Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Det er nå tid for endeleg å få realisert eit nasjonalt IT-senter på Fornebu, eit senter som kan bli internasjonalt konkurransedyktig, stimulere til regional utvikling, samhandle med utdannings- og forskingsinstitusjonar, skape eit miljø for gode idear og ikkje minst få utvikla desse til ny næringsutvikling. Har forskarane rett, må vi skape 800 000 nye arbeidsplassar her til lands innan ein 20-årsperiode til erstatning for nedgangen i dei tradisjonelle næringane. I ein slik situasjon må vi i høgste grad stimulere næringsområde med eit vekstpotensial, f.eks. innanfor kunnskaps- og teknologibasert verksemd. Men medan land rundt oss og i Norden satsar enormt på slike teknologibaserte kunnskapsintensive utviklingsmiljø, diskuterer vi i månader og år om staten skal engasjere seg og investere 260 eller 425 mill. kr og ta eit ansvar for å få realisert eit IT- og kunnskapssenter på Fornebu. Etter kvart har Regjeringa noko motstridande vorte med på eit statleg engasjement, men framleis synest det som målet er å gjere senteret så lite som mogleg nærast på alle område. Men lat meg enda ein gong slå fast: Senteret må bli sterkt nok til å kunne yte noko til regionane og til å bli internasjonalt konkurransedyktig. Eit noko skrantande IT-senter vil alle tape på. Stortingsfleirtalet sa allereie i februar 1999 ved behandlinga av St.meld nr. 13 for 1998-99 at staten skulle gå inn med verdiane av dei statlege eigedomane på Fornebu. Dette skulle vere ei investering i eit næringsprosjekt som landet sårt treng, og her skulle staten kunne selje seg ut att når det måtte vere ønskeleg. Etter mitt syn er dette òg god økonomiforvalting og alt anna enn subsidiering. Likevel vart det hevda av motstandarane at dette var subsidiering av Fred. Olsen og hans samarbeidspartnarar med milliardbeløp, ein påstand som har festa seg hos mediefolk og andre, slik at eg må bruke dette høvet til enda ein gong å avlive denne myten. Nå veit vi at EØS-taksten på eigedomen er på 425 mill kr. Utgangspunktet til Regjeringa var – og det står Høgre framleis på – at eigedomane skulle seljast. Dermed hadde vi altså fått frigjort 425 mill. kr som vi kunne bruke til så mange andre gode formål – for all del. Men problemet i Noreg er jo ikkje manglande kapital. Utfordringa vår blir derfor: Korleis utnytte statleg kapitalstyrke til investeringar innan prioriterte område for å gjere norsk næringsliv betre i stand til å hevde seg i den globale konkurransen? Vi treng ein ny næringspolitikk som grip fatt i dette. Fornebu-prosjektet har mange av elementa i ein slik ny næringspolitikk i seg, f.eks. stimulering til sterke næringsklyngjer innan dei nye kunnskapsindustriane at bedriftene aukar investeringar i forsking, utdanning og kunnskapsutvikling at utanlandske verksemder investerer og etablerer kunnskap og kapital i Noreg entreprenørskap og nyskaping gjennom koplingar mellom privat venturekapital og kompetente gründerar Gjennom dei åtte tidlegare behandlingane av denne saka i Stortinget har Stortinget presisert mål, føresetnader og innhald i eit slikt senter. Stortinget har òg gitt uttrykk for kva som må vektleggast i val av staten sin samarbeidspartnar. Stortingsfleirtalet har i Innst. S. nr. 244 for 1998-99 òg sagt at Regjeringa måtte lage eit opplegg slik at Stortinget på sjølvstendig grunnlag kunne vurdere boda. Når Regjeringa i mai 1999 aksepterte dette, burde det da òg vere openbert at dei aksepterer at Stortinget gjer eit anna val enn det Regjeringa anbefaler. Rett nok uttala statsråd Sponheim på Venstres landsstyremøte følgjande: «Jeg er som nyskapingsminister og IT-minister veldig redd for å gå inn i det andre prosjektet» – eg reknar med at det gjeld IT Fornebu Technoport sitt – «et prosjekt med en åpen ende, som gjør det enda mer uavklart hvor mye penger staten må komme opp med». Statsministeren brukte òg liknande ord i spontanspørjetimen sist onsdag. Men både statsråden og statsministeren veit at stortingsfleirtalet har sagt at staten skal gå inn med 425 mill kr. Så langt er det løyvt 260 mill kr. Stortingsfleirtalet har aldri sagt at staten skal utvide sin aksjekapital for å behalde den relative delen i all tid. Tvert imot har vi sagt at det skal vere moglegheit for staten til å selje seg ut att etter ei tid, om ein finn det rett. Når det gjeld val av aktør, har saksordføraren gjort greie for fleirtalsinnstillinga som òg Arbeidarpartiet er med på. La meg berre kommentere eitt kriterium: Eigarane satsar sjølve nesten tre gonger så mykje som Nettverk Fornebu, 780 mill. kr mot 300 mill. kr. Vårt inntrykk er at dei har eit meir gjennomarbeidd konsept. Den største og mest avanserte IT-bedrifta i landet, Telenor, er hovudaksjonær. Dei har ei langt sterkare forankring i ulike og vesentlege miljø med sine aksjonærar frå næringsliv, forsking, utdanning og fagrørsle. Dei representerer derfor ei breidd som eit kunnskapssenter må ha for å lykkast. Eit viktig regionalpolitisk grep som kan vekse ut av Fornebu-konseptet, er intensjonsavtala mellom IT Fornebu AS og SIVA. Dei ulike utviklingsmiljøa som SIVA utviklar, bygger i stor grad på det same konseptet som IT Fornebu. Den store avgrensinga har vore mangelen på privat kompetent kapital. Vi meiner at SIVA med si erfaring og sin kompetanse kan bli ein verdifull samarbeidspartnar med den private aktøren på Fornebu. På bakgrunn av den støyen som det dei siste dagane har vore omkring dette, vil eg referere til SIVAs styre sitt vedtak av 16. februar i år. Her står det: «SIVA har i ulike sammenhenger tatt initiativ til at en eventuell utbygging av et IT-senter på Fornebu, burde sees i sammenheng med utviklingen av sterke regionale innovasjonssystemer. Spesielt vises til styrets uttalelse av 3. mai 1999, som ble oversendt til KRD, hvor styret også har understreket at SIVA bør bli tildelt den statlige eierrollen på Fornebu.» Eg registrerer i media at punkt II i framlegget til vedtak blir oppfatta som ei overstyring av Regjeringa og einskilde statsrådar. Vi ser det ikkje slik. Det er ikkje her sagt noko om kva departement som skal ha ansvaret for gjennomføringa. Det må vere opp til Regjeringa. Ut frå det som står i proposisjonen om at Regjeringa vil legge til rette verkemiddel gjennom SIVA for å styrkje dei regionale IT- og kompetansesentra og deira samspel med IT-sentret og andre forskings- og utviklingsmiljø og bedrifter, skulle ein òg tru at Regjeringa var samd i eit slikt opplegg. I dagens aviser er det da òg referert til tidlegare statssekretær Per N. Hagen, som seier at SIVA ikkje gjekk bak Regjeringas rygg da selskapet inngjekk avtale med IT Fornebu. Hagen, som var statssekretær til i fjor, gir klar støtte til intensjonsavtala. Dersom ikkje Regjeringa visste om dette, ja, da har dei sanneleg eit internt problem. Nå har saksordføraren føreslege å gjere punkt II om til eit oversendingsforslag. For Arbeidarpartiet er det viktigaste at vi nå får fokuset på det saka dreier seg om, ei gjennomføring av planane for eit slikt senter og val av aktør som evnar dette. Derfor er vi med på ei slik oversending som saksordføraren refererte. Om Regjeringa følgjer opp sine eigne intensjonar, skulle det i alle fall ikkje vere noko problem. Det får vi følgje med på, for intensjonsavtala er ei god avtale som bør gjennomførast. Det at vi gjer det om til eit oversendingsforslag, betyr ikkje at fleirtalet har endra synet sitt. Fleirtalet meiner framleis at den intensjonsavtala som er inngått mellom SIVA og IT Fornebu Technoport, er ei god avtale.