Inger S. Enger (Senterpartiet), 2003-12-16:
Det er et breit flertall som står sammen om hovedbegrunnelsen for at denne saken ikke skal behandles om igjen. For meg føles dette som en omkamp etter en sak vi behandla for ganske kort tid siden. Jeg kan rett og slett ikke se at det er nødvendig med noen ny gjennomgang av friluftsloven nå. Et flertall sa den gang bl.a. – og jeg siterer fra en flertallsmerknad som jeg syns komprimerer hele temaet: «Allmennheten har et ansvar for å ferdes på en hensynsfull måte – både overfor miljøet og overfor grunneiere og rettighetshavere. Grunneieren har på sin side et ansvar for at det ikke legges hindringer i veien for den frie ferdsel. Både grunneiere og allmennheten har felles ansvar for å motvirke konflikter. Konflikter bør løses lokalt i samsvar med nasjonale lover og forskrifter, og lokale tilpasninger.» Her er både allemannsretten og grunneiersiden godt ivaretatt. Det er heldigvis slik at allemannsretten står sterkt både i lovgivinga og i folks bevissthet. Det er viktig at allemannsretten ligger fast og ikke svekkes. Ut fra mitt kjennskap til dette temaet fungerer den nødvendige avveiningen mellom privat eiendomsrett for grunneierne og innarbeida allemannsrett stort sett svært bra. Her har vi et ansvar enten som brukere eller som grunneiere. Den som ønsker det, vil alltids kunne leite fram eksempler å sette fingeren på, men dette hører med til sjeldenhetene. Jeg mener det er viktig å hegne om allemannsretten, som kanskje sier noe positivt om oss nordmenn, for en rettighet av denne typen er ikke helt vanlig i europeisk lovverk. Det er viktig å understreke de store lokale variasjonene i landet vårt når det gjelder press på utbygging av eiendommer. Det er forskjell på områdene rundt Oslofjorden og andre deler av landet. Mens noen er bekymra for at det skal bli for mye utbygging, vil andre juble over litt mer bebyggelse. Derfor er det viktig at vi ikke har sjablongregler for hele landet. Det skal tas lokale hensyn. Jeg mener derfor det er riktig at det finnes områder som er underlagt strammere regelverk. Det er slik at Østfold, Akershus, Buskerud, Vestfold og Telemark er underlagt rikspolitiske retningslinjer for planlegging i kyst- og sjøområder i oslofjordregionen. Videre blir det arbeida med å lage rikspolitiske retningslinjer for Agderkysten. Og i Rogaland og Hordaland har en valgt å håndtere strandsonen gjennom spesielle kystsoneplaner. I dette inngår at allmennheten skal sikres tilgang til kyststripen. Det er i disse områdene i landet det er størst press på bruken av strandsonen. Her er det altså tatt i bruk spesielle retningslinjer, og det går sjølsagt til enhver tid an å endre dem. Det er også grunn til å legge seg på sinne at det er kommunene som har ansvaret for arealplanlegginga, og da selvfølgelig regulering av arealer til hyttebygging. Det er nevnt mye om at vettet er så godt fordelt, og det er det absolutt grunn til å merke seg. Det ville være ganske alvorlig i forhold til lokalt sjølstyre om Stortinget skulle gå inn og overprøve det på enda et område. Det er et viktig prinsipp for det lokale sjølstyret at beslutninger må fattes nærmest dem det angår. Det er et generelt byggeforbud i 100-meterssonen, og med dagens rikspolitiske retningslinjer har vi regler nok. Innenfor dette regelverket har kommunene frihet til å vurdere forholdet mellom hyttebygging og vern av friluftsområder. På en del steder, i hvert fall på Vestlandet, er en avhengig av å bruke 100-metersbeltet for å få til noe aktivitet. Det er flere steder ikke mer enn 100 m mellom fjell og vann. Til slutt vil jeg understreke at Senterpartiet er svært positive til å sikre naturområder for friluftsliv i et samarbeid mellom myndigheter, organisasjoner og rettighetshavere. Egnede arealer som blir frigjort etter omlegginger i Forsvaret og fyrvesenet, bør sjølsagt legges ut til friområder til glede og bruk for oss alle.