Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2020-12-15:
Et statsbudsjett handler om fordeling av statens penger, og det er kanskje det vi har mest i fokus når et statsbudsjett skal behandles, men det handler også om kommunikasjon. Gjennom tildelinger som gjøres og ikke gjøres, sier vi noe om noe, vi kommuniserer enten eksplisitt eller implisitt, vi kommuniserer noe om virkelighetsforståelsen, og vi kommuniserer noe om verdensbildet. Under kommunalkomiteens ansvar for innvandring og integrering blir kanskje denne kommunikasjonen mest synlig, for vi har et ansvar for et felt med mye lokalt engasjement og saker som skaper stor oppmerksomhet og mye nestekjærlighet der ute. I dette budsjettet har vi på integreringssiden satset på de gode, etablerte ordningene, men vi har også turt å være nytenkende og innovative. Det er jeg stolt av. Det sier noe om at vi lytter. Se til klippekortordningen for norskopplæring, f.eks. I årevis har vi fått tilbakemelding om at strukturen rundt norskopplæringen ikke passer for alle. Vi har sett dette spesielt for barnefamiliene. Nå etableres en ordning der innvandrerne selv kan teste ut og finne det kurset som er best tilpasset dem og den situasjonen de er i, på det tidspunktet. Det skaper god integrering – for både nattarbeideren, småbarnsmoren, den som sliter med traumer og psykisk helse, og den som synes det er godt å slippe legging av barn tre kvelder i uken. På innvandringssiden leverer vi et edruelig og nøkternt budsjett. Det er ikke noen store kutt, og det er en realisme over den situasjonen vi står i, nemlig en verdensomspennende pandemi. Det som har gjort meg urolig under behandlingen av dette budsjettet, er den nye samarbeidskoalisjonen som går på tvers av blokkene, en pendel som viste sin sanne kraft under behandlingen av budsjettenighetssaken om heving av botidskravet for innvandrere som søker opphold i Norge. Jeg blir bekymret når fire løse forslag ble lagt inn i saken, og dette fikk flertall gjennom behandlingen – året der vi alle har fått kjenne på hvor sårbart det er å være menneske, året der så mange mennesker har mistet livet, året der vi har bekymret oss for hvordan det skulle gå med våre mest fattige når pandemien når dit, som om krig og sult ikke var nok til å drive folk på flukt. Nå skal vi også gjøre det vanskeligere å gjenforenes med familien, og det skal diskrimineres mellom ulike flyktningstatuser. Ja, dette ble året da en ny politisk pendel svingte innvandringspolitikken hardt bort fra sentrum av norsk politikk. Det er viktig med verdier som menneskeverd, nestekjærlighet og rettferdighet. Her ser jeg hvor viktig Kristelig Folkeparti er for dynamikken i den norske politikken. Aldri før har Kristelig Folkepartis seire i budsjettet, og på dette feltet med kvoteflyktninger og bistandsprosenten, vært større. Hovedlinjene i det internasjonale bidraget og i innvandringspolitikken ligger heldigvis fortsatt fast, takket være Kristelig Folkeparti. Det har vært uaktuelt for oss å kutte i antall kvoteflyktninger. Det dreier seg om sårbare mennesker på flukt. Vi vil fortsette å ta imot 3 000. Det ligger fortsatt fast. Vi sørget også for at 1 pst. av Norges BNI fortsatt går til bistand. Det vil bety alt for dem det gjelder. Det ligger også fortsatt fast. I et politisk landskap som kommuniserer så tydelig, både eksplisitt og implisitt, en virkelighetsforståelse av et verdensbilde så annerledes enn Kristelig Folkepartis, viser bare viktigheten av partiet vårt og gjør våre gjennomslag større. Ja, vi er kanskje et lite parti – 4,2 pst. ved siste valg – men fotavtrykket er ganske stort. Dette er et ansvarlig statsbudsjett i en pandemi som knytter seg til store utfordringer som må løses kontinuerlig. Mange av disse kan også ha store konsekvenser. Derfor er jeg glad for alle midlertidige koronatiltak og begrensninger knyttet til dette feltet som gir en økt legitimitet til det vi kaller et ansvarlig statsbudsjett. Vårt mål er å være med og sørge for en trygg og god styring av landet. Kristelig Folkeparti tar ansvar sammen med resten av regjeringen.