trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Jeg deler ikke den virkelighetsbeskrivelsen. Alle fakta vi har tilgjengelig, viser at veksten i norsk økonomi er bredt anlagt, kommer i alle næringer og over hele landet. Det er også sånn at mange av distriktsfylkene har den laveste arbeidsledigheten. Det er et tegn på at folk er i jobb. Det er i hvert fall en forutsetning for at vi skal klare å skape flere arbeidsplasser, flere bedrifter, at rammebetingelsene er gode. Da betyr skattepolitikken noe, selv om Arbeiderpartiet later som det ikke betyr noe. Da betyr vår evne til å investere i infrastruktur noe. Det er to ting bedriftene er opptatt av når jeg møter dem. Det ene de snakker om, er skatt, og det andre de snakker om, er samferdsel. Denne regjeringen leverer på begge deler fordi vi vet at dette betyr noe for rammebetingelsene for å ville investere kapitalen sin i Norge. Da må vi legge til rette for at kapitalen blir investert her og ikke i våre naboland, for det er her vi vil at bedriftene skal fødes, og det er her vi vil at veksten i sysselsettingen skal komme.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Spørsmålet om innleie av arbeidskraft må nesten rettes til rette statsråd. Jeg deler fortsatt ikke virkelighetsbeskrivelsen til Hadia Tajik. De aller fleste som er sysselsatt i Norge i dag, er i fast stilling. Det er en politikk som vi er enige om at vi skal ha. Når representanten bruker statistikk på den måten som hun gjør, hopper hun jo elegant bukk over det som skjedde i 2014, nemlig oljeprisfallet, som fikk ganske dramatiske konsekvenser for en lang rekke bedrifter og ansatte på hele Sør- og Vestlandet. Det er klart at det hadde konsekvenser. Denne regjeringen satte inn umiddelbare tiltak, som bidro til at vi i løpet av ganske kort tid kom oss gjennom konsekvensene av oljeprisfallet. Nå har norsk økonomi vært i vekst, i oppgang, siden 2017, noe som altså har gitt oss rekordlav ledighet og høy sysselsetting. Det gjør at vi nå må bruke mulighetene til å legge til rette for at flere av dem som er utenfor arbeidslivet, kommer inn. Og da er vår henstilling til bedriftene når de trenger arbeidskraft: Ring Nav, ikke bemanningsbyråene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Nok en gang er Arbeiderpartiet i ferd med å prøve å snakke om en situasjon som egentlig ikke er der. Ja, vi er enige om at veksten i sysselsettingsandelen har vært en utfordring gjennom mange år. Men den er altså relativt bra i Norge sammenlignet med mange andre land, selv om det selvfølgelig er en mager trøst. Hovedutfordringen i vårt arbeidsmarked nå, med så lav arbeidsledighet og en sysselsetting som stiger, er at mange av bedriftene våre mangler kvalifisert arbeidskraft. Da er det utrolig viktig å legge til rette for et samspill mellom norske myndigheter og bedriftene, slik at de tør å gi flere mennesker som har vært langvarig på utsiden av arbeidsmarkedet, en mulighet til å komme inn. Nettopp derfor har vi satt så mange ressurser inn på inkluderingsdugnaden, for det er helt avgjørende for at folk som enten har et hull i CV-en eller en utfordring med rus, en psykisk lidelse eller et eller annet problem, skal ha muligheten til å bli sett og vise sin arbeidsevne i norsk næringsliv.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Jeg tror ingen er for ukontrollert arbeidsinnvandring, og jeg er ikke helt sikker på hvor representanten har det fra at vi har ukontrollert arbeidsinnvandring til Norge. Det som faktisk skjedde i forbindelse med oljeprisfallet i 2014, var at veldig mange som hadde arbeidsinnvandret til Norge, forlot Norge fordi arbeidsplassene forsvant. Nå er vi på vei inn i en situasjon igjen, som jeg nettopp svarte representanten Hadia Tajik, hvor mange bedrifter melder om at de mangler kvalifisert arbeidskraft. Og så er spørsmålet: Hva gjør de da? Regjeringen oppfordrer dem til å ta del i inkluderingsdugnaden og bidra til at mange av dem som lenge har vært utenfor det norske arbeidsmarkedet, får en anledning til å komme inn, og at de velger den veien fremfor å rekruttere arbeidskraft utenfra. Men når det er sagt, er det aller viktigste at vi skal ha ordnede arbeidsvilkår for ansatte i Norge, enten de kommer fra det ene eller det andre landet. Det mener jeg vi legger til rette for gjennom ordningene vi har lagt opp i arbeidslivet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Jeg har i realiteten svart på alle de spørsmålene som kom fra representanten Pollestad i dette innlegget. Vi har tatt imot en offentlig utredning, som nå er sendt på høring i tråd med helt vanlig praksis. Jeg har også redegjort for at tre av regjeringspartiene, inkludert mitt eget, har gitt tydelig uttrykk for at dette er de imot. Men jeg har som finansminister fått et oppdrag fra Stortinget om å sette ned dette utvalget og komme tilbake til Stortinget våren 2020 med regjeringens foreslåtte anbefalinger. Det jeg kan forsikre representanten Pollestad om, er at både jeg og regjeringen er opptatt av at vi skal ha konkurransedyktige rammebetingelser for alle næringer som opererer i Norge – enten det er ordinært fiskeri, havbruk eller andre næringer, så skal de ha gode rammebetingelser. Det handler selvfølgelig om skatt, det handler om infrastruktur, det handler om forskning og utvikling, det handler om hvordan vi legger opp hele utdanningssystemet vårt, det handler om rammebetingelser, og det handler om forutsigbarhet. Det å legge til rette for forutsigbare og konkurransedyktige rammebetingelser har denne regjeringen gjort helt siden den tiltrådte i 2013. Det kommer vi til å fortsette med, uavhengig av hva offentlige utvalg anbefaler denne regjeringen å gjøre.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
For det første oppfattet ikke jeg noen rørende enighet mellom SV og Fremskrittspartiet i replikkvekslingen som var mellom representanten Knag Fylkesnes og meg – snarere tvert imot, vil jeg si. For det andre er også jeg opptatt av at kommunene skal ha forutsigbarhet for de inntektene de får som følge av at de er vertskommuner. Men Havbruksfondet som sådant gir jo ikke noen forutsigbarhet for disse kommunene, all den tid nivået, størrelsen, på Havbruksfondet kan variere kraftig fra det ene året til det andre. Det er jo en større uforutsigbarhet for kommunene enn hvis man klarer å få på plass et system som gir forutsigbarhet i inntektsstrømmene til de samme kommunene hvert eneste år. Dette er noen av de spørsmålene vi er nødt til å ta stilling til og se på: å sikre forutsigbarhet både for kommunene og for fellesskapet. Men aller viktigst er det å sørge for at vi har gode, lønnsomme rammebetingelser for næringene, som tross alt skaper sysselsetting og store verdier som gjør at vi kan bruke dem på velferd over statsbudsjettet.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Når det gjelder alle spørsmål om fagmiljøer, må jeg først få gjøre rede for hva jeg mener med fagmiljøer. Da mener jeg faktisk dem som jobber direkte med pasientene. Vi har sett at traumemiljøet på høring til statsbudsjettet uttrykte sin bekymring, likevel skriver statsråden i sitt svarbrev til representantforslaget som foreligger nå, at fagmiljøet har blitt hørt. Da vil jeg spørre statsråden: Hvem utgjør fagmiljøet for Bent Høie? Og hvorfor er det så ulik oppfatning av virkeligheten i denne saken?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Det som skjer i Ullevål-saken, er den korteste veien til folks opplevelse av avmakt. Når både folkelig engasjement og fagmiljøer blir ignorert, og når statsråden til og med signaliserer at lokaldemokratiet i Oslo bystyre ikke vil ha noen betydning, da lurer jeg faktisk på hvorfor det har så liten betydning hva folkets mening i Oslo og de folkevalgtes mening i bystyret i Oslo betyr.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
På oppdrag frå regjeringspartia, saman med Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti, blei det starta ei utgreiing av korleis ei skattlegging av grunnrenta i havbruksnæringa skal utformast. Dette er jo den næringa som går best i heile landet, og som opplever superprofitt med utgangspunkt i bruk av fellesskapet sine fjordar og kystar. Ulltveit-Moe-utvalet er einstemmig i at det er rett og rimeleg med ei skattlegging som gjer at superprofitten som laksenæringa i dag nyt, kjem kystsamfunna og fellesskapet til gode. NHO, LO, kommunar og professorar er einstemmige i at næringa nyt godt av Noregs fantastiske havområde, og fellesskapet får marginalt tilbake for det. Det har no blitt ei gåvepakke frå fellesskapet som har akkumulert enorme rikdomar på nokre få hender. Ueinigheita i utvalet er om korleis skattlegginga skal utformast. Eg synest begge modellane kan fungere; det viktigaste for SV er at rikdom frå fellesskapet sine ressursar skal kome kystsamfunna og fellesskapet til gode. Våre felles naturressursar skal aldri få lov til å bli ei mjølkeku berre for dei få – dei skal kome alle til gode. Det er akkurat sånn vi har gjort det med olja og vasskrafta. Men regjeringspartia ser ikkje fellesskapet sine interesser, heller ikkje i denne saka, dei forsvarer ikkje interessene til barn og ungdom og eldre som dagleg merkar på kroppen effekten av dårleg kommuneøkonomi med dårlege tilbod og låg bemanning. Dei forsvarer verken vanlege folk sine interesser eller kystsamfunna sine interesser. Derimot forsvarer dei milliardærane sine interesser. Endå ein gong er det den økonomiske eliten som skal få ein stadig større del av kaka. Til og med Dagens Næringsliv støttar innføring av grunnrenteskatt, ei avis som ikkje akkurat kan kallast eit sosialismens talerøyr. Dei seier at å skattleggje den ekstraordinære profitten i desse selskapa ikkje er kommunisme, men marknadsøkonomi i praksis. Så statsråd Siv Jensen: Kvifor blei dette utvalet sett ned i utgangspunktet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
På meg verkar det som om statsråden her er open for at sjølv om regjeringspartia på landsmøta sine har vedtatt at ein ikkje skal innføre ein sånn type skattlegging, så kan regjeringa vere open for det. No skal det sendast ut på høyring. Det er altså eit ope spørsmål, og det er jo interessant. For dette forslaget var jo opphavleg statsråd Siv Jensen sitt, og det utvalet kom fram til, er ein slags kombinasjon av Siv Jensen og Knag Fylkesnes sine forslag – ei blanding av produksjonsavgift og overskot på skatt. Da er spørsmålet til statsråden: Er det potensial for at regjeringa kan gå inn for å innføre ei skattlegging av den superprofitten som næringa opplever, med bakgrunn i at dei bruker fellesskapet sine ressursar, og at dette vil kome kystsamfunna og fellesskapet til gode?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Dette er jo eit veldig interessant svar. Oppfølgingsspørsmålet mitt går til fiskeriminister Nesvik. For samtidig som regjeringspartia skyt ned at den mest lønsame næringa av dei alle i Noreg, oppdrettsnæringa, skal oppleve ei auka skattlegging fordi dei bruker ressursane til fellesskapet, går regjeringspartia inn for at det skal innførast ei grunnrenteskattlegging i fiskeria – der er det greitt. Det er ikkje greitt å ta det der det er størst profitt, men for folk langs kysten, sjarkfiskarar osv., skal det innførast ei grunnrenteskattlegging i form av at ein del av kvotene ved strukturering skal tilfalle ein kvotebank, osv., med ein proveny – som er ei form for grunnrente – til staten. Kan statsråd Nesvik prøve å forklare Stortinget kvifor ein ikkje skal skattleggje dei aller rikaste i havnæringane, men at ein derimot skal skattleggje dei minst lønsame av alle havnæringane?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Det understrekar jo litt av poenget vårt – dei aller rikaste skal ikkje skattleggjast, men for vanlege fiskarar langs kysten skal ein derimot innføre ei skattlegging. Berre for å hente tala frå utgreiinga til Ulltveit-Moe-utvalet: Av grunnrenta er det berre 3 pst. som utvalet meiner er skattlagde. Eit samla utval – alle aktørane, og det er folk frå NHO, LO og kommunane, det er professorar osv. – meiner at her er det underskattlagt. Men når det gjeld fiskeri, ser ein ikkje den same superprofitten. Ein ser ikkje det same grunnlaget for at fellesskapet skal få meir igjen, fordi ein har ei naturleg skattlegging ved at verdiane kjem fellesskapet til gode. Så spørsmålet tilbake er av reint prinsipiell karakter: Korleis kan statsråden som fiskeriminister sitje og sjå på at ein frå staten si side driv ei så skeiv fordeling mellom dei som har mykje, og dei som har lite?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
I kjent stil frå Framstegsparti-statsrådar svarar ein ikkje på spørsmål, ein prøver å unngå det, ein tar ikkje ansvar, ein dyttar på det, ein peiker på andre. Det er liksom slik ein klassisk FrP-ar opptrer, også i dette spørsmålet. Faktum er at ein har stroke føringstilskotet, ein har no overlate det til salslaga å finansiere dette over inndratte midlar. Salslaga seier at ein innan to–tre år ikkje kan finansiere dette. Det er rett og slett ei avlysing av ei ordning som går mange, mange tiår tilbake, og som ein har vidareført fordi ein faktisk får tigangen tilbake i verdiar. For 24 mill. kr får ein over 230 mill. kr tilbake i verdiar. Dette går no tapt. Det er under denne regjeringa ein faktisk begynner å leggje ned mottak på grunn av at ein ikkje ser verdien av ordninga. Kan statsråden no svare på spørsmålet: Kvifor drar ein inn dette – kvifor stryk ein det frå statsbudsjettet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
«Fremskrittspartiets Terje Halleland har uttalt at Fremskrittspartiet ønsker å sette en grense ved hvor iskanten til enhver tid er synlig, i tråd med oljeindustriens ønsker, uten noe faglig fundament. Granavolden-plattformen har tidligere blitt endret i tråd med Fremskrittspartiets ønsker, er det forhandlinger nå som tilsier at det kan skje også denne gangen?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Eg takkar for svaret. Det er jo interessant at regjeringa vil kome tilbake til det, for det som er uklart her, er om det skal vere ei politisk styrt definering av iskantsona, eller om det er ei fagleg fundert definering. Vi veit frå tidlegare f.eks. at Canada med det same datagrunnlaget har flytta grensa si lenger sør, mens Noreg har flytta si grense lenger nord. Altså er det her eit betydeleg politisk handlingsrom som er blitt utvist. Mitt spørsmål er: Ser staten det som eit fagleg eller eit politisk ansvar å definere iskantsona?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-06:
Det er framleis uklart. Vi kjem jo begge frå ein landsdel der det er veldig viktig å skilje snørr og bartar, og «fagleg» kan jo her bety så mangt. Det som gir grunnlag for bekymring, er viss interesseaktørar er med i definisjonen av «fagleg». Difor er eigentleg spørsmålet: Når ein definerer omgrepet «iskantsona», vil ein da sikre at det faktisk er etter uhilda faglege vurderingar og ikkje ei samanblanding med interesseperspektivet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Først av alt er det ikke riktig, det representanten Knag Fylkesnes sier om at havbruksnæringen ikke beskattes. Nøkkeltall for 2018 viste nettopp at næringen hadde en beskatning på 5,5 mrd. kr, og i tillegg kommer Havbruksfondet. Så det er ikke riktig at man ikke beskattes. Når det gjelder det som har med kvotebeholdning knyttet til strukturkvoter å gjøre: Det er fordi man i forbindelse med at man har strukturert, bl.a. har fått et tilbud om at man, dersom man får 15 år ekstra, får en avkorting for det som går inn i en kvotebeholdning, som man må kjøpe ut, slik at man f.eks. har mer midler knyttet til de ressursene som det offentlige bruker i forbindelse med forvaltning, kontroll osv. Så vi anser ikke dette som en grunnrentebeskatning, men rett og slett som en betaling fordi man får høste slik man gjør.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Når det gjelder det beskatningsmessige, ligger det konstitusjonelle ansvaret hos finansministeren, så jeg skal prøve å holde meg til det fiskeripolitiske. Når det gjelder havbruksnæringen, vil jeg gjenta: Havbruksnæringen betaler betydelige summer inn til det offentlige, både gjennom Havbruksfondet og gjennom den bedriftsbeskatningen man har. I 2018 var det 5,5 mrd. kr, som nøkkeltallene viser. I tillegg gjør man enormt mye også ute i befolkningen. Grunnrentebeskatning er knyttet til superprofitt, som følger av de vilkårene man opererer under, og er basert på et overskudd. For regjeringens del er det faktisk slik at når det gjelder kvotebeholdninger, er det struktur mellom de forskjellige fartøyene, altså rederiene, som gjør at man får en avkorting for å være med og betale til nettopp det fellesskapet som representanten Knag Fylkesnes viser til – betale for utgifter knyttet til forvaltning, kontroll osv.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Det vil nå gå ut en høring knyttet til forskriften når det gjelder bruken av inndratte midler som ligger nettopp hos salgslagene. Salgslagenes virksomhet er knyttet til monopolvirksomhet på førstehåndsomsetning av fisk i Norge, og vi mener faktisk at føringstilskuddet hører med under feltet omsetning av fisk. I den forbindelse vil det framgå fra regjeringens side at det er ikke slik at man kan bruke midler til føringstilskudd, men man skal bruke midler til føringstilskudd. Det er betydelige midler – oppsamlede midler, men også hvert eneste år – som tas inn. Det er ikke nødvendigvis slik at disse inndratte midlene er knyttet til ulovligheter, slik jeg har sett at enkelte har misforstått det gjennom media. Det kan være for store kast innenfor ringnotflåten, som gjør at man har høyere uttak enn det kvoten tilsier, og det kan være andre forhold som ligger til grunn. Men det kan også være at man har avdekket ting som ikke skal skje. Derfor har vi nettopp sendt det ut på høring. Hvordan man innretter det, vil komme i forbindelse med saken, men man skal avsette midler til føringstilskudd som er tilpasset den virksomheten og det behovet som er der ute, og det er nettopp salgslagene en veldig god aktør til å gjøre. De har allerede monopolvirksomhet på førstehåndsomsetningen i Norge, og de har også det som har med kontrolltiltak å gjøre når det gjelder ressurskontroll. Da mener vi at salgslagene kan utføre den jobben, og at man setter av midler til det.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Først av alt: Permitteringsregelverket er det en annen statsråd som er konstitusjonelt ansvarlig for, ikke undertegnede, men jeg skal prøve å svare på et par av spørsmålene som representanten Myrseth har i sitt innlegg. Nok en gang konkluderer altså representanten med at føringstilskuddet skal bort. Nei, føringstilskuddet skal ikke bort. Det vil framgå fra regjeringens side at salgslagene skal finansiere føringstilskuddet, ut fra det jeg nettopp sa i mitt forrige svar. Når det gjelder permitteringsreglene, kommer det et regelverk knyttet til det. Der vil det også være unntaksbestemmelser. Hvis vi f.eks. ser på den situasjonen vi hadde med algeoppblomstring før og gjennom sommeren, vil en kunne gjøre mer innenfor nettopp den unntaksbestemmelsen. Når det gjelder andre ting, er det forslag om å gå ned fra 52 til 26 uker, slik annen industri har. Men det er også viktig innenfor enhver industri at vi sørger for at vi heller ikke låser inne arbeidskraft, noe som også er et viktig tema.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg må svare på samme spørsmål, men jeg skal svare nok en gang. Vi skal ikke avvikle ordningen med føringstilskudd. Vi skal endre systemet slik at føringstilskuddet blir utbetalt av salgslagene, som har monopolvirksomhet knyttet til førstehåndsomsetning av fisk. Det hører naturlig til der. Det vil framgå at det fortsatt skal være et føringstilskudd, og så må man komme tilbake til innretningen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Først av alt: Statsbudsjettet med denne saken ligger til behandling i Stortinget, så representanten Myrseth kan få lov til både å komme med sine skriftlige merknader og også lese øvrige merknader knyttet til dette. Jeg har stor respekt for Stortinget og Stortingets arbeid. Når det gjelder selve spørsmålet om føringstilskuddet, vil det bl.a. komme an på hvor mye midler som blir inndratt hvert eneste år, men allerede i dag, hos fiskesalgslagene, er det betydelige oppsamlede midler som følge av dette som står på konto hos salgslagene, bl.a. Det salgslagene har sagt, og som bl.a. undertegnede i hvert fall har fått med seg, er at de midlene som står låst der i dag, vil vare i en gitt periode, og så må det tilføres nye midler hvis man skal kunne opprettholde dette. Hvert eneste år får man situasjoner med inndratte midler. Føringstilskuddet – nok en gang – skal fortsette, dog med en annen innretning.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Dette landet er satt sammen på en sånn måte at regjeringen er det utøvende organ og Stortinget er den lovgivende og bevilgende forsamling. Det vil si at det er et resultat som bl.a. vil komme gjennom budsjettet. Dette er et forslag som er lagt til budsjettet, og det er Stortingets vedtak som vil være førende for hvordan vi bruker disse pengene. Det er ikke regjeringens. Regjeringen må uansett gjøre som Stortinget sier. Det vi foreslår gjennom budsjettproposisjonen, er en endring av innretningen på systemet, ved at man fjerner det direkte tilskuddet over statsbudsjettet og i stedet bruker av inndratte midler, som tas inn til fiskesalgslagene gjennom fiskesalgslagsloven, og at det finansieres der. Vi skal ikke endre at det skal utbetales føringstilskudd, men måten innretningen er på, foreslår vi å endre.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-06:
Grunnen til at man endrer det, er at vi mener at finansieringen av føringstilskuddet hører hjemme der vi foreslår. Salgslagene har monopolomsetning; de har monopol på førstehåndsomsetning av fisk. Dette er en del av den biten. Når man kommer med fangsten, hvorvidt man da har en mottaksstasjon som ligger perifert, som har behov for å få ført fisken til et annet sted for å få den omsatt, det har en del med den omsetningen å gjøre. Det er allerede inndratte midler. Det står både penger på konto, og vi vet at det hvert eneste år dras inn midler til denne ordningen som går til salgslagene. Vi skal ikke fjerne føringstilskuddet, så det blir totalt feil, slik representanten Knag Fylkesnes prøver å framstille det, at dette automatisk medfører nedleggelse av noen mottak. Nei, det gjør ikke det, for vi skal videreføre føringstilskuddet, men med en annen innretning enn i dag.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til finansministeren, og det handler om utvalgets rapport. Dette utvalget ble satt ned, og det støttet også Arbeiderpartiet. Mandatet og sammensetningen får regjeringen svare for. Nå har vi uansett et resultat, man har et forslag, et flertall og et mindretall. Jeg tenker det vil være veldig klokt å få diskutert dette på en ordentlig måte i Stortinget. For Arbeiderpartiet er det grunnleggende at fellesskapets ressurser også skal gi noe tilbake igjen til fellesskapet. Man får muligheten til å bruke av en ressurs, av arealer. Da skal det også gis tilbake. Ikke minst skal det gis tilbake til lokalsamfunnene. Jeg har ikke hørt noe fra regjeringen om hva man ønsker å gjøre for å sikre kommunene, som faktisk stiller arealer til disposisjon. Hvordan skal man sikre dem? Jeg har bare hørt at man skal legge dette i en skuff. Mitt spørsmål er: Hva ønsker regjeringen å gjøre for å sikre at kommunene får et fast og forutsigbart vederlag for å stille arealer til disposisjon?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Jeg skjønner jo at det kan være krevende for finansministeren å svare på dette med tanke på hva man har av vedtak i ryggen fra landsmøter osv. Men dette utvalget er uansett satt ned, de har kommet med en anbefaling, både et flertall og et mindretall har kommet med sine anbefalinger for å sikre at fellesskapet får flere ressurser. Samme dag som man sier man skal sende dette ut på høring, sier representantene for regjeringspartiene at dette må legges i en skuff, dette er ikke en debatt man ønsker i det hele tatt. Da blir det lett å tenke at dette egentlig bare er en skinnprosess. Mitt spørsmål til statsråden er: Kan man forstå at denne prosessen nå blir omtalt og oppfattet som en ren skinnprosess?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Mitt spørsmål går til fiskeriminister Nesvik. Vi har en regjering som liker å snakke fint om kysten. Det er jo fint i seg selv, men det viktigste er at man har handlinger som står til ordene. Dette budsjettet kan ikke ha vært noen stor seier for fiskeriministeren i de interne dragkampene i regjeringen, for statsbudsjettet er ikke akkurat noen gavepakke til kysten. Det virker som om man heller ikke ønsker å ta inn over seg de reaksjonene man ser langs kysten, at dette både vil få konsekvenser for bearbeidingen og for mange lokalsamfunn rundt om, som er kjempeviktig om man skal utvikle landet, og ikke minst ha arbeidsplasser over hele landet, også langs kysten. Et av de store temaene vi har diskutert, er føringstilskuddet. Vi hadde en runde om det for noen uker siden også her i Stortinget, med statsministeren. Jeg er usikker på om noen ble så mye klokere av det, men nå har vi jo fiskeriministeren her, så kanskje vi kan få noen ordentlige svar. For det som kom fram på næringskomiteens høring fra de berørte aktørene, var at dersom man skal fjerne føringstilskuddet, vil det få såpass store konsekvenser at man må legge ned mange mottak. Til det har svaret vært at man skal jo bare gi det til salgslagene, så skal de fikse dette. Det sier de ikke går. Da må man gjøre prioriteringer også der – man kan sikkert holde på et par år, maks, men man må prioritere mellom kontroll og mottak. Så spørsmålet mitt til Nesvik er: Hva skal man prioritere dersom man mener at salgslagene skal finansiere denne ordningen? Skal man prioritere kontroll, som man jo trenger, eller mottak langs hele kysten?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Det er jo helt åpenbart at man burde bruke mer tid langs kysten enn man gjør, for man lytter jo ikke til de realitetene som faktisk er der. Realiteten i forslaget fra regjeringen er at man må legge ned mottak langs kysten, eller så må man kutte ned på annen virksomhet, bl.a. kontroll. Det er det som kommer som en veldig tydelig tilbakemelding. Enten må fiskeriministeren mene at f.eks. Råfisklaget ikke vet hva de snakker om, eller så burde man kanskje lytte en ekstra gang. Men jeg vil spørre om noe annet, som også har stor betydning, og det handler om permitteringsreglene for industrien, for man ønsker å innskrenke i permitteringsreglene for industrien. Sjømat Norge sier veldig tydelig at begrunnelsen til regjeringen er helt feil og kommer til å gjøre at man får mindre bearbeiding og mer usikkerhet langs kysten. Mitt spørsmål er derfor: Mener fiskeriministeren at Sjømat Norge tar feil i sin vurdering?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Det er to ting vi har prøvd å få svar på. Det ene er hva man mener om føringstilskuddet. Her lytter man åpenbart ikke til næringen og hva de sier er konsekvensen av regjeringens politikk. Det synes jeg med all respekt man burde gjøre. Man trenger ikke lytte til Arbeiderpartiet, men man bør i hvert fall lytte til dem som har skoa på, og de sier at dette er konsekvensen, enten man liker det eller ikke. Da blir spørsmålet mitt: Mener fiskeriministeren at heller ikke Råfisklaget har forstått konsekvensene av dette forslaget?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Jeg vil fortsette å spørre helt til ministeren tar innover seg realitetene og faktisk svarer skikkelig på spørsmålet. Man sier at dette skal fortsette, men så sier næringen selv at nei, det kan man ikke gjøre. Så fortsetter fiskeriministeren å si at – jo, det kan man, for det har vi bestemt. Spørsmålet mitt blir da: Hvor lenge kan man fortsette med føringstilskuddet ut fra de midlene som i dag ligger der?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Spørsmålet mitt går til finansministeren. Som finansministeren er godt kjend med, har dessverre sysselsetjinga i Noreg sokke over tid. Me har no ein sysselsetjingsgrad som er på rett over 70 pst., og det betyr at godt over kvar fjerde nordmann i arbeidsfør alder står utanfor arbeidslivet. Me har sett at det har vore noko vekst det siste året, men veksten har vore svak. Eg er sikker på at finansministeren er einig med meg i at me bør gjera alt me kan for at fleire av desse skal kunna få jobb og verta til noko av det vakraste som finst, nemleg økonomisk frigjorde menneske og skattebetalarar. Menneske som står utanfor arbeid, finst over heile landet, så då må me sørgja for at det vert skapt arbeidsplassar over heile landet. Dette var eit viktig prinsipp for den raud-grøne regjeringa, og det førte til at omtrent 65 pst. av jobbveksten på den tida kom utanfor Oslo og Akershus. Under dagens regjering ser me av tala at fram til 2018 har under halvparten av jobbveksten kome i fylke utanfor Oslo og Akershus. Spørsmålet mitt er ganske enkelt. Eg har lyst til å finna ut kva finansministeren synest om dette. Er det, slik ho ser det, rett for landet vårt at mesteparten av jobbveksten skjer i berre to fylke?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Det er mange ting å gleda seg over, og det går godt i norsk økonomi. Difor er det forstemmande å sjå at finansministeren ikkje har nokon gode svar på korleis ho skal sikra jobbveksten ute i distrikta. Det finansministeren gjer, er å visa til rammevilkår. Ho viser til kutt i formuesskatten, som ikkje har hatt nokon dokumentert effekt når det gjeld å skapa fleire arbeidsplassar, noko ho sjølv har innrømt. Dei tala eg viste til i mitt førre spørsmål, stoppa ved 2018, men tala for 2019 så langt, samanlikna med same tid i fjor, er endå verre. Då var det berre 35 pst. av jobbveksten som skjedde utanfor Oslo og Akershus, altså heile 10 prosentpoeng lågare enn tidlegare. Me som kjem frå plassar der det er både fjord og fjell, klarer ikkje å unngå å sjå at regjeringa har klart å slå sin eigen distriktsfiendtlege politikk på sysselsetjingvekst. Eg vil spørja finansministeren: Når de ikkje har klart å få det til fram til no, men snarare tvert imot har svekt sysselsetjingsveksten i distrikta, kvifor skal me tru på dykk no?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Eg berre registrerer at finansministeren ikkje deler mi bekymring for arbeidsplassane i distrikta. Det er no sånn at over 10 000 arbeidsplassar har gått tapt i 120 småkommunar frå 2015 til 2018. Det er altså fleire kommunar som rett og slett går i minus. No er det sånn at det er ikkje berre det sentrale austlandsområdet som er eit kjenneteikn for størsteparten av dei nye jobbane som kjem. Det andre kjenneteiknet er at veldig mange av dei nye jobbane går til innleigd utanlandsk arbeidskraft. Det burde bekymra regjeringa at innleigebruken i industrien er tilbake på nivået før oljeprisfallet, samtidig som produksjonen ikkje er det. Det betyr at ein har hatt ein kraftig nedgang i talet på eigne tilsette. Det me no ser, er strukturelle endringar i industrien, som ikkje berre handlar om at me har ein annan konjunktursituasjon. Spørsmålet mitt til finansministeren då er korleis ho vil sikra at sysselsetjingsveksten ikkje fortset å gå i så stor grad til nettopp innleigd utanlandsk arbeidskraft som det me ser i dag.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2019-11-06:
Finansministeren er tydelegvis ikkje einig i at det er eit problem at sysselsetjingsveksten først og fremst har vore i Oslo og Akershus. Ho er heller ikkje einig i at innleige ser ut til å vera eit problem for delar av industrien i Noreg i dag. Finansministeren seier at ein har høg sysselsetjing i Noreg, men sanninga er òg at me manglar minst 50 000 fleire i jobb for berre det å nå snittet for dei siste ti åra. Det vil eg seie ikkje er spesielt imponerande. Når ein reknar eit snittal, er det jo både gode og dårlege år ein tek med. Då er det etterdønningar både frå finanskrisa og oljeprisfallet kombinert med høgkonjunktur. Likevel ligg altså høgreregjeringa under snittet. Når me samtidig alle er einige om at det går godt i norsk økonomi, korleis vil då finansministeren forklara at regjeringa likevel ikkje får det til når konjunkturane er på lag? Kvifor ligg me då godt under snittet på sysselsetjing likevel?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Senterpartiet mener at det er Stortinget som skal styre arbeidsmarkedet. Vi skal ha full sysselsetting, vi skal ha norske lønns- og arbeidsvilkår. Det er kjernen i vår Samholds-Norge-modell istedenfor et Forskjells-Norge. Ukontrollert arbeidsinnvandring fra land med elendige lønns- og arbeidsvilkår endrer det norske arbeidsmarkedet og arbeidslivet radikalt i dag. Stadig flere yrkesgrupper erfarer det. Mitt spørsmål er: Mener finansministeren at ukontrollert arbeidsinnvandring legger til rette for større eller mindre inntektsforskjeller mellom folk som bor i Norge?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-11-06:
«Barn i barnevernet opplever mange flyttinger, unødig bruk av tvang, utstrakt bruk av enetiltak og manglende helsehjelp. Den europeiske menneskerettsdomstolen, EMD, har nå tatt inn 34 barnevernssaker mot Norge. Både Riksrevisjonen og FNs barnekomité har pekt på feil og mangler i norsk barnevern. Barnevernet står nå ved et veiskille. Hvilke systemendringer ser statsråden behov for å iverksette, slik at barnevernet kan fungere til barns beste?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Svaret er klart. Det legges ikke opp til noen systemendringer, en vil styrke dagens barnevern. Det er et stort tema, og da er det vanskelig å stille et spørsmål på bare ett minutt, men jeg vil ta ett poeng først: Det er mange flyttinger blant ungdom i barnevernet. Det er vanskelig for alle å flytte. Spesielt er det vanskelig når en er usikker. En har kanskje et tilbud i barnevernet i en viss periode, så flyttes en, så kommer en til 18-årsalderen, og da vet en ikke hva tida bringer videre. De fleste foreldre som kjenner ungdommen sin på 18 år, vet at en er ung i forhold til det en møter. Her er det unge mennesker som er i en vanskelig situasjon, og som i mange tilfeller ikke vet noen ting om hva de møter. Mitt spørsmål er: Burde ikke ungdommer som er i barnevernet, vite hva de står overfor, og hva de kan glede seg til, for dermed å få en bedre situasjon?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Et annet viktig spørsmål gjelder enetiltak. Noen unger har behov for enetiltak, de har rett og slett behov for å være enebarn i en periode, for å si det på den måten. Senterpartiet mener det skjer i for stort omfang. Men til det som er en tragedie: Når statsråden sier at det er de private aktørene som har den fleksibiliteten til å kunne gjøre en god jobb i de tilfellene en trenger enetiltak, må jo det være en fallitt. Innenfor spesialisthelsetjenesten, de mest krevende oppgaver der – det er ingen som kan mene der at det er de private som skal stå for det. Burde ikke statsråden gi Bufdir den nødvendige fleksibilitet, slik at det offentlige kan levere de enetiltakene som er nødvendige i de få tilfellene det gjelder, på en god måte, og ikke svare at her har ikke det offentlige den fleksibiliteten og de virkemidlene, så en må gi det til private kommersielle aktører?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-11-06:
Siv Jensen – og Framstegspartiet – har sidan ho vart finansminister, både auka avgiftsnivået i Noreg og innført nye avgifter, og har sett i gang prosessar for å innføra nye skattar. Fiskeri og oppdrett er viktige og lønsame distriktsnæringar. Regjeringas reaksjon er eit ønske om å dra ein større del av verdiskapinga inn i statskassa. Særleg gjeld dette auka statleg skatt på bruk av naturressursane. For fiskeri er det alt føreslått av regjeringa å innføra ein ekstra, statleg snikskatt i form av noko ein kallar statleg kvotebank. Det er i realiteten ei «snikskattifisering» av fiskerinæringa. For oppdrett er det nettopp gjennomført ei offentleg utgreiing, som konkluderer med to ting: at oppdrettsnæringa i Noreg skal påleggjast ein ny, statleg ekstraskatt på 40 pst., og at ein skal ta pengar som i dag går til kystkommunane, og omprioritera til fordel for staten. Spørsmålet er om statsråden vil sikra føreseielegheit og stabilitet for næringa og oppdrettskommunane. Ønskjer ein at ein stor del av verdiskapinga skal verta liggjande igjen i kystkommunane, eller skal dette overførast til fordel for statskassa? Det andre er korleis ein ser på det å ha ei hardare statleg skattlegging av bruk av naturressursar òg for distriktsnæringane. Eg skal gjera spørsmålet enkelt og konkret: Er statsråden og ikkje minst partileiaren i Framstegspartiet, Siv Jensen, for eller imot ein ny, statleg ekstraskatt for oppdrettsnæringa?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-11-06:
Det kan godt vera at finansministeren meiner å ha svart på spørsmålet om ho er for eller imot ny, statleg ekstraskatt for oppdrettsnæringa. Me har tidlegare i dag sett ei ganske rørande einigheit mellom SV og Framstegspartiet i denne salen om det same spørsmålet. Men det er jo ei kjensgjerning at kommunane er veldig opptekne av dei pengane dei i dag får frå Havbruksfondet, og føler på den usikkerheita som denne prosessen har sett i gang. Utgreiinga gjev svar på korleis desse tinga kan gjennomførast, men ein må kunna forventa at finansministeren har ei prinsipiell tilnærming til spørsmålet om ein ønskjer ei grunnrenteskattlegging på oppdrettsnæringa, og ikkje minst om ein ønskjer at kommunane skal sikrast ein minst like stor del av inntektene frå oppdrettsnæringa, slik tilfellet er i dag.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-11-06:
Når ein opplever at ein får det same spørsmålet om og om igjen, kan det like godt vera at svaret er litt utydeleg, som at det er spørsmålet det er noko feil med. Når ein kuttar over 20 mill. kr i ei ordning på statsbudsjettet, er det noko mistenkeleg med at ein held veldig fast ved at dette ikkje skal få konsekvensar. Då er det naturleg å spørja – og me etterlyser ein garanti for dette: Vil føringstilskotet i åra framover verta tilført på eit nivå som gjer at ein kan oppretthalda dei mottaka ein har i dag, og vil dette skje på ein måte som ikkje rammar ressurskontrollen som salslaga skal finansiera av den same potten?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Mitt spørsmål til barne- og familieministeren om barnevern lyder: «I 2018 gjorde et stortingsflertall, inkludert Kristelig Folkeparti, vedtak om at andelen ideelle aktører skal økes til om lag 40 pst. innen 2025. Fra januar til 1. oktober er antallet oppholdsdøgn i institusjoner på ca. 592 500, av disse er 32 pst. knyttet til enkeltkjøpplasser. Av disse igjen er ca. 85 pst. i regi av de kommersielle. Det er ingen spor i statsbudsjettet som tilsier at det skal satses på ideelle aktører. Hvordan vil statsråden følge opp anmodningsvedtak 762(2017–2018) (2017–2018)
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Jeg takker for svaret. Jeg er helt enig i at dette må gjøres på en veldig fornuftig måte. Da handler det om tempo, og da har vi egentlig ganske dårlig tid. Da familie- og kulturkomiteen nylig hadde høring om budsjettet, fikk vi fra flere hold høre at det nå var stillstand i arbeidet med å involvere berørte aktører i dette – i kontrast til i 2018, da regjeringen virkelig tok tak og bl.a. lagde en konsekvens- og risikoanalyse. I budsjettet for 2019 ble også denne saken nevnt i oppfølgingspunktene. Men da vi bikket 2019, ble det helt stille, enda alle forventet seg en plan for 2019. Og i budsjettproposisjonen for 2020 er ikke saken omtalt – så vidt jeg kan se. Hvorfor er den ikke det? Og hvorfor er det ikke kommet en plan, som alle aktørene forventet seg i 2019?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2019-11-06:
Jeg prøver å forstå argumentasjonen og skjønner at det er omfattende, men jeg er allikevel bekymret og kanskje også litt skuffet, for her har Senterpartiet og Kristelig Folkeparti i mange år stått sammen i kampen for å øke de ideelle aktørene innenfor barnevernet. Men så er det når Kristelig Folkeparti får ministeren på dette området, at den kampen tilsynelatende stopper mer opp. I hvert fall oppleves det sånn for dem som er berørt. Og vi i Senterpartiet vil at de viktige delaktørene skal ha en langt større rolle i barnevernet, og da på bekostning av de store kommersielle aktørene som vokser og vokser, og som tar med seg stadig mer av fellesskapets skattepenger til profitt uten at det går tilbake til driften – til forskjell fra det de ideelle gjør. Jeg kan ikke annet enn å spørre, bare for å få det helt på det rene: Er Kristelig Folkeparti fortsatt med Senterpartiet i kampen for å styrke de ideelle aktørene på bekostning av de kommersielle?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-06:
Kristelig Folkeparti har alltid vært opptatt av å styrke ideell sektor, og ønsket om å styrke de ideelles posisjon var også bakgrunnen for at vi var med på å vedta dette forslaget. Jeg tror en styrket posisjon for ideelle vil gi et bedre tilbud til de barna og familiene som trenger hjelp av barnevernet. Regjeringen er også tydelig i Granavolden-plattformen på at vi vil jobbe for de ideelles rammebetingelser. Jeg er derfor glad for at vi i forrige uke videreførte samarbeidsavtalen med ideelle leverandører om helse- og sosialtjenester. Avtalen anerkjenner, synliggjør og styrker de ideelle aktørenes rolle, og den viser hvor viktig regjeringen mener ideelle aktører er i samfunnet vårt. Jeg stemte selv for vedtaket som det vises til. La meg derfor være tydelig på at dette er noe vi jobber for å følge opp på en god måte. Vedtaket gjelder et mål for 2025. Det er derfor viktig at gjennomføringen legger til rette for et bedre institusjonsbarnevern til de barna og ungdommene som trenger det. Barn i institusjon er blant våre mest sårbare, og endringer må derfor gjennomføres med varsomhet. Vi må bl.a. sikre at barn i minst mulig grad må flytte fra velfungerende institusjoner som følge av endringene. Vi må også gjøre en grundig vurdering av de konsekvensene en gjennomføring kan ha, både når det gjelder kvalitet og kostnader, slik at oppfølgingen av vedtaket kan skje på en best mulig måte. Vi har en rekke pågående prosesser som er ment å gjøre barnevernet bedre. Vi skal bl.a. iverksette en barnevernsreform fra 2022. Vi utreder dessuten nå hvilke rammevilkår vi bør ha for bruk av både ideelle og kommersielle aktører. Disse arbeidene har åpenbart gjensidige avhengigheter med 40 pst.-målet. For å oppnå et best mulig institusjonstilbud for de barna som trenger det mest, kommer jeg til å se disse prosessene i sammenheng.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-06:
Som jeg sa i mitt svar, er det mange prosesser vi nå har i gang, som vi ønsker å se i sammenheng. Men jeg kan berolige representanten med at dette har jeg stort trykk på. I tildelingsbrevet til Bufdir for inneværende år, 2019, var en tydelig på at en skulle ta hensyn til anmodningsvedtaket når det skal gjøres endring i kapasitet og innhold. Men vi er klar over at det å få til målet vil ta noe tid. Da vedtaket ble fattet i Stortinget, gikk Bufdir raskt i gang med å utrede hvordan en kunne oppfylle og se på konsekvenser og risiko vedtaket ville ha. Det at det f.eks. vil ha en viktig sammenheng med det arbeidet vi gjør på private aktører, gjør at vi når vi jobber videre med hvordan målet kan bli oppfylt, vil ta hensyn til de parallelle prosessene som skjer framover.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-06:
Igjen vil jeg understreke at dette er et arbeid som jeg har stort trykk på, og som jeg jevnlig snakker om og tar opp. Det er nettopp fordi vi har et stort engasjement for de ideelle, for vi tror det bidrar til et bedre mangfold og et bedre tilbud til barn og familier. Jeg er også tydelig på at dette vedtaket betyr at vi må utvide kapasiteten for ideelle til om lag 60 pst., og redusere for kommersielle til om lag 45 pst. Jeg er glad for at representanten også i forrige spørsmål understreket at dette må gjennomføres på en slik måte at en ikke flytter barn fra velfungerende tilbud der de har det godt – en unødvendig flytting. Derfor må disse overgangene også gjøres på en veldig varsom måte med barnets beste i sentrum. Vi har, som jeg viste til, allerede gitt tydelig beskjed til Bufdir. Dette er noe vi kommer til å følge opp for at en skal ta hensyn til det når det gjøres endringer på kort sikt, og også for å oppfylle målet i det langsiktige arbeidet fram mot 2025.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-06:
Regjeringa tar på alvor at mange kommunale barnevernstjenester opplever kapasitetsutfordringer. Det gjør inntrykk å høre hvordan mange ansatte opplever sin hverdag. Styrking av kapasiteten i barnevernet har høy prioritet for regjeringa, og jeg er glad for at utviklingen går i riktig retning. Fra 2013 til 2018 har det blitt 1 300 flere ansatte i det kommunale barnevernet. Fra 2017 til 2018 økte bemanningen med om lag 200 saksbehandlere. Dette er en høyere årlig stillingsvekst enn under den rød-grønne regjeringa. SSB-tall for 2018 viser heller ingen vekst i antall saker. Dette gir en bedre forutsetning for arbeidet med det enkelte barn og den enkelte familie. Foreløpige tall tyder på fortsatt kapasitetsvekst også i 2019. Jeg tar på alvor at mange kommunale barnevernstjenester opplever kapasitetsutfordringer. Jeg mener imidlertid ikke at løsningen er statlige virkemidler som øremerking eller bemanningsnorm – det mener jeg tallene om nyansettelser underbygger. Det er de lokale politikerne som er best egnet til å gjøre vurderinger av behovet for bemanning. De er best i stand til å prioritere ressurser og tiltak der behovet og nytten er størst – for å hjelpe de mest utsatte barna. I noen kommuner kan behovet være flere ansatte i barnevernet, i andre kommuner kan det beste tiltaket være en ekstra helsesykepleier eller en familierådgiver. Vi har sett at kommunene blir flinkere til å prioritere barnevernet. Mesteparten av stillingsveksten vi har sett de siste årene, skyldes ikke øremerking, men nettopp at kommunene prioriterer barnevernet mer. Det er bra. Regjeringa har et ansvar for å legge til rette for at den positive utviklingen fortsetter i årene framover. Regjeringas kompetansesatsing og digitaliseringsløft vil bidra til å effektivisere arbeidsflyten slik at de ansatte kan bruke mer av tida si til å hjelpe utsatte barn og familier. Vi skal sørge for at kvaliteten og bemanningssituasjonen blir vurdert jevnlig, både i den enkelte kommune og på nasjonalt nivå. Det skal bli mer synlig hvilken kommune som ikke prioriterer barnevernet godt nok. Ikke minst skal vi fortsette å bidra til en god kommuneøkonomi. Dette er avgjørende for å sikre at kommunene har mulighet til fortsatt å prioritere barnevernet. Jeg vil også understreke at regjeringa er tett på de kommunene som har størst utfordringer i barnevernet. Vi er inne med egne veiledningsteam for å støtte kommunene som sliter mest. Jeg håper at de ansatte i disse tjenestene opplever det som en stor støtte å få hjelp fra veiledningsteamene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-06:
Jeg samarbeider tett med statsråd Høie når det gjelder helseutfordringer, for veldig mange av barna som er innom barnevernet, vet vi også har behov for helsehjelp. Vi er veldig opptatt av å bedre samarbeidet om barn og helse. Jeg er likevel ikke enig i premissene i spørsmålet til representanten, verken om en kraftig nedbygging eller om svikt, og heller ikke når det gjelder virkelighetsforståelsen rundt barnevernet. Som jeg sa i mitt svar, er jeg veldig glad for at bemanningen har økt så mye som den faktisk har, og der tror jeg egentlig Kristelig Folkeparti og Senterpartiet er enige om virkemiddelbruk, at det å styrke kommunenes økonomi, det at de har et handlingsrom til å kunne prioritere, egentlig er det beste. Så bruker vi øremerking kun når vi mener det er nødvendig. Og tallene, 1 300 flere fra 2013 til 2018, men også det at det ikke har vært økning i antall saker, gjør at kapasiteten er blitt betydelig styrket. Så skal jeg også si at jeg skjønner at det er mange som har det krevende på jobb, med mange saker, men jeg er iallfall glad for den utviklingen som har skjedd, og jeg håper virkelig at den fortsetter.