Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Jeg vil begynne med å tilbakevise kritikken fra representanten Tetzschner om at jeg som saksordfører ikke har framført saken. Jeg mener at jeg sa veldig tydelig hva saken handler om. Debatten etterpå bærer veldig preg av at vi diskuterer det som er viktig i saken. Så jeg vil bare tilbakevise det. Så vil jeg bare bemerke at det er flere her som sier at dette ikke burde vært til behandling. Det har jeg ment fra første øyeblikk. Vi har fra første øyeblikk ment at det for det første ikke var nødvendig å sende noe brev til statsråden og spørre om det som det ble spurt om – for det var det ikke grunnlag for. Da vi fikk svar – riktignok først fra departementsråden i Kommunal- og fornyingsdepartementet, men så bekreftet av statsråd Sanner – hadde vi fått de svarene vi trengte, og saken kunne på nytt vært stanset. Da sa Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre i komiteen at de mente det ikke var en sak, men de ville legge til en protokolltilførsel som allikevel framførte kritikken. Og da blir det sak. Det er dette som er den rette framstillinga av sakens forløp. Når representanten fra Fremskrittspartiet, Helge Thorheim, går opp på talerstolen og sier at dette ikke burde vært en sak, må han rette kritikken mot seg selv, ikke mot noen andre – for han har vært med på dette, gjort det og sagt det. Jeg sitter og lurer på hvordan jeg som komiteens leder skal følge opp. Jeg tror rett og slett at vi etter denne debatten må sende et brev til presidentskapet og få klargjort om det i henhold til forretningsordenen kan innføres en praksis som sier at man kan framføre kritikk i protokolltilførsler – uten at det kommer til behandling i salen. Jeg har aldri opplevd det før. Jeg mener det ikke er noen god praksis at det i en protokolltilførsel i en komitéprotokoll skal ligge en skjult kritikk av navngitte personer. Det er ikke bra for Stortinget. Det er ikke bra for regjeringa. Det er ikke bra for dem det gjelder. Derfor mener jeg at dette prinsippet må avklares. Jeg la merke til at representanten Tetzschner, som var initiativtaker til dette i kontroll- og konstitusjonskomiteen, ikke berørte dette prinsippet med et ord i sitt innlegg. Han har sjansen til å komme tilbake til det senere, om han synes at dette er en praksis som bør innføres. Jeg mener ikke det, og jeg tror heller ikke Stortinget mener det. Jeg ser at statsråden har tegnet seg. Det er bra. Da kan vi få avklart regjeringas syn på dette. Hvilke problemstillinger står Sanner overfor – etter min mening – når han skal opp på Stortingets talerstol? Jo, han står overfor det faktum at han bør bekrefte innholdet i sitt brev til komiteen. Der står det nemlig ikke et eneste kritisk ord om det som skjedde – selvfølgelig ikke. Det har det ikke vært grunnlag for, heller ikke når det gjelder påstanden om saksbehandlingsfeil, som var utgangspunktet for det brevet som komiteen sendte til statsråden, om bl.a. hvorvidt de hadde lov til å ringe til hverandre osv. – som var veldig spesielt, for å si det forsiktig – men også om hvorvidt det var brudd på reglene. Reglene er bare referert. Det henger selvfølgelig sammen med at det er opp til den enkelte regjering etterpå å vurdere skjønnsomt hva som er riktig og ikke riktig. Det er skjønnsomt gjort. Statsråden sier ikke i sitt brev at det ikke er det. Så det skal bli meget spennende å høre hva han nå sier om denne saken. Jeg skal unnlate å kommentere noe nærmere før jeg har hørt hva statsråden sier. Men det er helt åpenbart at hvis han stiller seg bak kritikken som er kommet fra de tre, som utgjør et flertall i Stortinget, formoder jeg at regjeringa uten opphold vil komme tilbake til Stortinget og si hvordan de vil opptre i denne sammenheng. Til slutt bare en mer konkret merknad – jeg skal i senere innlegg komme tilbake til andre forhold som er tatt opp i diskusjonen. Jeg vil komme med en veldig spesiell markering mot Tetzschners antydninger om tidligere statsråd Navarsete – at det nærmest var nødvendig å gjøre denne øvelsen, under henvisning til andre saker. Hadde det blitt sagt utenfor denne salen, hadde det vært absolutt på grensen til en injurie. Det vet Tetzschner godt, som er grundig utdannet jurist. Jeg hører gjerne på hva han sier om dette i et senere innlegg.