Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-02-12:
For godt over to år siden tok professor Alfred Oftedal Telhaug et kraftig oppgjør med det han kalte SVs skolepolitikk. Det er ikke derfor jeg nå viser til det, men i den sammenheng stilte han følgende spørsmål: Hva skal vi gjøre i det norske samfunnet når vi ikke lenger kan støtte oss til en alminnelig aksept av den protestantiske pliktetikk? Med det mente Alfred Telhaug at når vi ikke har et alminnelig sett av oppfatninger i samfunnet av rett og galt, rettigheter og plikter, da har vi mildt sagt en betydelig utfordring. Den debatten vi har i dag, handler om hvordan alminnelige oppfatninger av rett og galt, rettigheter og gjensidige plikter skal reetableres i et samfunn, hvor vi ikke lenger har den protestantiske pliktetikken entydig å støtte oss til. Det er grunn til å starte med dette, fordi skolen alene aldri kan skape noe som er uavhengig av samfunnet utenfor. Derfor tror jeg den læreren som snakket til en stortingskollega av meg, uttrykte seg godt da vedkommende lærer sa til vedkommende representant her på huset: Vi forventer av dere foreldre at når barna kommer på skolen, er de uthvilt, de har en god matpakke, og de vet hvordan det er å si god dag. Resten skal vi ta oss av. Det denne læreren gir uttrykk for, er et forsøk på å reetablere noen av minsteprinsippene i den protestantiske pliktetikk. Det er et forsøk på å reetablere noen fellesnormer i en dialog mellom skole og samfunn og mellom foreldre og skole. Venstre vil svært gjerne understreke at dette er helt nødvendig som en del av en helhet som til syvende og sist er en debatt som handler om ro, orden, konsentrasjon og disiplin i skolen. Venstre vil også slutte seg til at forslagsstillerne har gjort en fortjenstfull innsats ved å sette temaet på dagsordenen på den måten de har gjort, og at saksordføreren har gjort en utmerket jobb. Når vi velger den tilnærming vi gjør og ikke stemmer for noen av forslagene, er det fordi vi vil komme tilbake til dette i andre sammenhenger og i en helhet, hvor det hører hjemme. Men noen kommentarer er det nødvendig å gi. Jeg tror det er svært riktig det som komiteen sier i innstillingen, at når vi hører på alle fagfolkene som prøver å gjenopprette noen nye normer for det Venstre vil kalle gjensidig respekt i en læringssituasjon, enten det nå heter PALS eller Connect, som nå er omdøpt til Respekt, er kjernen i alle disse forslagene at det er noen gjensidige rettigheter og plikter. Alle mennesker i dette liv, enten de er små eller store, må oppleve det. Rektoren på Gamlebyen skole, som det er blitt vist til tidligere her i debatten, er et forbilde ved selv å stå i skoleporten hver morgen - Jeg har stått sammen med henne - og si god dag til alle som kommer på skolen. God dag, sier hun, og hilser på alle. Da skjønner også de som kommer på den skolen, at det har noen konsekvenser hvis man kommer fem minutter for sent til en time. Man blir ikke henvist til et bøttekott, men man ender f.eks. på biblioteket, for det skal ha en konsekvens at man plutselig begynner å stjele av andres tid. Det er også en del av det å gjenopprette det vi kan kalle de normene vi skal ha felles. Når vi så går tilbake til Connect-undersøkelsen, eller som det nå heter, Respekt-undersøkelsen, som ble gjort i Oslo-skolen for noen år siden, så oppsummerte den noe av det som Venstre tror er kjernen i det hele, nemlig at i en situasjon der lærerne er faglig trygge og trygge voksne, etableres det et grunnlag som gjør at man kan ha konsentrasjon og orden i arbeidssituasjonen i en skole. Det er med andre ord helt avgjørende hvordan lærerne blir omtalt i de tusen norske hjem, jf. den lille henvisningen til samtalen som jeg startet med i innlegget mitt. Det er ganske viktig hvordan myndighetene, som stiller krav til lærere, møter samfunnet ved å gi en utstrakt hånd tilbake f.eks. gjennom en systematisert kompetansegivende videreutdanning, som Venstre vil komme tilbake til i andre sammenhenger, og gjennom en grunnutdanning av lærere som ganske drastisk forbedrer både fag, pedagogikk og praktisk øvelse. Det å gjøre det tar tid. Dette tror Venstre er helt avgjørende for at vi skal oppnå mange av de formålene som er nevnt i saken. Når det gjelder debatten om spesialtiltak, er Venstre også opptatt av den finske skolen, som bruker lærere med god kompetanse, som ser unge mennesker som sliter med sitt liv, tidlig. Det å gjøre som i Finland, å bruke spesialpedagogene bokstavelig talt i sekund null i en undervisningssituasjon, tror Venstre er en helt riktig tilnærming. Vi tror det er slik at når det gjelder oppfatningen av hva slags skoletilbud vi skal ha, skal vi i det vesentlige bruke en vanlig skole, men Venstre tror på den miksen vi har i denne hovedstaden, hvor vi har 120 grunnskoler, ca. 25-30 videregående skoler og 20 spesialskoler. De spesialskolene er ganske varierte, men de ivaretar ulike behov basert på livets harde skole og på erfaringer. De er ikke basert på inhumanitet, men basert på at mennesker er forskjellige. Disse ordene er Venstres kommentarer til innstillingen og vår stemmegivning i dag.