Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
I 1913 vedtok Kristiania Arbeiderparti følgende om folkeskolen i Kristiania: «Klasseforskjellen begynder allerede med barneskolen! Vi har kjæmpet og arbeidet mot denne samfundsuhyrlighet. I al retfærdighets navn har vi krævet, at starten dog bør være lik for alle til livets store løp, at ikke noen faa begunstiges fra skolen på de manges bekostning. La vore barn begynde på like linje og under like kaar!» På mange måter er det fortsatt det det dreier seg om: Alle barn og unge skal ha lik rett og lik tilgang til utdanning. Målet må være at hver og en opplever at de får utvikle seg i tråd med egne evner og behov. Utdanningspolitikk skal handle om å gi alle muligheter til utdanning gjennom tidlig innsats og økt kvalitet i hele utdanningsløpet. Tilgang til gratis utdanning er et grunnleggende gode og en grunnleggende forutsetning for et velferdssamfunn, fordi kunnskap er nødvendig for å kunne leve gode liv i et moderne samfunn og for å kunne skape verdiene vi skal leve av. Den offentlige fellesskolen har vært et av de viktigste virkemidlene for å utvikle det norske samfunnet til det vi kjenner i dag, et samfunn der det er små forskjeller mellom folk, og der alle, uavhengig av bakgrunn, har mulighet til å skape et godt liv for seg selv. Jeg vil gjerne takke komiteen og komitésekretæren for et godt samarbeid under behandlingen av denne meldingen. Det har vært et stort arbeid som har vært lagt ned av de ulike fraksjonene. Jeg tror kanskje også vi til tider har opplevd at vi har satt noe korte frister for oss selv, men det har vært utrolig spennende å få lov til å jobbe med en melding som er så bred, og hvor vi har kunnet se sammenhengen mellom de ulike utdanningene og samfunnets behov for disse. Jeg vil også takke alle som har kommet med innspill gjennom høringer, brev, telefoner og på Arbeiderpartiets utdanningsportal. Meldingens hovedmål er å sikre arbeidslivet nødvendig kompetanse i framtiden og gi den enkelte et trygt ståsted i arbeidslivet. Hovedstrategiene for å sikre dette er å redusere frafallet i videregående opplæring, gi tilbud om formell og uformell voksenopplæring og sikre kvalitet og tilgjengelighet til høyere utdanning. Jeg vil si mye om dette, men flere talere fra Arbeiderpartiet vil også utdype partiets syn på de ulike områdene. Denne meldingen klargjør på en god måte ambisjonene Regjeringen har for den samlede utdanningspolitikken. Det er allikevel ikke bare opp til Regjeringen om vi lykkes med å møte samfunnets stadig økende behov for mer og høyere kompetanse. En forutsetning er at alle aktørene på utdanningsfeltene tar de tilstrekkelige og nødvendige grepene. Den omstillingen som vi har sett i norsk arbeidsliv, og som har vart de siste 20–25 årene, vil etter all sannsynlighet fortsette. Norge er allerede det landet i OECD som har den laveste andelen av arbeidstakerne ansatt i yrker som består av enkle, rutinepregede oppgaver, og som ikke stiller krav til utdanning. Bedriftenes evne til å overleve nye endringer vil være knyttet til arbeidstakernes evne til å omstille seg raskt og dermed også til deres kunnskap og kompetanse. Framover vil det være stadig færre jobber i Norge som ikke krever videregående opplæring eller høyere utdanning. De som begynner på skolen i 2012, vil gå ut i et arbeidsliv hvor det ifølge SSB kun vil være 3 pst. som vil klare seg med grunnskole som høyeste utdanning. Når vi samtidig opplever at én av tre ungdommer ikke gjennomfører videregående opplæring, og dermed ikke lykkes med utdanningen sin, er det ikke vanskelig å peke på at dette er en av de mest alvorlige utfordringene samfunnet vårt står overfor. Lav gjennomføring er ikke noe nytt, men det er blitt mer synlig etter Reform 94. Da økte gjennomføringen fra 30 til ca. 60 pst., samtidig som over 90 pst. kom inn i opplæringen. Problemet er allikevel for stort, og det er også blitt mer alvorlig. Vi har fått et økende antall unge på uføretrygd. I september 2009 var 11 250 mellom 18 og 29 år på uføretrygd. Det er en økning på 36 pst. over ti år. I et kunnskapsbasert arbeidsliv er det de med lavest utdanning som står i størst fare for å havne utenfor arbeidsmarkedet. Det er derfor avgjørende at alle fullfører videregående opplæring og settes i stand til å ta videre studier eller gå ut i arbeid. I denne debatten kan det virke som om det er noen som tror det vil være en løsning å gjøre skolen lettere. Høyre skriver bl.a. at de «mener samfunnet må ta konsekvensen av at terrenget ikke stemmer overens med kartet og endre kartet». OECD konkluderer imidlertid med at den store andelen underytere skyldes en skole som i liten grad utfordrer den enkeltes kapasitet. Frafallet skyldes med andre ord ikke at vi stiller for høye krav, men at det er for dårlige opplegg og manglende styringssystemer i utdanningssektoren. Det er altså ikke en løsning å senke teorikravet. Det å ha kunnskap om teori er viktig, men man trenger ikke å lære teori utelukkende gjennom teoretisk arbeid. Vi får bedre fagarbeidere når de kjenner teorien bak det arbeidet de skal utføre. Da settes den enkelte i stand til å ta egne beslutninger under utførelsen av arbeidet, og man blir eier av egen kunnskap. I dag sier åtte av ti faglærte at deres kompetanse gjør det enkelt å søke ny jobb. Jeg mener det er en meget god indikator på at utdanningen som blir gitt, er god. Utfordringen vår er å få alle med. Vi i regjeringspartiene tror ikke at det er elevene som er problemet. Vi har utallige eksempler på skoler og lærere som lykkes med å få opp gjennomføringen, eksempler på elever som lærer, bare de blir møtt på en riktig måte. Lav gjennomføring har ikke én løsning, det er ikke ett problem, og det finnes ingen politisk «quick fix». Det krever innsats fra alle, fra statsråd og departement, utdanningsdirektorat, fylke, skolesjefer, rektorer, lærere, foreldre, men ikke minst også fra den enkelte elev selv. Avgangskarakterene fra grunnskolen er det som har størst betydning. Altså er det som skjer før du begynner på videregående, avgjørende for om du kommer deg gjennom. Mange slutter også fordi de ikke får læreplass. Det er derfor viktig at vi får på plass en strategi for å få flere læreplasser i det offentlige. Forslaget i meldingen om at staten må ta «initiativ overfor alle aktuelle parter for å vurdere å inngå en ny samfunnskontrakt om forpliktelser til å opprette læreplasser», støttes av alle partier utenom Fremskrittspartiet. Det bør også vurderes om det i større grad bør stilles krav om at de som inngår kontrakt med offentlige virksomheter, skal være lærebedrifter. Regjeringspartiene støtter også at det bør utredes en lovfestet rett til lærlingplass. Det er også rart at norske gutter og jenter fortsatt gjør utdanningsvalg og yrkesvalg som fører til et sterkt kjønnsdelt arbeidsmarked. Det er viktig at vi motiverer både gutter og jenter til å velge kjønnsmessig utradisjonelt. Derfor fremmer regjeringspartiene et forslag om dette i dag. Flere jobber allerede godt med dette, og prosjektet Jenter i Bil & Elektro, som er et samarbeid mellom NHO og LO, kan være en mal å se til for andre yrker. Det er mange store utfordringer denne meldingen trekker opp, og som også komiteen adresserer i innstillingen. Vi vil få større ungdomskull, med flere som ønsker å ta høyere utdanning. Dette gir mulighet for å fylle behovet for kompetanse i årene som kommer, men det blir også en utfordring å skaffe nok studieplasser og sikre at utdanningen holder høy kvalitet. Vi har altfor mange voksne som sliter med mangel på grunnleggende ferdigheter, og som har problemer med å mestre hverdagen og delta i samfunnet. Det er alvorlig, når omstillinger i arbeidslivet ofte skjer raskt. Da er det nødvendig å ha gode rammevilkår for livslang læring, og det er viktig at vi fortsetter satsingen på programmet BKA – Program for basiskompetanse i arbeidslivet – og at vi har mange gode studieforbund. Helt til slutt: SSBs framskrivinger viser at vi vil ha et stort behov for mennesker med mellomlang utdanning. Det betyr bl.a. at flere enn i dag bør velge fagskoleutdanning. Fagskole er en god karrierevei etter endt fagbrev eller svennebrev, og tydelige overganger fra fagbrev til fagskole kan også være med på å bedre rekrutteringen til yrkesfag. Vi må også ha ordninger som gjør det lettere å gå over til høyere utdanning etter at man har tatt en fagskoleutdanning, og et styrket samarbeid mellom fagskolene og høyskolesektorene. Det er derfor et poeng at det bør utredes om vi skal ha et system med fagskolepoeng, et system som vil gi kandidatene en ekstra dokumentasjon på oppnådd kompetanse, og som også bør forenkle og føre til en større grad av forutsigbarhet ved opptak til høyere utdanning eller avkorting av studiene. Meldingen og innstillingen gir et godt grunnlag for videre arbeid. Alt slutter ikke her. Jeg takker for samarbeidet igjen og ser fram til at vi i årene som kommer, skal bygge et enda sterkere utdanningssystem for Norge.