Raymond Robertsen (Høyre), 2004-05-14:
Det er dessverre ikke altfor ofte at man kan lese gode nyheter i avisene. Tirsdag 27. april i år var det derimot en forside i Finnmark Dagblad under overskriften: «Vi flytter ikke». Her står et samboerpar med tre barn frem og forteller at for dem er det ikke aktuelt å flytte ut av Finnmark. Noe av årsaken var tiltakssonen for Nord-Troms og Finnmark, som fører til at familien sparer over 70 000 kr i året på å bo og jobbe i Finnmark. Dette eksemplet viser at tiltakssonens personrettede tiltak virker etter sin hensikt. Næringsstrukturen i Norge og resten av verden har forandret seg betraktelig de siste 30 årene. Dette har i stor grad også Finnmark og Nord-Troms merket. Høyere utdanningsnivå og høyere kostnadsnivå har ført til at mye av den tradisjonelle industriproduksjonen i hele Norge har blitt betydelig redusert og i mange tilfeller flyttet utenlands. Dette rammer mange industrisamfunn i Finnmark svært hardt, samtidig som servicekommuner har opplevd vekst. Utvikling og forskning viser derfor at omstilling og gode rammebetingelser for industrien, samt utdanning, er vesentlige faktorer for å bidra til vekst i tradisjonelle industrisamfunn. Da tiltakssonen ble innført i 1990, var det nettopp med tanke på å bedre rammevilkårene for verdiskaping, for sysselsetting og for den enkelte i Finmark og Nord-Troms. Flere rapporter viser at tiltakssonen har vært vellykket for Finnmark, og en evaluering gjort av NIBR i 1997 viste at tiltakssonen direkte og indirekte har bidratt til over 3 000 nye arbeidsplasser i sonen. Befolkningsstatistikken viser at Nord-Troms og Finnmark hadde en vekst i befolkningen i årene etter at ordningen med tiltakssonen ble innført – og for å sitere Møreforsknings rapport «Bedre klima for Tiltakssonen»: «I denne perioden var den relative sysselsettingsutviklinga mer positiv i sonen enn i de to sammenligningsområdene. Det kan tyde på at virkemidlene som ble satt inn ved opprettelsen av Tiltakssonen i 1990 har virket.» Da tiltakssonen ble foreslått, var dette ikke helt uten protester. Nå skulle en årrekke med statlige pakker erstattes med gode, langsiktige rammebetingelser, der skatteincentivet sammen med andre personrettede tiltak skulle bedre de generelle rammevilkårene for folk og bedrifter. Av en undersøkelse gjort av Møreforskning blant aktører innenfor næringsliv og offentlige aktører i tiltakssonen går det frem at det først og fremst er tre tiltak som skiller seg ut i viktighet for deres egen virksomhet. Det første er null arbeidsgiveravgift i sonen. Det andre er redusert personskatt, og det tredje er nedskriving av studielån. Det som kommer frem av undersøkelsen, er at to av de tre viktige tiltakene i sonen er relatert til skatt og avgift. Derfor var det, og er det, fortsatt viktig for Høyre at disse tiltakene beholdes i uforminsket styrke. Spesielt gledelig er det å se at alle partier nå støtter Syse-regjeringens skattemodell i sonen. Reduserte skatter har vist seg som det beste virkemiddel for å skape nye arbeidsplasser, et faktum som også griper inn i dagens generelle skattedebatt. Nedskriving av studielån på inntil 10 pst., med en øvre grense på 16 500 kr årlig, vurderes også som et viktig tiltak av virksomhetsledere i Finnmark. Dette bidrar til å sikre rekruttering av fagkompetanse i alle næringer, og spesielt viktig blir dette tiltaket når høykompetent arbeidskraft etterspørres i hele verden. Selv om nedskriving av studielån er et viktig incitament for høyt utdannede til å søke jobb i Nord-Troms og Finnmark, har tiltaket hittil gitt størst effekt i offentlig sektor. Den aller største utfordringen for regionen er å skape flere lønnsomme arbeidsplasser i privat sektor. Det er jo nettopp ensidig bedriftsstruktur og et sårbart næringsliv som er årsak til at lavkonjunkturer slår så ekstra hardt inn i Finnmark. Når Samarbeidsregjeringen legger frem en stortingsmelding om tiltakene for Nord-Troms og Finnmark, er dette nok en stadfesting av at Regjeringen fortsatt anser at området har spesielle utfordringer. Dessverre har det vært moderat fokusering på tiltakssonen etter at stortingsflertallet vedtok den i 1990. Jeg er derfor svært glad for at Regjeringen nå legger frem en stortingsmelding om tiltakssonen 14 år etter innføringen. Jeg konstaterer også at Høyre måtte til i regjering før denne saken ble aktuell på nytt. Stortingsmeldingen vi behandler i dag, stadfester klart at tiltakssonen er kommet for å bli. Samtidig forankrer meldingen den positive viljen som Høyre og Samarbeidsregjeringen har til fritak for arbeidergiveravgift i sonen, noe man ønsker å videreføre. Et annet viktig bidrag Regjeringen signaliserer, er å gjøre fordelene med å bo i Nord-Troms og Finnmark mer kjent for resten av landet. Undersøkelser foretatt blant både bedrifter og offentlige instanser viser at veldig få i resten av landet er klar over hvilke økonomiske fordeler det er med å bo og etablere seg i tiltakssonen. For å stimulere til innflytting og for å demme opp for befolkningsnedgangen må mulighetene som finnes, og fordelene med å bo i tiltakssonen spres ut til så mange som mulig. En bedre markedsføring er også viktig for å nå og stimulere næringsaktører til å ta del i fordelene ved å etablere seg i sonen, noe som jeg har understreket viktigheten av tidligere i mitt innlegg. Regjeringen har allerede for inneværende år bevilget midler til Finnmark fylkeskommune for å drive markedsføring av sonen. Jeg er derfor svært tilfreds med de signalene stortingsmeldingen gir for fremtidig innsats og markedsføring av sonen. Oppsummert kan man si at tiltakssonen, slik den fungerer i dag, har en solid politisk forankring i storting og regjering. Dette var bl.a. viktig i konflikten mellom Norge og ESA angående den regionalt differensierte arbeidsgiveravgiften. Innstillingen vi behandler nå, viser også at de spesielle tiltak som gjelder i Finnmark og Nord-Troms, til slutt er blitt akseptert av et stort flertall i denne sal. Når vi behandler tiltakssonen i dag, er de avvikende forslagene betydelig krympet i forhold til ved behandlingen i 1990. Ett avvikende forslag er opposisjonens ønske om å lage en statlig aksjonsplan for kysten. Regjeringspartiene kan berolige opposisjonen med at flere departement er i gang med å bistå når det gjelder situasjonen på kysten, og ser derfor ikke nødvendigheten av å binde innsatsen opp i en egen aksjonsplan. Når tiltakssonen diskuteres, er det for mange en god anledning til å legge frem sine hjertesaker i bred forstand som gjelder tiltakssonen. SV foreslo i 1990, da man behandlet proposisjonen om tiltakssonen, at det skulle innføres gratis skolebøker i videregående skole i Nord-Troms og Finnmark. Dette ble nedstemt av alle, inkludert Arbeiderpartiet, som i senere tid har gjort dette til en kampsak i resten av landet. Også i dag foreligger det forslag som må kunne betegnes som litt på siden av hva man egentlig diskuterer. Forslaget om å forandre forskrift i motorferdselsloven for turistkjøring med snøscooter har for tiden ikke flertall. Høyre mener intensjonen i forslaget er god, men at det fremmes på feil tid og på feil måte. Jeg tror at den revisjon som skal gjøres i motorferdselsloven etter evalueringen av flere prøveprosjekt, vil bane vei for løsninger som mindretallet ber om her i dag. Snøscooterturisme kan bli en stor næring i tiltakssonen, og det er viktig at sentrale myndigheter ikke legger hindringer i veien for det. Jeg mener også at det er mange andre ting i motorferdselsloven som bør endres, men den debatten inviteres vi ikke til å ta nå. Den skal tas på et senere tidspunkt. Når det gjelder forslaget om utviding av nedskrivingen av studielånet i tiltakssonen, viser Høyre til sitt eget forslag i innstillingen. Dette forslaget signaliserer en klar retning for hvordan regjeringspartiene forholder seg i saken. Man henviser endelig beslutning og vedtak om dette til behandling av statsbudsjettet, hvor det naturlig nok hører hjemme. Skal utviklingen i Finnmark gå den veien som vi alle ønsker, er nøkkelen lønnsomme arbeidsplasser i privat sektor. Dette oppnås best gjennom langsiktige løsninger som bedrer rammebetingelsene for næringslivet, og som dermed sikrer jobb og fremtid for dem som ønsker å bo i tiltakssonen.