trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2011-12-14:
Innovasjon Norge og SIVA har viktige roller som tilretteleggere for næringsutvikling. Nærings- og handelsdepartementet har gjennomført evalueringer av Innovasjon Norge og SIVA for å få svar på om de målene som er satt for Innovasjon Norge og SIVA, oppnås på en god og effektiv måte. Begge evalueringene ble ferdigstilt i løpet av andre halvår 2010 og deretter sendt ut på brede, åpne høringsrunder. Det er grunn til å minne om at Innovasjon Norges formål er å fremme bedrifts- og samfunnsøkonomisk lønnsom næringsutvikling i hele landet og utløse ulike distrikters og regioners næringsmessige muligheter gjennom å bidra til innovasjon, internasjonalisering og profilering. Fra Senterpartiets side er det viktig å understreke viktigheten av at alle delene i målformuleringen til Innovasjon Norge er sidestilt. Det vil si at vektlegging av lønnsom næringsutvikling i hele landet og det å utløse distrikters og regioners næringsmessige muligheter har samme vektlegging som innovasjon, internasjonalisering og profilering. I denne sammenheng er det viktig å ha med seg bakgrunnen for etableringen av Innovasjon Norge og historikken fra SND. Regional utvikling har hele tiden vært et premiss i virkemiddelapparatet, og Senterpartiet legger til grunn at dette vil stå sentralt for Innovasjon Norge også i den nye stortingsmeldingen. SIVA har som hovedoppgave å bidra til vekst og utvikling av næringslivet i distriktene, og evalueringen av SIVA konkluderer med at SIVAs aktiviteter virker regionalt utjevnende og er i tråd med hovedmålsettingen for selskapet. Vi har over lang tid sett en rekke eksempler på bedrifter og bedriftsetableringer der SIVA har spilt en aktiv rolle som tilrettelegger. Jeg finner grunn til å stille spørsmål om hvor Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti vil med virkemiddelapparatet. Er det slik at disse partiene vil ta bort den regionale dimensjonen i virkemiddelapparatet? Hvis det er slik, mener jeg det er viktig at et slikt syn kommer klart fram, slik at næringslivet i hele landet vet hva disse partiene virkelig står for. Jeg har møtt en rekke representanter for næringsforeninger og NHO-kontor i landet vårt som er bekymret dersom den regionale dimensjonen skulle bli svekket i oppfølgingen av evalueringen av virkemiddelapparatet. Jeg vil også minne om at det foregår mye innovasjon i bedrifter i hele landet, både i byer og i distrikt. Her er kompetanse, forskning og utvikling av sentral betydning. For Norge som nasjon er det viktig å gi de innovative bedriftene som har en beliggenhet som gjør at de har mindre tilgang på kapital, et fortrinn i virkemiddelapparatet. Derfor mener Senterpartiet at det er viktig å opprettholde den regionale dimensjonen i virkemiddelapparatet også i den nye stortingsmeldingen.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2011-12-14:
Mineraler er vårt nye arvesølv. Verdien av norske mineraler er anslått til 1 500 mrd. kr, og det er derfor viktig at vi sikrer oss muligheten til å ta ut de verdiene som ligger her. Ved flere anledninger er mineralnæringen framhevet som vår nye oljenæring. Med dette perspektivet mener Senterpartiet det er stort behov for å meisle ut en samordnet politikk for bergverksnæringen, der hensyn til sysselsetting, verdiskaping og miljøhensyn blir avveid, slik at næringen kan videreutvikles på en bærekraftig måte. Det er stor etterspørsel etter mineraler på verdensbasis. Vi er kjent med at EU, Kina og USA er blitt stadig mer opptatt av å sikre stabil og langsiktig tilgang til mineraler og metaller for egen industri. Interessen for leting etter mineraler har økt over hele verden, også i Norge. Det er derfor svært viktig at Norge sikrer forutsigbare rammer for at mineralnæringen skal bli en ny og framtidsrettet næring her til lands. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av at vi her til lands tar en ledende posisjon i utviklingen av våre store, landbaserte geologiske ressurser. Vi ser derfor fram til den nye norske mineralstrategien som nå er under utarbeidelse. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av at landet trenger en ekspansiv mineralstrategi, som tar høyde for de store mulighetene som ligger i denne næringen. I dette ligger rammebetingelser for næringen, inklusiv mulighet til kapital i en oppstartfase. I tillegg bør en se på muligheten til å få på plass et minerallokomotiv, som kan være drivkraft for forskning, forvaltning og utvikling av leverandørindustri innenfor mineraler i Norge. Jeg vil benytte anledningen til å vise til den satsingen våre naboer i øst, Sverige og Finland, gjør innenfor mineralnæringen og særlig i nord. Her foregår det en storstilt satsing på mineralnæringen, og det er sterk økning innenfor bl.a. utskiping av malm over havnen i Narvik. Her understrekes behovet for effektiv transport til norske isfrie havner, og det er viktig at dialogen med våre naboland blir fulgt opp i en helhetlig tilnærming til potensialet som denne næringen har, særlig i nord. Det er ingen tvil om at mineralnæringen har et stort potensial her til lands. Jeg ser derfor fram til flere debatter om temaet i tiden framover – når de konkrete forslagene til tiltak blir debattert i den nye strategien.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2011-12-14:
Det har den senere tid vært stor oppmerksomhet knyttet til eksportfinansieringstilbud for norsk næringsliv. Dette er et viktig tema for store deler av norsk industri, og det er derfor viktig at vi har gode ordninger på plass. Fra Senterpartiets side er vi opptatt av å sikre videreføringen av et konkurransedyktig eksportfinansieringstilbud til norsk eksportnæring, og vi støtter derfor forslaget fra regjeringen om å opprette en eksportfinansieringsordning i statlig regi. Regjeringen foreslår at det skal opprettes en overgangsordning for å sikre norske bedrifter et konkurransedyktig eksportfinansieringstilbud. Ordningen foreslås opprettet med umiddelbar virkning. I kjølvannet av finanskrisen i 2008 ble det satt i gang et omfattende internasjonalt arbeid for å styrke finansinstitusjoners soliditet, og i denne forbindelse ble EUs regelverk for store engasjementer for kredittinstitusjoner skjerpet. Det nye EU-direktivet øker kravene til kapitaldekning bak Eksportfinans’ utlån og reduserer utlånsstørrelse per søker. Det nye regelverket og markedets reaksjoner har ført til at Eksportfinans’ evne til å yte et konkurransedyktig eksportfinansieringstilbud er sterkt redusert. Regjeringen har ikke sett det som et reelt alternativ å søke om varig unntak fra regelverket for Eksportfinans. På denne bakgrunn foreslår regjeringen å opprette en eksportfinansieringsordning i statlig regi. Fra Senterpartiets side støtter vi som sagt at en slik ordning opprettes, og understreker betydningen av at ordningen blir fleksibel og konkurransedyktig. Fram til en permanent ordning er opprettet, vil det være behov for en midlertidig overgangsordning. En slik overgangsordning foreslås etablert i samarbeid med Eksportfinans. Fra Senterpartiets side vil jeg understreke at det er viktig at den nye statlige eksportfinansieringsordningen skal være robust, pålitelig og kostnadseffektiv, og sikre norsk eksportindustri gode, forutsigbare og konkurransedyktige vilkår.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Eg har litt problem med å få auge på kva den nye kursen til Høgre er innanfor næringspolitikken, og kva for eit standpunkt dei har i enkelte saker. Eg merkar meg at representanten Flåtten ikkje nemnde ordet «næringsnøytralitet» i innlegget sitt. Det var jo eit fundament då dei sat i regjering. Høgre er med i Investinor-merknadene som seier at selskap bør opptre med streng bransjenøytralitet. Men samtidig vil jo Høgre utvida, ikkje gjera mandatet til Investinor nøytralt, for at særleg førande næringar ikkje skal ekskluderast, særleg helse og life-science. Det er litt vanskeleg å vita om Høgre framleis vil ha ein næringsnøytral politikk, eller om dei faktisk er einige med Arbeidarpartiet. Representanten Flåtten skal få eit spørsmål til, for han svarte ikkje representanten Aasland: Støttar representanten Flåtten Monica Mæland, som seier at dei er for alt LO er imot?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
I Noreg kjøper offentleg sektor inn varer og tenester for rundt 400 mrd. kr årleg. Lov om offentlege anskaffingar og tilhøyrande forskrifter skal bidra til auka verdiskaping i samfunnet ved å sikra mest mogleg effektiv ressursbruk ved offentlege anskaffingar. Gjeldande konkurranselov tredde i kraft 1. mai 2004 og har som formål å fremja konkurranse, for der igjennom å bidra til effektiv bruk av samfunnet sine ressursar. Ved bruk av lova skal det takast særleg omsyn til forbrukarane sine interesser. Konkurransetilsynet vart etablert 1. januar 1994, samtidig med at konkurranselova og pristiltakslova tredde i kraft. Konkurransetilsynets hovudoppgåve er å handheva konkurranselova. Fornyings-, administrasjons- og kyrkjedepartementet er klageinstans for tilsynet sine vedtak og avgjersler. Dette representantframlegget omhandlar ein heilskapleg anbodsstrategi som bl.a. skal oppnå meir innovasjon og leverandørutvikling og styrkja forbrukarinteressene ved å innføra ei uavhengig konkurransenemnd. Det er ein samla komité som deler forslagsstillarane sitt engasjement for betydinga av innovasjon gjennom offentlege anskaffingar. Å innretta offentlege innkjøp slik at dei i større grad resulterer i innovative løysingar, vil kunna medverka til auka verdiskaping i næringslivet og betre tenester til innbyggjarane. Dette er viktig. Som ein tilleggseffekt kan det offentlege få ei innsparing ved auka effektivitet og betre tenester. Det er også ein samla komité som er oppteken av at konkurransepolitikken skal vera føreseieleg og påliteleg, og som er samd i målsetjinga om at aktørane i næringslivet skal ha tillit til at konkurranselova er open, ryddig, rettferdig og framsynt. Måla er vi samde om, men ikkje om verkemidla. Spørsmålet om klagesakshandsaming har vore handsama i Stortinget fleire gonger, sist i samband med Ot.prp. nr. 35 for 2007–2008 – også i samband med St.meld. nr. 7 for 2008–2009, Et nyskapende og bærekraftig Norge, og St.meld. nr. 36 for 2008–2009, Det gode innkjøp. Her vert det slått fast at regjeringa vil fremja innovasjon gjennom offentlege nyskaffingar. Fleirtalet i komiteen, dvs. regjeringspartia, vil peika på at denne målsetjinga er følgd opp seinare av mange fleire tiltak, m.a. leverandørutviklingsprogram og vidareføring av Direktoratet for forvaltning og IKT, Difi, for å utvikla ein metodikk for korleis ein kan gjera innkjøp meir innovasjonsfremjande. Ingen innkjøp er like, og omsynet til innovasjon er ikkje like relevant ved alle nyskaffingar. Spørsmålet vert då om det har kome fram nye opplysningar som gjer at saka bør takast opp att endå ein gong. Fleirtalet ser ikkje nye moment, og tilrår at saka «bifalles ikke».
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-12-14:
Det er vel ingen tvil om at den landbrukspolitikken som SV prøver å føre, er litt mer romantisk enn den andre partier har – og spesielt kanskje Fremskrittspartiet. Det er klart det er en del gårdsbruk og bufeholdere som blir preget av den rovdyrpolitikken som SV ønsker. Det er ingen tvil om at det er mange som må slutte med bufe, som er en viktig del av det å opprettholde et bruk, på grunn av en rovdyrpolitikk som mer ivaretar rovdyra enn bufeet. Dermed kan det være et godt spørsmål å stille SV: Hvordan vil de møte dette og kompensere for dette overfor dem som mister jobben sin, som mister livsgrunnlaget, som mister gården på grunn av et parti, SV, som ønsker en rovdyrpolitikk som tar mer vare på rovdyrene enn brukerne?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-12-14:
Mange statsråder før nåværende næringsminister har lovet forenkling og mindre byråkrati. Nå er det ikke alle som er enig i at det er blitt noe mindre byråkrati og heller ikke noe mindre skjemavelde. Småbedriftene sier at kravet om rapportering til staten stadig øker. I Dagens Næringsliv den 30. september i år står det at byråkratiet blir stadig verre. En undersøkelse viser at 32 pst. av bedriftene bruker mer tid på skjemavelde i dag, og det er kun 3 pst. som bruker mindre tid. Samtidig sies det at 44 pst. av alle disse bedriftene må søke hjelp for å klare å fylle ut skjemaene. Da stiller jeg spørsmålene: Er statsråden fornøyd med den negative utviklingen som skjer, med tanke på det statsråden har lovet? Hvis man skal nå disse målene som statsråden har lovet, når er vi da i mål?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-12-14:
I dag avvirkes det kun 8 millioner kubikk tømmer, mens tilveksten er på ca. 25 millioner kubikk. Dette vil si at store verdier ikke blir høstet, og deler av våre skogverdier forringes av gammel og råtten skog. Norges avvirkning tilsvarer ca. 30 pst., mens i Finland og Sverige er denne på 80 pst. av tilveksten. Dette skyldes flere ting, men økonomi er selvfølgelig én årsak – og kanskje også den viktigste årsaken. En annen ting er størrelsen på skogeiendommene og antallet skogeiendommer Norge har. Av Norges ca. 125 000 skogeiendommer er kun ca. 300 såpass store at de forsvarer et årsverk og dermed en grei nok inntekt. Det er urovekkende for rekrutteringen på området når behovet og økonomien tilsier at det ikke er interessant å utdanne seg til yrket. Derfor må vi som politikere tilrettelegge for en bedre forvaltning og økonomi innenfor skogbruket. For å nå dette målet må vi etter min mening bl.a. igjen innføre kapitalbeskatning for skog. Det må også være slik at vi opphever gevinstbeskatning ved salg ut av familien. Da vil vi få færre skogeiendommer og styrke dem som kan bli større og mer effektive. Vi må også i denne sammenheng fjerne prisregulering ved omsetning av skogeiendommer, slik at det blir fri pris. En annen ting er å oppheve boplikten for skogeiendom. De fleste skogeiendommer har kun små skogskoier og ikke noe bolighus. Det må ikke være slik at man kanskje må investere flere millioner i et bolighus for å bli en skogeier, og dermed oppfylle en eventuell boplikt. Skognæringen har store muligheter, men vi må gi rammevilkår som gjør at næringen kan utvikle seg og dermed ta ut de ressurser som er naturlig. Dette igjen vil gi positive ringvirkninger som resten av samfunnet vil nyte godt av.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-12-14:
Før var det nærmest fritt fram for bergverk og lignende næringer. I dag har vi mange regler og reguleringer, og mye av dette er vi nok enig i alle sammen, nettopp for å ta vare på naturen og få et fornuftig uttak av det som finnes i naturen. I forbindelse med denne saken har det vært en del skepsis, bl.a. fra reindriftsnæringen – noe fra reiseliv og fra miljøverninteresser også, selvfølgelig. Som jeg sa i innlegget mitt, har jeg en tro på at vi skal klare å løse disse problemene – hvis det er noen problemer. Men kan statsråden redegjøre litt for hvordan vi skal møte skepsisen når det gjelder dette, slik at vi fullt ut kan utnytte den verdien – 1 500 mrd. kr – som forefinnes, og kanskje det er enda mer også, for den saks skyld?
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Jeg merker meg at Kristelig Folkeparti har forslag utover regjeringens forslag på noen områder, men ellers har jeg lagt merke til at Kristelig Folkeparti ligger ganske nær de rød-grønne i landbrukspolitikken – med avstand til Høyre og definitivt milevis unna Fremskrittspartiet. For oss er dette spennende med tanke på framtiden. Hva slags forbindelse kan dette føre til? Det er vel ikke i Kristelig Folkepartis ånd den ene dagen å knytte bånd til den ene og neste dag å snu ryggen til, eller kanskje også i verste fall å ordne seg med en annen partner? Kan representanten Andersen Eide svare meg på det?
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Jeg blir skikkelig glad hver gang politikere tar opp temaer knyttet til mineral- og bergverksnæringen. Denne gangen er det fire kolleger fra salen som har fremmet forslag for å bidra til utvikling av mineralnæringen i Norge. Det synes jeg er grunnleggende positivt. Så viser jeg til vår felles komitémerknad fra i fjor der vi stod sammen om behovet for å meisle ut en samordnet nasjonal politikk for næringen. Det har jeg tillit til at regjeringen er i full gang med, og jeg viser i den forbindelse til statsrådens brev av 17. oktober i år om dette. Det er imidlertid viktig at debatten om mineral- og bergverksnæringen også beveger seg ut av denne sal. Dette må ikke bli en debatt bare for spesielt interesserte. Dette må være en debatt som engasjerer bredt, og med et bærekraftperspektiv. Vi må ha en kunnskapsbasert tilnærming til spørsmål som planlegging og konsekvensutredninger, miljø, teknologi, deponering av avgangsmasser osv. Det vil alltid være noen negative konsekvenser av bergverksdrift. Det er det viktig å være åpen om. Jeg synes det er veldig viktig og aktverdig at vi kan ta ut mineraler fra norske fjell på en miljømessig, etisk og moralsk forsvarlig måte, framfor å være avhengig av å importere de samme mineralene fra fattige land, kanskje med barnearbeid, og i hvert fall for oss, usle arbeidsforhold, som er sosialt helt uakseptable og uverdige. Vi må utvikle en mineralnæring i Norge med krav til høye standarder, som vi kan være stolte av. Den debatten som har vært så langt, viser at det er behov for kompetanse i alle ledd, ikke minst i diverse offentlige forvaltningsorganer. Den nye mineralloven stiller strenge krav til kompetanse og adferd for den som skal i gang med bergverksdrift. Motstandere av denne type virksomhet er det som regel på vegne av miljøet. Det er for så vidt ikke rart, for mye av det vi holder på med i dag av opprydding i offentlig regi, er opprydding etter gruvedrift. Men dette er gruvedrift fra det forrige århundre, og da ble det ikke stilt miljøkrav i det hele tatt. Moderne gruvedrift er noe helt annet. Lovverket stiller krav, man har en mer raffinert drift, man har kontroll med avgangen fra prosessene, og deponiene må være miljømessig akseptable. Fotavtrykket av denne næringen må være akseptabel i samfunnet. Det legger loven opp til, og slik må det bli. Når det gjelder de fire konkrete forslagene som Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti fremmer, vil regjeringspartiene stemme mot dem, men vi er for å legge dette representantforslaget om tiltak for bergindustrien ved protokollen.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Venstre er det eneste partiet på Stortinget som går inn for å avvikle hele refusjonsordningen for norske sjøfolk. Med dette kuttet på 1,6 mrd. kr prioriterer Venstre å avvikle spisskompetansen i Norges nest største konkurranseutsatte næring, som sysselsetter hele 100 000 arbeidsfolk. Representanten fra Venstre er opptatt av innovasjon og grønt fokus. Dette er en næring som har det fokuset hver eneste dag. Representanten sier at nasjonal og lokal samhandling er viktig. Men er det ikke det når det gjelder partipolitikken? 70 pst. av Venstres listetopper i Møre og Romsdal, der jeg kommer fra, vil ha refusjonsordninger, mens man sentralt vil avvikle den helt. Hva vil Venstre gjøre for å sikre sysselsetting av norske sjøfolk?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Jeg har ikke lyst til å gi slipp på refusjonsordningen for norske sjøfolk. Jeg synes det er litt svakt når representanten sier at man skal passe seg for å ha slike ordninger fordi det hjelper de rike. Her er det snakk om en næring som har sysselsatt 100 000 arbeidsfolk, og bare i mitt fylke, Møre og Romsdal, er det altså, som jeg nevnte i sted, 20 000 som arbeider innenfor denne næringen. Så dette er mer sammensatt enn bare å skulle tenke på de rike. Det er en næring som er godt smurt, og som må være det for å være konkurransedyktig. Så jeg spør igjen: Synes representanten at det er forsvarlig å avvikle denne ordningen?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Mens vi i dag har rekordhøy sysselsetting og en ledighet ned på 2,9 pst. her til lands, skal vårt konkurranseutsatte næringsliv framover ut i et rimelig krevende farvann. Europa-markedet, som utgjør 80 pst. av vårt eksportmarked, har store og sammensatte utfordringer. Vi ser tydelig en strukturell krise i Europa, hvor den økonomiske krisen har utviklet seg sakte, men sikkert til også å bli en sosial krise på grunn av høy ledighet og for høy privat gjeld. Det er lite bærekraftig det som har vært gjort. Mange faller utenfor og situasjonen ser ut til å bli ganske langvarig. Hvordan vil dette påvirke vårt marked og vårt næringsliv? Det kan utvikle seg til mer proteksjonisme i de ulike landene. Tidligere gode markeder kan fort bli usikre. EØS-avtalen vil være en viktig bauta for oss, spesielt i tiden framover. Og den norske modellen vil også være en viktig grunnpilar for å manøvrere oss gjennom dette urolige farvannet. Den helhetlige samfunnsmodellen vi har, vil bidra til at vi kan holde hjulene i gang med smurte virkemidler, som fungerer for dem som trenger det til rett tid, og ikke minst at alle parter gjør en god innsats for å bidra. For konkurranseutsatte næringer er det viktig å ha en stabil kronekurs og lav rente. Vi i Arbeiderpartiet mener at dette budsjettet gir et godt grunnlag for det. Det er en ansvarlig innretning på det, og det stiller krav til å bruke pengene enda klokere og mer effektivt. Stabile rammevilkår er viktig for næringslivet. Regjeringen har stått for kontinuitet og stabilitet – ikke minst har det vært viktig i den maritime politikken med strategien Stø kurs. Et eksempel på dette var sist fredag da statsministeren åpnet verdens største offshore simulatorsenter. Det er imponerende – ligger i Australia og er norsk. Senteret eies av Farstad Shipping fra Ålesund, som er solid etablert i markedet på den andre siden av kloden. Vi er et lite land, men på mange områder er vi store, som på det maritime området. Norske bedrifter leverer avanserte produkter og tjenester. Supplybåter er et godt eksempel på det. Ja, vi har faktisk den mest moderne og nest største flåten i verden innenfor dette spesialiserte markedet. Sunne, sikre og miljømessig gode bedrifter har et forsprang. Det har vi god tradisjon for å ha. Vi har positive erfaringer med at alle ansatte skal med i den utviklingen. Det gjelder ikke minst norske sjøfolk. Farstad Shipping alene har godt over 1 000 norske sjøfolk i sin flåte. Det er regjeringens maritime strategi Stø kurs som gjør at norske rederier kan satse på å utvikle norsk kompetanse nå og framover.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Eksportrettet næringsliv er følsomt for usikkerhet i markedet som de forholder seg til. Det er derfor ekstremt viktig at vi har virkemidler som både gir forutsigbarhet og konkurransedyktige rammevilkår. Under finanskrisen viste det seg at virkemidler som Innovasjon Norge, GIEK, Eksportfinans og Argentum ble viktige virkemidler for et utsatt næringsliv. Et av de viktigste verktøyene i den kassen er eksportfinansiering. Dagens ordning med CIRR-lån har stått seg siden 1978 og har fungert bra. Det er derfor viktig at denne ordningen opprettholdes også gjennom implementeringen av kapitaldekningsdirektivet, og det er en sammensatt oppgave. Saken har skapt stort engasjement også hos ulike aktører. Spesielt Norsk Industri, Norges Rederiforbund, LO og Maritimt Forum har vært på banen, og de kom også til høring da komiteen hadde det. Ønsket fra næringen har vært å ha en varig ordning, og svaret på det blir da en statlig, ny ordning. Næringen er også opptatt av å opprettholde muligheter til å velge markedsrente også i den nye ordningen, og det jobbes det med overfor ESA. Men man venter jo utålmodig på det svaret. Det er ingen tvil om at de som skal håndtere den nye ordningen, må komme raskt opp å gå. Det sitter mye kompetanse i Eksportfinans, og jeg har tillit til at næringsministeren har fokus på forholdet knyttet til virksomhetsoverdragelse eller ikke, og at man får på plass den nødvendige kompetanse. Vi kan jo spørre oss om vi nå, etter dette vedtaket, har fått alt på plass og kan roe oss ned. Det vil jo kanskje tiden vise. Men etter grundig arbeid både fra departementet og fra komiteens side har jo dette vært en prioritert sak å få på plass raskt. Så nå er det viktig for oss å få banket denne igjennom fortest mulig. Derfor har jeg strøket nesten hele innlegget mitt – fordi dette haster så mye, og nå er jeg veldig glad for at vi har kommet til enden av denne saksbehandlingen! Jeg ser fram til at vi får en ordning som gir kontinuitet, forutsigbarhet og kompetanse, som er tilpasset det næringen har behov for, og vi skal hjelpe dem godt gjennom de utfordrende tidene som kommer framover – både Eksportfinans og også når det gjelder andre ordninger som foreligger.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Jeg er glad for at representanten Trældal har oppdaget at vi skal øke matproduksjonen i dette landet, og at det er mulig å gjøre det med norske ressurser innenfor de rammene vi har i dag, med utvikling av virkemidlene. Når vi snakker om melkekvoter, må jeg få lov til å gjøre representanten Trældal oppmerksom på at overproduksjonsavgiften er fjernet ut produksjonsåret. Det betyr at i de siste tre månedene, fram til slutten av februar, vil det være fritt fram for den norske bonden å produsere mer melk. Jeg håper at det skal bidra til å redusere problemene med smørkrisen. Når det er snakk om lyntog, synes jeg det er litt utenfor mitt ansvarsområde, men jeg er opptatt av at vi skal ha gode samferdselstilbud i distriktene, for det bidrar også til at vi i landbruket kan få fram varene fra den ytterste utkant til markedene på en god og effektiv måte.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Lyntog kan som sagt være et prosjekt å gå for, men det trenger ikke å være et prosjekt å gå for. Jordvernet er imidlertid viktig, det er jeg enig med representanten Trældal i, og der har vi fulgt opp målsettingene om en halvering av omdisponering av jord. Vi omdisponerer nå vel 6 000 mål, og det er en veldig bra prestasjon. Så til spørsmålet om pelsdyrnæringen og meldingen, eller saken, til Stortinget. Vi svarer bestandig ærbødig på spørsmål fra stortingsrepresentantene, og representanten Trældal har i dag fått et svar som sier at vi, så fremt det er mulig, skal legge fram en slik sak i løpet av denne perioden.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Når jeg kritiserer de forslagene til kutt som bl.a. Fremskrittspartiet og Høyre har kommet med, må jeg få lov til å si at det er stor forskjell mellom Høyre og Fremskrittspartiet, i Høyres favør. Høyres kutt er tross alt mye mer moderate. Men de vil ha uheldige virkninger. Det har jeg understreket tidligere, og jeg tror Høyre må tenke over hvordan deres landbrukspolitikk virker, når de foreslår slike kutt midt i en jordbruksavtaleperiode. Jeg er enig med representanten Flåtten i at skatt virker positivt, og vi har innført gode skattevirkemidler også i dette budsjettet fra regjeringen side, bl.a. bedring av avskrivningssatsene. Vi har for øvrig gitt jordbruksfradrag i landbruket, noe som er veldig positivt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Målet om økologisk produksjon og forbruk på 15 pst. innen 2020 står fast. Jeg skal være den første til å innrømme at det er et svært ambisiøst mål. Det er ambisiøst både fordi vi jobber hardt for å omdisponere jord, og fordi vi jobber hardt gjennom virkemidlene for å øke etterspørselen etter økologiske produkter. Nå, etter finanskrisen, går det endelig noe bedre i markedet – etterspørselen etter økologiske produkter øker på nytt. Omdisponeringen av jord – kall det produksjon – går noe saktere. Likevel er det områder i landet der 8–10 pst. av jorda drives økologisk, selv om vi totalt sett over hele landet har et lavere nivå. Totaliteten i dette er at det er veldig ambisiøst, det er veldig krevende, men ambisjonen om å nå målsettingen vil vi fortsatt jobbe etter.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Først må jeg få lov til å understreke, også som et svar på spørsmålet fra representanten Tenden, at den osten som nå eksporteres, ble produsert sist vinter, sist vår, og har liten innvirkning på de utfordringene vi har akkurat nå. Det er riktig at utfordringene er blitt større utover sommeren og høsten. Det har Tine tatt opp, og de har sørget for at vi gjennom omdisponeringer i toll kan importere smør. Det er det første svaret på det. Når det gjelder eksport av jarlsbergost, er det en merkevareeksport. Denne eksporten er viktig for å ta unna en overproduksjon av melk, eller justere mengden av melk. Vi har fra regjeringens side sagt at i forbindelse med en eventuell WTO-avtale vil vi fjerne eksportsubsidier.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-12-14:
Jeg ba om ordet for å kommentere noen av innleggene. Først til representanten Simensen, som nevnte vedtakene i Reindriftsstyret om bruksregler og fastsetting av reintall i de ulike distriktene. Det er nå kommet et endelig reintall i alle distrikter, og det er vedtatt av Reindriftsstyret etter anmodning fra meg. Det er et veldig godt utgangspunkt for at vi i de distrikter der det er for mye rein, nå kan begynne å jobbe med reintallstilpassing. Men så må jeg også få lov til å si at det er mange distrikter som ikke har for mye rein, og i enkelte distrikter kan de også øke aktiviteten. Så dette vedtaket i Reindriftsstyret er meget viktig, det er et godt grunnlag for å jobbe videre med å få en bærekraftig reindrift som sikrer legitimiteten til den samiske reindriften. Så var det Svein Flåtten, som på nytt spurte meg om skatt og inntekt. Hvis jeg ikke var tydelig nok i mitt svar i stad, vil jeg bekrefte at det du har av disponibel inntekt, selvsagt påvirker investeringsevnen, og derav kan det tolkes som at redusert skatt og økt inntekt har samme virkning. Vi bruker jo i dag begge virkemidler, la meg understreke det. Så til slutt til representanten Trældal, som nevner dette poenget med matmeldingen og det som sto i Bondebladet om at den bør ligge som en bestselger under juletreet. Jeg sa vel ikke det, for den er gratis – la meg understreke det! Men jeg har sagt meg villig til å signere, slik som Knausgård gjorde, slik at en kan få med seg en autograf under juletreet hvis en ønsker å gi den bort. Jeg har møtt ca. 800 mennesker de siste dagene når jeg har vært rundt og snakket med dem som ønsker å diskutere landbruks- og matmeldingen, og det er mange av dem som har ønsket den signert også, så her er det åpnet for muligheter, også for representanten Trældal. Til slutt må jeg bare understreke at markedsregulering handler altså om å balansere det norske markedet. Jeg oppfatter ikke at Høyre er imot markedsregulering, og det er jeg veldig glad for. Det som er det store poenget, er at du må ha en stor aktør til å gjøre den jobben, og det finnes ingen bedre aktør i dag enn Tine. De er store, de har mulighet til å lese markedet bedre. Vi vet at erfaringer fra andre land viser – og det prøvde jeg å si i mitt første innlegg – at når det offentlige f.eks. tar seg av det, fungerer det ikke i det hele tatt. Det har vi sett på smørberg og vinsjøer i EU. Det som er poenget nå, er å få jobben gjort skikkelig. Der har Tine tatt tak, og jeg er overbevist om at de har lært av disse problemene de har hatt i høst, og at vi dermed ikke får de samme problemene framover. Men hovedpoenget nå er jo at det er åpnet for import, og da kan dagligvarebransjen og alle sammen importere fritt nå som situasjonen har blitt endret.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Regelverket om offentlige anskaffelser skal bidra til effektiv ressursbruk og økt verdiskaping i samfunnet, gjennom konkurranse om offentlige kontrakter. Det skal bidra til at det offentlige kjøper riktig kvalitet til riktig pris. Vi har en lang og god tradisjon i Norge for et tett samarbeid med ideell sektor om å løse viktige velferdsoppgaver. Det er viktig at anskaffelsesprosessene gjennomføres på en måte som gjør at de dyktige aktørene, som de ideelle organisasjonene, finner det attraktivt å levere sine tjenester til det offentlige. Regjeringen har varslet tiltak for å bidra til gode og forutsigbare rammevilkår, samtidig som vi stiller klare krav til kvalitet, kostnader og arbeidsvilkår. Dermed sikrer vi at vi får mest mulig velferd for pengene, samtidig som vi verdsetter de særegenheter de ideelle organisasjoner representerer. Handlingsrommet i anskaffelsesregelverket må brukes for å nå dette målet. Offentlige innkjøpere trenger mer kunnskap om dette handlingsrommet for å kunne treffe gode valg. Regjeringen har allerede igangsatt en dialog med ideell sektor om en samarbeidsavtale med overordnede prinsipper for en god samhandling. En aktiv konkurransepolitikk skal stimulere til effektiv bruk av samfunnets ressurser. Konkurranse bidrar til innovasjon og omstilling i næringslivet. Dette styrker Norges konkurranseevne internasjonalt og bidrar til å sikre forbrukerne et bredt tilbud av varer og tjenester med god kvalitet til riktig pris. Markeder med velfungerende konkurranse bidrar også til at staten ikke bruker mer ressurser enn nødvendig. Jeg ser fram til innstillingen fra Hjelmeng-utvalget, som gjennomgår erfaringene fra konkurranseloven, og har som ambisjon å sende den på høring i løpet av perioden. Konkurransetilsynet har de siste årene prioritert å avdekke karteller, bl.a. ved informasjonstiltak om lempingsprogrammet. Dette har gitt resultater, i form av ett vedtak og et varsel om vedtak hittil i 2011. Asfaltsaken fra Trøndelag er en av dem. Konkurransetilsynet skal også i 2012 prioritere forebygging og avdekking av konkurransekriminalitet. Regelverket for offentlig støtte er i stadig utvikling og regulerer viktige virkemidler for norske myndigheter. FAD, Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet, arbeider aktivt med viktig regelverksutvikling i EU for å ivareta norske interesser. KOFA, Klagenemnda for offentlige anskaffelser, spiller en viktig rolle i håndhevelsen av offentlige anskaffelser og ble opprettet for å utgjøre et lavterskeltilbud i tillegg til domstolene. Antall nye saker til KOFA har økt dramatisk de siste årene – mer enn hva KOFA har hatt kapasitet til. Videre er det fremmet mange saker som ikke burde vært sendt til KOFA. Vi har varslet at vi i 2012 vil foreta en gjennomgang av KOFAs innretning og rammevilkår, og ser i tillegg fram til Stortingets behandling av innlemmingen av håndhevelsesdirektivet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Innenfor helsesektoren tror jeg det er ganske lett å finne mange gode eksempler på innovative løsninger. IT-løsningene på Ahus og St. Olavs Hospital er i verdensklasse. Det eksporteres til mange land. Dette skyldes at man har kunnet få til gode samarbeid mellom dem som utvikler IKT-løsningene, og dem som bruker dem. Innenfor f.eks. ordninger med elektronisk fakturering er Norge godt i gang med å lage helt nye løsninger. Vi ser det på Altinn, der vi får levert produkter som er helt i verdensklasse. Norge er blant de aller beste landene i verden når det gjelder IKT-løsninger for næringslivet. Det er en rekke tiltak som er utviklet som det offentlige har god nytte av, som har skjedd i nært samarbeid med leverandører og det offentlige. Det gleder meg å se alle som møter opp på konferanser og work shop-er som arrangeres av NHO og KS for å bidra til enda mer innovasjon i offentlig sektor.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
I budsjettet har KOFA fått økt sin bevilgning med 2 mill. kr. Men det er riktig at KOFA gjennom flere år har hatt prosjektmidler for å kunne ta unna noe av etterslepet. Det er en ubalanse mellom pågangen og saker til KOFA og den kapasiteten KOFA har. Vi ser at det er en rekke saker som flyttes over til KOFA, som ikke burde ha vært der. Det brukes mye saksbehandlingskapasitet på saker som ikke burde ha vært fremmet for KOFA. Derfor har jeg også varslet både i mitt brev til komiteen her og i statsbudsjettet at det er behov for å gå gjennom rammevilkårene og systemene rundt KOFA. I tillegg ligger det en sak i Stortinget nå som går på håndhevelsesdirektivet, som også vil avlaste KOFA noe, i saksbehandlingen i tiden framover.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Over 100 000 norske arbeidsplasser er knyttet til de maritime næringene, bygd på den kunnskap og kompetanse som norske sjøfolk har tilført landet gjennom generasjoner. Denne kompetansen er fortsatt et konkurransefortrinn og en viktig årsak til at Norge fortsatt er en ledende sjøfartsnasjon. Men det er også en annen årsak, nemlig nettolønnsordningen, som sikrer godt over 10 000 norske sjøfolk gode arbeidsplasser i offshore, ferge- og fraktefarten. Til og med Hurtigruten, som er selveste flaggskipet i norsk reiselivsnæring, er avhengig av nettolønnsordningen. Den maritime næringen trenger stabile og forutsigbare rammevilkår. Det har næringen hatt de siste årene. Men stabiliteten og forutsigbarheten rekker dessverre ikke lenger enn til utløpet av denne valgperioden. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ønsker, som kjent, å redusere – og endatil fjerne – nettolønnsordningen. Samtidig vil de slippe NIS-registrerte skip til i norsk innenriksfart. En slik politikk vil ganske umiddelbart føre til en betydelig utflagging av norske skip og sjøfolk. Ferjeselskapene vil i så fall flytte til Sverige og Danmark, som har minst like gode støtteordninger som oss. Like galt er det at offshoreflåten da vil overføres til NIS, med den følge at underbetalte utenlandske sjøfolk raskt erstatter godt betalte nordmenn. Allerede har vi sett eksempel på at bøyelastingsrederier som opererer på norsk sokkel, har flagget ut, kastet norske sjøfolk på land og erstattet dem med billige mannskaper fra Asia. På landjorda kaller vi dette for sosial dumping. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre vil naturligvis kalle dette for dommedagsprofetier, og Fremskrittspartiet vil være garantisten for nettolønnsordningen i et eventuelt framtidig borgerlig samarbeid. Jeg tviler i og for seg ikke på Fremskrittspartiets gode hensikter på dette feltet, men i en regjering som skal finansiere store skattelettelser til de rikeste, vet vi hvordan det går med gode hensikter. Det så vi sist, da Fremskrittspartiet var støtteparti for Bondevik-regjeringen. Det var ikke tomme trusler da Color Line i 2005 gjorde det klart at de ville flagge ut til nabolandene dersom Bondevik-regjeringen ville gjennomføre sin såkalte kompetansemodell. Det betyr i praksis at ordningen bare skal omfatte sjøfolk med stjerner og med striper. I det øyeblikk Color Line velger å flagge ut, taper Vestfold – altså mitt fylke – 1 500 arbeidsplasser. Men det er jo en viss sammenheng i de borgerlige partienes politikk, for uten sjøfolk trenger man heller ingen rekruttering, og da trenger man heller ingen nettolønnsordning
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Også jeg har med stor undring registrert at Venstre i sitt alternative budsjett vil avvikle hele nettolønnsordningen for sjøfolk. Dette gjelder altså en næring som sysselsetter mennesker i absolutt alle kommunene i Norge. Jeg ser også at Høyre og Kristelig Folkeparti vil nedlegge denne ordningen og gå over på den såkalte kompetansemodellen. Jeg må si at disse forslagene er helt uforståelige for meg. Har ikke disse partiene fått med seg hvilken betydning nettolønnsordningen har hatt for norsk skipsfart og for å sikre rekrutteringen til sjømannsyrket for unge mennesker i Norge? Norge har gjennom generasjoner vært en av verdens fremste skipsfartsnasjoner. Dette har først og fremst kunnet skje fordi landet vårt har hatt dyktige sjøfolk med god erfaring og høy kompetanse. Partiene burde også vite at dette har hatt stor betydning for utviklingen av petroleumsnæringen. Da innføringen av nettolønnsordningen startet, ga dette umiddelbar virkning ved at rederiene ble værende på norske hender og faktisk flagget tilbake til Norge, og at flere norske sjøfolk dermed var sikret jobb. Jeg minner i den forbindelse om at den såkalte kompetansemodellen også er en dårlig modell for å rekruttere dyktige norske sjøfolk til å bli offiserer. Ingen kan simulere seg fram til å bli dyktige sjøfolk og offiserer. Dette er et yrke hvor praktisk erfaring sammen med teori er av den største betydning. Jeg har mange ganger hørt at Venstre og de andre partiene har sagt mye pent om Hurtigrutens store betydning. Nå fremmer de altså forslag som sterkt forringer Hurtigrutens rammebetingelser, og samtidig svekker den som den merkevaren den er. Hva vil Hurtigruten være uten at den er bemannet med norske sjøfolk? Jeg bare spør. Color Line er i dag Norges største opplæringsbedrift. Også dette rederiet vil rammes sterkt av de forslagene som er lagt fram, og som vil kunne ødelegge nettolønnsordningen, som har virket så godt. Norsk Sjømannsforbund sier på sine nettsider at konsekvensen av disse forslagene mest sannsynlig vil være at rederiet vil flagge ut sine skip dersom forslagene fra disse tre partiene hadde blitt vedtatt. Nettolønnsordningen er ikke noe vi ønsker, men den er nødvendig for å kunne konkurrere med alle de skipsfartsnasjonene som har lignende ordninger. Dette kan ikke Venstre ha satt seg tilstrekkelig inn i. For Arbeiderpartiet er det viktig å beholde Norge som en sterk skipsfartsnasjon med dyktige norske sjøfolk.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Det er slik at fornying alltid har vore det berande elementet for verdiskapinga og for veksten. Verksemder og for så vidt heile bransjar som ikkje har lukkast med fornyinga, har som regel enda på den historiske skraphaugen. Difor blir innovasjon og forsking avgjerande element for kven som lukkast, og kven som ikkje gjer det. Sidan næringslivet er den sektoren som har størst forskingsaktivitet, er det både rett og rimeleg at næringslivsretta forsking er tydeleg i regjeringa sin forskingspolitikk. Stortinget har tidlegare i haust hatt ein debatt om kommersialisering av forskingsresultat. Situasjonen er slik at det er ein pen auke i talet på innmelde forretningsidear og registrerte patent frå universiteta våre dei siste åra. Eg vil i den samanhengen særleg nemna vellukka ordningar som BIA, SkatteFUNN og FORNY2020. Høgre har i heile haust brukt store ord om kor elendig det står til med den norske forskingsfinansieringa. Dei har òg brukt store ord om eigne forslag. Vel, det må dei gjerne gjera, men eg vil minna Høgre om at dei aukar berre den offentleg finansierte forskinga frå 0,92 pst. til 0,95 pst. Så ser eg òg at naturleg nok har Høgre alvorlege problem med å forsvara korleis dette skulle løysa ut 40 mrd. kr i neste omgang, som vitterleg er avstanden til målet om 3 pst. av BNP. Ikkje vil dei heller forandra fordelingsnøkkelen når det gjeld kor stor del det offentlege skal ta av forskinga, og kor stor del næringslivet skal ta av forskinga. Så dette heng ikkje på greip. Når det gjeld avviklinga av Forskingsfondet, som alle veit var heilt naudsynt, kom det eit stormløp frå Høgre. Alle venta på at dei no skulle vidareføra ordninga. Det hadde òg vore naturleg, og det var òg det som representanten Flåtten sa i sitt innlegg i dag. Men det er jo ikkje det som Høgre foreslår, dei foreslår faktisk ei heilt ny fondsløysing. Så eg stussar veldig over kva dette betyr. Men eg registrerte at representanten Svein Flåtten var oppteken av å kappspringa med si eiga politiske fortid med omsyn til den næringsnøytrale næringspolitikken. Det er bra, og det skal Høgre ha ros for. Høgre sitt forslag til ei løysing av fondet, er eit nytt fond, utan løns- og prisjustering og utan moglegheiter for realvekst i forskingsløyvingane. Dei kallar det for sin del for ei langsiktigheit i løyvingane. Mitt poeng er at dette spørsmålet(presidenten klubbar) alltid må forankrast her i salen dersom ein skal ha ei langsiktigheit. (presidenten klubbar)
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2011-12-14:
Næringspolitikk er viktig for Norge. Vi må skape verdier for å ha noe å dele. Fiskerinæringen er den viktigste eksportnæringen vår etter petroleumsnæringen. Fersk fisk av høy kvalitet i store kvanta er vårt viktigste pre for å kunne konkurrere med lavkostland. Regjeringen har en ferskfiskstrategi som bygger opp under de fordelene fiskerinasjonen Norge har. Denne strategien fører også til økt aktivitet på land dersom den gjennomføres. Dessverre ser vi at en stor del av trålerflåten leverer stadig større andel av sin kvote fryst og ikke fersk. Omfanget av fryst fangst undergraver regjeringens ferskfiskstrategi. Som sjømat- og fiskerinasjon må vi drøfte dette feltet, og en nærliggende anledning til det er stortingsmeldingen om sjømat, som kommer. I Finnmark har vi i høst opplevd en svært vanskelig situasjon hvor mange ansatte i landindustrien er permittert, mens trålerne, med tilbudsplikt til anlegg i Finnmark, leverer en stor del av sin fangst på frysehotell utenfor Finnmark. Også forholdene knyttet til dette bør løftes inn i sjømatmeldingen. Vår fiskeripolitikk må medvirke til god utnyttelse av vårt flotte råstoff. Kvalitet og ferskhet må stå i sentrum. Vi må drøfte tiltak for å få dreid leveransene i større grad fra frossen til fersk. Det gir aktivitet på land. Til slutt vil jeg minne om at tildeling av trålkonsesjoner til enkeltanlegg eller kommuner var knyttet opp mot at råstoff skulle bringes på land for å opprettholde aktiviteten. Denne samfunnskontrakten må opprettholdes dersom disse konsesjonene skal ha legitimitet i framtiden.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-12-14:
Det var uansett eit glimrande innlegg frå representanten Bakke-Jensen. Landbruksnæringa er ei viktig næring. Derfor har det vore store forventningar til den lenge etterlengta landbruksmeldinga. Det er dessverre mange fagre ord og få konkrete tiltak i den nye meldinga, slik som fleire aktørar påpeikar. Kanskje det er grunnen til at Senterpartiet lagar pressemeldingar som spreier usanningar om Høgre sin landbrukspolitikk for å avleie merksemda frå eigen politikk og klare svakheiter i den nye landbruksmeldinga. I fleire aviser i Sogn og Fjordane kan vi lese at Senterpartiet påstår at Høgre i sitt alternative budsjett vil redusere inntekta for eit årsverk i landbruket med 36 000 kr. Det er trist at Senterpartiet legg seg på eit debattnivå som går ut på å spreie usanningar om andre parti. Høgre prioriterer mange tiltak for å betre lønsemda og investeringsevna i landbruket i sitt alternative budsjett. Vi vil innføre eit investeringsfond, senke formuesskatten og fjerne arveavgifta heilt på gardsbruk og skogeigedomar. Høgre vil òg heve innslagspunktet for grunnrenteskatt på kraftverk, noko som vil kome mange grunneigarar til gode. Eg kunne halde fram med å ramse opp fleire lettar i skattenivået, men eg vil i staden vise til at Høgre har ei rekkje andre framlegg som ikkje går direkte på budsjettet. Det gjeld fjerning av ting som buplikt, priskontroll på landbrukseigedomar, delingsforbodet i jordlova og ei modernisering av odelslova. Truleg har påstandane frå Senterpartiet bakgrunn i eit spørsmål frå Arbeidarpartiet i sommar til landbruksminister Lars Peder Brekk om ei fordeling av eventuelle kutt på fylkesnivå. Senterpartiet veit at deira eigen statsråd i seinare svar til Høgre har vedgått at spørsmålet er vanskeleg å svare på. Det seier seg sjølv at ein ikkje kan seie noko om effektane av Høgre sin politikk gjennom ein matematisk kutt-tabell. Det er svært usakleg å ta ein del av eit parti sin politikk, t.d. reduksjonar i statlege overføringar, og sjå dette isolert frå tilleggsløyvingar og andre framlegg. Det vil vere ein fordel for landbruksdebatten om Senterpartiet opptrer meir sakleg heretter. Høgre meiner at dei tiltaka som eg nemnde, i tillegg til ei generell oppdatering og vektlegging av den private eigedomsretten og grunneigarane sine rettar, også vil vere viktige tiltak for å gjere det lettare å skaffe seg ei inntekt frå landbruket. Det vil også betre kapital- og verdisituasjonen i landbruket og dermed skape eit meir aktivt og framtidsretta landbruk. Høgre vil også redusere landbruksbyråkratiet på alle plan. Det vil føre til at ein større del av salsprisen på mat kjem bonden til gode.