Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-13:
Beskjeden fra klimakonferansen i Paris var klar: Skal vi klare å stoppe de farlige klimaendringene, må alle gå hjem og gjøre mer enn de har lovet til nå. Det er helt utrolig hvordan regjeringen har unnlatt å få med seg dette hovedbudskapet fra Paris. Hvis man lurer på hvorfor klimautslippene går opp i Norge, er det bare å se på regjeringens manglende klimakutt i den framlagte energimeldingen. Nina Jensen i WWF sa at etter å ha ventet 17 år på en energimelding, kunne vi godt ha ventet 17 år til når man så hva som kom. Jeg er enig med henne, for imens stiger de norske klimautslippene. Et enstemmig storting ba om en plan for utfasing av fossil energi. Det ligger ingen slik plan i energimeldingen. Et enstemmig krav fra Stortinget om å få en havvindsatsing er knapt omtalt. Det samme gjelder pålegget fra Stortinget om en hydrogenstrategi. Det som ligger i meldingen, er ikke noen strategi. Det ligger ingen satsing på energieffektivisering i bygg i meldingen, på tross av at utallige utredninger har pekt på potensialet. På tross av at omtrent en sjettedel av energiforbruket skjer offshore – og det er under hans eget departement – har energiministeren bare sett bort fra den energibruken, selv om det ligger et potensial her for å fase ut fossil energibruk og erstatte den med fornybar. Det eneste kraftfulle grepet som ligger i energimeldingen – eller skal jeg kanskje si det kraftløse grepet – er avskaffingen av grønne sertifikater. Dermed spennes beina bort under en fornybarnæring som er i oppstarten. Regjeringen pleier å si at de er tilhengere av forutsigbare rammevilkår, men hva sier man da til en næring som har hatt sertifikater i knapt fire år, som har minst så lang levetid på sine prosjekter, og i mange tilfeller mye mer? Nei, de som styrer oljenasjonen Norge, er seg selv nok og vil ikke satse på å få opp farten i det grønne skiftet. De foreslår 5 mrd. kr i kutt i Statkrafts offshore vindkraftsatsing, to tredjedels reduksjoner i støtten til fornybar energiutvikling i utviklingsland, kutt i all støtte til fornybar energi fra og med 2021 og ikke ett øre ekstra til fornybar energi før 2032, hvis vi forstår flertallsmerknadene riktig. Det er langsiktighet for fornybarnæringen, men dessverre med feil fortegn. Vi har en regjering som ikke har fremmet ett eneste forslag som i vesentlig grad kutter klimautslipp. Resultatet ser vi: Klimautslippene øker i tråd med klimaministerens uttalte planer. Det som er bra med energimeldingen, kommer fra Stortinget. SV fremmet tidligere i år 49 forslag til klimakutt. Andre partier har fremmet andre forslag. Jeg vil gjerne referere det forslaget jeg forstår kommer til å få enstemmighet her senere i dag: «Stortinget ber regjeringen i forslaget til Nasjonal transportplan for 2018–2029 fastsette måltall for antall lav- og nullutslippskjøretøy, herunder personbiler, varebiler, busser og tunge kjøretøy i 2025 som følger vedtatte klimamål og det teknologiske potensialet fra fagetatene.» Det er besynderlig at det bare er vi og Miljøpartiet De Grønne som i merknadene refererer det teknologiske potensialet slik det framkommer fra fagetatene og anbefalingene der. Derfor vil jeg gjerne gjøre det nå, slik at det er referert her i Stortinget: Transportetatene foreslår følgende mål og tiltak som de mener vil kunne føre til 50 pst. kutt i utslippene innen 2030: Nye ferjer og hurtigbåter skal bruke biodrivstoff, lav- eller nullutslippsteknologi – det gjelder fra og med nå. Innen 2025 skal landstrøm og ladestrøm være tilgjengelig for skip i de største havnene og i de øvrige havnene som har størst potensial for utslippskutt. Inntil nullutslippskjøretøyene tar over, skal bensin- og dieselbilene som selges, være ladbare hybrider og i størst mulig grad kunne bruke biodrivstoff. Etter 2025 skal nye privatbiler, bybusser og lette varebiler være nullutslippskjøretøy. Innen 2030 skal nye tyngre varebiler, 75 pst. av nye langdistansebusser og 50 pst. av nye lastebiler være nullutslippskjøretøy. Innen 2030 skal varedistribusjonen være tilnærmet utslippsfri, i tråd med EUs ambisjon. Innen 2030 skal 40 pst. av alle skip i nærskipstrafikk bruke biodrivstoff eller være lavutslipps- eller nullutslippsfartøy. Innen 2030 skal minst 30 pst. av drivstoff til innenriks og utenriks luftfart være biodrivstoff. Offentlige etater skal i størst mulig grad benytte biodrivstoff, lav- og nullutslippsteknologi i egne og innleide kjøretøy og fartøy, og i 2050 skal transportsektoren være tilnærmet utslippsfri eller klimanøytral. Dette er det fagetatene sier. Disse ti punktene må altså følges opp i Nasjonal transportplan hvis vi skal klare å nå de ambisjonene som ligger der. Vedtaket i dag kommer til å være enstemmig. Det er i tråd med de forslagene SV fremmet i sine 49 forslag for klimakutt i transportsektoren. Testen på om dette følges opp, får vi ganske snart, når Nasjonal transportplan legges fram i løpet av det neste stortingsåret. Jeg må si at jeg har liten tro på at statsråd Ketil Solvik-Olsen vil legge fram en Nasjonal transportplan der han legger opp til at det skal foretas 50 pst. klimakutt i transportsektoren fram til 2030. Jeg oppfatter at det er naivt, men vi får se, og så får vi ønske alle de som skal prøve å påvirke ham, lykke til. I tillegg kommer det positive ting fra Stortingets behandling. Endelig sier et enstemmig storting nei til at vi skal kunne bruke fossil fyringsolje både som grunnlast og som spisslast i næringsbygg og i husholdninger. Vi venter i spenning på når lovutkastet kommer. Nå når beslutningen er fattet, regner jeg med at klimaministeren er i stand til å fortelle oss når lovframlegget vil komme. Han og forgjengeren har allerede brukt tre år på det. Det kommer et mål om 10 TWh redusert energibruk i eksisterende bygningsmasse, og det er avgjørende for å få folk med på klimadugnaden. Altfor få grep har vært rettet inn mot å få folk til å være med og kjenne på alvoret. Man kjenner aldri på alvoret så mye som når man selv får være med og bidra. Jeg er glad for at Venstre og Kristelig Folkeparti fikk dette igjennom i forhandlinger med regjeringen. Det er ikke noen tvil om at disse vedtakene er mer ambisiøse enn det Arbeiderpartiets forslag var, og de er uendelig mye mer ambisiøse enn regjeringens forslag slik de ligger i energimeldingen. Det store tankekorset for Venstre og Kristelig Folkeparti, som vi også har hørt Arbeiderpartiet utfordre Venstre på tidligere i dag, er at de må stå til ansvar for at nesten ingen av vedtakene vi fatter i dag, får vesentlige konsekvenser for utslippene i løpet av denne regjeringsperioden – perioden der Venstre og Kristelig Folkeparti har hånden på rattet, og perioden da Paris-toppmøtet sa det var avgjørende at vi så kutt. For imens øker utslippene i Norge, i tråd med klimaministerens planer. Vi har et par positive ting til. Vi får en innstramming av utbygging i vernede vassdrag. Henrik Asheim fra Høyre og statsråd Tord Lien ønsker seg utbygging i vernede vassdrag i mye, mye større grad enn det stortingsflertallet nå slår fast at vi skal ha. Nå skal dette forelegges Stortinget og bare vurderes i de tilfeller der helse og sikkerhet står på spill, og i de sammenhengene der naturens egen flomdempende mulighet er brukt opp. Vi avviser å røre konsesjonskraftregimet slik som det er i dag, men det er spørsmål ved dette som fortsatt er uavklart, all den tid regjeringen og støttepartiene sier at de skal fortsette å kikke på det. En klimamelding, sier altså Ola Elvestuen, og jeg oppfattet at også Tina Bru har sagt det – hun får korrigere meg hvis jeg tar feil. Det er ingenting i denne meldingen som forplikter regjeringen til å fremme ett forslag om vesentlige klimakutt i løpet av denne regjeringsperioden, verken på bilavgiftsiden eller på biodrivstoffsiden – det skal kunne komme mellom 2019 og 2020. Det er et paradoks at det nå settes veldig ambisiøse mål for hva slags bilpark vi skal ha fra 2025 og utover, mens Venstre og Kristelig Folkeparti har gitt regjeringen blankofullmakt til å opprettholde miljøkravet om 85 gram CO2 per kjørte kilometer for bilparken hele veien fram til 2020 – med andre ord ingen reell innstramming fra i dag. Det er lett å lage ambisiøse mål for framtiden, men skal vi stoppe de farlige klimaendringene, er det handling nå som teller – ikke hvor mange eller hvor ambisiøse mål man setter for framtiden. Høyre–Fremskrittspartiet-regjeringen er det beste eksempelet på det. De har ikke gjort noe annet i løpet av denne stortingsperioden enn å skylde på den forrige regjeringen og unnlate å handle selv, og det er altså en regjering som styrer med Venstres og Kristelig Folkepartis velsignelse. Jeg tør minne om at i den rød-grønne perioden sank klimautslippene, mens i denne perioden har de steget. Jeg tar opp de forslagene vi er med på, og som vi gjerne skulle ha sett at det var flertall for, men som vi ikke får flertall for denne gangen. Men noen av dem har vi tross alt fått flertall for, og det er vi fornøyd med.