Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-11-30:
Saksordføreren slår fast i dagens debatt at tiden for de store vannkraftutbygginger i Norge er forbi, og har tydeligvis fått støtte for dette fra dagens tre regjeringspartier. Sett på bakgrunn av hva representanter fra dagens regjeringspartier klart gav uttrykk for før siste valg, tror jeg at norske strømkunder og ikke minst norsk industri i dag kanskje er mer opptatt av å få klar beskjed om hva det er regjeringspartiene og saksordførerens parti er for når det gjelder mulighet for å fremskaffe forslag til hva som kan forsyne markedet med ny fornybar energi, som kan bidra til å skape balanse i energimarkedet i dag, enn av fortsatt å henge i trærne og markere høyt med fanen alt hva man er imot. Når representanter for de rød-grønne partiene i Helgelandsregionen som sitter i ordførerstolene i Industri-Helgeland, som har underdekning, men som har foreliggende industriplaner en masse, hører representanten for Arbeiderpartiet i dag henvise til at Arbeiderpartiet vant valget, at de rød-grønne vant valget, tror jeg ikke de kan sitte og glede seg over det. For man vant valget, men man kom i en situasjon hvor de tapte den største og viktigste saken som kunne ha bidratt til å skaffe ny energi, som kunne ha bidratt til å skaffe ny industri, og som kanskje kunne ha bidratt til å snu en befolkningsutvikling som går tilbake i hele denne regionen. Derfor er det nedslående i dag å høre at representanter fra Arbeiderpartiet vil stemme imot dette prosjektet, og det er nedslående å registrere at representanter som sitter som medlemmer av Fellesforbundet, vil gjøre det samme. Det er også nedslående i dag å registrere at representanten Lundteigen, som i forrige debatt sa at vi trenger en kraftig satsing på fornybar energi i Norge i dag, vil møte opp til voteringen og stemme imot det som kunne ha vært et jafs som kunne ha skaffet landet 1,5 TWh ny fornybar energi – uten brutale naturinngrep, uten store oppdemninger, med fornying av 50 år gamle turbiner, med underjordiske tunneler osv. Dette skånsomme, varsomme prosjekt, som mellom permer er definert som «Muligheter Helgeland», skal de som stiller seg opp og skal være talskvinner og -menn for fornybar energi, for norsk industri i særdeleshet, stemme imot. Og de stemmer imot med åpne øyne. Jeg hadde også trodd – med den situasjonen vi faktisk har i dag, med den debatten vi har om energispørsmål, om prisspørsmål, om underbalanse – at man hadde vært villig til å se på denne saken med nye øyne og med en annen form for tilnærming. Jeg hadde i det minste trodd at man kunne åpnet for en konsekvensutredning, slik at man hadde hatt en bakgrunn, en kunnskap, som kunne gitt svar på de kompliserte spørsmålene. Men man lukker igjen øynene, og så sier man nei også til en utredning. Og da å snakke om at vi for denne delen av Norge, som har en av de få gjenværende industricluster innenfor prosessindustri og innenfor skogsindustrinæringen, må trå til med en slags omstillingskommunestatus, med kompenserende tiltak, kan jeg neppe tenke meg vil imponere særlig mange i denne regionen. Denne regionen er først og fremst ledet av sentrale arbeiderpartifolk som har full støtte fra Fylkesrådet i Nordland i sin aktivitet for i det minste å få frem en konsekvensutredning. Jeg tror mange av disse fikk et lite håp forleden dag etter at disse ordførerne hadde vært i møte med statsministeren, energiministeren, næringsministeren og miljøvernministeren, som sa at siste ord ikke var sagt. Det ble tent et nytt håp når det gjelder begrepet «Muligheter Helgeland», inntil vi i går registrerte – kanskje ikke veldig uventet – at statsråd Enoksen på nytt snur i en høyst sentral energisak og på nytt må ut og dementere. Det som var håpet om «Muligheter Helgeland» er nå snudd. Det er faktisk understreket at dette blir de tapte muligheter for Helgeland. Det er de tapte muligheter for dem som går med tunge industriplaner på Helgeland for å kunne få på plass en storsatsing som kunne ha skapt håp for denne delen av regionen, som har en underdekning. Jeg tror norske industriarbeidere og strømabonnenter i denne regionen bør merke seg dagen i dag.