Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-06-17:
Norge er en honningkrukke for organiserte kriminelle. Norge står hjelpeløs overfor overgripere mot barn på Internett. Hvis en narkotikasmugler i dag hadde kjørt over grensen til Sverige med 1 kg heroin i bilen, ville politiet ikke hatt noen spor å gå etter – fordi vi ikke har implementert datalagringsdirektivet, i hvert fall hvis vi skal tro det som ble sagt av tilhengerne av direktivet, inkludert politiet, under debatten i forkant av vedtaket. Jeg tar ordet fordi jeg fortsatt er ganske opprørt over argumentene som ble brukt i debatten. Motstanderne av direktivet ble kalt personvernekstremister av representanter i denne sal fordi de mente at en kontinuerlig masselagring av alle kommunikasjonsdata mellom alle borgere av Norge – i tilfelle vi gjør noe kriminelt – strider mot grunnleggende prinsipper i en liberal rettsstat. Vel, EU-domstolen ga ekstremistene rett. Jeg tok ikke ordet for å hovere, men for å minne om at grunnleggende demokratiske rettigheter blir stadig sjeldnere mistet i krig, men stemt vekk med gode intensjoner gjennom flertallsvedtak i nasjonalforsamlinger. Trygghet og frihet er to verdier som utfordrer hverandre. Men frihet er for meg ikke ytterpunktet i en liberal rettsstat, men selve kjernen. Trygghet er nemlig ikke et selvstendig mål i en rettsstat, men kun et middel for å sikre oss størst mulig borgerlig frihet. Hvis man snur på dette og gjør trygghet til hovedmålet, undergraves først frihetene og dernest selve tryggheten. Selvsagt skal politiets virkemidler for å etterforske terrorisme og alvorlig kriminalitet være effektive. Men disse må fortsatt være proporsjonale i forhold til trusselbildet og ikke underminere det liberale demokratiet som de skal beskytte. Det var dette direktivet falt på i EU-domstolen. Dessuten har rapporter fra EU slått fast at direktivet ikke har ført til flere oppklaringer av alvorlig, organisert kriminalitet eller terrorisme. Men her kan det være nyttig å minne om at norsk politi ville bruke direktivet, som var et resultat av terrorhandlingene i New York, London og Madrid, til å gå også etter fildelere og nettmobbere. Jeg har i dag vært på et veldig godt møte hos statsministeren om hets mot kvinner i offentligheten. Jeg ønsker alle gode forslag velkommen, men selv ikke jeg vil bruke terrorlovgivning for å gå etter barn som mobber andre barn, eller folk som ulovlig deler musikk på nett. På grunn av prestisjen som ble knyttet til DLD-debatten, har vi mistet flere år med konstruktiv debatt om hvilke virkemidler vi faktisk ønsker å gi politiet, f.eks. adgang til å lagre IP-adresser lenger enn 21 dager. Dette er ikke knyttet til direktivet, men noe som kan åpnes for – dersom regjeringen vil. Jeg støtter selvsagt komiteens innstilling til vedtak – å vedlegge forslaget protokollen. Direktivet finnes ikke lenger, heldigvis. Vi kan aldri regulere oss vekk fra enhver risiko for alvorlig kriminalitet i et åpent og fritt samfunn, men vi kan i forsøket på å gjøre det fort komme til å regulere oss bort fra demokratiet som samfunnsform – det har skjedd før. Men vi som var imot direktivet, ønsket en konstruktiv debatt om politiets virkemidler. Kanskje vi kan få til det nå?