Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2016-10-04:
Er det en sak som står som spesielt viktig for landet det neste året, er det den økonomiske tilstanden – og ikke minst behovet for omstilling, ytterligere omstilling. Helt siden oljeprisfallet har landet opplevd høyere arbeidsledighet og – for mange – vanskelige tider. Norsk økonomi har de siste årene vært preget av stor påvirkning utenfra, og løsningen har vært og er fortsatt omstilling, fornying og modernisering. Vi har heldigvis et næringsliv som i imponerende tempo har vist at det evner å snu seg rundt og omstille seg. Da er det også viktig at vi som politikere ikke legger hindringer i veien for den nødvendige omstillingen, men tvert imot er en pådriver og legger til rette for omstillingen som næringslivet skaper. Da er ikke løsningen, som enkelte legger opp til, å være nesten allergisk mot helt nødvendige reformer. Selv om det av og til kan smerte å gjennomføre reformer, er jeg glad for at vi har en regjering som i hvert fall ser lenger enn til neste valg, og foretar de grepene som faktisk trengs for å styrke norsk økonomi og sikre norske arbeidsplasser. Ferske tall viser at ledigheten nå faller for fjerde måned på rad. Det er svært gledelig og viser også at mye av skremselspropagandaen fra spesielt Arbeiderpartiet har vært akkurat det – en skremselspropaganda på autopilot. Vi begynner nå sakte, men sikkert å se noen av resultatene av flere av grepene regjeringen har tatt. I september ble det registrert 400 færre helt arbeidsledige, ifølge statistikk fra Nav. Det er, som sagt, den fjerde måneden med nedgang. Det er svært gledelig og ytterligere en grunn til at vi kan håpe på at det verste i norsk økonomi er over. Men det betyr ikke at vi må stoppe arbeidet. Arbeidsledigheten er nå på ca. 2,8 pst., ned fra 2,9 pst. på samme tid i fjor. Vi har også hatt utfordringer med at arbeidsledigheten har vært veldig skjevt fordelt rundt i landet. Vi har hatt voksende arbeidsledighet på Sør-Vestlandet, men f.eks. i Nord-Norge ser vi at arbeidsledigheten har gått ned, og vi ser det i innlandet. Det viser at det er viktig at de grepene vi setter inn, er målrettede. Kongen var i trontalen klar på at arbeidskraften er Norges viktigste ressurs. Det har regjeringen vært klar på, da hovedmålet vårt er å sørge for at flest mulig mennesker skal være i stand til å kunne stå på egne ben. Men vi har også en regjering som er klar på at det er ikke denne sal som skaper arbeidsplasser. Arbeidsplassene skapes ute i næringslivet, og da, som jeg innledet med, er det viktig at vi ikke legger hindringer i veien, men legger til rette for næringslivet. Arbeiderpartiets leder, Jonas Gahr Støre, proklamerte fra denne talerstolen tidligere i dag at Arbeiderpartiet nå ønsker å gjøre døren inn i arbeidslivet smalere, gjennom å reversere den oppmykningen vi hadde av arbeidsmiljøloven slik at vi fikk en arbeidsmiljølov som faktisk er tilpasset det moderne samfunn og de behovene den enkelte innbygger, arbeidstaker og bedrift har nå i 2016. Jeg tror ikke, som Arbeiderpartiet nå dessverre legger opp til, at en lov fra 1970-tallet er løsningen på fremtidens utfordringer. Jeg har heller ikke noen tro på dem som nå ønsker å øke skatter og avgifter med 10, 20 eller 26 mrd. kr. At det å øke skattebyrden for bedrifter og for enkeltpersoner er løsningen i den tøffe omstillingen vi står overfor nå, er jeg meget uenig i. Spesielt synes jeg det er underlig at når mye av kritikken har vært at vi har en regjering som faktisk bruker noe av handlingsrommet vi har med oljeformuen, til å skape økt aktivitet i økonomien, er Arbeiderpartiets løsning å øke skattene for å fylle opp oljefondet enda mer. Jeg vil til slutt minne om de tre erkjennelsene Fremskrittspartiet, Høyre og regjeringen legger til grunn, nemlig at vi nå har vilje til endringer, at velferden er avhengig av verdiskaping, og at vi fremover må reformere offentlig sektor. Alle disse tre erkjennelsene peker inn mot omstilling i arbeidslivet og er nødvendig for samfunnet og dermed for den enkelte.