trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørn Lødemel (Høyre), 2014-10-06:
Sist torsdag fekk vi høyre den beste trontalen på åtte år. Det var ein trontale med optimisme, framtidstru og vilje til endring. Dette er ei strålande oppfølging av valsigeren til Høgre–Framstegsparti-regjeringa. Det er svært gledelig å sjå at regjeringa allereie er godt i gang med å gjennomføre viktige endringar på mange område for å gjere Noreg til eit endå betre land å bu i, og vi har allereie sett ei handlekraftig regjering. Regjeringa løyser viktige oppgåver i dag for på den måten å ruste Noreg for framtida. Den blå-blå regjeringa baserer sin politikk på tillit til enkeltmenneske, familien og lokalsamfunn og gjer det klart i trontalen at ho vil bruke alle gode krefter for å leggje forholda betre til rette for verdiskaping, gründerar og frivillige lag og organisasjonar. Dette er ein svært fornuftig politikk, som står i sterk kontrast til det som den raud-grøne regjeringa har klart på sine åtte år. Høgre–Framstegsparti-regjeringa har allereie senka skattar og avgifter for vanlege folk og norske bedriftseigarar, nettopp for å styrkje konkurransekrafta og skape trygge arbeidsplasser for framtida. Vi ser også at regjeringa satsar på forsking og innovasjon for å skape ideane og løysingane verda kan leve med, og som Noreg skal leve av i framtida. Eit godt døme på dette er at regjeringa allereie i budsjettet for i år, altså 2014, løyvde 0,5 mrd. kr meir til forsking, ca. 1,5 mrd. kr meir til samferdsle og ca. 1 mrd. kr til skatteletter for næringslivet i forhold til Arbeidarpartiet sitt alternative budsjett. Sist måndag la regjeringa fram lærarløftet, som er ein av bærebjelkane i den nye kunnskapsskulen. Hovudpunkta i lærarløftet er at alle elevar skal møte ein lærar med fordjuping i matte, engelsk og norsk, det skal vere femårig masterutdanning for lærarstudentar, ein skal auke opptakskrava frå 3 til 4 i matte for å kome inn på lærarutdanninga, vidare opptrapping av etter- og vidareutdanning og innføring av forsøksordningar for nye karrierevegar for lærarar. Alt dette er svært bra. I trontalen er det i tillegg vist til mange viktige satsingsområde frå regjeringa. Samferdsle og annan infrastruktur og kvalitet i helsevesenet er viktige stikkord. Ut frå dei signala som er komne så langt, vil det bli spennande å sjå kva som kjem i statsbudsjettet om to dagar. Vår komité har handsama viktige saker som kommunereform og regionreform, i tillegg har Kommunal- og moderniseringsdepartementet allereie staka ut kursen for ei omfattande modernisering av offentleg sektor. Forenkling, fornying med hovudfokus på betre velferdstenester og meir lokaldemokrati blir ei av dei viktigast oppgåvene for Stortinget i åra som kjem. Skal landet vårt bli i stand til å møte framtidas utfordringar, må vi lukkast med dette, og det blir spennande å sjå om opposisjonen vil delta aktivt i dette utviklingsarbeidet, eller om dei vil stille seg på sidelinja også her.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2014-10-06:
Me er eit privilegert folk. Me lever i eit demokratisk, fritt land, i tillegg til at me er eit av verdas rikaste land. Me sit på ei gyllen grein. Utviklinga i landet har vore eventyrleg sidan oljen gjorde sitt inntog med funn på Ekofisk i 1969, som starta oljeeventyret for alvor. Ser me oss rundt i Europa, er det framleis økonomiske utfordringar etter finanskrisa med høg arbeidsløyse, spesielt blant dei unge, og svak økonomisk vekst. Ein kan bli redd og uvel når ein ser kva som går føre seg i Syria og Irak. Me ser bilde og reportasjar som slår oss over ende og er nesten over vår fatteevne. Det er viktig å setje ting i perspektiv. Verda er i endring. Petroleumsverksemda har hatt mykje å seie for den økonomiske veksten i Noreg og for finansieringa av det norske velferdssamfunnet. Når det no er varsla lågare investeringsaktivitet knytt til denne sektoren, gjev det seg raskt utslag i arbeidsplassar og sysselsetjing. I mitt heimfylke, Telemark, fekk vi for september urovekkjande tal frå Nav – ein auke i arbeidsløysa i fylket med 13 pst. i forhold til same periode i fjor. Arbeidsløysa er størst innanfor bygg og anlegg. Ja, me ser litt mørkare skyer på himmelen. Me har eit høgt løns- og kostnadsnivå, og det er derfor viktig at me gjer det me kan for å styrkje konkurransekrafta vår. Regjeringa varslar auka satsing på samferdsel, noko som er utruleg viktig for næringslivet i heile landet. Næringslivet sjølv framhevar samferdselsutbygging som eit av dei viktigaste næringspolitiske tiltaka. Regjeringa har allereie teke grep og redusert planleggingstida på nye prosjekt. Det vil bli bygt veg raskare og meir heilskapleg framover. Det kanskje viktigaste satsingsområdet er kunnskap, vårt viktigaste framtidige konkurransefortrinn. Det vil bli gjennomført lærarløft i form av ei stor satsing på etter- og vidareutdanning av lærarar. Her blir det viktig at skuleeigar og lærarar spelar på same lag. Regjeringa varslar ein offensiv næringspolitikk, som vil stimulere til etableringar, auka investeringar, produktivitet og vekst. Regjeringa ønskjer å endre arbeidsmiljølova for å styrkje konkurransekrafta. I statsbudsjettet i fjor blei arveavgifta vedteken avvikla frå 1. januar 2014, formuesskatten blei redusert, og det blei skattelettar til næringslivet og auka satsing på forsking. Noreg er i endring. Me må vise vilje til omstilling for å møte framtidas utfordringar. Dagens løysingar er i mange tilfelle ikkje svara på morgondagens utfordringar. Eg er glad for at me har ei regjering som viser handle- og gjennomføringskraft i den nye tida me går inn i.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Høgre–Framstegsparti-regjeringa gjer kvardagen enklare for folk flest – ja, attpåtil gir vi folket meir valfridom mellom fleire tiltak. Det fell opposisjonen, og spesielt Arbeidarpartiet, tungt for brystet. I eit samfunn der folk ikkje veit sitt eige beste, er styring frå vogge til grav den einaste løysinga, synest å vere tankegangen i dette miljøet. Det er altså eit problem at folk kan velje mellom tobakk eller vinkvote. Det er eit problem med valfridom innan foreldrepermisjonen, og det er eit problem for den som blir ramma av sjukdom at det er valmoglegheiter. Vidare er ein svært opptatt av likestillingspolitikk. Men når skal folket bli likestilt med politikarar som meiner at dei veit så mykje betre kva som tener den einskilde? Det er inga god løysing at folk blir samla i flokk når dei skal ulike vegar. Derfor er eg glad for å representere ei regjering som har tru på enkeltmennesket – på mora, faren læraren eller lærlingen. Vi er ein opplyst nasjon der folk flest veit sitt eige beste og klarer å ta sine avgjerder sjølv. Denne regjeringa har også stor tru på næringslivet vårt og er opptatt av at vekstaukande skattelette skal gi enkeltbedrifter og næringsdrivande moglegheit til å skape nye arbeidsplassar framfor å la det gå gjennom skattekverna, for så å bli fordelt til verkemiddelapparatet – og så, etter ein omfattande søknadsprosess blir pengane gitt tilbake til bedriftene. Då er det enklare og betre å la bedrifta behalde meir av overskotet sjølv. Og det er noko langt anna enn å gi til dei som har mest frå før. Sist, men ikkje minst, er denne regjeringa si satsing på samferdsel utruleg viktig. På spørsmål til bedriftsleiarar i mitt fylke om kva som er det viktigaste, får vi følgjande svar: samferdselssatsing og framkommelegheit. Det er eit viktig klimatiltak også å sørgje for god framkommelegheit, der vi kan gi fortrinn til dei som vel å bruke nullutslepps- eller lavutsleppsbil – og gjerne innanfor eit kostnadsnivå for folk flest. For i klimasaka, som mange har vore inne på, går vi frå åtte års handlingslamming – uttrykt av enkelte – til handlekraft. Denne regjeringa vil forsterke klimaforliket, vi vil styrkje klimafondet, styrkje fornybaretablering, styrkje energiomlegging og styrkje regnskogsatsing – for å nemne noko. Dette er utover det den raud-grøne regjeringa makta, for den blir nok hugsa for feilslått månelanding.
Hårek Elvenes (Høyre), 2014-10-06:
Trontalen bar bud om en regjering som vil noe for land og folk, men trontalen bar også bud om et folk som ikke skal være seg selv nok. Situasjonen i Syria er dypt alvorlig. Bestialsk terror driver hundretusener av mennesker på flukt. Norge vil hjelpe – vi har en tradisjon for å hjelpe – og vi har stilt opp med 750 mill. kr i humanitær innsats i 2014. Utviklingen i Ukraina har vært en sikkerhetspolitisk vekker. Folkeretten er satt til side, og vi ser igjen betydningen av NATO som sikkerhetspolitisk ankerfeste for Norge. Velgerne ville ved valget i 2013 ha nye ideer og bedre løsninger, og regjeringen leverer. Regjeringen har tatt i bruk privat kapasitet og vil gjennomføre fritt behandlingsvalg for å få ned helsekøen. Arveavgiften er fjernet, men arven fra de rød-grønne hefter fortsatt. I justissektoren er arvegodset av ymse kvalitet. Fengslene er sprengt, soningskøen er lang og vedlikeholdsetterslepet i fengslene er på formidable 4,5 mrd. kr. Det er en rød-grønn arv som denne regjeringen er nødt til å gjøre noe med. Som vanlig lyttet jeg med stor interesse til representanten Støre sitt innlegg. Støre indikerte at Arbeiderpartiet vil støtte kommunesammenslåingene, og at Arbeiderpartiet ser fram til en sak om ny politistruktur. Det lover bra. Norges befolkning får nemlig ikke et så godt politi som pengebruken skulle tilsi. Det er altfor store forskjeller mellom politidistriktene hva gjelder oppklaring, operativ evne og forebygging. Å sprøyte mer penger inn i dagens politistruktur uten å gjøre noe med organisasjonen, vil ikke være ansvarlig av dette stortinget. Regjeringen vil at befolkningen skal få det politiet de fortjener – et synlig og kompetent politi som raskt er på pletten når situasjonen krever det, og et politi som oppklarer flere saker enn i dag. Vi ser fram til at Arbeiderpartiet også tar ansvar for dette. Gjørv-kommisjonens konklusjoner står fortsatt ved lag.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Mye kan sikkert sies om dagens trontaledebatt og om uenigheter og enigheter i denne sal, men angrepene på dagens regjering og den kursen som regjeringen har trukket opp, har vært som en laber bris fra de rød-grønne. Arbeiderpartiets leder var ikke enig i regjeringens satsing på å ta i bruk hele helsetilbudet i landet, både det offentlige og det private. Som vanlig var ideologien viktigst og ikke hensynet til alle dem som befinner seg i en eller annen form for helsekø, en helsekø som for øvrig økte i den perioden de rød-grønne styrte landet. Videre tok Gahr Støre til orde for å ruste opp kollektivtrafikken og trafikkavviklingen i og rundt våre største byer. Men Gahr Støre sa samtidig at Arbeiderpartiet ville forholde seg tro til de økonomiske rammene i Nasjonal transportplan. Ergo vil det bli mindre bygging av infrastrukturen i distriktene, for hevder man mer satsing på det ene, vil det få konsekvenser for det andre så lenge de økonomiske rammene fra Arbeiderpartiet ligger fast. Verden og Norge befinner seg i omstilling. Skal Norge makte å lede an i en bærekraftig utvikling, er det nødvendig å kunne bli mer effektive, høyne vår konkurranseevne samt redusere kostnadsnivået – en svært viktig del av hvordan vi vil kunne tilnærme oss dagens og morgendagens utfordringer. Ett eksempel er at vi har et veldig stort byråkrati, et annet er innen olje og gass og vår offshorevirksomhet. Mange har forsøkt å etablere sannheter som at olje- og gassressursene vil gå tomme innen 2050. Men etter de siste års funn av olje og gass gjennom fracking-metoden i USA og Canada, er det helt tydelig at verden vil ha mer enn nok olje og gass de nærmeste 150–200 år. I tillegg vil Brasil bli en stor eksportør. Fracking onshore har en langt lavere kostnadspris enn norsk offshorevirksomhet har i dag. Vi ser at marginene vil bli mindre, og at feltene må bli større om de skal kunne bli tatt i bruk. Nøkkelordet nok en gang er vårt kostnadsnivå. Hvis vi som nasjon skal møte internasjonal konkurranse, må vi gjøre noe med det. I så måte har regjeringen helt rett: Omstillinger, endringer og styrking av vår konkurranseevne i en globalisert verden vil bli særdeles viktig i kommende periode.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Eit av dei største samfunnsproblema me har, og ei av dei mest alvorlege sakene på justisfeltet er vald i nære relasjonar. Dette er grov kriminalitet og må framleis prioriterast høgt. Vald i nære relasjonar er i tillegg til å vere grov kriminalitet eit svært viktig likestillingstema som krev ein aktiv og moderne likestillings- og familiepolitikk. Statsministeren, finansministeren, familieministeren og justisministeren har alle sagt at kampen mot vald i nære relasjonar har høg prioritet. Det gjev meg store forhåpningar om at dei vil levere med ei skikkeleg satsing på dette feltet i budsjettet som kjem. Framstegspartiets Ulf Leirstein har anten følgt veldig dårleg med eller så ønskjer han å svartmåle den sterke satsinga den førre regjeringa hadde på dette området når han seier at venstresidas politikarar berre snakkar om dette i festtalar. Det fell på si eiga urimelegheit, men eg ser fram til at Framstegspartiet skal handle på dette feltet. Då justisministeren delte ut den førre regjeringas 50 mill. kr til forsking på vald i nære relasjonar, kalla han det eit taktskifte. Statsministeren har framheva arbeidet med vald mot kvinner og barn som den viktigaste kvinnesaka i sin 8. mars-tale, mens Siv Jensen trekte fram kampen mot tvangsekteskap og kjønnslemlesting. Til saman gjev dette oss ein god grunn til å ha store forhåpningar til det første justisbudsjettet som Anders Anundsen sjølv har teke hand om. Me er spente på å sjå om han følgjer opp. Eg er glad for at den førre regjeringas handlingsplan mot vald i nære relasjonar har brei politisk støtte. Som kjent fekk Arbeidarpartiet fleirtal her i Stortinget i år for å styrkje barnehusa – det forpliktar. Statsråd Solveig Horne har ved fleire anledningar lova å vere ein minister for barnehusa. I motsetnad til partifelle Ulf Leirstein rosar statsråd Horne ofte det arbeidet den førre regjeringa la ned på dette området. Eg reknar med at løftet frå Horne er gjeve i dialog med både justisministeren, statsministeren og resten av regjeringa. Dei har i så fall full støtte frå Arbeidarpartiet for dette. Når det gjeld debatten i dag, kan eg ikkje unngå å nemne at eg høyrde at hat blei nemnt frå talarstolen. Me kan kanskje her tenkje på ulike settingar som ein kan setje følelsen hat inn i, men me brukar ordet sjeldan. Eg må berre seie at det er påfallande at i årets store trontaledebatt blei hat brukt om bompengar. Eg forstår at misnøya mot dette er stor i Framstegspartiet. At dei lova å fjerne alle dersom dei kom til makta og ikkje greide det, er eit faktum. Eg kan skjøne at ein kan mislike det, men å hate det – av alle tenkjelege ting eg kan kome på at eg hatar, kan eg ikkje seie at bompengestasjonar gjev meg den følelsen. Eg vil seie som kollegaen min, Solveig Sundbø Abrahamsen frå Høgre i Telemark, sa i sitt innlegg, at det er viktig å setje ting i perspektiv, og eg oppmodar Høgre om å minne regjeringskameraten Fremstegspartiet på det innimellom.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-10-06:
Den sikkerhetspolitiske situasjonen i Europa, der flere alvorlige konflikter preger våre nærområder, har blitt en kraftig vekker for Norge, EU og NATO. Vi er blitt minnet om at fred og stabilitet i Europa ikke kan tas for gitt. I konfliktbildet er det våre grunnleggende samfunnsverdier som trues: demokrati, menneskerettigheter, rettsstaten og folkerettens prinsipper. Norsk utenrikspolitikk starter i Europa, der våre venner, naboer og viktigste handelspartnere befinner seg. Det er derfor betryggende og vesentlig for Norge og våre interesser med den vekt regjeringen nå legger på samarbeidet med våre nærmeste allierte, på det verdifellesskapet som er i Europa. Regjeringen har staket ut en ny og historisk ambisiøs kurs som innebærer en mer aktiv europapolitikk. Opprettelsen av en egen ministerpost med ansvar for koordinering av EU/EØS-saker har vist seg å være et strategisk svært viktig grep i så måte, for også norsk innenrikspolitikk påvirkes stadig mer av hva som skjer i Europa. EU-regelverk påvirker alle områder av norsk politikk og samfunnsliv. På områder som klima og miljø, energisikkerhet, forskning og innovasjon utvikler EU en ny politikk av stor betydning for Norge. Å ivareta våre interesser knyttet til EU- og EØS-saker bedre ved å komme tidligere inn i prosesser av betydning for Norge sikrer gode betingelser med EØS-medlemskapet, og tilgangen til det indre marked er avgjørende for næringslivets konkurransevilkår, verdiskaping og arbeidsplasser i Norge, i dag og for framtidas velferd. Regjeringen er også offensiv i arbeidet med å avklare de konsekvenser forhandlingene mellom EU og USA om en ny handelsavtale, TTIP, vil kunne få for Norge. Samtidig utvikler EU seg og framstår som en stadig mer betydningsfull aktør i utenriks- og sikkerhetspolitikken. Mange av de viktige debattene knyttet til Ukraina finner f.eks. sted nettopp i EU. De sanksjoner EU har innført mot Russland, skjer i forlengelsen av dette. Norge har tatt selvstendige beslutninger om tiltak, men på samme grunnlag som EU – Russlands handlinger må få konsekvenser. Samtidig berører tiltakene som er innført, norske eksportrettede næringer. Regjeringen er i tett dialog med berørte bransjer om hva de tiltakene innebærer. Selv om situasjonen oppleves som krevende for flere, vil konsekvensene av ikke å stå opp for folkeretten kunne bli langt mer alvorlig. Vi må vise at Norge, sammen med våre partnere og allierte, står sammen mot brudd på internasjonal lov og rett. Jeg er tilfreds med at regjeringen vil samarbeide videre med EU og EU-land om tiltak, men et sterkt NATO vil naturligvis fortsatt være selve grunnpilaren i den norske forsvars- og sikkerhetspolitikken.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
La meg også først av alt få lov til å rette en gratulasjon til NTNU og Moser-paret, ikke bare for selve Nobelprisen, som i seg selv selvsagt er en enorm bragd, men også for alt det arbeidet og all den forskningen som ligger bak det, og som skal komme i årene framover. Dere og mange, mange andre forskere og forskningsmiljøer gjør oss kry og stolt, og det viser at det nytter å satse på utdanning og forskning også i et lite land som Norge. Trontalen i år har på mange måter vært forskjellig fra tidligere års trontaler. Mens mange av de foregående års trontaler har vært preget av lite politikk og kanskje lite visjoner, har man dette året satt en ny standard. Det tror jeg har gjort at debatten i ettertid kvalitativt har blitt bedre fordi det er mer politikk å diskutere. Skal vi klare å gjenskape flere Moser, er vi nødt til å satse på kunnskap. Skal vi ruste velferdssamfunnet for framtida, er vi nødt til å satse på kunnskapssamfunnet i dag. Vi står overfor mange reformer i offentlig sektor i årene som kommer. En av disse reformene er i høyere utdanning, universitets- og høyskolesektoren. Om noen år vil vi ha færre institusjoner enn det vi har i dag, og det tror jeg er fornuftig. Men det er ikke slik at kartet tegnes først, for deretter å komme med innholdet. Først må man sette kvalitetskravene, og så kommer strukturen etter det. Et eksempel på dette innholdet er omleggingen av lærerutdanningen. Strenge inntakskrav og det å gjøre lærerutdanningen til en femårig masterutdanning vil ha noe å si for strukturen i høyere utdanning sammen med mange andre tiltak. Slike saker er alltid vanskelige. Dragkamper mellom institusjoner og regioner som kjemper en kamp for seg og sitt, gjør ofte at debatten sporer av og at vi glemmer hva det viktigste målet er. Det er ikke sånn at et lite land som Norge kan satse mye på alt overalt. Derfor tror jeg det i bunn og grunn er sammenfallende interesser mellom institusjoner, regioner og nasjon. Det tror jeg er viktig å huske på når debatten tar til, mer spesialisering, mer spissing og økt trykk på kvalitet vil ruste Norge for framtida. Det som ikke så mange har nevnt i denne debatten, er langtidsplanen for forskning som kommer sammen med statsbudsjettet. Den er det knyttet store forventninger til, også utenfor dette hus. For å nå 3 pst.-målet må vi investere flere offentlige kroner i forskning, men minst like viktig er det å stimulere det private og næringslivet. Skal vi øke returandelen i Horisont 2020, verdens største forskningsprogram, må vi legge til rette for at flere kan konkurrere på like vilkår med sine europeiske partnere og konkurrenter.
Laila Davidsen (Fremskrittspartiet), 2014-10-06:
Gjennom årets trontale viser regjeringen en tydelig politisk retning og er offensiv med tanke på å levere det man har lovet. En målrettet satsing på videreutvikling og tilrettelegging av norsk næringsliv er nødvendig, det er etterlengtet. I Norge har vi alle muligheter dersom vi selv velger å ta dem. Vi kan gjøre i tide alle de grep som er nødvendig for å ivareta et næringsliv som gjør oss i stand til å vokse som samfunn, og som gjør oss i stand til å ivareta de velferdsordningene vi også skal ha i framtida. Derfor er det helt avgjørende at det nå legges til rette for bedre rammebetingelser for næringslivet i hele landet. Et grep som vi vet virker, er god og forutsigbar infrastruktur. I dag har vi for mange flaskehalser til at næringslivet som er langt fra markedene, skal kunne transportere sine varer med god flyt og på en rask og sikker måte. Dette har denne regjeringen sett og tar nå grep for å forbedre den situasjonen. Etter mange år med økt etterslep på både investeringssiden og vedlikeholdssiden på norske veier ser vi et taktskifte, og det er et taktskifte som er helt nødvendig av flere grunner. Det ene er trafikksikkerhet for alle som ferdes langs veiene våre. Dagens bilde er ikke godt nok, vi har faktisk en rekke veier som går under kategorien «i kritisk stand». For nasjonen Norge kan ikke det være akseptabelt. Den økte satsingen på infrastruktur og samferdsel vil også sikre konkurransekraften i det norske næringslivet, ikke minst ute i distriktene. Vi har stor verdiskaping rundt omkring i hele landet, og det skal vi fortsette å ha, og vi skal videreutvikle det. Derfor er jeg glad for at det nå er fullt fokus på å gi alle landsdelene mulighet til å utvikle både fornybare og ikke-fornybare ressurser, slik at arbeidsplasser og verdiskaping blir opprettholdt og videreutviklet over hele landet. Mulighetene ligger der, vi har ventet lenge nok på å ta dem i bruk. Høyre gikk til valg på å skape trygge arbeidsplasser og å forbedre dagens infrastruktur. Jeg er veldig fornøyd med at årets trontale så tydelig bekrefter at valgløftene følges opp.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
På vegne av stortingsrepresentantene Tove Karoline Knutsen, Ruth Mari Grung, Freddy de Ruiter, Audun Otterstad og meg selv har jeg gleden av å framsette forslag om å unngå rolleblanding i helsetjenesten.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Vi har ved flere anledninger gitt uttrykk for at det er forskjell. Ideelle har et eget særpreg, de har en verdi som de tar med seg inn i dette, som handler om nonprofit. Når det gjelder konkurranseforholdene, er det også forskjell på ideelle, som på mange områder kanskje består av bare én enhet og ikke har disse konsernene i ryggen som vi kanskje ser på noen andre områder når det gjelder private kommersielle. Så ja, det er forskjell på ideelle og private kommersielle.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Samarbeidsavtalen mellom de fire partiene handler også om å ha tillit til hverandre og tillit til at de svar som gis, følges opp med praktisk handling. Jeg vil referere til et svar som undertegnede fikk av statsråd Horne i spørretimen 15. januar. Der sier Horne: «Det jeg lover er at denne regjeringen ønsker å spille på lag med de ideelle organisasjonene og den ideelle sektoren. Derfor ønsker regjeringen å videreføre samarbeidsavtalen med de ideelle organisasjonene.» Det er et veldig klart og tydelig svar, og den tilliten må vi kunne ha til regjeringen at de følger opp det de sier her i Stortinget. Skulle det vise seg at det kommer et helt annet svar og en helt annen innstilling, er det kort vei fra ord til handling også her på Stortinget.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Representanten Lundteigen har helt rett. Det har – og det vil få – konsekvenser også for denne sektoren – for ideell sektor. Det skal implementeres i 2016. Vi må bruke den tiden vi har nå for å gjøre det vi kan for å skape forutsigbarhet for den ideelle sektoren, gjennom å innføre en ny samarbeidsavtale som har en varighet som skaper forutsigbarhet. Når dette direktivet blir implementert, har det ikke tilbakevirkende kraft, så nå må vi bruke den tiden vi har for å skjerme ideell sektor, slik Kristelig Folkeparti har tatt til orde for tidligere, og som vi også tar til orde for nå.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Som en midlertidig løsning skal man altså nå lage en samarbeidsavtale med 14 måneders varighet for ideell sektor. Hva slags forutsigbarhet ligger til grunn når man nå skal framforhandle en avtale av så kort varighet? Det tror jeg nok også at mange innenfor ideell sektor setter spørsmålstegn ved. Det andre spørsmålet er: Hvorfor benytter ikke statsråden seg av muligheten man har til å framforhandle lengre avtaler, slik man har gjort innenfor russektoren? EU-direktivet skal implementeres 1. februar. Det har ikke tilbakevirkende kraft. Det betyr at vi kan benytte anledningen nå til å lage avtaler av lengre varighet, som skaper en forutsigbarhet, og som gjør at også ideell sektor kan få tid til å tilpasse seg det nye direktivet.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Jeg har bare lyst til å følge opp det som var poenget mitt i replikken til statsråden: Hvorfor benytter man seg ikke av det handlingsrommet som ligger der? Som sagt er det slik at det nye EU-direktivet ikke har tilbakevirkende kraft. Hvorfor gjør man ikke det samme som man gjorde innen helse- og rusomsorgen, da man framforhandlet avtaler på seks års varighet? Hvorfor man ikke benytter anledningen til det også når det gjelder denne sektoren, har jeg veldig vanskelig for å forstå. Man snakker om en utredning og en ny avtale med 14 måneders varighet. Men man vet jo ingenting, for det har ikke kommet noen signaler om hva som skjer etter de 14 månedene. Vi venter på en utredning, men vi vet ingenting om hva som kommer fram av den utredningen. Jeg forstår ikke hvorfor man ikke bruker det handlingsrommet man har. Som sagt: Det nye EU-direktivet har ikke tilbakevirkende kraft. Det har man forstått på helsesektoren. Jeg forstår ikke hvorfor man ikke kan utnytte det handlingsrommet når det gjelder barnevernsektoren. Dette er ikke slik som representanten Tønder sier, at man skal velge noen litt framfor de andre. Noe av hovedpoenget, og det er det mange som har kommet inn på i denne debatten, er at det er ikke fair konkurranse mellom ideell sektor og offentlig og kommersiell sektor. Man peker på pensjonskostnader. Derfor trenger vi skjermede anbudsrunder for ideell sektor, for at den i det hele tatt skal kunne være med i en reell konkurranse. Men hovedpoenget mitt i dette innlegget er: Hvorfor benytter man seg ikke av det handlingsrommet man har? Jeg er bekymret for hva slags signaler vi nå gir dersom også punkt nr. 2 i innstillingen skulle bli nedstemt. Jeg håper at Stortinget kjenner sin besøkelsestid, slik at vi ikke gjør grep nå som kan føre til at store deler av ideell sektor må se seg nødt til å avvikle. Jeg håper statsråden kan gi et noe mer utfyllende svar enn det jeg fikk i replikkordvekslingen, for det ble ikke sagt noe om hva som skjer etter 14 måneder. Vi venter bare på en utredning som vi ikke kjenner konklusjonen på.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Representanten Grande hadde også en liten visitt til Kristelig Folkeparti. Han mente at vi hadde et «forklaringsproblem». Jeg har prøvd å gi uttrykk for hvorfor vi velger å stemme slik vi gjør i denne saken. Vi har fått forsikringer – både fra landets statsminister og fra statsråd Horne. Den samme forsikringen har også Virke fått. I sin høringsuttalelse skriver Virke at de har fått bekreftet i møtet med regjeringens kontaktutvalg 19. februar at regjeringen vil følge opp samarbeidsavtalen, og at det er næringsministeren som har hatt ansvaret for dette. Det er noe med det å ha lite grann tillit til at regjeringen følger opp det de sier til organisasjonene der ute, men også til hva de ytrer i denne salen, og til hva de svarer i brevs form på spørsmål vi har. Jeg har tillit til at samarbeidsavtalen vil fortsette, men jeg er skuffet over at man ikke benytter det handlingsrommet man har, til å kunne sikre ideell sektor en langsiktig avtale. Man velger å skyve dette foran seg fordi man skal utrede et eller annet. Det skuffer meg. Derfor stemmer vi for forslag nr. 2 i dag. Jeg tror ikke det er noen tvil om hva Kristelig Folkeparti mener i denne saken. Dette er noe vi har kjempet for, også i forrige periode. Det har jeg lyst til å minne representanten Grande på, for det var en tid da heller ikke de rød-grønne helt klarte å se forskjell på private og ideelle. Det kom et skifte, og ja, det kom en ny avtale i 2012, men det var en ganske bratt og lang læringskurve før også de rød-grønne partiene kom dit hvor de er i dag. Kristelig Folkeparti har hatt det samme budskapet hele tiden.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Gode permisjonsordninger er viktig for både mor og far, og for at de skal kunne kombinere omsorg for små barn med yrkesaktivitet, og foreldrepengeordningen sikrer at en av foreldrene kan være hjemme med barnet i barnets første leveår. Jeg har lyst til å si at jeg håper vi kommer dit en dag, der det å øremerke uker til far og til mor ikke lenger skal være nødvendig. Jeg håper at likestillingen, også i arbeidslivet, kan komme så langt at både mor og far tar ut permisjon og blir møtt med respekt for det i arbeidslivet og i hjemmet. Skal vi kunne snakke om reell valgfrihet i familiene til hvordan man skal organisere permisjonstiden, tenker jeg at det først er når det er full likestilling, at denne valgfriheten er reell. Men jeg håper som sagt at vi kommer dit en dag, der det å øremerke uker til enten mor eller far skal være unødvendig. Men vi er ikke der ennå. Så har jeg bare lyst til å minne litt om historien her. I forrige periode var Høyre og Fremskrittspartiet opptatt av at man ikke skulle øremerke i det hele tatt. De ville fjerne den muligheten. Kristelig Folkeparti var ikke enig i det. Jeg er veldig glad for at vi i samarbeidsavtalen fikk på plass en ordning som gjør at vi fortsatt øremerker ti uker til far og ti uker til mor, for jeg tror at det er nødvendig. Nå skal ikke jeg hovere over Kristelig Folkepartis program, men det er faktisk Kristelig Folkepartis program som ble vedtatt, og det var viktig for oss. Jeg er glad for at vi, som sagt, i samarbeidsavtalen fikk dette på plass, og at Høyre og Fremskrittspartiet viderefører en øremerking som jeg tror er helt nødvendig. Så er det helt klart at vi er nødt til å ha fleksible ordninger for å sikre at familien har en valgfrihet og mulighet til å organisere hverdagen slik de ønsker det. Jeg tenker også at en politisk detaljstyring av familiene ikke er til familiens beste. Vi tror at familiene selv vet hva som er best for dem og deres barn, og at de tar gode valg for sin familie. Samtidig vil jeg peke på at det er mange menn som fortsatt beskriver en forventning om at menn tar mindre permisjon enn kvinner, og at mor dermed tar mesteparten av permisjonen utover kvoten forbeholdt far. Derfor mener vi at fedrekvoten fortsatt er et nødvendig virkemiddel for å sikre at far får mer tid sammen med barnet, og at ti uker forbeholdt hver av foreldrene sikrer dette samtidig som valgfriheten ivaretas. Jeg håper, som sagt, at vi en dag kommer dit at dette er unødvendig, at likestillingen kommer så langt både i hjemmet og på arbeidsplassen. Vi er ikke der nå, men det er først når vi er der, den reelle valgfriheten oppleves som relevant i familiene.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg tviler ikke på statsrådens ambisjoner på vegne av de aller yngste barna og deres familie, men jeg vil samtidig uttrykke utålmodighet med tanke på å sikre et godt tilbud til disse familiene og disse barna, slik at vi unngår det som er situasjonen noen steder i dag, nemlig at man må stå og vente i kø til det blir ledig plass i de offentlige institusjonene. Det handler om å bruke de virkemidler vi har, og å bruke de tiltakene som fins. For som statsråden og jeg er helt enige om, er dette med tidlig innsats uhyre viktig også med tanke på barnets utvikling senere i livet. Derfor er jeg utålmodig, og jeg håper at vi kan komme fram til en helhetlig politikk på dette området rimelig raskt. Jeg synes at statsråden også må ta med seg inn i dette arbeidet det signalet som Bufdir ga i 2012, med en klar anbefaling om å øke bruken av slike sentre for å kunne utrede bedre og ta riktige avgjørelser for barnets framtid. Også de var inne på at man bør vurdere å lovfeste dette tiltaket. Så forstår jeg at statsråden i påvente av en slik utredning ikke kan ta stilling til det nå, men jeg håper at statsråden vil vurdere det nøye. Ved en lovfesting sikrer vi også disse barna på en helt annen måte enn det vi gjør nå, hvor det er budsjettene til enhver tid som avgjør om man har råd til å kjøpe plasser, også ideelle. For som statsråden var inne på, er det slik at det har en økonomisk side, og Bufdir har fått pålegg om å gå i balanse. Vel, da får dette være også et budsjettspørsmål i tiden framover. Det viktigste er at vi sikrer at vi har tiltak som gjør at vi kommer tidlig inn der det er bekymring for at barnet opplever omsorgssvikt. Disse sentrene har en spesialkompetanse som vi ikke kan forvente at kommunene skal bygge opp. Vi har tiltakene, spørsmålet er bare om vi er villig til å bruke dem. Det er det som på mange måter er utfordringen som jeg kommer med i denne interpellasjonen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Jeg vil takke for en god debatt, takke for mange gode, viktige innlegg. Jeg tror nok at disse innleggene også må tolkes som et veldig tydelig signal til statsråden om at her har vi forventninger. Jeg synes statsråden også har gitt uttrykk for at dette er et område hun vil ha sterkt fokus på i tiden framover. Det er blitt sagt mange kloke ting. Utgangspunktet er nettopp dette at en god barndom varer livet ut. Barn som opplever å leve i en familie der omsorgen ikke fungerer, må få hjelp tidlig. Rett hjelp til rett tid er et stikkord som både barnevernstjenesten og disse tiltakene må jobbe etter. Så er jeg helt enig med representanten Sonja Mandt, som også trekker inn dette med helsesøstertjenesten – at det er en viktig tjeneste å bygge ut. De er viktige lytteposter der ute som også kan fange opp mange ting. Dette viser jo – jeg synes Sonja Mandt egentlig peker på det – at innenfor dette området er det sånn at alt henger sammen med alt. Jeg er helt enig i at vi må ha et fortsatt fokus på å styrke helsesøstertjenesten, både på helsestasjonene og i skolene. Ellers har jeg forventninger, som sagt, etter å ha hørt denne debatten. Jeg synes det er litt trist at ikke flere partier enn de som har deltatt, har deltatt i denne debatten. Det var et stort trøkk på komiteens første sak. Jeg hadde egentlig forventet at det også ville være det på denne saken. Men dette er noe vi vil komme tilbake til, og jeg er veldig spent på den utredningen som foregår. Jeg har registrert at det ikke er veldig mange som har tatt til orde for det samme som det Kristelig Folkeparti har gjort, nemlig å lovpålegge den oppgaven, men jeg har skjønt på statsråden at dette er noe hun vil vurdere i forbindelse med denne utredningen. Jeg håper også flere partier vil være med på å se på det. Det vil være med på å sikre disse tiltakene på en helt annen måte enn dersom det bare er opp til ethvert årsbudsjett å avgjøre om man kan bruke disse tiltakene eller ikke. Så er det ikke et hovedpoeng her å gjøre dette til en kamp mellom offentlige og ideelle organisasjoner. Det er tiltakene som er viktige her. Jeg håper at vi skal kunne sørge for å sikre disse tiltakene også i tiden framover.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
Regjeringspartiene opphever i sine merknader skillet mellom kommersielle og ideelle. Hva tenker Kristelig Folkeparti om det? Mener Kristelig Folkeparti at det er forskjell på kommersielle og ideelle?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2014-05-20:
I samarbeidsavtalen var formålet at ideelle virksomheter skulle kunne prioriteres i egne anbudsrunder, men i budsjettinnstillingene til årets statsbudsjett kan vi lese at flertallet sier at all god kapasitet i barnevernet skal brukes uten at det legges inn premisser om at ideelle skal prioriteres. All god kapasitet må bety at det ikke skal finnes ledig kapasitet i noen barnevernsinstitusjoner. Kan statsråden forsikre at hun har fulgt opp Stortingets føringer, og at eventuelle ledige plasser kun er de som ikke er definert som gode?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Ut fra innstillingen og det som regjeringen har lagt på bordet i behandlingen av denne saken, er det veldig vanskelig for oss i SV å forstå hvorfor Kristelig Folkeparti ikke støtter forslag nr. 1. Det er nemlig ingenting annet enn løse svar og forhåpninger regjeringen har å komme med når det gjelder å videreføre avtalen med de frivillige, mens de er veldig tydelige på at de føler seg bundet på hender og føtter av EØS-avtalen og sin egen fortolkning av de reglene som er kommet. Er det slik at Kristelig Folkeparti er bundet gjennom samarbeidsavtalen til ikke å stemme for dette, når de så åpenbart er enig i det som er forslag nr. 1?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
SV er mest opptatt av uforutsigbarheten for ungene. Barnevernsbarna har bedt oss om ikke å bli satt ut på anbud. Det er det aller viktigste for oss. Men hvis det nå er slik at Høyre er enig i at det i hvert fall må stilles samme krav til alle som skal drive med barnevern, er det da slik at Høyre vil støtte SV når vi kommer til å legge inn krav om stopp i utbytte og krav om samme lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår, enten det er snakk om privat, frivillig eller offentlig sektor?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Det er barna det gjelder, og barna sier at de vil ha et trygt tilbud og ikke vil på anbud. Derfor jobber SV for at man skal bruke mindre anbud, og at man skal bygge opp gode, mangfoldige tilbud i offentlig sektor og samarbeide med frivillig sektor – som vi har gjort – nettopp fordi her må det være barnas interesser og ikke det at noen kan ta utbytte av dette, som må være i bunnen. Det håper jeg virkelig det også er for Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet tror ikke på oss. De burde kanskje sette seg inn i hva Frivillighet Norge selv sier om dette: De kommer til å bli konkurrert ut og vil forsvinne. Det ser ikke ut til å bekymre representanten fra Fremskrittspartiet. Men når man nå snakker om at alle skal behandles likt, er det da slik at Fremskrittspartiet vil støtte SV når vi nå kommer til å fremme forslag om at det skal være like pensjons-, lønns- og arbeidsvilkår, enten man jobber i offentlig sektor, i frivillig sektor eller i privat sektor, for dem som skal levere barnevernstjenester?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Jeg må si jeg sliter med hvorfor ulike partier her ikke mener at man skal bygge opp det mangfold og det kvalitetstilbud som disse barna trenger, i offentlig sektor og frivillig sektor, slik at barna slipper å få hjemmet sitt på anbud. Det er SVs mål at vi får det til. Men når representanten for Venstre nå sier at hvis ikke regjeringen ordner opp med dette, at det går galt, så skal Stortinget komme på banen, da ber jeg representanten merke seg om han ikke tror det som Frivillighet Norge i dag skriver, at «endringen regjeringspartiene foreslår vil rasere det ideelle velferdstilbudet i løpet av få år. Da blir det ikke mer mangfold, men mindre». Da er det frivillige tilbudet borte. Er ikke representanten fra Venstre nå interessert i at vi får på plass et regelverk slik at lønns-, pensjons- og arbeidsvilkår blir likt enten man er i offentlig, privat eller frivillig sektor på disse områdene, slik at vi unngår at frivillig sektor raseres, for da kommer de ikke tilbake igjen?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Medleverturnus har vært lovlig lenge og 98 pst. av alle søknadene som kom inn, er blitt innvilget. Så det er å slå inn åpne dører. Når det gjelder eierskap: Hele poenget er at når vi bevilger penger til barnevern, så er SV opptatt av at de pengene skal gå til barnevern, og da er vi nødt til å sikre at de pengene ikke blir tatt ut i utbytte til aksjonærer eller til store selskaper. Vi er opptatt av kvaliteten i dette, og vi mener at vi skal bygge opp dette tilbudet med tilstrekkelig godt, bredt mangfold, veldig gode tilbud i offentlig sektor og i samarbeid med frivillig sektor, som ikke har dette profittmotivet. Så det er kanskje mer naturlig å stille spørsmålet tilbake: Hvorfor er eierskap så viktig for Høyre, hvorfor må private bedrifter nødvendigvis inn og tjene penger på barnevernsbarn, noe som også medfører krav om anbud?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Når man skal kjøpe inn fra private aktører og ikke utføre tjenesten sjøl, kommer kravet om anbud. Og da er man ved det problemet at man setter hjemmet til barn som trenger trygghet, ut på anbud. Derfor er SV opptatt av at vi må bygge opp dette tilbudet på en måte som gjør at vi slipper unna anbud, slik at barn kan få den tryggheten som de etterspør – noen ganger gjennom hele livet sitt. Når det gjelder kravet til lønns- og pensjonsvilkår, så er det jo det man kan tjene penger på. Vi syns at de ansatte som jobber med barnevern, skal ha gode lønns- og arbeidsvilkår, gode pensjonsvilkår, og vi mener at det er mye riktigere at penger går til å bygge opp deres kompetanse og sikre at de som jobber i denne sektoren, har gode lønns- og arbeidsvilkår, for det er veldig viktig at vi klarer å rekruttere og beholde de beste folkene der. Investorene får heller tjene pengene sine på andre områder.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
SV vil bygge opp antall plasser. Derfor prioriterer vi barnevern i våre budsjetter framfor skattelette til millionærer og milliardærer – slik som Fremskrittspartiet og Høyre gjør. Jeg vil også anbefale representanten å lese merknadene i saken. Der er det redegjort for hvordan den forrige regjeringen informerte Stortinget om de problemene som var på dette området, og flere av oss signaliserte også da at dette er et av de områdene der det kan være aktuelt å bruke reservasjonsretten i EU, nettopp for å kunne skjerme velferden vår og samarbeide med frivillig sektor, fordi det er så viktig. Ja, SV er villig til å betale for et godt barnevern. Vi er til og med villige til å sikre dem som jobber på dette viktige feltet, gode lønns- og arbeidsvilkår. Jeg registrerer at det er ikke Fremskrittspartiet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Først vil jeg si jeg er glad for at barneministeren sier at alle barnevernstiltak selvfølgelig skal ha høy kvalitet, og at kvaliteten på tiltakene ikke skal være avhengig av anskaffelsesprosedyren. Men det er litt vanskelig å få tak i hva det er barne-, likestillings og inkluderingsministeren egentlig mener om saken. Mener hun at hun vil ha likestilling, altså å oppheve skillet mellom ideelle nonprofit og profittbaserte helse- og omsorgstilbud? Nå sier hun at hun viderefører det regimet som den rød-grønne regjeringen har hatt. Det er jeg glad for, men anbudene blir korte uten at det blir begrunnet særlig godt hvorfor de skal være kortere for barnevernsektoren enn for sykehussektoren. Men har ministeren satt seg inn i hva frivillig sektor sjøl sier om å oppheve dette skillet, altså det som ministeren kaller likestilling? Til det sier frivillig sektor at de ikke vil kunne fortsette med et slikt regime som regjeringen nå foreslår.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Man har veldig ulik ordbruk i dag fra representantene fra Høyre og Fremskrittspartiets side og fra statsrådens side. Representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet mener at det nye regimet som kommer med direktivet nå, er bra. Det sier også næringsminister Monica Mæland, som skal lede den utredningen som barneministeren viser til. Hennes reaksjon har vært at dette direktivet er et skritt i riktig retning, altså at man skal likestille kommersielle og frivillig sektor når det gjelder samarbeid med f.eks. barnevernet. Det er alvorlig. Jeg tror jeg igjen er nødt til å sitere til det som ligger på Frivillighet Norges hjemmeside i dag. Man må kanskje stole på at de sjøl vet hvordan dette vil virke for dem. De sier at når «regjeringspartiene går inn for å oppheve skillet mellom ideelle nonprofittbasert og profittbaserte helse- og omsorgstilbud», rimer det dårlig «med forsikringene vi har fått om at samarbeidsavtalen med ideell sektor skal videreføres», fordi den er «tuftet på forståelsen av at det må skilles mellom nonprofittbaserte og profittbaserte aktører i anskaffelsespolitikken, dersom de nonprofittbaserte fortsatt skal være en del av velferdstilbudet i framtiden». Hvis vi mener det – og det mener SV veldig sterkt – må vi få til et skille når det gjelder dette. Vi må sikre at de får vilkår som gjør at de kan fortsette å være den gode samarbeidspartneren de er, og spille den viktige rollen de gjør. Jeg tror jeg skal gjenta: Den kapitalen frivillig sektor har, er de ansatte og den kompetansen de har. Hvis de mister et anbud, er de «out of business», mens de store kommersielle aktørene – som representanten fra Senterpartiet var oppe og forklarte i stad – har en kapitalbase som ligger der. De kan kjøpe og selge, de kan ligge nede et år, de dukker opp igjen, men de frivillige har vi altså slått knockout på i anbud. Det ønsker ikke SV, og jeg håper også at ministeren nå i hvert fall kan klargjøre for oss: Hvis utredningen av dette handlingsrommet – denne utredningen som skal ledes av en minister som ikke ønsker dette handlingsrommet, men som tvert imot ønsker direktivet velkommen – skulle resultere i at det er mulig å fortsette med to regimer, vil i så fall statsråden bruke det handlingsrommet i framtida? Er hun enig med Frivillighet Norge i at det er nødvendig med forskjellsbehandling?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Statsråden var nettopp oppe her og sa at hun er totalt avhengig av frivillig sektor. Når Frivillighet Norge på sine hjemmesider i dag skriver: «Den endringen regjeringspartiene foreslår vil rasere det ideelle velferdstilbudet i løpet av få år.» – jeg kan gjenta: «rasere det ideelle velferdstilbudet i løpet av få år» – må jeg spørre: Gjør ikke dette noe inntrykk på statsråden? Gjør det ikke noe inntrykk på Fremskrittspartiet og Høyre? Det er disse organisasjonene som har vært med på å bygge opp mange av velferdstilbudene i frivillig sektor, som offentlig sektor har samarbeidet med gjennom mange år, og som alle sier er nødvendig å ha der, mens den politikken som regjeringspartiene nå ønsker å træ nedover hodet på oss, er et stort risikoprosjekt for noen av de viktigste samarbeidsaktørene vi har. Jeg vil også etterlyse Venstre. Hvor er de?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-20:
Endelig sa representanten Tønder ordet «barnet». Denne saken handler jo om barns rett til å bli kjent med, bli like trygg på, begge sine foreldre som omsorgspersoner. Jeg regner med at representanten Tønder er kjent med at det er en ganske skarp diskusjon rundt barnefordeling, og at det der kan være store skjevheter. Dette er en av de viktigste grunnene til at SV har slåss for fedrekvoten og ønsket at den skal være så pass stor, nettopp at det er barnas rett til sin far dette handler om, og ikke, som representanten sier, foreldrenes valgfrihet. Nei, det er barnas rettigheter til begge foreldrene vi ønsker å skjerme her. Og hvis det er slik at representanten Tønder mener at man trenger lengre tid, hadde det logiske vært å foreslå forlenging av disse permisjonsordningene og ikke forkorting for far. Hvorfor synes ikke representanten Tønder det er viktig at barn skal ha like stor rett til å være sammen med far som med mor?