trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-02:
La meg først si at rekruttering av lærere til distriktene, f.eks. på Helgeland, ikke er avhengig av at det er et lærested på de forskjellige stedene. Det er f.eks. slik at når vi nå oppretter tydeligere faglige krav, har Nord universitet helt på egen hånd sett behovet for å samle flere av de fagmiljøene. Samtidig har vi en stor mulighet i både desentraliserte og fleksible utdanningstilbud, som kan gjøres tilgjengelig over hele landet uavhengig av om det er et lærested i et område. Så er det slik at det Nord universitet selv har meldt om, er at fra 2019 har de ikke tatt opp studenter på heltid på Nesna, men har nettopp den typen desentraliserte, samlingsbaserte utdanninger. Jeg tror det er mye potensial for distriktene våre også her. Så må kommunene som har behov for kvalifisert arbeidskraft, også være offensive og få tak i de nye lærerne som uteksamineres f.eks. fra Universitet i Tromsø og Nord universitet.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-02:
Når det gjelder finansiering av det femte året i lærerutdanningen, er det rett og slett en saklig uenighet om hvorvidt man har gjort det eller ikke. Jeg mener vi har finansiert det femte året, dvs. at vi har finansiert de studentene som faktisk nå går det siste året, slik som vi lovet. Så er jeg klar over at en del institusjoner ønsker en annen ordning eller en bedre finansiering. Det har jeg stor respekt for, men jeg mener at vi har gjort det, ut fra hva vi faktisk lovet. Det andre, som jeg vil advare mot, er å senke opptakskravene, for vi har nå sett at selv om det har vært noe nedgang i antall søkere, har det vært flere kvalifiserte søkere, altså de som oppfyller kravene. Jeg tror, eller jeg er ganske sikker på, at det er en sammenheng mellom hvilket faglig grunnlag du har når du går inn på et studium, og din evne til å fullføre og bestå det studiet. Vi så at stryktallene i f.eks. matematikk på lærerutdanningen før firerkravet ble innført, var skyhøye. Jeg er mer opptatt av å få flere lærere ferdig utdannet ut enn hvor mange som søker og ikke klarer å fullføre og bestå.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-06-15:
Jeg fremmer et forslag om ansettelsen av leder for oljefondet og Norges Banks omdømme.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
På vegne av representantene Kari Henriksen, Stein Erik Lauvås, Torstein Tvedt Solberg, Masud Gharahkhani, Eirik Sivertsen og meg selv fremmer jeg et forslag om tiltak mot sosial kontroll.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Jeg vil ikke si at dette forslaget har vært tyngst for Høyre. Det har først og fremst vært tungt for en samlet UH-sektor, som har reagert massivt de siste ukene, uten at Arbeiderpartiet har vært villig til å lytte. Jeg vil anta at når Arbeiderpartiet legger fram et forslag som sier at en faktor skal være en del av et forslag til et finansieringssystem, selv om de ikke har lyttet til sektoren, er det noe regjeringen må levere på – dessverre, mener jeg, men slik er det når Arbeiderpartiet går sammen med Fremskrittspartiet og gir dem et så stort gjennomslag. Det er ingen tvil om at vi ønsker å ha arbeidslivsrelevans også i finansieringen og styringen av sektoren. Det vi er uenig i, er at det går en trio sammen her i dag og forhåndskonkluderer på en faktor som er vanskelig å operasjonalisere, og som Arbeiderpartiet selv for to år siden mente var løst fundert og lite gjennomtenkt og ville skape mer byråkrati. Her har Arbeiderpartiet åpenbart snudd etter to år fordi de har møtt Fremskrittspartiet. Det er et gjennomslag for Fremskrittspartiet, men uheldig for Arbeiderpartiet.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Når Marit Arnstad sier 1 738,85 plasser, er det det som er meldt inn maks, man kan eskalere opp, men man har ikke da gjort en vurdering av bl.a. om det er arbeidslivsrelevant, f.eks. i en tid under korona. Jeg mener at det er riktig at hver eneste plass skal ha høy kvalitet, nettopp fordi det er viktig for fagskolesektoren på sikt. Det er viktig for statusen i fagskolesektoren, og det er viktig ikke minst for å søke antall søkere. Den største utfordringen vi har, er at vi mangler søkere. Vi mangler 2 800 søkere til de fagskolene som er en del av Samordna opptak, og en kjempeviktig oppgave vi har framover, er å gjøre det attraktivt å søke seg til fagskolene og sikre at kvaliteten er god. Jeg mener at her ser man seg litt blind på antallet. Vi foretar nå en kraftig opptrapping av antall plasser i fagskolesektoren, med 1 500 plasser, men jeg mener samtidig man må være opptatt av at det har kvalitet, at man har nok fagskolelærere, nok utstyr, og at det er nok søkere. Det er mulig å ha to tanker i hodet samtidig, og det har Høyre.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Jeg er enig med representanten Fagerås i at vi trenger høye ambisjoner for å kunne omstille Norge og få et grønt skifte, men det er nettopp det kompetansereformen svarer på. Kompetansereformen inneholder f.eks. desentralisert videreutdanningstilbud innenfor det grønne skiftet, innenfor IKT, innenfor digitalisering, som nettopp gjør det mulig rundt omkring i Norges land å få mer påfyll og omstille bedriften man er en del av, og virksomheten man jobber i. Det er egentlig det helt avgjørende. Så skulle jeg ønske, når representanten Fagerås er opptatt av omstilling, at hun f.eks. hadde støttet bransjeprogram i mange ulike sektorer, f.eks. olje- og gassnæringen og maritim sektor. Vi vet at omstillingsbehovet blir veldig stort for å oppnå det grønne skiftet. Kompetansereformen går nettopp inn på det vi snakker om hver eneste dag. Koronakrisen har vist hvor relevant det kan være, men vi vet at både før og etter korona er arbeidslivet i stor endring på grunn av digitalisering og på grunn av klimaendringene. Jeg opplever at de tiltakene vi har nå – og særlig bransjeprogrammene og desentralisert videreutdanning – vil være helt nødvendig for å lykkes med det.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Det var interessant å høre representanten Tvedt Solberg beskrive at Arbeiderpartiet har fått gjennomslag for det de for to år siden beskrev som et «løst fundert og lite gjennomtenkt forslag, som vil skape mye byråkrati, svekke lærestedenes autonomi og bryte med utdanningens egenverdi». Dette var en pressemelding fra Arbeiderpartiet da Fremskrittspartiet foreslo det for to år siden, men nå har den tonen snudd. Jeg er jo glad for at Arbeiderpartiet etter flere uker med tåkelegging om hva man går inn for, nå omfavner det helt, nemlig at man forhåndskonkluderer på tre av faktorene som skal være en del av et nytt finansieringssystem. Jeg lurer på én ting fra representanten Tvedt Solberg: Dersom regjeringen nå går sammen med sektoren og utreder denne faktoren, «relevant arbeid etter endt utdanning», og konkluderer med at den er vanskelig er operasjonalisere, og at den ikke er riktig, er det likevel Arbeiderpartiets krav her i dag at dette må være en del av det finansieringsforslaget som legges fram for Stortinget?
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Representanten Tvedt Solberg har helt rett i at det har skapt mye diskusjon, men den har ikke vært på Høyres Hus, den har egentlig vært i alle andre spalter i Norges land. Og ja, det er ett innlegg med noen rektorer, men til og med de skriver at denne faktoren dere ønsker å forhåndskonkludere på, vanskelig lar seg operasjonalisere. Det vi derimot ønsker oss, er en helhetlig gjennomgang av finansiering og styring, og det er regjeringen i gang med. Men det som har vært den store debatten, er at man ønsker å sette inn en faktor – som er vanskelig å måle, og som vil straffe utdanningsinstitusjoner – på bakgrunn av noe de ikke kan påvirke selv, og som Arbeiderpartiet selv mente var et lite gjennomtenkt forslag. Men for dem som ikke har lest merknadene i innstillingen, kan man kanskje referere det og svare på spørsmålet mitt. Spørsmålet er at dersom regjeringen går tilbake, utreder og finner ut at dette ikke er klokt – i likhet med nesten alle i UH-sektoren, og jeg kan ramse opp mange som er imot dette – vil det da likevel være Arbeiderpartiets krav at man legger det fram i et nytt forslag til finansiering her fra Stortinget?
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-06-15:
Jeg synes ikke representanten Tvedt Solberg er særlig god til å gjenfortelle historien om fagskolene korrekt. Det kan kanskje være fordi historiefaget er et av de fagene som er mindre relevant for arbeidslivet, eller så kan det være fordi Arbeiderpartiet ikke ser seg tjent med å snakke om det løftet som regjeringen har tatt i fagskolesektoren de siste årene. Når representanten Tvedt Solberg skryter av alt han ser av kvalitetsutvikling i fagskolene, støtter jeg det. Det skjer nettopp fordi vi har satset på kvalitet gjennom utviklingsmidler til fagskolene. De har fått et løft som var etterlengtet gjennom mange rød-grønne år. Til noe jeg synes har vært litt interessant i denne debatten, som også representanten Nina Sandberg var inne på nettopp: Hun viste til at vi trenger bedre styring av UH-sektoren og mer samspill med næringslivet. Jeg er helt enig. Det er derfor vi kommer med en egen stortingsmelding om arbeidslivsrelevans. Det er derfor vi gjennomgår hele styringen av sektoren, og det er derfor vi legger fram en kompetansereform med bransjeprogram som er skreddersydd for utdanning for folk i ulike bransjer. Det vi er uenig om, er den ene faktoren som de ønsker å forhåndskonkludere om i dag. Da er det – igjen – litt vanskelig å forstå: Representanten Arnstad sier at hun ikke har konkludert. Jeg forsto det slik at beskjeden til regjeringen er at de skal legge fram et finansieringsforslag der dette er en faktor, fordi man ikke ønsker å be regjeringen vurdere å utrede det, men fordi det skal legges fram for Stortinget i et nytt forslag. Det er det vi i dag diskuterer, nettopp fordi relevans er veldig vanskelig å måle for en biolog eller en kjemiker. Det er nettopp kritikken av kunnskapssynet som har vært dominerende i denne debatten – kunnskapssynet om at utdanningen ikke bare skal utdanne deg til ett spesifikt yrke og være direkte relevant, men at den også skal utvikle et sett av ferdigheter som er nødvendig å ha i ulike yrker, ferdigheten til å lære å lære eller tilegne seg ny kunnskap gjennom et langt yrkesliv. Det er det kunnskapssynet som den ene faktoren her kan hindre, fordi den er ganske instrumentell og vanskelig å måle. Det er ikke slik at når Samfunnsviterne går ut og kritiserer denne faktoren, så har de ikke tro på sin egen yrkesgruppe. Jeg synes det er en temmelig arrogant påstand å komme med fra Arbeiderpartiet. De har stor tro på sin egen yrkesgruppe. De vet bare at det er ikke profesjonsutdanninger. De vet at de kommer til å jobbe i ulike sektorer og med et bredt sett av ferdigheter som kanskje ikke er direkte relevante. De ser på NIFUs kandidatundersøkelse som en rettesnor, og de ser at de kommer dårlig ut. Fordi ingen av representantene fra flertallspartiene her i dag klarer å si hvordan det skal måles på en annen måte, antar jeg at det er NIFUs kandidatundersøkelse man vil legge til grunn. Da er det ikke noe rart at de yrkesgruppene reagerer. Det bør man ha større respekt for enn å påstå at de ikke har nok selvtillit, for det tror jeg de har.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Etter at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Fremskrittspartiet ble enige om justeringer av kompetansereformen, var det tydelig at det var for å øke ambisjonsnivået for denne kompetansereformen. Det har tydeligvis falt Høyre tungt for brystet. Men det som er positivt, er at en av faktorene som denne treenigheten ønsker å styrke, er insentivene til desentralisert utdanning. Det som også er positivt, er at etter at denne enigheten kom på bordet, sier også Høyre at de ønsker å se på finansieringssystemet. Utfordringen når det gjelder desentralisert utdanning, har bl.a. vært at det er få insentiver i UH-sektoren for å satse på mer desentralisert utdanning for å få rekruttert til de yrkene som er viktige i distriktene. Spørsmålet mitt til Høyre er: Selv om de har hatt motstand mot disse endringene tidligere, vil de ikke bare følge opp vedtakene, men også være villige til å se på de forslagene de har hatt tidligere, som var mot styrket satsing på desentralisert utdanning – som stipendkutt, som innføring av gradsfinansiering, i tillegg til motstanden deres mot endring av finansieringssystemet?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Representanten Grimstad viste til bildet bak oss her av eidsvollsmennene. Gjennomsnittsalderen på det første stortinget var 42 år. Det yngste representanten på dette bildet het forresten Thomas Konow, og han var 17 år gammel. Dersom han hadde levd i dag og hadde stått i arbeidslivet, ville han altså ha stått i arbeidslivet til ca. år 2070, og dersom han skulle ha gjort noe annet enn å være stortingsrepresentant resten av de 50 årene han kunne ha vært yrkesaktiv, hadde han hatt behov for kompetanseheving og en skikkelig kompetansereform. Det er mange ting som ikke er kommentert i dag, men som likevel er viktig å få fram. Det ene er at det er ikke bare et tydelig vedtak på finansieringssystemet, det er også tydelige forslag og tydelige vedtak fra Stortinget i dag på rett til kompetanseheving – at man skal ha et utvalg som ser på det. Vi lærer hver dag på jobb, og for Arbeiderpartiet er det viktig med den kompetansen man får f.eks. hvis man har jobbet i en bedrift i mange år – da har man mye kompetanse man kanskje ikke har et bevis på. Men hvis man blir sagt opp, hvis man mister jobben, og hvis jobben endrer seg, mener vi at det er viktig at man kan eie sin egen kompetanse – ta den med seg videre i livet. Rett til kompetanseheving er viktig for oss. Det er også viktig å oppgradere innsatsen på desentralisert utdanning. Det er sånn i dag at finansieringssystemet ikke er konstruert for å skalere opp det vi trenger mer av i framtida, enten det er etter- og videreutdanning eller desentralisert utdanning. Da vi diskuterte saken om lærerutdanningen på Nesna, som det jo er helt legitimt å ha ulike meninger om, var det ikke bare fra Nord universitet, men fra flere høyere utdanningsinstitusjoner sagt fra rektorer og andre at vi har ikke insentiver i dag til å skalere opp desentralisert utdanning som gjør at folk kan utdanne seg der de bor, selv om de har familie, og til å kunne møte behovet for viktige velferdsyrker som sykepleier, lærer osv. Her mener jeg at regjeringa må være villig til å se på sine egne forslag fra tidligere som er med på å redusere muligheten til en skikkelig satsing på desentralisert utdanning, som f.eks. stipendkuttet. Til slutt vil jeg bare si: I den debatten vi har hatt om finansieringssystemet og arbeidslivsrelevans, er det legitimt å ha ulike meninger, men jeg mener det er problematisk at Høyre skaper uklarhet om de vil følge opp vedtaket skikkelig. Én ting er at man argumenterer imot, det er en ærlig sak. Men det statsråden og representanter fra Høyre gjør, er å problematisere hva som skjer dersom regjeringa sammen med sektoren vil komme fram til et forslag uten at arbeidslivsrelevans er med, og statsråden tolker vedtaket slik at han fra Stortingets talerstol sier at det er uklart for ham om han må legge dette inn i finansieringssystemet, eller om det er noe han kan vurdere. Som representanten Arnstad sa, det er et tydelig vedtak, og de vedtakene Stortinget gjør i dag, er ikke en meny regjeringa kan velge fra. Det skal gjennomføres. Så blir det interessant å sette seg sammen med sektoren, men regjeringa er satt til den jobben som vi i dag skal vedta.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
En opptrappingsplan for fagskolene har vært et tema som Senterpartiet har vært opptatt av over lengre tid, og vi er glad for at det får flertall her i dag. I innstillingen kritiserer Høyre oss for at vi ønsker oss flere plasser enn det fylkeskommunene har meldt inn. Nærmere bestemt har de meldt inn 1 738,85 plasser, hvilket er 261,15 plasser færre enn det vi ønsker. Men i revidert nasjonalbudsjett foreslår regjeringen og Høyre 1 500 plasser, hvilket er 238,85 plasser færre enn det fylkene har meldt inn. Hvorfor krever Høyre at vi må forholde oss til fylkenes innmeldte behov, mens de sjøl velger ikke å gjøre det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
Sjølsagt skal vi lytte til de ulike innspillene som kommer i en slik debatt, og det vil det også være full mulighet til når en skal gjennomgå finansieringssystemet i nær kontakt med dem det angår. Men Senterpartiet synes at måten mindretallet i Stortinget har møtt denne debatten på, er litt overraskende, for først gir en fra flertallets side inntrykk av at dette er rystende, og etterpå legger en seg nært opptil det. Det siste er kanskje ikke så rart, for da Høyre i 2014 nedsatte et ekspertutvalg for å se på finansieringssystemet, var nettopp spørsmålet om arbeidslivsrelevans en av de tingene som en ønsket å ta med. Nå valgte ikke denne regjeringen å gjøre så veldig mye endringer i finansieringssystemet – de gjorde bare små, kosmetiske endringer. Senterpartiet mener at det er behov for en helhetlig gjennomgang av finansieringssystemet når det gjelder arbeidslivsrelevans, men også når det gjelder andre forhold, f.eks. forholdet mellom basisbevilgning og resultatorientert bevilgning.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
«De leker med pengene våre» var faktisk tittelen på det debattinnlegget som statsråden hadde, og det sier litt om den retorikken, den øvelsen og den konfronterende stilen som regjeringen og regjeringspartiene har lagt seg på i denne saken. Jeg må si at jeg er veldig overrasket over at en statsråd uttaler seg på den måten. De tre partiene som statsråden henviste til, er tilfeldigvis flertallet i Stortinget. Jeg blir litt urolig når statsråden og Høyre velger en så konfronterende stil og slike retoriske høydepunkt som de prøver å gjøre, for det er fire romertall som blir vedtatt i Stortinget i dag, mot statsråden og statsrådens partis stemmer. Spørsmålet blir: Kan han forsikre oss om at stortingsflertallets vedtak blir fulgt opp? Og hvordan vil han følge opp de vedtakene som han her så aktivt snakker ned på Stortingets talerstol i dag?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
Jeg vet ikke helt hva det er som plager Høyre mest i denne saken. Jeg tror kanskje det er det at de rett og slett gikk glipp av et flertall. Men hvis Høyre ønsker et flertall, får de ta kontakt med noen av de partiene de er avhengig av for å få flertall, enten Senterpartiet, Fremskrittspartiet eller Arbeiderpartiet. De har ikke tatt kontakt med noen av oss. Så jeg tror at det som plager Høyre her, er at de ikke fikk flertall. Men regjeringen har som mindretallsregjering et ansvar for følge opp Stortingets vedtak, enten det gjelder bransjeprogram for olje- og gassindustrien og maritim sektor, partssammensatte utvalg, fagskolene eller spørsmålet om å gå inn i finansieringssystemet. Alle de fire romertallene forventer vi at regjeringen lojalt følger opp. Men regjeringen gjør det vanskelig for seg sjøl når de velger en så retorisk øvelse og velger å gå så konfronterende ut som det de gjør i dag, også fordi mange av oss vil mene at det er på sviktende grunnlag. Det er delte meninger i sektoren, det er ulike interesser – sjølsagt er det det – og det er også en av grunnene til at man nettopp bør gå igjennom finansieringssystemet på en fornuftig måte. Men man gjør det ikke bedre ved å konfrontere på den måten som statsråden her gjør.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
La meg få lov å ta tak i noen momenter som er kommet i løpet av debatten. Det ene gjelder finansieringssystemet, for det er flere talere her – ikke minst siste taler – som har sagt at en ikke må styre universitetene gjennom finansieringssystemet. Men det har staten bestandig gjort. Det har alle utdanningsministre bestandig gjort. Jeg har respekt for at en mener at et alternativ til det er at en bare har basisfinansiering og ingen resultatkomponenter. Det er greit, men en har i dag en blanding, og da er det en direkte eller indirekte styring gjennom finansieringssystemet. Jeg tror nok statsråden har rett når han sier at arbeidslivsrelevans vil være til fordel for profesjonsuniversitetene, f.eks. Nord universitet eller noen andre av de nye, på samme måte som at kravet om antall PhD-er, som ligger over det som er internasjonale krav, er til stor fordel for Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen eller NTNU så det ligger en styring i finansieringssystemet. At en da ikke vil ha det som basis og sier at det truer den akademiske friheten, som jeg har hørt at enkelte av representantene på talerstolen har sagt, synes jeg blir litt rart. Da må de i det minste foreslå et system som er helt annerledes enn dagens system. Jeg er også opptatt av den akademiske friheten, og jeg er opptatt av at vi ikke skal ha en for byråkratisk sektor. Jeg synes det største problemet der i dag, det mest påtrengende problemet, er de direktoratene denne regjeringen har opprettet, som i dag oppfører seg som en slags blanding av serviceorganer og myndighetsorganer, og som pålegger universitetene nye krav og av og til en dublering av krav i forhold til det de har hatt tidligere. Det er økt byråkrati, det. Doble rapporteringskrav og detaljstyring er byråkratisering, og det er, synes jeg, i større grad en trussel mot den akademiske friheten og autonomien til organisasjonene. Så sa statsråden i en replikkveksling tidligere her at å legge inn arbeidslivsrelevans vil koste. Ja, det vil det jo. Hver av de komponentene en har på resultatsiden koster. Den komponenten som går på studentutveksling, koster 100 mill. kr, så den koster den også. ABE-reformen, som regjeringen skviser sektoren for hvert eneste år, har også en stor kostnad ved å fjerne inntekter som ligger i sektoren for øvrig. Så jeg synes i og for seg ikke det argumentet er så veldig slående. Så har jeg bare lyst til å si til statsråden, etter vår replikkordveksling: Det står «skal» i romertall IV, og det skal vi forvente at statsråden følger opp, uansett hvilken retorikk en legger seg på her i stortingssalen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
Jeg er glad for at statsråden erkjenner at det er mange styringssider ved finansieringssystemet, og mange av dem må vi også få lov til å stille spørsmål om. Vi har f.eks. lenge belønnet publisering uten å se på kvaliteten på innholdet i publiseringen. Når det gjelder fagskolene og representanten Kristensen, som mente at vi fokuserte så mye på tall: De innmeldt tallene fra sektoren for fagskoleplasser var 1 783. Det er riktig at vi ligger over, men regjeringen ligger under, og det er vanskelig å kalle det en sterk satsing når man ligger under det sektoren selv har foreslått. Men det jeg egentlig ba om ordet for, var at jeg liker dårlig å bli tillagt ting jeg ikke har sagt. Jeg sier at det står et «skal» i forslaget til vedtak, det betyr ikke at det er valgt noen modell, og det er også presisert i innstillingen. Det betyr ikke at vi har valgt en modell, det betyr at vi forventer at regjeringen utformer og legger fram ulike alternativer for Stortinget. Jeg synes at det er en fordel om vi faktisk holder oss til det som blir sagt, og til det som står i innstillingen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-06-15:
Jeg fulgte kulturminnefeltet ganske tett i forrige stortingsperiode da jeg satt i energi- og miljøkomiteen, og mye av jobben gikk ut på å påpeke hvordan regjeringen år for år valgte å svikte 2020-målene for kulturminnevern. Nå har regjeringen sittet i snart åtte år. Jeg synes det er ganske drøy kost at regjeringspartiene fortsatt prøver å skyve ansvaret for sin egen unnfallenhet over på den rød-grønne regjeringen, som nesten doblet Riksantikvarens budsjetter og femdoblet det for Kulturminnefondet på Røros. Det er sjølsagt en nær sammenheng mellom bevilgningsnivå og muligheten for å nå et konkret mål om å istandsette bygninger. Bevilges ikke pengene, vil heller ikke restaureringen skje – så enkelt er det. Hvert år har Senterpartiet spurt regjeringen om hvor mye penger som skal til for å nå 2020-målene, og har helt siden 2014 lagt inn økte bevilgninger på 100–150 mill. kr i vårt alternative budsjett hvert eneste år. Men stortingsflertallet har stemt våre bevilgninger ned. Samtidig har de strødd rundt seg med skattelette til dem som har mye fra før, og brukt oljepengene på en måte som ingen tidligere regjering før dem har gjort. Bare en brøkdel av de 25 mrd. kr som regjeringen har brukt på skattelette, kunne reddet 2020-målene – så enkelt er det. Senterpartiet har lenge kjempet for middelalderkirkene og annet kirkevedlikehold. I dag blir det flertall for et viktig forslag. Det er veldig bra. Jeg er også veldig glad for at vi har fått samlet de rød-grønne partiene om en opptrappingsplan for Kulturminnefondet på Røros. Det er også viktig at de rød-grønne partiene står sammen om å kritisere den åpenbare urimeligheten i at staten har overført betydelig ansvar til fylkenes kulturminneavdelinger uten å sende penger med samtidig. Når det gjelder vikingtidsarven på verdensarvlista, forventer jeg at regjeringen kommer tilbake til Stortinget og redegjør for hva som er status for den flernasjonale serienominasjonen og Norges arbeid med den. Det må skyldes en ren glipp at det ikke er omtalt i meldingen. Jeg vil gjerne avslutte med å si at jeg synes det er underlig at Senterpartiet har blitt stående alene om å foreslå at bøndene skal få dekt utgiftene sine til arkeologiske utgravinger når tiltaket er begrunnet i helt normal utvidelse og utvikling på gården. Her opplever jeg faktisk at flere partier nå tar et skritt tilbake sammenliknet med det de har stått for før, og jeg skjønner ikke helt hvorfor det har skjedd. I det videre arbeidet er det regjeringen som har utspillet, og vi får se hva den kommer med. Det er mange pene ord her i dag, men muligheten er jo alltids til stede for at en ny regjering kan levere når den vi har, nå sliter med å få unna disse sakene på kulturminnefeltet.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Det er et samlet storting som har forpliktet seg til at det norske samfunnet skal være utslippsfritt innen 2050, men begrepet «klima» er nevnt bare tre ganger i denne meldingen. Skal vi sikre en trygg omstilling av norske arbeidsplasser, må flere enn SV ta inn over seg de enorme utfordringene vi står overfor. Oljealderen er på hell, enten vi liker det eller ikke. Vi må ha en styrt omstilling fra petroleumsalderen, og det oppfordres til en ambisiøs, planmessig omstilling for arbeidsplasser, kompetanse og teknologi. Jeg er sikker på at representanten Tybring-Gjedde har fått med seg de mange tusen klimastreikende ungdommene som har tatt inn over seg hvor alvorlig klimakrisen er. Hvordan vil saksordføreren forklare overfor barn og unge at klimautfordringen nesten ikke blir berørt i denne meldingen? Er ikke representanten enig med meg i at vi hadde trengt andre ambisjoner overfor verdens klimaendringer?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Debatten rundt kompetansereformen har ikke dreid seg om det store behovet vi har for etter- og videreutdanning de neste årene. Mye av debatten har dessverre vært preget av den nye treenighetens forslag om å legge arbeidslivsrelevans inn i finansieringssystemet for høyere utdanning. SV mener at sektoren skal finansieres gjennom basisbevilgninger, ikke resultatindikatorer. Det sikrer finansiering som er uavhengig av konkurranse eller næringslivets prioriteringer. Dette var et standpunkt jeg trodde vi sto sammen med Arbeiderpartiet om. Derfor var det svært overraskende å lese i avisen at Arbeiderpartiet hadde vært med på et forslag hele universitets- og høyskolesektoren advarer sterkt mot – bl.a. NTL, som tradisjonelt står Arbeiderpartiet nært – for forslaget styrker mål- og resultatorienteringen og svekker handlingsrommet. På hvilken måte mener Arbeiderpartiet at forslaget styrker tilliten til sektoren?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Tusen takk for spørsmålet. SV vil noe helt annet enn oppsplittede bransjeprogrammer. I likhet med Unio og Markussen-utvalgets utredning vil vi i stedet for oppsplittede, dels overlappende og relativt små tilskuddsordninger ha én stor ordning. Det er det som er hele poenget. Vi kan ikke gjøre dette oppstykket og delt. Det grønne skiftet fordrer at vi gjør noe stort, og at man ikke ekskluderer noen, men inkluderer alle, både offentlig og privat sektor.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Det SV jobber med nå, og som er hele vårt store prosjekt for framtiden, kaller vi en grønn ny deal, og i den nye, grønne dealen følger vi det som er Markussen-utvalgets anbefalinger: ikke mange små, oppstykkede bransjeprogrammer, men en hel, stor enhet. I stedet for de små, løsrevne, vil vi jobbe i takt med trepartssamarbeidet, som strekker seg ut over ulike sektorer, slik jeg forklarte det både i innlegget mitt og i svaret på det forrige spørsmålet. Det er det hele vårt opplegg kommer til å bygge på nå framover, så representanten kan bare glede seg og se fram til hvordan vi skal rulle ut vår nye, grønne deal.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Det tror jeg ikke Fremskrittspartiet kan forvente.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
SV mener at denne stortingsmeldingen mangler forståelse for at etter- og videreutdanning i økende grad er en del av den ordinære virksomheten til institusjonene. Under og etter koronakrisen må vi forvente økt etterspørsel etter både ordinær høyere utdanning og etter- og videreutdanning. Vi i SV mener at universitets- og høyskolesektoren må rustes for dette oppdraget gjennom en styrket grunnfinansiering, mens regjeringen viderefører årlige kutt gjennom den såkalte ABE-reformen. Markussen-utvalget har pekt på at kapasiteten allerede er presset i universitets- og høyskolesektoren, og at institusjonene har begrensede muligheter til å tilby videreutdanning, uten at dette går på bekostning av den ordinære gradsutdanningen. Hva er ministerens plan for forutsigbarhet i finansieringen til sektoren, og hvordan mener ministeren at sektoren samtidig skal få nok kapasitet til etter- og videreutdanning, sett i lys av at vi står i en situasjon med flere hundre tusen arbeidsledige?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Jeg går sterkt imot forslaget fra det nye flertallet – «treenigheten», som representanten Henriksen kalte dem om å legge arbeidslivsrelevans inn i finansieringssystemet for høyere utdanning. Det er det flere årsaker til: For det første frykter jeg at tilbudet ved universitetene og høyskolene i altfor stor grad skal bli styrt av kortsiktige behov fra næringslivet. Jeg er sterk motstander av at økonomiske insentiver basert på næringslivets skiftende behov for arbeidskraft skal styre utdanningspolitikken vår. For det andre: Resultatindikatorer undergraver kompleksiteten i høyskolenes og universitetenes samfunnsoppdrag. Fokuset rettes i altfor stor grad mot kortsiktige økonomiske fordeler, framfor det som er bra for forskningen og utdanningen i det lange løp. Sektoren må finansieres gjennom basisbevilgninger, ikke resultatindikatorer. Sist, men ikke minst innebærer dette forslaget en helt klar risiko for at flere humanistiske fag blir lagt ned. Dette er et fagfelt som allerede er sterkt presset. Under merkelappen «humaniora» finner vi fag som historie, filosofi, litteraturvitenskap og språkfag. Dette er fag som har stor egenverdi, og som ikke så lett lar seg måle i kroner og øre. Derfor er det så viktig at høyskolene og universitetene finansieres uavhengig av konkurranse eller næringslivets prioriteringer. Det er ikke slik at universitetene utdanner studenter til å fylle et definert kompetansebehov, som i en slags samfunnets puttekasse. Det må sikres finansiering som er uavhengig av konkurranse eller næringslivets prioriteringer. Jeg er selvfølgelig enig i at etter- og videreutdanningen bør styrkes, men dagens finansieringssystem går i feil retning med innføring av flere indikatorer for gjennomførte grader. Forslaget fra denne nye trioen fortsetter med å sende sektoren på feil kurs. Svaret på de utfordringene høyskole- og universitetssektoren står overfor, er ikke ytterligere øremerking av midler til tiltak som skal kompensere systemets utilstrekkelighet. Jeg er sterkt imot forslaget og vil advare mot det, fordi det styrker mål- og resultatstyringen og svekker handlingsrommet, tilliten og samfunnsoppdraget til høyskolene og universitetene.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Det var noe ministeren sa under vår replikkutveksling som fikk meg til å reagere. Det gjelder forskningssatsingen. Her har ministeren ingen grunn til å sole seg i glansen. Norge har en unik mulighet til å utvikle et samfunn uten CO 2 -utslipp på hjemmebane og bidra vesentlig til dekarbonisering globalt. For å få til dette burde selvsagt forskning vært en budsjettvinner. I stedet skjer det motsatte. Andelen av BNP som går til forskning og innovasjon, går ned, og sannheten er at siden 2017 har andelen falt. Det er heller ingen tegn til grønt skifte i den samlede forsknings- og utviklingsinnsatsen innenfor området miljø og energi. Tvert imot sier indikatorrapporten til Forskningsrådet at forskningsmiljøene innenfor petroleumsrelatert forskning er trefire ganger større enn det som er rettet mot fornybar energi. Skal vi få til et grønt skifte, må vi ha fornybarforskning nå.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Ja, den tåkeleggingen, den tåken som har vært der, har nok ligget tettest rundt Høyres Hus, tror jeg. Jeg merket meg også at representanten Tybring-Gjedde i sitt innlegg og i sine svar på replikker trakk fram at en samlet sektor har reagert på dette forslaget. Det stemmer ikke; det var et par rektorer. Om en ønsker seg en tellediskusjon om hvor mange rektorer som har støttet hvilke forslag, har i hvert fall forslaget skapt veldig stor diskusjon. Mange har støttet det, mange har reagert på deler av det, og jeg tror også mange har blitt beroliget av å lese det som står i innstillinga og i våre merknader. Til spørsmålet: Jeg vil referere nettopp til merknadene i innstillinga, der det kommer veldig tydelig fram hva Arbeiderpartiet ønsker. Jeg håper vi får på plass et nytt finansieringssystem som er annerledes enn det vi har i dag, og som i mye større grad også tar inn over seg arbeidslivsrelevans.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
La meg understreke det: Jeg mente at tåken lå på Høyres Hus, og det virker som den ligger tett fortsatt, for det er ingen som har forhåndskonkludert her. Det er prisverdig, synes jeg, at regjeringa nå sier at de ønsker seg en helhetlig gjennomgang, men la meg understreke det veldig tydelig: Det hadde ikke blitt en del av den gjennomgangen å se på både kortkurs etter videreutdanning og arbeidslivsrelevans om ikke Stortinget tydelig hadde gjort det i vedtak i dag. Representanten Tybring-Gjedde har i sitt spørsmål en slags forutsetning om at én modell er landet. Det er helt feil. Det er ingen modell som er landet, så jeg vet ikke hvordan dette kommer til å se ut. Men ambisjonen til Arbeiderpartiet er at en i mye større grad bør ansvarliggjøre institusjonene også for å sikre arbeidslivsrelevans, og det tror jeg faktisk vi kan klare å få til en god modell for, selv om jeg registrerer at Høyre ikke tror en slik modell i det hele tatt er mulig.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Jeg vil først si noe om debatten. Jeg er glad for at det nå har blitt en debatt om kompetansereformen. Siden regjeringa la fram sin kompetansereform, har jeg nesten ikke registrert at det har vært noen diskusjon, noe som kanskje reflekterer hvor tiltaksløs den kompetansereformen som ble lagt fram, var. Så til spørsmålet. Det ene utelukker ikke det andre, mener jeg. Arbeiderpartiet er helt tydelig på at hvis vi kommer i regjering, ønsker vi å ta et oppgjør med New Public Management og ønsker mindre detaljstyring. Det synes ikke jeg står i motsetning til å ha tydelige, overordnete, nasjonale mål. Det håper jeg også representanten fra SV er interessert i. Jeg tenker at en gjennomgang av finansieringssystemet ikke nødvendigvis må bety at en legger på flere mål og mer detaljstyring, men også at en kan ta ting bort. Det Arbeiderpartiet har vært tydelig på i denne diskusjonen, er hva vi mener må inn, og hva vi mener ikke fungerer med dagens finansieringssystem. Jeg synes det er overraskende at SV i så stor grad forsvarer et system som ikke fungerer.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Først til fagskolene og representanten Turid Kristensen: Her legger Høyre helt tydelig til grunn én logikk for fagskoler og en annen for styringen av universitetene. Med den logikken som Høyre legger til grunn, kan en jo, når en nå ser at det er lavere søkertall for lærerutdanningen, spørre seg om regjeringa da kommer til å kutte i antallet studieplasser på lærerutdanningen. Til universitetene gir Høyre gjerne flere studieplasser. Det er rart at en ikke kan gjøre det samme for fagskolene. Studieplasser er grunnfinansieringen for fagskolene, og det er alvorlig om Høyre-representanten Kristensen mener at den finansieringen som hennes egen regjering har, ikke bidrar til bedre kvalitet. Jeg besøkte for kort tid siden Fagskolen Rogaland, som ligger i Stavanger. De er godt i gang med å utvikle nye typer utdanning, f.eks. innenfor velferdsteknologi og helsefag. De kommer til å bli gode på kvalitet. De trenger studieplasser for å få det i gang. Det som er mer alvorlig, og som Høyre ikke har svart på, er at de i bunn og grunn har sagt at det er midlertidige studieplasser som regjeringa har lagt opp til. Det vil jeg ikke kalle en satsing. Det står ikke i stil med de ordene som Høyre har brukt i debatten i dag. Til representanten Mathilde Tybring-Gjedde: Hennes innlegg bekrefter vel hvorfor Høyre ble satt på gangen i forhandlingene og diskusjonene om denne kompetansereformen. Høyre har et altfor ensidig syn på kompetanse. I denne debatten har det også blitt avslørt at når Høyre lytter til hele universitets- og høyskolesektoren, ringer de kun til rektorene på Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen, og så er de fornøyde. Jeg tror at et litt bredere blikk på sektoren og å lytte til litt flere stemmer kunne ha tjent Høyre bra også i denne diskusjonen. Jeg er litt overrasket over at SV ikke har større tro på humaniora-fagene og samfunnsvitenskap. Jeg mener at dette er utdanninger som er relevante for arbeidslivet. Jeg har tro på disse fagene og tror ikke de kommer svekket ut av vårt forslag. I mitt innlegg sa jeg at stortingsmeldingen først og fremst er et sysselsettingstiltak for regjeringa. Stortingsflertallet har i dag sørget for at regjeringa får mer å gjøre. Derfor er det, som flere har vært inne på, på sin plass å minne regjeringa på at det er aktivitetsplikt for denne typen forslag. Det får alvorlige konsekvenser hvis en ikke følger det opp. Jeg vil understreke, som også representanten Marit Arnstad gjorde, at regjeringa skal legge fram et forslag for Stortinget, og at det er Stortinget som skal ta stilling til de ulike modellene. Jeg er veldig stolt over den enigheten vi har klart å komme fram til sammen med Senterpartiet og Fremskrittspartiet. Den setter fart på kompetansepolitikken og har gode og konkrete forslag som vil bety noe for kompetanse og livslang læring.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-06-15:
Takk for spørsmålet. Kvalitetsutvikling i fagskolesektoren har vært viktig for Fremskrittspartiet og regjeringspartiene de siste seks årene. Vi har jobbet med f.eks. kompetanseheving hos lærere, vi har kommet med kvalitetsmeldingen, og vi har også vedtatt en ny lov om høyere yrkesfaglig utdannelse – som er med på å bidra til status, og som også svarer på det punktet som representanten tok opp, om hvordan vi kan få flere søkere. Jeg tror noe av det viktigste for å få flere søkere er å vise at vi har en klar og tydelig ambisjon om at vi vil ha flere studieplasser. Det var et flertall i denne sal som ønsket 2 000 studieplasser, men vi registrerer at det fikk ikke Fremskrittspartiet gjennomslag for da vi forhandlet om revidert med regjeringen, for som representanten Mathilde Tybring-Gjedde sa i replikkvekslingen med representanten Arnstad, er man bekymret for kvaliteten i fagskolesektoren. Jeg er ikke bekymret for kvaliteten i fagskolesektoren, jeg mener en er godt rustet til å kunne ta imot 2 000 studenter allerede i høst, men det fikk vi dessverre ikke flertall for.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-06-15:
Fremskrittspartiet er opptatt av at vi må legge forholdene til rette for utvikling i olje- og gassnæringen, landets viktigste næring, som skaper vekst, velferd og arbeidsplasser over hele landet. Jeg registrerte at representanten Turid Kristensen snakket varmt om olje- og gassnæringen og bransjeprogrammet, og også representanten Tybring-Gjedde har gjort det, både fra talerstolen og i sin «promovideo» av kompetansereformen, men dette var ikke noe som var prioritert fra regjeringens side da kompetansereformen ble lagt fram og nye bransjeprogram ble presentert. Istedenfor så vi at fornybar og frisør fikk egne bransjeprogram før landets viktigste næring. Det hadde vært spennende å høre litt hva som var vurderingene rundt dette. Er det, som statsråden nettopp sa fra talerstolen, fordi olje- og gassnæringen ikke lenger vil være motoren i Norge?
Turid Kristensen (Høyre), 2020-06-15:
Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet står i innstillingen sammen om at det er nødvendig å skalere opp antall fagskoleplasser med høy kvalitet framover for å møte de endrede behovene i arbeidslivet og gi folk trygghet. Jeg er glad for at vi også står sammen om å vise til at det er en forutsetning at satsingen på flere fagskoleplasser ikke går på bekostning av fagskolenes kvalitet og arbeidslivsrelevans, og at økningen i antall fagskoleplasser derfor må vurderes årlig og ses i sammenheng med både søkertall og ambisjonene om å bygge opp en sektor med flere solide fagskoler med sterke fagmiljøer. Regjeringen skal nå lage en egen strategi for høyere yrkesfaglig utdanning, og regjeringen og Fremskrittspartiet har jobbet i mange år for å heve fagskolenes status og betydning. Kan representanten Steffensen si litt om hvordan Fremskrittspartiet tenker at vi også kan styrke kvaliteten i og søkningen til fagskolene?
Turid Kristensen (Høyre), 2020-06-15:
SV skriver i denne innstillingen at en styrt omstilling fra petroleumsalderen vil være «viktig for ikke å miste verdifull kompetanse som vi er avhengig av», og at «fagskolene vil spille en avgjørende rolle i møte med klimaendringene og det grønne skiftet». Det er jeg helt enig med SV og representanten Fagerås i. Olje- og gassektoren vil være spesielt viktig for at vi skal kunne utvikle nye teknologier og bærekraftige løsninger, og dagens bransjeprogrammer er sterkt etterspurt av partene i arbeidslivet. Jeg registrerer at SV som eneste parti ikke støtter et eget bransjeprogram for olje- og gassindustrien. Kan representanten Fagerås gjøre rede for hvordan SV ser for seg at vi skal få en grønn omstilling dersom vi ikke skal gi kompetanseheving til de menneskene som både skal bidra til og også gå over til de grønne jobbene i framtiden, og hvordan dette eventuelt bedre kan gis enn gjennom et bransjeprogram som er utarbeidet i tett og godt samarbeid med partene i arbeidslivet?
Turid Kristensen (Høyre), 2020-06-15:
Jeg registrerte at SV tok til orde for det i innstillingen, og jeg har også sett Unios innspill, som nok kanskje peker mer på andre deler av kompetansepolitikken enn nettopp fagskolesektoren. For er det én ting bransjeprogrammene er, er det nettopp at de er så tett sydd sammen av partene i arbeidslivet og fagskolene for å kunne klare å levere på det som er behovet der ute. Jeg har ikke registrert at SV har tatt til orde for noen annen konkret ordning som skal løse dette. Det vi vet nå, er at denne sektoren blir avgjørende for at vi skal kunne få de teknologiske framskrittene vi trenger for det grønne skiftet. Dette er ikke en sektor som vi kan skru av og på med en bryter, og så vidt jeg kan se, har SV ikke lagt fram noe alternativ. De skriver i innstillingen at det er viktig at vi nå tar vare på den kompetansen, og jeg spør derfor igjen: SV har ikke foreslått et annet, konkret, program eller en annen måte å gjøre dette på som gjør at vi kan komme i gang allerede i dag, og jeg mener det haster. Hva mener representanten Fagerås er SVs oppskrift på at vi nå kan sette i gang en viktig kompetanseheving også for disse arbeiderne?
Turid Kristensen (Høyre), 2020-06-15:
Denne stortingsmeldingen markerer verken starten eller slutten på kompetansereformen. Den bygger på regjeringens kompetansepolitikk fra 2013 og fram til i dag, og i dette ligger ikke minst et etterlengtet og høyst nødvendig løft av fagskolesektoren. Jeg er veldig stolt av det regjeringen allerede har gjort for fagskolesektoren. Som representanten Mathilde Tybring-Gjedde nevnte tidligere i dag, har regjeringen nå, etter mange år uten satsing på fagskolene, gjennomført et stort løft. I årene etter at jeg begynte å jobbe med fagskolene, har jeg beskrevet dem som en litt for godt skjult juvel i utdanningssystemet vårt. Nå er de ikke lenger så skjult. Fagskolenes betydning i utdanningssystemet vårt og ikke minst i kompetansepolitikken blir nå enda tydeligere og klarere, og mange har virkelig fått øynene opp for hva denne sektoren betyr. Det fortjener de. Fagskolene har en mer desentralisert struktur enn høyskoler og universiteter og finnes derfor på mange steder i landet vårt. De har også et stort antall nett- og samlingsbaserte utdanninger. Derfor er fagskolene allerede godt tilgjengelig for folk flest, også for arbeidstakere som ønsker å tilegne seg ny kompetanse samtidig som de står i jobb, noe vi virkelig ser betydningen av i disse dager. Et av de mest vellykkete grepene i regjeringens kompetansereform er bransjeprogrammene. Bransjeprogrammene passer veldig godt inn i fagskolenes desentraliserte struktur og er derfor tilgjengelig for mange som ellers ikke så lett ville kunne kombinere jobb og utdanning. Der andre har snakket om å levere og satse på fagkompetanse og fagskolene, har regjeringen levert. Fagskolene spiller uten tvil en viktig rolle i kompetansepolitikken også framover. I revidert nasjonalbudsjett har regjeringen og Fremskrittspartiet blitt enige om å øke antallet fagskoleplasser med 1 500. Dette kommer i tillegg til de 738 plassene som er opprettet de foregående årene. Det neste steget nå er å legge fram en egen strategi for høyere yrkesfaglig utdanning hvor vi vil styrke kvaliteten i fagskolesektoren ytterligere og også ha som mål at vi skal øke kapasiteten. For meg er det helt avgjørende at vi klarer å jobbe for å styrke kvaliteten i sektoren samtidig som vi jobber for å øke kapasiteten. Antallet studieplasser må tilpasses både kapasitet og søkertall hvis vi skal lykkes med å gi fagskolene den rollen de fortjener. Jeg er veldig glad for at det er et klart flertall for kompetansereformen her i dag. Jeg ser veldig fram til å fortsette å samarbeide med fagskolene, organisasjoner rundt fagskolene og ikke minst Organisasjon for norske fagskolestudenter for at fagskolene skal fortsette å spille en viktig og avgjørende rolle i kompetansereformen framover.