Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-13:
Jeg vil først få vise til saksordførerens innlegg, som på en god måte redegjorde for disse sakene. Det er for så vidt også dekkende for mitt syn i saken, og jeg er svært glad for at komiteen enstemmig slutter seg til regjeringens forslag om å innlemme de reviderte Dublin- og Eurodac-forordningene i Norges avtale med EU om deltakelse i Dublin-samarbeidet. Vi har vært en del av Dublin-samarbeidet siden 2001, og det har vært en svært viktig avtale for Norge. Både hensynet til å hindre at asylsøkere får behandlet søknadene sine i mange land og det å få en effektiv, riktig og god saksbehandling, er viktig med Dublin-regelverket, og det har skjedd noen endringer gjennom Dublin III, som også bidrar til å styrke rettssikkerheten til søkerne. For å illustrere viktigheten av denne avtalen for Norge vil jeg nevne at Utlendingsdirektoratet i år regner med å treffe ca. 2 500 vedtak om overføring av asylsøkere til andre europeiske land, og det utgjør omtrent 20 pst. av de asylsøkerne som kommer til Norge. Så vil min begeistring for Stortingets raske saksbehandling også komme til uttrykk gjennom at vi er forpliktet av denne avtalen fra 1. januar 2014, og det er viktig for oss at Stortinget har strukket seg langt for å klare å oppfylle den muligheten. Alternativet ville vært at vi ikke hadde noen Dublin-forordning lenger. Endringene i Dublin-forordningen gjelder bl.a. fengsling, som flere av talerne har vært inne på, behandling av begjæring om utsatt iverksetting og prosedyre for tidlig varsling av mangler i asylsystemet. Det innføres også flere prosessuelle rettssikkerhetsgarantier. I tillegg legges det føringer på at enslige mindreårige asylsøkere med familie eller slektninger i konkrete land skal kunne få behandlet søknaden sin i det landet slektningen oppholder seg. Det betyr bl.a. at en mindreårig som søker asyl i Norge, men har slektninger i et annet land, kan få søknaden sin behandlet der og omvendt. Regjeringen foreslår endringer i utlendingsloven for å sikre at norsk regelverk er i samsvar med Dublin III-forordningen. Det foreslås bl.a. å innta en gjennomføringsbestemmelse i utlendingsloven § 32. Formålet med endringen i utlendingsloven § 106 om pågripelse og fengsling er bl. a. å synliggjøre at det gjelder særskilte regler for Dublin-saker. Jeg konstaterer at komiteen slutter seg til de foreslåtte lovendringene. Jeg merker meg også at medlemmet fra Sosialistisk Venstreparti mener at forordningens vilkår om vesentlig unndragelsesfare er strengere enn de gjeldende krav i utlendingsloven, og det ble også nevnt i innlegget fra representanten Karin Andersen herfra. Det er på det rene at forordningens fengselsbestemmelse gir et visst rom for tolkningstvil, noe også høringsrunden viste. Fremtidig praksis i medlemslandene og EU-domstolen vil kunne få betydning for hvordan bestemmelsen skal forstås. Formålet med den foreslåtte lovendringen er bl.a. å sikre forordningens bestemmelse fortolket i tråd med rettsutviklingen. Samtidig vil jeg fra mitt ståsted vise til at basert på forarbeidene til forordningen mener jeg at dette ikke innebærer en reell endring i den rettstilstand som vi har i bruk i dag. Jeg har registrert at det er flere av talerne som har vært inne på den samme fortolkningen. Men det betyr ikke at vi er immune mot eventuelle endringer i internasjonal rett, som vil være en del av det som vil være grunnlaget for fremtidige avgjørelser også i Norge etter Dublin III. Hovedformålet med den nye Eurodac-forordningen er å løse utfordringen knyttet til overføring av fingeravtrykk og sletting av data samt medlemsstatenes tilgang til relevant informasjon om asylsøkere i andre medlemsstater. Eurodac-forordningen skal anvendes fra 20. juli 2015, men Norge må allerede nå før nyttår varsle EU om vi godtar den, og jeg er veldig glad for at Stortinget er enig med regjeringen i at vi skal godta det.