Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-12-08:
Vi er inne i det som kanskje er den tøffeste uka i Europa på mange, mange år. Den europeiske union sliter med å få orden på finansene, akkurat som noen advarte mot den gangen euroen ble innført uten en felles europeisk bank. Jeg begynner ikke med situasjonen i Europa fordi jeg er mot unionen. Jeg gjør det for å minne oss på at situasjonen i Europa ikke er uvesentlig for den norske debatten – både neste år og i åra som kommer. Europa er vår største handelspartner, og norsk ungdom er europeisk ungdom. Kunnskap og evne til omstilling og nyskaping vil de neste åra kanskje være viktigere enn noen gang. Tall fra SSB viser at Norge har svært låg arbeidsledighet. Målingen for november viste fortsatt positive tall for sysselsettinga, også blant de yngste. Snur vi oss til Europa, ser vi en helt annen utvikling. Ikke bare har de høge arbeidsledighetstall generelt, men de har en svært høg andel unge arbeidsledige. Vi vet ikke hvordan Europa vil utvikle seg framover, men det er helt klart at vi må være bevisste på at norsk ungdom i framtida vil søke jobb i et helt annet arbeidsmarked enn det vi ser i dag. Det har betydning for skole og utdanning. Det betyr også at vi som utdanningspolitikere sammen må sørge for at vi utvikler en skole i Norge som kan møte framtida på en god måte. Det betyr også at vi må ha høge forventninger – også til våre høgere utdanningsinstitusjoner. Framtida har behov for dem som skal tenke ut de nye teknologiske løsningene. Samtidig vil vi ha behov for dem som skal ta teknologi og nye løsninger videre via design til montering og produksjon. Dette brukte jeg hele mitt innlegg i finansdebatten på å prate om. Vi kan altså ikke kun fokusere på akademikerne, men må også fokusere på praktikerne. Senterpartiet mener vi med dette budsjettet er på rett vei. Jeg er spesielt glad for at vi satser penger på å gjøre ungdomsskolen bedre for alle. Jeg er glad for at vi kan si at vi endelig får en skole som tar alle elevene på alvor. Alle er gode på ett eller annet, og dersom de ikke finner ut hva de er gode til – raskt nok – vil det alltid være noen som er gode til å være klovn eller andre ting som vi ikke trenger i klasserommet. Og det må vi sørge for at blir unødvendig! Ropet etter praktiske arbeidslivsfag i ungdomsskolen har vist at behovet for den praktiske inngangen til kunnskap er etterspurt i norske klasserom. Hele 235 kommuner søkte om å få bli med i forsøket, 133 skoler i 82 kommuner fikk lov til å delta. Etterspørselen og de gode erfaringene gjør at det fra høsten åpnes for at alle ungdomsskoler som vil, kan delta. Men dersom vi skal bli gode på å smelte sammen teori og praksis og ta hele mennesket på alvor, vil også valgfagene bli et godt redskap. At alle 8.-klassinger på ungdomstrinnet får anledning til å velge valgfag fra høsten, gir en god mulighet til å dyrke fram de sterke sidene hos alle, sider som en kanskje ikke ser så tydelig i de ordinære timene. Mange av de foreslåtte fagene vil også kunne bli svært gode mestringsarenaer i så måte. Så vil dette måtte gå seg til alt etter størrelsen på skolen, lærerressurser og kompetanse, og gjennom en modning av fagene. I dag er mange skoler gode på periodisering og tematisering av undervisningen. For eksempel jobber Markaplassen skole i Trondheim etter prinsippet «mange intelligenser». Det var spennende å lære om deres arbeidsmåte da jeg var på besøk der tidligere. Det betyr at de velger interessegrupper fra 8. klasse. I min egen hjemkommune, Gran, jobber Gran ungdomsskole tverrfaglig etter tema i perioder. For at vi skal få en bedre skole, må vi som utdanningspolitikere sørge for at vi har regelverk som gir muligheter for de gode undervisningsmåtene og den gode læreren. Jeg var på Lesja på fredag. Lesja skule er kåret til Norges beste skole. Jeg var selvfølgelig nysgjerrig på å få høre hva det var som gjorde den så bra. I samtale med rektor la hun vekt på stabilitet, både i samfunnet og i personalstaben, og lærere med kunnskap og trygghet. Ungene møtte kjente folk både i barnehage, i SFO og i skole. Hun la også vekt på tett oppfølging og oppvekstteam bestående av folk fra skole, barnevern, Nav osv., osv., som fulgte ungene fra de var små. Og hun la vekt på lokalpolitikere og skoleledelsen i kommunen, som setter skole i høgsetet, og som bryr seg om og prioriterer skole. I utdanningsdebatter blir ofte de største kommunene framhevet som de beste, men Lesja er altså et lite samfunn som har fått det til. Det samme ser vi i Sogn og Fjordane. Det sier meg at det er ikke størrelsen det kommer an på, men kvaliteten og oppmerksomheten. En rykende fersk undersøkelse fra Østlandsforskning viser at 17 pst. av ungdommene som har deltatt i Ungdomsbedrift i videregående skole, har etablert virksomhet seks–åtte år etter. Dette er 5 pst. flere enn i kontrollgruppa. Det viser at satsing på Ungdomsbedrift og entreprenørskap virker. Vi trenger arbeidstakere i framtida, men vi trenger ikke minst arbeidsgivere. Entreprenørskap kan være både å etablere bedrift og styre denne, men det kan også være en måte å arbeide på. En variant er også sosialt entreprenørskap. Det er derfor godt at regjeringen har styrket Ungt Entreprenørskap i årets budsjett, sjøl om det ikke er over Kunnskapsdepartementets budsjett, men over budsjettene til Kommunal- og regionaldepartementet og Nærings- og handelsdepartementet. Det er tverrpolitisk enighet om at en god skole er avhengig av den gode læreren. Den gode læreren er den som har god faglig kunnskap og god pedagogisk og didaktisk forståelse. Den gode læreren har også gode relasjoner til sine elever, til foreldrene, til sine kollegaer og til skoleledelsen. Den gode læreren har ofte også en noe ukjent x-faktor. Jer er glad for at vi har fått på plass en ny avtale med partene om videreutdanning, en avtale som skal bidra til at flere lærere i flere kommuner får anledning til å ta videreutdanning. Vi skal være med på å gi muligheter for lærerne til å bli bedre, men det er også viktig at alle kommuner sørger for at rektorene får mulighet til å finne sin x-faktor på rektorskolen, som denne regjeringen har startet. Jeg brukte som sagt hele mitt femminuttersinnlegg i finansdebatten til å prate om praktiske fag og yrkesfagene. Jeg ser fram til evalueringa av Kunnskapsløftet til våren, men jeg vil gjerne gjenta at jeg mener det fortsatt er behov for en stortingsmelding om yrkesfag, gjerne som en del av videregående opplæring. Videregående opplæring rommer alle spørsmål fra vekting teori-praksis, praksisretting, lærlinger og lærlingplasser, hybridlinjer, påbygging, vurdering, stipend, hybelboere, små og verneverdige fag osv. Her ligger det mange problemstillinger som vi bør løfte fram og diskutere, slik at vi sikrer oss en god fagopplæring framover. Jeg tar ikke til orde for en ny reform, men vi må gå nærmere inn på behovet for justeringer, slik at opplæringa blir i tråd med arbeidslivets behov for kompetanse og arbeidskraft. Som jeg nevnte innledningsvis, vil antakelig stadig flere ungdommer studere i utlandet, og flere utenlandske studenter vil kanskje studere hos oss. Arbeidsmarkedet vil være større enn vi ser i dag, men på grunn av situasjonen i Europa vil også konkurransen være større. Én ting er hva utenlandsstudier gir av opplevelser og kunnskap for den enkelte, men utenlandsstudier, kunnskap om land og internasjonal arbeidserfaring vil komme til å være av stor verdi for norsk arbeids- og næringsliv. Jeg er derfor veldig glad for at regjeringspartiene gjennom denne budsjettbehandlingen nå åpner opp for at norske studenter som velger å reise utenfor det som er tradisjonell allfarvei, ved å velge studier i Brasil, Russland, India og Kina, skal få støtte gjennom Statens lånekasse for det første året i en bachelorgrad i disse landene. BRIC-landene er viktige samarbeidsland for Norge, og vi må derfor ha den nødvendige språkkunnskap og landkunnskap for å kunne samhandle godt med dem. Samfunnets og arbeidslivets behov for kompetanse dreier seg ikke kun om teoretisk kunnskap av høgere grad, sjøl om det er veldig viktig at vi har de beste folkene vi trenger der. Men i iveren etter å inspirere flere til realfag må vi ikke glemme at direkte yrkesrettede utdanninger har svært stor betydning for mange arbeidstakere og mange bedrifter. Fagskolenes tilbud vil derfor være viktig for å kunne møte det økte behovet for kompetanse i arbeidslivet. Fagskolene vil være et godt redskap for både å rekruttere og å beholde arbeidskraft. Det vil derfor være viktig at vi framover klarer å legge til rette for smidige og fleksible overganger mellom utdanningsnivåer og utdanningstyper. Fagskoleutdanninga gir verdifull mulighet for å øke egen kompetanse, spesialisere seg og formalisere den realkompetansen en har opparbeidet seg gjennom yrkeslivet. Det er derfor viktig at vi framover tar høgde for det tilbudet som fagskolene representerer, slik at både unge og voksne som ønsker å bygge på den kompetansen de har, får mulighet til det. Det er viktig at fylkeskommunene er tett på arbeidslivets behov i egen region. Det gjelder i forhold til både mulighetene for å skape og utvikle nye arbeidsplasser og i forhold til den krevende situasjonen som enkelte næringer og bedrifter kan komme til å oppleve. I denne sammenhengen er også de regionale forskningsfondene viktige. Jeg synes derfor det er skuffende at Fremskrittspartiet ønsker å fjerne disse. I lys av den krevende situasjonen vi ser i Europa, og for så vidt også i USA, tror jeg vi skal være veldig glad for at vi er i en situasjon der vi fortsatt satser på utdanning. Våre innstramminger i budsjettet ligger milevis fra hva våre naboland har å stri med. Jeg vil komme tilbake til kirkebudsjettet i mitt neste innlegg.