Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-02:
Det er en viktig interpellasjon som reises her, og det er jo også, som interpellanten var inne på, store beløp som Stortinget har bevilget til Opptrappingsplanen for psykisk helse, noe som har gitt en stor økning i kvantitet både på DPS-ene – de distriktspsykiatriske sentrene – og når det gjelder fagfolk. Det man nå må jobbe med, er å utvikle kvaliteten – det er jeg helt enig i. Det overordnede målet for opptrappingsplanen var å legge til rette for at mennesker med psykisk lidelse skulle kunne leve et mest mulig vanlig liv i sitt nærmiljø og i sitt eget hjem. Det gjelder også for alvorlig syke personer, som i perioder trenger omfattende hjelp fra det kommunale hjelpeapparatet og spesialisthelsetjenesten. Sentrale elementer er brukerdeltakelse og lokalbaserte tjenester med vekt på kommunale tiltak og en desentralisert spesialisthelsetjeneste. Etter opptrappingsplanen har Regjeringen videreført dette verdigrunnlaget i statsbudsjettene for 2009 og 2010. Mitt inntrykk er at alle nivåer i tjenesten har fanget opp disse signalene. Samtidig må vi erkjenne at det tar lang tid å snu holdningene fra å legge vekt på sykdom og sykehusbehandling til å utvikle et tydelig innhold i begreper som brukermedvirkning, brukerdeltakelse og mestring av eget liv. Her har vi fortsatt et stykke vei å gå. Jeg er kjent med at faglig praksis kan variere mellom behandlere og behandlingssteder, og at det kan ta tid før kunnskapsbaserte metoder tas i bruk. Jeg er ikke tilfreds med at det tar så lang tid å innføre ny kunnskap. Ifølge Helsedirektoratet er det likevel ikke grunnlag for å si at det generelt er stor faglig uenighet om behandling. De regionale helseforetakene skal sørge for at befolkningen får tilbud om spesialisthelsetjenester av høy kvalitet. I oppdragsdokumentene er det markert at kvalitetsforbedring skal være en kontinuerlig prosess som er forankret i ledelsen på alle nivåer. De regionale helseforetakene har videre ansvar for at nasjonale retningslinjer og veiledere tas i bruk. Arbeidet med nasjonale retningslinjer og faglige veiledere for psykiske helsetjenester har høy prioritet i Helsedirektoratet, noe som også interpellanten etterspurte. I løpet av få år er det utgitt flere veiledere, bl.a. veileder for psykisk helsearbeid i kommunene, for distriktspsykiatriske sentre, for samarbeid med pårørende, og ikke minst prioriteringsveiledere for psykisk helsevern – både for voksne og for barn og unge. Videre er det utgitt eller under arbeid nasjonale retningslinjer på en rekke fagområder innen psykiatrisk behandling. Veilederne gir anbefaling om hvor lenge en pasient med en gitt diagnose maksimalt kan vente på behandling, og om hvilken type behandling som bør settes i verk. Kommunene, regionale helseforetak og Helsedirektoratet samarbeider om innføring av retningslinjer og veiledere i tjenesten. Psykisk helsevern er styrket og modernisert de siste ti årene. Vi har utviklet et desentralisert psykisk helsevern med i alt 75 distriktspsykiatriske sentre, som dekker alle landets kommuner. Målet er tilgjengelige og sammenhengende tjenester av høy kvalitet. Et psykisk helsevern med hovedvekt på desentraliserte tjenester er i tråd med utviklingen i andre vestlige land og med anbefalinger fra Verdens helseorganisasjon. Situasjonen ved DPS-ene ble gjennomgått i 2008. På grunnlag av dette har de regionale helseforetakene fått i oppdrag å styrke omstillingen fra institusjonsbehandling til mer utadrettede og ambulante tilbud. Videre skal de oppgradere DPS-ene faglig og bemanningsmessig. Sykehusenes rolle skal avklares, slik at de kan ivareta spissfunksjoner innen psykisk helsevern. Det er viktig å dimensjonere fordelingen av ressurser mellom DPS-ene og sykehusavdelingene slik at tilbudet er tilpasset befolkningens behov. På spørsmålet om strukturen i det psykiske helsevernet sikrer tilstrekkelig spesialisering og kompetanse, vil jeg understreke at det er befolkningens behov som skal legges til grunn. Utdanningene må sørge for at undervisningen er tilpasset modellen med lokalbaserte tjenester. Det betyr at brukerperspektivet, mestring, samhandling og tverrfaglighet må være integrert i utdanningene. DPS-ene vil være den sentrale erfarings- og kunnskapsbasen. Grunnlaget for spesialistkunnskap innen psykiatri, psykologi og psykisk helsearbeid legges i spesialistutdanningen, i etter- og videreutdanningene og gjennom klinisk praksis. Det betyr at vi må stille krav til universiteter, høyskoler og andre utdanningsinstitusjoner, men også til tjenesten som klinisk kunnskapsbase for utdanningene. Det er strenge krav til praksis for å bli spesialist i psykologi eller psykiatri, og disse kravene kan ikke fravikes. Jeg føler meg trygg på at et godt utbygd nettverk av gode DPS-er, kombinert med gode sykehusavdelinger, vil være den beste basis for fremtidig kunnskapsutvikling. DPS-ene er store nok til å ivareta både generalistkompetanse innen psykisk helsevern og spesialkompetanse på områder som psykoseteam, dobbeltdiagnoseteam, akuttteam mv. Helseregionene må vurdere om det er aktuelt å fordele oppgavene mellom DPS-ene i regionen for å ha et tilbud til pasienter med lidelser som ikke forekommer så ofte. Sykehusene vil utgjøre den kliniske kunnskapsbasen på sine områder. Vi er fortsatt i en oppbyggingsfase for å få til fullverdige DPS-er over hele landet. Det er en utfordring for det kliniske tilbudet og for kompetansen, men det gir ikke grunnlag for å revurdere intensjonene om en endret struktur i den psykiske helsetjenesten. Vi må fortsatt ha trykk på omstilling i psykisk helsevern. Jeg vil understreke at det er gjennomført omfattende kompetanseheving innenfor psykisk helsevern under opptrappingsplanen og etterpå. Det er etablert en rekke kompetansefunksjoner, et stort antall personell har gjennomgått nye videreutdanninger innen tverrfaglig psykisk helsearbeid, og ikke minst er rekrutteringen til feltet vesentlig bedret. Det gjelder både spesialister i psykologi og psykiatri og høyskoleutdannet personell. Helsedirektoratet har fått i oppdrag å gjennomgå spesialistutdanningen for leger for å vurdere behovet for å endre struktur og innhold. De skal også gjennomgå videre- og etterutdanningstilbudene ved private institutter og foreninger som får offentlige tilskudd. De spørsmål som representanten Høie tar opp, fortjener definitivt oppmerksomhet i lang tid fremover. Min vurdering er at vi er på rett kurs med de politiske beslutninger som er tatt, og de tiltak som er iverksatt.