Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-03:
Regjeringens mål er at den offentlige helsetjenesten skal være av høy kvalitet, og at den skal dekke alle viktige tjenestetilbud for å sikre lik tilgang på helsetjenester, uavhengig av bosted og inntekt. Private sykehus er et viktig supplement til de offentlige sykehusene, og i helseforetakslovens bestemmelse om at de regionale helseforetakene skal sørge for spesialisthelsetjenester, pålegges ikke at tjenestene skal ytes av den offentlige spesialisthelsetjenesten. Det er nedfelt i Soria Moria-erklæringen at Regjeringen ønsker å ha et forpliktende og langvarig samarbeid med sykehus og institusjoner som er eid og drevet av private, ideelle organisasjoner. Systemet er basert på at private tjenesteytere må ha avtale med det offentlige for at de skal kunne utløse refusjon. Det legges vekt på at anbudsregelverket skal følges. Pasienter som er henvist til undersøkelse og/eller behandling i spesialisthelsetjenesten, er i all hovedsak henvist fra fastlegen sin, med mindre det er snakk om øyeblikkelig hjelp. Fastlegen henviser pasienten enten til den offentlige spesialisthelsetjenesten eller direkte til private tjenesteytere med avtale med de regionale helseforetakene. Pasienter som er henvist til sykehus, spesialistpoliklinikk eller institusjon som tilbyr tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelbruk, har rett til å få sin helsetilstand vurdert innen 30 virkedager etter at henvisningen er mottatt. Det er fastsatt gjennom pasientrettighetsloven § 2-2. Innen fristen skal pasienten ha fått en vurdering av om pasienten har rett til nødvendig helsehjelp, og informasjon om når det forventes at behandlingen kan gis. Hvis pasienten ikke er fornøyd med vurderingen, kan pasienten klage til Helsetilsynet. Dersom pasienter med rett til nødvendig helsehjelp ikke får den nødvendige helsehjelpen innen fristen som er satt, har pasienten rett til å få helsehjelp, om nødvendig fra private tjenesteytere eller tjenesteytere utenfor Norge. Fristen settes ut fra en medisinskfaglig vurdering. Jeg mener at det ikke er behov for å gjøre endringer i pasientrettighetsloven. Fritt sykehusvalg er et informasjonstilbud til pasienter, samtidig som det sikrer utnyttelse av ledig kapasitet ved sykehusene. Private sykehus som har avtale med de regionale helseforetakene, og som inngår i ordningen Fritt sykehusvalg, er en del av det samme informasjonstilbudet som brukes for offentlige sykehus. Fritt sykehusvalg er tilgjengelig både på web og på telefon, og pasientrådgivere gir informasjon om forventede ventetider og kvalitetsindikatorer. De regionale helseforetakene skal i 2009 ha etablert systemer for å koordinere henvisninger til spesialisthelsetjenester innen psykisk helsevern, slik at pasienter slipper å henvende seg til flere tjenesteytere for å få hjelp. Dette gjelder særlig henvisninger til avtalespesialister. Jeg har lyst til bare å oppsummere – for min egen del – ved å si at jeg mener virkelig at private sykehus er et viktig supplement. Jeg synes representanten Ballo reflekterer godt over det, og henviser til at det er jo ikke en allergi mot private tilbydere som preger Helse-Norge. Det er svært mange private som er en del av det norske helsevesenet. Men samtidig er jeg også grunnleggende veldig enig med representanten Ballo i at dersom det skal være et system der de private tjenesteyterne skal ha refusjon fra det offentlige – hva er refusjon fra det offentlige? Jo, det betyr at det offentlige betaler for at en skal utføre tjenester – må jo de som betaler, altså vi, ha rett til å si at vilkåret for å få denne betalingen er som følger – og det må avtalereguleres. Derfor er jeg også svært kritisk til en utvikling som går i retning av at private skal ha fri etableringsrett uten vilkår, altså skal kunne tappe offentlige helsebudsjetter direkte – uten vilkår, uten avtale. Hvis noen i denne salen er for det, ja, da er vi veldig uenige. Men jeg er veldig opptatt av og snakker veldig tydelig til de regionale helseforetakene om at det skal være private supplementer, og vi skal opptre som – som vi har hatt flere debatter om i denne salen – ryddige avtaleparter fra det offentlige. Der har vi et stykke å gå, både når det gjelder kontraktslengde, og når det gjelder måten vi inngår kontrakter med private tilbydere på, rundt omkring i Norges land. Men det ideologiske skillet er at det offentlige må ha rett til å ha en oppfatning om hva vi bruker offentlige penger på.