Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Klimasaken er den viktigste saken i vår tid. Det illustreres av den innsatsen som legges ned av forhandlere og politikere fra hele verden på de internasjonale klimatoppmøtene – og det illustrerer hvor mye som står på spill. Men det illustreres også av tragedier som er i emning rundt omkring i verden. Akkurat nå står 13 millioner mennesker ved Afrikas horn i fare for å sulte. Det er en varslet katastrofe vi ser. Slike katastrofer vil det sannsynligvis bli mange flere av hvis vi ikke klarer å stoppe de menneskeskapte klimaendringene. Vi må aldri glemme den faktiske og fysiske og menneskelige grunnen til at vi jobber med klimapolitikk. Stortingets delegasjon er tilbake fra Durban nå. Resultatene er for så vidt bedre enn ventet, og det er all grunn til å gratulere miljøvernminister Erik Solheim og den norske delegasjonen med det. Men vi er langt fra i mål. Store land som Kina og USA er enige om å få til en bindende avtale som omfatter alle, i 2015. Det må være en avtale som faktisk sørger for at de globale utslippene går ned, og at de går ned nok. Global oppvarming er ikke bare den viktigste trusselen mot mennesker, men den er også den viktigste trusselen mot naturens mangfold – mot arter, mot truede naturområder, som vi igjen på vår side er avhengig av, mot kulturlandskap og ikke minst mot kysten. Det vil også vi rammes av. Stormen «Berit» er et forvarsel om mer ekstremvær, mer ødeleggelser og også om mer flom og skader som følge av det. Sist torsdag hadde VG viet en dobbeltside til å varsle hva slags virkninger det vil få for jorda dersom ikke de internasjonale klimaavtalene fylles med handling – og faktisk oppfylles i årene som kommer. Det er en trend i vår komité å bruke World Energy Outlook-rapporten fra Det internasjonale energibyrået som sannhetsvitne for at vi bør pumpe opp så mye olje og gass som mulig. Det er jo en sannhet med modifikasjoner. Det rapporten sier, er at slik det ligger an i dag, vil olje, gass og kull utgjøre en veldig stor del av energimiksen i årene framover. Rapporten sier også at hvis vi ikke klarer å endre på det, så styrer jorda mot 6 grader global oppvarming. Det er ganske vanskelig å tolke seg fram til – uansett hvor liberal man måtte være i tolkningen – at Norges bidrag til å løse det internasjonale klimaproblemet skal være å holde et så høyt nivå på olje- og gassproduksjonen som overhodet mulig. SV er veldig glad for at togradersmålet ligger fast i den nye avtalen fra Durban. Men det innebærer også konkret politikk som må gjennomføres, og Norge skal gjøre sin del av det i klimameldingen som kommer neste år. Dette er samfunnspolitiske sider som jeg synes vi diskuterer litt for lite. For eksempel påpeker klimaforsker Rasmus Benestad ved Meteorologisk institutt at en temperaturøkning på 3–4 grader globalt kan gjøre store deler av Afrika og Midtøsten ubeboelig. Det kan hende vi får så mange som 400 millioner klimaflyktninger som flykter fra disse områdene på grunn av hete og tørke. Vi må også i framtiden belage oss på store samfunnsmessige endringer som følge av menneskeskapte klimaendringer – og det må være en del av norsk politikk også. Det trengs en grønn revolusjon, også i Norge. Mange pleier å si at Norge har jo bare 2 promille av verdens utslipp, så det kan jo ikke gjøre noen forskjell hva vi gjør. Det samme kan Berlin svare, det samme kan Paris svare, det samme kan De forente arabiske emirater svare. Men det er viktig, for det første fordi de aller fleste land i verden er små land. Alle er nødt til å bidra for å få nok volum på kutt i klimagassutslippene. For det andre har Norge allerede meldt inn klimamålene til det internasjonale sekretariatet for klimaforhandlinger. Vi skal kutte minst 30 pst. av våre utslipp innen 2020, og to tredjedeler av dette skal tas innenlands. Det ville være en dramatisk svekkelse av Norges troverdighet hvis vi svekker målsettingen om å kutte hjemme. En av de viktigste setningene i regjeringserklæringen er – og den leser jeg opp ved hver budsjettdebatt: «Regjeringen har som langsiktig mål at hvert menneske på jorda skal tildeles samme rett til å slippe ut klimagasser.» Vi kan ikke kreve at Ghana og Bangladesh begrenser sine utslipp, om ikke vi, som slipper ut 20 ganger så mye CO2, skal gjøre det samme. I det perspektivet blir deler av opposisjonens angrep på norsk klimapolitikk – spesielt Fremskrittspartiets angrep – direkte smålig. Når man ikke engang har vilje til å kutte i den sektoren i Norge som forurenser mest og har mest penger, har jeg vanskelig for å skjønne at Fremskrittspartiet egentlig tar menneskeskapte klimaendringer på alvor.