Olemic Thommessen (Høyre), 2011-05-19:
Spørsmålet om digitalisering av radiomediet har jo ligget i luften lenge – i mange år, som saksordføreren var inne på. Jeg tror jeg vil åpne dette innlegget med å understreke betydningen av faktisk å få tatt en beslutning, altså beslutningens betydning, for vi ønsker en overgang til digital plattform. Vi ønsker en bransje som er offensiv i forhold til det å ta ny teknologi i bruk. Vi ønsker innovasjon, og vi ønsker at noen skal bruke ressurser på å utvikle den teknologiske plattformen vi kan stille til disposisjon. Skal man tørre å gjøre det, må man ha en beslutning. Beslutningens tyngdekraft er betydelig. Det så vi da vi gjennomførte digitaliseringen av tv. Da var det også i forkant en stor og ganske hard diskusjon, som liknet litt på denne, men mye, mye tøffere, og med mange og sterke lobbyister som meldte seg på. I det øyeblikk beslutningen var tatt, så vi hvordan teknologien utviklet seg, hvordan de som jobbet med innovasjon på innhold og produkter, satte i gang, og vi så hvordan det nettet som vi diskuterte i utgangspunktet, faktisk utviklet seg i løpet av bare få måneder. Dette er Høyres utgangspunkt for å støtte regjeringens forslag i denne saken. Vi mener det er avgjørende å få tatt en beslutning og dermed gi aktørene en god forutsigbarhet i forhold til det arbeidet vi håper og forventer at de skal gjøre. Vi ser frem til et teknologisk regime som overflødiggjør – eller iallfall sterkt marginaliserer – betydningen av konsesjonsregimene. Gjennom denne digitaliseringen kan vi bli kvitt konsesjonene. Det burde Fremskrittspartiet også merke seg. Det har vært en målsetting for Høyre i alle, alle år å slippe de trøblete og vanskelige prosessene som radiokonsesjonene har vist seg å være. Gjennom å bygge en plattform som dette vil vi kunne slippe kreftene til innenfor radioområdet. Da vil det være enkelt å komme i gang. Det vil være forutsigbarhet for investorene. Man vil kunne bygge stasjoner i en bredde både i forhold til publikum, målgrupper, og også i forhold til produkter. Jeg tror ikke vi i dag kjenner radioproduktet. Jeg tror at når vi diskuterer dette, har vi et bilde av Barnetimen for de minste i hodet. I virkeligheten tror jeg radiomediets innhold kommer til å utvikle seg mye bare i løpet av kort tid. Vi kommer til å se et radiomedium som kommuniserer mye mer målrettet i forhold til målgruppene, og som kommer til å kommunisere ut med nye produkter som vi, som sagt, ikke kjenner innholdet av. Det skal vi ønske oss. Det vil vitalisere Medie-Norge på alle områder. Vi støtter altså i alle hovedtrekk regjeringens forslag, men det er noen punkter som vi synes det er grunn til å ta tak i, og som vi kanskje synes er litt svakt behandlet. Først til det spørsmålet jeg var innom i replikkordskiftet, og som knytter seg til lokalradioenes fremtidige skjebne. Der må det iverksettes et arbeid som gir tydeligere signaler, og som også gir den forutsigbarhet som tidsplaner gir i forhold til utviklingen av de stasjonene. Mange av dem er små, men mange av dem er slett ikke så små lenger, og mange av dem vil, hvis de får frihet til å utvikle seg, kanskje kunne boltre seg i forhold til nye målgrupper. Vi vil kunne se en ny type lokalradio som ikke bare – hva skal jeg si – er strengt geografisk motivert, men som også vil bevege seg kanskje mer i retning av målgrupper enn det vi har vært vant til så langt. Vi ønsker innovasjon, og vi ønsker også utvikling innenfor lokalradioen. Da må de få klarere signaler og et tydeligere løp å forholde seg til. Det har vi forventninger til at regjeringen vil komme med, selv om regjeringspartiene ikke ville støtte våre forslag om dette. Det andre spørsmålet som jeg synes er vel verdt å henge seg opp i, er hvordan den prosessen vi i Norge nå legger opp til, for det første ikke bare forholder seg til det nordiske perspektivet, men for det andre også forholder seg til det europeiske perspektivet. Det er en ganske dristig øvelse som det første land i Europa, kanskje i verden, å treffe en beslutning om å slukke nettet i en situasjon der vi vel må innrømme at Norge som utenforland i EU har en nokså marginal rolle å spille. Mange vil se til denne beslutningen, men hvor viktige vi er i det store bildet, tror jeg vi skal ha en viss nøkternhet til. Når vi allikevel tør gå for dette, er det fordi vi ser at den teknologiske plattformen vi bygger på, også er gjennomgangsmelodien i de europeiske landene. Det er også slik at vi i et lite og håndterlig marked har en annen manøvreringsmulighet enn det man har i de store landene, der markedet og markedsaktørene er helt andre og med en helt annen slagkraft. Vi i et lite land har et svakt grunnlag å skulle bygge mange teknologiske plattformer på i forhold til den bærekraften mange store land har for å kunne – hva skal jeg si – senke skuldrene lite grann. Vi støtter det grepet som gjøres, men vi gjør det altså ikke uten å være klar over at dette er en vei som også i noen grad må bli til mens man går. Det andre perspektivet er av nordisk karakter. Det som er flott med det analoge systemet, er at det fungerer over hele verden. Jeg husker da jeg var guttunge at det var veldig morsomt å skru på knotten og få inn stasjoner rundt om i verden. At man kan lytte på radio på tvers av landegrenser og forholde seg til andre, er egentlig også en verdi. I nordisk forstand er det kanskje viktigere enn noen gang å tenke videre på. Det at vi får en parallell teknologisk utvikling i de nordiske landene, kanskje først og fremst i de skandinaviske landene, kan representere en stor og viktig merverdi som jeg synes det er grunn til å legge vekt på, og som jeg mener bør være et mediepolitisk tema i Nordisk Råd-sammenheng. I den situasjonen der man får åpnet et stort antall nye kanaler, er det et interessant perspektiv i forhold til innovasjonen på dette området at 25 millioner mennesker i Skandinavia har et potensielt språkfellesskap. Tradisjonene så langt forteller oss at mediekanalene ikke gjerne opererer på tvers av – selv ikke de nordiske – landegrensene. Men jeg har altså en viss tro på at privat sektor kan brøyte noen veier, som «public service»-selskapene i Norden kvier seg for å gjøre, selv om det har skjedd mye på det området også. Jeg mener det er et potensial for innovasjon og utvikling på tvers av de skandinaviske landegrensene. Det har vært mye snakk om bilradio her. Det måtte jo være et flott mål, synes jeg, at man kan sette seg i bilen i Oslo, kjøre til København og ikke behøve å trykke på noen knapp for å ha bilradioen med seg hele veien. Det gir denne teknologien et utgangspunkt for å løse. Kort oppsummert: Beslutningen er i seg selv viktig for utviklingen videre. Ønsker man en utvikling, må man også tørre å ta den. Selv om vi som et lite land velger å gå foran i beslutningene, ser vi vel at iallfall alle europeiske lands sonderinger i forhold til en teknologisk plattform tilsier at dette er en risiko vi bør ta, og at vi gjennom dette gir bransjen de nødvendige signaler som skal til, slik at vi ikke bare får en oppdatering, men også, synes jeg, en lovende mulighet for utvikling av radioen i fremtiden.