Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Takk til statsministeren for redegjørelsen. Jeg tror vi alle deler håpet om at vi går mot gjenåpning, og at vi kan se slutten på pandemien. Det er jo betegnende for hva vi har stått overfor, at det er omtrent et år siden statsministeren sto her og redegjorde for en gjenåpningsplan i det som var den første fasen. Her er vi altså nå etter flere nedstengninger. Jeg synes også det hører med å gjenta takken som går til alle de som står i førstelinjen når det er høye smittetall, når det er belastninger – frontlinjen er bred. De som står og møter utfordringene, fra dem i helsevesenet helt til dem som jobber i Nav, de som mister jobben og er på utsiden, fortjener å høre at det er solidaritet som må gjelde for dem. Ingen skal stå alene, og de skal også bli sett. Folk er slitne, men de er også tålmodige, de har møtt mange bevegelige mål når det gjelder regler, anbefalinger – nasjonale, kommunale – noen og hver har hatt utfordringer med å respektere dem. Så er det slik, som statsministeren sa, at dypest sett så er den som avgjør åpning, ikke her og kan ikke stilles til ansvar, for det er viruset. Og jeg tror det er en delt oppfatning i Europa at det må være data framfor dato, det er når vi får smitten under kontroll. Og slik statsministeren kan tolkes, når vi går gjennom de fire trinnene, er det ganske langt fram. Vi har flere uker foran oss med nedstengning, og det betyr at konsekvensene kan bli alvorlige og mer alvorlige for dem som er utsatt. Jeg er enig med statsministeren i vektleggingen av barn og unge og gradvis gjenåpning for næringslivet, og at det kan skje på en sikker måte, så de slipper å risikere nedstengning etter en uke med gjenåpning. Jeg er også enig i at vi bør tilstrebe å komme tilbake til regionale, kommunale tiltak, som bedre kan gjenspeile hva som er utfordringen der. Det er vel litt slik at planen blir til mens vi går, statsministeren må tolkes slik. Da har jeg lyst til å si fra Arbeiderpartiets side, at vi står her 7. april og skal se framover. Hva blir da viktig å vektlegge? For det er behov for å handle her og nå med hensyn til konsekvensene av krisen. Punkt 1 er vaksiner. Vi må arbeide for å få nødvendige vaksiner. Prognosen er at det kommer flere vaksiner i stort antall. Det er bra. Jeg forutsetter at regjeringen gjør alt den kan for å sikre Norge vaksiner etter planen, og om det er nødvendig, tar nye grep. Punkt 2. Vi er nødt til å sikre at importsmitten spiller oss nye puss. Det har vært svakheten helt siden Italia-flyene i mars 2020. Det var medvirkende til første, annen og tredje smittebølge. Vi kan ikke risikere en fjerde. Det er ikke slik at poenget er at grensen må være stengt, men det må være kontroll ved grensen. Og jeg er enig i at de bedriftene som er helt avhengig av importert arbeidskraft, ikke skal utelukkes det så lenge det er krav til at kontrollen er troverdig og pålitelig. Og dette har mange bedrifter vist at de kan. Men vi har samtidig sett sårbarhet etter at landet var såkalt stengt, at det kom smitte inn og medvirket til den tredje bølgen. Punkt 3. Vi må ha en kraftig økning i test- og analysekapasitet. Det har vært et tema i ett år, det var oppe i debatten vi hadde om gjenåpning våren 2020. Jeg tror vi mangler mye ressurser på å få til den massetestingen som regjeringen nå tar til orde for. Jeg tror det er riktig strategi. Det må følges opp konkret. Og mens vi venter, må vi føre en rettferdig krisepolitikk som sikrer at de som blir rammet av denne krisen, og den rammer som vanlig urettferdig og ulikt, blir sett. Vi må gå gjennom de kriseordningene vi har, for å sikre at permitterte og oppsagte får den hjelpen de trenger i situasjonen. Når det gjelder de bedriftene som rammes, og som ikke fanges opp av ordningene, må vi supplere og gjøre det bedre for dem. Så er det påkrevet å gjøre alt som er mulig for å sikre at denne helsekrisen ikke skaper nye helsekriser. Jeg tror vi må konstatere at det har vi ikke greid, for vi har en psykisk helsekrise. Det kan være nyttig å lytte til ekspertutvalget statsministeren har nedsatt, men alarmsignalene fra alt fra kommunale tjenester, helsevesen, skolehelsetjenesten til spesialisthelsetjenesten tyder på at vi har en krise. Derfor trenger vi en opptrapping av lavterskeltilbud til psykisk helsehjelp, særlig rettet mot barn og unge, i skolehelsetjenesten og i kommunene. Til slutt: Vi har altså ikke en dato. Jeg vil si når det gjelder dette bevegelige målet, at når vi får ulike signaler som i går, fra ett hold at vi skal ha 200 smittede per døgn for å kunne gjenåpne, fra et annet hold, Folkehelseinstituttet, at vi må ha et R-tall under 1 i flere måneder, skaper det forvirring. Jeg vil oppfordre regjeringen til å ha kontroll med de budskapene som går når det gjelder dato. Når det ikke er satt en dato, bør man heller ikke gi det inntrykket at det er en klokke som tikker.