Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2012-11-15:
La meg innledningsvis få takke utenriksministeren for en grundig og god redegjørelse om viktige europapolitiske temaer. Gårsdagens demonstrasjoner i en rekke EU-land viser med tydelighet at problemene i EU ikke er over. I land som Hellas og Spania er folk fortørnet over at statskassene er tomme og at folk mister jobben. Videre protesterer de mot at långiverne stiller krav om en bedre økonomistyring når nye kriselån skal deles ut. På den andre siden reagerer folk med harme i euroland som har greid seg rimelig bra, som Tyskland, Østerrike, Nederland og for så vidt Frankrike. Der har folk –ikke helt uten grunn – inntrykk av at det er de som nå skal betale prisen for årevis med uansvarlig økonomisk politikk i de sydeuropeiske landene. Utenriksministeren henviste tirsdag til at Norge er et unntak i Europa, med overskudd i statsøkonomien, høy sysselsetting og penger på bok. Det er i og for seg riktig. I dag sa utenriksministeren at dette er på grunn av trygg styring. Det er nok bare delvis riktig. Den viktigste årsaken til at det går bra med Norge, er de enorme olje- og gassinntektene våre. Hadde vi ikke hatt dem, ville offentlig virksomhet, som vi nå venner oss til å finansiere over statsbudsjettet, ikke vært mulig. Det er sikkert en overdrivelse, men når noen sier at Hellas er lik Norge minus olje, er det ikke helt på jordet. Norge er nemlig sårbart dersom EU-landenes etterspørsel etter norske eksportprodukter som olje, gass, teknologi og fisk avtar. Det må vi ta på alvor. Nå er tiden inne for å ha is i magen og vett i pannen, og stå imot kravene om bevilgninger til alle typer velmente formål. Bedre er det om vi kan bruke denne gylne sjansen som vi nå har, til å investere i fremtiden, bygge opp infrastrukturen og gjøre Norge robust for å tåle andre og dårligere rammebetingelser. EØS er bærebjelken i Norges økonomiske forhold til Europa. Det er en samlet opposisjon enig om. Deler av regjeringen er også enig i det. Men EØS-debatten i Norge foregår ikke i denne sal. Den foregår første og fremst i regjeringskontorene. To av regjeringens tre partier ønsker altså rett og slett å si opp hele EØS-avtalen uten å kunne ha noen forsikring om hva vi får i stedet. Jeg må si det i hovedsak minner om – kanskje mer enn noe annet – at de ønsker å være med og spille, men de synes spilleregler er noe tull. Med en slik strategi for å søke et samarbeid med europeiske land er det klart at regjeringen har et problem. Dette har slått ut på mange måter, jeg vil bare nevne ett eksempel: EØS-avtalens artikkel 19. Den slår fast at Norge og EU skal fortsette sine bestrebelser på en gradvis liberalisering av handelen med landbruksvarer. Når det står i artikkel 19 at vi skal fortsette våre bestrebelser, blir det kanskje litt rart, for denne typen bestrebelser har det vært veldig lite av. I et møte mellom utenriks- og forsvarskomiteen og en delegasjon fra EU-parlamentet den 21. februar i år ble det fra EU-hold gitt uttrykk for sterk misnøye med fremdriften i dette arbeidet. De etterlyste mer regularitet i møtene i ekspertgruppene, slik at vi kan komme videre i dette spørsmålet. Norge har allerede fått god tilgang når det gjelder eksport av mat til EU i form av fiskeeksport. Norsk politikk når det gjelder import av matvarer, oppfattes i EU som vesentlig proteksjonistisk. Mer frihandel med matvarer vil gi norske forbrukere et bedre utvalg – mer mangfold, mer kvalitet og lavere priser. Derfor er dette tatt med i EØS-avtalen. Dette er jo kjempebra. Videre vil det gi EU et etterlengtet eksportmarked, og den norske stat kan redusere landbrukssubsidiene og bruke pengene til noe mer konstruktivt – altså en fordel både for folk flest i EU, og for våre respektive statskasser. Jeg utfordrer derfor utenriksministeren: Etter snart 20 år med EØS-avtale har Norge ignorert og – skal vi si – sabotert EØS-avtalens artikkel 19 om frihandel med landbruksprodukter. Jeg gir herved utenriksministeren sjansen til å komme tilbake med en gladmelding her og nå.