Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2001-06-12:
Som jeg sa i min replikkveksling med Senterpartiets Marit Tingelstad tidligere i dag, har vi i dagens Norge en klar forskjellsbehandling av høyskoler og universiteter i offentlig eie kontra dem som står utenfor det offentlige. 30 000 kr–50 000 kr er ikke en uvanlig ekstrakostnad dersom man er blant de 10 pst. som velger et privat alternativ. Når vi vet at private er alene om å gi tilbud innenfor enkelte fag og innenfor enkelte regioner av Norge, er det åpenbart at vi uthuler ønsket om at alle skal ha lik rett til utdanning. Det er derfor merkelig at de andre partiene ikke finner å ville støtte Fremskrittspartiets forslag på dette feltet. Med våre forslag ville vi greid å bøte på den forskjellsbehandlingen som skjer i dag. Marit Tingelstad refererte til at dette er noe man vil utrede, og viste til det samme forslaget som Petter Løvik viste til, om at man strekker seg til å vurdere delvis dekning av studieavgiften for studenter ved BI. Det er hyggelig. Men det finnes andre private institusjoner enn BI, og det er kun snakk om delvis dekning. Representanten Lyngstad var i sitt innlegg inne på at man gjennom dagens innstilling tok store skritt i retning av likebehandling. Slik jeg ser det, er det snakk om en administrativ likebehandling – selvfølgelig påkrevd – men foreløpig ikke en økonomisk likebehandling. Et forhold som har vært gjennomgangstema i debatten, er dette at det skal stilles krav om progresjon i studiene for å få uttelling i form av stipend. Jeg trodde vi alle hadde registrert at vi innenfor mange av våre utdanningsinstitusjoner har en svært lav vekttallproduksjon. Det finnes eksempler på at vekttallproduksjonen ligger på en fjerdedel av det den bør være. Vi kan som stortingspolitikere ikke registrere slike problemer uten å sette i verk sterke tiltak. I denne sammenheng bør vi bruke finansielle virkemidler. Jeg har ingen tro på at dette vil gi store sosiale skjevheter, slik enkelte hevder. Det er ingen grunn til å tro at barn av arbeiderklassen er dummere enn barn av f.eks. rike mennesker. Fremskrittspartiet mener at hardt arbeid bør belønnes, og det synspunktet fremmer vi i dag i våre merknader i innstillingen. Det må være klart at en bedre studieprogresjon vil være nyttig og samfunnsøkonomisk fornuftig. Det forundrer meg at partier som f.eks. Kristelig Folkeparti og Høyre ikke ser dette. Jeg registrerer imidlertid at de kommer oss litt i møte ved at de vil ha en økning i stipendandelen som skal være knyttet til progresjon. Til slutt: Mange i denne salen slår om seg med mer eller mindre flotte forslag til studiefinansiering. Når man ser på Fremskrittspartiets forslag, nr. 15, om at også avdrag på studielån skal bli skattemessig fradragsberettiget på lik linje med renter, må det være åpenbart at det er Fremskrittspartiet som har det klart beste forslaget med hensyn til studiefinansiering. Så gode er forslagene fra Fremskrittspartiet at både komiteens leder og statsråden tidligere i dag har uttrykt stor bekymring for hva forslagene vil koste. Statsråden var inne på at Fremskrittspartiet må ha en Sareptas krukke for å dekke inn sine forslag. Vi har nok ikke det, men Norge har et statsbudsjett som går med betydelige overskudd. Er det 230 milliarder kr som er beregnet i år? Vi vil ikke bruke alt dette, men noe av det burde komme dem til gode som investerer tid og arbeid i utdanning.