trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-05-29:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg vet fra andre saker at statsråden er opptatt av de problemene som overvekt og spiseforstyrrelser kan føre til. Når det gjelder poliklinikkene, DPS-ene, som skal behandle de fleste pasientene, er det dessverre slik at det er stor mangel på personale. Det er også stor mangel på spisskompetanse blant personalet på DPS-ene. Så der mangler det en god del. Ventetider er også et problem når man skal over fra en DPS og få tilbud om døgnbehandling. Individuelle planer er viktig også for disse pasientgruppene, og det er også viktig at disse individuelle planene kanskje er litt langsiktige, slik at de som går inn i et behandlingstilbud, vet hva de skal forholde seg til over tid. Fremskrittspartiet er opptatt av at også disse pasientene skal få velge hva slags behandlingstilbud som passer best for dem. Vi vet at de private klinikkene i mange tilfeller har et tilbud som pasientene ønsker å nyttiggjøre seg, et tilbud som de kjenner til at andre har god erfaring med. Så det er viktig at ikke bare sykehusene selv får velge hvem som skal innlemmes, og hvem som kan gi tilbud, men at også pasientenes syn blir bedre ivaretatt. Når det gjelder kirurgisk behandling, har man en del erfaringer fra operasjoner på 1980-tallet, og jeg håper at Regjeringen tar med seg de erfaringene som viser at det trengs en veldig god oppfølging i ettertid. Det er ikke slik at man kan foreta et kirurgisk inngrep, og så ordner alt seg. Veldig mye beror på pasienten selv, spesielt over tid. Erfaringer fra Sykehuset Østfold fra 1980-tallet viser at hele 20 pst. av de pasientene fikk alvorlige psykiske lidelser. 2 pst. begikk selvmord. Det viste seg også at for de fleste var den typen operasjon mislykket i forhold til å oppnå gode resultater over tid. De fleste har gått opp igjen – både det de gikk ned, og vel så det. Jeg mener å ha hørt at resultatet av de operasjonene som foretas nå, er at en del av dem som går ned i vekt, kan få andre typer problemer, som bl.a. problemer med alkohol. Det er altså psykiske årsaker, i tillegg til det med matinntak, som kanskje er det mest alvorlige, og som egentlig er årsaken til at lidelsen er der. Det er viktig at man også har dette med seg i et behandlingsperspektiv og ikke slipper fra seg pasienten rett etter en kirurgisk behandling, eller kort tid etter.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-05-29:
Jeg vil takke statsråden og alle som har deltatt i dette som jeg ser på som en veldig god debatt – en debatt hvor vi har tatt for oss alle de forskjellige typene spiseforstyrrelser, og hvor man har hatt oppe de forskjellige problemstillingene som disse pasientene står overfor. Vi har også vært innom veldig mye av det behandlingstilbudet som eksisterer i dag. Det som det har vært bred enighet om, er at behandlingstilbudet ikke er godt nok. Jeg setter også pris på at regjeringsmedlemmenes representanter har ønsket at det skal bli fritt sykehusvalg også for disse pasientgruppene. Det betinger at Capio-senteret og eventuelt andre opptreningssentre, som Tonsåsen og Skogli, som i dag har 30 pst. ledig kapasitet, får andre typer avtaler og blir tilgjengelige for de pasientene som ønsker tilbud der. Det er ikke lett for private å utvikle og opprettholde gode tilbud over tid med så usikre avtaler som de har i dag. Men det har vist seg at de er veldig viktige bidragsytere, og at veldig mange ønsker seg nettopp til disse private tilbudene. Jeg håper at statsråden tar med seg det når det framtidige tilbudet skal vurderes. Ellers var det interessant å høre om forebyggingstiltakene i Stavanger. Det kunne også vært interessant å høre om det var gjort noen evalueringer av om det hadde hjulpet, og om det var en lavere sykdomsforekomst der. Dette er tiltak som godt kan utvikles andre steder. Og helsesøstertjenesten er selvsagt viktig som forebygging når det gjelder barn. En annen ting som kan være forebyggende, er rett og slett at barna begynner å lære å lage mat på skolen, lærer riktig kosthold der, og at det blir en del av dette. I dag er det veldig mye fokusering på slanking. Snakk om at man veier for mye, kan faktisk slå helt motsatt ut av det man ønsker, og heller føre til et større problem ikke minst psykisk. Når vi vet hva som ligger til grunn for mange typer spiseforstyrrelser, må man kanskje være varsom med de signalene man gir. Jeg vil igjen takke alle som har deltatt i debatten, og håper at dette kan bidra til bedre forhold for alle de pasientgruppene som har vært nevnt her.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Det hadde vært ønskelig om representanten Sjøli hadde hørt etter da jeg holdt mitt innlegg, for i mitt innlegg sa jeg nettopp at dette har et langsiktig perspektiv. Vi har ikke løsningene pr. i dag. Men det er i hvert fall én ting vi vet, og det er at hvis vi ikke forsker på dette, får vi i hvert fall ikke svar. Og det er mer enn nok av forskere på verdensbasis som har gitt uttrykk for at nettopp forskning på embryonale stamceller kan – også i mitt innlegg sa jeg «kan» – være med på å finne løsningene. Vi skal ikke være konklusive, for det kan være at det tar lang tid. Det kan være at på mange av disse områdene kan det være andre ting som kan være løsningen. Men som jeg sier: Det eneste vi vet, er at hvis vi ikke forsker på det, hvis vi ikke prøver å finne ut av det, får vi i hvert fall ingen svar.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Det kunne vært fristende å replisere tilbake til spørreren om ikke også spørreren ser det etiske dilemmaet i at man heller skal destruere de overtallige befruktede eggene, slik det er i dag, enn faktisk å kunne bruke dem til forskning, dersom de som har – holdt jeg på å si – disse eggene, tillater det, for det er ikke snakk om fullt frislipp. Jeg har ikke sett noe forslag i Kristelig Folkepartis merknader i denne saken om et annet standpunkt enn at de nettopp skal destrueres. Jeg må si at det er i hvert fall én ting som jeg ikke forstår, og det er at det er mer høyverdig å destruere overtallige befruktede egg enn det er å bruke dem til forskning. Det begriper jeg ikke. Nå går representanten i akkurat den fella: Hvis dette blir tillatt, hva kan da skje i framtiden? Som jeg sier: Vi skal forholde oss til dagens lovtekst, til den begrensningen som ligger i lovteksten som vi har foran oss til vurdering og til behandling i dag. Så får vi som politikere og den komiteen som faktisk skal vurdere dette knyttet til både forskning og andre ting, ha den fokuseringen at vi ikke skal gå for langt slik at vi nettopp får et seleksjonssamfunn. Det er i hvert fall ikke undertegnede tilhenger av.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
De som virkelig har skiftet syn i saken, må jo være Sosialistisk Venstreparti. Vi husker jo alle sammen store medieoppslag knyttet til bl.a. det et tidligere medlem av sosialkomiteen, Olav Gunnar Ballo, sa om at man under ingen omstendighet ville stemme for det som bl.a. Regjeringen der foreslo. Og så kommer Regjeringen likevel med forslag som nettopp går på vevstyping og preimplantasjonsdiagnostikk. Det som står i vår merknad, og som dette dreier seg om, er at det også kan komme andre teknikker, andre muligheter. Da skal vi ikke låse døra for det; vi skal ha et åpent sinn. Grunnen til at vi skal ha et åpent sinn, er nettopp at det her er mye upløyd mark. Vi skal være åpne for at det kan komme nye teknikker, andre teknikker, og da vil i hvert fall undertegnede og Fremskrittspartiet at det skal være åpning for at man nettopp kan si at vi har et åpent sinn, og vi vil vurdere dette når det kommer, og når det legges fram.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg har full respekt for Høyres syn i saken, men det er enkelte ting som jeg ikke skjønner, og det må jeg få lov å stille representanten Sjøli spørsmål om. Meg bekjent er Høyre for selvbestemt abort inntil tolvte svangerskapsuke – jeg har lest både i denne innstillingen og sett i andre dokumenter, og jeg finner ingenting her som tilsier at man ikke er det. Allikevel sier man at når det gjelder PGD, skal man bare svært unntaksvis – det sier også alle de andre her nå – si ja til det innenfor gitte vilkår, som man selv definerer på følgende måte: «bare tillates helt unntaksvis, i tilfeller der det er fare for at barnet vil få en alvorlig, arvelig sykdom som ikke er forenlig med liv». Når vi ser på disse tingene, også når representanten snakker om det spirende liv, stiller jeg følgende spørsmål: Er det mer høyverdig å destruere et egg som er å betegne som «overtallig» enn å kunne bruke det til forskning?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg vil bare stille et enkelt spørsmål til representanten Thorkildsen. For en stund tilbake kunne vi lese i en reportasje at SV-representanten Olav Gunnar Ballo stod fram og sa at vedtaket knyttet til Mehmet-saken er det han desidert angrer mest på av det han har vært med på å vedta i denne salen. Så vidt jeg vet, stemte også representanten Thorkildsen for det samme. Deler representanten Thorkildsen Olav Gunnar Ballos syn?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Først av alt vil jeg si at jeg respekterer Kristelig Folkepartis syn. De er faktisk ganske ryddige i denne saken. Men på ett punkt er jeg litt usikker på Kristelig Folkeparts syn. Jeg finner ikke noe sted i innstillingen at Kristelig Folkeparti er imot kunstig befruktning. Når man da skal ha in vitro-fertilisering, tar man ofte ut og befrukter flere egg enn det man normalt sett har behov for for å få kvinnen befruktet. Da stiller jeg spørsmålet til Kristelig Folkeparti, som selvfølgelig er imot abort – og det respekterer jeg veldig sterkt: Hva da med de eggene som ikke blir brukt i forbindelse med kunstig befruktning? Er det etisk høyverdig at de skal kastes – altså destrueres? Eller burde man kunne brukt dem bl.a. til forskning for å kunne bekjempe sykdommer og skape mindre lidelse i framtiden? Når det gjelder de såkalte adulte stamcellene, vet vi at de har visse begrensninger. Ser ikke også representanten Hareide det?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Jeg har full forståelse for at Senterpartiet her har gått ikke bare én, men flere runder med seg selv, og det har jeg respekt for. Men jeg reagerer litt når jeg hører innlegget til representanten Skjælaaen, for det virker nærmest som om han her prøver å framstille det som at man har skjerpet så mye inn i forhold til den vurderingen som den tidligere nemnda har gjort, at det nå er spiselig. Nei, det er ikke de store innskjerpelsene, for det aller meste av det som Skjælaaen her har vist til, har faktisk vært vurdert i den nemnda som allerede nå har vært i sving. Det dreier seg om alle de tingene som står her, og jeg vil presisere hva som står i loven. Det står at sykdommens alvorlighetsgrad må vurderes konkret, og så kommer de forskjellige punktene. Vel, disse tingene har også den forrige nemnda vurdert, og det har de også gitt til kjenne. Spørsmålet mitt til representanten Skjælaaen er: Mener representanten Skjælaaen at Mehmet-saken, hvis en tar utgangspunkt i den, ikke vil bli fanget opp i det som ligger her?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Først og fremst vil jeg faktisk gi honnør til statsråden, som har lagt fram dette lovforslaget, som etter Fremskrittspartiets mening er et svært godt forslag, og som er til å møte framtiden med. Så får vi se av resultatet hva vi får til. Spørsmålet mitt til statsråden dreier seg om den merknaden som flertallet har knyttet til opprettelse av et eget stamcelleforskningssenter i tilknytning til Rikshospitalet-Radiumhospitalet i Oslo. Det er viktig at vi prøver å få fram et senter, slik at vi kan bygge opp en spesialkompetanse. Jeg tror også, for min egen del, at vi ikke nødvendigvis skal forske på det store og brede, men prøve å konsentrere oss om noe og bli særdeles gode på det. Norge har det som skal til, både midler og mulighet til å knytte til oss ekspertise fra utlandet, for en gang i framtiden å bli en bidragsyter til folkehelsen også på verdensbasis når det gjelder de store sykdommene – forhåpentligvis. Spørsmålet mitt til statsråden er for så vidt nærmere det å be om en bekreftelse på at denne saken vil komme i forbindelse med statsbudsjettet for neste år, og at man da vil bli gitt rikelig anledning til å komme med innspill også i denne saken, slik at man kan få på plass et godt og effektivt senter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-24:
Det er utrolig hvor forskjellig vi kan lese. Det er utrolig hvordan vi klarer å tillegge personer andre meninger enn dem de faktisk har. Det har representanten Kvalbein nå så til de grader klart å gjøre. Jeg hadde håpt at representanten Kvalbein hadde hatt den samme forståelsen for det som står i lovteksten, som faktisk nærmest hele komiteen har gitt uttrykk for her i dag. Hvis representanten Kvalbein hadde fulgt debatten, så ville hun ha fått med seg at det er mange som har uttrykt både tro og tvil i denne saken. Vi har kommet fram til et forslag som et flertall står bak. Det kan ikke være teksten i det forslaget representanten Kvalbein har lest, ut fra den oppsummeringen som jeg hørte hun kom med i sitt innlegg. Men nok om det. Jeg har deltatt i flere debatter i denne salen knyttet til bioteknologi. Og jeg er i hvert fall glad for den debatten som vi nå har bak oss. Jeg synes vi har hatt en god debatt, en ryddig debatt og en debatt som viser at vi kan være uenige, men likevel uenige på et relativt saklig grunnlag, og at det er tro og tvil i saken. Det har kommet godt til uttrykk, synes jeg. Jeg har ikke hørt noen som – jeg holdt på å si – har snakket nedverdigende om hverandres menneskesyn i dag. Det er jeg veldig glad for. Jeg tror også komiteen har lagt merke til at jeg i en rekke forskjellige sammenhenger har sagt at når vi får dette opp til debatt, håpet jeg at vi skulle få en sånn type debatt som det vi har hatt i dag. Jeg vil rett og slett bare takke komiteen for en svært god og svært givende debatt, som viser mangfoldet, som viser at vi har respekt for hverandre. Da er det også lettere å drive politikk – og lettere å vise respekt – uten å bruke for store ord og feil type ord.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Representanten Nesvik nevnte i sitt innlegg sykdommer som han mener kan behandles ved hjelp av stamcelleforskning. Det er også interessant at han kom inn på den komitereisen som komiteen hadde til Boston. Der møtte vi verdens fremste forskere på stamceller. De var nok langt mer nøkterne enn Nesvik nå var i sin beskrivelse, og de presiserte at det ennå ikke var utført forsøk med bruk av stamceller på mennesker, og at ingen egentlig vet hvilke resultater denne forskningen kan frambringe. De sa at det eneste vi vet, er at vi ingenting vet. Da lurer jeg på hva slags kunnskap og hvilke konkrete resultater fra stamcelleforskning Fremskrittspartiet kan vise til som disse forskerne ikke kan vise til?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
I Dagens Næringsliv 15. februar i 2006 uttalte Jan Bøhler: «Å oppheve lovforbudet» – mot forskning på befruktede egg – «vil være avgjørende for at det skal vokse frem en norsk biotek- og medisinsk industri.» I Dagsavisen 31. juli 2005 uttalte han om etiske grenser for bioteknologien: «Den etiske grensen bør være at vi ikke må tukle med arveanlegg eller kloning av menneskebarn. Her er det ikke rom for unntak eller utglidninger.» Dette var han også inne på i sitt innlegg. Representanten Bøhler legger altså avgjørende vekt på hensynet til kapital og industri i disse spørsmålene, og mener at de etiske grensene går ved kloning. Kan representanten Bøhler se at hensynet til å beskytte menneskeverdet er relevant i denne sammenhengen?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Jeg tror det er veldig viktig at vi har respekt for hverandres standpunkter og synspunkter her, og det er uenighet, spesielt når det gjelder det spirende liv, embryo. Det som er vårt utgangspunkt, er å verne om det spirende livet. Det er ikke slik at vi er imot forskning som kan helbrede sykdom, men jeg synes i høyeste grad at på dette området er det budskapet veldig oversolgt. Det synes jeg vi fikk klare signaler om da vi var på besøk i Boston, i det forskningsmiljøet i verden som kan mest om dette. Der sa de: Det er ikke sikkert vi finner fram til dette noen gang. Én ting er i hvert fall sikkert, at vi ennå ikke vet noen ting om det.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Hovedargumentet mot forskning på embryo er at dette gjør spirende liv til et instrument for medisinsk forskning, noe som vi mener – og det forlanger jeg å få respekt for – krenker menneskeverdet. Vi frykter en utvikling der embryo blir etterspurt som en vare som kan brukes i forskningsøyemed. Destruksjon av embryo er, som jeg var inne på i mitt innlegg, i seg selv problematisk. Høyre mener, i likhet med Bioteknologinemnda, at vi av den grunn bør begrense antallet overtallige egg, slik at det ikke blir etterspørsel. En urett kan ikke rettferdiggjøres ved en annen urett. Vi kan ikke legitimere forskning på embryo ved at de ellers blir destruert. Du var inne på dette med abort. Det er et dilemma. Jeg er imot abort. Det er jeg sikker på at de aller fleste er. Men vi må også forholde oss til virkeligheten, og det er det dilemmaet som vi lever med alle sammen. Det har jeg akseptert.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Ja, jeg tror vi alle sammen er enige om at det er ingen enkle svar, og at det er mye inkonsekvens og mange dilemmaer når det gjelder disse spørsmålene. Som jeg var inne på når det gjaldt abort, tror jeg alle har problemer med det, men vi har akseptert at når først noen skal ta den avgjørelsen i en vanskelig situasjon, må det være kvinnen – innen et bestemt antall uker. Når det gjelder det representanten var inne på, som går på preimplantasjonsteknikk, har vi sagt at vi kan tillate det når vi vet at det er arvelige sykdommer som ikke er forenlig med liv, og vi vet at barnet dør i mors liv, rett etter fødselen eller i tidlig spedbarnsalder. Av hensyn til både barnet og familien synes vi da det er akseptabelt å gjøre det. Men igjen: Det er dilemmaer hele veien.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
Det er interessant å registrere den uenighet som er mellom Senterpartiet og Fremskrittspartiet i en sak som de faktisk skal vedta senere i dag. Representanten Skjælaaen uttalte ifølge Aftenposten den 21. mars i fjor: «Jeg vil si nei til hjelpesøsken. Det strider mot prinsippet om ethvert barns verdi.» Det er vanskelig for meg å se hva som kan begrunne at Senterpartiets representant nå har inntatt det motsatte standpunkt av det han hadde for bare et år siden, og mitt spørsmål er: Hva er begrunnelsen for at representanten Skjælaaen og Senterpartiet nå går inn for å tillate det han selv kaller hjelpesøsken, som han for ett år siden ville si nei til fordi det stred mot prinsippet om ethvert barns verdi?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-24:
På pressekonferansen der statsråden presenterte sitt nye forslag til bioteknologilov, la hun fram en liste over sykdommer hun mener kan kureres ved hjelp av stamcelleforskning. Dette gjaldt bl.a. kreft, Parkinson, hjerteinfarkt, Alzheimer, diabetes osv., som hun også har gjentatt her i dag. Da helse- og omsorgskomiteen var på studiereise i Boston, som flere har vært inne på, fikk vi, som sagt, anledning til å diskutere stamcelleforskning med noen av de fremste stamcelleforskerne i verden. De var langt mer nøkterne enn statsråden, og de presiserte at det ennå ikke var utført forsøk med bruk av stamceller på mennesker, og at ingen egentlig vet hvilke resultater denne forskningen kan frambringe – om noen. Har statsråden annen kunnskap om hvilke konkrete resultater stamcelleforskningen kan gi, enn forskerne i dette miljøet har, eller er det slik at hun rett og slett overselger dette budskapet?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Kristelig Folkeparti støtter bioteknologiforskningen. Den gir oss viktig kunnskap, men den må være etisk forankret. Gjennom forskning på befruktede egg kan vi få kunnskap om alvorlige sykdommer og bedre metoder for genetisk undersøkelse. Men i neste omgang kan det føre til økt seleksjon. Gjennom ny kunnskap som vi får som følge av forskning på befruktede egg, kan altså flere befruktede egg med sykdom bli sortert bort. Bioteknologi kan dermed være med på å skape et samfunn uten rom for mennesker med alvorlige sykdommer. Ser ikke Fremskrittspartiet den etiske utfordringen i at forskning på befruktede egg kan føre til at flere barn sorteres bort?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg oppfatter at Fremskrittspartiet har fått en mer nyansert tone i denne debatten enn hva som var tilfellet under den såkalte Mehmet-saken, og at den var mer opphetet. Jeg oppfatter det også slik, ut fra det innlegget som representanten Nesvik nettopp har holdt, at Fremskrittspartiet er innstilt på å ha en mer forsiktig tilnærming, egentlig, til disse spørsmålene og en større forståelse for de etiske avveiningene som må gjøres. Samtidig står det på side 12 i innstillingen til denne saken: «Disse medlemmer er fortsatt av den oppfatning at dersom man kan redde liv og utvikle enda bedre metoder for fremtiden, bør vi ikke kjempe imot de muligheter som utviklingen på dette området har gitt og vil gi oss.» Det oppfatter jeg står litt i motstrid til det inntrykket som representanten Nesvik har gitt, for her legger man opp til en sterkere konfrontasjonslinje, og på en måte skygger man over en del av de etiske dilemmaene som faktisk ligger her, og hvor liv noen ganger står mot liv.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg har lyst til å starte med å si at det er en del av betraktningene til representanten Sonja Irene Sjøli som jeg absolutt har stor sympati for. Jeg syns det i denne debatten er viktig å ha en nyansert tilnærming fordi det er veldig problematiske spørsmål å ta stilling til, også fordi det er etiske avveininger hvor det ikke er gitt hvor man skal lande, og hvor det ene standpunktet kan oppleves som en krenkelse av mennesker, mens det andre også kan oppleves som en krenkelse av mennesker – og så står det i motstrid til hverandre. Men representanten Sjøli spør: Hvem skal ha rett til liv? Da kan man få inntrykk av at det man ender opp med som svar, er at alle skal ha rett til liv, uansett. Men også Høyre, som representanten Nesvik var inne på, går inn for selvbestemt abort, preimplantasjonsdiagnostikk, fosterdiagnostikk og også for at man skal befrukte flere egg enn det man trenger, gjennom IVF-behandling. Derfor er ikke dette et enkelt spørsmål. Det finnes ikke enkle svar, og det regner jeg med representanten Sjøli er enig i.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg tror at representanten Jan Sahl kanskje ikke har fulgt helt med på hva slags utvikling som har vært i SV når det gjelder spørsmålet om forskning på overtallig befruktede egg og bruk av preimplantasjonsdiagnostikk. Det står faktisk allerede i vårt arbeidsprogram fra før vi kom i regjering og fikk Soria Moria-plattformen at vi ønsket å tillate dette. Jeg var inne på det også, at vi har brukt tid på å komme fram til de standpunktene vi har landet på. Det er jeg rett og slett stolt av, for jeg tror at for de fleste av oss er det ikke helt innlysende hva man skal mene. Med mindre man har et klart religiøst standpunkt til dette, er det mye tvil og mye usikkerhet om hva som er riktig, fordi det er ulike hensyn som må veies opp mot hverandre. Vi har brukt tid på å komme fram til dette. Det er jeg glad for. Det betyr at vi har gått gjennom en prosess, og flertallet i SV har altså ment dette lenge.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg er personlig veldig sterkt i tvil i dette spørsmålet. Jeg syns det er veldig vanskelig å ha et helt klart standpunkt til det. Det er litt slik at jo mer man lærer om dette temaet, jo mer forstår man at man ikke kan. Det har jeg virkelig følt når det gjelder denne saken. Men det som jeg er veldig glad for, er at vi har fått en klargjøring av inngangskriteriene for nemndas behandling av saken – i tråd med det som Bioteknologinemnda har anbefalt overfor oss. Det er spesielt viktig når det gjelder spørsmålet om alternative behandlingsmuligheter, og at vi nå, når vi skal vurdere hva som er alvorlig nok arvelig sykdom til å ta i bruk både PGD og PGD/HLA, altså preimplentasjonsdiagnostikk og vevstyping, også skal vurdere hvilke lindrende og livsforlengende behandlingsmuligheter som fins. Men i SV er det ulike synspunkter i denne saken, og det syns jeg egentlig er greit. Jeg har respekt for folk som har et annet syn enn det jeg sjøl har.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-24:
Jeg må si jeg reagerer på deler av innlegget fra representanten Hareide når han sier at her har SV og Senterpartiet valgt bort de funksjonshemmede til fordel for den kommersielle industrien. Vi kunne startet på en sånn galei ved å si at Kristelig Folkeparti velger bort de funksjonshemmede til fordel for religionen f.eks., ved at man ikke ønsket i det hele tatt å forske fram eventuelle nye behandlingsmetoder som kan hjelpe veldig mange mennesker – kanskje. Vi må dempe forventningene. Men dette er også et ønske som vi hører fra mange som har funksjonshemninger. Så her tror jeg at det kan være all right å ha en litt mer nyansert tone. Vi møter f.eks. også foreldre som selv har fått sterkt funksjonshemmede barn, og som er forferdelig glad i de barna, men som allikevel ønsker seg preimplantasjonsdiagnostikk for å slippe enda flere senaborter, enda mer lidelse, for å slippe å se at barnet kanskje dør med en gang det kommer ut. Så jeg vil bare appellere til å ha en litt forsiktigere tone i den diskusjonen.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Ja, det er nettopp menneskeverdet som ligger i det at man ikke på noen måte skal tukle med arveanlegg eller mennesket naturlig slik det skapes gjennom befruktningen osv. Det er jo det prinsippet som er hovedprinsippet, trodde jeg, for alle partier i forhold til å ivareta menneskeverdet og mennesket i sin naturlige form. Så lenge det ligger til grunn, som jeg har sagt, kan ikke jeg se at det ikke skal være riktig å hjelpe mennesker fra å leve opp med svært alvorlige sykdommer, som vi gjør i dette tilfellet med preimplantasjonsdiagnostikk/HLA. Når det gjelder biotekforskning og industri knyttet til det, skjønte jeg ikke helt problemstillingen. Et av de store forskningsfeltene verden rundt, som man jobber med innenfor biotekindustrien, gjelder stamcelleforskning, både på adulte stamceller og stamceller fra overtallige befruktede egg. Den muligheten bør også norsk biotekindustri ha.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Når det gjelder hovedspørsmålet, som jeg snakket om, og som lovproposisjonen handler om, om forskning på stamceller fra befruktede egg, velger man ikke bort noe som helst. Det man velger, er å ikke kaste disse eggene. Når det gjelder det valget man gjør når et par har fått tillatelse til preimplantasjon på grunn av fare for svært alvorlig sykdom som kan få dødelig utfall og føre til svære lidelser, og man velger et friskt egg blant de eggene som er i naturlig form, er det heller ingen annen utvelgelse enn et egg som stammer fra paret med alle dets naturlige anlegg. Det er ingen form for sortering som ligger i det, utover at man får muligheten til å få et friskt barn. Med rammen for det, som er trukket opp i innstillingen og i proposisjonen, om at alle muligheter for lindrende behandling som et alternativ skal være undersøkt, at det skal være svært alvorlig sykdom det er snakk om, og at det skal være mulig å skape en kurativ, altså helbredende, behandling gjennom å få stamceller fra et vevstypelikt søsken – med de svært strenge rammene – kan jeg ikke se at argumentasjonen om å velge bort noe er gjeldende.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Representanten Jan Bøhler har jo eit rykte som industrien sin mann. Det blir jo ikkje svekt av det innlegget som representanten heldt her, der det nettopp handla om industrien, det å få fram ein eigen genindustri, bioteknoindustri og medisinsk industri i Noreg. Representanten skildrar nettopp den sorteringa me vil sjå føre oss her, det at ein vel bort noko som er annleis. Eg har lyst til å peike på det generalsekretær Liv Kjersti Sjeggestad i Menneskeverd peiker på: Ho meiner at trenden i lovforslaget er at ein leiter etter og vil ta bort dei som er annleis. Ser ikkje representanten Bøhler at ved at ein gjer bevisste val, vel bort det som er annleis, føregår det ei sortering av menneskeverdet?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Det er ikkje tvil om at bioteknologien gir moglegheiter. Eg meiner at me heller burde ha fokusert på dei moglegheitene som bioteknologien gir, gjennom stamcelleforsking på levande individ. Det er ikkje etisk problematisk på nokon som helst måte. Eg trur faktisk alle i denne salen kan seie at det er der me faktisk kan få framstega utan at det er etisk betenkjeleg. Samstundes meiner eg at ord som «sorteringssamfunn» er rett i denne samanhengen, fordi det lovframlegget som ligg her i dag, gjer det mogleg for oss å ta bevisste val og velje bort det som er annleis, det som me meiner ikkje er friskt nok. Statsråden som sit her, har òg peikt på at dette gir moglegheit til å få bort sjukdommar som er veldig alvorlege. Då tek vi òg bort noko som er annleis, og det synest eg er svært urovekkjande.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Eg vil takke både representanten frå Framstegspartiet og representanten frå Arbeidarpartiet for respekten for ulikt syn i denne saka. I samband med spørsmålet om kunstig befruktning er det i dag overtalige egg som blir brukte. Men me veit jo ikkje kva framtida vil bringe. Me veit at det kan bli mogleg nettopp å unngå å få overtalige egg. Dersom ein går inn på den loven som gjeld i dag, skapar ein faktisk ein marknad, eit behov for å ha ei viss mengd egg som er overtalige. Derfor vil det på ein måte bli galt å gå inn på det, på ein måte å skaffe seg eit behov for at vi treng overtalige egg. Me meiner det ikkje blir riktig. Derfor er det veldig viktig at me er tydelege på at me ikkje ønskjer å forske på dei overtalige kunstig befrukta egga.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Det er blitt sagt frå ein regjeringspartikollega av Inga Marte Thorkildsen at dette er kanskje ei av de viktigaste sakene som blir vedtekne i denne stortingsperioden. Det var Jan Bøhler som nettopp påpeikte det perspektivet. Det som eg synest har vore viktig i forhold til både Senterpartiet og SV, er at me har stått saman i denne saka tidlegare. Dei funksjonshemma sine organisasjonar har faktisk støtta oss i vårt syn. Dei har sagt at me må vere forsiktige med å skape ei utvikling der me faktisk seier at det er nokre som er annleis, og som skal føle seg mindre velkomne i samfunnet. Det er det perspektivet eg prøvde å trekkje opp i mitt innlegg, og det synest eg er eit veldig viktig perspektiv: at me skaper eit samfunn der alle er velkomne, der alle er like mye verde. Det er den dimensjonen som gjer at eg går imot det lovframlegget som blir presentert frå Regjeringa.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Eg har stor respekt for det arbeidet som representanten Skjælaaen har gjort for menneskeverdet, både som politikar og i sitt sivile liv, og eg håper at han har rett når han seier at noko av det som Kristeleg Folkeparti tek fram i dag, faktisk ikkje blir framtida. Det er jo vårt inderlege ønske òg, men me synest det er ei så alvorleg sak at me må peike på dei moglegheitene. Når me ser på utviklinga internasjonalt, der ein har gått lenger enn Noreg, er det dessverre ingen grunn til ikkje å vere uroleg for denne saka. Det eg har lyst til å spørje representanten Skjælaaen om, er om dette er ei innstramming i forhold til dagens praksis eller ikkje. SV og Senterpartiet kallar det ei innstramming, mens helseminister Sylvia Brustad avviser dette, bl.a. i Vårt Land 27. januar i år. Då er mitt spørsmål: Er det statsråd Sylvia Brustad, som leier Helsedepartementet, som har størst innverknad på dette, eller er det representanten Skjælaaen?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Eg har lyst til å minne statsråden om kva bl.a. dei funksjonshemma sine organisasjonar har sagt i denne saka. Dei har nettopp peikt på at det forslaget som Regjeringa kjem med, ikkje er eit heldig forslag. Eg har lyst til å sjå på kva ein har opplevd i andre land – statsråden må her vere veldig bevisst – der vi har sett ein skråplanseffekt. Dr. David King seier bl.a.: «Vi gjekk frå å unngå barn som vil døy til å unngå barn som kan bli sjuke når dei blir middelaldrande. No skal vi finne dei som vil leve like lenge som oss andre, men som kosmetisk ikkje er perfekte.» Denne skråplanseffekten har ein sett i andre land som har gått over den etiske grensa som vi går over i dag. Dei har fått ein skråplanseffekt i etterkant av vedtaket. Kan statsråden love at vi ikkje får den same skråplanseffekten i Noreg?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Eg er einig med ordføraren for saka i at me har hatt ein god og ryddig debatt. Men eg synest det er viktig å framheve det som kom fram nettopp i representanten Aud Kvalbein sitt innlegg, som viser eit framtidsperspektiv i denne saka. Kvar me er i dag, veit me ikkje, men det me veit i dag, er at me går over ei etisk grense. For fleirtalet i denne salen seier at ein ønskjer å forske på befrukta egg. Dermed opnar me opp for moglegheiter som me ikkje anar konsekvensane av. Så seier statsråden at det er nokre tydelege grenser. Men me veit ut frå erfaringane frå andre land at dei òg sette tydelege grenser, og likevel har dei fått ei utvikling som det ikkje er kontroll på i dag. Eg er einig i at me har hatt ein god debatt, men det har òg vore ein debatt med tydeleg ueinigheit og der me har teke tydelege vegval framover med omsyn til kva samfunn me ønskjer. Eg er glad for at både Kristeleg Folkeparti, Høgre og Venstre er med på å peike på at me vil ha eit samfunn der me nettopp ønskjer at det å vere annleis skal me ha full respekt for, og at det skal det vere moglegheit for. Det synest me det har vore viktig å få fram i denne debatten, ein debatt eg elles synest har vore god.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Jeg synes jo at representanten Sjøli tillegger denne saken et helt annet innhold enn vi andre gjør, når hun snakker om å gjøre «et menneske til middel for andre mennesker». Jeg oppfatter Høyre som et parti som vanligvis er veldig opptatt av forskning og utvikling. Det gjelder tydeligvis ikke på områder som vil føre medisinen framover. I merknaden til Høyre og Kristelig Folkeparti sier de at «de legger til grunn at all lovgivning må baseres på respekten for menneskelivets ukrenkelige egenverdi, menneskerettighetene og vern av den enkeltes integritet». Ja, det er vi alle enig i. Men betyr ikke det at også Høyre har ansvar for å utvikle framtidige behandlingsmetoder nettopp for å ivareta menneskeverdet og vern av den enkelte som blir rammet av alvorlige sykdommer?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Det er med betydelig undring jeg lytter til SVs hovedtalskvinne i denne saken. På SVs hjemmeside kan vi fortsatt finne dokumenter som peker på SVs store seier i 2003. Her står det om forliket med Bondevik II-regjeringen for å unngå forskning på befruktede egg, og det er betegnet som en av SVs største seire. Siden den gang har SV kommet i regjering, og de har foretatt en total snuoperasjon. Mitt første spørsmål er: Hva er grunnen til at man har snudd helt rundt denne gangen? Videre: I Vårt Land 11. mai kan vi lese at britene bruker bioteknologien til å luke ut skjeling. Da vil jeg gjerne spørre representanten Thorkildsen: Har hun en snev av uro for at vi skal få den samme utviklingen i Norge som den sosialdemokratiske regjeringen i Storbritannia har åpnet for?
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
La meg først si at bioteknologi reiser vanskelige spørsmål. Derfor respekterer jeg representanten Hareides konklusjoner i denne saken, selv om vi konkluderer forskjellig. Samtidig synes jeg det er synd at frontene i denne saken blir så sterke at en bruker ord som «sorteringssamfunn» og «donorsøsken» for å få fram de retoriske poengene, for da mister debatten en viktig dimensjon. Det finnes mange mennesker som inderlig ønsker seg barn, men som velger å la være fordi barnet vil ha stor risiko for å arve foreldrenes egen alvorlige og dødelige sykdom. For noen foreldre kan derfor PGD være en mulighet til å få barn – ikke en mulighet til å sortere barn bort. Ser representanten Hareide at denne saken også har et slikt perspektiv?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Dette spørsmålet er blitt stilt både til helseministeren og til flere av oss før. Jeg ønsker ikke å svare på det, for det har jeg ikke grunnlag for. Det er ikke rett som representanten Nesvik sier, at disse kriteriene som nå ligger her, har vært gjenstand for den vurderingen som denne loven legger opp til. Og det er jo interessant at alle de tre regjeringspartiene i merknadene nettopp understreker at dette forslaget i konkrete tilfeller kan «innebære en innstramming av nemndas vurderingstema fordi» – og så lister man opp de nye vilkårene som skal ligge til grunn ved behandling av en søknad.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Den uttalelsen kom etter at Regjeringens høringsutkast var sendt ut. Så er altså en del av kriteriene for innvilgelse av PGD og PGD/HLA endret og innstrammet. Men jeg håper at representanten Sjøli også hørte mitt innlegg nettopp, og jeg håper hun ser at dette er en vanskelig sak, ikke bare for Senterpartiet, men også for meg som enkeltrepresentant.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-05-24:
Helseminister Sylvia Brustad kan sikkert svare for seg senere i innlegget i dag. Jeg vil gjerne be representanten Hareide holde seg til det som står i innstillingen, at han leser den – også det jeg siterte i en tidligere replikk, der vi «framhever at når det gjelder PGD og PGD/HLA, skal den nye nemnda på bakgrunn av nye regler behandle hver enkelt søknad. Forslaget kan i konkrete tilfeller innebære en innstramming av nemndas vurderingstema fordi: forslaget innebærer en lovfesting av at nemnda konkret i det enkelte tilfellet må vektlegge lindrende, forebyggende eller livsforlengende behandlingsalternativer i konkrete saker». Det står videre at «den medisinske/teknologiske utvikling kan medføre at sykdommer som i dag anses som alvorlige, kan gis bedre livsforlengende og lindrende behandling slik at de ikke lenger er «alvorlige nok» til å oppfylle vilkårene for PGD og PGD/HLA». Jeg håper dette er et tilstrekkelig svar til representanten Hareide.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-05-24:
Den siste replikkrunden viser jo at denne saka ikkje er enkel. Eg skal innrømme at også i Venstre har det vore stor debatt om denne saka. Vi har hatt mange rundar, og eg kan jo som Skjælaaen seie at også i vårt program står det at vi går imot forsking på overtalige befrukta egg. Men dei rundane vi har hatt, og dei prosessane vi har hatt, i eige parti, har ført til at vi har bevega oss. Vi går no inn for forsking på overtalige befrukta egg. Ein kan sikkert argumentere veldig mykje og lenge. Eg skal ikkje her trekkje det så veldig langt. Men eit av momenta er at endringa vår av standpunkt handlar om å opne for ein del av dei moglegheitene som medisinsk forsking og utvikling gir. Men vi er framleis opptekne av at vi skal ha ei streng bioteknologilov. Når vi brukar desse orda, «streng», «alvorleg», tenkjer kanskje nokon på filologi. Men vi må jo på ein måte vere einige om kor vi skal leggje lista. Eg oppfattar jo det som vi går inn for saman med fleirtalet, slik at vi kan seie at det blir ei streng bioteknologilov som no skal praktiserast. Men ein av premissane i lova er jo dette med alvorleg sjukdom. Det er ein viktig premiss. I ein merknad ber vi Regjeringa om å utforme ei lovfortolkande rettleiing av omgrepet «alvorleg sjukdom». Vi trur at det er viktig å få meir klarleik i kva som ligg i det, og at det blir gitt ei streng fortolking, der utgangspunktet er tilstandar som er uforeinlege med liv, eller der utfallet ville bli eit liv med konstante smerter, eller død rett etter fødsel eller i barneåra. Elles synest eg ikkje debatten her i dag er så polarisert som ein kunne ha frykta. Det er veldig mange balanserte syn. Det er mykje tru og mykje tvil hos fleire, også hos dei partia som vil stemme for lovendringa, men eg synest iallfall at det har vore relativt balansert. Men det er jo nokon som tek litt av. Det var ein representant som snakka om oversal. Eg er einig i at vi må ikkje overselje forventninga til denne bioteknologiforskinga. Ut frå det vi har hørt i høringa vår, og ut frå det vi erfarte då vi var på komitetur til USA, veit vi jo at det er veldig langt fram. Så vi må ikkje overselje eller nær sagt bløffe med at her er det berre å knipse med fingrane, så har vi ei løysing. Sånn er det ikkje. Som saksordføraren også var inne på – han hadde forresten ei veldig god orientering i starten om både arbeidet og saka – er denne saka ikkje enkel. Det har jo også ført til at regjeringspartia, Framstegspartiet og Venstre har ein fellesmerknad der vi seier noko om det etiske momentet. Altså: Vi må ta balansen mellom omsynet til etikk og menneskeverd og ønsket om å skape ei betre framtid for levande menneske med helseproblem svært alvorleg. Det står i innstillinga, og det står vi naturlegvis veldig sterkt bak. Dei orda trur eg er viktige. Heilt til slutt skal eg oppsummere Venstre sitt standpunkt i denne saka. Vi støttar altså forsking på overtalige befrukta egg på bestemte vilkår. Vi støttar også avgrensa bruk av genetisk undersøking av befrukta egg før innsetjing i livmor og støttar PGD, men vi støttar ikkje PGD i kombinasjon med vevstypetesting, PGD/HLA.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Jeg er helt enig med flertallet i at det er viktig å få på plass et stamcellesenter. Jeg er også enig i at det er veldig mye god kompetanse ved Rikshospitalet-Radiumhospitalet, og at det nok vil være naturlig å starte der. Jeg er også enig i at det i startfasen ikke vil være riktig å spre dette utover i landet. Selvfølgelig skal en samarbeide med miljøer rundt om i landet hvor også andre forsker på dette på en utmerket måte, men vi kan ikke spre det for mye for tidlig. Jeg er veldig åpen for innspill i denne prosessen. Jeg tar med meg de signalene som allerede er gitt gjennom denne innstillinga og den debatten som nå har vært, og så vil jeg komme tilbake til Stortinget så fort det lar seg gjøre på en egnet måte. Mer enn det vet komitelederen at jeg ikke kan si om det akkurat nå.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Jeg har forsøkt å legge stor vekt på ikke å overselge budskapet. Det pågår flere interessante forsøk når det gjelder stamcelleforskning rundt omkring i verden. Jeg har i de fleste sammenhenger understreket, også her, at ingen av oss vet nøyaktig når det vil komme et gjennombrudd som gjør at vi kan hjelpe mennesker med kreft, hjerteinfarkt eller andre alvorlige sjukdommer. Spørsmålet vi da må stille oss, er: Skal vi bruke den muligheten som faktisk ligger i å prøve ut om det vil hjelpe mennesker med så alvorlige lidelser? Det er der regjeringspartiene og Høyre skiller lag, fordi vi mener at vi nå har muligheten til å forske på dette, og vi har sett i veldig mange andre sammenhenger at når vi forsker mer på ting, får mer kunnskap og mer kompetanse, så vil det på et eller annet tidspunkt komme et gjennombrudd. Jeg mener det er viktig å gi mennesker med så alvorlige lidelser håp og tro på at det er mulig å få hjelp. Derfor mener jeg også at med de gjerder, de forsvarlige rammer vi har lagt inn her, er det helt riktig at vi endelig åpner for denne forskninga i Norge.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Her forsøker representanten Woie Duesund å skape et bilde av Arbeiderpartiet som er fullstendig feilaktig. Det føler jeg behov for å si. Vi har som vår uttrykte politikk, både i ord og i gjerning, en politikk som går ut på at alle mennesker er like mye verd. Det er faktisk slik at når Woie Duesund og andre representanter her i dag sier at vi står for et sorteringssamfunn, er det feil. Jeg har lyst til å gi noen få eksempler på hvilke sjukdommer vi her snakker om når det gjelder PGD. Det er f.eks. noe som heter tuberøs sklerose, som er en alvorlig nevrologisk funksjonshemning, med psykisk utviklingshemning, epilepsi som ofte ikke er behandlingsbar, autistiske trekk, komplikasjoner med start i fosterlivet med svulst i hjerte, senere svulstvekst i en rekke organer, inkludert nyrer, med uberegnelig forløp. Jeg går ut fra at representanten er enig med meg i at dette er en meget alvorlig sjukdom. Jeg har møtt foreldre som har unger med liknende alvorlige sjukdommer. Jeg tror vi skal være varsomme med å være overdommere over at de kan tenke at kanskje hadde det vært bedre, hvis de skulle ha flere barn, at det kommende barnet hadde sluppet å bli utsatt for det noen av deres barn blir utsatt for pr. i dag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-24:
Det jeg kan si, er at det vi mener om denne saken, har vi lagt fram for Stortinget. Representanten Hareide vet også at vi har satt veldig klare grenser, at det er veldig klare rammer, at vi skal lage ny nemnd med veldig bred representasjon, også fra dem dette gjelder. Det er ingenting i Regjeringens politikk som gjør at det ligger an til at vi skal ut på noen – for å bruke samme uttrykk som representanten Hareide – skråplanseffekt. Så er ikke dette et spørsmål om å unngå barn, eller å unngå barn med den eller den typen lidelse. Slik jeg ser det, er det å snu hele saken helt på hodet, fordi dette dreier seg om å bruke teknologien innenfor svært strenge rammer, til å kunne hjelpe barn, hjelpe foreldre til å slippe å oppleve så mye lidelse og dessverre altfor tidlig død, som er tilfellet for en del barn i vårt land.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-05-24:
Helseministeren forklarte 3. april i fjor, da hun la fram bioteknologiloven, at hensikten med bioteknologiloven var å hindre at folk som er bærere av alvorlig, arvelig sykdom overfører den til sine barn. Sjelden er vel sorteringssamfunnets ideologi klarere uttrykt i Norge enn gjennom en slik tenkning. Siden den gangen har Arbeiderpartiet lansert sitt nye slagord: Alle skal med. Det synes jeg er veldig bra. Men gjelder dette slagordet også for partiets politikk innen bioteknologi? Ifølge den politikken Arbeiderpartiet i dag støtter, sier man jo helt klart at man må være helt frisk nok for å være med i Arbeiderpartiets framtidssamfunn. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Er det slik at alle skal være med, bare vi er friske nok?