Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-05-27:
Fritz Moen-saken er blitt en vond og vanskelig sak for vårt rettssystem. De to drapene var grufulle i seg selv. Når vi i tillegg opplever at feil person ble dømt for drapene, er jo saken blitt dobbelt ille. Jeg tror det er viktig at Stortinget i dag har det riktige utgangspunktet i denne saken, og det har vi vel også erfart så langt at vi har. Vårt skjønn skal kun brukes til å avgjøre om det er tilstrekkelig grunnlag for å igangsette undersøkelser med tanke på en mulig riksrettstiltale mot tre navngitte høyesterettsdommere. Det er derved heller ikke opp til oss å foreta en overprøving av ulike rettsavgjørelser i Fritz Moen-saken, som om vi var en annen og høyere rettsinstans. Sakens kjerne handler så vidt jeg kan se, i hovedsak om hvorvidt de tre høyesterettsdommerne ved å gå imot gjenopptakelse av Torunn-saken i Høyesteretts kjæremålsutvalg handlet mot bedre vitende. De tre høyesterettsdommerne er anmeldt av Tore Sandberg fordi han mener de ikke gikk grundig nok til verks i å undersøke vitneutsagn fra to personer som hadde hørt stemmer ved åstedet der Torunn ble funnet drept, om lag på det tidspunkt drapet kan ha skjedd. I tråd med det jeg startet med å si, er det ikke opp til oss å foreta en etterprøving av disse vitneutsagnene her. Likevel er det en kjensgjerning at de nevnte utsagn har vært underkjent gjennom hele rettsprosessen, fordi de var ansett som så vidt uklare at de verken alene eller sammenstilt med øvrige vitneutsagn var egnet til å svekke tilliten til anklagedes tilståelse og bidra til frifinnelse. Også det moment at anklagedes forsvarer valgte å se bort fra disse vitneutsagnene, taler i samme retning. Saksordføreren har i sitt innlegg gjort rede for de ulike sider av saken. Jeg finner ikke grunn til å gå ytterligere i detalj. Både i selve innstillingen og i vedleggene er det gitt supplerende informasjon som bidrar til å opplyse saken. Det er som kjent første gang etter at den nye riksrettsordningen ble vedtatt, at kontroll- og konstitusjonskomiteen har åpnet en sak som dette. Fra Kristelig Folkepartis side har vi vurdert saken grundig, ikke minst også i lys av at dette er en slags «prøvesak». Vi har ikke minst valgt å legge vekt på uttalelsene fra granskingsutvalget som ble nedsatt av Regjeringen for å granske Fritz Moen-saken og norsk strafferettspleie. Utvalget, ledet av professor Henry John Mæland, har slått fast at vitneutsagnene fra de to denne saken dreier seg om, ikke ville fått nevneverdig betydning for bevisbedømmelsen og heller ikke kunne tillegges «noen vekt ved bedømmelsen av tilståelsens troverdighet». Vi tar også med at heller ikke Gjenopptakelseskommisjonen for straffesaker har nevnt vitneobservasjonen fra vitne A i forbindelse med sin beslutning om å gjenoppta Torunn-saken. Tore Sandberg fortjener, som også andre har understreket, stor honnør for sin innsats i forbindelse med både denne og andre saker. I anmeldelsen fra Sandberg er det imidlertid framsatt påstand om at de tre dommerne har overtrådt straffeloven ved å ha handlet mot bedre vitende, og som embetsmenn å ha vist grov uforstand i tjenesten. Det er selvsagt alvorlige påstander. Vi kan ikke se at det finnes dokumentasjon som er sterk nok til å underbygge disse påstandene. På ett punkt har riktignok de tre dommerne erkjent at de kunne ha utdypet mer. Det skal ganske godt gjøres å gardere seg mot at det finnes en eller annen svakhet ved en så vidt omfattende saksframstilling. Men det må mer til for å sette i gang en undersøkelse med tanke på en mulig riksrettsprosess. Uansett finnes det ikke sterke holdepunkter for å hevde at dommerne i Høyesterett bevisst har handlet mot bedre vitende. I denne saken må vi også ta med at vi i dag vet mer enn det kjæremålsutvalget visste da de avgav sin kjennelse i 2003. To år senere, i desember 2005, kom det nemlig opp at en annen person på dødsleiet hadde erkjent å ha begått drapene på begge de to kvinnene. Det var i hovedsak det som førte til at Gjenopptakelseskommisjonen for straffesaker besluttet at Torunn-saken måtte gjenopptas. Fremskrittspartiets representanter har kommet til motsatt konklusjon i forhold til resten av komiteen. Det må naturligvis respekteres. Partiet hevder at når høyesterettsdommerne avviste å gjenoppta Torunn-saken, har det sannsynligvis kun vært basert på en formodning. Fremskrittspartiet framsetter på sin side en hypotese om at Torunn på vei fra Studentersamfundet den natten kan ha truffet en mann hun kjente, som hun så innlot seg med i en flørt som siden kunne ha ført til voldtekt, som vi også hørte i representanten Hagens innlegg. Jeg har i motsetning til representanten Carl I. Hagen vanskelig for å se at Fremskrittspartiet har bidratt til å sannsynliggjøre denne påstanden. Jeg har også vanskelig for å se at de omtalte vitneobservasjonene kunne ha bidratt til å kaste noe mer lys over saken, selv om Fremskrittspartiets forslag ble spilt inn. Etter vårt syn ville vi derfor være kommet like langt. Kristelig Folkeparti har konkludert med at det ikke er god nok grunn til å starte et arbeid i Ansvarskommisjonen og derved sette riksrettsapparatet i beredskap. Vi mener at det er svært lite sannsynlig at nye undersøkelser vil avdekke forhold som kan føre til at det vil bli reist sak for riksretten. Jeg er enig med representanten Hagen i at det i denne omgang bare er snakk om å ta stilling til om vi skal sette i gang etterforskning - naturligvis. Det kan vi heller ikke gjøre - med referanse til representanten Foss’ innlegg - uten at vi samtidig har de mulige konsekvensene for øye.