Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-15:
Jeg skal ikke ta på meg å tale på vegne av andre i finanskomiteen, men jeg vil for egen del si at jeg ser fram til å få noen juleferiedager så jeg kan få klarnet hodet på mange områder. Jeg skal avgrense mitt innlegg til å ta opp det forslag som det er min oppgave å sette fram, og jeg skal begrunne det og andre forslag som Venstre står bak, lite grann. Det er jo slik at denne innstillingen, Budsjett-innst. S. nr. 6, er en slags assortert landhandel hvor det er mange forskjellige ting for å gjøre budsjettbehandlingen komplett. Således inviterer det, som debatten så langt bærer preg av, til å ha meninger om mye som i og for seg kan ha dekning i problemstillinger som er reist i innstillingen. Jeg vil først henlede oppmerksomheten på et av de forslag som jeg på vegne av Venstre tar opp i denne innstillingen, som ikke minst er relevant for det arbeidet som Regjeringen skal gjøre framover når det gjelder krisehåndtering. Jeg er nemlig opptatt av – i disse tider hvor alle snakker om krise – at Finansdepartementet ikke bare skal være et krisedepartement, men også et bærekraftdepartement, som det også er, og at en prøver å bidra til at de tiltak en setter inn i krisetider, kan gjøre at vi kommer ut som et grønnere samfunn og et mer bærekraftig samfunn i den andre enden. Derfor har Venstre et ønske om å bidra til at Regjeringen på sitt bord skal ha så mange gode forslag som mulig, som også kan gi tiltak som settes inn i krisen, en grønn innretning. Derfor foreslår vi i denne innstillingen å opprette hva vi kaller Klimatek, som er et investeringsselskap hvor staten kan samarbeide med private forskningsinstitusjoner og andre som skal gjøre det mulig for bedrifter som i disse dager trenger å omstille seg fra tradisjonelle produkter til nye produkter som er tilpasset en ny økonomi. Et godt eksempel kan være all den bildelproduksjonen vi har her i landet, bygd på den flotte metallurgiske kunnskaps- og industritradisjonen, som i dag lager bildeler hvor markedene forsvinner, men som åpenbart sitter med kunnskap og produksjonskapasitet og burde kunne omstille seg til andre interessante markeder. Det er ganske typisk at når bilmarkedene til de grader stuper, ikke minst i land som Tyskland, ser vi hvordan hele fornybarsektoren og etterspørselen etter fornybarsektorens produkter øker veldig. Det å bruke en krise til å koble en eksportindustri som sliter, opp mot norske forskningsinstitusjoner og investeringsmiljøer for å få tak i nye produktområder som vil vokse, mener jeg må være en gnistrende god måte å gå løs på krisehåndtering på. Det kan også gi oss et mer bærekraftig samfunn i neste omgang. Det er slik at olje- og gassindustrien vår har vært og er viktig. Ikke minst er hele leverandørsiden til olje- og gassindustrien viktig. Vi burde kunne klare å ha oppmerksomheten og fokuset rettet mot hvordan vi kan bygge en enda større og viktigere leverandørindustri for hele fornybarsektoren. Derfor fremmer Venstre et slikt forslag i dag. Så er det også slik at uansett krise og usikkerhet er det én ting som alltid står seg, og det er å bruke ressurser og innsats på å skaffe landet ny kunnskap gjennom forskningsinnsats. Ikke minst gjelder det miljørettet forskning og forskning som går på ny teknologi og næringsrettet forskning. Derfor foreslår Venstre i denne innstillingen å styrke Forskningsfondet med 28 milliarder kr utover Regjeringens forslag. Fondet ville med en slik endring ha utgjort 100 milliarder kr, og økningen på 28 milliarder kr ville ha gitt en rentesats på 5 pst. og medført en ekstra avkastning til forskningsformål på om lag 1,4 milliarder kr i 2010 utover Regjeringens forslag. Det ville være et kraftfullt bidrag til hvordan vi må innrette samfunnet for å komme ut av krisen sterkere enn det vi er i dag. Videre foreslår Venstre å øke kapitalen i grunnfond for fornybar energi og energieffektivisering med 10 milliarder kr og Kulturminnefondet med 200 mill. kr utover Regjeringens forslag. Til slutt har jeg lyst til å henlede oppmerksomheten på forslag nr. 5, fra en samlet opposisjon. Jeg forstår at talere fra regjeringssiden har sett seg blinde på hvem som er med på forslaget, og mener at man egentlig ikke mener så fornuftige ting som står i forslaget. Erfaringen er at ofte er det slik at den nødvendige reguleringen av markedsøkonomien, som alle mener at vi må ha, lett kan komme i bakkant av den kreative utviklingen som næringen og ikke minst finansnæringen har vist. Det har vi sett på alle disse tilleggsproduktene som finansnæringen har tilbudt de siste årene. Det er åpenbart at vi ligger i bakkant av å regulere dette. Heldigvis gjelder dette mye mindre i Norge enn i andre land, som har bygd opp en svær banksektor utenfor den regulerte banksektor. Like fullt er det slik at skal finansnæringen og markedsøkonomien fungere, er det helt avgjørende at myndighetene er tidlig frampå og ligger i forkant av å forstå alt det nye som leveres, og klarer å lage reguleringsrammer rundt det. Så dette forslaget er ikke noe annet enn et bidrag til å erkjenne at både vi som har hatt regjeringsmakt før, og de som har regjeringsmakt nå, har et behov for å bli enda flinkere til å ligge i forkant og se hvor det er nødvendig å lage rammer, da det kommer stadig nye produkter og muligheter til å la kapitalismen løpe løpsk, for å si det slik. Jeg har også registrert i løpet av helgen, etter å ha fått presentert hva LO tenker i forbindelse med sine forslag rundt krisehåndtering, at de også overfor Regjeringen vil legge fram et helt tilsvarende forslag – enten er det gjort i dag eller så vil det bli gjort de nærmeste dagene. Jeg tror ikke det er noen som bør tillegge LO å ha veldig skjeve motiver i en høyreliberalistisk retning når de gjør det, men de erkjenner ganske enkelt at her skjer det ting. Vi lærer så fort at vi har behov for å systematisere den kunnskapen. Jeg vil henstille til Regjeringen iallfall ikke å bidra til å få stemt ned et slikt forslag. Det vil fort kunne se litt rart ut i ettertid, tror jeg.