Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-02-16:
Jeg slutter meg til rosen til de representantene fra Kristelig Folkeparti som står bak dette private forslaget, som gir Stortinget anledning til en ny drøfting av tiltak for å forebygge gjeldsproblemer blant norske hushold. Det er fint at det er så bred enighet om at slik forebygging er viktig – av samfunnshensyn og mest av hensyn til mange enkeltpersoner som kan rammes om vi får en ny gjeldskrise som den vi hadde på 1980-tallet. Departementets orientering om husholdenes økonomiske stilling i brevet til komiteen er for så vidt beroligende lesing. Til tross for en betydelig gjeldsvekst de siste årene har svært få problemer med å betjene gjelden sin. Statens institutt for forbruksforskning fant i 2004 at bare 4 pst. av norske hushold hadde tilbakevendende betalingsproblemer – en halvering på to år og det laveste som er målt siden 1985. Samtidig er det grunn til å understreke at denne gunstige situasjonen kan endres raskt. Økt arbeidsledighet, høyere rentenivå og fallende boligpriser kan raskt gi en annen situasjon. Det er derfor et viktig forebyggende tiltak å minne om hvilke endringer som kan skje. Dette er et ansvar for myndighetene, både lokalt og sentralt, men også for dem som markedsfører lån og kreditt, og som har en frarådingsplikt overfor lånesøkere som kan tenkes å få problemer. Når bare fire av 13 punkter i forslaget fra Kristelig Folkeparti får flertall i dag, betyr ikke det at det er stor uenighet om de øvrige. Noen anses unødvendige, da Regjeringen allerede har satt i gang de utredninger det bes om. Det gjelder bl.a. reglene om lengden på gjeldsordningsperioden. Likeså er Banklovkommisjonen i gang med en utredning om frarådingsplikt for kredittkjøpsselskaper. Når det gjelder flere andre forslag, er situasjonen den at flertallet i komiteen mener ordningene knyttet til gjeldsordningsloven er bedre i praksis enn det forslagsstillerne legger til grunn. Det er i dag betydelige muligheter til å bruke skjønn til fordel for skyldneren når særlige grunner taler for dette. På et slikt grunnlag kan det innvilges flere gjeldsordninger for samme person, og perioden for gjeldsordning kan både forlenges og forkortes. Flertallet mener at oppfølging, veiledning og bistand i henhold til gjeldsordningsloven fra de kommunale instanser og namsmannen kan og bør bli bedre enn i dag, men at dette ikke først og fremst begrenses av lovverket. Senterpartiet fremmer sammen med Arbeiderpartiet og SV forslag om å utrede opprettelse av et gjeldsregister, slik at kredittgivere kan få et bedre grunnlag for den frarådingsplikten som de blir pålagt. Det bes om at utredningen må legge særlig vekt på forholdet til personvernet. Flere har vært inne på det i debatten. Senterpartiet er, som resten av komiteen, tilhenger av et sterkt personvern. Hensynet til personvernet må veies opp mot muligheten for å forebygge gjeldsproblemer for mange. Situasjonen for dem som driver næringsvirksomhet som enkeltpersonsforetak, er drøftet av komiteen. Samme tema ble grundig behandlet før jul ved behandlingen av endringer i aksjeloven. Her drøftet man særlig muligheten for å åpne for personlig konkurs med sletting av gjeld, slik det praktiseres bl.a. i USA. Et flertall i justiskomiteen, Arbeiderpartiet, Høyre og SV, sa den gang: «Etter fleirtalet sitt syn er det ein fordel å ha ei lov og eit system vedrørande økonomiske problem i næringsverksemd … og eit anna system for å finne løysing for privatpersonar.» Det er ved behandlingen av denne saken avklart at næringsdrivende som har avsluttet sin virksomhet, eller som har gjeldsproblemer som privatpersoner, kan få gjeldsordning som andre. Senterpartiet er ellers svært enig med dem som i innstillingen sier at vi må gi mer hjelp til dem som vil starte egen bedrift. Men så er spørsmålet: På hvilken måte gjør vi det best? Til slutt noen ord om de offentlige kreditorenes rolle ved gjeldsforhandlinger. Mitt inntrykk er at de lokale skatteoppkreverne ofte utviser stor smidighet, slik at de ikke hindrer eller forsinker en ordning. Mange har derimot erfart at statens avgiftsinnkrevere ikke er løsningsorientert i samme grad. Vi er under tvil kommet fram til at det ikke er behov for en ytterligere instruks til disse med hensyn til hjelp for gjeldsrammede, men er oppmerksom på utfordringen og støtter Finansdepartementets vurderinger i den saken.