Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2013-06-18:
For første gang har vi en regjering som har overoppfylt to nasjonale transportplaner. Det har skjedd mye innen vei, bane og havner siden 2005. Vi har innfridd år etter år, og nå skal vi følge opp år etter år. Samferdsel har vært og er et prioritert område, og vi rød-grønne har bevist at vi er til å stole på. Men hva med opposisjonen, hvor mye kan vi stole på dem? Hvis det skulle bli en ny regjering med Høyre og Fremskrittspartiet, har Fremskrittspartiet – ved Bård Hoksrud – lovet at alle bomstasjoner skal fjernes, og Høyres trylleformel OPS kaller den samme Hoksrud for «høl i hue». De er altså ikke engang enige om hvordan veiutbygging skal finansieres. Onsdag 24. april sto Høyres daværende samferdselspolitiske talsmann Øyvind Halleraker stolt ved siden av Erna Solberg og presenterte partiets nye transportplan og fortalte oss at 17 veier skal bygges med OPS. Veiene blir realisert raskere, sier Halleraker. Vi tar ut gevinsten med en gang, sier Erna Solberg. Spørsmålet er hvem Høyre mener med «vi»: Landets skattebetalende trafikanter, eller investorene som med OPS ser muligheten for privat berikelse på fellesskapets bekostning? For investorer betyr OPS garanterte inntekter i mange tiår framover, fra verdens sikreste kunde. Ikke rart investorene og deres lobbyister ivrer for offentlig–privat samarbeid. Med dårlige tider i hele Europa vil sikre inntekter fra verdens rikeste velferdsstat framstå som et meget attraktivt bytte for profesjonelle profittjegere. Et annet element er at OPS-investorene får store private utbytter fra felleskassen. Det er allerede tatt ut 180 mill. kr i utbytte fra de tre prosjektene med OPS på norske veier som Høyre i dag hyller som meget vellykkede prosjekter. Det kan jo være fordi 120 mill. er hentet ut av Sundt AS, som ifølge Klassekampen er blant de private giverne av milliongaver til Høyres partikasse. Vellykket og vellykket – et prosjekt sprakk med 1,2 mrd. kr, og kontraktørene kranglet lenge i retten om hvem som skulle ta regningen. Hvis jeg ikke er helt feilinformert, endte det også med konkurs. OPS kom til Europa med Margaret Thatchers parti. Storbritannia har forsøkt systemet som Høyre nå lanserer som en av sine nye ideer, i over 20 år. Mange prosjekt har endt i skandale, og milliardregningene har gått til skattebetalerne. Londons konservative borgermester, Boris Johnson, uttalte i 2010: I andre land kalles dette plyndring, her heter det OPS. Den britiske riksrevisjonen uttrykker bekymring for at offentlig sektor betaler mer enn den skal til OPS-investorene. De har gjort fellesskapets skoler, veier og sykehus til spekulasjonsobjekter. Aksjene i et OPS-selskap blir ofte solgt etter få år. Den årlige avkastningen på slike spekulasjoner har i gjennomsnitt vært 29 pst. – langt over normal avkastning. Midlene som sluses over i private lommer, blir ofte unndratt beskatning. Rundt 75 pst. av transaksjonene i finansmarkedet for OPS-prosjekter gjøres nå av store fond plassert i såkalte skatteparadis. Dette er sugerørskapitalisme. Med hjelp av politikere som selger inn OPS som noe nytt, smart og effektivt, får private banker, finansfond og storentreprenører installert gullforgylte sugerør i fellesskapets kasser. Selvsagt er midlene i den norske felleskassen attraktive som forretningsmulighet. Jeg betaler gjerne skatt for å finansiere effektive fellesløsninger som gjør samfunnet bedre for folk flest, men jeg har lite lyst til å betale skatt for å øke fortjenesten til Sundt AS eller utenlandske finansfond. Høyre vil at staten skal overlate finansieringen av prosjekter i milliardklassen til private firma som betaler langt høyere rente enn staten. Så skal fellesskapet betale hele gildet på avbetaling, ikke bare den høye renta skal vi bære, men også profitten til de private eierne. Spørsmålet er hvor mye dyrere det da blir. Ifølge Samferdselsdepartementet blir Sotrasambandet, som har et kostnadsoverslag på 7 mrd. kr, 2,5 mrd. kr dyrere med OPS med en nedbetalingstid på 23 år enn med et ordinært bompengeopplegg, på grunn av høyere renteutgifter – 2,5 mrd. kr tapt, og det på kun ett av de 17 veiprosjektene der Høyre vil påføre skattebetalerne en ekstra milliardregning. Det er ikke småpenger som står på spill. Når over 500 mrd. kr skal investeres i veibygging gjennom de kommende tiårene, kan merutgifter for skattebetalerne ved OPS bli på titalls milliarder, om ikke hundretalls. Noen har sagt at dette kan virke for dumt til å være sant – men er det det? Kanskje handler det om noe så klassisk som privat berikelse på fellesskapets bekostning. Skattemilliardene som renner ut av statens OPS-lommer, forsvinner jo ikke. Noen får pengene. Aldri så galt at det ikke er godt for noen! Og noen har privat berikelse på fellesskapets bekostning som en forretningsidé. Høyre er et parti for dem. Et annet argument som Høyre bruker, er at man bygger så mye raskere. Det er feil. Fellesprosjektet som nå bygges langs Mjøsa, bygges like raskt som OPS-prosjektet E39 på Sørlandet. For raskest mulige utbygginger trenger man langsiktig, forutsigbar finansiering og prosjektorganisasjoner som overvåker framdriften. Og det er akkurat det som ligger inne i den NTP vi nå behandler, så vi trenger slett ikke OPS for å få dette til. Jeg har fulgt den offentlige OPS-debatten en stund, og av det jeg har fått med meg, er Høyre stort sett alene om å mene at dette er en god idé. Tidligere sentralbanksjef Svein Gjedrem sa i april 2010 følgende som en del av forklaringen på finanskrisa: «Mange stater lot sine utgifter løpe i takt med høyere skatteinntekter. Som bankene, la også mange stater utgifter utenom balansen, blant annet gjennom det som her i landet kalles offentlig privat samarbeid.» Jeg har nevnt problemene i Storbritannia. I Sverige har ikke heller ikke OPS vært noen ubetinget suksess. Jeg viser til utbyggingen av Nya Karolinska Solna, der hele prosjektet blir betegnet som en skandale. Høyres søsterparti i Sverige, Moderaterna, og den svenske finansministeren har sagt klart fra om at de ikke vil bygge mer på krita. Finansministeren mener at OPS fordyrer prosjektene drastisk, og han vil heller bruke pengene på å bygge flere veier og jernbane. Her hjemme er det lite støtte å hente også i dagspressen. Jeg vil bare gi noen eksempler. Dagens Næringsliv har på lederplass skrevet at Høyre har fått «OPS på hjernen» og advarer mot for store doser. Dagbladet er mildt sagt skeptiske. Aftenposten skriver, slik Bjørnflaten har vært inne på tidligere: «som finansieringsform er OPS i beste fall et fristende, men et risikabelt eksperiment. Det kan lett føre til at høye kapitalkostnader veltes over på fremtidige generasjoner og regjeringer som vil bli bundet opp fordi vi ikke evnet å prioritere blant politikkens mange gode formål. På kort sikt er det naturligvis forlokkende. Bakrusen som kan komme etter hvert, er det ikke.» Høyre forsøker å framstå som mindre høyrevridd nå enn tidligere, men samtidig har de altså lagt fram et forslag som er en av norgeshistoriens mest omfattende privatiseringsplaner. Leder av Fagforbundet, Jan Davidsen, har tidligere uttalt: «OPS er bare en ny måte å privatisere på. Det er et tiltak for at private kapitalinteresser skal få melke de offentlige budsjettene.» Og han fikk – for noen kanskje oppsiktsvekkende – støtte for sitt syn av Trygve Hegnar, som på lederplass i Finansavisen skrev: «Vi synes, for en gangs skyld, at Davidsen har et poeng.» Representanten Helleland viste i sitt innlegg til TØI og fortalte at rapporten derfra viser at OPS blir billigere og gir bedre innovasjon. La meg referere noe fra TØI-rapporten: «En hypotese om at OPS også vil føre til omfattende teknisk innovasjon, er i liten grad bekreftet. Evalueringen har heller ikke funnet at prøveprosjektene har gitt vesentlige besparelser i byggekostnadene.(…) OPS kan innebære at prosjektene blir dyrere for det offentlige enn de ellers ville vært. OPS-selskapene overtar byggekostnadsansvaret, og for dette må det offentlige betale en viss risikopremie. Manglende kontroll over risikoen i prosjektene, kan ha ført til høyere premier enn strengt tatt nødvendig.» (…) Arbeiderpartiet er også opptatt av å få rask og effektiv utbygging og vil ha det så fort som mulig, men vi vil ikke sende ubetalte regninger til neste generasjon. Vi vil ha mest mulig vei for pengene, men ikke føre en politikk hvor skattebetalerne skal betale en høy rente og overskudd til private investorer og OPS-selskaper.