Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-05:
Det har i de siste 20 årene vært nedsatt en rekke forskjellige arbeidsgrupper og utvalg for å vurdere ulike sider som drift, organisering og ansvarsforhold, hjemmelsspørsmål o.l. for de epidemiologiske registrene i Norge. Av utvalg som har behandlet spørsmål i tilknytning til helseregistre, kan nevnes Lerche-utvalget, Hellandsvik-utvalget, delrapport nr. 6, og NOU 1993:22 Pseudonyme helseregistre. Også Sosial- og helsedepartementets IT-plan samt NOU 1997:26 Tilgang til helseregistre kan nevnes. I november 1998 sendte Sosial- og helsedepartementet utkast til lov om helseregistre og elektronisk behandling av helseopplysninger ut på høring. Det innkom 101 svar på høringsbrevet. Mange av de høringsuttalelsene som kom, kan være preget av at det er en til dels komplisert lov, at det kan være vanskelig å fange opp en del av de sentrale problemstillingene. Men både i forbindelse med høringene og senere, da departementet la fram sin endelige proposisjon overfor Stortinget, er det særlig hensynet til personvernet som har vært vektlagt. I forbindelse med høring i sosialkomiteen har vi sett at det har kommet innvendinger som har vært ganske likelydende, eller som i hvert fall har trukket i samme retning, fra så vel Datatilsynet og tidligere leder av utvalget som avgav NOU 1993:22, Erik Boe, som fra Den norske lægeforening. Da sosialkomiteen startet sitt arbeid med foreliggende proposisjon, viste det seg underveis at det var vilje til å ta hensyn til de innvendingene som var kommet, og at man ønsket å se på endringer i forhold til det som Regjeringen hadde foreslått. Dette er altså et forslag fra den foregående regjering som den sittende regjering har sluttet seg til, man har ikke trukket proposisjonen tilbake. Komiteen har i sine merknader påpekt at det foreliggende utkast til lov om helseregister og behandling av personopplysninger klargjør hjemmelen for eksisterende helseregistre. Komiteen er kjent med at en slik klargjøring tidligere har vært etterlyst fra flere hold som ledd i å sikre gode retningslinjer for databaserte personopplysninger, og komiteen påpeker også samlet det positive i at lovutkastet ivaretar dette behovet. Komiteen mener generelt at det skal stilles strengere krav til å godta opprettelse av et helseregister for forvaltningen enn for helsetjenesten. Fordi forvaltningens behov for informasjon ut fra ønsket om bedre forebyggingsstrategier egentlig ikke har noen grenser, kan i prinsippet hele befolkningens livsførsel registreres. Etter komiteens oppfatning bør en derfor være tilbakeholden med å opprette slike registre. De bør være avidentifiserte eller pseudonymiserte slik at ingen risikerer at opplysninger om ens livsstil og livsførsel kommer på avveie. Jeg vil i tillegg trekke fram at komiteen har anmerket at det i Ot.prp. nr. 5 for 1999-2000 foreslås at Stortinget skal gi fullmakt til at registre på sentrale, regionale og lokale nivåer kan etableres ved forskrift, jf. §§ 7 og 8 i lovutkastet. I samme forskrift kan det bestemmes at innsamlingen av helseopplysninger skal gjøres selv om den registrerte ikke har samtykket, jf. § 9. Med bakgrunn i de innvendinger som komiteen har til den innretningen man har gitt lovutkastet, har man kommet med forslag til endringer på vesentlige punkter i forhold til det som Regjeringen foreslår. Man har også hatt innvendinger mot formålsparagrafen slik den opprinnelig var utformet, fordi den todelingen som formålsparagrafen i utgangspunktet hadde, kunne virke uklar med hensyn til om det sentrale var å registrere helseopplysningene, eller om det sentrale også var å ivareta personvernet. Så det formålet som komiteen nå foreslår, integrerer begrepet «personvern» mer sentralt i formålsbeskrivelsen. Fordi det har vært sentralt for komiteen å få til at det skal være Stortinget som for registre som ikke er avanonymisert, bestemmer hva slags registre man skal ha, har man også kommet med endringer knyttet til definisjonene i § 2. Man har der tatt inn et begrep som var brukt av Erik Boe i 1993 i forbindelse med hans offentlige utredning om pseudonyme helseopplysninger, og definert begrepet. Man har også tatt inn begrepet både i merknadene og ellers i lovteksten der det har vært nødvendig for å sidestille det med andre måter å registrere opplysninger på. I tillegg har komiteen forandret på begrepet «behandlingsrettet helseregister», slik at man ikke lenger snakker om at journaler/arkiver i egentlig forstand er en del av det behandlingsrettede helseregisteret, men at det er selve journal- og informasjonssystemet som muliggjør uttak av de opplysninger som er en del av det behandlingsrettede helseregisteret. Komiteen har også endret på § 5 ut fra de endringene som skjer i §§ 7, 8 og 9, der man understreker at det er Stortingets ansvar å stå for opprettelsen av helseregistre som ikke er avanonymisert. De sentrale endringene kommer spesielt i §§ 7 og 8. Det slås fast i § 7 at det «kan ikke etableres andre regionale og lokale helseregistre med helseopplysninger enn det som følger av denne eller annen lov», slik at man ikke lenger åpner for opprettelse av det via forskrift. Det samme gjelder for de sentrale helseregistrene, der man har tatt inn i første ledd: «Det kan ikke etableres andre sentrale helseregistre med helseopplysninger enn det som følger av denne eller annen lov.» I samme paragraf har komiteen listet opp de registrene som er tatt inn, og presisert hvert enkelt av de gjeldende registrene. Således er presisert Dødsårsaksregisteret, Kreftregisteret, Medisinsk fødselsregister, Meldesystemet for infeksjonssykdommer, Det sentrale tuberkuloseregisteret og System for vaksinasjonskontroll. Det foreligger også i § 9 endringer ut fra de endringene som er gjort i §§ 7 og 8, for å samstemme loven. Det samme gjelder for en del andre paragrafer i loven, slik at det samlet sett er gjort ganske betydelige endringer ut fra de innvendinger som er kommet, og som altså har fått gjennomslag. Jeg vil berømme komiteen samlet for at man får til disse endringene, og for at det er en samlet komite som står bak det lovforslaget som nå foreligger. Det må fremstå som en styrke å kunne bidra til at befolkningen føler seg trygg for at når helseopplysningene skal brukes, eventuelt innhentes fra journaler, så skjer det på en måte som ivaretar personvernet og ikke virker krenkende, og samtidig at innsamling av opplysninger skjer på en måte som er tjenlig, slik at det kan bidra til å styrke folkehelsen og kartlegge eventuelle sykdommer i befolkningen. Sånn sett tror jeg vi alle i dag kan si oss fornøyd med at vi har fått en god lov, en lov som vil være tjenlig for det formålet den er tenkt brukt til.