Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-12:
SV vil føre en politikk som går i en annen retning enn det Regjeringen og Fremskrittspartiet vil. Vi vil ha et samfunn der kunnskap og kompetanse er den viktigste strategien for å sikre økonomi både for den enkelte og for samfunnet. Vi vil ha en miljøsatsing der vi tar globalt ansvar og gir lokale muligheter for folk til å oppføre seg miljøvennlig, f.eks. ved å satse på kollektivtrafikken. Vi vil ha et arbeidsliv som ikke tar helsa fra folk og gjør dem syke. Det skal være plass til flere med dårlig helse og flere funksjonshemmede i arbeidsmarkedet. Og vi skal ikke straffe folk økonomisk fordi de er syke. SV vil utjamne forskjeller og avskaffe fattigdommen. Politikk på alle områder må innrettes slik at det ikke skapes store ulikheter og fattigdom, for fattigdom er uakseptabelt og gjør at samfunnet blir dårligere å leve i for alle sammen. Vi vil også at offentlig sektor skal innrettes på samarbeid, og ikke på konkurranse med hverandre. Hvis vi skal få til dette, kreves det politisk styring, og at storting og regjering tar et større ansvar for resultatet i praksis. Når kartet ikke stemmer med terrenget, når vi ser at det vi gjør på papiret, blir noe annet i virkeligheten, må vi altså justere kartet fordi det er terrenget som stemmer. Problemet i Kommune-Norge i dag er jo ikke at alt er helsvart og fryktelig dårlig. Problemet er at mye hangler og går, og at mye av det som er bra nå, vil oppleve kutt og bli borte. Og da er vi ved kjernen her, for dette dreier seg om standardforskjellen mellom det de fleste har privat, og det vi nå kan tilby av standard på offentlige fellesgoder. Folk opplever at de ikke holder mål, og de mister tilliten. Vi mener altså at vi ikke kan stille opp med en umoderne offentlig sektor. Vi vil ha en moderne skole som er så god og mangfoldig at alle har lyst til å ha barna sine der. En skole som ikke er bra nok for mine barn, er ikke bra nok for noen. Vi vil ha en omsorg som gjør at funksjonshemmede, eldre og syke er trygge, at de har mulighet til å stå opp når de vil, gå på do når de må, dusje når de sjøl føler behov for det, og de skal ha en kvalitet vi er bekjent av, og som vi sjøl ville finne oss i hvis det gjaldt oss. Vi vil ha et moderne samfunn som tilbyr barnehageplass den dagen du trenger det, til en pris du kan betale. Hva i all verden er det som er så moderne med en skole der vi må gå tilbake igjen til slik det var på 1960-tallet, med bare store klasser der alle skal sitte samtidig, lære akkurat det samme samtidig og på samme måte, der man kutter tilpasset opplæring og det ikke er én krone til å komme seg ut og besøke bedriftene i kommunen. Og så er det slik at forfall smitter. Hvis vi vanskjøtter bygg og ikke tilbyr opplæring i moderne datateknologi, så gir vi én beskjed til barna, og det er at dette er ikke viktig. Men SV synes at skolen er viktig. Nå blir den skolen mindre relevant både for elever og for foreldre, og det kan da umulig være meningen. For vi godtar ikke at ikke fellesskolen skal være god og holde det den lover. Fattige barn, nedslitte skoler og folk uten tak over hodet har ingenting i et moderne velferdssamfunn å gjøre. I et moderne velferdssamfunn finnes det også gode og gratis fritids- og kulturaktiviteter der ingen barn blir ekskludert fordi de ikke har råd til å delta. Vi vil satse steinhardt på løsninger som ikke ekskluderer. Regjeringen og Fremskrittspartiet vil øke forskjellen og reparere de grelleste utslagene med behovsprøvede ordninger, der det å være moderne på en måte blir synonymt med å bruke mest mulig penger på seg sjøl, og minst mulig penger på andre – putt hjertet i lommeboka og la det stå til. SV ønsker ikke privatisering og konkurranseutsetting av tjenester. I forbindelse med den streiken som nå er, har vi fått meldinger fra Helsetilsynet der de viser med all tydelighet hva det er privatisering fører til. Det fører til at man har et lønnsnivå som ligger langt under det det offentlige kan tilby. For hva skulle de ellers konkurrere på? Det fører til at anbudene er så lave at de ikke overhodet kan ha nok stillinger, slik at de ved sykdom og i vanlige helgevakter er så tynt bemannet at det går ut over liv og helse. Flere kommuner i prosessen har ikke engang vært klar over at de har ansvaret for driften i de private institusjonene. Ansvarsfraskrivingen, nivået på lønn og bemanning forteller jo sitt om hvorfor det lønner seg å konkurranseutsette. Og det er oppskriften. Jeg må si at det er SV rykende uenig i. Her skal altså tusenvis av underbetalte damer slite helsa av seg for å gi gamle folk et minimum av omsorg og pleie, fordi regjeringspartiene og Fremskrittspartiet synes det er viktigere med skattelette. Ja, vi betakker oss. SV har også i mange år foreslått en spesiell ordning for ressurskrevende brukere av kommunale helsetjenester. Vi ønsker å løfte dem ut av rammene og legge dette over på en spesiell tilskuddspost. De skal ikke behovsprøves fra år til år. Nå har ministeren, uten et ord til Stortinget, krevd en økt egenandel på opptil 700 000 kr for kommunene, og det betyr etter mitt regnestykke at kommunesektoren bare på denne ene lille regneoperasjonen har fått en ekstrautgift på en halv milliard. Så til hvordan det ellers står til i kommunene, og eksemplene er mange. I Engerdal, f.eks., må de stenge rådhuset, låse døra, og likevel har de ikke penger nok. Eller de må stenge to barneskoler, hvorav den ene er en samisk skole, og barna må busse i timevis. Det hjelper ikke med frihet til å disponere midlene friere hvis det ikke er noen å samordne seg med i mils omkrets. Og da sier ministeren, når hun blir konfrontert med det, at ifølge indikatoren har de penger nok. Men det er altså ikke indikatoren vi snakker om, vi snakker om levende barn, som skal ha et skoletilbud. Og hvis kartet ikke stemmer med terrenget, så er det antakeligvis terrenget som er riktig. Så kan en jo spørre: Jeg har fått en artikkel inn på bordet mitt i dag. Der står det at det blir jul i Gulen likevel – Gulen er en tilsvarende kommune. De har nå ekstraordinært fått 7,5 mill. kr av ministeren. Vi unner dem de pengene av hele vårt hjerte. Men hva i all verden er det som er forskjellen på disse kommunene? Det fins ikke forskjell på dem. Det er samme problemstillingen. Men her sitter man altså og gir til noen og ikke til andre. Jeg har en mistanke om hvorfor det skjer, men jeg vil velge å la ministeren svare for det først. Så til arbeidsmarkedet. SV ønsker et arbeidsliv som ikke skal ta helsa fra folk. Vi vil at flest mulig skal være i arbeid, og da må vi tåle at noen blir sjuke i blant. Vi må også tåle at noen må ha små stillinger, og at det går an å kombinere arbeid og trygd uten at en mister noe av trygda. Statistisk sentralbyrå og departementet viser at det lønner seg å ha folk på tiltak, da kommer de lettere i jobb. Hva er da klokskapen i at ikke flere skal få den hjelpen, slik at de kommer ut i arbeidsmarkedet raskt? Og hva er klokskapen i å gå løs på dagpengene til de arbeidsløse for at de skal arbeide mer? På den andre siden er skattehullene så store som kratre for dem med mye penger. De kan tjene millioner skattefritt på utbytte av aksjer uten å ha gjort det skapte grann. Men de fattige må få så lite som mulig, for de vil nemlig bare arbeide hvis de blir fattige nok, mens det visstnok er helt motsatt for de rike, etter denne regjeringens logikk. De rike vil bare arbeide hvis de blir rike nok. Dette er vi meget uenige i. Så til slutt: Det er snart jul. Det var det for 2000 år siden også, og da som nå var det ikke plass i herberget til alle. Da som nå var det noen som ikke fikk tak over hodet. Slik er det altså i rike Norge i år 2002. Det er 6 200 mennesker registrert bostedsløse i Norge. Det er få ting som gjør meg så opprørt som det, det er få ting som smaker så lite av velstand og rikdom som det. Dette er mennesker som aldri, aldri vil kunne skaffe seg den millionen det er i egenandel for å kunne kjøpe seg en bolig sjøl. De vil aldri få lån. Dette vil være slik helt til vi greier å skaffe dem et sted å bo med rimelig husleie. Da har de en mulighet til sjøl å reise seg opp og stå på egne bein hvis de får seg en jobb. Det kan altså bare løses politisk, og det kan løses politisk fordi det er en fysisk ting. En bolig kan vedtas, den kan bygges. Dette synes jeg er noe av den største skammen i Velstands-Norge.