Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2018-05-08:
Bruk av forsvarsmakt på fremmed jord er en symboltung debatt å ha i denne salen nettopp i dag, på 8. mai, på frigjørings- og veterandagen – frigjøringsdag fra kamphandlingene på norsk jord, veterandag for alle som har gjort en innsats på vegne av Norge i utlandet, på fremmed jord. Ja, det er en sak vi skal behandle med stort alvor alltid, og nettopp i dag på denne viktige dagen for landet vårt. Det er i dag etablert praksis at regjeringen kan sende norske soldater til utlandet uten at det foreligger et formelt stortingsvedtak til grunn for beslutningen. Dette problematiseres av forslagsstillerne, og i forslaget argumenteres det for å slå fast at det er Stortinget og ikke regjeringen som skal fatte endelig beslutning i en sånn sak. Dagens praksis har referanse, som det allerede er sagt, i Grunnloven § 25, som sier at Kongen har høyeste befaling over rikets land- og sjømakt samt § 26, som sier at Kongen har rett til å innkalle tropper og begynne krig til landets forsvar. Gjeldende bestemmelse i Grunnloven § 25 annet ledd lyder: «Landvernet og de øvrige tropper som ikke kan henregnes til linjetroppene, må aldri uten Stortingets samtykke brukes utenfor rikets grenser.» Av bestemmelsen går det fram at det kreves Stortingets samtykke dersom tropper skal sendes utenlands. Det er imidlertid i dag etablert kontakt mellom regjeringen og Stortinget med hensyn til bruk av landets forsvarsmakt i væpnet konflikt utenlands. Det er prosedyrer for dette som fungerer i dag. Så har forslagsstillerne likevel rett i – etter vår oppfatning – at en sånn praksis som vi har i dag, ikke synliggjør Stortingets samtykke i form av et protokollert vedtak. Forslaget vi behandler her i dag, tar altså sikte på å etablere en fast framgangsmåte som sikrer folkevalgt styring og kontroll gjennom protokollerte vedtak. Jeg er enig med forslagsstillerne i det som er en viktig prinsipiell holdning her, prinsippet om folkevalgt kontroll og ikke minst at det er viktig å ha klare prosedyrer når vi behandler spørsmål av så stor betydning. Beslutning om krigsdeltagelse er spørsmål av svært stor betydning, og ikke minst er det viktig at de soldatene vi sender ut i oppdrag, skal vite at de har hele landet i ryggen. De skal vite at de har Stortinget og regjeringen i ryggen, og at vi støtter våre tropper fullt ut i de oppgavene vi setter dem til å løse. Det er viktig å understreke dette. Det vil uansett være sånn at når vi sender norske soldater på oppdrag i utlandet, er det forankret både i Stortinget og i regjeringen. Slik er det i dag, og slik må det være. Formuleringene som foreslås av mindretallet, reiser en rekke spørsmål. Det er f.eks. uklart hvordan bestemmelsene skal håndteres med tanke på NATO-traktatens artikkel 5, og hvor omfattende deltagelse som skal til før Stortingets samtykke vil kreves. Det kan også stilles spørsmål ved om det bør grunnlovfestes at Stortingets behandling av en eventuell deltagelse i væpnede aksjoner skal skje i lukket møte. Det kan være vel så hensiktsmessig å avgjøre dette fra gang til gang. Det systemet og de prosedyrene vi har i dag for hvordan spørsmålet skal avklares, fungerer etter vår oppfatning godt. Vi ser ingen tungtveiende grunner for å grunnlovfeste en endring av dagens praksis. Kristelig Folkeparti mener vi skal følge den konstitusjonelle praksis som er etablert, og som er anerkjent av så vel Utenriksdepartementet som konstitusjonell avdeling på Stortinget. Vi støtter derfor komiteens tilråding og stemmer imot forslaget fra Senterpartiet og SV.