finnmark, er for. Derfor har vi valgt å vektlegge særlig det som er kommet fra organisasjoner som representerer fiskerne selv: Fiskarlaget, Fiskarlaget Nord, Vest-Finnmark Kystfiskarlag og sist, men ikke minst, som jeg sa, uttalelsen fra Vest-Finnmark regionråd. Så vi mener vi har gjort jobben. Vi har gått grundig inn i dette, og vår konklusjon er ikke fattet på et lettvint grunnlag.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2020-06-04:
Matjorda er blant de viktigste forutsetningene for menneskelig sivilisasjon, men den er en ikke-fornybar ressurs. Bygger vi den ned, får vi den ikke tilbake. Derfor vil de som kommer etter oss, i stadig større grad være overlatt til å konkurrere om maten på verdensmarkedet. Den kampen kan bli langt tøffere i en framtid der klimaendringer, befolkningsvekst og forvitring av matjord svekker matsikkerheten over hele verden. Utbyggingspresset er ofte sterkest der jorda er best, så når byområder og veier spiser stadig nytt areal, er det ofte den aller beste gjenværende jorda som rammes. Økt nydyrking kan ikke kompensere for nedbygd areal, bl.a. fordi nydyrking oftest vil komme i mer marginale områder. Bare 1 pst. av landet vårt er egnet til å dyrke matkorn. Samtidig utgjør kornet over en fjerdedel av hele energiinntaket vårt og er dermed den aller viktigste matvaren i norsk kosthold. Det vesle arealet som er igjen av norsk kornjord, blir avgjørende for våre barns matsikkerhet. Nettopp synet på jordvern er kanskje den aller viktigste grunnen til at Senterpartiet – kanskje litt overraskende for noen – er det partiet Miljøpartiet De Grønne oftest samarbeider med i lokalpolitikken, og vi er helt enig i intensjonen i Senterpartiets forslag. De Grønne mener at jordvern er et nasjonalt anliggende. Derfor fremmet vi i 2017 et forslag på Stortinget om nasjonalt vern av matjorda. På tross av alle vakre ord om matjord som jeg hørte den gangen i salen her, ble det nedstemt av et bredt stortingsflertall. Siden har lite skjedd. Mange vakre ord hører jeg i dag også, men vi prøver på nytt og fremmer to av forslagene i dag. Vi ber regjeringen legge fram forslag til endringer i jordloven som gir matjord vesentlig strengere vern. Vi ber også regjeringen sørge for at dispensasjon fra vern av dyrket og dyrkbar jord kun kan gis av en nasjonal planmyndighet. Vi stemmer også for SVs forslag om å fastsette et nytt jordvernmål om maksimal omdisponering på 1 000 dekar dyrket jord årlig. Vi stemmer for forslagene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om å legge fram en ny jordvernstrategi med tiltak for å nå det nye jordvernmålet og om å utforme et mål for omdisponering av dyrkbar mark. Med det tar jeg opp de forslagene jeg refererte til.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Det å ta vare på matjorda vår er ekstremt viktig. Jeg mener det er en helt sentral del av vårt forvalteransvar. Det er viktig for Norge, det er viktig for Europa, og det er viktig for hele verden. Å produsere nok og trygg mat til egen befolkning er en av de viktigste og mest grunnleggende oppgaver i ethvert samfunn. Matjorda er jordbrukets viktigste ressurs og kapital. Matjorda er vårt gull. Vi har under 3 pst. dyrket mark her i landet, og det sier seg selv at da må vi passe godt på den. Ellers skjærer vi av den greina som landbruket vårt sitter på. Jeg har hatt et stort engasjement for jordvern helt siden jeg var ordfører, og jeg har det fortsatt. Dette gjelder lokalpolitikere, fylkespolitikere og nasjonale politikere. Derfor er jeg glad for at denne regjeringen har tatt tydelige grep for å omdisponere mindre matjord enn det som har vært gjort tidligere. Tallene for 2017, 2018 og de foreløpige tallene for 2019 viser at vi ligger an til å nå målet om under 4 000 dekar omdisponert dyrket mark for tredje år på rad. I 2009 ble det omdisponert mer enn dobbelt så mye, over 8 000 dekar matjord. Dette viser at politikk virker. Det viser at det virker å sette tydelige mål og gi tydelige føringer. Dette er ikke noe vi lykkes med en gang for alle. Det krever kontinuerlig oppmerksomhet og politisk vilje, både hos lokale, regionale og nasjonale myndigheter. Stortinget behandlet den første nasjonale jordvernstrategien til regjeringen i desember 2015 og fastsatte da et mål om å redusere den årlige omdisponeringen av dyrket jord til under 4 000 dekar. I 2018 oppdaterte regjeringen jordvernstrategien, og jordvernmålet om maks 4 000 dekar ble videreført. Målet skal nås innen 2020. Vi må evaluere jordvernmålet og de oppnådde resultatene i 2021, når vi ser den endelige rapporteringen for hele perioden. Det er først da vi kan vurdere om vi skal sette oss et nytt og mer ambisiøst mål. Regjeringen vil i så fall komme tilbake til Stortinget med nye vurderinger og nye forslag. Dette er en viktig sak for oss nå, men ikke minst også for framtidige generasjoner.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg forstår at representanten Sandtrøen har et stort markeringsbehov når det gjelder dette, for hvis han går tilbake til 2013, vil han se at det ble nei til å sette jordvernmål fra den regjeringen som hans parti var en del av. For denne regjeringen er det viktigere å gjøre noe enn å snakke om det, og denne regjeringen kan vise til resultater ved at nedbyggingen av dyrket mark har gått ned. Jeg synes faktisk representanten Sandtrøen bør feie for egen dør før han begynner å beskylde andre for noe.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg vil ta arbeidssituasjonen først: Jeg håper at representanten Sandtrøen har fulgt med på hva som er blitt gjort med arbeidssituasjonen i landbruket og for landbruket under koronakrisen for å ivareta situasjonen for landbruket. Jeg håper også at representanten Sandtrøen har lest jordbruksavtalen som vi har inngått enstemmig sammen med partene. Det betyr også at potetdyrking har vært prioritert i det oppgjøret, nettopp fordi en skal legge til rette for å bruke arealene en har til disposisjon: Der det er best å produsere korn, skal vi produsere korn. Der det er best å dyrke grønnsaker, skal vi dyrke grønnsaker, og poteter er en del av det. Kanaliseringen er tydelig i det oppgjøret.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg som statsråd og regjeringen for øvrig er fullstendig klar over at vi er en mindretallsregjering. Jeg har lyst å vise til de sju årene som har gått, hvor de faktiske tallene når det gjelder jordvern, har gått ned med Fremskrittspartiet i regjering. Så jeg håper at representanten Sandtrøen skjønner at også Fremskrittspartiet er opptatt av jordvern, slik jeg leser både deres program og deres praktiske politikk. Det er mer enn ord, det er også handling, også fra Fremskrittspartiet. Vi vet alle at dyrket mark er noe av det viktigste gullet vi har, og jeg tror det er ganske stor enighet i dette rommet om å ivareta den dyrkede marka. Vi er opptatt av å handle og evaluere for å legge en ny strategi til grunn for å nå målene våre til enhver tid.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg må først besvare påstanden om at jeg forsvarer Fremskrittspartiets politikk, for jeg vil mene at representanten Pollestad har stått på talerstolen i Stortinget og ment noe både om Kristelig Folkepartis og om min – som statsråd – politikk. Jeg synes han må tenke på hva han selv gjør i visse sammenhenger. Så vil jeg gå til selve svaret, som er at jeg er opptatt av å ha en strategi. Men jeg vil også evaluere før jeg går videre. Jeg vil minne representanten om at da Kristelig Folkeparti hadde forslag i 2013, la daværende statsråd Trygve Slagsvold Vedum bort forslaget nettopp fordi det ikke var interessant – fordi de ikke hadde noen intensjon om å gå så langt ned som til 4 000 dekar. Vi gjør det vi sier, og vi skal gå videre på den veien. Men vi vil først evaluere.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Ja, jeg er enig i at jordbruket også må ta sin del av det å ikke bygge ned jord. Det, sammen med samferdsel, står for en ganske stor nedbygging av dyrket mark. Det betyr at vi må få gode rapporteringsverktøy og sette klare mål for jordbruket. Jeg vil ta med både dette og det å se på muligheten for hva som kan dyrkes – sette mål for det. Men det vil jeg ta inn i den samme tanken og strategien som jeg har når vi har evaluert den nåværende strategien. Så vil en i tillegg vurdere disse.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg er opptatt av at en skal ære den som æres bør når det gjelder denne saken, nedbygging av jord. Da synes jeg at representanten Nævra skal gå tilbake til da hans eget parti satt i regjering. Da var det ikke så mye om nedbygging, men jeg forsvarte at Fremskrittspartiet har sittet i regjering og tallet har gått ned. Det synes jeg de skal ha ære for sammen med resten av regjeringen. Så til det som blir sagt om at en har latt fylkesmennene slippe unna, eller at vi har sagt at innsigelsene ikke gjelder. Tallene viser jo at det er mindre nedbygging enn det som er målet, under 4 000 dekar. Det betyr at vi hele veien har det målet for øye, nettopp fordi vi mener at nedbygging av jord er en dårlig måte å bruke jorda på.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg vil først svare representanten Nævra, som hadde omsorg for Kristelig Folkeparti som hadde tapt så mange saker i regjering. Jeg vil gjerne gjøre representanten oppmerksom på at det er først og fremst i Stortinget vi har tapt saker som er ganske viktige for Kristelig Folkeparti. Da er representanten en av dem som har påført Kristelig Folkeparti det tapet, for å si det rett ut. Samtidig må jeg be den samme representanten, som sier at alle lokalpolitikere er veldig opptatt av dette, om å ringe til Trondheim og spørre hvordan det er der med tanke på å bruke dyrket mark. Der har Kristelig Folkeparti stått på i årevis når det gjelder den utbyggingen som har vært, men der er det faktisk de rød-grønne som har bygd ned veldig, veldig mye jord, f.eks. Jeg er opptatt av at vi faktisk skal la denne strategien virke. Den skal helt ut i kommunene, og vi hadde et enstemmig storting i 2015 som satte dette målet på 4 000 dekar, fordi dette krever noe av politikerne lokalt, regionalt og nasjonalt. Kristelig Folkeparti har nå også fått samferdselsministeren. Det betyr at vi også har målsettinger om å jobbe sammen på viktige områder. Det samme gjør jeg opp mot kommunalministeren, fordi dette handler om viktige arenaer for å kunne ivareta landbruksjorden. Noe kanskje også representanten Nævra er opptatt av, er at når man samtidig skal få ting over fra vei til bane, er bane noe av det som kanskje også er med på å ta store deler av dyrket mark. Da må vi av og til bestemme oss for hva som blir viktigst nå for å se framover, og da er det ikke sikkert at vi alltid kan ha en nullvisjon. Selv om jeg er for en nullvisjon, skal vi få til en praktisk politikk, for vi skal nå et annet mål i tillegg. Da blir det viktig å kunne ha flere tanker i hodet på en gang. Men jeg er opptatt av at jeg skal evaluere når jeg har fått tallene fra 2020, og jeg skal bruke tid på både å se på det og på hva som er mulig å nydyrke, for også å ivareta den muligheten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Jeg synes det er ganske artig, for jeg har vært med her i salen veldig lenge, og nå konkurrerer partiene om å være mest for jordvern. Det syns jeg er fantastisk – da er vi på rett vei! Så må vi stadig sette oss nye mål. Det kan dras fram eksempler fra alle partier og alle regjeringer i fortid som ikke har gjort alle ting riktig. Men poenget er vel: Hva er det vi gjør nå framover? Da står vi selvfølgelig overfor noen dilemmaer, men et av hoveddilemmaene vi har, er at vi vet at vi er nødt til å ha matjorda, og den må vi håndtere slik at den er i bedre stand om 100 år enn det den er i dag, fordi den faktisk skal fø flere. For å si det sånn: Den lar seg ikke produsere sånn uten videre. Det er noen som vil gå løs på myra, men det må vi ikke gjøre, for det skader oss. Så er det dette med hva jordvernet kan vike for. Ja, jeg har sagt flere ganger offentlig – det kan slås opp av dem som sitter her og leter i historiebøkene – at toget må av og til jordvernet vike for. Toget må gå rett fram, det må gå dit folk bor, og de har bosatt seg der det er matjord. Men vegen kan svinge, for på biler er det ratt. Vi har vent oss til at de også bare skal dundre over i fire felt, over den beste matjorda. Det gjør de der jeg bor, rundt Hamar, og det er rett og slett ikke bra. Vi er nødt til å slutte med det, for det kan vi ikke tillate. Plansakene foregår i kommunene. Da er det viktig hva regjeringen gjør med endringer på innsigelser på viktige områder. At man skal ha en ja-holdning til alt, er et negativt trekk. Vi er nødt til å sikre at kommunene har kompetanse til å kunne kartlegge både jordvern, natur og biologisk mangfold. Der har vi hatt undersøkelser, bl.a. en som heter EVAPLAN, som er en stor undersøkelse som viser at her mangler det kompetanse i det leddet som skal ta avgjørelser i mange av disse plansakene. Vi har f.eks. fjernet kravet om miljørådgivere i kommunesektoren. Vi er nødt til å ha på plass kompetanse der, slik at lokalpolitikere får faglig gode og oppdaterte råd om hva som er mulig. På jordvern er det sånn som det er på naturvern også: Den ene lille biten ser ikke så stor ut, men så tar man en liten bit her og en liten bit der og en stor bit der, og i sum blir dette umulig. Det er derfor vi trenger å sette oss disse nye målene, disse høyere målene, og så få et system som blir rigget for å få det til.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2020-06-04:
Jeg vil takke komiteen for et svært godt samarbeid i disse sakene, som har munnet ut i enstemmige innstillinger fra komiteen. Geoblokkering er som alle er kjent med, det at enkelte selskaper forhindrer forbrukere eller andre sluttkunder i å handle fra nettsider for å segmentere markeder. Denne saken er godt nytt for norske forbrukere og sluttkunder. Noen hver har nok opplevd opp gjennom årene at et produkt har hatt forskjellig pris avhengig av hvilken av selskapets nettsider en har gått inn på. Siden denne forordningen ble innført i EU har forbrukerne, med loven i hånd, kunnet kreve å få kjøpe til den laveste prisen. Det betyr at samme leverandør ikke kan gi spanjoler og tyskere – og nå også nordmenn – forskjellig pris på samme produkt. En kan ha forskjellige priser i forskjellige land, men forbrukerne kan bruke den nettsiden som gir best pris. Et kort blikk på noen nettbutikker viser at dette ikke er en helt ukjent praksis. I noen tilfeller vil dette være naturlig som følge av avgifts- og fraktkostnader. I noen tilfeller er imidlertid prisforskjellene større enn det en kan forsvare. I tilfeller med kjøp f.eks. av hotellovernatting eller reiser er det ikke noen slik forklaring. På grunn av innføringen av denne forordningen er det heldigvis ikke lenger så vanlig. Nå er tiden inne for å gjøre denne forordningen gjeldende også for Norge. Dette er et positivt resultat av vårt EØS-samarbeid og noe som i praksis hadde vært vanskelig å oppnå uten denne typen internasjonalt samarbeid. Gjennom EØS-avtalen får vi her et sterkere forbrukervern, et vern som vil gjøre at norske forbrukere vil ha rett til å benytte seg av det beste tilbudet i Europa.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-04:
Jeg syntes ikke jeg kunne være dårligere enn saksordføreren, så jeg sier noen ord, jeg også. Forbrukeres og næringsdrivendes rettigheter ved handel på nett i EØS er en viktig del av det indre markedet. Europakommisjonens undersøkelser viser at kun 19 pst. av forbrukere i EØS handler på nett fra et annet EØS-land. De viser også at 63 pst. av alle nettsider ikke tillater at kundene handler fra et annet EØS-land. Ved å hindre diskriminering basert på geografisk tilhørighet vil kunder i hele EØS-området ha de samme mulighetene til å anskaffe varer og tjenester på nettet. Dette vil bidra til økt handel og mer konkurranse. I tillegg vil dette gi kundene flere valgmuligheter. Ved å hindre geoblokkering ved netthandel oppnås mer gjennomsiktighet i markedene, og kundene blir mer opplyste om priser, vilkår og utvalg i EØS-markedet. Geoblokkeringsregelverket er en videreutvikling av det eksisterende diskrimineringsforbudet i tjenesteloven. Målet med reglene er at kunder i samme situasjon skal behandles likt, uavhengig av nasjonalitet eller geografisk tilhørighet. EU er vårt viktigste marked, og det er viktig at vi jobber for å styrke det indre markedet og fjerne handelsbarrierer mellom landene. Dette vil gagne kunder som ønsker å handle på nett, samtidig som det stimulerer til økonomisk vekst. Når kunder i EØS blir utsatt for geoblokkering ved netthandel, er det vanskelig å utnytte det potensialet som ligger i det indre markedet. Med det nye regelverket vil det ikke lenger være tillatt å forskjellsbehandle kunder som handler på nett i EØS. Dette regelverket vil bl.a. gi oss mulighet til å handle på den nettsiden som har det beste tilbudet, uavhengig av hvilket EØS-land man besøker nettsiden fra. I tillegg skal regelverket hindre at man blir videresendt til andre versjoner av en nettside uten at man har samtykket til dette. Samlet sett gir disse reglene grunnlag for å vurdere varer og tjenester i et større marked enn det som er tilfellet når valgmulighetene er begrenset. Jeg er fornøyd med at vi nå får på plass et regelverk som er fordelaktig for både forbrukere og næringsdrivende, i tillegg til at det indre markedet i EØS styrkes. Så vil jeg også benytte anledningen til å takke for godt samarbeid med komiteen. Jeg håper komiteen kan se på dette som et eksempel til etterfølgelse når regjeringen leverer saker senere.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Dette er min første sak som saksordfører, og det har ikke vært noen enkel sak med tanke på forslaget, om at man skal endre på en praksis som har vart over flere år. Fiskere i øst vil heller ikke miste inntekt, og fiskere i vest vil kunne få tilgang til ny inntekt. Jeg vil takke komiteen for samarbeidet, selv om jeg ikke har sett mye til komiteen på grunn av korona. Forslagsstillerne i saken er Bengt Rune Strifeldt og Morten Ørsal Johansen. Målet med forslaget er å utvide områdeadgangen i det kvoteregulerte kongekrabbefisket. Forslaget har to deler. Forslagsstillerne ønsker at alle fiskere i Finnmark skal få adgang til å delta i krabbefisket i det kvoteregulerte området i Øst-Finnmark, dvs. at fiskere fra Vest-Finnmark skal få samme rett til å fiske krabber som fiskerne i øst har. Forslagsstillerne ønsker også at en må vurdere kravet til å fiske, slik at en sikrer at det er aktive fiskere som får tilgang til fisket. Komiteen mener at kongekrabbefisket er en verdifull ressurs som må forvaltes riktig for å begrense videre spredning av arten, noe som gjør annet tradisjonelt fiske vanskelig, og som påvirker det marine naturmangfoldet. Komiteen merker seg at regjeringen i denne sammenheng har vurdert forslaget om å utvide deltakelse i kvoteregulert fiske etter kongekrabbe, og at en har varslet at departementet vil arbeide videre med å analysere de økonomiske, administrative og bestandsmessige konsekvensene av et slikt forslag. Komiteen merker seg videre at statsråden mener at forslag nr. 2 bør ses i sammenheng med og vurderes ut fra hvem og hvor mange som skal delta i det kommersielle fisket. Det ble konkludert med at det todelte forvaltningsregimet har vært vellykket og bidratt til effektivt å begrense videre spredning innenfor det kvoteregulerte området, samtidig som kongekrabben har blitt en ressurs for fartøyer og landanlegg. For folk i Finnmark er dette en viktig sak, og det er å håpe at det vi blir enige om, ikke skaper splid i Finnmark, men samler folk. Allerede nå er det en veldig stor debatt. Høttene er hevet, og folk er forbannet, spesielt i øst. De som bor i vest, er derimot veldig glade og ser fram til å få fiske krabbe. Jeg ser fram til en fin debatt og tar opp forslagene som Senterpartiet er en del av. Forslag nr. 2 endres til: «Stortinget ber regjeringen vurdere å øke innsatsen for å få bukt med det uregistrerte kongekrabbefisket.»
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Dette handler for det første om hvem som skal få fiske, og hvor mye man skal tjene på dette fisket. Kystfiskarlaget har lagt fram et forslag. Jeg vet ikke om det er sendt til statsråden, men jeg vet at innholdet er i samsvar med det som Senterpartiet og den øvrige opposisjonen mener, at man må se på en helhetlig forvaltning i hele Finnmark. Hvis man hadde hatt denne forvaltningen, ville ikke inntektstapet blitt stort for dem som har vært vant til å fiske, og dermed hadde ikke grunnlaget for krig vært til stede. Hvorfor har man ikke hensyntatt dette?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Årsaken til at krabben er så viktig, hadde vi for en stund siden en debatt om, nemlig i forbindelse med kvotemeldingen, da vi fikk konstatert hvordan man vil at det skal kjøres videre framover. Det gir ikke grobunn for noe mer fiskeriaktivitet langs Finnmarkskysten. Det er for lite kvoter, og det er for dyrt å kjøpe kvoter – jeg tenker da på torskekvoter. Det er klart at denne krabben kan være med på å forsinke det som skjer, men det er det som er det viktige totalt sett i denne saken. Vi vet også at vi nå får Riksrevisjonens rapport, som jeg regner med kommer til å bli grundig vurdert i denne salen. De har allerede påpekt at vi kanskje har vært på litt feil kurs. Et av prinsippene for å kunne fiske krabbe har vært at krabben skal være en plage. Krabben krabber, og den krabber sørover. Den har kommet langt sørover. Det blir stadig mer krabbe i vestfylket. Om en ser på de tonnene som har blitt tatt opp i det frie fisket – desimeringsfisket, som det kalles – er det betydelige mengder krabbe som er tatt. Om man hadde fordelt den krabben på hele fylket, ville man ikke ha fått noen stor nedgang i inntektene til de fiskerne som har vært inne fra før. I dag må en fiske for 200 000 kr for å få lov til å delta. For mange er det vanskelig å fiske for 200 000 kr, spesielt i de områdene hvor torsken eller annen fisk er borte. Ofte har man små båter, og man skal gå langt for å få hentet torsk. Det er viktig at Sametinget blir hørt. Når de sier – senest i en telefon til meg i går kveld – at de ikke er hørt i denne saken, synes jeg det er skremmende. Fiskarlaget er de som er hørt, mens Kystfiskarlaget, som har en litt annen tilnærming til denne saken, og som ikke ønsker den konflikten som det legges opp til nå, ikke blir hørt.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-06-04:
I et intervju i Sør-Varanger Avis sier representanten Tom-Christer Nilsen at fiskere som nå har hatt kvote, sannsynligvis vil gå med et tap på ca. 18 pst. For dem som vet dette, vil det ligge på rundt 90 000 kr. I tillegg har jeg veldig lyst til å si at det med mindretallets forslag også ville vært ferdigbehandlet, slik at man kunne hatt det klart til 2021.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Det fiskes jo krabbe vest for Nordkapp – det såkalte desimeringsfisket. Det er et betydelig fiske – nå har jeg ikke tallene i hodet, men det har helt sikkert fiskeriministeren. Det er tatt opp atskillige tonn, det utgjør faktisk så mye at om man hadde tatt det sammen med det som var tatt i øst, ville det være minimalt samtlige hadde gått ned i total inntekt. Et desimeringsfiske vil det fortsatt være om man flytter grensen til Finnmark slik som Finnmark var. Det vil jo måtte fiskes tomt, for man ønsker jo ikke at krabben skal krabbe sørover. Det som har vært litt av utfordringen med det fisket som har vært nå, er at man kanskje har brukt litt feil utstyr, man har brukt de samme teinene som man har brukt i det ordinære fisket. Dermed krabber den minste krabben faktisk gjennom teinen og videre sørover. Det burde man kanskje se litt på senere, at man har en annen type teine. Mitt ønske er å prøve å unngå den konflikten man legger opp til nå, for konflikt kommer det til å bli mellom øst og vest. Og det er konflikt mellom øst og vest etter at dette forslaget kom. Jeg bor vest i Finnmark. Jeg snakket så vidt med Reiten om dette. Han sier til meg: Men du skal jo være glad, for dere får jo krabbe i Hasvik. Jeg er glad for at Hasvik får krabbe, men samtidig er det med en bismak på grunn av at de som bor i øst, taper på dette. Og det er ikke bra. I vest har man muligheter til å fiske litt mer av både hyse, sei og torsk enn man kanskje får tak i på en del plasser i øst. Sånn er det bare.