Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-06-19:
Opposisjonen tror åpenbart de har en egen evne, for de tror at når de ser noe som er hvitt, men beskriver det som svart, så blir det svart. Og hvis de ser noe som går opp, og så sier at det går ned, og det allikevel går opp, så tror de at det skjer bare fordi de sier det – at opp er ned og ned er opp, og at ting egentlig ikke er slik de ser ut. Sånn er det også med dette begrepet «næringsnøytralitet», som jeg bare må lure på hvor i alle dager Arbeiderpartiet har funnet. Eller forresten – det vet jeg svaret på. Sist jeg kan huske at det dukket opp i et offentlig dokument, var under regjeringen Stoltenberg I, og der har det vel ligget omtrent de siste 15 årene. Næringsnøytralitet er ikke, og kommer ikke til å bli, denne regjeringens politikk. Hvorfor det? Jo, fordi vi skal satse på det vi er gode på. Når vi f.eks. har lagt frem en langtidsplan for forskning og høyere utdanning, så setter det en ny standard for hva kunnskaps- og forskningspolitikken skal være – ikke bare et dokument med mange ord og fine løfter, men konkrete forslag til opptrappinger. Vi sier ikke at de skal være nøytrale, vi sier at vi skal satse på maritime næringer, at vi skal satse på muliggjørende teknologier. Og vi skal satse på helseklyngene våre, for der vet vi at vi har potensial og er gode fra før. Det stemmer, som mange talere har sagt, at vi nå er i en situasjon der vi har et stort behov for omstilling. Men det er bare Arbeiderpartiet som synes å mene at det behovet kom plutselig for et halvt år siden. De fleste andre partier har innsett det for lenge siden. Omstillingspolitikken til denne regjeringen starter ikke nå, den startet i det øyeblikket vi kom inn i regjeringskontorene. En av de store unnlatelsessyndene til forrige regjering var nettopp at man ikke brukte de gode årene til å omstille oss, til å gjøre nødvendige endringer, gjennomføre nødvendige reformer, trygge arbeidsplassene og øke konkurransekraften, slik at vi hadde stått enda bedre rustet i den situasjonen vi er i i dag. Så er det fascinerende å se på hva opposisjonen mener er god politikk for å trygge norske arbeidsplasser: Det er den største skatteøkningen på 15 år – den største skatteøkningen på 15 år, som skal hente mangfoldige milliarder ut av bedriftene, fra dem som skal betale lønningene til folk, fra dem som skaper arbeidsplasser. Det er opposisjonens løsning. Representanten Tajik nevnte det norske industrieventyret og Rjukan. Det er helt riktig at det var i Telemark mye av det startet. Der møttes Birkeland og Eyde, og så la de grunnlaget for det som ble en av de virkelig store suksesshistoriene våre, Norsk Hydro. Hva var det de trengte? De trengte tre ting: De trengte kunnskap, en idé. Det hadde de, det sørget ingeniøren for. Så trengte de arbeidskraft. Det klarte de å få. Så trengte de kapital. De trengte kapital for å oppfylle drømmen om å temme naturkreftene og lage både arbeidsplasser og velstand. Den kapitalen var privat, og noe av den kom til og med – Gud forby! – fra utlandet. Når vi skal omstille oss, gjør vi ikke det fordi Norge skal leve av bare nye og helt ukjente ting i fremtiden. Vi kommer fortsatt til å leve av skog. Vi kommer fortsatt til å leve av det vi klarer å fiske fra havet. Vi kommer til å leve av olje, vi kommer til å leve av gass, vi kommer til å leve av kraften vår. Vi kommer fortsatt til å leve av industri. Men hvis vi skal klare å fortsette å videreutvikle disse bransjene, trenger vi forskning og høyere utdanningspolitikk på verdensnivå. Derfor er det viktig omstillingspolitikk når de nye samarbeidspartiene på Stortinget har et taktskifte i forskningspolitikken – bort fra tafatte ambisjoner og over til reelle løft, mer penger, høyere ambisjoner. Derfor er det omstillingspolitikk når det nye flertallet på Stortinget endelig tar tak i kvalitetsutfordringer i høyere utdanning, ikke bare ved å snakke om det, men ved å gjøre noe med det. Derfor er det omstillingspolitikk når vi tar tak i yrkesfagløftet og behovet for å utdanne flere fagarbeidere i Norge, og når det nye stortingsflertallet med samarbeidspartiene bl.a. øker lærlingtilskuddet, som sto stille i 2005, 2006, 2007 og 2008. Så kom det et midlertidig hopp i 2009, før det sto stille igjen den resterende delen av perioden. Nå er det økt tre ganger på rad. Samtidig stilles det også større krav til lærlinger hos bedriftene vi kjøper inn fra. Det er riktig at Stavanger er oljebyen. Det var hermetikkbyen før det. Det var kunnskap som gjorde at de klarte omstillingen.