Jan Petersen (Høyre), 2007-04-24:
Jeg tillater meg bare noen ganske få randbemerkninger. Jeg la merke til at representanten Sahl sa at det nok var i ferd med å bre seg en viss skuffelse når det gjelder Regjeringens nordområdesatsing. Det har han vel sannsynligvis rett i, i hvert fall er det mitt inntrykk når vi ser noen av presseoppslagene. Men samtidig har jeg lyst til å si at jeg på mange måter synes det er litt urettferdig, tatt i betraktning de utfordringer vi står foran. Jeg tror mange av dem på mange måter har fått et brukbart svar. Grunnen til at det er blitt slik, er vel kanskje at Regjeringen da den skulle fremlegge sin nordområdemelding, tok vel hardt i, tok vel av, når det gjaldt å selge den inn. Problemet deres var at de gjerne ville fremstille det slik at nordområdesatsningen var noe man hadde funnet på på Soria Moria. Det vet jo alle at det ikke er. Vi vet også alle sammen at det er en rimelig god sammenheng mellom hva denne regjering gjør og hva den forrige gjorde. Jeg tror på mange måter at mye av skuffelsesproblemet vil komme godt på plass hvis Regjeringen slutter med å oppfatte det slik at Soria Moria var utgangspunktet. Når det gjelder Forsvaret, har jeg ikke så mye å si bortsett fra å observere én ting, og det er at det er i ferd med å danne seg en viss uenighet om Forsvarets omfang. Uenigheten er ikke stor foreløpig. Forskjellen mellom Høyre og Regjeringen var knappe 400 mill. kr for inneværende år. Men jeg vil bare minne om at man ikke kan varsle stadig nye tiltak i nord, samtidig som forsvarsbudsjettet totalt dras ned. Det kan gå en liten stund, men ikke i lengden. Derfor ser det faktisk ut som om Regjerningen nå er i ferd med å bygge seg en viss fallhøyde på dette området, og ingenting er så fascinerende som å se politikere bygge fallhøyde. Når det gjelder alliansepolitikken, synes jeg derimot at utenriksministeren kunne adressert dette betydelig mer enn det han gjorde, for her ligger det et hovedproblem som gjør at vi må utover de vanlige formuleringer, som han jo betjente seg av. Problemstillingen er den: Er våre allierte tilstrekkelig interessert i nordområdeproblemstillingene, og er de tilstrekkelig om bord i nordområdeproblemstillingene? Jeg vil ikke gjøre all verdens ut av det faktum at enkelte av våre allierte holdt møter om Svalbard-politikken uten at vi som nær alliert var invitert. Men det er jo en beskjed om at det å få hektet våre allierte nærmere inn i våre problemstillinger, er en hovedutfordring. Den ble altså ikke adressert i utenriksministerens svar, og dette var jo et av Vallersnes’ hovedpoenger. Det er slett ikke slik at dette er et spørsmål som er reist av innenrikspolitiske årsaker, som det ble antydet. Tvert imot ble det reist fordi det her ligger en problemstilling som vi er nødt til å adressere. En av de mest spennende problemstillinger som ligger her, er faktisk hvilken plass et EU-spørsmål vil ha i vår nordområdepolitikk. Her ligger på mange måter den fundamentale forankringsproblemstillingen. Jeg er klar over at vi nå har det samme problemet som vi hadde under den forrige regjeringen, nemlig at det ikke er mulig å flytte selve medlemskapsspørsmålet. Men jeg tror det er viktig at vi fortsatt er åpne ved at vi er villige til å drøfte de utfordringer og muligheter som et EU-medlemskap vil kunne gi, selv om vi ikke kan ta den operative konsekvensen av det. Vi gjorde det i den forrige regjering, og jeg vil håpe at den sittende regjering vil følge den samme linjen. Så til Russland. Jeg skal holde meg til én ting. Jeg er helt enig med utenriksministeren i at det er viktig å være tydelig i forhold til Russland. Jeg er også enig i at jeg tror det vil være svært galt om vi nå oppfatter det slik at vi er tilbake til tidene slik de var før. Mye bra har skjedd, men det er grunn til å være oppmerksom. Men å tale tydelig er viktig også av hensyn til alliansepolitikken. Vi har nå en begynnende debatt om det såkalte missilskjoldet, hvor det kan være mange motforestillinger mot at det utvikles, men én av de motforestillingene som ikke holder, er den russiske motforestillingen, og den er i ferd med å festne seg. Jeg hadde håpet og trodd at Regjeringen ville vært tydelig i det spørsmålet, sagt kraftig fra at nå er russerne på ville veier i sin argumentasjon, men det ble jammen ikke sagt mye. Dette kunne kanskje være et aldri så lite bidrag også til alliansebygging, for noen av våre allierte ville satt pris på om dette ble sagt.