Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2005-02-18:
Et lite hjertesukk aller først: Jeg tror det er like store dragkamper i den sittende regjering som det er offentlig mellom Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet. Når Venstre skryter uhemmet av at de klarer å løse dette i Regjeringen, må jeg si at jeg er helt sikker på at en flertallsregjering vil klare det enda bedre. Det er et oppriktig ønske fra Arbeiderpartiet at Norge skal være et foregangsland når det gjelder miljøpolitikk. For at framtidens generasjoner skal nyte godt av frisk luft, rent vann og en natur som vi kan benytte som enkeltpersoner, er det ikke nok å verne vassdrag fra utbygging. Hensynet til miljøet må være gjennomgripende i alt vi gjør. Gjennom målrettet miljøarbeid internasjonalt, nasjonalt og lokalt vil en kunne skape grobunn for et engasjement for miljøarbeid. Og vi er der faktisk ikke ennå. Det mangler mye på lokal forståelse av viktige miljøpolitiske saker. Der har de nasjonale myndighetene et ansvar, og det er trist at Agenda 21 ikke lenger er på statsbudsjettet, for vi har et ansvar alle sammen for en holdningsendring. Gjennom høringer i komiteen og brev fra enkeltpersoner og foreninger synes det som om mange mener mye om vern, eventuelt ikke vern. Signalene fra lokalbefolkningen er mildest talt tvetydige. Det bør være et tankekors for sentrale myndigheter at miljøbevissthet og miljøengasjement ikke bestandig kommer som en selvfølge i etterkant av en lov eller regulering fra myndighetenes side. Mange kommuner oppfatter vern mot utbygging av vassdrag som et stoppsignal for utvikling av området, og noen ganger med rette. Gjennom håndtering av Rikspolitiske retningslinjer føler enkelte grunneiere og kommuner seg forskjellsbehandlet i forhold til hva en kan utvikle rundt vassdragene. Flertallet i komiteen henstiller derfor til Regjeringen å sørge for at Rikspolitiske retningslinjer brukes med smidighet, og at praktiseringen gjennomgås på nytt. Det har også vært nødvendig å presisere at vern av vassdrag ikke betyr restriksjoner på utnyttelse av jord- og skogbruksressursene utover det som følger av annet lovverk. Det har vært et stort engasjement rundt St.prp. nr. 75, Supplering av Verneplan for vassdrag. Et godt resultat fra Arbeiderpartiets side ligger i skjæringspunktet mellom verneverdi og brukerinteresse. Gjennom et samarbeid med regjeringspartiene tror jeg at både verneinteressene og brukerinteressene kan føle at de har fått gjennomslag for noe, om ikke alt. Dilemmaene står i kø når det gjelder utbygging eller vern av vassdrag. Vannkraft er en fornybar energiressurs og derfor også miljøvennlig. Samtidig kan miljøulempene knyttet til naturinngrepene ved vannkraftutbygging være store, og det gjelder å gjøre dem så små som mulig. Ved behandlingen av denne meldingen har det kommet en rekke ideer og planer som ivaretar både verne- og utbyggingsinteressene. Kanskje det kan være løsningen på de vanskelige dilemmaene i framtiden? I Arbeiderpartiets programforslag understrekes det at tiden for nye store vannkraftutbygginger er over. Jeg har hørt flere partier her sitere det, og jeg er glad for at de er enig med Arbeiderpartiet i det. Det betyr at framtidens energibehov må dekkes på andre måter. Vi må ikke gjøre oss avhengig av import av forurensende kullkraftverk og atomkraftverk. Derfor koster det en tanke mer penger å verne flere vassdrag. Det gjenstår å se om flertallet i Stortinget er villig til å yte mer til forskning på fornybare energikilder og strømsparende tiltak i framtiden. Til slutt skal jeg prøve meg på en litt vanskelig øvelse, på vegne av flertallet i komiteen. Det gjelder merknaden fra komiteens flertall om Litleånavassdraget i Vest-Agder, der man går inn for vern av Litleåna «ovenfor Eftestøl». I komiteens forslag til vedtak VII, står det: «Litleåna nedenfor Eftestøl tas ikke inn i Verneplan for vassdrag» – altså ikke «ovenfor». Dette skaper problemer for tettstedet Eftestøl. Jeg vil henstille til departementet å se på forslaget til vedtak under I, hvor det står det som er korrekt. Det er det jeg har fått opplyst av Stortingets kontor er måten å gjøre det på, det er vanskelig å trekke deler av innstillingen. Men forslaget fra flertallet i komiteen er ganske klart.