trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Vi må begynne med å realitetsorientere oss litt. Erna Solbergs regjering har jo knapt fått ned utslippene siden 1990. Vi ligger på cirka samme nivå. I snitt har man under Erna Solbergs regjering kuttet utslippene med litt over 1 pst. hvert år. Det vil si at vi trenger en firedobling av tempoet for å komme i mål til 2030. Vi er altså ikke i rute for å få til de klimautslippskuttene vi trenger. Vi trenger en helt annen måte å tenke klima på. Vi trenger først og fremst å slutte å gi penger til de investeringene som øker utslippene. Det gjelder to store sektorer: olje og gass og transport. I transportsektoren ser vi at regjeringen ikke har turt å ta tak man trenger innen fly, og ikke har klart å holde fast på prinsippet om at forurenser betaler når det gjelder bensin og diesel. Selv om man har økt CO 2 -avgiften for bensin og diesel, sørget man i fjor – nå blir det spennende å se statsbudsjettet som kommer om noen dager – for å ta ned veibruksavgiften, så prisen for forbrukeren ute i markedet er akkurat lik uansett.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Jeg er dypt uenig i at måten Miljøpartiet De Grønne vil omstille samfunnet på, er ved å lukke ting ned hele tiden. Det er påstander vi hele tiden får mot oss, nå med luftfarten, men også med oljen, som om vi vil legge det ned over natta. Med en omstilling som vi ser for oss, vil det skje gradvis, og vi mener at staten er forpliktet til å sørge for alternativer for folk, bl.a. arbeidsplasser for folk som mister arbeidsplassene sine. Når det gjelder fly, må vi sørge for å ha en god infrastruktur. I store deler av landet er flytrafikken den eneste kollektivtransporten, noe vi også er hjertelig opptatt av. Men mange av flyreisene der Norge har vært på toppen i Europa, har vært til utlandet og mellom storbyene i Norge, der det går an å ta tog. Der mener vi at vi har et ansvar som stat for å flytte penger og sørge for en utbygging av de alternativene som finnes. Min beskjed er at vi vil ta vare på jobbene, men vi er nødt til å ha jobber som ikke ødelegger for framtidige generasjoner. Da er det sånn at luftfarten per i dag og i overskuelig framtid er fossilt basert, og det har vi ikke tid til.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Svaret på det er ja. Det er helt opp til hva vi får til i forhandlinger med Arbeiderpartiet og SV, f.eks., om det er der vår lojalitet ligger. Vår lojalitet ligger ikke hos en blokk. Der mener jeg egentlig at både SV og Venstre har valgt feil strategi. Jeg anerkjenner at man har forskjellig tilnærming til det, men hvis man mener at klima- og naturkrisen er den største utfordringen i vår tid, gir det ikke mening å klistre seg til hvert sitt store, fossilavhengige parti. Da er vi nødt til å bruke den makten vi har som et lite parti til å sette hardt mot hardt, og det kjenner jeg meg forpliktet til. Mine velgere skal vite at stemmer de på Miljøpartiet De Grønne, kan vi godt si hvem vi går og snakker med først. Jeg mener det er mer sannsynlig at vi får mer igjen for å snakke med en Arbeiderparti-ledet regjering først, men det er ikke noe jeg ønsker å love, i hvert fall ikke før partiet forteller meg at det er det jeg skal gjøre.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Takk til Une Bastholm for det jeg synes var et godt innlegg. Jeg synes det var veldig bra at hun brukte så mye av taletiden sin på å snakke om naturkrise. Er det noe vi skal lære av koronakrisen, er det at vi må være bedre forberedt på de krisene vi vet kommer til å komme. Det er nettopp når vi klarer å se krisene i sammenheng, at vi virkelig kan få gjort noe med det. Det gjelder helse, det gjelder klima, det gjelder natur, og det gjelder den store sosiale krisen vi finner mange steder i verden, som også gjør seg gjeldende i Norge, med økende forskjeller. Som flere har vært inne på, la SSB nylig fram en rapport som viser at forskjellene i Norge øker mye mer enn vi tror. De som har mest, skatter mindre, og de tjener mer. For Arbeiderpartiet er det et mål i seg selv å bekjempe økte forskjeller, men det er også et mål fordi det er avgjørende for at vi skal kunne møte klimakrisen. Skal vi ha oppslutning for de store endringene vi er nødt til å gjøre de neste årene, må folk oppleve at de er rettferdige. Jeg er sikker på at de gule vestene ikke først og fremst er et opprør mot klimaforslag, men et opprør mot sosiale forskjeller. Hva er Miljøpartiet De Grønnes politikk for å få en mer omfordelende politikk i Norge?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Takk for det. Jeg synes det var et godt og spennende svar, og jeg synes det er veldig bra om Miljøpartiet De Grønne også engasjerer seg mer i kampen mot økte forskjeller. Jeg er sikker på at det er helt avgjørende for at vi skal kunne nå våre felles mål i klimasaken. Om ett år er det valg. Dette er den siste trontaledebatten før valget. I Arbeiderpartiet er vi klare til å gi Norge en ny kurs for å få en regjering som vil ha mindre forskjeller mellom folk og mindre klimautslipp, men også flere arbeidsplasser. Det er jo sånn at det er valgresultatet som avgjør hva slags regjering vi får, men velgerne har krav på å vite hva de kan ende opp med å få. Er det sånn at de som vurderer å stemme Miljøpartiet De Grønne, kan vite at de får en ny regjering ved å stemme Miljøpartiet De Grønne, eller kan de risikere å ende opp med fire nye år med Erna Solberg og Høyre i førersetet? Kommer Miljøpartiet De Grønne til å kunne gi klare svar til velgerne før valget?
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-10-05:
Å få til reduksjon av klimagassutslipp er for tiden den største utfordringen Norge står overfor, i tillegg til korona. Vi er ikke i mål, men utslippene går ned, og for fjerde år på rad har de gått ned under denne regjeringen. For første gang i norsk klimapolitisk historie får vi nå en forpliktende klimapolitikk for alle sektorer. Når det gjelder olje- og gassnæringen, kan den ikke avvikles, den må utkonkurreres, mener vi. Ved en avvikling risikerer vi å miste 150 000 arbeidsplasser og ledende norsk kompetanse. Uten denne næringen hadde vi heller ikke kunnet ha kunnskapen til å bygge verdens største havvindpark, vi kunne ikke ha satset sånn på hydrogen som vi gjør, eller på teknologien for å fange opp CO 2 . Hvordan vil Miljøpartiet De Grønne samarbeide med olje- og gassnæringen om å ta vare på viktig kompetanse fra sektoren?
Guro Angell Gimse (Høyre), 2020-10-05:
Jeg opplever det som at Miljøpartiet De Grønnes løsninger ofte begrenser handlefriheten til folk. Under denne regjeringen har vi gjort det enklere og billigere å velge miljøvennlige løsninger, og det skal være dyrere å forurense. Det fungerer. Vi ser jo at utslippene går ned. I dag er annenhver bil som selges, en nullutslippsbil. Dette har skjedd gjennom målrettede insentiver fra regjeringen. Dermed fører vi en klimapolitikk som gjør at selv klimafornekterne tar grønne valg. Er det kun pisk som er løsningen fra Miljøpartiet De Grønne?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-10-05:
Koronapandemien har ført til den kanskje største krisen i reiselivet noensinne. Et stort antall ansatte innenfor hotell- og turismebedrifter, ikke minst tusenvis av ansatte i luftfartsnæringen og i flyselskapene, er blitt permittert eller sagt opp og opplever stor usikkerhet for sin og sin families framtid og velferd. De har likevel et håp om at pandemisituasjonen skal snu, og at både arbeidsplassene og hverdagen skal komme tilbake. Miljøpartiet De Grønne legger opp til en politikk der en stans og kraftig reduksjon i aktivitet og arbeidsplasser i luftfarten skal bli en permanent situasjon, og at det mange ansatte i luftfarten i dag opplever, kan bli den nye normalen. Mitt spørsmål til Miljøpartiet De Grønnes representant er derfor hva hun har å si til de tusenvis som har sitt daglige brød og sin velferd knyttet til luftfarten og reiselivet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
SV vil at utslippene skal ned, og at forskjellene skal ned. Vi vil ha en ny rød-grønn regjering. Nå får de rike skattekutt, mens vanlige folk får velferdskutt. Men hva skjer med Miljøpartiet De Grønne? I februar i år sa representanten at Miljøpartiet De Grønne kan ha regjeringssamarbeid med Høyre. Folk bør vite hva de stemmer for. Vil Miljøpartiet De Grønne fortsatt åpne opp for regjeringssamarbeid med Høyre?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
SV mener at staten ikke skal skille de som elsker hverandre. Min venn Jan er heldig. Han bodde med kona på sykehjem. Han trengte ikke så mye helsehjelp, men han betaler. SV fikk flertall på Stortinget sammen med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre for en samboergaranti, en rett til å bo sammen. Vil Arbeiderpartiet endelig bli med for at staten ikke skal skille de som elsker hverandre?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Norge vil, hvis Norge har samme politikk som regjeringen fører, mangle 28 000 sykepleiere og 18 000 helsefagarbeidere i 2035. Vi mangler 6 000 sykepleiere i dag, og problemene hoper seg opp hvis vi ikke endrer politikken. I helse- og omsorgstjenesten jobber de fleste i deltidsstillinger. Det er uvanlig å ha hele, faste stillinger. Tenk på det! Hvis mange av dem som har deltidsstillinger, får hele stillinger, kan vi fjerne mye av manglene for å få helsepersonell vi trenger. Hva gjør regjeringen gjennom helseforetakene for å få hele, faste stillinger? Jo, de går til sak mot fire sykepleiere som vil ha heltid. Jeg vil rose disse fire sykepleierne som kjemper en kamp for mange i hele helsevesenet. Det er en skam at regjeringen aktivt motarbeider sykepleiere som ønsker hel stilling. Regjeringen og Bent Høie kunne ha stoppet saken mot sykepleierne i Østfold, men har ikke gjort det. Jeg og SV foreslår at Stortinget skal gripe inn for at regjeringen og helseforetakene skal ansette flere i hele, faste stillinger, og for at Sykehuset Østfold ikke skal anke saken mot disse sykepleierne. I dag må partiene bestemme seg for om Stortinget vil støtte dem som jobber på gulvet i helsevesenet, eller lederne på toppen i helseforetakene. SV velger dem som pleier og behandler pasientene. Hvis Stortinget overstyrer regjeringen, kan vi endelig jobbe mot de store bemanningsproblemene vi har med å få flere hele, faste stillinger i helsevesenet. Jeg tar opp SVs forslag nr. 61 og SV og Senterpartiets forslag nr. 62.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Korona skaper utrygghet for helse og arbeid, spesielt for dem som jobber i privat sektor. Vi vet at oljeaktiviteten avtar, og vi trenger allikevel oljeinntekter, både for å finansiere velferd og som økonomisk muskel i omstillingsarbeidet. Det mener iallfall Arbeiderpartiet. Den store omstillingsevnen til norsk industri består av hverdagsinnovasjon, basert på dyktige fagarbeidere og evnen til å jobbe på tvers av bransjer. For å gi nettopp trygghet for arbeid må vi bygge opp under denne hverdagsinnovasjonen og sikre jobber og inntekter til velferdssamfunnet. Jeg har lest at Rødt erkjenner at industrien sliter, og at de store lokomotivene ikke må stoppe opp, men samtidig har de gått imot Johan Sverdrup og krisepakker til leverandørindustrien. Så spørsmålet er: Hva mener egentlig Rødt om industripolitikken? Trenger vi ikke oljepengene for å finansiere velferd og sikre jobber og omstilling, og er ikke leverandørindustrien til olje og gass en av våre viktigste industrilokomotiv?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Ja, det er helt rett at det vil ta tid med omstilling, men folk trenger sikkerhet for arbeid i dag. Og det er viktige arbeidsplasser som nå er i spill. Så er det litt underlig å se, iallfall for meg som kommer fra Vestlandet, at Rødt fra Stavanger taler med én stemme i industripolitikken, mens Rødt i Oslo kanskje har en annen stemme i industripolitikken. Vi vet også at mye av det som skal skje framover, vil ta lang tid, selv om vi støtter at staten både skal bidra til økt bygging av skip og hurtigbåter og skal stimulere til etterspørsel, men spørsmålet er: Hva er svaret til industriarbeiderne i dag, som er redde for å miste arbeidet sitt?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Vi kan vår historie i Arbeiderpartiet, men den gangen vi etablerte Statoil, var det etterspørsel etter olje. I dag har vi ikke ferdige sluttbrukere når det gjelder hydrogen, ammoniakk, osv. Altså: Veien fram er mye lenger, så vi trenger å tenke en helt annen utforming. Og det vil ta litt tid å utvikle en god politikk hvor både hydrogen, ammoniakk og de nye energibærerne vil være like sterke som oljeindustrien er i dag, når det gjelder hvordan vi skal sikre inntekter, verdiskaping og arbeidsplasser. Så spørsmålet er nok en gang: De som er i jobb i dag, spesielt på Vestlandet og langs hele kysten, hva signaliserer Rødt til dem når det gjelder å sikre dem arbeid – i dag og i ganske kort tid framover?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Arbeiderpartiet er glad for at regjeringen nå vil satse på fullskala CO 2 -håndtering. Det er et ambisiøst teknologisk prosjekt, der Norge kan ta lederrollen i utviklingen av kostnadseffektiv fangst, transport og lagring av CO 2 . Men det er også et viktig klimaprosjekt. FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrået mener at karbonfangst er en forutsetning for å redusere de globale klimagassutslippene. Men når fellesskapet velger å investere så betydelige beløp, må vi sikre at det i størst mulig grad kommer hele samfunnet til gode i form av arbeidsplasser, verdiskaping og inntekter til velferdssamfunnet. Vi trenger derfor helt tydelige rammebetingelser. Investeringer må ikke bare komme noen få private selskaper til gode. Hvem er det som skal eie teknologien? Foreløpig er det stort sett det offentlige som tar hovedinvesteringen og risikoen. Da må vi også sikre at verdiene som blir skapt, kommer fellesskapet til gode. Det gjelder både eksport og teknologi ved etablering av nye fangstanlegg, men også ved salg av lagringsmuligheter. Olje og gass har gitt oss unik verdiskaping og inntekter. Det forundrer derfor at regjeringen ikke er mer opptatt av å sikre at naturressursene også skal ha mest mulig verdi i framtiden. Vi har betydelige gassressurser igjen. Ved å koble naturgass til karbonfangst kan vi dekarbonisere gassen og produsere blått hydrogen. Norge har fram til i dag i stor grad vært råvareleverandør. Vi bør ha som ambisjon å ha mest mulig verdiskaping i Norge, spesielt med tanke på de nye energibærerne som vil bli etterspurt i framtiden. Men endringene skjer raskt, og vi må være i forkant. Arbeiderpartiet vil at naturgass skal spille en viktig rolle i en nasjonal hydrogensatsing, både for eksport og egen bruk. Norge er også en stor sjøfartsnasjon og går i front i utviklingen av lavutslippsskip innenfor alle typer fartøy. På langtransport, som står for over 80 pst. av utslippene, har man ennå ikke funnet en god erstatter for dagens drivstoff. Hydrogen og ammoniakk er blant de mest aktuelle alternativene. Nå har Norge mulighet til å sikre framtidig verdiskaping med karbonfangst, sørge for at naturgassen fortsatt vil gi store inntekter i form av hydrogen, kunne styrke grønn skipsfart og sikre ny industri som vi ennå ikke kjenner til, og ta et kvantesprang for lavere klimautslipp i hele verden.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-10-05:
Jeg kommer fra vakre Nordland hvor mye er veldig bra, men vi har også noen utfordringer med fraflytting. Vi har imidlertid masse muligheter for utvikling og vekst. Hvis de som har kapital til å kunne være med på å bidra til denne veksten, skal få tilsendt en skatteregning fra Rødt og Moxnes på 40 mill. kr, er det ikke mye som tilsier at de får motivasjon til å skape nye arbeidsplasser. Ser ikke Rødt verdien av den verdiskapingen som skjer på disse arbeidsplassene, og det at privat kapital faktisk kan være med på å bidra til nye arbeidsplasser som sikrer at ungdommen kommer hjem igjen, tilbake til Nordland, etter endt utdanning?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-10-05:
I dag har vi nær 100 pst. dekning av barnehageplasser. Det er til alle som ønsker en barnehageplass, og har gjort at flere kvinner har kommet seg ut i arbeidslivet. Dette har vært med på å redusere ulikhet og utenforskap. Mange av disse barnehageplassene har også ført til at mange tusen nye private arbeidsplasser har blitt skapt. Disse kvinnelige gründerne som har skapt arbeidsplassene, omtales av Rødt som velferdsprofitører. Ser ikke Rødt og Moxnes verdien av for det første at disse arbeidsplassene er skapt, og for det andre at disse kvinnelige gründerne har bidratt til et stort samfunnsløft ved å skape disse arbeidsplassene?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-10-05:
Representanten svarer ikke på spørsmålene, men vrir det om til Adolfsen-brødrene. Jeg snakker om alle de tusen kvinnelige gründerne som har skapt arbeidsplasser til seg selv og til mange andre. De omtales av representanten og hans parti som velferdsprofitører. Jeg har kjent mange av disse damene som har brukt masse av sin fritid på å skape en arbeidsplass. De har skapt en arbeidsplass og har lite fritid igjen, og så omtales de som en profitør. Er det denne type retorikk representanten Moxnes og Rødt ønsker å bruke om disse kvinnelige gründerne?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-10-05:
Norge og verden står overfor den største krisen på mange tiår. Pandemien rammer enkeltpersoner og bedrifter over hele verden. Vi er heldige i Norge som har økonomiske muskler til å kunne bruke flere hundre milliarder på å hjelpe både enkeltpersoner og bedrifter gjennom den vanskelige perioden vi står i. Samtidig vil det være mange som allikevel kommer til å miste jobben sin, og bedrifter som går konkurs. Men vi skal komme oss gjennom denne perioden, selv om det kan bli utfordrende. For samtidig som pandemien raser, vil også oljeinntektene falle i årene som kommer. Derfor må det skapes flere hundre tusen nye jobber i private bedrifter. Det er en av de virkelige utfordringene vi står overfor framover: Vi må sikre skatteinntekter for å finansiere vårt gode velferdssamfunn nå og i framtiden. Høyre og regjeringspartiene vil ikke sende en stor skatteregning til private bedriftseiere. Vi må gi dem rammevilkår som sikrer utvikling, ikke avvikling. Høyre har bidratt til å senke skattene for folk og næringsliv med 25 mrd. kr siden 2013, og de siste tallene fra SSB før pandemien inntraff, viste at det var skapt rundt 58 000 nye arbeidsplasser. Høyre vil følge opp sin skattepolitikk ved å senke formuesskatten på arbeidende kapital. Dette er en særegen og konkurransevridende skattlegging som urettferdig rammer verdiskaping og norske arbeidsplasser. Særlig rammer dette familieeide hjørnesteinsbedrifter i distriktene, som f.eks. Fru Haugans Hotel i Mosjøen. Jeg har i høst besøkt mange bedrifter over hele landet, og naturlig nok veldig mange i Nordland. Tilbakemeldingene er tydelige. Ingen ønsker en økt skatteregning; alle takker for den enorme samferdselssatsingen og ber om at den fortsetter. De er livredde for Senterpartiets lemfeldige omgang med EØS-avtalen. Avtalen sikrer nemlig god markedsadgang for varene som produseres, og gir tilgang til et marked på over 500 millioner europeere. Dette er viktig for eksportrettede bedrifter som Elkem Salten i Sørfold og Rana Gruber og for havbruksnæringen. EØS-avtalen er helt avgjørende for norske arbeidsplasser i distriktene og for norsk velferd. Politikk handler om å prioritere, og det gjør Høyre i regjering, med lavere skatt, økte rammer til samferdsel og satsing på kompetanse. Velgerne i Nordland ble ved siste valg villedet til å tro at Senterpartiet satset på distriktene. Det har de ikke vist gjennom praktisk handling i Nordland. Så ingen må la seg lure til å tro at en smittende latter og fagre løfter er redningen for distriktene.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-05:
Det er et viktig spørsmål fordi – som jeg nevnte i min innledning, og som vi har diskutert i denne salen før – mange av de avtalene som på mange måter bærer nedrustningsarbeidet i verden, er under betydelig press. Det betyr at vi bruker alle de anledningene vi har, til å forsøke å opprettholde de avtalene som er. Vi har også tatt egne initiativer, der det jeg vil framheve som det viktigste, og det med mest framgang, er det internasjonale lederskapet vi har tatt når det gjelder verifikasjon av nedrustning. Det er et helt avgjørende poeng, for hvis man ikke klarer å verifisere nedrustning, klarer man heller ikke å ha tillit til at de avtalene man eventuelt inngår, oppfylles. Der har Norge ledet en ekspertgruppe i FN, og vi klarte å få enighet mellom landene om rapporten til den gruppa. Det skal nå i gang en ny ekspertgruppe, som vi også skal lede. Det som er unikt med det arbeidet, er at det samler både kjernevåpenstater og ikke-kjernevåpenstater og land som er for og land som er imot forbudstraktaten, og det gir arbeidet legitimitet og gjør det mindre polarisert.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-05:
Arbeidet med nedrustning er et veldig langsiktig arbeid – det tror jeg tidligere regjeringer også har opplevd – og det er en av årsakene til at vi har intensivert arbeidet med verifikasjon av nedrustning så tydelig som vi har. Dette bruker vi mye ressurser på. Vi gjør det på det normative plan, men vi gjør det også på det praktiske plan. Vi samarbeider veldig tett med Storbritannia, Sverige og USA om praktiske verifikasjonsøvelser, som er det som til syvende og sist vil lede fram til en mekanisme som kan gjøre at verifikasjonen blir troverdig. Dette vet jeg også at Stortinget er opptatt av, at det skal være en irreversibel, troverdig og verifisert nedrustning. Samtidig er det sånn at vi deltar i mange ulike initiativer. Blant annet deltar vi i det såkalte Stockholmsinitiativet, med tolv andre land, hvor vi jobber med nedrustningsinitiativer, inkludert verifikasjon. Men vi er selvfølgelig også veldig opptatt av de konsekvensene kjernevåpen har, og det er jo en av årsakene til at det ikke er noen uenighet i denne salen om at en verden fri for atomvåpen er det beste. Men inntil vi kommer dit, må vi altså jobbe med det som gir framgang, og verifikasjon er det som nå gir framgang.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-05:
Først tror jeg det er viktig å være klar over at det kinesiske engasjementet f.eks. i Norge er betydelig mindre i praksis enn det det kan virke som retorisk. Det er, som representanten sier, en betydelig interesse når man ser på hvordan kineserne og andre retorisk snakker om dette både i en europeisk kontekst, i en amerikansk kontekst og i andre sammenhenger. Derfor har vi i motsetning til mange andre land sett relativt lite av den typen aktivitet i Norge. Når det er sagt, har denne regjeringa prioritert arbeidet med f.eks. å kunne hindre oppkjøp og investeringer som ikke vil være i tråd med norske sikkerhetsinteresser, gjennom å oppdatere den da 20 år gamle sikkerhetsloven til en ny og moderne sikkerhetslov. Det er et veldig viktig verktøy for Norge, og vi ser at flere land som har tilsvarende gamle lovgivninger som det Norge hadde, nå ønsker å se på oppdateringer av sine lovgivninger. Vi følger også arbeidet som gjøres i EU med screeningmekanismer tett.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-05:
Jeg er litt overrasket over at representanten Listhaug ikke har fått med seg initiativene vi har tatt for å sette i gang en uavhengig gransking i Verdens helseorganisasjon av det som førte til viruset, utbruddet og utbredelsen, og jeg er også litt overrasket over at representanten Listhaug ikke har fått med seg det vi gjør på menneskerettigheter og Kina. Den kinesiske utenriksministeren var her så sent som i august. Menneskerettigheter og den veldig bekymringsfulle situasjonen både i Xinjiang og i Hongkong var et av hovedtemaene på møtene og på pressekonferansen etterpå. I tillegg er vi sammen med flere europeiske land både i Menneskerettighetsrådet og i FNs generalforsamling opptatt av akkurat de samme spørsmålene, og vi tar det også bilateralt, direkte, med kineserne. Det at vi nå har anledning til å gjøre det, fordi vi har et normalisert forhold og dermed kan ha en politisk dialog som vi ikke hadde på seks år, er etter min oppfatning et veldig godt bilde på at dialog er en bedre vei til disse spørsmålene enn ikke å ha en dialog. Men det overrasker meg som sagt litt at alle de initiativene, uttalelsene og den kritikken Norge har kommet med, ikke har nådd Fremskrittspartiet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-10-05:
Som representanten Lysbakken kunne lese i mitt tilsvar i Aftenposten, handler dette om flere ting. NATO-medlemskapet vårt og det at ingen andre NATO-land heller verken har signert eller ratifisert traktaten, er for så vidt én side av det. Det som er vår hovedkritikk av forbudstraktaten, er at den bl.a. har veldig svake verifikasjonsmekanismer, altså at de er mye svakere enn de verifikasjonsmekanismene som allerede gjelder. Vi er bekymret for at det vil bidra til å undergrave arbeidet med atomnedrustning. Når vi ser på det store bildet, er vårt veldig klare inntrykk at den bekymringen når langt flere enn oss. Det var jo bl.a. en av årsakene til at svenskene verken ville signere eller ratifisere. Vi fører en politikk som er basert på et veldig bredt flertall i Stortinget. Vi har hatt flere debatter om dette temaet i Stortinget, og jeg registrerte at representanten Huitfeldt fra Arbeiderpartiets side understreket at det er enighet blant alle partiene i Stortinget, med unntak av noen få, om ikke å undertegne og ratifisere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2020-10-05:
På eit tidlegare spørsmål frå Senterpartiet i dag svarte parlamentarisk leiar for Høgre at det er ikkje så viktig kven som eig dei norske skogressursane. Det er med andre ord uproblematisk for Høgre om investorar frå Kina eller andre land kjøper opp norske naturressursar, når desse uansett ikkje kan flyttast ut av landet, som han sa. Senterpartiet meiner at nasjonal eigarskap til infrastruktur og naturressursar er viktig, både for nasjonal styring, for utvikling av ressursane og òg i eit tryggingspolitisk perspektiv. Dei seinare åra har me sett eit stadig meir aktivt Kina når det gjeld oppkjøp av naturressursar og infrastruktur i ei mengde land. Kinesiske investorar har òg kjøpt seg opp i norske selskap og prøvde jo å kjøpe seg opp på Svalbard, noko regjeringa forhindra gjennom å gjere eit oppkjøp, i 2017. Meiner utanriksministeren at utsal av norske naturressursar og infrastruktur ikkje har nokon tryggingspolitisk konsekvens? Eller går det òg for høgreregjeringa ei grense for kva og kvar ein vil selje ut norske naturressursar og infrastruktur?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2020-10-05:
Medan me i dag gjennomfører årets trontaledebatt i eit velståande Noreg og i danna former, ganske så roleg, er det internasjonale bakteppet langt meir dramatisk. Ein verdsfemnande pandemi rasar og råkar dei fattigaste mest. Meir enn 70 millionar menneske er på flukt på grunn av krig, fattigdom og klimaendringar. Me ser at krig og ufred spreier seg, sist til Nagorno-Karabakh, der sivile igjen vert hjelpelause offer for militære handlingar. Regjeringa i det fredelege Noreg kan – og bør – ta initiativ som kan skape prosessar for fred mellom Armenia og Aserbajdsjan. Noreg går snart inn i FNs tryggingsråd. Me kan, som ikkje EU-medlem, ta eigne nasjonale fredsskapande initiativ, og må gjere det. Fokus på freds- og forsoningsarbeid må høgare på regjeringa sin dagsorden. Det same må arbeidet for nedrusting. Noreg lever i fred med sine naboar, men me ser ei aukande stormaktsrivalisering. Dei politiske spenningane har auka òg i våre nærområde og mest i nordområda. Om kort tid får me til Stortinget andre utgåva av langtidsplanen for Forsvaret. Fyrsteutkastet gav få konkrete svar på dei godt skildra utfordringane. No forventar me ein konkret plan, spesielt for fyrste fireårsperiode. Me treng å sikre Forsvaret for å ha ei trygg framtid. Parallelt med handsaminga av langtidsplanen for Forsvaret skal Stortinget òg drøfte Senterpartiets representantforslag om å setje ned ein totalberedskapskommisjon. Sist me hadde ein slik kommisjon, i år 2000, la dei fram ein rapport, og mykje har skjedd både nasjonalt og internasjonalt på dei 20 åra. Terroråtak, alvorlege ulukker, pandemiar, storbrannar og aukande klimaendringar som fører til store stormar, flaum og rasherjingar, er berre nokre døme. Me treng at forsvar, politi, helse og dei andre beredskapsetatane er utstyrte og trena til å handtere alvorlege hendingar kvar for seg og i lag. Me treng at dei er stand til å førebyggje at hendingane skjer. Me treng samarbeid og haldningsendring hjå enkeltmenneske som sikrar at hushalda syter for å ha alternativ oppvarming, vatn, mat og medisinar dersom kriser skjer. Regjeringa si sentralisering av beredskapsetatar som politi og heimevern og signal om sentraliserande endringar innan brann og redning gjer at totalberedskapen under dagens regjering er usikker og svekt i mange delar av landet. Me har fått mykje støtte frå beredskapsetatane for representantforslaget. Håpet er at også eit breitt fleirtal på Stortinget vil støtte forslaget om ein totalberedskapskommisjon og få greidd ut korleis Noreg skal sikre evnene våre til førebyggjande arbeid og beredskapen me treng for å gå framtida tryggare i møte.
Mudassar Kapur (Høyre), 2020-10-05:
Lederen av Fellesforbundet har sagt det godt: «Vi er nødt til å ha et næringsliv med vilkår som gjør at næringslivet tjener penger.» Han påpeker også at vi må skape for å dele. I en tid da ni av ti permitterte er i privat sektor, i en tid da arbeidsfolk i industri og næringsliv kjenner på en usikkerhet, tar Arbeiderpartiet til orde for en større offentlig sektor på bekostning av privat næringsliv. De tar til orde for å reversere viktige reformer som sparer samfunnet for titalls milliarder, som vi igjen kan bruke på å bygge en god velferdsstat og trygge befolkningen. Hvordan mener representanten Tajik selv at Arbeiderpartiets nye, varslede rykk mot venstre rimer med industriens og næringslivets utfordringer?
Mudassar Kapur (Høyre), 2020-10-05:
Dette kunne vært en interessant debatt dersom premisset for spørsmålet var korrekt. Høyrepolitikk bidrar ikke til å øke forskjellene. La meg først ta pensjonistene. Minstepensjonen er økt tre ganger med det borgerlige flertallet, selv om Arbeiderpartiet i dag slår seg på brystet med sitt forslag. Den viktigste forskjellen mellom dem som tjener mye, og dem som tjener lite, er å være en del av arbeidslivet. Derfor har denne regjeringen satset på en inkluderingsdugnad. Derfor har denne regjeringen satset på en integreringspolitikk, slik at flere lærer seg norsk og kommer i jobb. Derfor satser denne regjeringen på et utdanningsløft, slik at folk gjennomfører skole og kommer seg i jobb etterpå. Vi kan gjerne telle opp lederlønninger. Men det hjelper ikke dem som står utenfor arbeidslivet, og det er det høyrepolitikken har handlet om, sammen med våre partnere på borgerlig side gjennom de siste syv årene. Så premisset for representantens spørsmål er rett og slett feil.
Mudassar Kapur (Høyre), 2020-10-05:
Jeg kan jo fortsette der jeg slapp. Arbeidet mot økte forskjeller har vært en viktig innsats og strategi for regjeringen. Det er nettopp derfor vi har sørget for å satse mer på utdanning, slik at barn kommer seg gjennom skolen. Det er den viktigste arenaen for å utjevne sosiale forskjeller. Det er derfor vi, til tross for at det har vært økt innvandring, har sørget for at vi har en integreringspolitikk som gjør at de som oftest topper ulikhetsstatistikken, blir en del av arbeidslivet og av statistikken der folk utjevner de sosiale forskjellene. Det er derfor vi også fortsetter å satse på norsk eierskap og norske arbeidsplasser gjennom en skatte- og avgiftspolitikk som gjør det lønnsomt å skape arbeidsplasser i Norge og lønnsomt å stå opp for de norske arbeidsplassene. Formuesskattdebatten – vi kunne gjerne tatt den hvis vi hadde hatt mer tid. Men kort fortalt vil jeg si at det å senke formuesskatten på arbeidende kapital handler om å beskytte norsk eierskap og være på lag med de norske bedriftseierne.
Mudassar Kapur (Høyre), 2020-10-05:
Svaret på alle spørsmålene som representanten Limi har, vil han nok ikke få før budsjettet foreligger og vi skal forhandle om det, men det er også en levende debatt rundt avgiftsnivået på grensehandelsvarer i Høyre. Vi har nylig lagt fram et programutkast der vi har ønsket å ta opp den debatten, og jeg vil si at selv om den debatten ruller som den skal i Høyre-sammenheng, har vi også gjennom de forhandlingene vi hadde om revidert nasjonalbudsjett rett før sommeren, og krisepakken som var da, justert noen av avgiftene litt ned igjen eller tilbake til et tidligere nivå. Så får vi se hva statsbudsjettet bringer når det kommer denne uken. Jeg ser fram til forhandlingene med Fremskrittspartiet, uten at jeg lover noe i en replikkrunde.
Mudassar Kapur (Høyre), 2020-10-05:
Regjeringens og Høyres politikk for kommuneøkonomi er å styrke de norske kommunene slik at de får økonomiske muskler og midler til å ta sine egne frie valg. Nettopp derfor har kommuneøkonomien under denne regjeringen blitt sterkere. Det var faktisk faktisk.no som gjorde en liten sjekk av denne påstanden fra Senterpartiet om at kommunene har fått dårligere økonomi, og det man kunne konkludere med, er at man faktisk må tilbake til forrige årtusen for å se en bedre kommuneøkonomi enn under denne regjeringen. ROBEK-listen har aldri sett bedre ut enn under denne regjeringen. Vi har tro på at kommunene finner sammen om gode løsninger, også gjennom den kommunereformen som var. Derfor var den basert på frivillighet, unntatt i de områdene hvor det var nødvendig for å få til gode strukturer og løsninger. Det er noe et stort stortingsflertall stilte seg bak, dessverre ikke sammen med Senterpartiet, og jeg mener at en sterkere kommuneøkonomi over syv år er et godt resultat fra denne regjeringen.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-10-05:
Større ulikhet er et økende problem også når det gjelder beredskap. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet nå har innsett at den såkalte nærpolitireformen, som de var med og støttet, har spilt fallitt. Representanten Gahr Støre påpekte i sitt innlegg at politiet nå har trukket seg tilbake fra Distrikts-Norge, og at det må gjøres en stor jobb framover for å sørge for et politi som er til stede der folk bor. Senterpartiet mener at folk, uansett hvor de bor hen, har krav på at sikkerheten deres blir ivaretatt av et tilstedeværende og synlig politi, et politi med kunnskap om lokalsamfunnet sitt, at et reelt nærpoliti krever en styrking av lensmannskontor og politistasjoner i hele landet, og at mange kommuner nå må gjenopprette lensmannskontoret hvis vi skal få et reelt nærpoliti. Det vil heller ikke være mulig uten krav til kortere responstid. Kan vi nå regne med at Arbeiderpartiet vil støtte Senterpartiet i dette?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Mange av dem som tjener minst i samfunnet – som bussjåførene som har streiket, som barnehageassistentene som tar vare på barna våre – har mistet kjøpekraft de siste årene. Det å leve har blitt dyrere, men lønnen de skal leve av, har ikke fulgt med på prisveksten. Pensjonistene våre, som har bygd opp verdens beste land å bo i, har tapt kjøpekraft, mens de 1 pst. rikeste i Norge har blitt mye rikere, samtidig som de betaler minst i skatt. Og i staten og i de statlige selskapene ser vi en hinsides lederlønnsgalopp – stadig nye direktører og toppledere med millionlønninger, en Vy-direktør som tjener 5,5 mill. kr, en direktør i Statsbygg som øker lønnen med 164 000 kr bare på ett år. Er Høyre-representanten overrasket over at høyrepolitikk øker forskjellene i Norge?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Alle vi som bor i Norge, er utrolig heldige. Vi bor i et land bygd på den sosialdemokratiske samfunnsmodellen – en sterk velferdsstat med trygg økonomisk styring, som gjør at vi kan stille opp for næringslivet i vanskelige tider. Men vi står også ved et veiskille. Forskjellene i landet øker, og det vi har sett fra Høyres side på landsmøtet, er at deres viktigste prosjekt der var å bidra til 25 000 nye nullskatteytere. Da stoler ikke jeg på Erna Solberg. Det vi også ser, er at høyresiden stemmer ned våre forslag om en total gjennomgang av lederlønninger i staten for å rydde opp. Så hva har dere egentlig konkret gjort de siste sju årene for å rydde opp i lederlønninger i staten og i kampen mot økte forskjeller?
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Da pandemien traff Norge, var vi heldige som hadde de flotte folkene i helsevesenet, helsefagarbeidere, sykepleiere, leger og mange andre yrkesgrupper som jobbet døgnet rundt for å redde liv og helse, de flotte folkene i oppvekstsektoren, som slengte seg rundt for å organisere hjemmeskole for barna våre og gi et tilbud til de foreldrene som måtte jobbe ute i felt når mange av oss kunne jobbe hjemmefra, alle de som sikret trygghet og holdt hjulene i gang fordi vi har velferdsstaten, den samme velferdsstaten høyresiden går til valg på å kutte og privatisere. Vi går til valg på å styrke velferdsstaten og gjennomføre en tillitsreform i offentlig sektor. Skal vi lykkes med å styrke velferdsstaten for innbyggerne, forutsetter det en sterk og velfungerende offentlig sektor i Norge. Mye er bra, mye kan bli bedre, fordi de ansatte forteller oss at avstanden mellom dem som sitter på toppen, og dem som jobber ute i felt, øker. Det er ulik virkelighetsforståelse av hvordan den faktiske arbeidshverdagen er. Velferdsstatens ansatte har minst medbestemmelse i hverdagen sammenlignet med andre yrkesgrupper. Altså: De som jobber med det som er aller viktigst for deg og meg, de eldre, barna våre, velferden vår, har minst å si. De forteller oss om en hverdag der markedstenkningen har tatt overhånd, en arbeidshverdag som må passe inn i et Excel-ark, der mennesker blir til et produkt, privatisering som fører til at velferdstilbudene ikke henger sammen for oss som innbyggere, der utenlandske fond i skatteparadiser og andre kommersielle ønsker seg inn i norsk velferd for å tjene penger på fellesskapets ressurser på bekostning av ansattes lønns- og arbeidsvilkår – en hverdag preget av idiotisk målstyring og rapportering som båndlegger tid som kunne vært brukt på innbyggerne, eldreomsorg der stoppeklokkementaliteten har tatt overhånd, et politi drevet av New Public Management, der dyktige politifolk slutter og ansatte gråter på jobb, barne- og ungdomspsykiatrien, der 20–25 pst. av hverdagen går til registrering, psykisk helsehjelp, der barn og unge blir en del av et produksjonsløp. Skal velferdsstaten stille opp for oss når vi trenger den, må vi lytte til de dyktige fagfolkene. De må få tid, tillit og ansvar. Vi må kvitte oss med feilslått målstyring som skaper frustrasjon og båndlegger tid. Vi må slå ring om offentlig velferd og ideelle aktører. Vi må sikre reell medbestemmelse for ansatte. Og vi skal ikke gjøre som høyrefolkene ønsker, kutte i og privatisere velferdsstaten. Vi skal ta vare på den sosialdemokratiske samfunnsmodellen, som gjør at vi kan stille opp for hverandre uavhengig av hvor i landet vi bor, og uavhengig av økonomi.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-10-05:
Kommunene har fått stadig flere krav og utgifter under Høyre i regjering, uten at inntektene har økt tilsvarende. Regjeringen pålegger altså kommunene utgifter og nekter å kompensere ved å øke inntektene. I sommer sendte Fylkesmannen i Telemark og Vestfold ut et brev på vegne av regjeringen hvor han ber kommunene rett ut om å kutte i tjenester ved strukturendringer og vurdere kommunesammenslåinger, dvs. at regjeringen – gjennom fylkesmannen – ber kommunene om å gjennomføre kommunesammenslåinger, ber dem om å legge ned skoler, om å legge ned barnehager, om å legge ned sykehjem. Mitt spørsmål er: Kan Høyres finanspolitiske talsperson bekrefte at det er Høyres og regjeringens offisielle politikk å bruke kommuneøkonomi som et virkemiddel for å få lagt ned skoler, barnehager og sykehjem rundt i landet og for å tvinge fram kommunesammenslåinger, sånn som fylkesmannens brev legger opp til?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-10-05:
Sentraliseringen av politiet har ført til at brannvesenet oftere og oftere er først på stedet. I 2018 var det i nærmere 55 pst. av alle trippelvarslinger slik at brannvesenet kom først. I begynnelsen av september fortalte brannsjefen i Lom og Skjåk om hvordan han opplevde situasjonen med at nærpolitiet har blitt fjernere etter nærpolitireformen. Han fortalte at han som brannsjef bl.a. i ett tilfelle måtte rykke ut og avvæpne en blodig person. Det er ikke greit i det hele tatt. Dette var en sak på TV 2, og der sa Politiets Fellesforbund at den tilbakemeldingen de fikk fra Distrikts-Norge, var at politiet blir mer og mer fraværende. Dette fører både til at politi, brannfolk og ambulansefolk blir stående i en vanskelig situasjon, og til at kommunene får økte utgifter. Så mitt spørsmål er: Hva vil egentlig statsråden si til de brannfolkene og ambulansefolkene som står med et ansvar de ikke skulle hatt, og til kommunene som får utgifter de ikke skulle hatt?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Om kort tid vil drosjenæringen i Norge være fullstendig liberalisert. Fremskrittspartiet har gått i bresjen for dette, og i realiteten kan alle som vil, kjøre drosje i Norge fra 1. november. Det vil f.eks. ikke lenger være krav om å være tilknyttet drosjesentral og andre forhold som drosjenæringen så langt har vært underlagt. Liberaliseringen i drosjenæringen svekker tryggheten i arbeidslivet for dem som i dag har sitt daglige virke i næringen, og det har kommet sterke protester fra by og bygd, særlig fra landsbygda, ved at en frykter for drosjetilbudet framover. Drosjeeiere og drosjesjåfører over hele landet har protestert. Spørsmålet mitt til Sylvi Listhaug er: Hva er det Fremskrittspartiet har forstått om denne liberaliseringen av drosjenæringen som de ansatte i næringen ikke har forstått?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Nå er det ingen land som har liberalisert drosjenæringen der resultatet har vært bedre og billigere tjenester for de reisende. Tidligere var det sånn at drosjeeiere og drosjesjåfører var – jeg tror jeg vil si – Fremskrittspartiets kjernevelgere. Det var mange som stemte Fremskrittspartiet. Nå er det nesten ingen igjen. Jeg går ut fra at representanten Listhaug også tar drosje ganske ofte – nesten ingen er igjen i Fremskrittspartiet, for de er rasende på den politikken som Fremskrittspartiet fører, og som vil utradere den seriøse delen av drosjenæringen i verste fall. Jeg stiller igjen spørsmålet: Også de få Frp-erne som er igjen, og som jobber i næringen, tar sterkt avstand fra det Fremskrittspartiet nå holder på med. Det er en næring som er i knestående, og som har store problemer. Hvis vi ikke sørger for at den næringen er oppegående, ja, så vil vi få et dårligere drosjetilbud rundt omkring i landet vårt. Jeg stiller igjen spørsmålet: Hva er det Fremskrittspartiet har skjønt som drosjesjåførene, som raser over Fremskrittspartiet politikk, ikke har forstått?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Representanten Listhaug snakket om at det ikke var alt Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for mens de satt i regjering. Det gjør meg nysgjerrig på om et av de områdene som representanten da tenkte på, er at nye tall nå viser at de 3 700 aller rikeste, de superrike, i Norge altså betaler en skatteprosent som er halvparten av det som mennesker med snittlønn i Norge betaler – det vil si at folk flest, en sykepleier eller en lærer, må betale en langt større andel av sin inntekt i skatt enn det som de øverste, de på toppen, betaler. Er det en del av det som Fremskrittspartiet, som jo satt med finansministeren i mange år, opplever som sin politikk, eller er det kanskje noe av det man følte at man ikke fikk gjennomslag for i stor nok grad?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Representanten Elvestuen snakket varmt om engasjementet for – og imot – klimaendringene og for å bekjempe dem, og det er et engasjement som vi i SV deler. Samtidig kunne jeg knapt høre at Elvestuen kom inn på spørsmålet om olje- og gassvirksomhet. Representanten nevnte at man har fått vernet Lofoten, Vesterålen og Senja. Det er jeg veldig glad for, men vi vet at skal vi lykkes med å nå klimamålene, må vi også begrense oljeindustrien. Likevel har denne regjeringen satt rekorder i nye tildelinger av leteareal og utlysninger til oljeindustrien. Tidligere når vi har utfordret Venstre på dette, har svaret vært oljeskatt, men nå har jo også Venstre vært med på å vedta en ny oljeskattepakke som gjør at staten tar ytterligere risiko ved nye utbygginger, og som vil kunne føre til enda høyere tempo på norsk sokkel. Og når man leser det nye programutkastet til Venstre, foreslår Venstre også å redusere letevirksomhet etter olje. Så hva skal være Venstres gjennomslag i regjeringen på dette?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Representanten snakket varmt om behovet for å hjelpe barnefamiliene, og særlig de som har for lite penger. Det er vi i SV også helt enig i. Særlig var det representanten snakket om når det gjelder hvor viktig de første leveårene er, viktig. Man vet f.eks. at unger som vokser opp i familier som er fattige, som har lite penger, preges av det også når det kommer til utvikling. De vokser opp i et hjem som er preget av mye stress, og det er i seg selv skadelig. Derfor skulle jeg ønske det var riktig når representanten sier at denne regjeringen legger de store pengene i de små ungene. Men det er dessverre ikke det som har vært prioriteringen til denne regjeringen. Nå er det altså 110 000 unger i Norge som vokser opp i fattige familier. Det er et enormt høyt tall, og det har bare økt under denne regjeringen. Så ser jeg at man i trontalen varsler at det kommer en ny samarbeidsavtale når det gjelder barnefattigdom. Men det fattige familier trenger, er mer penger. Kommer det mer penger til disse barnefamiliene?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Jeg skal stille et helt konkret spørsmål til representanten Pollestad, for Pollestad snakket veldig bra om næringspolitikk generelt og landbrukspolitikk spesielt. Veldig mange som jobber i Norge, har ikke god nok pensjon. Veldig mange i privat sektor må jobbe mye før de tjener opp pensjon. Det gjelder f.eks. deltidsstillinger i landbruket, som Pollestad var mye inne på, det gjelder mange små stillinger, og det gjelder unge mennesker. Arbeiderpartiet har tidligere foreslått å innføre en rett til pensjon fra første krone også i privat sektor. Forrige gang vi diskuterte det, var det litt uklart hvor Senterpartiet sto – helt fram til den siste voteringen. Derfor spør jeg for sikkerhets skyld: Vil Pollestad og Senterpartiet støtte vårt forslag nr. 18 om å sørge for at folk skal ha pensjon fra første krone?
Kent Gudmundsen (Høyre), 2020-10-05:
Når man skal drive næringsutvikling i distriktene, er det viktig å ha trygge og gode lokalsamfunn. Politireformen dømmes nord og ned av Senterpartiet, likevel ser vi at politidistriktene melder om flere oppklarte saker, bedre utstyr, kortere responstid, osv. Noen grep man har tatt med sentrale enheter, handler først om samhandling om kompetanse, ikke samling på ett sted. I Troms er f.eks. etterforskning i IKT samlet i enheter, men spredt rundt omkring i distriktene. Ny organisering viser at man får mer støtte og hjelp og er mer synlig ut i førstelinjen. I dagens Nordlys kan vi lese at i Nord-Troms melder senterpartiordfører i Lyngen at reformen har vært en suksess: Endelig ser vi politiet når vi trenger dem, og responstiden har gått betydelig ned. Før var de bare noen timer på et kontor. Nå får man endelig hjelpen når man trenger den. Lederen for politiet sier: «Alle målbare parametre viser at både beredskapen, synligheten og polititjenesten har blitt mye bedre.» Hva synes Pollestad om erfaringene fra Nord-Troms, og at hans egen ordfører mener at reformen er bra?