Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
La meg få starte med å si at det i og for seg er et helt fint forslag Høyre her kommer med. Vi er alle for klimateknologi. Vi er alle for å bruke penger på å stimulere utviklingen av det, selv om det ikke akkurat er veldig originalt å skulle lage alle mulige slags øremerkede fondsløsninger ut av oljefondet. Det er vel kanskje også grunnen til at Høyre står alene om dette forslaget. Så er det jo sånn at det allerede skjer et arbeid i regjeringen med å utvikle en nasjonal strategi for miljøteknologi. Det er ikke mer enn noen uker siden det ble varslet at regjeringen vil bruke 500 mill. kr over tre år til nettopp ny miljøteknologi. Vi vet at norsk næringsliv er langt framme. Et av de ferskeste eksemplene på det fikk vi da Statoil og Statkraft dro i land gigantkontrakten på utbygging av havvind på Doggerbank. Etter noens reaksjoner den gangen skulle man tro at det var snakk om en nasjonal katastrofe, og at alt norske selskaper gjør, bør gjøres i Norge. Jeg for min del synes det er helt fantastisk at våre to tyngste energiselskaper har dette fokuset – og ikke minst kompetansen som skal til for å vinne sånne kontrakter. Nylig møtte jeg folk fra et ganske nytt selskap, GasPlas, som driver utvikling av en helt ny teknologi hvor CO2 fjernes fra naturgassen på en sånn måte at karbonet kommer ut som faste strukturer og kan brukes til alt fra gjødsel til superlette og superbillige karbonsykler – ikke CCS, men CCU, Carbon Capture and Use. Og det finnes mange andre små og store eksempler på norske bedrifter som kommer opp med fantastiske ideer. Den største svakheten vi har, er antakelig overgangsfasen mellom forskning og kommersialisering. Der er saksordføreren og jeg helt enige. Det er nødt til å være i fokus når klimateknologistrategien gjøres ferdig. Så det å bruke penger på å utvikle klimateknologi er vi helt for. Så må jeg si at når man leser innstillingen, er den store enigheten om virkelighetsbeskrivelsen kanskje det mest slående. Det står f.eks. at vi har «sterke teknologimiljøer». Mange næringer «har utviklet seg langt innen et miljøvennlig tankesett», og norske «bedrifter har en «mental» konkurransefordel når miljøutfordringer blir en viktig del av konkurranseflaten globalt». Jeg er 100 pst. enig i det en samlet komité her skriver, men det er jo nærliggende å spørre seg: Hvorfor har det blitt sånn? Har det skjedd helt av seg selv? Det er mange flinke, framtidsrettede aktører i norsk næringsliv, men dette er jo også et resultat av at Norge har ligget helt i front, med streng miljølovgivning, strenge krav, tidlig innføring av pris på CO2, en streng kvotetildeling. Det er fint å bruke penger på det man liker, sånn som klimateknologi. Men skal man komme noen vei, må politikken – hele det regimet som norsk næringsliv opererer i – henge sammen. Det er her Høyre svikter, for mens de snakker om fine symbolsaker – sånn som hva slags energimerke regjeringsbygget skal ha – i miljødebattene, så gjør de gang på gang feil valg når det kommer til å stille krav på de områdene der det virkelig betyr noe for utslippskuttene hva vi gjør. Jeg husker veldig godt alle debattene vi hadde om norsk tilknytning til det europeiske kvotesystemet, hvor Høyre var et av partiene som ropte høyest om at tildelingen var for streng – det skulle ikke stilles noen krav til norske bedrifter utover det som stiltes i Europa. Men vi ser jo at det gir teknologiutvikling. Hydros nye teknologi på lystgass er et veldig godt eksempel. Så jeg føler meg veldig trygg på at historien om Norge som hadde den strengeste kvotetildelingen i Europa, kommer til å bli nøyaktig den samme som historien om Norge som innførte den høyeste CO2-avgiften på norsk sokkel. Man stilte tøffe krav som stimulerte til en teknologiutvikling som ga oss et viktig konkurransefortrinn når resten av verden kom etter. Hvor er Høyre i dette? Vi skal ikke gå lenger enn til sak nr. 3 på dagens kart før vi ser at Høyre er med på et forslag om å fravike kravet om CO2-rensing for norske gasskraftverk. Det er uklart for meg hva slags teknologiutvikling på klimasiden de skal ha ut av det. Her går man altså i spagat på én og samme dag – med bare en liten rovdyrdiskusjon i midten. For å komme tilbake til karbonfangst og -lagring og det mest omfattende klimateknologiprosjektet noensinne i denne landet: Opposisjonen var med på å stemme for testsenter Mongstad i fjor. Det er fint. Men det var absolutt ikke noe «trøkk» på CCS før den rød-grønne regjeringen kom i 2005. Vi har gått fra ingenting til å bli verdensledende. Én ting skal opposisjonen ha: Uten den rød-grønne regjeringen ville vi ikke hatt noen diskusjoner om utsettelse på Mongstad, for vi ville ikke hatt noe CCS-prosjekt i det hele tatt. Det er veldig nærliggende å nevne at Jens Stoltenberg i spørretimen sa at den som ikke har noen visjoner, skuffer heller ingen. Opposisjonen er ikke engang villig til å garantere at Mongstad-prosjektet vil bli fulgt opp dersom vi får et regjeringsskifte, sånn som miljøbevegelsen innstendig ber dem om. Noe av det viktigste Høyre kunne gjøre på dette feltet, var å sikre forutsigbarhet for det største klimateknologiprosjektet vi har. Til tross for dagens fine ord om klimateknologi er det dessverre blant de ambisjonsløse Høyre plasserer seg.