Annelise Høegh (Høyre), 2000-03-28:
La meg helt innledningsvis slå fast det i og for seg selvsagte at Høyre støtter tanken om at alle som ønsker det, skal ha rett til å ha en fast lege. Det som gjør at vi ikke støtter dagens lovforslag, er at vi mener det er meningsløst, inkonsekvent og paradoksalt at samtidig som man vil påtvinge alle dette prinsippet, enten de har et ønske om et fast legeforhold eller ikke, fratar man dem som kanskje trenger det mest, muligheten til å få det. For i samme øyeblikk som denne loven skal settes i verk – hvis flertallet står ved sitt syn om at det skal skje 1. januar 2001 – vil sannsynligvis en lang rekke kommuner, ikke minst distriktskommuner, måtte suspenderes fra ordningen, fordi det ikke er mulig å gjennomføre den der hvor den hadde trengtes aller mest. Derfor stiller vi spørsmålet: Er det ansvarlig å stemme for et prinsipp som ikke kan gjennomføres i hele landet? Saksordføreren sa at hun syntes ikke det var så farlig. Det viktigste var prinsippet, fikk jeg inntrykk av. For Høyre er ikke prinsippene viktigere enn virkeligheten. Det er virkeligheten som må styre hverdagen vår. Dersom ikke dette prinsippet kan iverksettes slik at alle får glede av det, bør man vente og heller konsentrere seg om å forbedre allmennlegedekningen og stabiliteten i allmennlegetilbudet der hvor det er dårligst – og det er stort sett i Distrikts-Norge. Det blir jo ikke en eneste allmennlege/fastlege mer av at Stortinget i dag vedtar et prinsipp om at alle skal ha rett til fastlege. Ja, tvert imot kan det forverre situasjonen. Det skal jeg komme tilbake til. Ifølge Nasjonalt råd for legefordeling mangler vi omtrent 650 legeårsverk, andre har snakket om mellom 400 og 600. Uansett er det store tall, slik at loven må suspenderes i mange kommuner idet den settes i verk. Og hvilke konsekvenser vil dette få for folks tiltro til politiske vedtak? Jeg tror vi skaper forventninger hos pasientene som de raskt vil se ikke blir innfridd. Dersom dette blir en ny papirbestemmelse på linje med ventetidsgarantien, er vi – iallfall flertallet – med på å øke grunnlaget for mistillit til det offentlige helsevesenet og til politiske vedtak generelt. Jeg vil meget sterkt advare mot å gå videre på den veien. Tilliten til det offentlige helsevesen er skrantende nok som den er, og selv om Høyre er blant dem som går i bresjen for å ønske private velkommen som bidragsytere, også private som velger å stå utenfor offentlige tilskuddsordninger, har vi alle et ansvar for – og Høyre vil gjerne være med på det – å gjøre det offentlig finansierte helsevesenet så godt som overhodet mulig og gi pasienter og enkeltmennesker i vårt land grunn til å ha tiltro til vårt offentlige helsevesen. Fastlegeordningen er vi altså ikke tilhengere av å innføre i dag, fordi den ikke vil være mulig å innføre. Men det er også andre grunner til at vi er skeptiske. Det går på at fastlegeloven, slik den nå foreligger, i stor grad er en fullmaktslov – som komitelederen også var inne på – som Stortinget ikke kjenner og har fullt herredømme over konsekvensene av; det er opp til partene i forhandlinger å komme frem til enighet. Den har i stor grad karakter, mener vi, av å begrense og kontrollere leger og pasienter mer enn av den rettighetslov man prøver å selge den som, for vi får altså ikke en situasjon der for få leger i allmennlegetjenesten blir til flere leger i allmennlegetjenesten ved å vedta den loven flertallet ønsker i dag. Tvert imot kan det føre til det stikk motsatte resultat, at flere leger trengs i tettbygde strøk, og det vil føre til færre leger i utkantene. Som jeg har sagt, Høyre går derfor imot loven. Vi ønsker at fastlegeloven i sin nåværende form skrinlegges inntil videre, og at man konsentrerer innsatsen om å bedre og stabilisere legedekningen særlig i utkantstrøk. Flertallets forslag frykter jeg vil føre til en utvanning også av søkningen til allmennlegetjenesten. Det var vel Asmund Kristoffersen som i dag sa at undersøkelser har vist at inntil hver tiende konsultasjon viste seg å være unødvendig når man undersøkte det i ettertid – ikke unødvendig i den forstand at det ikke kunne være behov for å få hjelp, men unødvendig i forhold til legebesøk. Ja, jeg frykter at med dagens lov vil det tallet stige dramatisk. For hittil har det jo faktisk vært slik at store deler av vår befolkning har vist en viss tilbakeholdenhet med å gå til legen for mindre plager. Ja, mange har helt bevisst gått til lege uten avtale når det gjelder mer bagatellmessige ting, eller når det gjelder legesjekk. Mange har syntes at det var det greit å betale selv. Men den tilbakeholdenheten tror jeg nå står i fare for å bli en saga blott. På ett lite punkt er jeg ikke helt enig med komiteens leder. Han sa at de fleste har fast legekontakt. Nei, det er en god del i vårt land som ikke har fast legekontakt, fordi de føler at de ikke har behov for det. Jeg er selv et eksempel på det. Det er kanskje ikke så representativt, men mange er i min situasjon – voksne, stort sett friske mennesker som ikke har noen fast lege fordi de ikke har hatt behov for det. Men når disse får en fast lege, får sin egen lege, ja, så vil vel det bildet endre seg. Da vil man jo føle at da har man rett til å oppsøke denne legen en gang eller to i året, for det man ellers gikk til andre for. Så jeg frykter at vi vil øke behovet for allmennlegetjenester med den ordningen som vedtas i dag. Etterspørselen etter legetjenester vil øke, kanskje først og fremst fra dem som minst trenger det. Det synes jeg faktisk flertallet burde legge seg på sinne når de nå gjennomfører det de gjør. Det er også riktig, som representanten Alvheim påpekte, at vi på en måte går den motsatte veien i allmennlegetjenesten av det vi har gjort og endelig har fått til i spesialisthelsetjenesten. Vi innfører omtrent samtidig fritt sykehusvalg og begrensning på å søke allmennlegetjeneste. Det rimer ikke så godt. Likevel må jeg nok si at hvis man først skal gå inn og vurdere forslaget, om ikke så mye lovforslaget, for det er bare noen få ord, men de retningslinjer som kommer til å ligge i forskriftene, går vi et skritt i riktig retning i forhold til det som var Gudmund Hernes" forslag for noen år siden, for det var først og fremst et forslag som ville kontrollere legen og derigjennom pasientene. Likevel mener altså Høyre at det forslaget som nå er fremmet, eller konsekvensene av det gjennom forskriftene og forhandlingene mellom partene, i for stor grad vil gjøre allmennlegene til portvakt og i for liten grad til døråpner for pasientene. Det er, som også Alvheim var inne på, en utstrakt fullmaktslov. Det er nærmest bare ordet «fastlege» som settes inn i kommunehelsetjenesteloven, og så er det noen få, om enn velvalgte, ord om pasientenes rettigheter. Dette betyr at Stortinget vedtar et prinsipp uten å kunne garantere gjennomføringen av det. Det tror jeg er uheldig for befolkningens tillit til legetjenesten, allmennlegetjenesten spesielt og det offentlige helsevesenet generelt. Jeg tar derfor opp det forslag som Høyre sammen med Fremskrittspartiet har fremmet, om å skrinlegge fastlegeordningen inntil videre, og med en meget sterk oppfordring til flertallet og helseministeren spesielt om å konkretisere arbeidet, og konsentrere seg om arbeidet med å forbedre og stabilisere allmennlegedekningen i hele landet, men spesielt i Distrikts-Norge.