Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-03-28:
Først vil jeg gi honnør til forslagsstillerne, fra henholdsvis Fremskrittspartiet og Venstre. Så vil jeg si noen ord om saken. Høyre er helt enig i at det ikke bare er behov for, men at en av grunnpilarene i det norske arbeidslivet er at man har organiserte arbeidstakere og organiserte arbeidsgivere. Vi slutter også opp om appellen fra politikere – det er jo det vi kan gjøre i slike saker – om at flere burde ha tariffavtale. Men samtidig handler denne saken like mye om å anerkjenne virkeligheten i Norge slik den faktisk er. Og det er et faktum at veldig mange arbeidstakere ikke er fagorganiserte. Da er spørsmålet: Hvordan skal vi som politikere forholde oss til det? Jo, for det første må vi forholde oss til det som et faktum. Man kan godt ta utgangspunkt i at alle disse arbeidstakerne i løpet av kort tid kommer til å melde seg inn i en organisasjon. Men det tror jeg – med all respekt – er lite realistisk, selv om de gjerne må gjøre det. Jeg vil til og med oppfordre folk til å bli medlemmer av organisasjoner i arbeidslivet. Men vi må forholde oss til det, og så må vi sørge for at de også har skikkelige lover og regler. Høyre er selvfølgelig opptatt av å lytte til partene i arbeidslivet. Det skulle bare mangle. Men vi er opptatt av å lytte til alle partene i arbeidslivet. Vi lytter til NHO, men vi lytter også til f.eks. HSH, som har vært veldig klare på sin støtte til dette forslaget. Vi lytter også til dem som ikke er organisert. Det er en rett i dette landet ikke å være organisert, dersom man ønsker det. Og det er uansett vanskelig for et stortingsflertall å gå inn og nærmest sette seg til doms over hvorfor folk velger ikke å organisere seg. Det må vi forholde oss til, og så må vi som politikere si at de som ikke er organisert, også har krav på et rettsvern i forbindelse med permitteringer. Jeg hadde ærlig talt håpet og trodd at de rød-grønne partiene skulle være med på det. Jeg hadde nærmest forventet det. De rød-grønne partiene snakker jo så ofte om arbeidstakernes rettigheter. Da trodde jeg ikke at det bare gjaldt arbeidstakere som hadde organisert seg. Når Høyre og Kristelig Folkeparti står bak et noe mer moderat forslag enn det som kom fram bl.a. i det opprinnelige forslaget fra Venstre, skyldes det rett og slett hensynet til hva som er praktisk på den enkelte arbeidsplass. Vi er avhengige av at permitteringsordningene er fleksible. Det vil si – som vi også kommenterer i merknadene – at vi er redd for at det skal skape et unødig stort byråkrati dersom man har en lovfestet rett til enkeltvise konsultasjoner mellom arbeidsgiver og arbeidstaker for dem som er uorganiserte. Men det må ikke misforstås i den retning at man ikke skal informere eller konsultere. Snarere foreslår jo vi at informasjonsbehovet klart og tydelig skal lovfestes, sånn at også de ikke-organiserte får et vern. Vi mener også – som vi klart sier i merknaden – at det på ethvert sted og på enhver arbeidsplass der man skal gjennomføre permitteringer, er naturlig at man snakker med de ansatte, og dersom de ansatte ønsker å organisere seg, også de som da ikke er organisert i en landsomfattende fagbevegelse, er det naturlig at man får gjøre det. Det er også naturlig at arbeidsgiver tar hensyn til det. Jeg er ganske overrasket over at de rød-grønne er så negative. Det jeg er enda mer overrasket over, er at istedenfor å ta inn over seg problemstillingen i denne sal, benytter de nok en gang anledningen til et angrep på sin tenkte fiende på høyresiden. Istedenfor å ta inn over seg at det i dette tilfellet er de rød-grønne partiene med Arbeiderpartiet i spissen som nekter arbeidstakere å få beskyttelse av lovverket, later de som om det er de som taler arbeidstakernes sak. Jeg mener at Høyre i denne saken står for et ansvarlig alternativ, et alternativ som tar høyde for at det skal være praktiske ordninger, og et alternativ som har lyttet til partene i arbeidslivet, men som allikevel da sterkt og klart faller ned på en økt beskyttelse for dem som ikke er organisert. Helt til slutt må jeg legge til en liten betraktning. Jeg har jo sett at Senterpartiet ved flere anledninger i dag har snakket varmt for at representanter i ulike partier skal få stemme etter egen overbevisning i forskjellige saker. Jeg har også sett representanten Pollestad fra Senterpartiet over en dobbeltside i Dagens Næringsliv si at han er kraftig imot dette forslaget, og at han ikke er enig med sine rød-grønne kollegaer. Og da regner jeg jo med at Senterpartiet ikke sier én ting ute i Stortingets vandrehall og praktiserer noe helt annet inne i stortingssalen. Så hvis Senterpartiet virkelig mener at alle representanter til enhver tid skal stemme etter sin egen overbevisning, ser jeg fram til å stemme sammen med Pollestad i dag. Til slutt vil jeg ta opp forslaget fra Høyre og Kristelig Folkeparti.