trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg er glad for at også representanten Myrvoll innser behovet for at vi ansvarliggjør norske fiskeriorganisasjoner. Det gjør faktisk at fiskeriforvaltningen i Norge er bedre enn den ville ha vært om de ikke var representert, slik man opplever i andre land. Norges Fiskarlag velger selv sine tillitsvalgte. De som representerer Norges Fiskarlag, representerer i prinsippet alle fiskerne i landet. Det er ingen i dette systemet som er nøytrale. Jeg er enig i at man i Nord-Norge har en større avhengighet av disse ressursene enn man har i resten av landet. Men jeg vil allikevel understreke at det er svært mange fiskere fra alle deler av landet som deltar i disse fiskeriene, og det ville være urimelig om en regional representasjon ikke skulle kunne ta hensyn til alle disse.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Torsk, hyse og lodde i Barentshavet er som kjent fellesbestander for Norge og Russland. På det grunnlaget har partene felles interesser i å sikre en god forvaltning av disse bestandene. Det er likevel klart at Norge og Russland også kan ha ulike syn på hvordan ressursforvaltningen i Barentshavet skal være, og ulike hensyn å ta i forhold til de rådende forholdene på hjemmebane. På det grunnlaget er Norge og Russland også motparter i en forhandlingssituasjon under de årlige møtene i den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon når kvotene skal fastsettes. I forkant av de årlige kvoteforhandlingene holder Fiskeridepartementet et forberedende møte. Her drøftes den vitenskapelige rådgivningen fra Det internasjonale råd for havforskning om kvotenivå for det påfølgende året og forhandlingsposisjoner på bakgrunn av dette. Deltakerne på dette møtet er representanter fra Fiskeridepartementet, Fiskeridirektoratet, Utenriksdepartementet, Miljøverndepartementet, Havforskningsinstituttet, Fiskeriforskning, Norges Fiskarlag, Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening, Norsk Sjømannsforbund og Kystvakten. På bakgrunn av disse drøftingene utformes forhandlingsmandatene. Under selve forhandlingene er også næringsrepresentanter medlemmer av den norske delegasjonen. Gjennom at fiskerinæringen er trukket inn i forkant av forhandlingene og er representert i forhandlingsdelegasjonene, gis de berørte partene på norsk side anledning til å gi til kjenne sine syn på hvilke strategier som vil legges til grunn i forhandlingene, og hvilke løsninger som må anses som akseptable før avtaler inngås. Forhandlingslederne fra fiskeriforvaltningen er ansvarlig for i størst mulig grad å sikre norske interesser. Det ville naturlig nok være uheldig og kunne virke negativt på utfallet dersom motparten fikk kjennskap til forhandlingsstrategier og mandater på forhånd. Dagens ordning med en konsultasjon og deltakelse fra fiskerinæringen er således et forsøk på å sikre informasjon og innflytelse i forhandlingene for de berørte parter, samtidig som forhandlingsledelsens integritet ivaretas. Når det gjelder hva som har vært norske forhandlingsposisjoner i kvoteforhandlingene med Russland, vil det også være problematisk å gå ut med hva disse i detalj har hatt som innhold, dette både ut fra strategiske hensyn i forhold til motparten, og også fordi forhandlingsmandatene er besluttet av en rekke ulike statsråder som jeg ikke kan uttale meg på vegne av. Jeg vil imidlertid avslutte med å vise til at et overordnet mål under forhandlinger med Russland i år har vært å oppnå en torskekvote som sikrer at fiskepresset reduseres og gytebestanden bygges opp for å realisere den forvaltningsstrategien som kommisjonen har vedtatt. Forhandlingsresultatet, som innebærer en årlig torskekvote de tre påfølgende år på 395 000 tonn pr. år, vil bidra til dette.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er på ingen måte noen grunn til at man skal bli skremt av det svar som jeg nettopp gav. De forhandlingene som vi fører med Russland, gjennomfører vi stort sett på samme grunnlag hvert år. Vi har ting vi er uenige om, vi har forskjellige strategier som legges, og det vil være mulig å lese av hva vi har som utgangspunkt, hvordan vi tenker hvordan man kan posisjonere seg i forhold til oss til neste år. Dessuten er det slik at vi hvert år rapporterer til Stortinget resultatet av alle internasjonale forhandlinger. Jeg mener at den torskekvoten som er fastsatt for i år, er en milepæl. Det er en milepæl fordi at vi har fått aksept for at vi skal sette en langsiktig kvote for torsk. Denne kvoten er lavere enn den vi har hatt de senere år, og representerer en klar forvaltningsmessig framgang for torskebestanden.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Etter min mening er det flere momenter som taler mot å innføre særskilte skatteregler for fiskeflåten. Særskilte skatteregler for en enkeltsektor bryter med et sentralt prinsipp fra skattereformen om størst mulig skattemessig likebehandling av ulike investeringer og næringer. Skattemessige særtiltak for fiskeflåten vil bidra til at det bindes ressurser i næringen som for den del kunne gitt bedre avkastning i annen virksomhet. Skattesystemet vil også bli mer komplisert og uoversiktlig dersom det etableres særregler for enkeltnæringer. En særskilt fondsavsetning, slik representanten Kongshaug nevner, vil først og fremst tilfalle de fiskerne som allerede har god lønnsomhet, og som allerede burde ha midler til flåtefornyelse. Tiltaket vil derfor ikke være treffsikkert i henhold til de delene av flåten der eventuelle problemer med for lav flåtefornyelse kan eksistere. Regjeringen har med bakgrunn i disse forhold ikke funnet det formålstjenlig å bruke skatteregelverket til å fremme fornying i fiskeflåten. Dette innebærer ikke at vi ikke er opptatt av dette spørsmålet. I årets fiskeriavtale er det satt av 30 mill. kr til kondemnering av fiskefartøyer. Innenfor den aktuelle totalramme på 120 mill. kr for fiskeristøtten må dette betraktes som et betydelig beløp. Dette er midler som vil bidra til å ta ut eldre fartøyer i flåten og dermed utvide driftsgrunnlaget for den gjenværende flåte og med det skape et bedre økonomisk grunnlag for drift av nye fiskefartøy. Jeg vil også gjøre oppmerksom på protokollen fra årets støtteavtale, hvor det er uttrykt enighet mellom staten og næringen ved Norges Fiskarlag om at «det framleis er behov for å tilpasse kapasiteten i fiskeflåten til ressursgrunnlaget. Det er difor viktig å føre vidare arbeidet med kapasitetsreduserande tiltak. Partane vil samarbeide om å utforme tiltak med sikte på å redusere kapasiteten i fiskeflåten, og vil utgreie strukturordningar finansiert gjennom næringsfinansierte ordningar, ved bruk av offentlege midlar og kombinasjon av desse. Partane er opptekne av å få til gode prosessar og tiltak for å redusere kapasiteten innan kystflåten. Frå ramma avsett til kondemnering m.v. kan det settast av midlar til utgreiingar». Denne protokollen viser at myndigheter og næring er innstilt på i fellesskap å komme fram til og finansiere tiltak som også vil legge grunnlaget for fornying.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg er enig med representanten Kongshaug i at det er viktig å få til flåtefornyelse. Jeg er enig i at det er viktig å sørge for sikre og gode arbeidsplasser. Men da er det viktig at vi velger tiltak som rent faktisk har den effekten man er ute etter. Vi har gjennomført en rekke tiltak av strukturmessig karakter som kan øke driftsgrunnlaget for eksisterende flåte. Noen av disse er økonomiske, andre er av mer teknisk karakter. Men det viktigste er at hvis vi er enige om at vi skal ha flåtefornyelse, så må tiltakene virke. Jeg har gjort rede for at forslaget om å bruke en avsetningsordning sannsynligvis ikke vil ha den effekten som man har forutsatt.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Representanten tar i spørsmålet opp oppkjøp både på landsiden og på fartøysiden. Oppkjøp på landsiden behandles etter reglene i ervervsloven. Jeg lar denne siden av spørsmålet ligge, ettersom jeg forstår spørsmålet slik – særlig fordi representanten viser til deltakerloven – at han i denne omgang først og fremst er opptatt av forholdene på fartøysiden. Spørsmålet er om statsråden er klar over «denne negative utviklingen», og hvilke tiltak som tenkes iverksatt for å hindre en utvikling i strid med lovverket. Mitt svar er at jeg er klar over utviklingen, men jeg vil ikke underskrive på at dette uten videre er negativt. Det som uten videre ville vært negativt, var om norsk fiskerinæring var i en slik tilstand at personer og selskaper med kapital overhodet ikke var interessert i å investere kapitalen i norsk fiskerinæring. At kapitalsterke interesser viser interesse og ser utviklingsmuligheter, skal vi etter min mening først og fremst være glade for. Det er positivt med tanke på utviklingen over tid at stadig nye miljøer ser det potensialet for verdiskaping som ligger i fiskerinæringen i vid forstand. Når det er sagt, skal jeg ikke underslå at særlig børsnoterte eierselskaper i norsk fiskeflåte stiller oss overfor en del utfordringer, praktiske og prinsipielle. Regjeringen har derfor, uavhengig av de siste ukers utvikling, bestemt at det skal settes ned et utvalg for å se på en del spørsmål knyttet til selskapers eierskap til fiskefartøy, bl.a. den dispensasjonspraksis som skal føres i forhold til deltakerlovens krav om at aktive fiskere skal eie majoriteten i norske fiskefartøy. Utvalget skal også vurdere hvordan vi skal håndtere kravet om samtykke fra myndighetene ved kjøp av aksjer i børsnoterte selskaper som eier fiskefartøy, som majoritets- eller minoritetseiere. For ordens skyld: Deltakerlovens hovedprinsipper skal stå fast. Mer konkret i forhold til behandlingen av den konkrete saken som representanten Bastesen har vist til, så reiser denne spørsmål om å innføre eierbegrensninger i ringnotgruppen, tilsvarende det som vi har innenfor torsketrål. Det er allerede slik at ingen kan eie majoriteten i mer enn to ringnotfartøy. Jeg vurderer imidlertid, i tillegg til eller istedenfor denne regelen, å fastsette eierbegrensninger med utgangspunkt i den samlede kvoten som tildeles. Da får vi muligheten til å ta i betraktning også minoritetsandeler. Jeg har ikke tatt stilling til hvilket nivå en slik grense bør ligge på, men det vil være høyst aktuelt å fastsette en lavere grense for tillatt konsentrasjon i ringnot enn den grensen på ca. 10 pst. av gruppekvoten som gjelder for torsketrålerne.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Når det gjelder det eierskapsutvalget som jeg nevnte, er beslutningen om å nedsette utvalget allerede tatt. Utvalget vil bli nedsatt så fort som mulig, og vi vil sette utvalget i arbeid. Jeg håper at representanten Steinar Bastesen er enig i at dette er såpass komplisert og såpass prinsipielt at det er viktig at vi nå gjør en god og skikkelig jobb. Dette dreier seg både om de tingene som jeg nevnte i sted, men også om andre ting som er aktuelt i fiskerinæringen. Vi har f.eks. et relativt stort innslag av generasjonsskifter i næringen, som vi er nødt til å håndtere. I disse generasjonsskiftene finnes det en del eksempler på at neste generasjon gjerne vil drive familierederiet videre, gjerne vil utvikle arbeidsplassene i distriktene, men ikke nødvendigvis tilfredsstiller kravet om å ha vært aktive fiskere. Men dette skal vi se nærmere på, og jeg er enig i at vi har det rimelig travelt.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-11-22:
Regjeringa og fiskeriministeren sitt forslag om auksjon av oppdrettskonsesjonar vekte protestar rundt heile kysten. Det er veldig bra at eit fleirtal her på Stortinget og etter kvart også Arbeidarpartiet sitt landsmøte avviste det. Men liksom representanten Morten Lund har eg òg vorte overraska over korleis fiskeriministeren er referert frå eit møte i Florø i går. Eg vil berre ha stadfesta at det som låg i avtalen om kapitalutviding i Statkorn, og det som elles er sagt, at ein skal ha ei grundig behandling først i departementet, og at Stortinget så skal fastsetje korleis dette opplegget skal vere, står fast. Det såg ut som om ein allereie hadde gått inn og bestemt seg for korleis det skulle vere, bl.a. at ein skulle ha sal av konsesjonar etter kva folk hadde råd til å betale. Slikt er ikkje rettferdig, og eg vil gjerne ha ei stadfesting på at Stortinget får høve til å behandle dette.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Fiskeriministerens opplegg når det gjelder auksjoner på konsesjoner, eventuelt også senere utspill når det gjelder betaling av konsesjoner, vil helt klart favorisere de store aktørene og egentlig blokkere for muligheten til små bedrifter og enkeltindivider i distriktet til å skape sin egen virksomhet gjennom oppdrett. Det er tross alt disse personene som i utgangspunktet har bygd opp denne næringen, som for Norge er blitt så viktig. Ved å tilføre Statkorn Holding den egenkapitalen som de fikk i forrige uke, har man også sørget for at det selskapet blir en konkurrent til allerede eksisterende virksomhet i Norge. Hva vil fiskeriministeren gjøre i denne saken? Vil han nå sørge for at enkeltmennesker i distriktene får anledning til å skape sin egen virksomhet gjennom muligheten til å starte egne oppdrettsanlegg?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-11-22:
At også statsråden til slutt tok til vettet når det gjelder auksjon, er jo gledelig. I forrige uke tilførte Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti Statkorn 1,2 milliarder kr og laget en oppdrettselefant som nå skal rundt i havbrukets glassmagasin – for å si det slik – oppover kysten og kjøpe opp en masse konsesjoner for å kunne realisere det mål som departementet har satt etter anbefaling fra finansmeglerne på Aker brygge, nemlig at 60 000 tonn skal være produksjonsvolumet for Statkorn. 30 000 tonn skal man produsere på den sørlige halvkule, i Chile. Hvor mange konsesjoner må Statkorn kjøpe, eller hvor mange selskap må de infusjonere? Hvor mange konsesjoner må de selskapene ha for å realisere den visjonen som disse rådgiverne for selskapet har hatt, og som departementet og Regjeringen har tiltrådt? Hvor mange konsesjoner vil 60 000 tonn innebære at de skal raide oppover kysten?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-22:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. Arbeiderpartiregjeringen la fram et forslag til statsbudsjett som innebar større forslag til endringer i skatte- og avgiftssystemet enn vi har opplevd på lenge. Arbeiderpartiet har nå drevet budsjettforhandlinger med sentrum. Resultatet er at det er flyttet på flere milliarder enn på lang, lang tid i forbindelse med budsjettforhandlinger i Stortinget. Til tross for såpass omfattende endringer av et statsbudsjett fra ett år til et annet, vil Skole-Norge og Utdannings-Norge stå på stedet hvil fra i fjor til i år og framover. Til tross for at det er flyttet på mer enn noen gang før, vil miljøpolitikken være i revers neste år, og det vil være nøyaktig like mange fattige barn i Norge neste år som det er i år. Statsministeren har vært opptatt av å si at Norge er mulighetenes land. Når kommer mulighetenes land til å gå løs på de viktigste oppgavene først?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-22:
Jeg er skuffet over statsministerens ambisjonsnivå. Det er faktisk slik at Skole-Norge fra nord til sør mange steder er i en såpass elendig forfatning at ingen voksne ville finne seg i å ha en arbeidsdag i det som er hverdagen i norsk skole. Det er også slik at været er mot normalt, både vestpå, østpå og sørpå. Det betyr at man har svære utfordringer i miljøpolitikken til å legge om i retning av mer satsing på kollektivtrafikk og mindre satsing på privatbilisme, og der går Regjeringens budsjett motsatt vei. Nå har man fått et interessant forlik mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene, og jeg så i går at statsministeren også gjerne kunne tenke seg å ha Bondevik i regjering. Vi kan derfor kanskje snakke om at det har oppstått et slags nytt sentrum, og at Arbeiderpartiet og sentrumspartiene utgjør dette. Men det betyr jo også at visjonene for framtida blir mer uklare, og at Arbeiderpartiets egne ambisjoner og egen profil er mer utvisket. Når vil statsministeren sette seg klare mål for hvordan Norge skal forandres på lang sikt, og ikke bare tråkke rundt i sentrum?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-11-22:
Det kjennest jo godt for Senterpartiet å lytta til statsministeren si beskriving av korleis budsjettet i samarbeid med sentrum har fått ein betre fordelingsprofil. Når det gjeld skule og tiltak for barn og unge, er det rett at Regjeringa frå før hadde lagt inne nokre tiltak. Så er det også eit faktum at sentrum ikkje fekk Arbeidarpartiet så langt som vi ville. Men vi er svært nøgde med dei 1 250 mill. kr ekstra som kommunane no får, som gjer at dei kan la vera å setja av eigne midlar til attlevandepensjonar og i staden kan bruka midlane sjølve til forbetring av forholda til sine vanskelegstilte. I tillegg har statsministeren no lovt å gjennomgå kommunane sin gjeldssituasjon. Er han einig med Redd Barna, som på fjernsynet peika på den vanskelege situasjonen mange barn er i som følgje av ulik kommuneøkonomi?
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Spørsmålet mitt går til justisministeren: Aftenposten hadde nylig et oppslag om en sikringsdømt pedofil overgriper som ble kjæreste med en mor til to mindreårige barn. Til tross for det ble moren ikke informert av Kriminalomsorg i frihet, selv om denne personen altså var under soning for overgrep nettopp mot mindreårige barn. Mitt spørsmål går ikke direkte på denne saken – jeg vil at den skal ligge i bunnen – og spør litt mer generelt. Når en person får sikringsdom, er det fordi retten mener at denne personen er en trussel og en fare for samfunnet. Mener justisministeren at det overhodet er forsvarlig at sikringsdømte soner utenfor fengslene i regi av Kriminalomsorg i frihet, når vi vet at det øker muligheten for den pedofile overgriperen til å begå nye overgrep?
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Vi vet jo i praksis at det er helt umulig for Kriminalomsorg i frihet å ha full kontroll med de sikringsdømte som soner på denne måten ute i samfunnet. De går ut og inn av hybelhus, og de har full anledning til å begå nye overgrep, og de er gode til å skjule sine overgrep. Jeg føler meg derfor ikke trygg på det svaret justisministeren gav. Mitt tilleggsspørsmål blir: Når samfunnet ikke er villig til å ta de nødvendige skritt for å sikre barn mot pedofile overgripere, vil hun da i det minste sørge for at foreldrene kan gjøre det som er mulig for å trygge sine barn, gjennom å innføre ordninger slik at de til enhver tid kan vite om det finnes pedofile overgripere som soner sikringsdommer, i nærmiljøet? Det kan gjøres gjennom Internett-løsninger, informasjonstelefoner eller på andre måter, men det sentrale er at foreldrene må ha en mulighet til å vite at det finnes en person som er farlig for deres barn, i nærheten av der de bor.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «I 1995 ble kystgebyret for bøyelastskip økt fra 750 kroner til 75 000 kroner per anløp. Gebyret er senere økt ytterligere. Det har ført til at anløp av bøyelastskip i Åmøyfjorden utenfor Stavanger har gått vesentlig ned, selv om bøyelastflåten er mer enn doblet. Næringslivet i Stavanger-området har tapt millionbeløp årlig, og havnevesenet har tapt anløpsavgift. Vil statsråden på denne bakgrunnen vurdere å gjeninnføre den ordningen som gjaldt før 1995?»
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Jeg kan vanskelig se for meg at det koster samfunnet 75 000 kr at et skip anløper en norsk havn. Det kan ikke være tvil om at nyordningen etter 1995 har ført til en del sidevirkninger som ikke kan ha vært gjennomtenkt. Det kan jo ikke ha vært hensikten at næringslivet i Stavanger-området skulle tape anslagsvis 25 mill. kr pr. halvår, og at Havnevesenet skulle tape betydelige avgiftsinntekter. Dessuten vil jo høye avgifter som fører til at skipene ikke anløper norske havner, også føre til tap av avgifter av kystgebyr. Mitt oppfølgingsspørsmål blir om statsråden nå iallfall vil gå inn i problematikken og redusere avgiftene generelt så kraftig at man får flere skip til å bruke disse tjenestene. Da kan man faktisk få økte inntekter til tross for at det er lavere avgiftssats pr. anløp.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Sikringsinstituttet er som representanten Simonsen sier, et institutt som skal sikre at man kan sitte innesperret en periode, ikke som straff, men for å beskytte samfunnet. Men også sikringsdommer er gitt for en periode – gjerne fem eller ti år. Det betyr at når sikringsperioden er over, skal vedkommende normalt ut i samfunnet igjen. Da er det en mye bedre løsning at man forbereder løslatelsen til samfunnet ved en gradvis overgang, enn at man har folk innesperret fullt og helt inntil den dagen vedkommende løslates og dermed er helt fri. Og den progressive overgangen fra full innesperring til frihet mener jeg har gode grunner for seg. Men så er det selvfølgelig viktig at man i den progressive overgangen ivaretar sikkerhetsmessige hensyn. Det må ligge under ved enhver vurdering av et skritt fra full innesperring og ut i frihet. Derfor er det f.eks. riktig når man vet at en som er sikringsdømt for seksuelle overgrep, har nær kontakt med barn, i forbindelse med en frisikring f.eks., at man prøver å få til varslingsrutiner. For det må være sikkerhetshensynet som står foran, men det må veies mot det faktum at folk skal ut i samfunnet igjen, og at vi er nødt til å ha en gradvis overgang, slik at vi får en fornuftig overgang til frihet og bidrar til at situasjonen i frihet etterpå går best mulig.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Som jeg svarte i Stortingets spørretime for noen få uker siden, arbeider vi med et rundskriv om spørsmålet om politiets adgang til å varsle om presumptivt eller potensielt farlige personer, herunder pedofile. Jeg tror ikke det er en løsning uten videre å si at man i sin alminnelighet skal varsle om at det finnes folk i nærmiljøet som tidligere er straffedømt. Men jeg mener at det til en viss grad, hvis det er spesielle grunner til det og det er for å forebygge kriminelle handlinger, burde være mulig å varsle f.eks. skole og barnehage. Og i situasjoner som vi også har hatt, hvor tidligere dømte har tatt jobb som dagpappa i en familie, er det all grunn til å varsle familien. Men jeg tror vi må finne en mellomløsning mellom full varsling – hvor vi kan få situasjoner som i England, hvor folk begår selvmord, hvor feilopplysninger kommer ut osv. – og det å ikke ha noen form for varsling i det hele tatt.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Så langt har vår vurdering vært at det ikke er lovgrunnlaget som i utgangspunktet er problemet her. Vi har bl.a. den ordningen at både politi og asylmottak har beskjed om å varsle UDI umiddelbart i det øyeblikk det er spørsmål om anmeldelse, siktelse eller tiltale for kriminelle handlinger i forhold til asylsøkere, med den hensikt at saken skal hastebehandles og settes foran i køen for raskt å få avgjort om vedkommende har adgang til å bli i Norge eller ikke. Det er også etter Stortingets behandling innskjerpet at både asylmottak og politidistrikt må melde fra til UDI. Så jeg tror ikke det er lovgrunnlaget det er noe i veien med, problemet er at det fortsatt er for lang saksbehandlingstid i UDI i forhold til det som er ønskelig, og kommunalministeren bl.a. arbeider hardt for å klare å få dem ned. Men utfordringen er, som jeg er sikker på at representanten Krohn Devold er godt kjent med, at vi har fått en veldig stor økning i antall asylsøkere i løpet av de siste ett-to årene, noe som gjør at det er vanskelig for UDI å holde saksbehandlingstiden nede. I tillegg vil jeg vise til at kommunalministeren i spontanspørretimen sist onsdag, og det var i forståelse med meg, sa at vi gjerne går igjennom dette en gang til for å se om det er mulig å gjøre endringer også i lovgrunnlaget for å se om det er enda mer vi kan gjøre, for jeg er enig med representanten Krohn Devold i problembeskrivelsen, nemlig at det er uholdbart at folk søker seg til Norge under dekke av å være asylsøkere for å begå organisert kriminalitet. Det er den beskrivelsen politidistriktene gir. Og selv om det kanskje ikke er mange, så er noen mange nok.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det jeg refererte til innledningsvis, var at politiet – og det fremgår av påtaleinstruksen – har instruks om å melde fra til UDI om siktelser og tiltaler, slik at UDI får behandlet saken fort. Jeg har ikke sagt at det er adgang til varetektsfengsling av asylsøkere i større grad enn av andre. Og det er klart at det å fengsle asylsøkere på et tynnere grunnlag enn det vi fengsler andre på, ser jeg store prinsipielle betenkeligheter ved. Så hvis det er spørsmål om å fengsle folk uten at en har det nødvendige lovgrunnlag for å fengsle, syns jeg ikke det er grunn til det.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Når Stortinget sa at åpenbart grunnløse saker skal behandles etter hurtigparagrafen, var jo det i samsvar med det regelverket som Justisdepartementet beskrev som gjeldende regelverk. Jeg håper det ikke reises tvil om at Justisdepartementet og UDI benytter de hjemlene man har. Men som jeg også sa i mitt første svar, er problemet vårt at saksbehandlingstiden er lang, selv om vi har hjemlene, derfor fastholder jeg at det ikke er hjemlene som er problemet, men det at vi til sammen har for mange saker i forhold til saksbehandlingskapasiteten, slik at saksbehandlingen tar lang tid. Jeg er selvfølgelig villig til å gå tilbake og – i samråd med kommunalministeren – én gang til sjekke at man faktisk følger de hjemlene og de forskriftene som er vedtatt, men jeg oppfatter det som et annet tema enn temaet om fengsling av asylsøkere på et ikke rettslig grunnlag.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
I den proposisjonen som representanten Dørum viser til, ble det også sagt at vi skulle arbeide med det. Representanten Dørum tok opp spørsmålet om nordisk samarbeid, og den gangen svarte jeg – som jeg gjerne gjentar – at jeg syntes det var et fornuftig initiativ, som jeg også skjønner at representanten Dørum har gjentatt i forbindelse med Nordisk Råd. Det setter jeg pris på, det synes jeg er et godt initiativ. Jeg forplikter meg gjerne til at vi skal følge opp det så raskt som mulig.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg må svare omtrent på samme måte igjen. Jeg er helt enig med representanten Dørum i at det er viktig å få raskt til, og det har – for å være helt ærlig – gått for lang tid allerede for norske myndigheter å klare å få orden på dette. Jeg er opptatt av å få dette raskt til, men jeg kan ikke love hvor raskt vi får det til.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Tanken om å etablere et fleretatlig senter for beredskap er interessant. Det er til nå ikke tatt noen beslutning om å lage et slikt senter, og min mening er at vi må se dette i en noe større sammenheng. Før vi kan ta endelig stilling til muligheten for å realisere prosjektet, er det også nødvendig med avklaring av flere økonomiske forutsetninger. I statsråd 10. november satte Regjeringen ned et utvalg som skulle gå igjennom landets operative rednings- og beredskapsressurser. Utvalget skal vurdere grenseflatene mellom de ulike aktørene på området. Utvalget har fått frist til neste høst med å avgi innstilling. Vi bør ikke forskottere utvalgets arbeid, og jeg mener derfor vi bør vente med investeringer til byggeprosjekt over beredskapsbudsjettene. Blant annet med bakgrunn i dette er det ikke satt av penger til å lage et fleretatlig senter for beredskap på budsjettet for 2001. Dette kan snarest komme med på budsjettet for 2002 hvis vi skal satse på en løsning der staten står som utbygger. Departementet har pr. i dag ikke tatt initiativ til å få avklart om det er andre som ønsker å foreta selve utbyggingen og driften av senteret mot leieinntekter i fremtiden. Et slikt initiativ vil imidlertid bli tatt. Departementet vil også følge opp behovet for avklaring av andre uavklarte spørsmål og forutsetninger i prosjektet i forhold til de involverte aktørene. Det er bl.a. nødvendig å gå igjennom konsekvensene for de årlige driftsutgifter, slik at vi har rimelig sikkerhet for at de påtenkte deltakerne vil kunne bære de økte årlige kostnadene som gjennomføring av prosjektet sannsynligvis vil medføre. Avslutningsvis vil jeg understreke at tanken om et fleretatlig senter er svært interessant. Det er viktig å få til et godt samarbeid mellom rednings- og beredskapsetatene, og det er også en viktig bakgrunn for Regjeringens initiativ til å sette ned et utvalg som nettopp går igjennom landets operative rednings- og beredskapsressurser. Men investeringer som – hvis vi skal investere selv – dreier seg om 54 mill. kr, gjør vi liksom ikke helt uten videre, før vi er sikre på at økonomien i så fall er i orden, og om dette er godt i samsvar med det vi legger opp av fremtidig organisering av de operative rednings- og beredskapsressursene.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det er kanskje nettopp behovet for å komme lenger enn det man har gjort gjennom stortingsmeldingene fra 1992 og fremover vedrørende bedre samordning, at vi nå har satt ned et utvalg – det høres jo skrekkelig ut, selvfølgelig! Men mandatet til utvalget er nettopp å se på selve organiseringen – altså ikke bare si at nå må vi samordne bedre, men se på selve organiseringen. Det utvalget med mandatet er også i samsvar med det Sårbarhetsutvalget har foreslått. Så målsettingen er helt klar. Jeg er ikke negativ til å vurdere om Espeland-prosjektet kan være et prøveprosjekt i en slik retning. Men som sagt er det nødvendig bl.a. å gå nøyere inn i planene og økonomien, og det er enkelte andre uavklarte spørsmål ved prosjektet også. Før jeg har fått svar på en del av de spørsmålene, er det vanskelig å se om det realistisk sett er mulig å realisere det så raskt at det faktisk forskotterer utvalgets arbeid.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Økt kriminalitet i form av tyverier fra person på offentlig sted er med på å skape utrygghet blant folk flest. Det er viktig at politiet til enhver tid har oversikt over kriminalitetsbildet og fanger opp nye tendenser og setter inn tiltak for å møte disse. Uniformert politi ute i gatene har erfaringsmessig en trygghetsskapende effekt på folk flest og virker avskrekkende på kriminelle. Oslo politidistrikt vil følge opp sitt arbeid med økt tilstedeværelse av synlig politi der det erfaringsmessig skjer kriminalitet. Ved anmeldelse er det viktig med en rask og effektiv behandling av straffesakene samt at eventuelle forvaltningsmessige tiltak i form av eksempelvis utvisningsvedtak følges opp. Når det gjelder asylsøkere som begår kriminalitet – av denne eller annen type – mens de har sin asylsak til behandling, viser jeg til kommunalministerens svar for et par minutter siden. Bekjempelse av tyverier fra personer på offentlig sted er ett av tre hovedsatsingsområder for Oslo politidistrikt neste år. Politiet vil invitere handelsnæringen, Oslo Sporveier og publikum til et tettere samarbeid for å redusere tyveri og vold på offentlig sted. Norsk politi er representert i flere fora når det gjelder bekjempelse av internasjonal kriminalitet. I regi av Baltic Sea Task Force, som foruten de nordiske land består av Russland, Estland, Latvia, Litauen, Polen og Tyskland, foregår det en rekke prosjekter som retter seg mot kriminelle fra Øst-Europa, herunder Polen. Man har arrangert flere aksjoner rettet mot organisert kriminalitet, som smugling av stjålne kjøretøyer, narkotikasmugling, sprit- og sigarettsmugling, illegal innvandring og tyverier. Kriminalpolitisentralen, Kripos, arrangerte i juni d.å. et arbeidsmøte i Oslo, der flere internasjonale representanter deltok. Man gjennomgikk da grove tyverier i urmakerforretninger, som var begått av polske kriminelle, i flere europeiske land. Dette arbeidet har gitt konkrete resultater i form av beslaglagt tyvegods og domfellelse. Gjennom det nordiske PTN-samarbeidet – Politi- og Tollsamarbeidet i Norden – foregår det en kontinuerlig informasjonsutveksling og bekjempelse av kriminelle grupperinger. Gjennom dette samarbeidet har man utplassert sambandsmenn bl.a. i Russland, Polen og de baltiske land. Mye av denne virksomheten er sjelden synlig for publikum, men er svært nyttig og bidrar til effektiv kriminalitetsbekjempelse. Disse tiltakene vil, sammen med det ordinære politiarbeidet på offentlig sted, fortsette fremover, der man i særlig grad vil legge vekt på problemorientert og målrettet tjeneste.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg har vanskelig for å forstå at representanten Stang ikke oppfatter det som konkrete tiltak at Kripos har konkret samarbeid med andre land som vi vet at det kommer organiserte kriminelle fra for å begå kriminelle handlinger i Norge, og at vi har konkret samarbeid med de samme landene for å bidra til oppklaring av de forbrytelser som tross alt foregår. Kriminalitetsbekjempelse dreier seg jo ikke bare om strafferammen, men i første rekke om å få oppklart sakene, og deretter enten å få straffet eller utvist lovbryteren. Noe av problemet med den organiserte kriminaliteten – med folk som kommer fra andre land – er jo nettopp at linjene også går tilbake, og vi er helt avhengig av internasjonalt samarbeid for å få det til. Jeg oppfatter det også som et konkret tiltak at Oslo politidistrikt har dette som ett av sine tre hovedsatsingsområder neste år. Når det gjelder spørsmålet om kontakt mellom asylmottak og UDI, forstår jeg egentlig ikke spørsmålet, for jeg oppfatter det ikke som korrekt at det ikke er kontakt mellom asylmottak og UDI. Og det mener jeg kommunalministerens svar på Jørn Stangs forrige spørsmål bekrefter.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2000-11-22:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. I vår behandlet vi en sak om hvordan vi skal få en rask utsendelse av voldelige og kriminelle asylsøkere som har en grunnløs asylsøknad. Det var full enighet i Stortinget om at vi skal benytte oss av den hasteparagrafen som finnes, og vi fikk forsikringer fra Justisdepartementet om at vi har det nødvendige lovgrunnlaget. Nå, et halvt år senere, viser praksis at de fleste som driver asylmottak, humanitære organisasjoner og svært mange politidistrikt føler de står nokså hjelpeløse overfor organisert kriminalitet, som ofte går ut over de andre asylsøkerne primært. Mener justisministeren at vi har tilstrekkelige hjemler til å pågripe kriminelle som bor i asylmottak, få avslått asylsøknaden der den er grunnløs og sendt dem ut av landet raskt?
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2000-11-22:
Problemet er at politidistriktene når det gjelder kriminelle asylsøkere sier tydelig, senest i Dagsavisen den 20. november: «Vi har ikke hjemmel, verken i straffeloven eller i utlendingsloven til å holde dem i politiets varetekt.» Det står i direkte strid med de opplysninger komiteen fikk i vår da vi behandlet denne saken. Hvis det ikke er slik at det er lovhjemlene som mangler, kan justisministeren da forsikre om at hvert eneste politidistrikt vil få et rundskriv eller en klar beskjed om hvordan dette lovverket skal håndheves? En ting komiteen sa helt tydelig, er at det er enda viktigere at man i asylmottakene får tatt de tunge kriminelle elementene ut enn det faktisk er for øvrig i samfunnet. I asylmottakene bor det mange barnefamilier som har opplevd en tøff livssituasjon der de kommer fra, og som altså kan risikere å ha voldelige, truende mennesker på naborommet, som er tilbake på asylmottaket 12 timer etter at politiet har tatt hånd om dem. Kan justisministeren forsikre om at slike retningslinjer nå vil bli gitt?
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-11-22:
Dette begynte bra med at justisministeren sa at det ikke er lovgrunnlaget som mangler, og det bygger opp under det en samlet komite sa i innstillingen som ble behandlet i Stortinget den 13. juni i år, hvor vi understreket at den muligheten man har til å fatte hurtigvedtak når søknadene er «åpenbart grunnløse», skal brukes, og at saksbehandlingstiden skal ned. Da blir mitt spørsmål i lys av de hendelsene vi har fått referert de aller siste dagene: Hører ikke statsråden hva Stortinget sier om disse sakene, eller vil hun ikke lytte til det? Vi sa at når det er åpenbart grunnløse søknader, skal de lovhjemler man har, brukes, og saksbehandlingstiden skal ned. Når det gjelder de sakene vi har fått referert de siste dagene, f.eks. Norsk Folkehjelps oppslag i Dagsavisen mandag, var det vel, er det ingenting som tyder på at man bruker de hjemlene man har, og at saksbehandlingstiden går ned.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-11-22:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «I forbindelse med utbygging av Regionfelt Østlandet er det satt av 62 mill. kroner til kulturminneprosjektet. Per i dag er det avdekket 366 kulturminner, hovedsakelig fangst-, jern- og kullgroper, på 15 pst. av det 226 km2 store feltet. Er statsråden enig i at kulturminnene i området med dette i hovedsak er registrert og bevart for fremtiden, slik at midlene kan brukes i spesielle områder og ellers overføres til andre formål?»
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-11-22:
Takk for svaret. Nesten enig er også bra! Jeg vil slutte meg til det som statsråden sier om at det er helt nødvendig å sikre at kulturhistorisk kunnskap ikke går tapt, og at utbyggingen av regionfeltet må tilpasses øvrige natur- og samfunnsmessige hensyn. Nå gikk spørsmålet mitt på registrering, og det svarer jo statsråden på innledningsvis. Men så tar han også opp spørsmålet om de arkeologiske utgravningene, og det fremkommer ikke helt av svaret hvor langt man er kommet der, og hvilke kostnader som er påløpt. Det ville være ønskelig om statsråden kunne si noe om både takt og omkostninger så langt. Ellers forstår jeg svaret i den retning at det er ting som tyder på at man ikke vil behøve alle de til sammen 62 mill. kr som er satt av til prosjektet. Det var vel slik jeg måtte forstå statsrådens formulering – det var vel ikke en formulering, men en antagelse – om at det kanskje kan være noen penger å spare på prosjektet.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-11-22:
Jeg vil gjerne få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «De varslede nedleggelsene av Braathens ruter har vakt bestyrtelse i de aktuelle områdene. Vil statsråden ta et initiativ for å se på mulighetene for at mindre, private selskaper kan tilby et lønnsomt rutenett, for eksempel i form av en «melkerute» Gardermoen-Tynset-Leirin-Vigra-Gardermoen?»
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-11-22:
Takk for svaret. Statsråden har studert Høyres alternative statsbudsjett, så da tror jeg han vet at vi støtter Regjeringens forslag når det gjelder momsreformen, og at vi har foreslått å avvikle alle flypassasjeravgifter i løpet av to år. I forbindelse med statsrådens svar – som i og for seg ikke er uinteressant – er det interessant om han kan tenke seg å være med på å bruke flypassasjeravgiftene i en prosess for å se om det er mulig å få lønnsomme flyruter innenfor de aktuelle områdene. Om man her snakker om Tynset eller om man snakker om Røros, er uinteressant for fjellregionen. Disse flyplassene, først og fremst Røros, oppfattes som flyplasser for en hel region. Og så er det neste spørsmål. For det første: Vil statsråden vurdere å bruke flypassasjeravgiftene i en prosess for å gjøre det mer sannsynlig at man kan få til kommersielt lønnsomme ruter? Og for det andre: Vil statsråden ta et initiativ – det er det jeg ber om – for å sørge for at disse anbudene kommer, slik at man kan bidra aktivt for å få til et lønnsomt rutetilbud?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. I en pressemelding fra Fiskeridepartementet den 4. oktober sier statsråd Gregussen at det er helt avgjørende at maten som spises i Norge og i 170 land som kjøper norske sjøprodukter, er trygg og har god kvalitet. Gregussen viser til at sikker og god sjømat er en forutsetning for å kunne utløse de store mulighetene for verdiskaping i norsk havbruksnæring. Men så leser jeg i «Fiskaren» at det ikke er uvanlig med utbrudd av salmonella i norsk fiskemelnæring – altså i fôrnæringen. Mer sjokkerende er det å lese at norske fiskemelprodusenter har blitt enige om å hemmeligholde salmonellautbrudd. Mitt spørsmål er: Kjenner statsråden til dette? Vil statsråden gripe inn overfor den ukulturen som forsøk på hemmeligholdelse er, og vil også statsråden finne retningslinjer som effektivt stopper bruk og salg av fiskemel som det er fare for er salmonellainfisert?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-11-22:
Jeg takker for svaret. Nå følte jeg ikke at statsråden sa noe om det som jeg reagerer mest på, nemlig at det av næringen forsøkes hemmeligholdelse. Ifølge Knut Roger Sivertsen i Fiskeridirektoratet fører bruken av fiskeavskjær som råstoff i melindustrien til økt fare for salmonella. Fiskemel brukes ikke bare til fiskefôr og dyrefôr, dette brukes også til menneskeføde i tablettform som helsekost og som smakstilsetning i supper. Hadde denne saken handlet om salmonellainfeksjon i kylling, hadde det blitt iverksatt tiltak omgående. Hvilke konkrete tiltak har statsråden tenkt å iverksette overfor fôrprodusentene for å forebygge salmonellautbrudd, og vil statsråden reagere på forsøk på hemmeligholdelse?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2000-11-22:
«En misjonær fra Bergen er fengslet i Nepal. Han er anklaget for «misjonsvirksomhet». Anklagen er et anslag både mot trosfrihet og ytringsfrihet. Nepal har undertegnet de sentrale menneskerettskonvensjoner. Hva vil utenriksministeren gjøre for at misjonæren skal bli løslatt?»
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2000-11-22:
Eg takkar for svaret. Det svaret er eg veldig glad for. Nepal har som kjent underteikna dei sentrale menneskerettskonvensjonane. Ein del av norsk bistand har nettopp vore knytt til det å fremja menneskerettar og demokratisering. Vil utanriksministeren i kontakt med nepalske styresmakter knyta slike bistandsmidlar til brot på menneskerettar, eventuelt til handsaminga av den norske statsborgaren, slik Noreg har gjort når det gjeld å avdekkja korrupsjon? Ser utanriksministeren dette som eit gylle høve til å ta opp brot på menneskerettar og krav om respekt for menneskerettar i Nepal? Dei siste fem–seks åra har det vore kritisk når det gjeld menneskerettar i Nepal. Det har vore auka tortur og auka bruk av utanomrettslege avrettingar. Kva kan og vil UD gjera for å betra menneskerettane generelt i Nepal? Det var mange spørsmål, men det var også berre eitt høve.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Den norske ambassaden i Nepal har bistått den norske misjonæren fra han ble arrestert av myndighetene i Nepal i slutten av oktober. Vedkommende sitter nå varetektsfengslet, og han er siktet for «ulovlig misjonering». Vår ambassade i Katmandu står i jevnlig kontakt med misjonæren. En representant fra ambassaden besøkte ham sist søndag sammen med ambassadens faste advokat. De hadde videre samtaler med sentrale personer på stedet. Ambassaden vil kontakte fengselsmyndighetene med sikte på at misjonæren kan overføres til Katmandu. Ambassaden kan da på en mer hensiktsmessig måte bidra til at vedkommende fullt ut ivaretar sine interesser. Jeg kan forsikre representanten Apelthun Sæle at Utenriksdepartementet følger denne saken meget nøye. Statssekretær Møgedal reiser i slutten av denne uken til Nepal, og hun har til hensikt å ta opp saken med nepalske myndigheter.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Det viktigste nå er å få gjort noe for misjonæren. Dernest vil jeg si at det er en dialog med Nepal, og har vært det lenge, om menneskerettigheter. De inngår i den politiske dialogen som vi har med landet. Nepal er et hovedsamarbeidsland for oss, vi har bistand til landet. Det er klart at disse to tingene henger nøye sammen. Stortinget har pekt på at man i økende grad bør arbeide for godt styresett, demokrati og menneskerettigheter. Det er derfor en viktig del av den dialogen som vi har med myndighetene i Katmandu. Men det viktigste nå er å få gjort noe konkret for denne misjonæren.
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-11-22:
Jeg tillater meg å rette følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvarssjefens internrevisjon er kommet i søkelyset ved at pressen har referert fra kritiske rapporter den har utarbeidet. Ifølge media skal internrevisjonen nå legges ned. I Forsvaret er det behov for et organ som har en uavhengig stilling, for å evaluere alle nivåer på et fritt grunnlag. Det kan nå synes som om man vil fjerne denne avdelingen, fordi den har kommet med kritikk av effektivitet og måloppnåelse i Forsvaret. Er den planlagte nedleggelsen i tråd med statsrådens ønsker?»
Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-11-22:
Jeg takker statsråden for svaret. De ansattes organisasjoner har påpekt at forsvarssjefens internrevisjon med sin plassering rett under forsvarssjefen har den integritet og uavhengighet som er nødvendig for en slik enhet. De har også påpekt nødvendigheten av slik plassering for å komme med rapporter hvor uheldige forhold på alle nivåer i organisasjonen blir påpekt. Vil statsråden ta hensyn til merknadene fra de ansattes organisasjoner? Det har i den senere tid vært fokusert på konsulentbruken i offentlig virksomhet, og det har vært signalisert at slik bruk må reduseres. Internrevisjonfunksjonen for det øverste nivået i Forsvaret skal, dersom det foreliggende forslag blir gjennomført, ivaretas av eksterne konsulenter. Er denne utviklingen i tråd med departementets ønsker?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Jeg er selvsagt for en uavhengig revisjonsvirksomhet i Forsvaret. Økonomireglementet legger til grunn at internrevisjon skal ha nødvendig integritet. Det er grunn til å understreke at det er Riksrevisjonen som har revisjonsansvaret for statsregnskapet, og som er Stortingets kontrollorgan. Det konstitusjonelle kontrollansvaret for Forsvaret tilligger meg som statsråd. Forsvarsdepartementet er som regjeringskontor ansvarlig for overordnet styring og kontroll med underlagte etaters virksomhet. Som en del av den utøvende statsmakt fører Forsvarsdepartementet tilsyn med etatenes virksomhet. Departementet har etablert en controllerenhet som fører overordnet kontroll med virksomheten. Forsvarssjefen er som etatsleder ansvarlig for at Forsvarets militære organisasjon har effektive og hensiktsmessige styringssystemer og rutiner. Det er linjelederne under forsvarssjefen som har det daglige ansvar for etablering, gjennomføring og oppfølging av økonomiforvaltningen. Internrevisjonens oppgaver er å se etter om den etablerte styring og kontroll er tilstrekkelig og fungerer etter sin hensikt. For store og sammensatte virksomheter som Forsvarets militære organisasjon legger økonomireglementet opp til at det er aktuelt å ha etablert en internrevisjon som er en del av etatslederens, altså forsvarssjefens, verktøy for oppfølging. Internrevisjonens integritet oppnås ved at den ikke pålegges å utføre kontrolloppgaver som ligger i linjeansvaret. Jeg viser til omtalen av endringsbehovet ved Forsvarets overkommando i St.prp. nr. 1 for 2000-2001. Eventuelle endringer i Forsvarets internrevisjon vil bli besluttet som del av dette arbeidet. Forsvarsdepartementet har denne høsten startet et utredningsarbeid om den framtidige organiseringen av departementet og kommandoapparatet under departementet. Fastsettelse av en endelig revisjonsstruktur for Forsvaret må ses i sammenheng med dette arbeidet.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-11-22:
Vi vil selvsagt vektlegge synspunkter fra de ansatte i denne prosessen. Jeg tror ikke forsvarssjefen kan sies å være kjent som en mann som vil unngå kritikk, han er tvert imot meget vant til kritikk, og han vil som etatsleder gjerne ha et system under seg som så effektivt som mulig kan gjøre ham i stand til å kontrollere at det som er politiske og militære vedtak i ledelsen, følges opp i Forsvarets organisasjon. Det er det som er internrevisjonens oppgave i dag. En får kanskje inntrykk av at en tror internrevisjonen er Stortingets verktøy for kontroll. Det er det langt ifra, det er forsvarssjefens eget organ, og jeg har et litt avslappet forhold til hvordan han prioriterer der, forutsatt at han lever opp til politiske vedtak i storting og regjering. Men alle de innspill som kommer både fra ansatte og fra andre, skal vi ta med. Og det å trekke på eksterne konsulenter er ikke fremmed for offentlige etater, det kan selvfølgelig også være aktuelt.