Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-06-16:
I Prop. 87 L er det fremmet mange forskjellige lovforslag i flere av lovene på finansmarkedsområdet. Jeg merker meg at komiteen enstemmig har sluttet seg til forslagene. Flere av lovendringene er oppfølging av EØS-avtalen. Gjeldende eierbegrensningsregler for børser og verdipapirregistre blir endret til eierkontrollregler, lignende de reglene som i dag gjelder for bl.a. finansinstitusjoner og verdipapirforetak. Med disse endringene vil en mangeårig diskusjon med ESA forhåpentligvis kunne avsluttes. Det innføres krav om kjønnsnøytrale premier og ytelser for nye avtaler i private og frivillige livsforsikringer utenfor arbeidsforhold. For å bidra til et fungerende flyttemarked for spare- og pensjonsavtaler med garanterte ytelser og overskuddsdeling som ikke lenger tilbys i markedet, legges det til grunn at flytting av slike kontrakter ikke skal anses som inngåelse av en ny avtale. Jeg har merket meg at en samlet komité støtter dette. Jeg har også merket meg at komiteen er enig med regjeringen i at selskapene må gis tilstrekkelig med tid til å tilpasse seg nye regler, og det er foreslått at reglene trer i kraft 1. januar 2015. Reglene i finansavtaleloven som gjennomfører EØS-regler om grensekryssende betalinger i euro og tekniske krav til kredittoverføringer og direkte debiteringer i euro, oppdateres i tråd med nye EU- og EØS-regler. En egen ny lov om kredittvurderingsbyråer gjennomfører EØS-regler som svarer til EUs forordning nr. 1060/2009, CRA I, om kredittvurderingsbyråer. Forordningen ble vedtatt i EU før vedtakelse av EUs nye finanstilsynssystem, og det var derfor ikke behov for tilpasninger ved innlemmelse i EØS-avtalen. I etterkant av CRA I er det imidlertid i EU vedtatt både CRA II og CRA III. Disse endringsforordningene gir overnasjonal kompetanse til ESMA, som er EUs verdipapirmarkedstilsyn, og kan derfor ikke tas inn i EØS-avtalen uten tilpasninger. Det vil ikke være mulig å etablere og drive kredittvurderingsvirksomhet i EØS-området uten at virksomheten også underlegges kravene i CRA II og CRA III. Det vil derfor inntil videre ikke være mulig å etablere denne type virksomhet i Norge, til tross for den nye loven som nå vedtas. Gjennomføringen av forordningen i norsk rett gjøres derfor utelukkende for å overholde våre formelle EØS-forpliktelser. Videre lovfestes det nå en rett til behandling av sensitive personopplysninger i forbindelse med autorisasjonsordninger for ansatte i bl.a. verdipapirforetak, verdipapirfond og finansinstitusjoner. Dette gjelder private ordninger uten noen form for offentlig godkjennelse. Autorisasjonsordningene er et positivt supplement til den offentligrettslige reguleringen av bl.a. finans- og forsikringsrådgivere. Ordningene bidrar til økt kunnskap og kompetanse blant disse yrkesgruppene, noe som vil komme forbrukerne til gode. Jeg mener derfor det har vært viktig å legge til rette for at disse ordningene får tilstrekkelig hjemmel til å behandle sensitive personopplysninger, slik at de kan fungere på en hensiktsmessig måte og samtidig underlegges forsvarlig tilsyn av Datatilsynet. Finansinstitusjoners utkontraktering av virksomhet er et viktig – og voksende – felt, som samtidig fremstår som svakt regulert. Nå vedtas det regler som presiserer reguleringen av utkontraktering bedre i norsk lovverk. Det er ingen motsetning mellom de minste standarder som EU fastsetter, det nasjonale handlingsrom EU-reglene gir, og de lovregler som vi nå fastsetter i Norge. Reglene er basert på foreslåtte nye regler om utkontraktering i Banklovkommisjonens innstilling med utkast til ny finansforetakslov. De lovreglene som vedtas i dag, vil, på samme måte som nylig vedtatt finansmarkedslovgivning, bli tatt inn i det forslaget til ny samlet lov om finansforetak og finanskonsern som vil bli fremmet om kort tid. Fordi utkontraktering er et viktig område, har vi gjennom denne proposisjonen bedt om Stortingets umiddelbare behandling av forslaget til regler. Slik det er uttalt i proposisjonen og i innstillingen, vil konkurranseforhold bli vurdert som en del av det samlede bilde en må ta standpunkt til når konsesjonsskjønnet skal utøves. Hensikten med loven er ikke å påføre norske finansforetak unødige konkurranseulemper i forhold til foretak i andre land, men å sikre hjemler for en forsvarlig regulering av utkontraktering også i Norge. Det vil etter forslaget være betydelig mulighet for ulike typer utkontraktering. Oppgaver som ikke er kjerneoppgaver, kan i utgangspunktet utkontrakteres hvis det er forsvarlig og det kan føres tilsyn med den utkontrakterte virksomheten. Kjerneoppgaver kan i utgangspunktet ikke utkontrakteres, med mindre slik utkontraktering har hjemmel i lov. I forbindelse med søknader eller meldinger om utkontraktering vil det bli foretatt et skjønn når spørsmålet om tillatelse skal avgjøres. Utgangspunktet er at det er store utfordringer og potensiell risiko knyttet til utkontraktering, avhengig av hva den enkelte utkontraktering gjelder, og avhengig av hvordan den er tenkt foretatt. Det er viktig å sikre at legitime og viktige tilsynsmessige forhold ivaretas, og likeledes at en sikrer forsvarlig drift. Det er også viktig å sikre at det ikke er noen usikkerhet knyttet til sikker og konfidensiell behandling av personopplysninger og fortrolig informasjon mer generelt. Slik informasjon kan ha betydelig verdi for kriminelle, være vanskelig å reparere når skaden er skjedd, og dessuten ha stor verdi også for kommersielle formål som kunden ikke er innforstått med eller kjent med. Det er altså store samfunnsmessige interesser i å sikre at dette er et felt som er underlagt en hensiktsmessig lovregulering. Det er også lagt frem forslag om endring av finanstilsynsloven § 7, som er en opprydding og en forenkling av bestemmelsen.