Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2009-05-05:
La meg først slutte meg til saksordførerens glimrende innlegg. Så et par– tre punkter: Det er flere måter som bedrifter kan ivareta samfunnsansvar på når de skal etablere seg ute. Bedrifter bidrar selvfølgelig til samfunnsansvar gjennom verdiskaping. Ved å skape arbeidsplasser og bidra til økonomisk og sosial utvikling sørger også næringslivet for verdiskaping og vekst. Produksjonen må skje på en bærekraftig og anstendig måte, bl.a. ved å ta hensyn til lokalsamfunn, og ved at bedrifter integrerer sosiale og miljømessige hensyn i sin daglige drift. Næringslivet er en viktig del av utviklingen i utviklingsland. Vekst og utvikling kan aldri nås uten et effektivt næringsliv som skaper verdier og arbeidsplasser og gir valutainntekter basert på bærekraft og ansvarlig atferd. For at tusenårsmålene skal nås, må privat sektor ta del i arbeidet. Økonomisk og sosial utvikling kan gå hånd i hånd med bærekraftig og lønnsom forretningsdrift. Så er det slik at når vi diskuterer bedrifters samfunnsansvar ved etablering ute, kommer vi heller ikke utenom en debatt om hvor grensene for etablering går. Er det riktig at norsk oljeindustri opererer i Iran, eller i Aserbajdsjan? Og i så fall, hva kan vi, og hva bør vi, forvente av samfunnsansvar i slike land? Respekterer våre bedrifter faglige rettigheter, skikkelige lønnsforhold? Engasjerer bedriftene seg i menneskerettigheter og likestilling, eller oppfatter vi dette som en politisk oppgave? Denne uken ble en ung kvinne henrettet i Iran – ikke så veldig uvanlig i de trakter. Iran har de siste årene henrettet homofile, steinet kvinner, arrestert journalister. Får dette konsekvenser for norsk næringsetablering? Stiller norsk næringsliv i Iran noen krav? Tar de opp slike saker? Dette synes jeg blir ekstra viktig når vi snakker om bedrifter med statlige eierskap. Det er viktig at Regjeringen utøver sitt statlige eierskap på en slik måte at det innebærer å kritisere åpenbart uakseptable former for næringsvirksomhet. Daværende næringsminister Dag Terje Andersen, som jeg ser også sitter i salen, sa i en interpellasjonsdebatt 14. mai 2007 om å bruke statens eierskap aktivt for å hindre slavehandel og prostitusjon, bl.a.: «Regjeringen vil bruke statens eierskap aktivt for å hindre slavehandel og fremme menneskerettigheter.» Og videre: «Det er gledelig at næringslivet selv også har begynt å ta disse problemstillingene på alvor. NHOs utvalg for etikk og samfunnsansvar har anbefalt at norske selskaper åpent og tydelig tar avstand fra ansattes kjøp av seksuelle tjenester når bedriften og dens ansatte er involvert.» Vi har nå en lov som forbyr norske menn å kjøpe sex. Jeg forutsetter at norsk næringsliv, som en del av sitt samfunnsansvar, ser til at deres ansatte ikke kjøper seksuelle tjenester i utlandet. Til slutt: Bedrifters samfunnsansvar handler også om etiske krav til offentlige innkjøp. Det er helt vesentlig at vi får en bevissthet om samfunnsansvar også i leverandørkjeden. Det er viktig at norske bedrifter og norske myndigheter fokuserer mer på å stille etiske krav i innkjøpsprosessen, og her må offentlig sektor gå foran. Så bare en kommentar til Fremskrittspartiet, som både i innlegget sitt her og i merknader i komiteen, har ment at CSR og samfunnsansvar kan bli kostbart og være konkurransevridende. La meg snu dette på hodet: Bedrifter som tar samfunnsansvar, kan også opparbeide seg konkurransefordeler – og jeg ser at Fremskrittspartiets representant i salen nikker – de kan faktisk opparbeide seg fordeler framfor en del andre bedrifter. Derfor er det viktig at bedrifter tar samfunnsansvar.