Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Sikkerhets- og beredskapssektoren har vært et viktig fokusområde de siste årene. Det mener Fremskrittspartiet har vært nødvendig, og det er derfor bra at vi nå har fått en beredskapsmelding og en samfunnssikkerhetsmelding som ikke minst redegjør i stor grad for dagens forhold. Komiteen og saksordføreren har gjort et betydelig og grundig arbeid med disse problemstillingene denne våren. Selv om partiene i stor grad er enige om situasjonsbeskrivelsen, kommer det fram noen skillelinjer i innstillingen når det gjelder konkrete løsninger og viljen til å løse disse utfordringene. Gjørv-kommisjonen ga norsk beredskap hard medfart. Hovedkonklusjonen var at for mye gikk galt, og at viktige deler av myndighetenes beredskap og evne til krisehåndtering ikke var god nok. Kommisjonen setter fokus på viktige utfordringer som må løses. Meldingene justiskomiteen nå har til behandling, er en start på dette arbeidet, men det burde kanskje ikke overraske noen at i hvert fall Fremskrittspartiet mener at vi på langt nær er i mål ennå. Vi er langt unna bl.a. det tverrpolitiske målet om to politifolk per 1 000 innbyggere – førstelinjen i beredskapen vår. Halvparten av norske polititjenestemenn er ennå ikke klarert for skarpe oppdrag. Vi har ingen beredskapssenter på plass, og helikoptertjenesten er mangelfull, for å nevne noe. I denne debatten vil vi behandle flere saker sånn at vi bl.a. kan se strafferetten og beredskapen i sammenheng. Dette er positivt og et godt bilde på viktigheten av at vi ser helheten på justisfeltet. Derfor er jeg fornøyd med at også samordning trekkes fram som et nytt beredskapsprinsipp, og at hele komiteen er enig om viktigheten av dette, selv om forskjellene også kommer fram mellom de forskjellige partiene når det gjelder hvordan man skal løse det. Der de ikke-sosialistiske partiene ønsker å trekke SMK tettere inn i beredskapssamarbeidet, ønsker regjeringspartiene å forankre samordningen i dagens departementsstruktur. Jeg er allikevel fornøyd med at alle partiene som er representert, er enige om at samarbeid mellom sektorene er en absolutt nødvendighet for en bedre beredskap. Jeg må understreke viktigheten av at alle partiene ser nødvendigheten av å følge opp denne kunnskapen med handling. Man må før eller siden ta en avgjørelse. Vi må ikke komme i, eller videreføre, en situasjon hvor utredningen hindrer utviklingen. Når man snakker om samhandling, er det derfor sterkt beklagelig at ikke Stortinget i dag også får tatt debatten om organisering, struktur og system innenfor politiet, men må vente noen dager til før politianalysen legges fram av et utvalg – en analyse som kanskje gir en innstilling som skal behandles stykkevis og delt i framtidige statsbudsjetter. Jeg mener at denne analysen absolutt skulle ha vært på plass i denne behandlingen, for førstelinjeberedskapen og strukturen der er avgjørende for hvordan resten av beredskapen og samhandlingen blir. Hvis jeg skal øve noe kritikk mot regjeringskonstellasjonen, er det at selv om samtlige partier er enige om problembeskrivelsen, er det dessverre ikke alle som viser vilje til handling. Fremskrittspartiet er overrasket over at beredskapsmeldingen er så lite konkret. Det er en gjennomgang av mange problemstillinger som det ikke er tatt stilling til, lovforslag som ikke er ferdig utformet, og temaer som fortsatt er til vurdering i regjeringen. Dette går etter mitt syn ut over tempo og evne til å ta beslutning. Fremskrittspartiet savner tydelige signaler både om hvordan ansvar skal tydeliggjøres, og hvordan tiltakene gjennomføres i praksis. Jeg hadde ikke forventet at det 22 måneder etter 22. juli 2011 ikke ville foreligge flere konkrete tiltak fra regjeringen. Jeg vil også minne om at Norge ikke eksisterer i et vakuum. De siste 40 årene har vi sett en utvikling der mennesker blir stadig mer mobile, og verden blir stadig mindre. Dette har beredskapsmessige perspektiver og stiller sikkerhetstjenestene på prøve. Vi har også utfordringer med norske borgere som drar til utlandet for å krige, eller radikaliseres, eksempelvis i Syria eller Afghanistan. Dette er nye trusler for Norges sikkerhet som det er viktig ikke å ta for lett på. Både PST og meldingen understreker at de største terrortruslene kommer fra mennesker med et Al Qaida-basert verdensbilde. Denne utfordringen må tas på alvor. Vi må se helheten. Fremskrittspartiet er derfor kritisk til at bl.a. grensekontroll ikke er viet større plass i meldingen. Muligheten for potensielle terrorister til å krysse grensene er urovekkende. Fremskrittspartiet mener derfor at grensekontrollen burde forsterkes, og at grensekontrollen spiller en helt essensiell rolle i å stoppe bombemateriell og andre farlige gjenstander før de kommer inn i riket. Det at tolletaten ikke knyttes tettere opp mot beredskapsplanene, er bekymringsverdig. Fremskrittspartiet har lenge vært bekymret for PSTs rammevilkår. Jeg uttalte selv til Nettavisen den 9. juli i 2010: «Stortinget får i dag ikke mer informasjon om terrortrusselen enn det Politiets sikkerhetstjeneste skriver i sin åpne trusselvurdering. Dermed er det umulig å sikre at regjeringen tar utfordringene på alvor, og det er umulig å vite om PST har nok ressurser i forhold til det reelle trusselbilde.» Den situasjonen eksisterer akkurat likedan i dag, og hvis jeg får lov til å si det også: Som trøndere flest har jeg som regel rett, men i dette tilfellet skulle jeg virkelig ønske at jeg tok feil. Stortinget burde så absolutt ha blitt informert om PSTs økonomiske prioriteringer på et langt tidligere tidspunkt. Det er noe Fremskrittspartiet har krevd siden 2010, og det er ikke uten grunn at vi har vært bekymret. Hovedtillitsvalgt i PST, Lasse Roen, uttalte følgende til TV 2 i fjor sommer: «Jeg ser det sånn at vi har for mange oppgaver i forhold til ressurser. Vi synes det er et gap mellom forventningene rundt oss og det vi kan levere.» Jeg er helt på linje med fagforeningen. Da PSTs budsjettprioritering ble offentliggjort på vårparten i år, var neppe jeg den eneste som fikk en aha-opplevelse: 91 mill. kr er det PST benytter årlig på terrorbekjempelse. Dette utgjør bare 17 pst. av PSTs budsjett, og en tredjedel av det Sverige bruker på samme formål. Fremskrittspartiet har derfor rettet sterk kritikk mot regjeringens budsjettstyring for PST i meldingen, og vi er undrende til at det ikke umiddelbart omprioriteres mer til terrorbekjempelse. Selv om vi må få et løft når det gjelder terrorberedskapen, er det viktig at vi ikke retter baker for smed. Jeg mener at vi bør slå hardt ned på kriminelle miljøer, men ha to tanker i hodet samtidig. Det å begrense uskyldige og lovlydige borgeres rettigheter er etter mitt syn ikke rett vei å gå. Når det gjelder ett av dagens forslag, står dessverre Fremskrittspartiet alene. Norge har en høy våpentetthet, med ca. 1,2 millioner registrerte våpen. Men jeg vil også minne om at Norge allikevel ligger meget lavt på den internasjonale drapsstatistikken. Det er ikke mulig å sette likhetstegn mellom graden av lovlig våpentilgang og terrorbekjempelse. Jeg vil bare sitere NJFF, Norges Jeger- og Fiskerforbund, som i høringsrunden uttalte: «Påstanden fra 22. juli-kommisjonen om at halvautomatiske våpen har lite med norsk jakttradisjon å gjøre, kjenner vi oss ikke igjen i.» Dette forslaget vil bare ramme folk som har en god og fin omgang med våpen i forbindelse med jakt og andre sportsaktiviteter. Politiets evne til å reagere raskt er avgjørende i en krisesituasjon. Sekunder kan ofte være avgjørende, og innsatspersonells muligheter for rask transport uavhengig av trafikk og andre hindringer kan være forskjellen mellom liv og død. Jeg snakker selvsagt om politiets helikoptersituasjon. Komiteen og jeg mener at det er bra at regjeringen gjør noe, bl.a. ved å stille et militærhelikopter på Bardufoss til disposisjon for politiet. Dette er ikke på langt nær nok. For det første vil det fortsatt ikke være noen politihelikopterkapasitet på Sørlandet, på Vestlandet, i Trøndelag, i innlandet eller i Finnmark. For det andre er heller ikke helikopteret på Bardufoss et fullverdig politihelikopter. Konsekvensene av dette er sagt rett ut på side 87 i meldingen: «Det må imidlertid påregnes perioder der helikoptrene tas av beredskap for å kunne gjennomføre høyere prioriterte militære oppdrag, samt nødvendig øving og trening.» For Fremskrittspartiet er det viktig at beredskapen er fullverdig over hele landet. Vi har derfor fremmet et forslag om å utrede beredskapssentre i alle landsdeler, med fullverdig helikopterberedskap. Rapporten fra Politianalyseutvalget får vi om seks dager. Jeg må si at jeg foreløpig stiller meg positivt til de lekkasjene som signaliserer en kraftig reduksjon i antall politidistrikter. Framover vil det bli stadig viktigere å se på organisering og nye løsninger i beredskapssammenheng. Det er derfor positivt at en samlet komité stiller seg bak ønsket om et bedre nordisk samarbeid om terrorbekjempelse og kriseberedskap. Fremskrittspartiet vil allikevel understreke viktigheten av at vi forankrer den såkalte håndhevelsesinstruksen – internasjonal instruks – slik at nordisk beredskapsbistand blir enklere å få på plass i en krisesituasjon. IKT-sikkerhet blir stadig viktigere i dagens samfunn. Selv om komiteen står samlet når det gjelder problemforståelsen, har Fremskrittspartiet og Høyre ønsket å rette kritikk mot at temaet informasjonssikkerhet ikke har fått nok plass i beredskapsmeldingen. Regjeringens strategi har heller ikke en overordnet visjon for informasjonssikkerhet eller et uttalt sluttresultat. Vi ser at flere land trolig allerede har benyttet hacking som virkemiddel i storskalaangrep mot andre stater. Dette må vi anta bare vil øke som problem i framtiden. I terrorsammenheng utgjør både stater, privatpersoner og terrorgrupper utfordringer – med et enormt potensial for å skade kritisk infrastruktur ved hjelp av cyberangrep. Opposisjonen hadde derfor ønsket seg mer fokusering på denne problemstillingen fra regjeringens side. Strafferetten er en integrert del av statens maktapparat. Det er viktig å sørge for å implementere tiltak også her. Vi har sett i tidligere valgkamper, særlig i 2009, at denne regjeringen i media stadig har gitt inntrykk av at nye straffebud var på plass. I dag er dette fortsatt mangelfullt. Hele prosessen vitner nærmest om kaos og liten gjennomføringsvilje fra regjeringens side. Dette er satt på spissen, om man ser på Gjørv-kommisjonens rapport i 2012, der det slås fast at politiet ikke har noen IKT-strategi. Åtte år etter vedtakelsen av den nye straffeloven er situasjonen at lovendringen ikke er klar før tidligst i 2017. Det nyeste overslaget forespeiler en kostnad på utrolige 2,4 mrd. kr. Regjeringen vil ikke engang starte arbeidet med det nye IKT-systemet før i 2015, da de venter på KS2-godkjennelse fra Finansdepartementet. Det har vært hevdet at nye datasystemer må komme på plass hos politiet før den nye loven kan tre i kraft. Dette er ikke holdbart. Regjeringen har hatt åtte år på seg til å følge opp et stortingsvedtak – den viktigste justispolitiske reformen på over 100 år. Etter det jeg kjenner til, har ikke regjeringen engang begynt arbeidet med de nye datasystemene, som hevdes er nødvendige for gjennomføringen. Dagens situasjon er uforsvarlig. Det er behov for tiltak umiddelbart. Derfor har Fremskrittspartiet og Høyre fremmet forslag i den retning. Vi ser stadig vekk store utfordringer med naturkatastrofer og flom rundt omkring i Kommune-Norge. Saksordføreren var inne på dette. Her er det viktig at vi fokuserer bredere, slik at beredskapsplaner er forankret i samtlige kommuner, og at man har en samordning som er holdbar når det gjelder å møte de framtidige utfordringene på dette området. Til slutt tar jeg opp de forslag som Fremskrittspartiet er medforslagsstiller til, og de forslag som vi fremmer på eget initiativ.