Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Som det ble sagt i representanten Skei Grandes interpellasjon, og fulgt opp av kulturministeren: Vi har fått et praktbygg av en ny opera. Det er fantastisk. De av oss som fikk være med på åpninga av Operaen den 12. april, fikk også oppleve en mangfoldig åpningsforestilling i en hovedsal med en helt eksepsjonell akustikk. Det lover godt for de kunstneriske opplevelsene mange mennesker skal ha i Operaen i årene framover. Det framføres opera og ballett i både nye og eldre operahus verden over. Innenfor ballett skjer det stadig mange nyoppsetninger med eksperimentelle former for uttrykk, i tillegg til det klassiske ballettrepertoaret. Innenfor opera har vel de fleste inntrykk av at det er kjernerepertoaret med stykker fra 1700- og 1800-tallet som er det mest vanlige, og kanskje det som er mest elsket av publikum. Samtidig er det verdt å nevne at flere av disse oppsetningene skjer med dristige regigrep som setter fortellingene inn i nye sammenhenger og gir publikum nye og annerledes opplevelser. Mange vil huske Den Norske Operas versjon av «Tryllefløyten» for en tid tilbake, der en iscenesatte et svært vellykket møte mellom Mozart og folkemusikkutøvere. Samtidig komponeres og framføres det også nyskrevne operaer i et samtidsmusikalsk uttrykk både her heime og internasjonalt. Det blir derfor interessant å se hvordan dette ivaretas av den nye operaen når hovedscene og biscene skal programmeres i tida framover, for det er, som statsråden sa, Operaens kunstneriske ledelse som må ta de endelige avgjørelsene her. Interpellanten utfordrer kulturministeren til å bidra til at Operaen kan utvikle et nytt repertoar for en ny tid. Det er bra. Statsråden har et godt svar på den utfordringa: Regjeringa har økt bevilgningene til Den Norske Opera med over 100 mill. kr på tre år, dvs. en økning på over 44 pst. Det er den beste måten å gi Operaen repertoarmessig armslag på. Operaen har, som det er blitt sagt her, to scener og dermed en fin mulighet til å utprøve nye uttrykk og oppsetninger. Ikke minst vil det vil bli en utfordring både for operahuset her heime og operaene internasjonalt å søke å utvikle nye musikkdramatiske former innen mange ulike sjangere av samtidsmusikken. Jeg kan f.eks. tenke meg at det kunne være umåtelig spennende om Den Norske Opera kunne la seg inspirere av de heilt nye kulturuttrykkene fra andre og mer fjerntliggende strøk som er kommet hit med mennesker som har slått seg ned her i landet. I en internasjonal verden blir vi stadig mer fortrolig med det som i utgangspunktet var uvante kunstformer og kulturuttrykk. Vi er etter hvert blitt mer dristige i vår smak, og det bør være godt nytt for både Operaen og andre kulturinstitusjoner. Det nye operabygget vil også bli viktig for utviklinga av de regionale operamiljøene som i dag ivaretas av ni region- og distriktsoperaer over heile landet. Interpellanten sammenlignet opera og film. Da er det betimelig å understreke at det for tida er i regionene de spennende historiene hentes fram for framstilling på kvitt lerret. Det er et spennende trekk ved kulturlivet vårt at interessen for opera er så stor mange steder. Og fordi det finnes mange profesjonelle og dyktige utøvere i alle regioner landet over, gir det Den Norske Opera en solid plattform for å utvikle godt samarbeid. Ikke minst med tanke på å bringe nye og annerledes fortellinger og historier inn i operarepertoaret og eksperimentere med uttrykk og sjangere vil de regionale miljøene kunne spille en viktig rolle. Vi ser allerede spennende tiltak som er i gang, med Opera Vest i Bergen, Opera Nord i Tromsø, operatiltak i Halden, Kristiansand, Kristiansund og på Steinvikholmen i Trøndelag. Derfor vil satsing på opera også innebære at disse og andre regionale operamiljøer må få et økonomisk løft i tida framover. Kulturløftet er i rute og vil i høyeste grad fortsatt komme Den Norske Opera og operamiljøene i landet for øvrig til gode, både ved direkte tilskudd over statsbudsjettet og fra de avsetningene til operaformål som Norsk kulturråd bevilger. Så får det være til inspirasjon for operaen både når det gjelder å skape ny musikkdramatikk basert på ulike sjangere i vår samtid, og når det gjelder å gi plass til musikere, f.eks. frilansere, som behersker uttrykk som beveger seg litt utenfor den kunstmusikalske/klassiske estetikk som operaens kjernerepertoar bygger på.