Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-05-23:
Takk for gode innspill og kommentarer til redegjørelsen. Jeg vil begynne med nok en gang å slå fast – som vi ofte gjør – at det i bunn og grunn er meget bred enighet om norsk EØS-politikk og norsk Europa-politikk. Når den viktigste saken for Høyre og representanten Eriksen Søreide er å telle hvor mange statsråder som har vært på uformelle møter i Dublin, så sier det også litt om spenningsnivået i denne konflikten. Jeg vil si litt om det først. Det er veldig viktig å delta, og det er veldig viktig å delta i EUs politiske prosesser der vi har adgang. Det har jeg ment hele tiden. Det mener regjeringen – akkurat som Bondevik II-regjeringen gjorde det. Så er det da slik for denne regjeringen, som det var for Bondevik II-regjeringen, at av og til får man det til på statsrådsnivå og av og til deltar man på annet politisk nivå, altså på statssekretærnivå. Det er faktisk slik at man i EU møter både ministre og viseministre, altså statsråder og statssekretærer. Det viktigste er å delta på politisk nivå. Om man kan delta på statsrådsnivå, er det selvsagt aller best. Men den statistikken som Høyre har gravd fram, underkommuniserer at vi har massevis av andre arenaer. Det har bare så langt i vår vært elleve norske statsrådsbesøk til Brussel, direkte EU-relaterte besøk både til Brussel og de andre EU-hovedstedene. Når det gjelder formannskapslandet Irland, var den første personen den irske utenriksministeren hadde møte med som president i EU, meg. Like etterpå møtte han finansministeren, og kort tid etter det igjen kom statsministeren. Vi har hatt en meget nær kontakt med det irske formannskapet, som for øvrig har vært et utmerket formannskap som har gitt god plass for Norge, og vi har deltatt på politisk nivå på alle møter unntatt ett. Så var det en omstendighet – da Grete Faremo hadde dukket opp i Dublin for å være med på justisministermøte, valgte hun i samråd med statsministeren å reise hjem igjen for da brøt In Amenas-krisen løs. Den type ting kan altså hende. Så har jeg lyst til å si at jeg er fullt enig i deltakelse i EUs programmer. Derfor gleder det meg også å kunne si at Norge vil delta fullt ut som fullverdig deltaker i Horisont 2020. Og til Skei Grandes kommentar vil jeg fortelle at ingen har ivret mer for det enn nettopp kunnskapsministeren. Jeg er veldig glad for at vi har fått det på plass, i tråd med en god tradisjon for å delta på et veldig viktig felt for Norge. Så har jeg lyst til å si at vårt viktigste fokus den siste tiden har vært å få opp gjennomføringsevnen i forhold til EØS-avtalen. Jeg har noen ganger antydet at vi vil komme tilbake med god statistikk, og det kan jeg nå gjøre. I fjor ble det innlemmet 486 rettsakter i EØS-avtalen. Det er det største antallet siden 1999. Dette ble det en betydelig positiv oppmerksomhet rundt i EØS-rådsmøtet i forgårs. Antallet beslutninger som ble vedtatt i 2012, nemlig 233, er det høyeste siden EØS-avtalen trådte i kraft. Når det gjelder utestående meddelelser, hvor det har vært mange, er vi nå etter 24. mai nede i bare én sak, nemlig kredittvurderingsbyrået. Så vi har fått en meget positiv utvikling på statistikken, og vi kommer til å fortsette med det. Det ble behørig kommentert fra EU-siden i EØS-rådsmøtet for to dager siden – også dette i lys av det representanten Hansen nevnte. Så til slutt: Det Snorre Serigstad Valen og flere andre har tatt opp, er utrolig viktig, og burde kanskje være sentrum i den norske europadebatten nå, siden vi stort sett er enige om alt annet: Det er den alvorlige krisen i Europa, det er utfordringene nettopp til demokrati og menneskerettigheter i Europa, og det er utfordringen – Skei Grande var inne på dette spørsmålet også – når det gjelder romfolk og andre minoriteter som vi er dypt bekymret for. Dette tar vi opp i EU-sammenheng. Vi bruker EØS-midlene, og vi kommer til å bruke dem mer. Jeg kan også kunngjøre nå at vi har tatt initiativet til en diskusjon med Romania om reallokering av de utestående midlene som var allokert til CCS, som vi ikke klarer å oppfylle. Vi har en tilsvarende dialog med Polen, men den er da ikke rettet inn mot romfolk, men mot annen alternativ bruk av EØS-midlene. Dette er høyt på vår oppmerksomhet i EU, men også i Europarådet, i OECD, hvor vi har formannskapet nå i vår, og hvor vi har møte om få dager, og i en rekke andre europeiske og bredere fora. Det står virkelig i sentrum og bør også gjøre det i debatten om Europa. Dette er det store problemet i Europa, enda større enn om det er statsråder eller statssekretærer som reiser på møter i Dublin.