trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Jeg går ut fra at statsråden kjenner til forholdene ved barnevernet i Moss, hvor vi har en situasjon der fagfolk slutter i etaten og den tidligere barnevernslederen har karakterisert det som kaotiske tilstander. I media fikk vi nylig presentert en sak nettopp fra Moss som for utenforstående er veldig urovekkende, uten at man kjenner til detaljene i den. En sterkt handikappet niåring skal tas ut av det hjemmet hun har vært i hele sitt liv, og fylkesnemnda har snudd i forhold til tidligere vedtak i saken. Jeg lurer på hvordan statsråden vil forholde seg til rapporter om slike forhold som de som nå råder i Moss. Kan statsråden berolige meg og alle andre som er engasjert i dette området, at til tross for sprekk i økonomiske rammer, til tross for påstander om kaos og uakseptable forhold, er allikevel det viktigste ivaretatt, nemlig det enkelte barns rettssikkerhet? Det må jo være barnevernets hovedformål.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Eg vil stille eit spørsmål til kommunal- og regionalministeren. Undersøkingar viser at ulikskapen i tilboda når det gjeld pleietrengande eldre og ressursar til elevar i grunnskulen, er stor frå kommune til kommune. Til dømes kan ein nemne at ressursbruken til elevar i grunnskulen varierer frå om lag 30 000 kr til over 100 000 kr pr. elev. Bekymrar det statsråden at vi får ein slik ulikskap i tilbodet til innbyggarane frå kommune til kommune? Vil statsråden ta initiativ til ei vurdering av finansieringssystemet, slik at ein får eit likt tilbod til alle innbyggarane, spesielt når det gjeld pleietrengande eldre og elevar i grunnskulen, utan omsyn til kvar i landet ein bur og utan omsyn til kommunal økonomi og prioritering?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Det kan vi for så vidt vere einige om. Men poenget her er at det ikkje er eit likeverdig tilbod til alle etter behov, som vi ønskjer. Det er gledeleg at statsråden vil ta initiativ til å gå gjennom inntektssystemet på nytt. I Rattsø-utvalets innstilling seier ein at ei øyremerkt form for tilskot, som går på statleg finansiering gjennom stykkprisfinansiering, er rasjonaliserande, effektiviserande og vil føre til betre utnytting av midlane som då vil kome. Vil statsråden i si vurdering ta med at ein kunne tenkje seg at staten tar over det økonomiske ansvaret for grunnskulen, for eldreomsorga, og at dette blir gjennomført via ei stykkprisfinansiering pr. elev, pr. pleietrengande eldre?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Regjeringen er for det første opptatt av at kommunene skal ha en betydelig grad av handlefrihet i forhold til hvordan man velger å løse sine oppgaver. Det er ikke slik at ressursbruken ensidig er svaret på hva slags tilbud man har, verken når det gjelder pleietrengende eldre eller når det gjelder skole. Vi har et land som er mangfoldig med hensyn til geografi og befolkningssammensetning. I det ligger det at det faktisk er dyrere å drive f.eks. skole i kommuner som har beboelse på mange øyer og mange grendeskoler, som man må ha hvis man skal opprettholde en så spredt bosetning. Det gjør at ressursbruken i de skolene blir noe høyere. Men når det er sagt, har vi også – som jeg har varslet i forbindelse med behandlingen av kommuneøkonomiproposisjonen i vår – til hensikt på nytt å gå gjennom inntektssystemet med sikte på å se på fordelingsvirkningene og se på mulighetene for å ivareta behovet for et mest mulig likt tjenestetilbud i hele landet. Det er altså ikke det samme som at ressursbruken skal være lik over hele landet, men tjenestetilbudet skal være mest mulig likt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Som jeg sa, har iallfall denne statsråden til hensikt å gå den motsatte vei, nemlig at kommunene skal ha større handlefrihet. Det betyr ikke at man skal ha ulike tilbud. Det går an å kombinere bruk av frie midler med like tilbud. Der er det i stor utstrekning opp til kommunene selv å prioritere hva man velger å bruke midlene til. Jeg er av den oppfatning at stor grad av øremerking er den mest ineffektive måten vi kan gjøre dette på, fordi det fører til mer byråkrati, mer kontroll – det stikk motsatte av det representanten Solholm ønsker. Så er det også slik at det faktisk er store kostnadsforskjeller rundt omkring i landet. Som jeg sa i mitt første svar, beror det på geografi, på befolkningssammensetning osv. Det gjør at bruk av øremerking må innebære et svært differensiert system for å være målrettet i forhold til de ulike deler av landet hvis man skal ha et likt tilbud. Det gjør at det kan bli byråkratisk og tungvint å gjennomføre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Statsråden har svart at det er en målsetting at alle skal få et mest mulig likeverdig tilbud. Det tror jeg faktisk best kan gjøres gjennom å bruke frie midler, at kommunene skal stå fritt med hensyn til hvordan man velger å løse sine oppgaver. Det betinger selvfølgelig at man har økonomiske rammer for å kunne gjøre det. Men jeg tror grunnleggende på at vett er noenlunde likt fordelt i dette landet, og at også de folkevalgte i kommunene er i stand til å vurdere hvordan man best skal løse oppgavene og gi sine innbyggere et best mulig tilbud. Det tror jeg man gjør ved å ha adgang til å bruke midlene slik man selv ønsker og mener man bør bruke dem ut fra lokale forhold, ikke gjennom en sterk statlig styring, slik som jeg registrerer at Fremskrittspartiet ønsker.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Kommunenes Sentralforbund har ved ulike anledninger pekt på at det ikke er samsvar mellom de forventninger som statlige myndigheter har til hva slags oppgaver som skal løses i kommunene, og de midler man får til rådighet for å løse oppgavene. Så det er, som representanten Andersen sier, et misforhold mellom pålagte oppgaver og økonomiske ressurser til å løse dem. Derfor har Regjeringen også sagt at vi ønsker å foreta konsultasjoner med Kommunenes Sentralforbund for å få et bedre samsvar mellom hva slags oppgaver vi forventer at kommunene skal løse, og de økonomiske rammene man får stilt til disposisjon. Det er det ene grepet vi ønsker å gjøre. Når det gjelder minstestandarder, har vi dette på en del områder, men det løser ikke de grunnleggende utfordringene, at det må være et samsvar mellom de signalene som blir gitt fra sentrale myndigheter om hvilke oppgaver som skal prioriteres, og de økonomiske rammer som kommunene har. Vårt mål er at det skal være mest mulig like tjenestetilbud i hele landet. Kommunene skal ha økonomiske rammer til å klare å gjennomføre sine oppgaver, men det vil alltid være slik at behovet for å løse nye oppgaver vil være større enn det økonomien tilsier.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Nå er det vel for det første ikke statsrådens oppgave å vurdere Høyres budsjettforslag. Jeg ser heller ikke på det tidspunkt hvor man i Stortinget er inne i budsjettdrøftinger mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet, noen hensikt i å spekulere i mulighetene for å få til en avtale med andre partier enn dem man faktisk forhandler med. Men la meg nå si at den ære skal i alle fall Høyre ha at man faktisk ikke har gjort slike grep som de representanten Andersen nå beskriver. Man har foretatt en del omfordelinger innenfor kommuneøkonomien som innebærer at man gir mer i skatt og mindre i rammeoverføring, graden av øremerking økes, som representanten Andersen sier, men det er ikke et kutt i kommuneøkonomien på 6,1 milliarder kr. I Høyres alternative budsjett er det sånn omtrent det samme beløp som Regjeringen har lagt til grunn, bortsett fra på et par vesentlige punkter. For det første legger Høyre inn betydelige skattelettelser som innebærer at kommunesektoren får redusert sine inntekter fordi skattegrunnlaget blir mindre. For det andre foreslår man å fjerne forsørgerfradraget, som representerer et bortfall av skatt for kommunesektoren på 1,6 milliarder kr. Det medfører at hvis man, som Høyre sier i sitt alternative budsjett, skal gå tilbake til den skattøren vi har i dag, altså øke den med 1 pst., vil kommunesektoren få et inntektsbortfall. Det er det som framgår av Høyres budsjett, men 6 milliarder kr blir det definitivt ikke.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Jo, men denne regjeringen har til hensikt å prøve å få til en budsjettavtale med dem vi forhandler med, nettopp for å få til en slik fordeling som vi ønsker, og nettopp for å få gjennomslag for mest mulig av det som ligger i Regjeringens budsjett. Jeg har korrigert de misforståelser som representanten Andersen gjorde seg skyldig i i forhold til Høyres budsjettforslag. Men det er slik at med de kutt som Høyre foreslår i distriktsstøtte, i bevilgninger til f. eks. landbruksformål, de kutt som vil ligge inne i kommunesektoren, selv om de ikke er så store som representanten Andersen sier, vil få store konsekvenser for kommunenes muligheter til å gjennomføre oppgavene og å nå de mål som denne regjeringen har satt seg i distriktspolitikken. Det er helt opplagt. Men kuttene blir ikke av en slik størrelse som representanten Andersen viser til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Nei, det er jeg uenig i. Elavgiften er et element i dette, men så ligger det andre elementer som gjør at kommunesektoren vil komme dårligere ut. Og et av mine viktigste ankepunkt mot det som ligger i Høyres forslag, er at nettopp de skattelettelsene som Høyre foreslår, og nettopp bortfall av forsørgerfradrag faktisk innebærer at skattøren må økes betydelig utover det som er dagens skattøre, dersom kommunene skal ha den samme inntekt som de har i dag. Gjør man et slikt grep, vil det bety en betydelig omfordeling fra skattesvake til skattesterke kommuner. Det innebærer at de rike kommunene faktisk får større inntekter med Høyres opplegg og de fattige kommunene mindre. Det er et av de elementer som Høyre etter min oppfatning har oversett ganske suverent i sitt budsjettopplegg, for når man velger å ta en så stor andel av inntektene via skatt, representerer det en slik omfordeling til fordel for de skattesterke kommunene.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Denne statsråden hadde vel aldri forestilt seg at han skulle få lov til å være sensor mellom hvem som har levert de beste budsjettoppleggene av Høyre og Arbeiderpartiet. La meg heller svare på det som representanten Brustad spør om i forhold til kommuneopplegget. Det er faktisk slik at jeg i stad for det første refererte til KS, som sier at det er et misforhold mellom de oppgaver og de midler som kommunene får til disposisjon. For det andre har Regjeringen oppfylt til punkt og prikke det vi lovte i kommuneproposisjonen i vår. I tillegg har vi altså lagt inn en halv million kroner utover det som er sagt i kommuneøkonomiproposisjonen. Men kommunesektoren er pålagt mange oppgaver, det er et stramt opplegg for kommunesektoren, som stiller lokalpolitikere overfor store oppgaver i forhold til å innfri de forventninger som vi alle sammen har til hvordan kommunesektoren skal løse sine oppgaver. Den eldrereformen som vi nå er i ferd med å gjennomføre, er en gigantisk satsing, som krever store ressurser, også for kommunene, og jeg har sagt tidligere at det er et stramt opplegg og vil bli krevende for kommunesektoren å gjennomføre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Svaret på det siste spørsmålet er for så vidt et betinget ja. Jeg tror at det i en del områder er nødvendig å styre boligbyggingen i større grad enn det man har gjort. Men la meg først av alt minne om at når boligprisene stiger så mye som de gjør, er det faktisk fordi det bygges for lite boliger. Her har kommunene også et ansvar, både for å legge til rette for regulering av boligområder og tomteområder og for å bidra til bygging av utleieboliger der det er behov for det. Regjeringen har på neste års budsjett foreslått å øke rammen for Husbanken med 2 milliarder kr, nettopp for å kunne lette situasjonen for førstegangsetablerere, altså førstegangshuskjøpere, som skal inn på boligmarkedet, slik at man skal få tilgang på rimelige boliger. Det er rundt omkring i landet veldig stor forskjell på utviklingen i boligprisene. I Oslo f.eks. ser vi at i sentrum har boligprisene økt voldsomt, de er nesten dobbelt så høye som i andre deler av byen. Så også innenfor enkelte områder er det stor variasjon i boligpriser. Det sier også litt om etterspørselen etter boliger: Der flest ønsker å bo, blir også boligprisene høyest. Regjeringens tiltak for å redusere boligprisene er for det første at vi har økt rammen til Husbanken med 2 milliarder kr. Dernest er det i forhold til utleieboliger lagt inn en økning i boligtilskuddet på 20 mill. kr. Regjeringen har også sagt at den løpende vil følge utviklingen på dette området framover og vil komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med eventuelle tiltak for å øke byggingen av utleieboliger for å kunne møte situasjonen og etterspørselen blant dem som er vanskeligst stilt, og som trenger dette mest.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Nå er det et bygg som Statsbygg – altså staten – eier, som er okkupert. Det er ikke statens oppgave og ansvar å løse boligproblemene i de enkelte kommunene, det er kommunenes ansvar. Det er i denne sammenheng Oslo kommunes oppgave å finne en løsning på boligproblemene i Oslo. Dermed fraskriver selvfølgelig ikke staten seg alt ansvar. Staten skal også bidra gjennom å legge rammer og legge til rette for at også de vanskeligstilte gruppene skal få dekket sine boligbehov. Spørsmålet om tomteregulering er et kommunalt ansvar. Det er et kommunalt spørsmål, hvor kommunene bør være seg bevisst at dersom man ønsker at unge skal etablere seg, bør man både legge til rette for rimelige tomter og holde en lavest mulig pris på boliger. Her ser man at det føres ulik politikk i de ulike kommuner. Det er et kommunalt ansvar, kommunene har selvråderett og kan selv fastsette prisene.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Staten sitter ikke på en boligmasse som skal – eller kan – brukes til boligformål. Dessuten er statens eiendomsmasse veldig ulikt fordelt utover landet. Det er heller ikke sånn at det er de sosialt boligtrengende som driver prisene i været. Den gruppen faller dessverre langt på vei utenfor boligmarkedet, og der har myndighetene et ansvar for å bidra til tilrettelegging for boligbygging. Som jeg har sagt: Vi har gjort et viktig, kraftig løft – først da vi hevet Husbankens utlånsramme med 1 milliard kr for inneværende år, og dernest ved å heve den med 2 milliarder kr for neste år. Vi vet at selv om Husbankens ramme ble hevet med 1 milliard kr i år, er rammen oppbrukt allerede før året er slutt. Derfor har vi altså hevet den med 2 milliarder kr til neste år, nettopp for å kunne la flere få tilgang til en rimelig boligfinansiering, som er en inngangsbillett når man skal etablere seg i boligmarkedet for første gang. Det er et viktig skritt i riktig retning, og vi vil følge utviklingen i forhold til dem som trenger utleieboliger mest.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Hvor stor den satsingen skal være, er vanskelig å si, men representanten Norvoll har helt opplagt et poeng i at det å bygge flere studentboliger og få studenter ut av den vanlige boligkøen også vil lette presset på boligmarkedet for øvrig. Det er spesielt to grupper som myndighetene bør konsentrere seg om, f.eks. de som ut fra sosiale forhold har behov for å ha rimelige boliger eller utleieboliger. Der skal myndighetene bidra. Jeg har sagt at vi vil følge utviklingen nøye i året som kommer, med sikte på å få bygd flere utleieboliger. Boligtilskuddet er også økt med 20 mill. kr på neste års budsjett, og vi vil følge utviklingen utover det. Det neste gjelder bygging av studentboliger, hvor det også på neste års budsjett er lagt inn en økning. Jeg registrerer på samme måte som representanten Norvoll at disse spørsmålene også er et element i forhandlingene om budsjettet for neste år. Det gjenstår ennå å se hva resultatet av det blir.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Stortinget har vedtatt en boligbeskatning som er til behandling i Finansdepartementet. Dette er i hovedsak et spørsmål som behandles av Finansdepartementet, men Regjeringen har lagt fram forslag om å øke beskatningen med 10 pst. Det innebærer en viss skatteskjerpelse, men for boliger med nøktern standard, blir den skatteskjerpelsen marginal. Når representanten Solberg spør om Regjeringens og statsrådens bekymring for dem som trenger billige boliger, og for prisøkningen i boligmarkedet, vil jeg minne om at avreguleringen av boligmarkedet har ikke minst partiet Høyre vært en pådriver for. Dernest er det faktisk slik at i den delen av landet hvor boligprisene har økt mest i inneværende år, nemlig Oslo, har Høyre byrådsmakt, og en av de viktigste årsakene til at boligprisene har økt dramatisk, er nettopp mangelen på regulering av nye tomtefelt. Det har ført til for lite bygging av nye boliger.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Dersom det er riktig at husleien i nye omsorgsboliger kan komme opp i 7 000-8 000 kr pr. måned, som representanten hevder, er det grunn til bekymring. Husbanken har ennå ikke mottatt søknad fra Drammen kommune om tilskudd til omsorgsboliger i Konnerud bo- og servicesenter. Jeg kjenner derfor ikke kostnadene knyttet til dette prosjektet. Etter det jeg erfarer, skal omsorgsboligene organiseres som borettslag. Tilskuddene til omsorgsboliger og sykehjemsplasser går til kommunene. Det gjelder også om andre enn kommunen skal eie boligene. Omsorgsboliger kan organiseres som borettslag, selveide boliger eller kommunale utleieboliger. Kommunene kan videre tildele tilskudd til f.eks. borettslag som kommunen samarbeider med, eller kommunen kan beholde midlene selv til omsorgstjenester i forbindelse med boligene. Husleien i omsorgsboligene vil derfor variere fra kommune til kommune. Når det gjelder kommunale omsorgsboliger, er det opp til den enkelte kommune å fastsette husleien. Staten anbefaler kommunene å ta husleie ut ifra kostnadene til boligen, dvs. «vanlig», kostnadsriktig husleie. Dette vil gi høyere leie enn ved en generell subsidiering av husleien, men beboere med lave inntekter vil kunne få statlig bostøtte til å dekke boutgifter opp til et visst nivå. Vi anbefaler også at kommunene benytter kompensasjonstilskuddet til å etablere egne kommunale bostøtteordninger til beboere med lave inntekter. De som flytter inn i omsorgsboliger, har ulike økonomiske ressurser, og etter min og Regjeringens syn vil det ikke være målrettet bruk av statlige subsidier at tilskuddene skal gå til å redusere husleien til alle beboere uavhengig av den enkeltes økonomiske evne. Ved behandlingen av Handlingsplan for eldreomsorgen bad sosialkomiteen om at det blir foretatt en gjennomgang av planen etter to år. Regjeringen vil legge fram en slik gjennomgang som egen stortingsmelding til våren. I den sammenheng vil det være naturlig å se nærmere på spørsmålet om kostnader knyttet til bygging av omsorgsboliger og sykehjem, og vurdere om kostnadsgrensene på 740 000 kr pr. bolig og 830 000 kr pr. plass bør heves. Men jeg vil understreke at disse grensene også bidrar til at staten har en viss kontroll med kostnadene. Husbanken forutsetter at kostnadene knyttet til bygging av omsorgsboliger er rimelige. Men det er et kostnadspress på dette området, som jeg har vært inne på i spørretimen tidligere i dag, og kommunene har et selvstendig ansvar for å forsøke å dempe kostnadsutviklingen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Jeg kan bekrefte at statsråden vil følge utviklingen nøye i tiden framover. Det er viktig, som jeg sa i mitt første svar, at de tiltak for å redusere husleien som staten bruker, er målrettet i forhold til dem som har dårligst økonomi, og som trenger det mest. Det er punkt 1. Dernest vil utviklingen når det gjelder husleien, som representanten Brustad spurte om, bli fulgt nøye. Det tredje som jeg vil legge vekt på, er kommunenes selvstendige ansvar for også å legge til rette for rimelige boliger og en standard og en størrelse på boligene som gjør at brukere med ulike behov kan få dekket de behovene de har. Det vil si at det bør finnes både små leiligheter og større leiligheter, slik at husleiekostnadene kan bli så rimelige som mulig for dem som ikke har behov for store boliger. Dette er et ansvar som kommunene spesielt har, og som jeg vil se på hvordan blir fulgt opp fra kommunenes side i forhold til byggingen framover –altså at man bygger med en nøktern og tilpasset standard.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Ja, jeg kan bare bekrefte at jeg deler representantens bekymring på dette området. Dersom vi skulle få en utvikling hvor stadig flere blir avhengig av bostøtteordninger for å kunne gjøre seg nytte av kommunale omsorgsboliger, er det en uheldig utvikling som vi definitivt bør se på, slik at vi kan finne andre løsninger på det. Men igjen: Det er primært et kommunalt ansvar å legge til rette for de rimeligste løsningene og legge til rette for en størrelse på leilighetene som gjør at de er tilpasset de behov som de enkelte har, slik at man kan velge også ut fra økonomi og behov i forhold til størrelse når man skal være leietaker i en omsorgsbolig.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Høringsfristen for forslaget til endringer i reglene om byggesaksbehandling gikk ut 25. mai. Etter dette tidspunkt har departementet vurdert et betydelig antall forslag til forenklinger utover høringsforslaget. Dette har tatt en del tid, men jeg tar sikte på at forskriftsendringene skal vedtas i november. Blant endringene er utvidelse av adgangen til å bruke melding for frittliggende bygninger på 30-50 m2 som ikke skal brukes til beboelse, f.eks. dobbeltgarasje. Byggetiltak som krever dispensasjon, kan behandles som melding eller unntak dersom dispensasjon er innvilget og tiltaket ellers tilsier en slik behandlingsform. Unntaket fra plikten til å bruke søknad presiseres. Dokumentasjonen ved søknad gjøres enklere. Kravet til godkjenning av ansvarlige frafalles ved mindre fysiske arbeider mv. Forslagene til andre utvidelser som er under vurdering, er at installering, endring eller reparasjon av ildsted kan skje uten søknad så lenge kommunene stiller vilkår om kontroll. Videre vurderes at frittliggende bygning på inntil 15 m2 kan bygges uten søknad eller melding – tidligere var dette 10 m2. Også andre mindre utvidelser av hva som kan unntas helt fra byggesaksbehandling, er under vurdering.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Det er et ganske omfattende arbeid som skal gjøres når det skal foretas endringer i forskrifter som dette. Det er også begrenset hvor langt det er mulig å gå før hele saken må ut på ny høring og gjennom en omfattende saksbehandling, som vil komme til å utsette iverksettelsen av nye forskrifter ytterligere. Derfor har statsråden nå bestemt seg for å knytte endringene til de punktene som jeg nevnte i mitt første svar, rett og slett for ikke å bruke mer tid enn høyst nødvendig på å få gjennomført disse forskriftsendringene, slik at forenklingene kan iverksettes så raskt som mulig. Dersom man også skulle gå utover dette, vil det medføre at saken må ut på ny høringsrunde, og det vil bety ytterligere utsettelse av iverksettelsen av enklere forskrifter.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Jeg vil i tiden framover komme til å følge nøye bl.a. hvordan de nye forskriftene vil virke i forhold til strukturen i byggenæringen og hvordan de vil virke i forhold til de minste bedriftene, om vi i framtiden vil se et frafall av de minste bedriftene på grunn av problemer med å oppfylle de krav som byggeforskriftene nå stiller. Den forenklingen som vi nå gjennomfører, innebærer at skjemaveldet blir redusert med om lag 30 pst. Det er en betydelig reduksjon, samtidig som også flere saker kan behandles som melding og uten byggesaksbehandling. Dette innebærer et praktisk skritt i riktig retning, men vi vil komme til å følge utviklingen videre framover med sikte på ytterligere forenklinger dersom det er nødvendig og fornuftig å gjøre det også på andre områder. Vi vil selvfølgelig også i en egnet form komme tilbake til Stortinget med en orientering om det.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Regjeringen varslet i statsbudsjettet for 2000 at det i løpet av høsten 1999 skal nedsettes et offentlig utvalg som på bredt grunnlag skal gå gjennom boligpolitikken. Nedsettelsen av utvalget og utarbeidelsen av mandatet har av ulike grunner tatt noe lengre tid enn beregnet. Departementet er nå imidlertid godt i gang med både utarbeidelse av mandat og sammensetning, og Regjeringen vil i løpet av året formelt oppnevne utvalget. Ut fra det vil utvalget ventelig starte arbeidet 1. januar 2000 med sikte på framleggelse av sin utredning innen 31. desember 2001, slik som forutsetningen tidligere har vært.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Det representanten Gaundal viser til, som har skjedd på boligmarkedet i det siste, er en av årsakene til at departementet har brukt tid og gått grundig inn i utarbeidelsen av mandatet og forberedelsen til dette arbeidet. Det er selvfølgelig også lagt vekt på å ivareta de føringene som var lagt fra komiteens side om hva slags element i boligbyggingen som spesielt bør vurderes i et slikt utvalg. Så det som representanten selv nevner, er blant årsakene til at dette har tatt noe lengre tid enn departementet i utgangspunktet forventet. Vi har ønsket å gjøre en best mulig jobb også i forberedelsesarbeidet. Som jeg sa i mitt første svar, legger departementet til grunn at arbeidet skal være fullført i løpet av to år.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
For det første er det slik at utvalget vil bli bredt sammensatt for å ivareta de ulike brukeres interesser i forhold til dette området. Jeg tar med meg tilbake det innspill som er kommet fra representanten Gaundal, uten dermed å gi noe løfte om sammensetningen av utvalget, men det er klart at nettopp representativiteten er viktig når det gjelder et utvalg som dette. Jeg legger også til grunn at utvalget i sin arbeidsform vil legge til rette for at flest mulig skal kunne få gi innspill og være med i debatten om utformingen av den framtidige boligpolitikken.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Tilgjengelighet for funksjonshemmede er et viktig hensyn i plan- og bygningsloven, og det er klare bestemmelser i regelverket som skal ivareta dette. Jeg er klar over at det dispenseres fra disse kravene, og etter min mening i for stor utstrekning. Dette skjer dessverre også der det offentlige er tiltakshaver. I november sender Kommunal- og regionaldepartementet og Miljøverndepartementet i fellesskap et rundskriv til kommunene. Her gis eksempler på hvordan hensynet til tilgjengelighet kan ivaretas, bl.a. i planprosessen. Rundskrivet klargjør videre de rammene som faktisk gjelder for dispensasjon, men som ikke alltid følges. Kommunene oppfordres samtidig til å dispensere så lite som mulig fra kravene om tilgjengelighet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Som jeg sa i mitt første svar, vil det rundskriv som i november går ut fra Kommunal- og regionaldepartementet og Miljøverndepartementet i fellesskap, både klargjøre og innskjerpe hvordan hensynet til tilgjengelighet skal ivaretas bl.a. i planprosessen. Det er et helt klart mål at dispensasjonsadgangen som kommunene har, skal brukes i minst mulig grad. Dispensasjonsadgangen vil bli opprettholdt, slik at kommunene kan bruke den, men disse to departementene – og Regjeringen – ønsker at det skal innskjerpes at den skal brukes i så liten grad som mulig. Dette vil også ligge til grunn for de forskriftene som nå vil bli sendt ut.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-10-27:
Det vil ikke bli noen annen kontrollordning enn den vi har i dag, og det at departementet selvsagt løpende vil følge utviklingen på området med sikte på at hensynet til tilgjengelighet skal ivaretas. Det er viktig at dette bli gjort på en skikkelig måte, og at dispensasjonsadgangen brukes i minimal utstrekning. Som jeg sa, synes jeg det er ekstra beklagelig at dispensasjonsadgangen i så stor utstrekning brukes også der det offentlige er tiltakshaver. Dette gjør at vi selvsagt vil følge med framover, med sikte på å se om forutsetningene i forskriftene blir oppfylt.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Vi vet at pengebruken både til skole- og eldresektoren kan variere en del fra kommune til kommune. Da er det ikke så rart at tilbudet til eldre, syke og skolebarn slett ikke blir så likeverdig som vi liker å tro i dette landet. I Norge har vi et system der både omfang og nivå på de offentlige tilbudene fortsatt i stor grad er avhengig av hvor god den enkelte kommunes økonomi er. Et slikt system kan aldri garantere et nasjonalt likeverdig tilbud til det enkelte mennesket. Slik bør det ikke fortsette. Fremskrittspartiet ønsker derfor en statlig direkte finansiering av både omsorg og skole, nettopp for å sikre at alle skal få et mest mulig likeverdig tilbud, uavhengig av om man bor i en fattig eller i en rik kommune. Jeg tror faktisk at de fleste i dette landet er enig med oss i dette syn. Det vil jeg håpe statsråden også er.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Barn med lese- og skrivevansker som har behov for såkalte lydbøker i undervisningsøyemed, opplever at utarbeidelsen av lydbøker er svært forsinket. Det fremkommer stadig klager fra foreldre til skolebarn som har behov for denne type læreutstyr, over at disse lydbøkene fremdeles ikke er kommet. Dette er en liten sak, men er svært viktig for dem det angår. Hva vil statsråden gjøre med dette problemet?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Jeg takker statsråden så mye for svaret og ikke minst for den grundige redegjørelsen. Jeg er glad for hans positive holdning og vilje til å ordne opp i denne saken. Man kan jo forestille seg hvilke reaksjoner det hadde vakt dersom dette hadde dreid seg om ordinære skolebøker. De tror jeg kunne blitt ganske sterke. Jeg har vært kjent med årsaken til denne forsinkelsen, men grunnen til at jeg tok dette opp, var at jeg håpet at statsråden ville gripe inn, for jeg har fått flere henvendelser fra foreldre som var fortvilt over at disse lydbøkene fremdeles ikke var kommet. Også i fjor hadde vi det samme problemet, så man kunne kanskje grepet fatt i det litt tidligere. Helt til slutt et lite spørsmål som jeg ikke syns jeg fikk svar på: Når er disse lydbøkene ferdig?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Plassering av husbåter har skapt stor diskusjon i Arendal. Det fokuseres på hvor negativt dette er i kystsonen, og enkelte ønsker forbud. Husbåter kan imidlertid bli et interessant boalternativ for enkelte. Norge har lang kystlinje, og det bør være mulig å tilrettelegge for denne boformen i flere kystkommuner. Er statsråden enig i at kommuner der det finnes husbåter, bør regulere egnede områder for plassering av husbåter for å unngå konflikter samt tilby denne boformen mer ordnede forhold?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Det svaret var som ventet: Alt skal bli strengere. Det som mitt spørsmål går på, er av mer prinsipiell karakter. Jeg ønsker at myndighetene skal se på dette og tilrettelegge fornuftig når det gjelder f.eks. husbåter langs Sørlandskysten. Det er jo slik at husbåter er relativt fredelige skapninger i forhold til mye av det andre vi ser på sjøen, så sånn sett burde de ikke utgjøre den store miljøplagen i skjærgårdsbildet. Norge har en særdeles lang kystlinje, og det må være mange steder som det går an å tilrettelegge for husbåter – om det er mer eller mindre permanent. Jeg går ut fra at statsråden ikke er ute etter å forby disse husbåtene. Det ville jo være svært beklagelig. Statsråden sier at hun vil være varsom med å la lokale myndigheter få foreta slik tilrettelegging, men det betyr vel at det bør være en rimelig åpning for de lokale myndigheter til nettopp å regulere egnede områder for plassering av husbåter?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 1999-10-27:
Jeg er fristet til å bruke et konkret eksempel ved å vise til en husbåt som ligger ved Arendal. Den har skapt visse bølger i mediene. Men faktum er at alle grunneierne, havnefogden og teknisk hovedutvalg formelt har gitt sin fulle tillatelse til at husbåten skal få ligge akkurat der den ligger i dag. Husbåten ligger på en plass der ingen ferdes eller går i land, og den er overhodet ikke til sjenanse for sine omgivelser. Selv om fylkesmannen har innsigelser og viser til § 74 annet ledd i plan- og bygningsloven, bygger det allikevel bare på en skjønnsmessig vurdering fra fylkesmannens side, hvor han prøver å fjerne husbåten ved hjelp av denne paragrafen. Så lenge alle lokale tillatelser er i orden når det gjelder plasseringen av husbåten, oppfatter jeg statsråden dit hen at det ikke er noe ønske om at det skal være en slags sentraldirigering, at all makt i slike saker skal ligge hos departementsbyråkratene, og at en vil ha respekt for det som fattes av lokale vedtak når det gjelder hvor en kan legge en husbåt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-10-27:
Forskjellen på tjenester fra kommune til kommune er et problem. En måte å gripe det an på, kunne være å gi klarere rettigheter og fastsette noen flere minstestandarder for tjenester som skulle være like over hele landet. Ser statsråden at det kan være en vei å gå, iallfall én mulighet som man bør utnytte bedre enn man har gjort til i dag? Ser statsråden nå at det kanskje kan være direkte mangel på ressurser og manglende samsvar mellom ressurser og de oppgavene kommunene har, som er hovedårsaken til de store forskjellene i tjenestetilbudet rundt om i landet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-10-27:
Spørsmålet mitt går til kommunal- og regionalministeren – for å følge opp litt der vi slapp i stad. Uten en god kommuneøkonomi vet vi at eldreomsorgen blir dårlig, skolene blir dårlige og at sjukehuskøene øker. Nå har Høyre, som var budsjettkamerat de to siste årene, lagt fram et budsjettforslag som jeg ikke kan i detaljer, men hovedtrekkene i det er i hvert fall kraftige kutt på kommunesektoren – 6 milliarder kr på de frie inntektene, og sikkert noe pluss på øremerking, 1,1 milliarder kr i direkte distriktsstøtte, som også er kommunalministerens ansvar, og 100 mill. kr mindre i boligtilskudd. Hvis det nå er et slikt misforhold som statsråden var enig med meg om i forrige spørsmålsrunde, ser han da noen som helst slags mulighet til å inngå et forlik på et slikt grunnlag? Og kan statsråden beskrive hvordan slike kutt som Høyres budsjettforslag nå representerer, ville slå ut på kvaliteten i skole og i omsorg i kommunene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-10-27:
Jeg merker meg at statsråden ikke har lyst til å beskrive hvordan virkningen av slike kutt ville se ut i Kommune-Norge, men jeg konstaterer bare at vi i stad var enige om at misforholdet er stort nå, og at det vil øke med et budsjettopplegg som gir mindre ressurser til kommunene. Er det ikke da slik at Regjeringen beveger seg enda lenger vekk fra noen av målsettingene i Voksenåserklæringen, som nettopp var å tette igjen dette gapet mellom inntektene som kommunene fikk, og alle de store, viktige oppgavene som staten, Regjeringen og Stortinget pålegger kommunene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-10-27:
På tross av at husleieøkningen i landet i år er på gjennomsnittlig 21 pst., sier Regjeringa at den skal følge utviklinga og vente og se – på en måte følge den linja som Arbeiderpartiet har fulgt før, og ikke ta et nytt tak i den sosiale boligpolitikken. Jeg merker meg at statsråden legger et stort ansvar på kommunene. Det er for så vidt riktig, men jeg etterlyser statens ansvar i boligpolitikken. For det første er man nødt til gå å inn med helt andre tilskuddsmidler for å få gjennomført bygging av boliger for folk som har dårlig råd – folk som har god råd, klarer seg godt, de klarer et marked som det vi har i dag. Men skal vi få til dette, må vi altså ha tilskuddsmidler, og så trenger vi billige tomter. Det er både kommunens og statens ansvar. Staten sitter med tomter og bygningsmasse. Jeg vet at dette ikke er kommunalministerens bord i hovedsak, men vil likevel spørre: Har kommunalministeren, som har ansvar for boligbygginga – og for den sosiale boligbygginga – tenkt å ta initiativ til at staten bruker sin eiendomsmasse(presidenten klubber) enten det er bygg eller tomter, til å sørge for f.eks. billige(presidenten klubber igjen) tomter til den boligbygginga som trengs? (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Erna Solberg (Høyre), 1999-10-27:
Jeg er glad for at statsråden åpenbart har satt seg bedre inn i konsekvensene for kommunesektoren av Høyres budsjettopplegg enn det representanten Karin Andersen har gjort. Statsråden gjorde derimot også en feil i sine betraktninger om det. Vi gjør det alltid slik at de skattelettelsene vi gir, fullfinansierer vi gjennom ordinære kutt i budsjettet. Og det vil bli gjort i forhold til merknader. Skattelettelsene våre vil altså ikke bety innskrenket kommuneøkonomi. Vår kommuneramme er lik den Regjeringen har, med litt forskjell for fylkeskommunene, fordi vi overfører litt mer penger til inntektsstyrt finansiering. Samtidig innebærer vårt budsjettopplegg viktige kostnadslettelser for kommunene, bl.a. ved at vi ikke går inn på den prisstigningen som kommer som følge av elavgiftsøkningen. I en debatt her i Stortinget i fjor karakteriserte Morten Lund budsjettopplegget, som ble til ved et kompromiss mellom regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet, som et bedre opplegg for kommunene enn det Regjeringen hadde lagt opp til. Det er akkurat de samme elementene i det opplegget for kommunene som Høyre nå legger frem.(Presidenten klubber.) Er ikke statsråden enig i at kommunene de facto vil komme bedre ut totalt sett med Høyres opplegg enn med Regjeringens? (Presidenten klubber.)
Erna Solberg (Høyre), 1999-10-27:
Det går an å lure, når statsråden uttrykker bekymring over at boligutgiftene for folk øker mye: Hvorfor ser Regjeringen det da som et selvstendig mål å øke disse ekstra gjennom å øke takstgrunnlaget for beskatningen av boliger? Det rammer de nyetablerte, og det rammer dem som eier. Det rammer altså ikke bare dem som har hatt bolig lenge, men det rammer i stor grad dem som nylig har etablert seg og kjøpt seg bolig. I tillegg synes vi det er litt uredelig av Regjeringen når de argumenterer med de høye boligprisene, og så sannsynligvis helt tilfeldig velger å ta utgangspunkt i 1993 når de argumenterer for hvorfor de skal øke takstgrunnlaget for boligbeskatningen. Hvis man ser på situasjonen mellom 1988 og 1993, så falt boligprisen i Norge. Nå viser altså oppjustert statistikk at mellom 1988 og i dag har ligningstakstene økt mer enn boligprisene har økt i Norge. I tillegg vet vi at det er en veldig skjev fordeling av prisøkningen på boliger. Hvorfor mener statsråden da at man skal øke takstgrunnlaget og øke boligbeskatningen?
Erna Solberg (Høyre), 1999-10-27:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I mai 1999 gikk høringsfristen ut for de forenklinger i byggesaksbehandlingen som Høyre i fjor høst ba om å få vurdert. Uken før kommunevalget gikk Kommunal- og regionaldepartementet ut med gladmelding om at byggeforskriftene nå ble forenklet. Ennå er det ikke kommet nye forskrifter. Kan statsråden forklare hvor det er blitt av disse forenklingene?»
Erna Solberg (Høyre), 1999-10-27:
Jeg er glad for at kommunal- og regionalministeren nå kunne tidfeste nærmere når forenklingene kommer, nemlig, så vidt jeg forstod, i løpet av november. Problemet med slike gladmeldinger, som bl.a. kom i valgkampen, og den forventningen som har vært skapt i kommunene, er at man stopper opp i saksbehandlingen, og at saker stopper opp i å bli levert inn til kommunene, i påvente av at forenklingene kommer. Det man ser rundt omkring, er at etter at høringsfristen gikk ut i mai, er det mange kommuner som har anbefalt folk å vente, for de regner med at forenklingene er rett rundt hjørnet, og da er det et problem hvis forenklingene ikke kommer – når de til og med har fått behørig pressedekning noen dager før et valg. Jeg forstod at en hel del av de tiltakene som Høyre tok opp i forbindelse med interpellasjonsdebatten om dette, nå faktisk vil resultere i forenklinger. Men jeg hørte ikke at spørsmålet om en tiltaksklasse null ble tatt opp, og vil gjerne be statsråden komme nærmere inn på om det er mulig å få forskyvninger og etablering av en tiltaksklasse null.
Erna Solberg (Høyre), 1999-10-27:
Jeg er glad for at statsråden er like opptatt som oss av at det skal være et høyt tempo i dette arbeidet, og jeg forstår at det kan være behov for å få gjennom de forenklingene man på en måte allerede har fortalt folk er etablert. Det er jo da et selvstendig problem at man går ut og sier at nå kommer forenklingene, og så kommer de ikke. Jeg håper likevel at man vil fortsette å arbeide med disse andre spørsmålene som ikke er ferdige. Jeg vil få stille et spørsmål til statsråden knyttet til det andre temaet som Høyre fremmet forslag om, nemlig en evaluering som vi egentlig ville ha allerede før sommeren. Statsrådens forgjenger, Ragnhild Queseth Haarstad, sa i interpellasjonsdebatten at hun ville komme med en delevaluering, og det gjorde at et flertall ikke gikk inn for Høyres forslag den gangen. Den evalueringen som kom i revidert nasjonalbudsjett, var meget begrenset. Vil statsråden komme tilbake med en delevaluering rimelig snart for større deler av hele byggesaksreformen, slik at vi bl.a. kanskje kan få gjort noe med at byggekostnadene har økt som en konsekvens av det økte byråkratiet som flertallet har innført?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Statsråden sa i stad at det er et misforhold mellom de oppgaver kommunene skal gjennomføre, og de økonomiske ressursene de har. Det er jeg enig i. Derfor var jeg noe overrasket over det kommuneopplegget som Regjeringa la fram, som jeg mener ikke ivaretar dette. Vi er jo nå inne i forhandlinger, og jeg går ut fra at statsråden ønsker å oppnå enighet med oss her. Et av de kravene vi har, er en milliard kroner mer i frie inntekter til kommunene. Jeg vil gjerne høre om statsråden mener at det kommuneopplegget som Arbeiderpartiet har lagt fram, er bedre enn det Høyre nå har lagt fram, og om statsråden mener det vil være bra for kommunene, for at kommunene skal bli bedre i stand til å gjennomføre de oppgaver de er pålagt hvis en får til en avtale sammen med Arbeiderpartiet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Av avisene Fremtiden 7. oktober 1999 og Hamar Arbeiderblad 14. oktober 1999 framgår det at den månedlige husleia i nybygde omsorgsboliger kan bli svært høy. På Konnerud bo- og servicesenter ved Drammen kan husleia inkludert renter og avdrag komme opp i 7 000- 8 000 kroner. En så høy månedlig utgift kan føre til at folk med vanlige inntekter ikke får råd til å bo der. Hva synes statsråden om et slikt prisnivå, og kan statsråden tenke seg å vurdere noen statlige føringer i forhold til prisnivået?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er glad for at statsråden deler min bekymring over de priser som vi nå kan se utvikle seg i bl.a. Drammen når det gjelder omsorgsboliger. Jeg håper at statsråden også er enig med meg i at vi må hindre at omsorgsboliger blir et gode bare for de få; det skal være et gode for alle eldre uansett om en er minstepensjonist eller har noe mer penger. Det betyr at det er viktig at en går nøye igjennom denne utviklinga. Jeg vil gjerne spørre statsråden på nytt om han i den stortingsmeldinga som er bebudet til våren, og som jeg er glad for kommer, hvor det blir en evaluering også av prisnivået, kan være villig til å gå inn og legge konkrete føringer i forhold til prisnivået. For det er klart at hvis vi kommer i den situasjon som vi dessverre nå ser i flere kommuner, at selv om en selger en gjeldfri bolig, må en kanskje ta opp lån for å flytte inn i en omsorgsbolig, skaper vi et skille mellom hvem som kan bo der, og hvem som ikke kan bo der. En slik utvikling må vi hindre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Jeg er glad for at statsråden understreker at det er viktig at en legger vekt på nøkterne, men selvfølgelig gode boliger, for å hindre at prisnivået løper løpsk. Da kan en vel kanskje også tolke det dit hen at statsråden deler min bekymring over det som nå bl.a. skjer i Drammen, ved at det kanskje ikke er det billigste prosjektet som er valgt, men kanskje tvert imot det dyreste, som gjør at vi kommer opp på det prisnivået som vi faktisk gjør. Så har jeg også lyst til å gi følgende kommentar: Det er klart at vi har ordninga med bostøtte, og den er riktig og viktig. Men vi må ikke stille oss i en slik situasjon at nesten alle som skal flytte inn i omsorgsboliger, blir avhengig av bostøtte for å komme dit. Det var heller ikke hensikten med ordninga. Vi må i samarbeid sørge for og passe på at prisnivået ikke blir slik at det bare blir for noen få. Da håper jeg at statsråden og Regjeringa i den bebudede stortingsmeldinga vil komme med noen konkrete virkemidler for å sørge for at vi ikke ser slike situasjoner som vi bl.a. har sett i Drammen, og dessverre også i en rekke andre kommuner, men at vi hindrer at det er det prisnivået vi opererer med i framtida.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Eg har eit spørsmål til miljøvernministeren. På nytt er det blitt bedt om forvaltning av ulv i Noreg. Det er eit stort behov for klargjering av kva som er politikken på dette område. Regjeringa sitt svar så langt har vore uklart og vitnar om handlingslamming. For sju-åtte månader sidan fremja Direktoratet for naturforvaltning overfor Miljøverndepartementet eit forslag om vernesoner for ulv. Dette forslaget har blitt liggjande i departementet. Statssekretæren i Miljøverndepartementet har ymta om at ulven måtte få ein fristad i sørlege delar av Hedmark, i austre delar av Akershus og i austre delar av Østfold. Men både kommunalministeren og statssekretæren hans stadfestar at det blir jobba aktivt i Regjeringa for å hindra at den planlagde ulvesona blir slik som tenkt. På bakgrunn av desse uklare og motstridande signala frå Regjeringa vil eg spørja kva som er den eigentlege politikken til Regjeringa på dette området – om det faktisk er slik at Regjeringa er handlingslamma på grunn av indre strid.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 1999-10-27:
Det må eg skriva under på at det håpar eg òg, men dei signala som er komne så langt, tyder dessverre ikkje på det. Det er slik at leiaren for eit av regjeringspartia har gått ut og jobba aktivt mot denne politikken, og faktisk hevda at det er ein situasjon som òg pågår internt i Regjeringa. Det er viktig å få ei avklaring i desse spørsmåla. Eg har eit oppfølgingsspørsmål som går litt på sida av dette. Vi opplever at det er ei veldig opphissa stemning i mange av dei bygdene som er aktuelle i samband med ulv, og eg opplever at ein god del av den uroa og opphissinga ikkje minst skuldast mangel på informasjon. For sjølv om det er intern strid i Regjeringa, bør det iallfall vera semje om at ein no må gå betre ut med informasjon enn tilfellet har vore så langt. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden blir om Regjeringa vil laga eit opplegg og spreia informasjon om ulven og kva betydning den reelt sett har for desse lokalsamfunna.