Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-02-18:
Interpellanten sier i sitt innlegg at selv om Norge har et helsevesen i verdenstoppen, plikter vi jevnlig å debattere viktige utfordringer når det gjelder alvorlige folkesykdommer. Det er jeg helt enig med ham i. Det er slik at kreftsykdom fremdeles er en stor trussel for folks helse. Vi ser også en økning i antallet krefttilfeller knyttet til at vi stadig blir eldre, og det stiller oss overfor nye utfordringer i årene som kommer. Da Stortinget vedtok forskningsmeldingen, Klima for forskning, i juni i fjor, var det ett område en samlet kirke-, utdannings- og forskningskomité ville prioritere, nemlig kreftforskning. Komiteen viste til at stadig flere blir rammet av kreftsykdom, og at en tredjedel av befolkningen vil oppleve å få kreft, men at også seks av ti kreftpasienter overlever. Men det vi også vet, er at det er stor variasjon mellom krefttypene, og det er derfor helt sentralt at det forskes intensivt på kreft. Vi satser stort på helserelatert forskning i Norge – også på kreftforskning. Vi har mange svært gode forskningsmiljøer som er robuste og deltar i store internasjonale forskningsprosjekter. Under arbeidet med forskningsmeldingen uttrykte imidlertid Legeforeningen bekymring over det de betegner som dårlig rekruttering av leger til forskning. Det vil, etter Legeforeningens mening, ha store konsekvenser for den kliniske forskningen i Norge. Hvorvidt dette er en problemstilling innen kreftforskningen har jeg ikke oversikt over, men det kan være et moment å ta med seg, da den kliniske forskningen er en viktig del av helseforetakenes bidrag i forskningen. Nær halvparten av alle kliniske studier som legemiddelindustrien gjennomfører i Norge, skjer i samarbeid med helseforetakene. Dette er viktig forskning for alle typer sykdomsbekjempelse, også kampen mot kreft. I denne uka har det vært fokus på en eventuell utvidelse av røykeloven. Mange har reagert svært negativt på det, og det har jeg selvsagt forståelse for. Men som et viktig folkehelsetiltak og kreftforebyggende tiltak er forslaget helt på sin plass. Lederen i Helseundersøkelsen i Nord-Trøndelag, Steinar Krogstad, og hans medarbeidere har tatt til orde for en slik utvidelse lenge. Ja, de har endatil gått lenger og vil ha tobakksforbud i Norge. Nå skjønner jeg at dette ikke lar seg gjennomføre slik på kort sikt, men jeg har merket meg at helseministeren vil legge fram en nasjonal strategi for å få tobakksforbruket i Norge ned. Jeg hilser en slik strategi velkommen. For et par uker siden ble jeg utfordret av studenter ved NTNU i Trondheim. Det var studenter som tverrfaglig jobbet med emnet folkehelse. De ønsket en større debatt om både tobakks- og alkoholpolitikk i Norge velkommen, ikke minst med tanke på å redusere antallet mennesker som blir alvorlig kreftsyke. Jeg håper vi kan få en god debatt om denne delen av det viktige folkehelsearbeidet, selv om jeg vet at den type debatter lett blir en debatt om moralisering og forbudspolitikk. Men om vi skal ta på alvor de utfordringene som ligger der ved at vi stadig blir eldre, og at stadig flere utvikler alvorlig kreftsykdom, så må vi tørre å sette ord på hva det er som er de største truslene mot folkehelsa i dag. Kanskje er det gjennom viktige samtaler og debatter med unge mennesker vi lettest oppnår erkjennelse av faren røyking og alkoholmisbruk representerer. Vi som er godt voksne, har jo som regel mye vi skal forsvare, og da blir det ingen god debatt. Men vi kan ikke unnlate å bruke de kunnskapene vi har om hvordan vi forebygger sykdom. Samtidig skal vi selvfølgelig legge til rette for stadig bedre behandling av kreft og andre alvorlige sykdommer. Til slutt vil jeg si at jeg er svært tilfreds med å delta i to store screeningprogram, nemlig bryst- og livmorhalskreftprogrammene. Det er en viktig debatt som interpellanten reiser om dette tilbudet skal utvides til også å gjelde andre kreftformer. Statsråden sier at det vurderes fortløpende om nye programmer skal settes i gang. Jeg tror det er klokt å nøye vurdere nytten av å sette i gang nye store program, sånn at vi ikke kommer i skade for å bruke masse ressurser på tiltak som ikke har noen betydning for helbredelsen av kreft.