Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-14:
Da statsråd Lilletun presenterte meldingen «Mot rikare mål» for mediene, slo han fast med brask og bram at dette var et oppgjør med Arbeiderpartiets sentraldirigerte skolereformer. Underveis i komiteens arbeid med meldingen har han måttet moderere seg også skriftlig og har meldt til komiteen at de tiltak han foreslår i den meldingen vi debatterer i dag, ikke krever noen lovendringer, og videre at eksisterende læreplaner jo faktisk inspirerer til det statsråden også ønsker å arbeide i retning av, nemlig mer samhandling lokalt, mer utviklingsarbeid, mer åpen kontakt mellom skole og samfunnet rundt. Statsråden mener samtidig dette er mulig innenfor de samme økonomiske rammer som i dag, og har heller ikke, slik tilfellet var før regjeringsovertakelsen, funnet behov for å gjøre noe med inntektssystemet. Som det fremgår av innstillingen, har regjeringspartiene skrevet seg sammen med Arbeiderpartiet og SV om det meste, og Fremskrittspartiet og Høyre har isolert seg fra sine budsjettvenner. Nå blir det ganske spennende å få vite hvordan Regjeringen budsjettmessig skal følge opp det de skriver seg sammen med venstresiden om, når de har bundet seg til masten med høyresiden. – Så langt om den interessante nyorientering som nå har funnet sted i utdanningskomiteen etter at de så langt for det meste har fulgt med Fremskrittspartiet og Høyre på ferden. Når vi skal drøfte skolens samlede mål i forhold til utvikling av enhetsskolen, må vi ta utgangspunkt i skolens samlede mål om likeverdig opplæringstilbud til alle, uavhengig av hvor elevene bor i landet, elevenes kulturbakgrunn, evner og forutsetninger. Det inngår i skolens mål å legge til rette for sosialt fellesskap mellom elevene, hvor de både lærer og opplever hva det betyr å samarbeide trass i ulikheter. Læreplanene understreker elevenes uendelige verdi og alles likeverd. Tilpasset opplæring er et grunnleggende prinsipp – skolen skal bidra til å utvikle det integrerte mennesket. Slik Arbeiderpartiet ser det, er formålet med elevvurdering å fremme læring. Elevvurdering må også ses i lys av prinsippet om tilpasset opplæring. Elevvurdering skal fremme lærelysten og gi inspirasjon til å søke ny kunnskap. Elevvurdering skal også fremme utvikling av selvrespekt og stimulere til vilje og evne til å søke ny kunnskap. Elevvurdering må i høy grad ses i lys av den kunnskap vi har om enkeltmenneskers mulighet for utvikling, dersom eleven får lære ut fra lyst og interesse, engasjement og egne valg og ikke minst eget ansvar. Det er langt viktigere i en læringsprosess som et klassefellesskap er, at den enkelte lærer å samarbeide om oppgavene enn å vinne over andre i klassen i konkurranse. Det finnes vel neppe noen menneskelig målestokk for hvem som er best. Slik sett er det fortsatt markant avstand mellom skolens idealer og skolens virkelighet. Skolen må legge seg i selen for å få til en struktur der elevene lykkes mer enn de mislykkes, nettopp for å sikre skolens hovedmål, å tilrettelegge læring som gjør at når elevene går ut av skolen, har de en tro på at de er verdifulle mennesker som samfunnet har bruk for. Som det går frem av innstillingen, mener flertallet at dagens karaktersystem med rangering av elevene er lite egnet til å vurdere hvordan elevene har nådd skolens samlede mål. Læreplanene legger vekt på at elevene skal ha mulighet for i økende grad å ta ansvar for egen læring. Å planlegge, sette opp mål og vurdere i hvilken grad de når målet, må derfor være en viktig del av kunnskapstilegnelsen. Slik kan elevene utvikles til kunnskapsprodusenter istedenfor kunnskapskonsumenter. Det er en slik tankegang som ligger til grunn for flertallets vurderinger og innstilling. Mot dette synet står Fremskrittspartiet og Høyre, som foreslår mer måling av spesifikke og detaljerte prestasjonsspesifikasjoner som grunnlag for et nasjonalt system. Det er produktene en skal måle og vurdere mot en nasjonal norm. I et slikt opplegg understrekes etter vår mening verken læreplanenes vekt på tilpasset opplæring eller selve læringsprosessen som veien til kunnskap. Vi har den senere tid sett klare tendenser til angrep på enhetsskolen. Dette er urovekkende fordi enhetsskolen er selve grunnlaget for utviklingen av vårt demokrati, slik vi ser det. Derfor er bevaring og videreutvikling av enhetsskolen et særdeles viktig politisk anliggende. Vi må arbeide for å vise at enhetsskolen har kvaliteter som gjør det uinteressant for foreldrene å tenke fritt skolevalg og privatskoleordning for sine barn. Derfor trenger vi en mer helhetlig strategi som kan synliggjøre enhetsskolens kvaliteter. Etter komiteflertallets mening er det selvsagt at skolesamfunnet vurderer sin virksomhet. Vi mener at skolebasert vurdering må tilrettelegges slik at alle grupper i skolen medvirker. Skolebasert vurdering må også bygge på dialog mellom mennesker som skal samhandle. Alle som er knyttet til skolesamfunnet – elever, foreldre, lærere og andre tilsatte – må involveres i dette. Adressaten for resultatet av denne vurderingen er jo skolen selv. Vi har i norsk skole ingen tradisjon for ekstern kontroll av skolesamfunnet. Effekten av ekstern kontroll ved et inspektørkorps, med påfølgende pålegg om endring, er etter Arbeiderpartiets mening tvilsom. Det er en velkjent erfaring at folk endrer seg fordi de ser behov for forandring, ikke nødvendigvis fordi noen sier at de skal forandre seg. Ekstern veiledning kan imidlertid være verdifull dersom skolesamfunnet ønsker det selv, og det er dette flertallet går inn for. Men både det politiske og administrative nivå har behov for kunnskap om norsk skole. Det kommunale nivået har behov for å vite hvordan ressursene til skolen brukes, slik at de også kan sikre en god ressursutnyttelse. Skolen har en sentral plass i ethvert lokalsamfunn, og det er mange som følger skolen med stor interesse. I vårt desentraliserte samfunn kan kunnskap om skolen også tilegnes ved den nærhet som man på en systematisk måte makter å etablere mellom skolen og befolkningen i den enkelte bygd eller bydel. Det statlige nivået må bygge sin kunnskap om skolen på de nasjonale føringene for skolen, på ressurstildeling, på innhenting av en rekke statistiske data om skolen og på rapport fra utdanningsdirektører og fylkesmenn. Ved etablering av et nytt utviklingssekretariat bare med forvaltningsoppgaver knyttet til utvikling og forsøk vil man også fra statlig hold signalisere et forsøksengasjement. Det er bra. Samtidig må man også foreta en klargjøring mellom de forskjellige forvaltningsnivåene, og vi har derfor bedt Regjeringen komme tilbake med dette etter en tid. Selv om det er enkelte røster som taler imot, og selv om noen er nølende, skal vi nå realisere den 13-årige enhetsskolen på grunnlag av en felles opplæringslov. De aller fleste vil gå i skole i 13 år, og skolen skal da tilpasse seg elevenes evner og forutsetninger. Et omfattende utviklingsarbeid krever også ressurser i form av økonomiske midler og et dyktig, inspirert personale i samarbeid med politikere og andre som har ansvar for skolen. Som det går frem av innstillingen, mener et flertall av Arbeiderpartiet, regjeringspartiene og SV at det er betenkelig overfor store utfordringer i samfunnet å velge å bruke mye tid, oppmerksomhet og ikke minst økonomiske midler på å konstruere et vurderingssystem som har kontroll som sitt vesentligste fundament. Målet med vurdering er læring og forbedring, derfor må ikke vurdering være et mål i seg selv. Elevvurdering må derfor utvikles som et redskap som skal hjelpe den enkelte elev til god læring, og gjennom dette utvikle den enkeltes viten, og det må bygge på dialog og egenvurdering. Som en konsekvens av et slikt syn bør nasjonale kartleggingsprøver tones ned. Dagens rangering av elevene ved hjelp av karaktersystem er lite egnet til å vurdere hvordan elevene har nådd skolens mål. Det må settes i gang utviklingsarbeid for å finne frem til vurderingsformer som bringer samsvar mellom undervisningsprinsipper og vurderingsprinsipper, som motviker rangering og heller trekker elevene med – det gjelder jo dem selv. Skolebasert vurdering må være skoleintern som ledd i den enkelte skoles arbeid med kvalitetsutvikling. Tilgjengelige ressurser må også settes inn for å utvikle det som er det langt viktigste, nemlig at enhetsskolen fungerer etter sine hensikter. Med dette vil jeg anbefale innstillingen og også ta opp Arbeiderpartiets forslag som vi står alene eller sammen med SV om, og som er inntatt i innstillingen.