Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2003-12-02:
Det som kanskje er vanskeligst ved å være justispolitiker, er å finne fram til løsninger som virkelig gir resultater, ikke minst hvordan vi skal finne fram til disse løsningene uten å ty til altfor enkle og lite gjennomtenkte løsninger. Trygghet og rettssikkerhet er fundamentale forutsetninger for at et velferdssamfunn skal fungere. Det å sikre et trygt samfunn er veldig viktig for oss i Høyre. Søkelyset må rettes mot det ansvaret enkeltmennesket har for egne handlinger, og mot de forhold i samfunnet som innvirker på kriminalitetsutvikling. Samfunnet må sette klare grenser mot uakseptabel atferd i form av riktige og raske reaksjoner. I kriminalitetsbekjempelsen er årsaker og virkemidler sammensatte og kompliserte. Det krever av oss politikere at vi makter å se helheten, og ikke minst at vi tør å tenke nytt i forhold til de utfordringene vi står overfor. Det er ingen tvil om at vi nå ser et veldig stort press på kriminalomsorgen. Derfor har det vært veldig riktig av denne regjeringen å foreta en bevisst prioritering av kriminalomsorgen, både for å øke kapasiteten og samtidig satse på innholdet i soningen. Innholdet i kriminalomsorgen er viktig i forhold til folks trygghet, men også av hensyn til de straffedømte. De innsatte skal på et aller annet tidspunkt tilbake til samfunnet, og dessverre er tilbakefall til kriminalitet det sannsynlige resultatet for mange når de slipper ut etter å ha sittet bak murene. Å føre de innsatte tilbake til samfunnet etter endt soning er ingen enkel oppgave. Der har vi som justiskomite mange store utfordringer, men én ting kan vi ikke komme bort fra: Skal vi lykkes med å unngå tilbakefall, er et godt ettervern tilpasset den enkelte gjennom arbeid, bolig og oppfølging avgjørende for å gjøre det enklere å vende tilbake til samfunnet. Volden i gata er lett synlig, og oppmerksomheten er stor rundt dette. Det er samtidig et faktum at de fleste volds- og overgrepstilfellene skjer i hjemmene. Dette er skjult vold og anmeldes sjelden, og mange saker blir henlagt eller fører ikke fram til domfellelse. Jeg er tilfreds med at komiteen nå i denne innstillingen retter så stor oppmerksomhet mot voldsofrene, og ikke minst mot tilbudene for behandling til dem som utøver volden. Trygghet er mer enn frihet fra overgrep, det er også frihet fra frykt. Vi har et ansvar for å sikre hjelp og støtte til dem som er ofre for kriminalitet, og for å styrke voldsofrenes stilling. Kampen mot kriminalitet kan ikke alene føres innenfor rammen av justissektoren. Grunnlaget for å unngå at barn og unge utvikler en kriminell løpebane, legges i oppveksten. Når jeg hører Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet svare på hvordan vi skal møte den økte barne- og ungdomskriminaliteten, blir jeg faktisk litt overrasket over at det går an å være så naiv, for svaret fra dem er kun mer penger til kommunene. Hvis for lite penger er svaret på at barn begår hærverk, og at unge flørter med narkotika, ja, da skjønner jeg ikke at problemet kan være så fryktelig stort i verdens rikeste land. Jeg tror ikke at det eneste svaret er økte ressurser til kommunene. Det vi i Høyre har tro på, er at det forebyggende arbeid gir best resultater gjennom familierelasjoner, gjennom vennskap og gjennom et trygt oppvekstmiljø. Høyre mener at en av de viktigste oppgavene til politiet er det forebyggende arbeidet, og derfor vil jeg framheve det gode arbeidet som gjøres i flere kommuner med SLT-arbeid. Jeg er også glad for at komiteen går inn for at dette må gis prioritet i politidistriktene på ledelsesnivå, og at vi på sikt kan få dette som et av målkriteriene til godt politiarbeid i framtiden. Jeg vil benytte anledningen til å gi justisministeren ros for det initiativet han nå har tatt for å hjelpe de ungdommene som har begått flere lovbrudd, og der mange av dem har kommet langt i sin kriminelle karriere. Det er veldig positivt at justisministeren nå vil definere og plassere ansvaret for oppfølging av den enkelte og organisere et samarbeid mellom hjelpeapparatet og myndighetsutøvere. Dette er et veldig vanskelig felt, men jeg er glad for at justisministeren har tort å gå inn i det, og tør å ta ansvar. Dette har veldig mange ventet på i veldig lang tid. Svaret på mitt innledende spørsmål er ikke veldig enkelt. Vi som justispolitikere må vi ta innover oss at kriminalitetsbildet skiller seg vesentlig fra det vi har vært vant med. Det nye kriminalitetsbildet krever nye svar. Og for at man skal kunne gi svar på disse nye utfordringene, må alle vi som har en rolle innenfor kriminalitetsbekjempelse, erkjenne de forandringene som har skjedd. Det krever at vi ser på nye virkemidler og redskaper for å kunne bekjempe den nye kriminaliteten.