Erna Solberg (Høyre), 2004-06-10:
Jeg skulle håpe jeg var like optimistisk som foregående taler når det gjelder spørsmålet om hvorvidt god advokatbistand ville bidratt til at vi ikke hadde fått klagesaker. Jeg vil dessverre si at så langt har nok advokatbistand bidratt til at alle har klagd, uansett hvor grunnløs saken enn måtte være. Det kan jo ha noe med at man automatisk kvitterer ut tre timer for den klagen, til tross for at man vet at den ikke kommer til å føre frem - og altså medfører betydelige utgifter for statsbudsjettet. Jeg er glad for at innstillingen i hovedsak gir oss tilslutning til de forslagene vi har fremmet. Jeg har bare lyst til å kommentere et par små spørsmål, som i og for seg er viktige prinsippspørsmål. Det ene er spørsmålet om forholdsmessighetsprinsippet. Vi er fortsatt i den situasjon at vi vurderer om vi kan forskriftsfeste det, og på hvilken måte vi skal forskriftsfeste det. Jeg tror vi skal tenke nøye igjennom disse tingene. Hvis vi kommer i en situasjon hvor retten skal vedta utvisning eller ikke, vil forholdsmessighetsvurderingen på det tidspunktet en forbrytelse akkurat er pådømt, kanskje være ulik det den vil være etter fire-fem år med soning, fordi familieforhold som har vært brutt, kan ha kommet i stand igjen. Det er mange ting som kan skje i livet, så det er ikke nødvendigvis gitt at man ikke ved forholdsmessighetsvurderingen på et senere tidspunkt faktisk kan ha flere begrunnelser for at utvisning ikke skal skje. Men vi har altså til vurdering å forskriftfeste forholdsmessighetsprinsippet og hvordan vi skal legge føringer, men om vi kommer til å gjøre det, vil jeg aldri være helt sikker på før vi har vært igjennom det juridiske grunnlaget. Min erfaring med dette er at å sette alle vurderinger ned på papiret i juridisk språk av og til er så komplisert at når vi gjør det, må vi være sikre på at vi også treffer planken. Når det gjelder spørsmålet om advokatordningen for asylsaker, mener jeg at det vi foreslår, kommer til å gi bedre juridisk rettledning for asylsøkerne. Jeg mener det er en styrking av rettssikkerheten. Det som ligger til grunn for Knoff-rapporten, bl.a., viser jo helt klart at mange advokater ikke gav den hjelpen som var forutsatt at de skulle gi, og at det nok var en betydelig henting ut av penger uten at man gjorde tilsvarende jobb, og at det derfor ikke var noen rettssikkerhet. Det å ha en advokat er ingen rettssikkerhet hvis advokaten ikke gjør jobben sin. Det er en ganske vesentlig understreking. Vi har i dag innført en rettsinformasjonsordning fordi vi i fjor kuttet penger til antallet timer til advokatbistand på Justisdepartementets budsjett. Vi la ut et anbud med informasjon på forhånd. Forutsetningen vår er at vi skal øke omfanget av det i neste runde. Vi skal bl.a. også ta høyde for at man innenfor den informasjon som gis, klart informerer om de spesielle situasjoner der kvinner har rettigheter, f.eks. i forhold til intervjusituasjonen, tolk og andre ting som ligger i regelverket, og sikre oss at opplysninger om kjønnsrelaterte problemstillinger kommer inn i det. Forutsetningen vår med denne endringen er altså å utvide det oppdraget som vi pr. dags dato har ute, i form av et nytt oppdragsanbud, og bruke noen av de innsparte midlene i tillegg til de litt over 5 millionene vi bruker i dag. Jeg har lyst til å understreke at det vedtaket Stortinget fattet før sommeren i fjor, har voldt en del problemer, fordi dette er noe av den mest kompliserte materien en kan gå inn i. Det dreier seg om religion, det dreier seg om andre lands privatrettslige systemer, og det dreier seg om at religion praktiseres ulikt i forskjellige land. Jeg tror ingen av oss helt har oversikten over hvordan et slikt regelverk vil slå ut, selv om vi har brukt mye tid og ressurser på å forsøke å finne ut av hva totalkonsekvensene vil være av de reglene som Stortinget fattet. Jeg er helt enig i intensjonen bak det, det er viktig at alle får sine rettigheter oppfylt, også retten til å ha en fungerende skilsmisse. Det er viktig å si at en fungerende skilsmisse i hjemlandet er det først og fremst hjemlandet som kan gi. Det er veldig vanskelig for norske myndigheter å være overnasjonale i forhold til alle andre land. Vi kan sikre rettigheter på vår jord og på vårt område, og så jobbe for å finne løsninger i forhold til andre land. Men jeg reagerer litt på det som et flertall i komiteen - men et mindretall i Stortinget - sier, at vi ikke har vurdert forholdet til menneskerettighetskonvensjonene i forhold til retten til å få skilsmisse. Jo, det er behørig vurdert gjennom betenkninger, både fra lovavdelingen og fra Norsk senter for menneskerettigheter, som faktisk står i motstrid til det som hevdes i merknadene fra Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet. Det sies til og med at vi ikke har utredet det: Det har vi faktisk utredet, og jeg synes det ville ha vært ryddig hvis man ikke hadde hevdet slikt når rapportene er fullt tilgjengelige for å kunne leses. Vi ville faktisk ha vært mer i strid med menneskerettighetene hadde vi gjort det slik forslaget var, enn ved det vi nå gjør. Vi er helt innenfor menneskerettighetene ved ikke å ha noe særlig regler i forhold til andre lands skilsmisselovgivning.