Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-03-26:
Alle ønsker god vei, ikke alle ønsker å betale én gang til for det de alt har betalt for. Nok en bompengeproposisjon behandles i dag, nok en bompengeproposisjon fra en regjering som setter norgesrekord i bompengebruk – mange og store bompengeprosjekter, stadig økende bompengeandel og forhåndsinnkreving av bompenger. Hva sa flertallet – alle Stortingets partier med unntak av Fremskrittspartiet – da Nasjonal transportplan 2006–2015 ble behandlet i 2004? De sa: «Flertallet ser det pedagogiske poenget i at innkrevingen starter på den nye vegen når den står ferdig og er enig i at etterskuddsinnskreving skal være hovedregelen.» Det får så være med pedagogikken. Verre er det at prinsippet er forlatt. Nå er forhåndsinnkreving blitt hovedregelen. Når man, som Regjeringen og samferdselsministeren gjør, gir klare meldinger om at uten bompenger, ingen vei, nytter det lite å dekke seg bak svaret om at Regjeringen bare følger opp lokale initiativ. Kommuner og fylkeskommuner blir presset av Regjeringen til å velge bompengefinansierte løsninger. Også bruken av bompenger blir stadig mer kreativ og mangeartet. I dette prosjektet inngår flere slike forhold: utbedring av fv. 315 på strekningen Lundgård–Brubakken i Lillehammer kommune. I tillegg inngår bygging av et nytt fylkesvegsamband fra E6 til fv. 312. Og på toppen av det hele: Bompenger skal også finansiere bygging av nye bomstasjoner på rv. 255 og fv. 315, med 14 mill. kr. Stortingets flertall har også i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan 2006–2015 sagt noe om nytten når det betales bompenger: «Flertallet er positive til Regjeringens forslag om å innskjerpe retningslinjene for nytteprinsippet.»I innstillingen i denne saken heter det på side 2:«Bygginga av eit nytt fylkesvegsamband mellom E6 og fv 312 ved Storhove er føresett delfinansiert med bompengar frå bomstasjonane på rv 255 og fv 315. Eit slikt opplegg er i utgangspunktet i strid med prinsippet i bompengesaker om at dei som har nytte av eit tiltak også skal bidra til finansieringa.» Så har man både i Vegdirektoratet og i departementet fortolket seg ut av dette prinsippet og går altså inn for å bryte det. Til og med bomstasjonene må bilistene betale selv, i alle fall 72 pst. Det er bilistenes andel av den samlede investering. Eller er det det? Svaret er dessverre nei. Svaret er at bilistene skal bidra med 181 mill. kr. til hele prosjektet, og for det må de i tillegg betale 60 mill. kr i innkrevingskostnader fordelt over 15 år. De må betale 136 mill. kr i rentekostnader – raskt regnet 196 mill. kr til, altså utover selve nettobidraget som ligger i finansieringsplanen. Da blir 181 mill. kr til 377 mill. kr – ja, nærmere 390 mill. kr når vi tar med at bilistene også pålegges å dekke utgiftene til bompengestasjoner. Dette er uakseptabelt. Det er etter Fremskrittspartiets mening uakseptabelt at bilistene skal betale regningen for bygging av nye riks- og fylkesveier, det er uakseptabelt at bilistene skal betale for noe de ikke får direkte nytte av, og det er både uakseptabelt og uanstendig at de også skal betale en ekstraregning på 114 pst. Så dårlig står det ikke til i den statlige økonomien. I statsbudsjettet for 2007 regnes det med et oljefond ved utgangen av året på 2 288 milliarder kr. Men når samferdselsministeren legger til grunn at «Alle investeringar i riksvegnettet er eit statleg ansvar, men finanspoliltiske omsyn set avgrensingar for finansiering over statsbudsjettet» – da får bilistene regninger som dette. Fremskrittspartiet har et alternativt forslag, og det er herved tatt opp.