Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Norge har lang tradisjon for å bruke vaksiner for å forebygge smittsomme sjukdommer hos barn og voksne. Tidligere var, slik spørreren kjenner godt til, enkelte vaksiner, som f.eks. vaksine mot kopper og vaksine mot tuberkulose, påbudt. I dag er som kjent all vaksinasjon frivillig. Hensikten med å tilby vaksiner i et nasjonalt vaksinasjonsprogram er å hindre alvorlig sjukdom og død hos den enkelte, men også å øke den generelle immuniteten i befolkningen for å forebygge smitte. I dag er det nasjonale vaksinasjonsprogrammet forankret i lov av 5. august 1994 om vern mot smittsomme sjukdommer og i forskrift av 3. april 2003 om kommunens helsefremmende og forebyggende arbeid i helsestasjons- og skolehelsetjenesten. I henhold til dette regelverket skal kommunen tilby alle førskolebarn og barn i grunnskolealder vaksinasjon i henhold til et nærmere bestemt barnevaksinasjonsprogram. Det er som kjent helsestasjons- og skolehelsetjenesten som skal informere om og gjennomføre vaksinasjon i henhold til programmet. Nasjonalt folkehelseinstitutt gir nærmere bestemmelser om det faglige innholdet i programmet, herunder hvilke vaksiner som skal inngå, målgrupper og hyppighet for vaksinering. Vaksinene i programmet skal forebygge en rekke sjukdommer hos barn, herunder stivkrampe, difteri, kikhoste, hjernehinnebetennelse, tuberkulose, poliomyelitt og flere andre barnesykdommer. Senest ble som kjent pneumokokkvaksinen Prevenar, som bl.a. skal forebygge lungebetennelse, hjernehinnebetennelse og andre infeksjoner forårsaket av pneumokokker inkludert i vaksinasjonsprogrammet fra 1. juli i år. I dag er ifølge barnevaksinasjonsprogrammet vaksinasjonsdekningen hos barn på over 90 pst. Å arbeide for høy vaksinasjonsdekning har vært og er fortsatt et viktig satsningsområde. Det viktigste tiltaket for å øke tilliten til barnevaksinasjonsprogrammet er målrettet informasjon til brukerne. Helsepersonell ute i kommunene er nøkkelpersoner for å styrke denne tilliten. Det er de som har den direkte kontakten med foreldre og barn, og det er den lokale helsesøster og lege som oppfattes som mest troverdig av foreldre som vurderer om de skal la sine barn vaksineres. Det er derfor helt avgjørende at helsesøstre og leger er godt informert og beholder tryggheten i forhold til vaksinene i barnevaksinasjonsprogrammet. Deres kunnskap må bygge på fagkunnskap og korrekt informasjon, slik at de på en god måte kan formidle informasjon om de sjukdommer det vaksineres mot, både konsekvensene ved å gjennomgå sjukdommene og eventuell risiko ved vaksinasjon. Det gjøres i dag mye godt arbeid, både på sentralt hold og i kommunene, for å sikre så høy vaksinasjonsdekning som mulig. Arbeidet med kunnskapsformidling, informasjon og støtte til helsepersonell i kommunene vil også bli intensivert i den nærmeste framtid. Jeg vil understreke viktigheten av at foreldre har tillit til de vaksinene som tilbys barna i regi av barnevaksinasjonsprogrammet. Det er derfor viktig at alle spørsmål som ble reist bl.a. i TV 2s Dokument 2-programmer henholdsvis 9. og 16. oktober, og omtalt i Dagens Medisin 12. oktober, fullt ut blir belyst. Folkehelseinstituttet er tidligere blitt bedt om å komme med en skriftlig redegjørelse for disse forholdene. Redegjørelsen fra Folkehelseinstituttet er på vei til mitt bord nå, og jeg vil umiddelbart gå nøye gjennom denne for å vurdere hvilken oppfølging vi skal ha videre.