Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-06-04:
Til tross for at utenriksministeren representerer en regjering som i utgangspunktet spriker voldsomt i sin tilnærming til Europa, makter han å levere en redegjørelse som ikke bare inneholder interessante refleksjoner, men som på viktige områder staker ut kursen fremover. Jeg er positivt overrasket. Det var et fravær av enkle politiske slagord og floskler, og det var befriende i en så lang og bred redegjørelse. Og den åpenhjertige erkjennelsen av EU som en demokratibygger var viktig. Vi deler også utenriksministerens syn at denne muligheten til å diskutere europeiske spørsmål mer inngående er positiv. Om formen – redegjørelse og så rett over på kommentarer – er en måte vi skal fortsette med, får vi drøfte fremover. Det kan kanskje være andre tilnærminger til akkurat det, for kanskje også å trekke Stortinget med i en bredere ramme. Det er naturlig for meg å starte med å kommentere 50-årsjubileet for Romatraktaten, som ble feiret tidligere i år. Det gir nemlig anledning til å reflektere over hva EF og senere EU har betydd og vil bety fremover for det europeiske kontinent, som en stabiliseringsfaktor og som en kontinuerlig fredsprosess. Selv om vi ikke kan enes om hvorvidt Norge er tjent med å være medlem, eller stå utenfor – jeg er veldig glad for at det ikke er den debatten vi går inn i – er det all grunn til å være glad for EUs eksistens og det politiske lederskap som ble utvist da Romatraktaten ble undertegnet. I redegjørelsen gjør utenriksministeren et poeng av at vi skal styrke arbeidet fra norsk side overfor EUs hovedsteder, og, som vi forstår det, ikke satse på at all påvirkning skal skje gjennom Brussel. Dette er svært bra, og noe som vi særlig tok opp i forrige stortingsperiode. Vi har registrert at det hele tiden gjøres en imponerende jobb av norsk utenrikstjeneste i Brussel, men vi har opplevd – og det er vår erfaring – at det ikke alltid har vært samme intensitet i arbeidet rettet mot EUs problemstillinger i de ulike hovedstedene. Denne lille dreiningen i fokusering er helt nødvendig. Utenriksministeren tar også til orde for en mer strategisk tenkning når det gjelder å fremme norske interesser. Jeg vil tillate meg å referere noe som utenriksministeren sa: «Vi må tenke og jobbe mer strategisk i vårt forhold til EU og medlemslandene, og vi bør prioritere bedre mellom de saker vi velger å forfølge.» Dette er veldig viktig. Vi kunne for vår del ikke sagt det noe bedre selv. Det er gode signaler. Vi imøteser den aktiviteten som det her legges opp til på bred basis, for å fremme viktige nasjonale interesser i møte med omverdenen, og spesielt EU-landene. Forholdet mellom EU og USA settes nå på dagsordenen av flere formannskap. Tyskland har bl.a. forsøkt å se på muligheten for et bredere handelssamarbeid mellom EU og USA. Vi er enig med utenriksministeren i at det absolutt er i vår interesse at samarbeidet mellom EU og USA er best mulig. Vi tror dessuten at det er viktig for Norge og EFTA å følge de handelspolitiske drøftelsene mellom EU og USA nøye, og kanskje bidra til å posisjonere Norge i en slik sammenheng. Vi er fullt klar over at her er det mange hindre, og mange av disse ligger i USA. Men for vårt næringsliv vil det være avgjørende at vi ikke har dårligere markedsvilkår på det amerikanske markedet enn våre naboer. Utenriksministeren omtaler båndene over Atlanterhavet i positive vendinger. Når vi nå ser at EU i forsterket grad retter blikket vestover – i hvert fall kan det oppleves slik, og ikke minst etter at Frankrike valgte Sarkozy til president, som hadde nettopp det som del av sin plattform – utfordrer vi Regjeringen på om det ikke er på tide å rette en ny henvendelse fra Norge til Det hvite hus og sørge for at vår egen statsminister får et møte med den sittende amerikanske president. Vi har registrert at den svenske statsminister for ikke mange uker siden gjennomførte et slikt besøk. Vi tror at et slikt besøk, slik vi ser det, også handler om å ivareta våre interesser på det europeiske kontinent. Vi er avhengig av USA som en nær alliert, nettopp som utenriksministeren understreker. Vi er for Schengensamarbeidet. Vi mener det er positivt. Vi vil ta opp noe som berøres av det, som vi har fokusert på tidligere, nemlig kostnadene ved et Schengen-visum. Dette kan synes som en liten bagatell, men i revidert statsbudsjett kommer Regjeringen med informasjon om at kostnadene vil økes betydelig. I andre sammenhenger har vi snakket om behovet for folk til folk-utveksling. Ikke minst for folk fra Russland, men også for unge mennesker fra f.eks. Hviterussland som skal besøke Schengen-land, ser vi at dette nå blir vanskeligere. Vi er noe skuffet over det. Dette er ikke noe som Norge alene kan bestemme, men det kunne være interessant å høre, om ikke ved denne korsvei så ved en annen anledning, hvorvidt Norge har løftet opp disse problemstillingene i relevante fora hvor beslutninger om dette er tatt. Forholdet til Russland er noe av det som er mest spennende for tiden. Det er, slik vi opplever det, en balansert fremstilling utenriksministeren gir. Det er ingen tvil om at utviklingen internt i Russland og omverdenens forhold til Russland preges av utviklingstrekk som går i mange forskjellige retninger. Man kan fort bli nedslått av en del forhold, men det er avgjørende at vi makter å ha et så godt og tett samarbeid som mulig, langs mange forskjellige akser. Vi vil i hvert fall for vår del understreke at noe alternativ til et tett og bredt samarbeid med Russland finnes ikke. Skulle jeg etterlyse noe i dagens redegjørelse, må det være noe mer om den dagsaktuelle situasjonen – for å si det slik – som det ble referert til med hensyn til vårt samarbeid på Kolahalvøya om atomspørsmål, eller mangel på samarbeid, om man vil. De siste dagers avislesning har vært alt annet enn lystelig. Det kunne være nyttig om utenriksministeren informerte Stortinget om hvordan norske myndigheter ser på det. En detalj i dette er det som har fremkommet, at norske myndigheter ikke skal få lov til å se på et kart som vi selv har finansiert, noe som for en utenforstående virker uforståelig. Hva er den norske holdningen til dette? Det nordiske samarbeidet får nå en mer fremtredende plass, også på det sikkerhetspolitiske området. Det synes vi er svært positivt. Vi er fornøyd med at vi har fått på plass en avtale med Island, og vi ser frem til en tett dialog, særlig med Sverige. Vi registrerer at dette samarbeidet handler om EUs «Battle Groups», og det handler om Afghanistan. Men vi håper at også de sikkerhetspolitiske utfordringene som vi har her i Skandinavia, integreres naturlig i dette samarbeidet. Vi tror – til tross for at Sverige ikke er med i NATO, og vi ikke er med i EU – at vi her kan finne frem til interessante og praktiske måter å samarbeide på i det fellesskapet vi har her i Norden. Så tar utenriksministeren opp kanskje en av de mest spennende debattene i Europa for tiden, og det er utfordringene knyttet til Tyrkias tilknytning til EU. Vi erkjenner at det er krevende. For oss er det viktig å understreke at problemstillingene her handler om mye mer enn bare arbeidsinnvandring og en trussel mot EUs landbrukspolitikk. Det er viktige sikkerhetspolitiske og energipolitiske muligheter som åpner seg. Tyrkia som et sekularisert samfunn kan på mange måter fremstå som en modell for mange andre land. Vi håper i hvert fall at vi ikke kommer dit hen at dette blir en debatt hvor følelsene får lov til å styre i altfor stor grad. Vi tror det er viktig å se på hva vi har foran oss, og vi tror at et medlemskap for Tyrkia vil utfordre EU på en del grunnleggende områder, på godt og på vondt. Allikevel går det nok lang tid før dette temaet er fullt ut aktualisert, og både EU og Tyrkia har en lang vei å gå. Vi er ikke enig i at fordi vi står utenfor EUs beslutningsprosesser på dette, skal vi ikke hevde våre synspunkter. Som en fullverdig deltaker i det indre marked og en betydelig finansiell støttespiller, ikke minst for EUs nye medlemsland, vil vi forvente at vi blir tatt med på råd. Vi bør i hvert fall la våre synspunkter bli hørt. Vi vil også understreke at EØS-avtalen er bærebjelken i vårt europeiske samarbeid. Vi registrerer selvfølgelig at Soria Moria-erklæringen slår ring rundt dette, men at man nå også omtaler EØS-avtalen ikke bare som et faktum, men omtaler hvor positiv den er. Det synes vi er gode og viktige signaler fra den sittende regjering. Vi registrerer – det er mer en slags erkjennelse – at EFTA ikke er nevnt med ett ord i redegjørelsen. Det får vi kanskje komme tilbake til litt senere i dag. Så var det mange andre temaer som ble tatt opp i denne svært omfattende redegjørelsen. I hovedsak har ikke vi noen andre innfallsvinkler enn det Regjeringen har, men når spørsmålene om klima og migrasjon kommer tilbake til Stortinget mer detaljert, vil vi komme tilbake til våre egne standpunkter i så måte.