trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-10-04:
Det er alltid interessant å høre representanten Westgaard-Halle fra Høyre. Det går sjelden en debatt uten forsøk på å karikere Senterpartiets klimapolitikk og distriktspolitikk. Westgaard-Halle tar på seg rollen som Høyres distriktsalibi fordi hun bor på gård i Vestfold. Selv bor jeg på andre siden av fjorden, i Østfold, og vi merker sentraliseringen utmerket godt. Kommunen jeg bor i, skal slå seg sammen med fire andre kommuner og bli Indre Østfold kommune. Et av hovedargumentene fra Høyres folk i den prosessen var at en stor og robust kommune ville bidra til å beholde statlige arbeidsplasser og tjenester. Nå foreligger det altså et forslag om legge ned Heggen og Frøland tingrett og flytte den til Follo. Det foreligger forslag om å legge ned trafikkstasjonen og flytte den til Follo, og selv om kommunene selv, sammen med Justisdepartementet den gangen, i 2013 var med på å bygge opp en solid og robust politistasjon i Askim, har ikke den fått beholde tjenestene, slik vi ble lovet. Nei, denne regjeringen har bidratt til å sentralisere ytterligere. Den har fjernet utlendingsavdelingen ved politistasjonen, den har flyttet passkontoret, og den har flyttet andre tjenester til Follo. Så en region med 50 000 innbyggere er altså ikke robust nok for denne regjeringen, for sentraliseringen vil ingen ende ta. Det er heller ikke alltid slik at den digitale verden har kommet til et såpass sentralt sted som Østfold. Går man inn og ser på bredbåndskartet, som utarbeides hvert år, er husstandsdekningen for høyhastighetsbredbånd faktisk bedre i Finnmark enn i Østfold. Det sier også sitt om dette med digitalisering av tjenester. Det er også fortsatt store mørke områder når det kommer til solid mobildekning. I Østfold har vi mange stolte byer langs kysten med både industrihistorie og forsvarshistorie: Halden, Fredrikstad, Sarpsborg og Moss. Før forbandt vi byer med et minimum av tilbud, men denne regjeringen tømmer også byene for tilbud. Nå skal tingrettene i Moss, Fredrikstad, Halden og Sarpsborg sentraliseres og slås sammen. Politireformen har ført til redusert tilstedeværelse av politi i disse byene. Sentralisering av skatteetaten er et annet eksempel på noe som har tappet byene for tjenester. Så sentraliseringen går ikke bare ut over distriktene, men også ut over byene. Dette handler ikke om at Norge forandrer seg, som regjeringens representanter til stadighet sier. Dette er en bevisst politikk som skaper forskjeller og forandrer landet i feil retning. Sentralisering er en selvforsterkende kraft, men denne regjeringen fjerner alle bremser og gir i stedet gass for mer sentralisering.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-10-04:
Trygghet i folks hverdag er avgjørende for at man skal kunne leve gode liv. Derfor er jeg veldig glad for målet om et mer effektivt politi ved å ta i bruk ny teknologi, og at det å tilpasse innsatsen til et nytt kriminalitetsbilde ble understreket i trontalen. Vi i denne salen vet utmerket godt at også mennesker i Norge opplever sterk sosial kontroll, og at mange kvinner og barn lever med vold og overgrep. Regjeringen har heldigvis vist en stor vilje til å satse på tiltakene i opptrappingsplanen mot vold og overgrep, og nærmere 1 mrd. kr i året går til nettopp dette viktige formålet. Det må imidlertid mer enn politi til. Det er mange små og store konkrete tiltak som til sammen er viktige og avgjørende i bekjempelsen av et så stort samfunnsproblem. Denne uken var jeg så heldig at jeg fikk være med statsministeren da hun åpnet Norges første nasjonale hjelpelinje for personer som er utsatt for vold i nære relasjoner og seksuelle overgrep. Ingen skal måtte stå alene i slike traumatiske opplevelser. Vi vet hva slikt kan gjøre med oss mennesker. Det at vi nå har åpnet et nasjonalt lavterskeltilbud for vold- og overgrepsutsatte personer, mener jeg er ett av mange veldig viktige steg i regjeringens arbeid mot vold og overgrep. Viktigheten av dette kan ikke overvurderes. Derfor er jeg også svært glad for at regjeringen har startet arbeidet med en ny nasjonal handlingsplan mot vold i nære relasjoner. Vold og overgrep vet vi er et problem ikke bare i Norge. I år feirer Barnekonvensjonen 30 år, nærmere bestemt den 20. november. Artikkel 34 understreker at alle barn skal vernes mot seksuelle overgrep. Det er en kamp vi kjemper nasjonalt, men det er også noe som jeg er veldig stolt av at Fremskrittspartiet og resten av regjeringen er med på å ta et ansvar for internasjonalt. I sommer var jeg på en av mitt livs kanskje tøffeste reiser. Den gikk til Filippinene, nærmere bestemt Manila. Der besøkte jeg ECPATs søsterorganisasjon, for å fokusere på nettopp overgrepsproblematikk i utlandet. Jeg synes det er veldig stort å kunne stå her i dag og si at vi fikk en bekreftelse i sommer på at justisministeren har varslet at vi får en politistilling på Filippinene. Det blir veldig viktig som en del av det internasjonale arbeidet for å ta disse forbryterne.
André N. Skjelstad (Venstre), 2019-10-04:
Vår parlamentariske leder, Terje Breivik, åpnet trontaledebatten for Venstre med å understreke at Norges eneste sosialliberale parti er Venstre. Framtidsoptimismen og troen på menneskets ukrenkelige frihet er verdier sosialliberalismen er tuftet på. Jeg er glad for at han nettopp valgte å vektlegge disse verdiene i sitt innlegg i går. Det finnes en frihet og tro på framtiden som gjør at bl.a. jeg ble medlem av dette partiet. Jeg så at liberalere var folk som vil skape noe, som hadde troen på egen evne til å utgjøre en forskjell i sitt lokalsamfunn. Kampen for frihet er ikke alltid snorrett – vi ser konflikter verden over. Men trangen til frihet er alltid til stede. Sånn er det også i dagens Norge. Som medlem av næringskomiteen har jeg vært privilegert og møtt hundrevis av mennesker som har frihetstrangen og framtidsoptimismen i sitt hjerte. Jeg snakker om selvstendig næringsdrivende – folk med kjeledressvett, noen som selv bretter opp ermene for å få det til. De er motivert og stimulerer til å skape noe nytt, og ikke minst til å løse utfordringer. De vil gi seg selv en bedre framtid, og felles for dem er at deres egen driv til å skape muligheter ikke bare gjelder dem seg selv, men også andre. Deres ambisjon om å levere til vår felles velferd bør vi være takknemlig for, og for at de tør å satse på egne ideer. De er selvstendig næringsdrivende, som gjerne går i kjeledress, som hele tiden tenker på hvilke muligheter framtiden vil gi. De kikker ikke hele tiden bakover på det som har vært, men tar det med seg som en erfaring. De har trangen til å skape sin egen og andres arbeidsplass, og det fordrer frihet – frihet til å eksperimentere for å lykkes, men også å gå dukken. Det er den kreative prosessen vi som politikere skal hegne om. De trenger ikke oss for å skape jobbene, selv om mange på denne talerstolen i dag og i går nettopp har hevdet det. Nei, de trenger ansvar for å rydde veien for selvstendig næringsdrivende, som vil prøve å satse på noe nytt, og som vil ta risikoen det innebærer. Vår oppgave er å gjøre det enklere og tryggere. Jobbskaping er det de selv som står for. Det er friheten i sin ytterste konsekvens: friheten til å lykkes, men også friheten til å mislykkes.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-10-04:
Presidenten for den palestinske selvstyremyndigheten, Mahmoud Abbas, besøkte Norge i september. Han hadde møte med utenriksministeren, statsministeren og kronprinsregenten, og visestatsministeren hans møtte Stortingets utenriks- og forsvarskomité. Abbas ønsker bl.a. mer penger fra norske skattebetalere til å finansiere skoler. Det er ikke så forunderlig, men parallelt med denne tiggerferden til Norge og Europa for øvrig utbetaler palestinske selvstyremyndigheter millioner gjennom det såkalte martyrfondet til palestinere som sitter fengslet i Israel for terrorhandlinger. Dette er belønning for terror og opprettholdelse av en martyrkult som vil fortsette å spre hat og kreve uskyldig blod. Det er altså ikke mangel på penger hos de palestinske selvstyremyndighetene – det er mangel på moral. Samtidig som man tutes ørene fulle av hvordan israelsk bosettingspolitikk ødelegger for fredsprosessen, fengsler og torturerer de palestinske myndighetene journalister, aktivister og opposisjonelle. Internettaktiviteten overvåkes, og retten til å ytre seg fritt innskrenkes. Det hører vi ikke noe om i norsk media, for her tegnes det sort-hvitt – Israel mot Palestina, Israel er de sterke og onde, palestinerne er det synd på og må hjelpes. Verden er snudd på hodet. Ikke nok med at Midtøstens eneste liberale demokrati skal boikottes politisk – det skal også boikottes kulturelt og akademisk. Denne boikotten har bred støtte på den ekstreme venstresiden og den ekstreme høyresiden i Norge. Her opererer ytterlighetene i skjønn forening. Både Rødt, NKP og nazistorganisasjonen Vigrid ønsker akademisk og kulturell boikott av Israel. Det er noe riv ruskende galt når en artist som Aurora kritiseres fordi hun skal ha to konserter i Tel Aviv. Tel Aviv er byen som anses som Midtøstens mest liberale, der homofile fra de palestinske områdene har et fristed. Israel er altså et av verdens mest robuste demokratier, som har overlevd mot alle odds. Dette bør heies på i en tid der demokratiske verdier og ytringsfrihet er under press. Det gjelder ikke minst i de palestinske områdene. Jeg har en stemmeforklaring. I likhet med foregående taler vil også Fremskrittspartiet stemme mot forslag nr. 11, for vi mener en slik undersøkelse av handlingsrommet i EØS-avtalen kan gjøres i forbindelse med europaredegjørelsen som kommer senere i høst. Da har vi alle anledning til å diskutere det.
Trond Helleland (Høyre), 2019-10-04:
Også jeg vil takke for en god debatt. Først en stemmeforklaring på vegne av de fire regjeringspartiene: Vi vil støtte to av forslagene fra Arbeiderpartiet som er lagt fram, nemlig forslag nr. 26, som jeg regner med at min gode kollega Hans Fredrik Grøvan vil si noe om premissene for i sitt innlegg, og forslag nr. 36, i den endrede versjonen som Arbeiderpartiet har levert inn i dag. Det handler om Syria og barn, og det handler om en redegjørelse på egnet måte for Stortinget. Det forslaget vil regjeringspartiene støtte, da vi ønsker at den saken blir belyst, men med de begrensningene som ligger i de ulike sikkerhetsaspektene rundt den situasjonen som er der nede. Jeg synes det har blitt gitt mange både gode og oppklarende svar, både fra egne partifeller, fra andre regjeringspartier og for så vidt også fra opposisjonen i en del viktige problemstillinger. Representanten Gahr Støre hadde et innlegg nå der han syntes det var litt urettferdig at Høyre forventet at Arbeiderpartiet skulle være som Høyre. Nei, vi forventer ikke det, men hvis en skal være et styringsparti eller et parti som ønsker å være helhetlig, forventer vi – og hadde trodd – at forutsigbarhet, og ikke det å snu i standpunkter fra den ene dagen til den andre, ikke bare i én sak, men i flere saker, skal være linjen til Arbeiderpartiet. Det synes vi det har vært litt for mye av i det siste, og det har vi også påpekt. Jeg mener det må være rimelig å kunne påpeke det når et parti som inngår avtaler om reformer og ulike vedtak, stadig snur i standpunktene sine – i skolepolitikken, i politireformen og i andre ting. Det må være lov å påpeke det. Vi håper ikke at Arbeiderpartiet blir som Høyre, det ville vært kjedelig. Vi håper at vi kan ha hver vår politiske retning. Men vi forventer konsistens og forutsigbarhet. Med det håper jeg at de to forslagene som vi nå har gitt støtte til, vil bli vedtatt, og at de øvrige blir nedstemt.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2019-10-04:
Jeg vil også takke for debatten. Det er vel egentlig slik at det ligger litt i sakens natur at opposisjonen skal kritisere og være negative til den politikken regjeringen fører – det til tross for at vi har en situasjon hvor det er rekord i antall nye bedrifter. Det skapes jobber, det er økende sysselsetting, og arbeidsledigheten er veldig lav. Det ble forsøkt her i går fra Arbeiderpartiet å kritisere regjeringen fordi sysselsettingen ikke var på det samme nivået som i unntaksåret 2008. Vi vet alle hva som skjedde før 2008, og vi vet også hva som skjedde etter 2008, i de rød-grønne årene. Jeg tror den retorikken ble grundig parkert i går. Arbeidslinjen er viktig, men det er et paradoks at hver gang regjeringen foreslår endringer i offentlige ordninger for å styrke arbeidslinjen, så er opposisjonen imot. Det er svært få som snakker om verdiskaping, som er hele fundamentet for at vi kan ha gode sosiale ordninger, og at vi har et velferdssystem som fungerer og fanger opp dem som har behov. Representanten Lysbakken sa at regjeringen gjennom skattelettelser gir penger til de rike, at det er gaver til de rike. Det er helt feil. Skattelettelser betyr at folk får beholde mer av sin egen inntekt og verdiskaping. Så alt blir på en måte snudd litt på hodet. Jeg tror mange teoretikere på venstresiden burde prøvd seg litt i arbeidslivet, ikke nødvendigvis bare på gulvet – gjerne det også – men de burde fulgt en bedriftsleder i en liten eller mellomstor bedrift, som det er flest av i Norge. De burde delt hans eller hennes bekymringer i hverdagen – bekymringer ikke over manglende profittmaksimering, men over den daglige inntjeningen, over konkurransen med andre i samme bransje, over hvordan man skal klare å få gode resultater, hvordan man skal nå nye kunder, og ikke minst bekymringen og omsorgen for ansatte som skal ha lønn hver måned. Det er hverdagen for norske bedrifter, og vi skal være utrolig glade for at det er noen som tør å satse og tør å ta risiko, og som skaper bedrifter. Jeg har også lyst til på slutten å rette en takk til representanten Martin Kolberg fordi han omtalte oss som høyreliberalister og ikke høyrepopulister. Det synes jeg han fortjener en takk for. Så slutter jeg meg til den stemmeforklaringen som representanten Helleland fremførte på vegne av det fire regjeringspartiene. Takk for debatten!
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2019-10-04:
Det er mange piler som peker riktig vei når det gjelder utviklingen i vårt land. Det er sysselsettingsvekst og færre arbeidsledige. Men det betyr ikke at vi skal dekke over de utfordringene vi har framover. Debatten har understreket at til tross for at mye går bra i Norge, representerer utviklingstrekk som demografiske endringer, klimautfordringene, migrasjonsutfordringene og flere fattige familier behov for nye tiltak og omstilling. En av hovedutfordringene er å løfte de fattigste i vårt land. Det er bekymringsverdig at antall barn som vokser opp i fattige familier, øker. Barnefattigdom i dagens Norge handler i stor grad om at barn opplever å være utestengt fra sosiale sammenhenger på grunn av familiens økonomiske situasjon. Derfor er det viktig at alle barn bør få mulighet til å oppleve tilhørighet på viktige sosiale arenaer, uavhengig av foreldrenes økonomi. Derfor er det også viktig at vi setter inn tiltak som kan bidra til å løse denne utfordringen, ved å gjøre veien til arbeidsliv kortere, satse på en god skole med flere lærere og færre elever per lærer for å kunne se og følge opp den enkelte elev, og ikke minst gjennom målrettede tiltak som en kraftig økning i barnetrygd for barn fra 0 til 6 år, gratis kjernetid i barnehage for barn i lavinntektsfamilier, økt feriestøtte til ferietiltak for barn fra fattige familier og økt engangsstøtte ved fødsel og adopsjon, for å nevne noen av tiltakene som denne regjeringen har iverksatt. Vi innfører i tillegg fritidskort for at flere barn ikke skal hindres fra å kunne delta i fritidsaktiviteter på grunn av dårlig økonomi. Ser vi utenfor landets grenser – og det bør vi gjøre, som et av verdens rikeste land – møter det oss en verden hvor det nå, de fire siste årene, har blitt stadig flere mennesker som har havnet i en situasjon preget av sult og usikkerhet knyttet til om de klarer å skaffe seg og sine nok næringsrik mat. Dette er en utfordring som denne regjeringen tar på høyeste alvor, og ønsker å gjøre noe med. Så har jeg i debatten disse to dagene merket meg svært ulike tilnærminger til de ulike utfordringene det til dels er enighet om. Én ting er at regjeringspartiene og opposisjonen har ulike løsninger, men det er også interessant å registrere at det blant opposisjonspartiene er stort sprik i synet på løsningene. Mens Arbeiderpartiet understreker at tiden for reformer ikke er over, avlyser Senterpartiet behov for alle nye reformer. Så hva slags politiske løsninger en opposisjon til syvende og siste vil velge, er det ikke helt lett å få klare svar på. Så en stemmeforklaring: Vi stemmer som de andre regjeringspartiene for forslagene nr. 26 og 36, og jeg viser til representanten Hellelands stemmeforklaring. Når det gjelder forslag nr. 26, vil vi bare understreke at vi er opptatt av at høyere utdanningsinstitusjoner skal vektlegge sitt regionale ansvar og tilby desentralisert utdanning i hele landet. At vi stemmer for forslaget, betyr ikke at våre universiteter og høyskoler ikke gjør det i dag.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2019-10-04:
En liten kommentar til representanten Lysbakkens vurdering av Kristelig Folkeparti i regjering og i opposisjon: Kristelig Folkeparti har på ingen måte endret verken sitt engasjement eller sitt politiske fokus når det gjelder å bistå dem som er svakest, og som står lavest i samfunnet vårt, ikke minst når det gjelder fattigdomsproblematikken. Når vi har vært med på å endre AAP-ordningen, handler det om at det i utgangspunktet har vært en tverrpolitisk enighet om at noe måtte gjøres med den ordningen, for vi så at den ikke virket etter hensikten og kunne representere en innlåsingsmekanisme. Det skal komme en evaluering av ordningen, og da skal vi se om det er noe vi bør endre på. Om det er uheldige utslag vi må rette opp i, skal vi selvfølgelig være med på det. Ellers vil jeg bare minne om at det er vel ingen som har bidratt til en så kraftig økning av barnetrygden, som er et målrettet tiltak nettopp for å bistå de familiene med lavest inntekt, som Kristelig Folkeparti, både i opposisjon og nå i regjering. Vi har økt minstepensjonen for enslige minstepensjonister. Vi har, sammen med de andre regjeringspartiene, vært med på å innføre gratis kjernetid i barnehagen for barn fra lavinntektsfamilier. Vi har også økt støtten til ferietiltak for barn fra fattige familier. Ikke minst har vi også bidratt til å øke engangsstøtten ved fødsel og adopsjon til dem som ikke har rett på foreldrepenger. Dette er viktige og målrettede tiltak som viser en klar og tydelig sosial profil.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-03-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Trygve Slagsvold Vedum, Siv Mossleth, Geir Adelsten Iversen og meg selv vil jeg fremme et forslag om styrket helikopterberedskap i Nord-Norge.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-03-27:
«Viser til oppslag i NRK 13. mars om at Nord-Norge mister store deler av sin helikopterberedskap. Hvordan vil statsråden sikre helikopterberedskapen i Nord-Norge?»
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-03-27:
La meg bare minne om at det er denne regjeringen som har fått vedtatt å flytte seks helikoptre fra Bardufoss. Det er Senterpartiet som i denne salen har kjempet for Forsvarets helikoptre. Det er Senterpartiet som i flere omganger i denne salen har fremmet forslag om redningshelikoptre. Etter at regjeringen og et flertall i denne salen nå har vedtatt å flytte seks Bell-helikoptre fra Bardufoss til Rygge, noe Senterpartiet var sterkt imot, er det ingen tvil om at det skapes stor usikkerhet rundt beredskapen i Norge. Vi ser at fylkesmannen, politimesteren og Politidirektoratet har advart mot denne flyttingen. Jeg merker meg at statsråden har sagt at Bell-helikoptrene ikke skal flyttes før alternativ kapasitet er på plass. Hva er den alternative kapasiteten?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-03-27:
Sikkerhet og beredskap for folk i nord er viktig. Det er langt mellom de nåværende basene i Nord-Norge. Man har Bodø, og man har Banak. Avstanden mellom de to basene er på 100 mil. Det er svært krevende med tanke på beredskapssituasjonen. Jeg kan minne om den tragiske skredulykken i Tamokdalen. Den viser hvor avgjørende det er for landsdelen at man har tilgang til Forsvarets helikoptre. Da ulykken inntraff, tok det fire timer fra man trykket på den røde knappen, til redningshelikopteret fra Banak var på plass i Tamokdalen. Årsaken var at helikopteret ikke kunne fly over fjellene på grunn av dårlig vær. Det er alvorlig. De måtte følge kysten for å komme til Tamokdalen. Mitt konkrete spørsmål til statsråden er – som også er foreslått i denne salen i dag – om man vil vurdere å etablere en redningshelikopterbase til i Troms.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
På vegne av stortingsrepresentantene Kari Elisabeth Kaski, Lars Haltbrekken, Arne Nævra, Mona Fagerås, Karin Andersen, Freddy André Øvstegård, Torgeir Knag Fylkesnes og meg selv vil jeg fremme forslag om klimastreik for klimakutt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Fredag var en historisk dag. Stortinget var beleiret av framtiden, av tusener på tusener av barn og unge som var her for å kreve klimahandling. Vi ser nå et klimaopprør nedenfra, som kommer til å forandre politikken og samfunnet vårt. Regjeringens reaksjon har vært å mene at elevene ikke burde streike, men heller diskutere klima i samfunnsfagtimen. Samtidig så jeg en voldsom reaksjon fra regjeringen på at en gruppe forskere og forfattere har skrevet en kronikk i Aftenposten – det er en veldig rebelsk ting å gjøre, å skrive en kritisk kronikk i Aftenposten. De ble av regjeringen etterpå beskyldt nærmest for å mangle demokratisk sinnelag. Det vi ser, er en regjering som blir mer stresset av klimastreik og klimaopprør enn av klimakrise. Elevene her ute ropte taktfast og ofte: Hvor er Erna? Jeg vet jo at statsministeren var i Brussel for å feire EØS-avtalen – jeg håper det var trivelig – men jeg tror likevel spørsmålet kan forstås i litt overført betydning: Hvor er statsministeren i klimapolitikken? Hun styrer på sjette året. Målene for 2020 er gitt opp – selv om det aldri er innrømmet, nærmer det seg vel så mye nå at det er på det rene. Norge skal kutte utslippene med 40 pst. innen 2030, men regjeringens egne dokumenter viser at en ikke er i nærheten av å være på kurs mot det. Ungdommene og barna som streiket, har bedt oss om å gå inn for et mål om – og en plan for å nå – et kutt for Norge på 60 pst. innen 2030. Har regjeringen tenkt å lage en forpliktende plan for at Norge skal kunne kutte 60 pst. av klimagassutslippene innen 2030?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Av alle bortforklaringer jeg har hørt fra denne regjeringen, synes jeg denne var en av de beste. Det er jo ikke noe å skryte av at vi var lenger unna klimamålene for 2020 da det gjensto syv år, enn vi er når det gjenstår ni måneder. Det skulle nå virkelig bare mangle. Men det er Erna Solberg som har styrt gjennom alle disse årene, og som nå sørger for at vi ikke når klimamålene for 2020. Det får være noen grenser for hva Erna Solberg kan skylde på andre for. Dette må hun ta ansvar for selv. Og da har jeg lyst til å stille statsministeren et spørsmål til. Dette er en regjering som, da den gikk på, la fram sine åtte viktigste prosjekter for Norge, og klima var ikke blant dem. Det er en regjering som ikke er i nærheten av å nå egne klimamål. De utslippskuttene som har kommet, har i stor grad kommet på grunn av regnskogsødeleggende palmeolje på norske drivstofftanker. Hvorfor i all verden skal de som streiker, når Erna Solberg har så elendige resultater å vise til nå, tro at hun skal være i stand til å nå klimamålene for 2030?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Det er vel mangelen på klimahandling som kan stoppe verden. Det er helt riktig at vi snakker om framskrivninger, både i 2013 og nå, men det store spørsmålet var hva som skulle gjøres imellom der. Jeg er ganske sikker på at det hadde vært mulig – det vet vi, med alle de forslagene fremmet i Stortinget – å gjennomføre de tiltakene som ville gjort at man kunne nå målene i 2020. Men denne regjeringen har ikke tatt målene på alvor. La meg spørre om en annen ting knyttet til elevenes krav. Et av dem var å stoppe tildeling av nye områder til oljeselskapene. Det er funnet mer kull, olje og gass i verden enn det som er mulig å brenne hvis vi skal nå klimamålene. Klimaendringene er brutal fysikk: Fyller vi opp atmosfæren med for mye klimagassutslipp, går det galt. Det egentlige svaret fra denne regjeringen til barna og ungdommene har vært å tildele 90 nye blokker som oljeselskapene kan søke om letelisenser i. Er det noe magisk ved oljen regjeringen venter å finne i disse områdene som gjør at den ikke kommer til å bidra til global oppvarming?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Det Norge etter hvert også kommer til å måtte innse, er at det ikke kommer til å bli sånn at det ryddes plass til akkurat norsk eksport av fossil energi, men ikke til andre lands. Derfor er konsekvensen av politikken som føres nå, sannsynligvis en stor økonomisk smell for Norge på et tidspunkt i framtiden – en uansvarlig økonomisk politikk. Men la meg gå videre til et annet av streikekravene, og det er knyttet til klimabistand og klimarettferdighet. Vi vet at allerede det vi kan se i dag som er i gang av klimaendringer, rammer de fattigste i verden aller hardest. Vi har sett noen voldsomme, kraftige uvær i Karibia og i Øst-Afrika i det siste. Derfor kommer spørsmålet om internasjonal innsats for å hjelpe fattige land med å redusere sine utslipp – ikke minst for å kunne tilpasse seg til de klimaendringene som er i gang, og som vil komme – opp på dagsordenen. Derfor har de klimastreikende ungdommene krevd at Norge gir 65 mrd. kr i bistand til klimaformål(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Jeg tenkte jeg skulle gå gjennom alle kravene som er stilt. Til nå har vel ikke statsministeren egentlig svart positivt på noen av dem, men det kommer et par sjanser til. Da jeg var ute med ungdommene på fredag, var det en som hadde en plakat der det sto: Ja til Vy, nei til fly. Jeg vil selvfølgelig distansere meg selv fra den første biten, men uansett var det et poeng. For denne regjeringen jobber jo – ikke minst gjennom Avinor – ikke med å redusere flytrafikken, men gjennom å øke den. Det deles ut millionbonuser til flyselskap som oppretter nye ruter, premiering av trafikkvekst osv. Et sentralt krav i klimastreiken er nei til en tredje rullebane på Gardermoen, rett og slett fordi vi trenger å legge om transportsystemene våre i klimavennlig retning. Vi trenger ikke en ny rullebane, vi trenger en politikk for å flytte trafikken over på mer miljøvennlige transportformer. Vil regjeringen skrinlegge arbeidene(presidenten klubber) med en tredje rullebane? (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Jeg lover det, president! La meg da – for statsministeren – reklamere for SVs landsmøte i helgen, der vi kommer til å gå gjennom vår plan for en grønn ny deal for Norge, og hvordan vi skal løse disse problemene og skape arbeidsplasser og nye verdier. Ungdommen har ett krav til, og det går på transport. Det har vært mange rare reaksjoner fra enkelte voksne, som harselerte med barn og ungdom som streiket, og det har kommet kommentarer av typen «da får dere gå til trening selv». Men det har de streikende tenkt på, for de har foreslått at det må innføres et ungdomskort for all kollektivtransport i Norge, altså ett som kan være nasjonalt, som kan gjelde for alle under 20 år, og som gir dem muligheten til nettopp det de ber om: at det skal legges til rette for at en kan ta miljøvennlige valg i hverdagen. Er et nasjonalt ungdomskort for kollektivtransport noe statsministeren vil vurdere?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-27:
Da har vi vært gjennom alle kravene fra klimastreiken, og statsministeren har vel egentlig sagt at hun er imot alle sammen – ja, kanskje med et lite unntak, halvveis, for den tredje rullebanen hun ikke har bestemt seg for. Så det er ingen tvil om at avstanden mellom ungdom i Norge som krever klimahandling, og regjeringen som styrer landet vårt, er kolossalt stor. La meg stille et siste spørsmål knyttet til miljø og klima, og det går på den alvorlige rapporten som kom fra Riksrevisjonen når det gjelder oljevernberedskap. For å si det forsiktig: Meldingen er kritisk. Et av hovedfunnene er: «Myndighetene har ikke sørget for at oljevernberedskapen er godt nok tilpasset de særskilte forholdene i nordområdene.» Vi må jo etter dette spørre om statsministeren kan garantere at den aktiviteten vi har, og som blir planlagt i Barentshavet, er trygg for naturen og for alle som lever av fiskeriressursene – eller kan hun ikke det?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-27:
Vi har bak oss en dramatisk helg med redningsoperasjonen utenfor norskekysten. Hustadvika er et dramatisk kyststrekk, og et stort cruiseskip kom i nød. Det var også et sted langs vår kyst der det er stor redningskapasitet og – la meg si – kvalitet i verdensklasse. Vi er imponert over det vi så av redningsarbeid i helgen. Men spørsmålet er: Hva med situasjonen lenger nord i våre farvann? Jeg så for en tid tilbake at sjefen for Hovedredningssentralen i Nord-Norge sa at det er dobbelt så mange hendelser på sjøen nå som for 15 år siden, og spørsmålet er da: Er kapasiteten til redning dobbelt så god? Eller, mer grunnleggende, er den god nok? Cruisetrafikken trekker nordover. Vi kan tenke oss hvordan det ville vært med dette skipets nød hvis det hadde skjedd nord for Svalbard. I dag så vi bilde i en avis der det lå et cruiseskip med 4 500 passasjer og 1 300 mannskap til kai på Svalbard, og vi kan jo tenke oss hva som ville skje om de kom i nød. I nord har det fra januar til april vært 20 anløp av cruisetrafikk, opp mot 20 000 passasjer, så det er stor aktivitet, og den er økende. Norge har søk- og redningsansvar i disse områdene av Arktis. Det var en avtale som ble forhandlet fram i Arktisk råd i min tid som utenriksminister. Spørsmålet er: Følger Norge opp med de kapasitetene som trengs? Det vil aldri kunne bli som utenfor Hustadvika og på land, men er vi noe i nærheten av å kunne si at det er akseptabelt og trygt? På Svalbard har vi to redningshelikoptre og Sysselmannens skip, som for øvrig ligger i opplag deler av året. Kystvakten seiler i det store området. Vi stiller krav til hvilke type skip som kan seile, polarkoden åpner for det. Men spørsmålet er: Er Norge rustet til å ivareta sitt ansvar for søk og redning i Nord-Norge, i Arktis – med økende cruisetrafikk og næringstrafikk ut og inn av Arktis? Hvordan ser statsministeren for seg at vi eventuelt kan styrke den kapasiteten for å nå de målene som vi burde sette oss?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-27:
Det er litt uklart for meg om statsministeren mener at situasjonen er tilstrekkelig håndtert nå, med å si at vi vurderer noen kapasiteter. Jeg mener vi ligger langt etter. Spørsmålet er om vi trenger å opprette en base på Svalbard for søk og redning, og om vi må styrke kapasitetene og skjerpe regelverket for hva som kreves for fartøy som seiler i områdene. Dette handler om kapasiteter og om kapasiteter som finner hverandre. Det har vi diskutert i denne salen i forbindelse med beredskap, terrorberedskap, tidligere. Riksrevisjonen konstaterte i går at oljevernberedskapen i Barentshavet, der det er voksende aktivitet, er ikke god nok. Man sier at myndighetene ikke har sørget for oljevernberedskap som er godt nok tilpasset de særlige forholdene i nordområdene, og de skriver at samordningen av oljevernberedskapen i Barentshavet ikke er godt nok avklart, og det er kritikkverdig. Er statsministeren enig i denne vurderingen, og hvis ja – hva har hun tenkt å gjøre med det?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-27:
Helikopter har statsministeren og jeg diskutert flere ganger, og de er viktige på land i nord, der det også er økt aktivitet. Men den redningsaktiviteten vi har med helikopter i nord, er ikke bare svak, men den er på vei ned. Jeg ønsker å komme tilbake til det statsministeren så vidt var inne på nå, som gjelder spørsmålet om en redningshelikopterbase i Troms. Vi har stilt beredskapsministeren det spørsmålet og fått et ganske uklart svar. Det er slik i dag at mellom Banak og Bodø er det et område som ikke er dekket – det er midt i Troms – ut mot havet og også for aktiviteten på land. Det er åpenbart et hull i den beredskapen vi kan tilby til havs, for både dem som jobber der med fiske, transport og dem som reiser i næringsøyemed, men også på land hvor det skjer ras og ulykker osv. Spørsmålet mitt er litt mer konkret: Vil regjeringen støtte Arbeiderpartiet og gå inn for en redningshelikopterbase i Troms?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-27:
Her kom statsministeren inn på Bell-helikoptrene, og jeg vil gjerne avslutte med å stille spørsmål om det. I forbindelse med behandlingen av langtidsplanen for Forsvaret står det i innstillingen at «dagens fordeling med ni helikoptre på Bardufoss og ni helikoptre på Rygge fortsetter inntil alternativ helikopterkapasitet er etablert på Bardufoss, anslagsvis innen 2019–2020». Ny kapasitet er ikke på plass. Vi venter på NH90-helikoptrene og de nye redningshelikoptrene. Likevel flytter regjeringen Bell-helikoptrene, med unntak av tre. Vi ser behovene for disse helikoptrene i redning, enten det er ras i fjellet, eller det er å hjelpe helsevesenet i nord. Jeg vil stille spørsmålet: Mener statsministeren i dag, i mars 2019, at helikopterberedskapen i Nord-Norge er tilfredsstillende?
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Jeg er helt enig i at vi har vært gjennom en krevende og vanskelig helg, men vi har også fremvist en beredskap som har vært betydelig, og ikke minst sett en innsatsvilje fra mannskap, både fra de som var på båt, de som var i redningsetatene, og de som var i apparatet for å ta imot på land. Det er all grunn til at vi gir dem honnør, og det har vist at vi – i en av de kanskje mest krevende operasjonene vi har hatt på mange, mange år – har en beredskap som kan brukes, som er godt trent og godt ledet. En del av det samvirkeprinsippet som vi legger til grunn for all beredskap, viste seg å fungere. Men så er det helt riktig at vi i nord vil ha mye større utfordringer, særlig så langt nord som nord for Svalbard. Der har vi ikke kapasitet i dag til å håndtere samme type operasjon. Det er noen viktige elementer som vi har arbeidet med. En av de tingene varslet vi til Stortinget i høst i statsbudsjettet, at Justisdepartementet arbeider med å vurdere løsninger som dekker redningstjenestens behov for helikoptre i nord. Det dreier seg altså om at det er god avstand mellom de helikoptrene som er plassert, og selvfølgelig dreier det seg særlig om Tromsø og situasjonen rundt Tromsø. Vi varslet i budsjettproposisjonen at dette er noe Justisdepartementet jobber med i forbindelse med hele helikoptersituasjonen i nord. I tillegg har vi to viktige tiltak. En av begrunnelsene for å velge Orion-fly var ikke bare militært, men også at Orion-flyene, altså de nye, i det nye konseptet, i større grad kan bidra i søk- og redningsaksjoner med å slippe ut flåter, noe de har trent på de senere årene. Det å sørge for at vi får etablert et kommunikasjonsapparat, et satellittapparat, som gjør at man faktisk kan kommunisere fra områder i Arktis, og som også har vært et diskusjonstema her i Stortinget, er også en viktig prioritet som vi håper å få på plass. I tillegg har vi økt kapasiteten på andre områder. Så må vi bruke regelverket, og vi jobber nå med spørsmålet, i fellesskap med andre arktiske land: Hvilke regler og begrensninger kan vi sette for f.eks. trafikk, og for egenberedskap?
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Til det første sa jeg at vi, i samarbeid med andre land innenfor det arktiske området, jobber med å se på eventuelle reguleringer og har diskusjoner om hva slags trafikk vi kan ha, og hvilke krav vi kan stille. Det andre er at nei, vi har ikke god nok beredskap i nord for å håndtere en situasjon av den typen som vi hadde utenfor Hustadvika. Det er for langt opp dit, og spørsmålet vil alltid være om det er rasjonelt og vil være riktig at vi skal ha så store ressurser der oppe i tilfelle noe skjer, eller om det er andre regler. Dette er et arbeid som pågår. Det pågår mellom flere land, og det er en diskusjon som vi er nødt til å ta, men jeg tror ikke vi kan si oss fornøyd med den beredskapen vi har, gitt det store krisetilfellet som er tenkt på i denne sammenhengen. Når det gjelder Riksrevisjonens påpekning, har vi sagt at vi tar det på det absolutte alvor. Vi skal jobbe og følge det opp. En av de tingene vi har gjort i denne regjeringen, er bl.a. å sette fokus på mer innovasjon og nyskaping i forbindelse med oljevern. Derfor er det etablert en egen base, en egen organisasjon som skal jobbe med innovasjon knyttet til dette i Lofoten og Vesterålen.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Jeg har ikke sett at Arbeiderpartiet har foreslått penger til en redningsbase i noen av sine alternative budsjetter. Jeg har lyst til å minne om at dette er noe regjeringen skrev om i statsbudsjettet i høst, at vi jobbet med det og skulle utrede det nærmere. Utfordringene er selvfølgelig både plassmessig og det å få det økonomisk til, hvordan vi skal drifte det, om vi skal leie inn helikopter. Med den innkjøpsordningen som vi har i dag, vil det ta lang tid før det kommer helikopter til en sånn base, og så er det spørsmål om hvilke modeller. Alt dette jobber vi med for å få det inn. Så jobber vi med å løse utfordringene med helikopter i nord. Vi skal ha helikopterkapasitet for politiet når Bell-helikoptrene skal flyttes på, slik at vi kan sikre at vi har den ultimate terrorberedskapen, som kontraterrorvirksomhet er, som gjør at vi må samle Bell-helikoptre på Rygge for å sikre at spesialstyrkene våre kan utføre den vesentlige oppgaven det er i vår beredskap å ha maritim kontraterrorvirksomhet.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
I mars 2019 er helikopterberedskapen i Nord-Norge akkurat slik helikopterberedskapen har vært de siste årene. Ingen helikoptre er flyttet på. Det jobbes med en prosess for å få inn anbud knyttet til politiets behov for å sikre at politiet har den beredskapshjelpen de trenger til sine utrykninger, som Bell-helikoptrene har vært støtteapparat for. Det vil ikke bli flyttet helikoptre før vi har dette på plass. Dette ble meddelt og rapportert til Stortinget i statsbudsjettet, i omtalen av helikoptersituasjonen, hvor vi også meldte at regjeringen så på behovet for å etablere en ekstra helikopterbase i nord, for å fylle det gapet som er, og fremover vil jobbe med å utrede nettopp disse spørsmålene.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Fylkesmannen er beredskapsansvarlig og skal jobbe med både planlegging og oversikt og sikre at vi kan kalle på nok ressurser. Det er to sider av økt økonomisk aktivitet i Nord-Norge. En av dem er at den økte aktiviteten også gir flere kapasiteter som vi kan trekke på. I Hustadvika var det ikke bare statlig beredskap som ble brukt, det var hjelp fra veldig mange andre som kunne hjelpe. Det er nettopp det at når det er mer aktivitet – faktisk også når det er mer olje- og gassaktivitet – vil det være flere ressurser som kan hjelpe i en gitt krisesituasjon, flere å trekke på. Det som er viktig, er at vi har samvirkeprinsippet, som ligger til grunn for all beredskap vi har, og som gjør at vi har oversikt over ressursene, vet hvordan vi skal jobbe sammen, og kan trekke på de ressursene. Det er Fylkesmannens jobb. Det er også Fylkesmannens jobb å gi oss beskjed om at de kanskje trenger mer. Og som jeg minner om: Når det gjelder helikopterbase, var det regjeringen som sa at vi kommer til å utrede det spørsmålet i forbindelse med statsbudsjettet til høsten, og at det ligger inne som en del av arbeidet vårt med beredskap i nord.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Regjeringen har fastslått at vi har behov for å utrede dette. Når vi gjør det, er det fordi vi ser et behov for det. Så vil vi utrede på hvilken måte. Det informerte vi Stortinget om at vi ville igangsette, som en del av høstens statsbudsjett. Den debatten som var før dette, om helikopterkapasitet i nord, dreide seg i liten grad om redningshelikoptre i Tromsø, men om Forsvarets behov og politiets behov. Vi leverte i statsbudsjettet både med hensyn til hvordan vi skal løse politiets behov, og med hensyn til det langsiktige arbeidet – som vi vil komme tilbake til Stortinget med – hvor vi også vil se på modeller for hvordan en slik beredskap og et nytt redningshelikopter eventuelt kan fungere, og hvor raskt det er mulig å få det på plass. Når det gjelder aktiviteten, er det som sagt Fylkesmannens ansvar både å se på hvilke ressurser man har, hva man kan jobbe med, og å gi oss beskjed om hvilke ytterligere forsterkninger man trenger.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Vi har fattet vedtak om å flytte Bell-helikoptrene for å sikre at vi har beredskap mot noen av de vanskeligste terrorhandlingene som kan ramme Norge. Det gjelder bl.a. maritim kontraterrorvirksomhet, som det har vært viktig for oss å ha, og som har vært viktig for å se et virkelig scenario. Hva er det? Det er ikke en cruisebåt som kommer i drift av naturlige årsaker – det er en cruisebåt som kommer i drift av menneskeskapte årsaker. Derfor har vi brukt mye penger på å sikre at vi i Norge har en fungerende maritim kontraterrorvirksomhet, og da er det viktig for oss å ha nok helikopterkapasitet. Det er kjernen i hvorfor vi flytter disse. Det er den beredskapen som de som ikke har alternativer til dette, ikke har et svar på. Bare for å understreke det: Det er dette vi da ikke vil ha en god nok beredskap for hvis man ikke flytter dem. Så har vi sagt at vi skal gjennomføre kompenserende tiltak i nord. Det ene er det vi nå jobber med – å sørge for at vi får politiets behov dekket gjennom innleie av helikoptre. Dette var det Stortinget ble informert om i høst, og som Stortinget tok stilling til i høst. Det er altså et anbud som vil gå ut i løpet av året, og kapasiteten vil forhåpentlig være på plass i løpet av året, slik at politiet fyller behovet sitt for å kunne forflytte seg og kunne bruke helikopter. Det tredje elementet jeg informerte Stortinget om, var at vi også så på redningshelikopterkapasiteten og vurderte den. Når det gjelder Orion-spørsmålet, er det slik at Orion-flyene våre er egentlig på overtid. Denne regjeringen valgte å gå vekk fra det konseptet som forsvarssjefen hadde lagt til grunn, nemlig at vi skulle bruke satellitter og droner og ikke ha den typen kapasitet som Orion-flyene representerte. Vi valgte å si at vi kjøper nye P-8 – og vi er i den fasen.Så har Orion kapasitetsutfordringer både når det gjelder mannskap og flytimer, for flyene er veldig gamle, og vi venter på nye.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Denne statsministeren har, gjennom det arbeidet regjeringen har gjort med langtidsplanen, faktisk sikret at vi har slik kapasitet for fremtiden også. Når vi kjøper P-8, når vi investerer i det, betyr det at vi også på lang sikt har den kapasiteten som Orion-flyene har hatt. Orion-flyene har egentlig gått på overtid for lenge. Så får man diskutere hvem som har hvilket forsvarskonsept. Det var flere partier i Stortinget som ønsket seg bare å fortsette å drive med dagens Orion-fly, som også har begrensede kapasiteter av en teknisk begrunnelse, rett og slett fordi de begynner å bli gamle. Jeg kan ikke detaljene i hvorfor de sa nei, eller at de ikke kunne delta. Det skal jeg undersøke, for å vite hva som var den riktige begrunnelsen for dette.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Jeg mener at politireformen, uansett hva man kaller den, er utrolig viktig. Den bidrar til bedre rettssikkerhet, og den bidrar til at vi etterforsker den nye typen kriminalitet på en bedre måte enn tidligere. Det mener jeg er en viktig reform. Jeg oppfattet faktisk at store deler av Stortinget mente at det var et behov for å gjøre endringer i politiets struktur, med politiets kapasitet, både etter 22. juli og også fordi kriminalitetsbildet generelt forandrer seg. Det vi har sett i løpet av disse årene hvor man har satset mer og etterforsket mer, er bl.a. at det som har vært en stor prioritet i fellesskap i Stortinget, nemlig overgrep mot barn, nå i mye større grad er noe politiet må bruke ressurser og bruker ressursene på. Det er jo ikke slik at det kommer 200 anmeldelser. Disse anmeldelsene kommer fordi man begynner å grave i én sak, og så finner man mange pårørende. Det betyr at denne reformen er viktig. Dommeren vil vise hvor god den blir. Jeg tror at om et par år vil man se at dette var helt riktig å gjøre. Vi er i gjennomføringsfasen. Når dette setter seg, tror jeg vi har et mye bedre politi.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Jeg synes en av de viktige tingene – hvis jeg kan koble de to siste spørsmålene sammen – er politireformen og evalueringen av den. En av de konklusjonene som ligger i det Difi-materialet som er blitt offentliggjort nå fra følgeevalueringen, er en klar konklusjon på at beredskapen og beredskapssiden er blitt styrket gjennom nærpolitireformen. Så det er noen positive tegn og noen positive biter knyttet til dette. Det er riktig at vi har sentralisert deler av Hæren og annet, vi har sentralisert til Nord-Norge. Vi har flyttet mer aktivitet nordover. Det synes vi er riktig, for det er der de største utfordringene ligger. Det betyr at vi har en større kraftsamling i nord av ulike aktiviteter. Det gjør vi både når det gjelder øvelse og trening, og også når det gjelder tilstedeværelse. Så jobber vi kontinuerlig med styrket beredskap. Det er få ting vi har prioritert så mye penger til som beredskap innenfor budsjettene de senere årene. Derfor har vi et mye bedre trent politi, vi har mye mer øvelse, vi har et mye bedre samvirke, og litt av samvirket så vi faktisk i helgen.
Erna Solberg (Høyre), 2019-03-27:
Jeg er glad for – og det håper jeg også at SV er, det bør de være – at denne regjeringen faktisk har mange viktige klimatiltak. Da vi kom inn i regjeringskontorene, var gapet mellom den politikken som da forelå, og 2020-målene våre i Kyotoavtalen på 7,5 millioner tonn – nå er det 3. Det er riktig at vi ikke er helt i havn, og vi jobber videre, men det betyr at vi har halvert gapet, når det blir transkribert, med den politikken og det som er gjennomført. Det betyr altså at politikken bidrar til lavere utslipp, og at vi kommer nærmere de målene vi har satt oss, enn det den rød-grønne politikken gjorde da vi kom inn i regjeringskontorene. Så mener jeg at det er viktig å ha forpliktelser, og da er det en kobling mellom det jeg gjorde på fredag, og klimaforpliktelsene. En av de aller viktigste tingene vi kommer til å ha som rammebetingelse fra 2020 til 2030, er en ny avtale med EU som bidrar til at vi ikke bare i kvotepliktig sektor har en felles løsning på spørsmål knyttet til reduksjoner, men at vi også i ikke-kvotepliktig sektor har det. Det er et tøffere rammeverk enn noe av det vi har vedtatt før i denne salen, for det betyr at vi får en bane for utslippene våre, og hvert eneste år skal vi nå den banen. Når vi ikke banen, må vi gjøre ekstra mye neste år. Og vi må rapportere. Det er en ganske tett oppfølging av at vi skal nå våre mål. Det betyr at vi har satt det – det målet vi får her, er på 40 pst. Så har regjeringen i Granavolden-plattformen sagt 45 pst. for ikke-kvotepliktig sektor. Og vi har sagt at vi skal arbeide for at EU totalt sett har 55 pst., sånn at vår kvotepliktige sektor, som har mye av utslippene i Norge, som er vår konkurranseutsatte næring, vil møte enda strengere krav. Det vi har sett nå de to siste årene, er at kvotesystemet begynner å fungere bedre, rett og slett ved at prisen på kvotene går betydelig opp. Prisen på kvoter har tredoblet seg på kort tid. Det betyr at rammebetingelsene er helt annerledes.