Peter Angelsen (Senterpartiet), 1999-03-25:
Jeg vil innledningsvis gi uttrykk for stor tilfredshet med at næringskomiteen har gitt sin tilslutning til Regjeringens forslag om å videreføre og utvide hjemmelen for enhetskvoter i saltvannsfiskeloven. Komiteen har dermed lagt til rette for at vi kan fortsette å tilby fiskeflåten ordninger som virker kapasitetsreduserende, og som samtidig øker lønnsomheten for den enkelte. Dette er et viktig element i det sett av tiltak som kan medvirke til økt fornying og til en kapasitetstilpasset fiskeflåte. Jeg registrerer at det i komiteen er flere konkrete forslag fra forskjellige partier, som viser at det er ulike oppfatninger om denne delen av fiskeripolitikken. Jeg setter for så vidt pris på at det er et engasjement når det gjelder fiskeripolitikken, sjøl om jeg ikke er enig i alle de forslagene som er kommet fram. Et mindretall i komiteen, bestående av Fremskrittspartiets representanter, har foreslått at det skal legges til rette for omsettelige kvoter på tvers av fartøygruppene. Som det er uttrykt i mitt brev til næringskomiteen, er enhetskvoter ikke ensbetydende med omsettelige kvoter. Jeg ser det som en forutsetning at den privates rådighet over enhetskvoten er begrenset i flere retninger, slik at ordningen ikke virker sentraliserende eller på andre måter motvirker fordelingspolitikken. Jeg minner om at fiskeressursene er statens eiendom, og at det derfor er en selvsagt oppgave å fordele verdiene og ikke plassere dem hos noen få. Grunnrenteavgiften passer best i en virkelighet der privatisering av fellesressursene er gjennomført, og hvor det derfor er nødvendig å trekke inn i felleskassen en andel av grunnrenten til fordeling. Jeg er derfor ikke overrasket over at komiteens medlemmer fra Høyre og Fremskrittspartiet har foreslått å utrede dette. I dag tilfaller grunnrenten fiskerinæringen og kystbefolkningen som har sitt daglige utkomme fra fiske og fangst, noe som er naturlig i en næring med en viktig funksjon i forhold til sysselsetting og bosetting i distriktene, og som gir et høyst varierende utbytte over tid. En viktig begrensning i ordningen er tidsavgrensning av enhetskvoten. Flertallet i komiteen har gått inn for å videreføre gjeldende tidsavgrensning, og jeg er enig i det. Den tidsavgrensning som har vært i den midlertidige ordningen, er fastsatt ut fra en total vurdering og etter konsultasjoner med næringen. Ifølge lovforslaget vil de enkelte ordninger som fastsettes, være et tilbud til næringen, ved siden av de ordinære reguleringene. Det vil altså være opp til den enkelte reder å avgjøre om det er behov for å styrke driftsgrunnlaget for et fartøy ved å trekke ut et annet fartøy og få tildelt enhetskvote. Ordningen må utformes slik at den blir et reelt tilbud, men må på den annen side ikke bli så fri at den går på tvers av fordelingspolitiske målsettinger. I perspektivmeldingen uttalte Regjeringen at enhetskvoteordninger utgjør et dynamisk virkemiddel i forhold til flåtefornyelse og i forhold til overkapasitet. Det er på det rene at teknologiutviklingen må komme fiskeflåten – som det øvrige næringslivet – til del, selv om det øker kapasiteten. Enhetskvoteordningen gir rom for å ta i bruk ny teknologi ved at antall enheter i fisket reduseres, og dermed også kapasiteten. Det er derfor naturlig at det i fartøygrupper med enhetskvoteordninger etter hvert gis større frihet med hensyn til fartøyutforming, noe som vil bedre arbeidsmiljø, sikkerhet og rekruttering. Det foreslås i lovforslaget å la hjemmelen omfatte den konsesjonsbelagte trål- og ringnotflåten, samt fartøy over 28 meter som fisker med konvensjonelle redskap og med adgangsbegrensning. Utvidelsen til konvensjonelle fartøy skjer som følge av økt fangstkapasitet i denne flåten. Komiteen ber om en utredning om å gjøre enhetskvoteordningen gjeldende også for fartøy som fisker med konvensjonelle redskaper, som er mindre enn 28 meter, og peker på at teknologien i sterk grad har opphevet skillet mellom fartøy over og under 28 meter, og at disse fartøygruppene langt på vei fisker med samme type redskap. Dette problemet vil en nok stå overfor med ulike problemstillinger, uansett hvilken størrelse fartøy en setter grenser ved. Jeg tar til etterretning at komiteen har bedt om en slik utredning og vil få gjennomført denne, samtidig som vi vurderer en konsesjonsordning for konvensjonelle fartøy over 28 meter. Jeg gjør for ordens skyld oppmerksom på at enhetskvoteordninger for fartøy under 28 meter, vil kreve lovendring.