Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
Kapittel 2 i utlendingsloven av 2008 handler om visum til Schengen og Norge, herunder § 13, som sier at søknader om visum avgjøres av Utlendingsdirektoratet, men at myndighet til å avgjøre søknad om visum også kan legges til utenrikstjenesten, og at myndighet til å innvilge Schengen-visum etter § 10 kan legges til en utenrikstjeneste tilhørende et annet Schengen-land. Den sistnevnte bestemmelsen kom inn i utlendingsloven da Norge trådte inn i Schengen-samarbeidet i mars 2001. For at et annet Schengen-land skal kunne innvilge visumsøknader til Norge, må vi ha en representasjonsavtale med det aktuelle landet. Vi har i dag tolv slike avtaler, som omfatter ca. 70 forskjellige steder i verden. Motsatt representerer vi Norden, Nederland og Tyskland på til sammen 27 steder samt Østerrike på ett sted. Disse representasjonsavtalene bygger på et serviceprinsipp, der alle Schengen-land oppfordres til å være til stede i alle visumpliktige land. Rent praktisk ordnes dette gjennom representasjonsavtaler om å behandle søknader på vegne av hverandre. Ny visumforordning trådte i kraft i april 2010. Da ble visumsamarbeidet utvidet til å omfatte avslagskompetanse, i tillegg til den tidligere innvilgelseskompetansen. Det gjelder en minstestandard for hvordan et eventuelt avslag skal utformes og begrunnes. Det samme gjelder hvordan en klage skal behandles. Klagen behandles av det samme landet som behandlet og avslo visumsøknaden. Disse standardene er i tråd med norsk forvaltningsrett. Regjeringen fremmer i denne saken et forslag til en endring i utlendingsloven § 13, slik at representasjonsavtalene våre heretter vil omfatte både innvilgelse, avslag og klagebehandling. Begrunnelsen er todelt – dels fordi det gir søkerne en bedre service, dels fordi flere Schengen-land ved reforhandling av representasjonsavtalene nå stiller krav om at de også får delegert avslagskompetanse, ellers vil representasjonsavtalene ikke bli fornyet, med de ulempene det medfører, både for enkeltpersoner og for utlendingsmyndigheter. Saken har vært på bred høring, med få merknader. Komiteen mente derfor at det ikke var behov for ny høring i forbindelse med Stortingets behandling av lovforslaget. En enstemmig komité slutter seg til regjeringens forslag. Et par av høringsinstansene har stilt spørsmål ved om saksbehandlingen tilfredsstiller våre krav. Departementet har redegjort for dette på en god måte i proposisjonen. Dessuten er dette en ordning som det er valgfritt for søkerne å benytte seg av. Den som vil, kan fortsatt levere søknad til nærmeste norske utenriksstasjon. Vi har også fått opplyst at ordningen vil bli evaluert på vanlig måte. En slik evaluering trenger nødvendigvis ikke å bli omfattende, siden Utenriksdepartementet viser til at det er få visumsøkere til Norge fra de stedene som omfattes av våre representasjonsavtaler. Komiteen har også bedt om at regjeringen ser på mulighetene for et samarbeid med det svenske konsulatet i Erbil i Irak, slik at visum kan søkes derfra, eventuelt leveres der for behandling et annet sted. Her forstår jeg at statsråden vil gi oppdatert informasjon i sitt innlegg. For øvrig inneholder proposisjonen forslag til oppretting av feil i en del paragrafer i utlendingsloven. Siden dette bare er tekniske endringer, har komiteen valgt å ta disse til etterretning, uten noen kommentarer. Innstillingen er, som nevnt, enstemmig.