trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-05-28:
Jeg vil begynne med en liten kommentar til representanten Pollestads innlegg, hvor han nok valgte sine ord med ekstrem omhu. Han sa at det aldri har vært noen i Senterpartiet som vil øke sukkeravgiften med 2 mrd. kr. Da er det vel 2 mrd. som er det springende punktet, for hans kollega Kjersti Toppe sa at den må økes kraftig, at det er mye å gå på, og at den kan brukes i mye større grad enn hittil. På toppen av det hele sa hun jammen, oppsummert, at det kommer til å bli et populært tiltak. Det siste tror jeg vi kan være enige om i hvert fall går an å debattere. Kort innom sjømatmeldingen – jeg glemte den i mitt første innlegg. Da jeg oppsummerte alle de ulike meldingene, alle de ulike rapportene og alle de ulike prosessene som er i gang, klarte jeg å glemme sjømatmeldingen. Nå sa representanten Pollestad at den var utrolig viktig, og det er jeg veldig enig i, den burde jeg selvfølgelig også tatt med. Men den var åpenbart ikke viktig nok til at Senterpartiet husket å ta med sjømatnæringen i sitt opprinnelige representantforslag. Men det er fort gjort å glemme. Debatten i dag har handlet litt om hvem som har copyright på å si at vi ser ting i sammenheng. Jeg vil si at å samle ulike rapporter, ulike stortingsmeldinger, ulike pågående prosesser og se dem i sammenheng – vel, det er nettopp det. Hvis man derimot skal si at melding er målet, er det å fragmentere det hele, spør du meg. Så blir det hele tiden vist til at bransjen ønsker seg denne meldingen. Ja, hvis man spør en bransje: Ønsker dere en egen melding?, vil nok veldig mange i den bransjen svare ja. Men hvis man spør den samme bransjen: Ønsker dere en skatteinnretning som gir dere skattelette over tid?, vil de også svare ja. Hvis man spør: Ønsker dere mer forenkling, som gjør at dere sparer penger og tid til å drive med kjernevirksomheten deres?, vil de svare ja. Hvis man spør: Ønsker dere kompetanseheving for dem som skal jobbe hos dere i fremtiden?, vil de svare ja. Hvis man spør: Ønsker dere mer fokus på forskning og innovasjon?, vil de svare ja. Men hvis man spør: Ønsker dere at vi skal gjøre noe med EØS-avtalen?, vil de svare nei. Det er ikke sånn at fordi bransjen sier noe ett sted, så er det en meny man kan plukke fra. Enten lytter man til bransjen, eller så lytter man ikke til bransjen. Jeg tror allikevel vi ser hvor det havner i dag. Det er ikke behov for en egen melding om næringsmiddelindustrien per nå, og jeg er glad for at vi lander på det her i salen i dag.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-05-28:
I denne behandlingen er det god grunn til å takke komiteens medlemmer for et godt og konstruktivt samarbeid. Det er ingen hemmelighet at flere partier har strukket seg for å komme frem til en enighet. Jeg er overbevist om at denne enigheten har en selvstendig verdi – nå ser en samlet bransje at det er et enstemmig storting som adresserer et problem og starter arbeidet med å finne løsninger. Det er grunn til både å håpe og tro at bransjen tar inn over seg at det er en forventning om at konkurransen skjerpes, at innovasjonstakten øker, at mangfoldet blir større, og at det er riktige priser forbrukeren ender opp med å betale. Det er min oppfatning at det er bred enighet om virkelighetsforståelsen i denne bransjen. Makten blir stadig mer konsentrert, stadig færre deltar i konkurransen, og tilbud og pris utvikler seg ikke i riktig retning. Når vi nå griper inn i dette saksområdet, er det en vanskelig balansegang mellom næringspolitikk og forbrukerpolitikk. Det påligger oss alle like fullt et ansvar for å gripe inn dersom ett eller flere markeder ikke fungerer tilfredsstillende. Det er få land, om noen i det hele tatt, som har klart å balansere dette perfekt, men det må ikke være en hvilepute, vi må hele tiden strebe etter å finne virkemidlene som kan fungere, og samtidig ta hensyn til både forbrukere og næringsliv. Det er i dag et svært konsentrert dagligvaremarked i Norge. Utviklingen påkaller nødvendige tiltak, og de kan i enkelte tilfeller bli inngripende. Selve loven om god handelsskikk, som vi i dag vedtar at regjeringen skal komme tilbake med, skal bidra til mer effektive forhandlinger mellom dagligvarekjedene og leverandørene, mens de ulike øvrige tiltakene som regjeringen får beskjed om å utrede, skal og må kunne balansere makten i verdikjeden bedre. Jeg håper at vi i dag tar et stort og viktig skritt videre, noe som over tid vil bedre konkurransen og sikre høyere innovasjonsgrad, større mangfold, større åpenhet og flere nyetableringer.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-28:
Eg vil takke statsråden for eit interessant innlegg. Eg beit meg spesielt merke i – slik eg forstod statsråden – at det ikkje på dette tidspunktet er noko grunnlag, slik statsråden vurderer det, for å gå vidare med ei melding. Slik eg høyrde det, er det ikkje det akkurat no, ein må berre kome på det sjølv først, kunne ein tolke det som – sagt med litt glimt i auget. Det fekk meg til å tenkje litt på kva det er som vil avgjere om regjeringa sjølv vil kome på ein tanke om å lage ei eiga melding om næringsmiddelindustrien. Kva type endringar er det som da vil skje som vi ikkje ser i dag? Snakkar vi her om tid, eller snakkar vi om aspekt? Kan han seie litt om kva vurderingar ein har gjort? Kva tid kjem det i så fall ei næringsmiddelindustrimelding?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-28:
Eg trudde ikkje dette skulle bli ein såpass mangslungen diskusjon, men debatten grip tak i veldig mange av dei viktige spørsmåla vi står overfor i norsk næringspolitikk. Det er mange gode grunnar til å sjå desse næringane i samanheng og å sjå heile næringsmiddelindustrifeltet under eitt. Berre for å ta det litt skjematisk: Resultatet av sjømatindustrimeldinga, som eg òg var med på å behandle, var at veldig mange av dei viktigaste forslaga til regjeringa blei nedstemde, Stortinget ville ha ei anna retning på det feltet. Det har vi enno ikkje sett resultat av i praktisk politikk. Det har ikkje vore noka direkte oppfølging av den innstillinga som Stortinget kom med. Både Venstre og Kristeleg Folkeparti var med på å stemme saman med opposisjonen for ei anna retning, bl.a. imot ulike liberaliseringsforslag for fiskeria som regjeringa foreslo. Jordbruksmeldinga som vi behandla sist vår, er òg eit godt eksempel på at ein ikkje finn sjølve politikken i meldinga, men i innstillinga. Det var opposisjonen – fleirtalet på Stortinget, som ikkje sit i regjering – som definerte kva jordbrukspolitikken skal vere. Der sette ein òg eit heilt anna ambisjonsnivå enn det regjeringa sjølv hadde lagt opp til. Til saman burde det vere openbert for alle at å ta dette vidare og sjå desse nye føresetnadene som Stortinget har brakt på bordet – med eit høgare ambisjonsnivå enn det regjeringa har lagt til grunn i ein næringsmiddelindustriell samanheng – i alle fall burde vere i opposisjonen på Stortinget si interesse. I tillegg har vi hatt ei behandling av ei industrimelding, med kanskje ein av dei kortaste debattane vi har hatt her på Stortinget. Det var ei industrimelding med ganske gode analysar, men med veldig lite handling, og industrien generelt opplevde at det kom lite forpliktande ut av det som ville endre rammevilkåra for dei. Vi har framleis til gode å få ei forklaring frå regjeringa om at skattelette til dei aller rikaste har ført til betre kår for næringslivet i Noreg. Vi har ikkje klart å finne økonomar som kan påvise ein slik samanheng. I ein situasjon der vi ser at industrien taper terreng, der det er nedgang i alle industrigreiner bortsett frå næringsmiddelindustrien, der råvarene som blir produserte i Noreg, går ubearbeidde ut, og der det ikkje er noko teikn til eit grønt skifte som kan ta att inntektstapet frå olje og gass, er det for meg påfallande at ein ikkje i alle fall prøver å ta tak i dette feltet i samanheng.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-28:
Dette er veldig godt jobba. Eg vil gi honnør til saksordføraren i denne saka og for den jobben som er gjord i komiteen, som har gjort dette mogleg. Eg tenkjer at vi ikkje treng å sjå oss tilbake, men berre kan sjå framover no som vi har kome hit. Eg trur også det er ei viktig erkjenning, for verkelegheita viser jo oss kva kvar ideologi aldri heilt kan føresjå, f.eks. viss ein trur at marknaden kan regulere seg sjølv og vil alltid finne si beste organisering, osv. Vi har sett i praksis kva som skjer dersom ein ikkje grip inn, og eit samrøystes storting seier no at dette er ein imperfekt marknad som må regulerast betre dersom målet er ordentleg konkurranse, der det er mogleg for folk å kome inn i marknaden, osv. Så må vi også samtidig seie at dette ikkje er nok i seg sjølv. Lov om god handelsskikk er veldig bra, men den aleine kan ikkje sikre at alt blir perfekt i daglegvarebransjen. Vi må fortsetje å følgje med på korleis situasjonen utviklar seg, og fortsetje å diskutere og ta grep dersom det er nødvendig for å få meir openheit og ryddige forhold i bransjen. Distribusjon og prisdiskriminering er nokre av temaa som vi må sjå nærmare på og diskutere meir. No skal regjeringa kome i gang med ei utgreiing, så får vi sjå kva omfang og grep ho tar. Eg vil også signalisere at for SV sin del er det viktig at Hjelmeng-utvalets anbefalingar om eit uavhengig tilsyn blir følgde opp. Vi trur det gir meir kraft i arbeidet om dette blir eit sjølvstendig organ, i staden for at det blir lagt under Konkurransetilsynet. Så har vi signalisert det også.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-28:
Denne saka er konkret og avgrensa. Det handlar om ei enkel forskrift for utanriksferjer, fartsområdeforskrifta, og ho burde slik sett vere mogleg å handtere for Stortinget. Men for 700 menneske og familiane deira er det ved gjennomføring av dette fare for at arbeidsplassane ryk, og det kan berre vere starten på ei større omlegging, der det blir stadig færre norske sjøfolk på norske skip. Det opposisjonen, veldig enkelt, ønskjer, er å løfte forskrifta til Stortinget, som Stortinget har all rett til å gjere når vi meiner at det er saklege, gode grunnar til det. Vår påpeiking er at denne fartsområdeforskrifta for utanriksferjer for det første byggjer på gamalt faktagrunnlag. Det er vesentleg endra. Ifølgje utredningsinstruksen må forskrifta, når det skjer vesentlege endringar, på ny høyring, ny forankring må til. Ei utviding frå 175 nautiske mil til 300 – det er lenger enn avstanden frå Oslo til København – ein kjem seg vel heilt sør i Sverige med ei slik utviding. Det er uavklart faktagrunnlag på mange nivå, og ikkje minst indikasjonar på mogleg rolleblanding. Med det som grunnlag ønskjer opposisjonen å ha ei ny vurdering. Eg synest det er ganske vanvitig at det går an å vise ein slik arroganse frå regjeringa, og ikkje ønskje den oppmodinga frå opposisjonen velkomen – det er for meg heilt ubegripeleg. Og der har vi Framstegspartiet, som har sagt at dei er sjøfolkas parti. Så uthola det er i dag, så avslørt som Framstegspartiet er i dag – partiet som har forlate det dei kanskje ein gong starta som, og som no verkeleg har tatt plass blant eliten i norsk næringspolitikk. Her er det knallhard kamp for lakrispiper og Segway, men den langvarige kampen for norske sjøfolk taper ein. Og eg tvilar faktisk ikkje på representanten Ørsal Johansens engasjement for sjøfolk – hans personlege engasjement tvilar eg ikkje på eitt sekund – men så stor «impact» har han i eige parti at det berre held fram og held fram. Noreg er eit havland. Vi er eit havfolk. Meir ein noko anna land i verda har vi levd av havet. Vi har den nest lengste kystlinja i heile verda, vi har vore eksponert mot havet i alle år. Dei første folka som etablerte seg i Noreg, kom på grunn av havet – dei kom til og med sjøvegen til Noreg og etablerte seg der ute. Det er det som har vore fortida vår, det er det som er samtida vår, og det er det som kjem til å vere framtida vår – med mindre ein gjer noko med grunnlaget for å kunne vere norsk, leve i Noreg og leve av havet. Det er det denne regjeringa no tøyser til, det er det grunnlaget som ein no øydelegg. Det er heilt uforståeleg at vi kan ha eit parti som Framstegspartiet, at dei med deira framheving av at dei er sjøfolkas parti, kan sitje her med heva hovud og sjå på.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-28:
Det som er trist i denne saka, er at det eigentleg er fleirtal på Stortinget for å stoppe gjennomføring av denne forskrifta. Det er eigentleg fleirtal. Framstegspartiet har verkeleg vist sitt sanne ansikt. Eg ser at nestleiaren i Framstegspartiet, som også er i regjeringa, sit her. Han sa at Framstegspartiet var sjøfolka sin siste skanse. Ja, det var litt av ein skanse å stole på. Her kunne ein verkeleg stole på Framstegspartiet. Da det verkeleg blei tøft, forlét dei skansen. Det store spørsmålet her er: Alle som sit i Stortinget, kan stemme akkurat det dei ønskjer – også folk i Framstegspartiet. Dei kan stemme etter eiga overtyding – som f.eks. Per-Willy Amundsen gjorde for berre nokre møter sidan når det gjaldt snøscooter. Han stemte mot det regjeringa og hans eige parti hadde bestemt at ein skulle stemme, og stemte etter eiga overtyding. Representanten Bjørnstad frå Framstegspartiet gjorde det i saka om surrogati. Han stemte etter eiga overtyding. Gisle Meininger Saudland frå Framstegspartiet gjorde det i saka om startlån i Husbanken. Solveig Horne, tidlegare minister, stemte saman med SV om tiltak for å motverke miljøskadelege bymiljø. Og Ørsal Johansen gjorde det sjølv i saka om norsk ruspolitikk då han stemte etter eiga overtyding. Vi får sjå kva denne skansen er verd. Kor mange er det i Framstegspartiet som vil bryte med det fleirtalet dei er ein del av, og stemme etter eiga overtyding? Kor mykje har det vore verdt, alle dei utsegnene dei har hatt i avisa, knallharde taler på landsmøta osv. Kor mykje er det verdt? Det får vi vite, for det trengst ikkje så mange frå Framstegspartiet for å få ein ny situasjon i denne salen. Om ikkje veit vi kva det partiet er verdt, og kven dei er på lag med.
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-05-28:
Jeg har ikke tenkt å gjøre noe dypdykk i det representanten Reiten har tenkt å si, det får han gjøre selv. Det er ingen tvil om at dette er en viktig næring, som finnes i hele landet. Jeg blir litt i stuss når jeg hører de to foregående representantene, som begge satt i næringskomiteen også i forrige periode. Da behandlet de både landbruksmeldingen og sjømatmeldingen, der det hadde vært naturlig – hvis de mente at dette var en tapt agenda – å se sammenhenger, som det for min del handler om. Næringsmiddelindustrien er en del av det som jeg kaller en utvei for landbruket og også innenfor sjømat. Jeg klarer ikke å se at man løser bransjens utfordringer ved å ha x antall meldinger. Senest i fjor hadde vi en debatt i denne salen om landbruksmeldingen. Mye av dette hadde det vært naturlig at man adresserte da. Jeg tror ikke verden har forandret seg så mye siden da. Så er det heller ingen tvil om at mange av de gode innovasjonene er innenfor næringsmiddelindustrien. Det ser vi når vi er på besøk hos dem. Jeg blir forundret over at de – SV og Senterpartiet – er så blottet for å se sammenhengene og hvordan sammenhengene gjør seg gjeldende innenfor næringsmiddelindustrien. Dette er som sagt komplette verdikjeder. Det handler ikke bare om å frikoble den ene biten, man er nødt til å se helheten. Jeg er ikke så sikker på at det er akkurat det som bringer industrien ut av Norge, at vi ikke henger med. Jeg tror at vi i større grad er nødt til å kunne samordne og tenke i større sammenhenger enn bare å dukke ned i hver enkelt bit av næringsmiddelindustrien. Så er det også interessant det som representanten Pollestad klarte å adressere til Kristelig Folkeparti på nytt, finn-på-politikk, kalte han det – finn-på-politikk. Sukkeravgiften har representanter fra Senterpartiet over tid fremmet ganske mange ganger i denne sal som såkalt fornuftig politikk. I fjor var det plutselig opportunt å si at dette ikke var Senterparti-politikk, fordi Kristelig Folkeparti kom med det. Så mener jeg helt og holdent, likeens som mange av høringsinstansene som vi hadde inne, at dette ikke er bra. Jeg håper at det går an å få det justert. Men jeg må si at korttidshukommelsen til Senterpartiet er til dels svært dårlig.
André N. Skjelstad (Venstre), 2018-05-28:
Først vil jeg skryte av godt utført arbeid av saksordføreren og for at han ledet dette igjennom i komiteen og fikk bred tilslutning til det. Men jeg synes også representanten Aasland fortjener honnør i forbindelse med dette, ved at vi så mulighetene sammen for å få dette på plass. Det synes jeg var veldig bra. Det er balansert i forhold til verdikjeden for mat og dagligvarer, for over tid har, som flere har påpekt her, maktforholdene blitt monopolisert, og det er etter min mening uheldig. Derfor er det viktig at vi får på plass virkemidler for å få nettopp en bedre konkurranse og effektivitet i dagligvaremarkedet. Det kan være en vanskelig balansegang mellom næringspolitikken og forbrukerpolitikken innenfor verdikjeden i dagligvaremarkedet. Jeg er tilfreds med at komiteen i dag stiller seg bak vedtaket, der det er et entydig og tydelig signal om at vi skal få på plass en lov om dette nå, men også et tilsyn som innehar en selvstendig beslutningskompetanse. Så har ikke jeg tenkt å konkludere nå, før vi har fått utredet om tilsynet bør være utenom Konkurransetilsynet og inneha en rolle helt på utsiden. Det får vi komme tilbake til. Men uavhengig av det tror jeg at det må være et tydelig tilsyn. Jeg tror det er viktig at vi nå får på plass konkurransefremmende tiltak som legger til rette for både nyetablering og innovasjon innenfor dagligvaremarkedet. Jeg er også godt fornøyd med at vi nå ser dette i sammenheng med forbud mot prisdiskriminering for dominerende leverandører knyttet til distribusjon. Så det er som sagt et tydelig, tydelig signal og et tydelig vedtak i dag. Jeg har derimot stor tro på markedet, men marked krever også en balansegang. Det er det ikke med monopoldannelser. Det er også litt av rollene her, at når man ser at det er et relativt lite marked, er man også nødt til å se til at det er en balanse i det. Uten det vil heller ikke den frie konkurransen fungere som man har tenkt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Representanten Aasland er en så pass rutinert politiker at jeg tror – jeg mistenker i hvert fall – at han også vet svaret på dette. Det er slik for alle bransjer i Norge at forskjellige deler av deres interessefelt kan ligge under forskjellige departementer. La meg bare ta det mest åpenbare: Som næringsminister har jeg ansvar for virkemiddelapparatet. For øvrig er jeg enig i at i for stor grad er staten fragmentert, og det er for vanskelig å finne fram, men la nå det være en diskusjon til en annen gang. I min forrige jobb var jeg kunnskapsminister. Da hadde jeg ansvar for veldig viktige deler av rammebetingelsene for norsk næringsmiddelindustri, ikke minst lærlingordningen og forskning og utvikling. Tilsvarende har samferdselsministeren ansvar for – for øvrig med tidenes samferdselssatsing – at man har samferdselen på plass. Jeg forstår at en stortingsmelding kunne samlet alle disse trådene, men mitt poeng er at vi samler også mange av de viktige trådene for næringsmiddelindustrien gjennom andre meldinger og andre dokumenter.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Jeg er ikke uenig i at av og til kan det være fornuftig å samle trådene i en stortingsmelding. Bare så det er sagt, er det ikke sånn at for enhver bransje som er viktig for Norge, skal vi automatisk ha en egen stortingsmelding. Grunnen til at det er et viktig prinsipp, er nettopp at selv om vi ikke skal ha en gammeldags næringsnøytral politikk i ordets verste forstand, er det kanskje aller viktigste at vi har noen overordnede virkemidler som treffer alle. Vi lager ikke nødvendigvis en egen stortingsmelding for hver eneste bransje vi har i Norge, og det synes jeg heller ikke vi burde gjøre. Når det gjelder fiskerisiden, er tilbakemeldingene jeg får når jeg møter fiskeribedrifter, for det første: Ikke tull med EØS-avtalen og markedsadgangen vår. Det bør samarbeidspartiene til Arbeiderpartiet merke seg. Så er det skatt og avgift, norsk eierskap, leveranse av råstoff og ikke minst samferdsel det jeg får flest tilbakemeldinger om. Nå har jeg riktig nok bare vært statsråd i dette departementet et halvt år, så det kan godt hende det i det neste halvår kommer helt andre typer tilbakemeldinger.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det representanten Pollestad spør om, er om jeg mener den ideelle måten å lage politikk på, er at det kommer skatte- og avgiftsforslag gjennom budsjettprosessen. Noen ganger er det nødvendig, men i den ideelle måten å lage politikk på er det ikke det. Det er ikke noe vanskelig å forstå at sukkeravgiften – selv om det er riktig som representanten fra Venstre sa her, at det også har vært andre partier som har luftet denne ideen tidligere – kom relativt brått på, i hvert fall bråere enn man er vant til. Det er også sånn, som jeg har sagt tidligere i denne salen – selv om her er det også store penger involvert, så budsjettet må jo gå i hop – at regjeringspartiene er interessert i å diskutere om vi kan se på andre innfallsvinkler og andre måter å gjøre dette på. Det må også bemerkes, helt til slutt, at med denne regjeringen går skatter og avgifter forutsigbart ned. Alternativet er en politikk hvor skatter og avgifter går forutsigbart opp, og det er riktignok forutsigbart, men skatter og avgifter blir allikevel høyere for eierne av arbeidsplasser, f.eks.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Sukkeravgiften gjelder ikke absolutt alle i næringsmiddelindustrien. For å svare på en litt flåsete måte: Når en representant for Senterpartiet anbefaler en Høyre-statsråd å lytte til ESA, lytter jeg. Det er et godt innspill. Rammene rundt rammebetingelsene endrer seg også, og en av de tingene vi ser har virkelig økt kraftig, er netthandel og netthandel over landegrensene. Vi vet at EU jobber med et forslag om i 2021 å innføre moms fra første krone. Vi ser også at der man for noen år siden hadde en tollfrigrense – altså momsfritak for utenlandske varer, med begrunnelsen at det var viktig for forbrukerne og ikke byråkratisk – hadde man kanskje ikke tatt høyde for at netthandelen skulle vokse og sannsynligvis kommer til å vokse. Alt det er gode argumenter for å ha et pragmatisk forhold til f.eks. 350-kronersgrensen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det er ikke slik at Næringsdepartementet i all hemmelighet nå har begynt arbeidet med en næringsmiddelindustrimelding og så kommer til å legge den frem, bare for å unngå at Stortinget skal pålegge det. Det er ikke det som er vurderingen som ligger bak, så det går ikke an for meg å si noe nærmere om hva som skal til, og hvilke forutsetninger som må endre seg. Vi har etter en samlet vurdering gitt tilbakemelding til komiteen om at vi mener at det ikke er behov for dette nå. Mitt poeng var bare å understreke at det ikke er noen prinsipiell motstand mot å ha en slik stortingsmelding en eller annen gang, men summen av hva Stortinget har behandlet tidligere, at det er en industri som har potensial, men som også går godt, og at vi har behandlet store saker i både dette og forrige storting som omhandler nettopp rammevilkår som også er viktige for næringsmiddelindustrien, gjør at vi mener tidspunktet ikke er riktig. Det handler rett og slett om å ikke tolke mer inn i det enn det som ligger i svaret.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Jeg vil for øvrig heller ikke føre en gammeldags, selektiv statsstøttepolitikk. Men hvis jeg ikke husker feil – jeg må ta forbehold om at dette ikke er noe jeg har lest meg opp på akkurat i det siste – var vel den første regjeringen som brukte begrepet næringsnøytral, iallfall beskrev det som politikk, Stoltenberg I-regjeringen, eller en tidligere Arbeiderparti-regjering. Uansett – en liberalistisk politikk er det ikke snakk om i Norge. For meg er svakheten ved en næringsnøytral politikk at man later som om man kan bytte ut et hvilket som helst land med Norge. For eksempel har regjeringen sagt at vi skal satse på hav. Vi gjør ikke det fordi vi er et hvilket som helst land, vi gjør det fordi vi er Norge. Vi har en lang kystlinje, lange tradisjoner, et stort kompetansemiljø, komplette klynger for dette. Det er altså ikke en næringsnøytral politikk. Da ville vi sagt at vi satser på forskning, og så får et hvilket som helst prosjekt som er bra, på et hvilket som helst område, bli løftet opp. Jeg har ikke hatt noen problemer med å overbevise kolleger i Fremskrittspartiet om det, for å si det forsiktig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Matmaktdebatten handler om hvor mye de ulike aktørene skal sitte igjen med. Og det er ikke overraskende at leverandørene f.eks. vil begrense kjedenes kjøpemakt – kolonial.no ber f.eks. om en regulering der. Coop mener man må stoppe NorgesGruppens vekst, mens NorgesGruppen er imot like leverandørpriser. Derfor er det veldig bra at næringskomiteen har satt forbrukeren i sentrum. Vi i Norge bruker ikke en så høy andel av inntekten vår på mat, men det skyldes at vi har høy inntekt – ikke at maten er billig. Det er det selvfølgelig mange forklaringer på, men ett av problemene er svak konkurranse. Flere leverandører har sterk markedsmakt. Det er tre kjeder som dominerer butikkleddet, og nye detaljister klarer ikke å konkurrere med eksisterende kjeder. Det finnes ingen kvikkfiks, men for at forbrukerne skal komme bedre ut, må vi øke konkurransen både på leverandørsiden og på kjedesiden. Nye detaljister må få betingelser som gjør det mulig å konkurrere. Kravet om raskt innføring av lov om god handelsskikk fremmes fra flere hold. Hadde jeg vært i dagligvarekjeden i dag, hadde jeg merket meg styrken i kravet om regulering av deres maktutøvelse. Det er helt riktig at det har vært en viss skepsis til forslaget fra vår side. Vi har ment at det ikke nødvendigvis styrker konkurransen, at det kan gi økt byråkrati, og i verste fall også økte kostnader for bedriftene. Komiteen argumenterer med at en lov om god handelsskikk gir bedre forhandlinger og økt forutsigbarhet. Det kan jeg være enig i, samtidig må vi også sikre at vi ikke lager en lov som gir for mye ekstra byråkrati eller for høye administrasjonskostnader. Lov om god handelsskikk skal ikke omfordele kaken mellom leverandører og kjeder, kjedemakten skal heller ikke begrenses. Formålet med denne loven er primært effektive kontrakter mellom aktørene. Så skal vi også utrede andre tiltak som kan fremme konkurranse. Forbud mot prisdiskriminering fra dominerende leverandører og forhold knyttet til distribusjon vil inngå i denne utredningen. Alt i alt mener jeg næringskomiteen har levert et godt utgangspunkt for regjeringens videre arbeid.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det blir litt vanskeligere å svare på med representanten Aaslands siste tilføyelse, for representanten Aasland understreket at heller ikke Arbeiderpartiet hadde endelig konkludert, man ville bare ha mer informasjon om denne saken. Jeg følte at for det første var det en nøktern beskrivelse av hvordan stortingsregelverket er. Men så følte jeg vel at jeg som statsråd gikk ganske langt. Når jeg sier at jeg merker meg at flertallet har en merknad, så er det politikerspråk for at jeg har lest det som står der. Og jeg er klar over at vi er en mindretallsregjering. Hva det vil innebære, kan jeg ikke gå i detalj på nå. Vi må se hva konklusjonene blir her, og så må vi se på hvordan vi skal følge det opp videre. Så er jeg helt enig med representanten Aasland i at det er en grunn til at vi har f.eks. en eksepsjonelt gunstig skatteordning for norske rederier, og dermed også for norske redere. Det er også av hensyn til den maritime klyngen. Og den trenger både norske sjøfolk og rederier.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det er ikke mulig – eller, det er mulig, men jeg har ikke tenkt å svare tydeligere på det nå enn det jeg har gjort. En flertallsmerknad er en flertallsmerknad. Vi er en mindretallsregjering. Jeg ser klart og tydelig hva flertallet skriver. Jeg ser også hvilke punkter flertallet peker på hvor de mener de har mer informasjon. Og selvfølgelig er det sånn at en regjering også må ta hensyn til hva et flertall på Stortinget mener i merknads form, men hvordan det skal følges opp, må vi komme tilbake til. Sånn er jo også flertallsmerknadene formulert.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
For det første vil jeg selvfølgelig ikke oppfordre til å stemme for mindretallets forslag, jeg vil oppfordre flertallet til å gjøre det flertallet har sagt de skal gjøre. Det har de for øvrig gjort uten min bistand i stortingskomiteen. Det er klart man kan høre ting på forskjellige måter, men jeg synes jeg er ganske tydelig – iallfall så tydelig som jeg er villig til å være nå – på hvordan vi har tenkt både å oppfatte og følge opp denne flertallsmerknaden. Det er ingen statsråd som ønsker å bli dratt til Stortinget for å reversere en forskrift, som riktig nok er regjeringens prerogativ, men som allikevel i det brede er nødt til å ha en forankring i et flertall på Stortinget. Det ønsker heller ikke jeg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Komiteen har også spurt om dette, og jeg har sagt at vi ikke har foretatt nye, detaljerte utregninger de siste årene. Det er også åpenbart at rammene har endret seg siden 2014 – det vet alle. Alle vet at kronekursen er annerledes og kommer gunstig ut for et hvilket som helst rederi i Norge. Alle vet at lavere oljepris, f.eks., kommer gunstig ut. Det som er viktig, er den siste delen av dette, og det er at også det omtalte rederiet her kommer gunstigere ut nettopp fordi det nå er NOR-registrert. Og når regjeringen og Stortinget har styrket nettolønnsordningen for sjøfolk, kommer også rederiet gunstig ut. Jeg må tilbake til to av mine hovedpoenger. Det ene er at dette dreier seg om langsiktig politikk, altså ikke bare om å se et øyeblikksbilde her og nå. Dette er det eneste norske passasjerrederiet med utenlandsfart som er igjen i Norge. Det andre er at dette var det også politisk enighet om i Fartsområdeutvalget – med et flertall riktignok, ikke enstemmig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det er en veldig sunn ting i Norge at det ikke er vi som er folkevalgte, verken stortingspolitikere eller statsråder, som sitter og tar de beslutningene som bedriftene og virksomhetene må ta, og som vi for øvrig også har klare regler for: Det skal være prosesser, det skal være god dialog med fagorganiserte, etc., etc. Det betyr at jeg ikke er i stand til å gi den typen vurderinger – vi sitter ikke i styret og har ikke noen detaljert oversikt over alt som foregår i virksomheter i Norge, på den måten, med unntak av de statseide, selvfølgelig. Det vi kan gjøre, er, for å si det veldig enkelt: Vi kan ta utgangspunkt i det et offentlig utvalg har jobbet grundig med, et tallmateriale som var omforent. Også fagforeningssiden var enig i tallmaterialet, ikke alle i konklusjonen. Så kan vi foreta en vurdering av hva det er som er fornuftig på lengre sikt. Vi er også nødt til å forholde oss til en virksomhet som sier at de står i fare for å flytte ut av landet. Det må vi ta alvorlig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Jeg var ikke næringsminister da, men allikevel kan jeg si noe om det. Overordnet sett er det en høringsplikt i Norge. Men så er det også en regel som sier at det skal være vesentlige endringer i et forslag og noen andre ulike kriterier for å sende det ut på høring på nytt. Det sier seg selv at det ligger et skjønnselement også der. Når det gjelder endringene fra 175 til 300, skyldtes det en veldig enkel ting. Det var at både fra våre naboland og fra fagforeningene sa man at med en grense på 175 ville man risikere å gjøre nettopp det mindretallet nå har fremmet et forslag om, nemlig å sette i gang en type kappløp i Norden. For å hindre det satte man det til 300. Dermed ble ordningen snevrere. Da var vurderingen fra Næringsdepartementet at endringen ikke innebar en så vesentlig eller annerledes type innretning at det var nødvendig å sende det på en ny høring.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det var to ting som gjorde at jeg tegnet meg helt på tampen. Det ene er at representanten Pollestad stilte meg spørsmål om hvor det var best for Color Line å være registrert, i DIS eller NIS. Representanten Aasland forsøkte så å gjøre et poeng av at departementet ikke hadde noen vurdering av DIS eller NIS i det hele tatt. Det er selvfølgelig ikke riktig. Det vet representanten Aasland godt, for dette har komiteen stilt spørsmål om. Komiteen har stilt mange spørsmål om det har vært riktig. Noen av dem har de til og med fått svar på innen samme dag fordi det er en viktig sak. Grunnen til at departementet mener at DIS og NIS er sammenliknbare, er at de begge er internasjonale skipsregistre, men også fordi man tillater ansettelse av utenlandske sjøfolk på hjemlandets lønns- og arbeidsvilkår for å være konkurransedyktig globalt. Jeg har utfyllende svart på hvorfor regjeringen har gjort de vurderingene den har gjort, som er lik det et flertall i Fartsområdeutvalget har gjort. Det som det selvfølgelig ikke går an for en statsråd å svare på til enhver tid, er – gitt de økonomiske konsekvensene – hvor det akkurat nå, med 100 pst. sikkerhet, er best å være registrert. Det vi kan si helt sikkert, er at rederiet vi her snakker om, gjentatte ganger til Stortinget, offentlig, har understreket at en slik endring vil gjøre at alle planer om å flagge ut, legges i skuffen. Det andre er påstanden om at dette vil bety en slags rasering for norske sjøfolk. Sannheten, som jeg også understreket i mitt innlegg, er at politikken som har vært ført, betyr det motsatte. Siden 2012 til i dag har vi økt utbetalingene, nettolønnsordningen til norske sjøfolk, med 400 mill. kr. Vi har utvidet nettolønnsordningen til nye områder, bl.a. NIS-skip, nettopp fordi vi er opptatt av å ha maritim kompetanse, norske sjøfolk, en full norsk klynge. Det er helt riktig som representanten Aasland sier, at vi også har veldig gunstige skattevilkår for rederiene – med nettopp samme begrunnelse. Derfor er en blå-grønn regjering for offentlig støtte til norske sjøfolk, mens Arbeiderpartiet nå – jeg er ikke sikker på om det historisk er riktig – sier de er for en skattesubsidie til rederiene, og dermed også rederne. Det er for å opprettholde den maritime klyngen. Til slutt: Det er ingen som later som denne saken er enkel, men det er ikke vanskeligst for oss. Det er selvfølgelig vanskeligst for dem som nå lurer på om de har en jobb videre. Det er en tøff beslutning å ta, men min jobb som statsråd er også å ta vanskelige beslutninger. Jeg gjør det fordi jeg mener at i avveiningen er det viktig at vi har stabile rammevilkår, men at vi ikke setter ytterligere 2 000 arbeidsplasser – eller litt mindre – i fare.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Her er det enighet, det er bra. Dette er en viktig ordning. Jeg skal ikke gå gjennom den i detalj en gang til, bare nevne at det har vært sendt ut på høring. Vi har fått 14 høringsuttalelser, samtlige høringsuttalelser med merknader som er positive til departementets forslag til endringer i loven. Det har ikke kommet noen innsigelser eller alternative forslag i høringsrunden. Jeg ser også at komiteen har anmodet om å utrede midlertidig toppfinansiering for nærskipsfarten og komme tilbake til Stortinget med det på egnet måte. Det skal jeg gjøre. Jeg hører også hva representanten Pollestad sier, og vil si meg enig i det – også som et generelt prinsipp, at man selvfølgelig må ha evalueringer sånn at man har tid nok til å få se hvordan ordningen fungerer, men at det ikke blir et unødig opphold før man kan gjøre noe permanent. Siden embetsverket også er til stede i salen, sparer jeg da e-post-tiden på å si det fra Stortingets talerstol i stedet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det er ett spesifikt og ett overordnet svar på dette. Det spesifikke svaret er at med formuleringen «komme tilbake til Stortinget» følger jeg det stortingsflertallet ber meg om. Det overordnede svaret er at regjeringens politikk er at Norge skal være konkurransedyktig som maritim nasjon, og ikke bare det – vi skal være verdensledende, vi skal være best på hav og best på det maritime, vi skal vokse videre, forsvare og videreutvikle de maritime klyngene våre. Alle innspill fra og all dialog med næringen som handler om rammebetingelser, ting som endrer seg i andre land der vi må følge etter, er jeg interessert i, og jeg vil alltid møte de forslagene med åpne ører og vil være klar til å utrede – stort sett, i hvert fall.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-05-28:
Det er litt vanskelig å ta stilling til et slikt overordnet spørsmål – om man kan se på ordninger for fiskebåter. Den overordnede historien ved norske verft er jo at etter oljeprisfallet og etter at ordrebøkene fra offshore tørket opp, er det veldig mange som har klart å omstille seg, klart å bygge nytt, bl.a. innenfor cruise, men også innenfor fiskebåter, innenfor oppdrett og innenfor en del andre områder. Jeg klarer ikke på stående fot å si om man trenger egne ordninger for akkurat fiskebåter, og hvordan man eventuelt skulle bygge opp den kompetansen, men nå er det en gryende optimisme i norsk verftsnæring, og jeg vil si at en del av de tingene regjeringen har gjort, har bidratt sterkt til det, bl.a. gjennom verktøyene GIEK og Eksportkreditt.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
Noen svar fra statsråder er mer interessante enn andre, og det næringsministeren sa her, var ganske interessant – han ønsker seg ikke en «gammeldags, næringsnøytral politikk». En næringsnøytral politikk er akkurat det samme som en liberalistisk politikk. Det vi i Stortinget da trenger å finne ut av – når statsråden ikke ønsker seg denne gammeldagse, liberalistiske politikken – er hvordan han jobber for at regjeringen som kollegium skal bli mer framtidsrettet og drive en aktiv politikk med base i det norske folkestyret. For i denne regjeringen har vi Jon Georg Dale, som er uttalt liberalist og dermed en forkjemper for denne gammeldagse, næringsnøytrale politikken. Og nå har vi akkurat fått Tor Mikkel Vara inn i regjeringen, enda en liberalist. Hvordan bekjemper statsråden denne liberalismen?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
Spørsmål om arbeidsplasser og trygghet er de to store samfunnsspørsmålene i årene som kommer. Og fra begge disse to viktige problemstillingene for landet vårt går det en rød tråd til trygg mat og drikke. Det var rett og slett overraskende da vi oppdaget at det ikke var en enstemmig komité som ønsket seg en stortingsmelding om dette viktige feltet. Vi trodde til og med at det kanskje ble en ytterligere forbedring av forslaget som lå til grunn, for på høringen var det entusiasme rundt at vi skulle få sjømaten inn i dette forslaget. Så skjedde ikke. Det ble stilt et spørsmål her: Hvorfor skal vi ha en sånn melding? Jo, la meg gi noen aktuelle eksempler på hvorfor det er viktig med økt kunnskap om trygg mat og drikke i landet vårt. På starten av forrige stortingsperiode reiste Vidar Helgesen ned til Brussel for å fjerne det grunnlaget som den rød-grønne regjeringen hadde forsterket for å ha produksjon av trygg norsk melk og meieriprodukter fra hele landet vårt. Heldigvis ble Høyre og Fremskrittspartiet stoppet i Stortinget, noe som gjør at vi fortsatt kan ha arbeidsplasser over hele landet. Det er ett eksempel på hvorfor det er viktig å ha kunnskap om disse sammenhengene. Men vi har enda flere eksempler på hvorfor trygg mat og drikke kommer til å bli en stadig viktigere del av samfunnsdebatten og livene våre de neste årene. Bare tenk på hestekjøttskandalen, som dreide seg om merking, og som viste hvor sårbare vi er hvis vi ikke har kontroll på hva som er i produktene. Eller tenk på den mislykkede liberalistiske politikken som har rammet Danmark, med antibiotikaresistens i en industrialisert svineproduksjon, eller på at det ble eksportert bedervet biffkjøtt fra Brasil. Alle disse tre eksemplene viser hvor viktig både et sterkt jordbruk og en trygg og god næringsmiddelindustri er – en verdiskaping som kommer oss alle til gode. En god og sterk næringsmiddelindustri er faktisk den avgjørende infrastrukturen for at vi skal kunne ha den type verdiskaping og arbeidsplasser i hele landet vårt. Hva vil eksempelvis skje dersom det ikke er meierier og slakterier rundt omkring i landet vårt? Jo, det blir praktisk umulig å utnytte de jordressursene som ligger spredt i landet vårt, hvis vi ikke har en infrastruktur som kan ta imot primærproduktet. Det er altså mange gode argumenter for hvorfor vi trenger mer kunnskap og større engasjement på dette feltet.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
Det har vært gjort et godt stykke arbeid i komiteen og et godt stykke arbeid av saksordføreren. Vi får nå en lov om god handelsskikk i Norge, og jeg vet at mange folk rundt omkring i landet er veldig fornøyd med akkurat det. Tillitsvalgte rundt omkring i næringsmiddelindustrien setter veldig pris på akkurat det vedtaket som vi skal gjøre i dag, for det kan øke sjansen for at flere av dem som jobber ute på gulvet, får se resultatet av sitt arbeid i butikken. Det er interessant at vi nå skal gå grundig til verks og se på forholdet mellom forhandling om varene og distribusjonen av disse, og om dette må gjøres separat. I tillegg er dette en god dag for framhevelsen av matkvalitet. I helga hadde jeg gleden av å være med på Norsk Spekematfestival og dele ut prisen til årets spekematambassadør. Og det vinnerne sa, var at vi har så utrolig mange gode muligheter i Norge for å framheve den matkvaliteten som finnes på den maten vi produserer her i landet, og at både folk her hjemme og ikke minst turister som besøker landet vårt, kan glede seg over det. En lov om god handelsskikk sørger nettopp for at det er flere muligheter for at en variasjon av produkter med ordentlig matkvalitet vil være til stede. Da snakker vi ikke om at colaflasken skal være én liter eller én og en halv liter – vi snakker reelt sett om et tilbud som gjør at forbrukere i Norge har tilgang til ordentlig mat av skikkelig kvalitet. Det arbeidet som saksordføreren har gjort, bør være til inspirasjon for enda flere i mange andre saker som vi skal behandle i denne perioden, for når det er åpenbare, fornuftige og kloke grep som vi i fellesskap kan ta for å bedre fordelingen av verdier i Norge, sørge for flere arbeidsplasser og styrke verdsettelsen av matkulturen vår, er det veldig kjekt at Stortinget kan finne sammen om disse forslagene. Da skaper vi reell forbedring for folk i landet vårt, og det er Stortingets viktigste oppgave. Så alt i alt er det en god dag for norsk mat.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
Dette er alvor. Det er 700 norske sjøfolk som, sammen med sine familier, kjenner på stor usikkerhet nå. Det er et bredt engasjement over hele landet for at vi skal sørge for at disse 700 familiene fortsatt kan kjenne på trygghet de neste årene. Spørsmålet er om fagarbeidere i Norge skal byttes ut med lavtlønnet arbeidskraft. Spørsmålet er om vi skal prioritere å sørge for god fordeling, eller om de rikeste skal bli enda rikere. Forskjellene i Norge øker, og dette er et helt bevisst valg fra Høyres side, de ønsker å ta fra 700 norske sjøfolk jobbene deres og erstatte dem med lavtlønnet arbeidskraft. Dette spørsmålet er derfor langt viktigere enn at man skal tillate seg å stå her og bruke teknikaliteter og politikerspråk. Det er som Francis Sejersted skriver i boka om Høyres historie: «Høyre har alltid fungert som et interesseparti for de bedrestilte i samfunnet.» Høyre sørger nå for å overkjøre dem i regjeringen som eventuelt kjemper for sjøfolka, slik at disse 700 sjøfolka kanskje kommer til å miste sin jobb og sin trygghet. Kim Mathisen er en av de 700. Han er alenefar til to, og han sier til Dagsavisen at han er veldig usikker på hvordan han kommer til å takle eventuelt å miste jobben. Jobben er familiens trygghet. Man kan godt komme opp hit og dra både det ene og det andre resonnementet om at utviklingen kan bli annerledes hvis man ikke gjør det. Men det viser noe enda mer alvorlig. Det viser at Høyre lar Color Line diktere hvordan politikken skal være i Norge. Med andre ord: De er et interesseparti for de bedrestilte. Tydeligere kan det ikke sies. Og når man innrømmer det selv fra denne talerstolen, ja, da er historien komplett. Det er ikke bare sjøfolka som blir fattigere hvis dette skulle få flertall. Samfunnet blir fattigere. For den ærlige jobben som sjøfolka legger ned, handler ikke bare om deres familier. Nei, det handler om opplevelser, det handler om trygghet, det handler om service om bord. En av passasjerene som er trofast mot Color Line i dag, Bjørg Vestvik, sier det klart: «Det er helt forferdelig at disse arbeidsplassene settes på spill.» Hun forteller til Dagsavisen at hun gleder seg til å dra med Color Line nettopp på grunn av den servicen som dyktige fagarbeidere gir henne. Denne saken handler derfor om samfunnssyn. Skal arbeidstakere bli fattigere? Skal samfunnet bli fattigere? Eller skal vi si at det er noe som er viktigere? Det handler om at vi bor i et land der forskjellene mellom folk skal være små. Folk skal ha arbeid, og det skal være en bedre framtid for unger som vokser opp i dag. Derfor vil jeg gi statsråden, næringsministeren, rett i én ting i dag: Det er politikerspråk som har vært brukt. Det finnes én måte å rette opp i dette på. Det er å sørge for at de 700 ansatte ved Color Line fortsatt kan utøve sitt fag, gi folk opplevelser, trygghet og service, og ikke minst at ungene deres skal kunne se en trygg framtid i møte. Jeg håper inderlig sterkt at vi i Stortinget kan klare å skape den bedre framtiden.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
I spørretimen fikk statsminister Erna Solberg mulighet til å si hva hun hadde lyst til å formidle til de 700 ansatte på Color Line – hvis hun torde å se dem i øynene. Dessverre kom det politikerspråk. Det kom politikerspråk, som næringsministeren påpekte at vi må forsøke å unngå. Jeg synes det var veldig godt, det som en av de veldig engasjerte for de norske sjøfolkene skrev. Hun syntes det var urovekkende at vi kunne ha en statsminister som skalter og valter med andre menneskers liv på denne måten. Det er jo hele grunnen til at det er temperatur i saken. Selvfølgelig er det temperatur i en sak som handler om framtiden til 700 sjøfolk, deres unger og familier – det skulle bare mangle. Dette er en grunnleggende verdidebatt. Derfor er det først svakt av statsministeren ikke å gi et ordentlig svar på det konkrete spørsmålet. Deretter er det svakt at hun heller ikke er med her, nå når saken diskuteres. Hun kunne ha tatt del i det og forklart hvorfor Color Line skal diktere politikken. Jeg fikk en melding under debatten som var ganske illustrerende: Hvor har Fremskrittspartiet blitt av på denne talerstolen? Vi har hørt bare bitte lite grann. Statsråd Sandberg har fått en oppfordring om å komme opp hit – han har ennå ikke dukket opp på talerstolen. Det er noen saker som fortjener ekstra oppmerksomhet, både fordi det i denne salen avgjøres hvordan livet til folk i Norge vil bli, og fordi en sier at politikk er alvor. Derfor hadde det vært rett at flere kom opp hit og fortalte hvorfor det er riktig at Color Line skal diktere den norske politikken.