Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-13:
Først beklager jeg at jeg ikke har sløyfe. Det har noe med dårlig internkommunikasjon i den rød-grønne fraksjonen å gjøre. Jeg kommer også til å sløyfe bibelsitat, men det har til gjengjeld Snorre Serigstad Valen hatt så mange av, så jeg regner med at SV har gjort jobben sin der, i hvert fall – men altså, jeg er uten sløyfe. Så litt til debatten om kommuneøkonomisituasjonen. Jeg har sjølsagt vært med på budsjettdebatten i kommunalkomiteen. Der var Høyres budskap offensivt, ja, det er veldig viktig med en omfordeling i Kommune-Norge. Det må gis mer til store, sentrale vekstkommuner – Oslo 1,3 mrd. kr, Lillehammer minus 10 og Gjøvik minus 23. Og det var med stolthet Høyres representanter framførte det i den debatten, men det ble sagt at de kommunene som fikk røde tall med det opplegget, skulle gjennom en garantiordning ta det ned over flere år. Det var hovedbudskapet. Det var helt klart at det var en omfordeling, og den var Høyre stolt over i kommunalkomiteen. Den norske skolen er god, og den er på veg til å bli enda bedre. Det burde glede oss alle. Disse internasjonale undersøkelsene – PISA, TIMSS og PIRLS – måler jo ikke alt og gir ikke et fullstendig bilde av hvordan det står til i norsk skole, men de kommer fram med noen viktige indikatorer på hvordan det står til i sentrale fag. Så etter sju år med rød-grønn skolepolitikk er tendensen klinkende klar: Norsk skole er på rett veg, det faglige nivået er på veg opp, elevene lærer mer enn før – i lesing, matematikk og naturfag – og, det syns jeg er særlig gledelig, forskjellene mellom elevene reduseres. Stadig færre havner under den kritiske grensen for læringsnivået i viktige fag. Den sterkeste framgangen er nettopp på de laveste trinnene, noe som betyr at vi da er i ferd med å legge et godt grunnlag for at det nettopp skal gå bra videre i skoleløpet. I tillegg er det også grunn til å tro – og det gjør dette bildet ekstra bra – at de områdene som slike undersøkelser ikke måler, og som heller ikke kan måles eller undersøkes med slike metodeverktøy som blir brukt her, står det antakeligvis enda bedre til. På viktige områder som modenhet, kreativitet, demokratiforståelse, sosial og kulturell kompetanse, trivsel og læringslyst osv., blir våre elever vurdert til å ligge over gjennomsnittet jamt over når vi sammenlikner med andre land. Det burde også glede oss alle sammen. Når Elisabeth Aspaker i innlegget sitt sier at det er for tidlig å «friskmelde» norsk skole, er det sterk retorikk. Mener virkelig Høyre at norsk skole er sjuk? Er det virkelig meldinga fra Høyre i debatten her i dag til lærere, til elever, til foreldre, at norsk skole fortsatt er sjuk? Ja vel, det går framover, men fortsatt kan vi ikke si at den er «frisk». Det er en sterk melding. Jeg håper at Høyre her var litt uheldig med formuleringa si. Jeg overhørte for noen år siden en samtale mellom to av døtrene mine. Den ene hadde hatt muntlig eksamen tidligere på dagen og hadde nok ikke akkurat lyktes så voldsomt – jeg er fortsatt litt usikker på hva karakteren ble. Den andre spurte om hvordan det hadde gått, og da svarte hun som hadde hatt eksamen, at sensor hadde en dårlig dag på jobben. Det er ikke tvil om at lærere og skoleledere ikke har hatt dårlige dager på jobben de siste åra i norsk skole når de kan vise til slik framgang – ikke elever heller, for den saks skyld – og kanskje vi også skal rose noen foreldre her, som har blitt mer fokusert og aktive de siste åra. Det er veldig bra. Men det er jo først og fremst lærere og skoleledere som skal ha æren. Vi kappes jo litt alle sammen om å si at lærerne er viktige, og jeg syns vel at vi jamt over kan si at det er vi stort sett enige om. Forskjellen er ikke så stor. Så skal vi ikke gå helt til den andre ytterlighet og si at når forskning viser at læreren er viktigst, trenger vi ikke bruke noen penger eller oppmerksomhet på andre ting. Det er ingen forskere som mener det med budskapet sitt, men de sier at i denne prioriteringskampen, der de må ha mange tanker i hodet samtidig, er det viktig å løfte læreren og skoleledelsen opp, og det har virkelig den rød-grønne regjeringa gjort de siste åra. Så den rød-grønne kunnskapspolitikken virker, den, sakte men sikkert. Og da vi tok over i si tid – det begynner å bli mange år siden, heldigvis – avlyste vi høyresidas privatiseringseksperiment, og det mener vi var veldig viktig. For nettopp dette fellesskolegrepet er en av årsakene til at vi lykkes så godt som vi gjør. Jeg syns jo vi politiske partier må være litt ryddige: Vi kan ikke både hylle den norske samfunnsmodellen, altså et samfunn og en modell som bidrar til små forskjeller, der vi er veldig opptatt av å utvikle evnen til å leve sammen på en tillitsfull og respektfull måte – og samtidig vri skolesystemet i motsatt retning, til et skolesystem der vi splitter elever og foreldre i offentlige og private, og der vi tidlig splitter elevene i såkalte flinke og mindre flinke elever. For skolen skal både utdanne og danne, og vi må lære og øve for å bli gode i matte, men jammen må vi også lære og øve for å leve sammen på tvers av klasser, etnisitet og kjønn osv. En lærer som en lever. Da må vi ha en fellesskole der vi må samles for nettopp å lære om og ikke minst lære sjøl, gjennom praksis, gjennom å lære sammen, gjennom å gå på foreldremøte sammen, gjennom å drive fritidsaktiviteter sammen. Da lager vi et veldig godt grunnlag for at vi skal kunne ta vare på og foredle den norske samfunnsmodellen videre. Det er mange positive ting som vi skal legge merke til – og for sikkerhets skyld, vi sier heller ikke at nå er alt såre vel. Det sier vi absolutt ikke. Det går veldig klart fram av det som har blitt skrevet i innstillinga her. Men det som er særlig interessant og viktig, er nettopp at det ser ut som om læreryrket er i ferd med å bli mer populært igjen. Det har fått økt status, økt interesse, og flere går inn igjen i lærerutdanningene våre. Dermed kan vi også få flere lærere inn i skolen vår, noe vi mener er veldig viktig. Vi mener ikke at det er riktig å si at forskning viser entydig at flere lærere er feil. Det er ikke det forskning viser. Da er vi inne på dette med å ha to tanker i hodet samtidig. Vi må se på hva som ligger bak denne forskninga, men sjølsagt er det en sammenheng mellom lærertetthet og det den enkelte elev og den enkelte forelder opplever av kvalitet i den skolen de går i, og som de har ungene sine i. Det jeg liker veldig godt ved den rød-grønne skolesatsinga nå, er at vi nettopp legger til grunn dette med tidlig innsats. Det er jo derfor vi f.eks. har begynt med leksehjelpen tidlig. Det er ikke fordi vi er imot leksehjelp på ungdomsskolen. Sjølsagt har vi det som ambisjon å få det på plass i ungdomsskolen. Men det er viktig at vi nettopp tar tak i det veldig tidlig, at den gode opplevelsen begynner i barnehagen og i barneskolen. Dermed har vi lagt et godt grunnlag for den enkelte elev, og så skal vi nettopp videreutvikle vårt eget opplæringssystem, slik at det blir bra gjennom hele løpet. Og vi er i gang. Ungdomsskolesatsinga er jo veldig bra – trist da at det ikke er full oppslutning i denne salen om at det trengs 600 flere lærere for nettopp å leve ut den ungdomsskolesatsinga. Så her er det lagt et godt grunnlag for videre arbeid, og jeg tror nesten alle partier, i hvert fall vi rød-grønne, gleder seg til å gå inn i valgkampen med dette temaet. Vi vet at her er det noe som siger i riktig retning. Her er det medvind, og da må vi ta det videre og dyrke videre det som fungerer. Og vi begynner etter hvert gjennom god forskning å vite ganske mye om hva slags sammenhenger som fungerer. Jeg har så vidt vært inne på dette med privatisering, og tar det en gang til. Det er veldig rart, og jeg kan ikke skjønne annet enn at det må være ideologiske begrunnelser for at Høyre og Fremskrittspartiet så klart ønsker å ta tilbake igjen den gamle lovgivninga som var i ferd med virkelig å privatisere Skole-Norge. Det går ikke an å si på en troverdig måte at jo, vi skal satse på fellesskolen osv. Med en gang du gjeninnfører det lovverket, har du gjeninnført en rettighet for aktører til å søke om å starte skole, og dermed er det åpnet for den rettigheten. Da hjelper det ikke at du fortsatt politisk sier at du skal satse på fellesskolen. Når den rettigheten oppstår, er en nødt til å si ja til dem som kommer inn på den måten. Da har vi noe veldig uheldig på gang, som jeg undrer meg over at Høyre og Fremskrittspartiet tar sjansen på. Enn om vi kunne ha samlet oss om det prosjektet som nå er på gang, og som er så mangfoldig og så spennende, og som det egentlig på andre måter ser ut som høyrepartiene bare vil ha mer av. Så kjære Høyre og Fremskrittspartiet: Glem privatiseringsambisjonene deres!