trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Det er viktig å si at jeg er glad for at en samlet komité slutter seg til regjeringens forslag om å ratifisere Marrakechtraktaten og innlemme Marrakechdirektivet i EØS-avtalen. Videre er det gledelig at komiteen støtter forslaget om å gjøre noen mindre, men nødvendige endringer i åndsverkloven, slik at det etableres en dekkende hjemmel for gjennomføring av Marrakech-forpliktelsene i forskrift. Bakgrunnen for Marrakech-reguleringen er det som sakens ordfører var inne på, og som Verdens blindeforbund har kalt bokhungersnøden. Det er mangel på bøker i verden som er tilgjengelige for personer som er blinde, har nedsatt synsevne eller har andre funksjonsnedsettelser som gjør det vanskelig å lese. Dette gjelder særlig i minst utviklede land. Det betyr at en stor del av verdens befolkning ikke har tilgang til informasjon og kunnskap. Det mener jeg er et demokratisk problem, og jeg tror sakens ordfører er enig i det. Det er gledelig at også Stortinget er enig i det. Formålet med Marrakechtraktaten og Marrakechdirektivet er å forbedre og forenkle tilgangen til litteratur for denne målgruppen. Forpliktelsene innebærer at det kan framstilles eksemplarer av åndsverk i tilgjengelige format, f.eks. i form av lydbøker eller i punktskrift. Tilgangen skal være gratis for personer som er blinde eller har andre funksjonsnedsettelser som gjør det vanskelig å lese. Videre skal de tilgjengelige eksemplarene kunne utveksles over landegrensene gjennom et nettverk av godkjente enheter. På den måten kan personer som har behov for bøker i tilgjengelige format, få tilgang til eksemplarer som er produsert og tilrettelagt for målgruppen i andre land. Dette vil særlig komme den blinde befolkningen i den fattige delen av verden til gode. For eksempel vil personer i målgruppen i Sør-Amerika få tilgang til bøker på spansk i et tilgjengelig format, fra Spania. Også for norske personer i målgruppen vil dette være positivt ved at det gis tilgang til litteratur i tilgjengelige format fra f.eks. Storbritannia og USA. Åndsverkloven med forskrift har allerede bestemmelser som langt på vei ivaretar behovet for tilrettelegging av litteratur for blinde og andre med funksjonsnedsettelser som gjør det vanskelig å lese, men det er likevel behov for endringer i regelverket for å gjennomføre Marrakech-forpliktelsene. I tråd med premissene fra behandlingen av ny åndsverklov i 2018 vil det materielle innholdet i Marrakech-forpliktelsene gjennomføres i forskrift til åndsverkloven. Kulturdepartementet har sendt et forslag til høring, med høringsfrist 25. mai. Det er viktig at personer som er blinde, har nedsatt synsevne eller har andre funksjonsnedsettelser som gjør det vanskelig å lese, har muligheten til å lese bøker på tilnærmet samme måte som personer uten slike funksjonsnedsettelser. Jeg mener at ved å ratifisere Marrakechtraktaten og innlemme Marrakechdirektivet i EØS-avtalen tar vi et viktig skritt i riktig retning for å nå dette målet.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
I Norge har vi et godt lovverk som slår fast at det er forbudt å diskriminere personer på grunn av deres etniske eller religiøse bakgrunn. Det er likestillings- og diskrimineringsloven helt tydelig på. Så er jeg også veldig glad for at Stortinget her er veldig samstemt om målene og hva vi ønsker å oppnå. Likevel er det, slik flere har vært inne på, dessverre slik at selv om vi har likestillings- og diskrimineringsloven, som er helt tydelig, er det flere i Norge som opplever rasisme, og rasisme er således et samfunnsproblem. Forskning viser at innvandrere og norskfødte med innvandrerforeldre opplever diskriminering på flere samfunnsområder i Norge. Personer med innvandrerbakgrunn er mer utsatt for diskriminering enn andre. Regjeringen deler komiteens syn på at kampen mot rasisme er viktig. I Granavolden-plattformen slår vi fast at regjeringen vil bekjempe rasisme, religiøs diskriminering og antisemittisme. Vi må jobbe for et mer inkluderende samfunn i Norge, et samfunn der alle føler seg inkludert og representert. Målet er et likestilt og fritt samfunn der ingen opplever diskriminering og rasisme. Vi har derfor økt innsatsen mot rasisme, diskriminering og hatefulle ytringer betydelig de siste årene. Det foregår mye godt og viktig arbeid i kampen mot rasisme, noe jeg merker meg at også flere av komiteens medlemmer viser til. Regjeringen har lansert en handlingsplan mot rasisme og diskriminering på grunn av etnisitet og religion. Det er en bred plan med 50 tiltak innenfor ni ulike områder. Høsten 2020 la regjeringen fram en handlingsplan mot diskriminering av og hat mot muslimer. I tillegg la regjeringen fram en fornyet handlingsplan mot antisemittisme på Den internasjonale holocaustdagen i år. Jeg vil også trekke fram at regjeringen fra 2021 har etablert en tilskuddsordning mot rasisme, diskriminering og hatefulle ytringer. Dette er den første av sitt slag. Så vil jeg også understreke at regjeringen legger til rette for forskning på rasisme og diskriminering mot ulike grupper, bl.a. gjennom tiltak i flere av regjeringens handlingsplaner. Blant dem er et forskningsprosjekt om diskriminering på grunn av hudfarge og ytre kjennetegn og et annet om befolkningens holdninger til religiøse og etniske minoriteter. Det er også satt i gang kartlegging av rasisme og netthat i lys av koronakrisen og en innholdsstudie om hatefulle ytringer mot muslimer. Regjeringen har gjennom Forskningsrådet finansiert flerårig forskning om antisemittisme og jødiske liv i Norge og har også bevilget midler til forskning på sammenheng mellom opplevd diskriminering og utenforskap på ulike arenaer i samfunnet. Jeg vil også opplyse om at det også er flere andre tiltak som regjeringen jobber med. Dette arbeidet skal bidra til fornyet og forsterket innsats i kampen mot rasisme og diskriminering. Rasisme og diskriminering er uakseptabelt. Regjeringen tar kampen mot rasisme på høyeste alvor, og jeg er veldig glad for at Stortinget er samstemt om å nå disse målene.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Statsråd La meg først si at jeg er enig, jeg synes det er veldig mye bra som ligger i forslagene, og en del av de tingene er vi dels veldig godt i gang med. Så gjorde jeg nå litt rede for – og leste opp litt fra – forskning og kunnskapsutvikling om rasisme som regjeringen allerede er i gang med. Det er klart at det går an å vurdere å opprette et helt nytt senter for forskning på rasisme, det er en mulighet, f.eks. slik som vi har et senter for ekstremismeforskning, C-REX, på Universitetet i Oslo. Et annet alternativ kan være å lyse ut midler til en større langsiktig forskningssatsing, f.eks. over fem år, og kanskje legge det til Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter, HL-senteret. Dette er ting som vi selvfølgelig også vil vurdere. Det er en del budsjettmessige sider knyttet til dette, og da er det naturlig at man følger opp dette i forbindelse med de ordinære budsjettprosesser.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Statsråd Jeg tror det er en sak som ligger til behandling i Stortinget, og jeg tror den skal opp – nå er jeg litt usikker – neste uke. Jeg tror jeg også så at det var avgitt en innstilling på det, og jeg tror det var en enstemmig justiskomité. Nå er ikke Venstre representert i den komiteen, og jeg har ikke helt oversikt over alle partiene som er i den komiteen. Men jeg kan gjenta det jeg har sagt tidligere om HRS, og det er at jeg kjenner ikke en eneste person i Venstre som er for at HRS skal få støtte eller har fått støtte tidligere.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Det påhviler alle et ansvar å bekjempe rasisme og bekjempe rasistisk retorikk, iallfall forstå den retorikken man fører, og at det kan føre med seg fordommer, myter og rasisme. Det bør alle være oppmerksom på. Jeg tror at det er mange skap som bør ettergås. Kanskje også representanten vil ta til orde for en dialog innad i eget parti om hva slags retorikk enkelte representanter tidvis har ført, og hva slags fordommer og myter det kan være med på å skape. Jeg vil ikke gå meg vill i diskusjonene om hvordan man skal definere strukturell rasisme, for det er helt avhengig av hva hver enkelt person legger i begrepet strukturell rasisme, og så vil man også få et svar ut fra det. Det å si f.eks. at politiet som sådan – strukturelt sett, gjennom hvordan de er satt opp lovgivningsmessig og budsjettmessig – er rasistiske, det mener jeg ville være en helt fullstendig avsporing. Det mener jeg ikke er tilfellet. Men at det allikevel kan finnes rasistiske eksempler også blant politiet, det tror jeg ikke vi skal lukke øynene for.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Nå startet representanten først med å snakke om barne- og ungdomsidretten, for så å snakke om hele voksenidretten også. Jeg tror vi kan konsentrere oss om det som gjelder barn og unge. Jeg er enig i at denne pandemien har vært ekstremt krevende, også for barn og unge over hele landet. Det gjelder de som går på skole, men det gjelder selvfølgelig også de som deltar i frivillige kulturaktiviteter og idrettsaktiviteter. Selvfølgelig har det vært tungt for barna. Jeg er ikke enig med representanten i at regjeringen ikke har prioritert barn og unge. Tvert imot har vi prioritert nettopp barn og unge i gjenåpningsfasen, og blant dem som kom tidligst i gang med sine aktiviteter, var barn og unge. Det skjedde allerede et par måneder etter at pandemien inntraff i fjor. Så har det vært ulik grad av tiltak som har blitt satt inn – noen nasjonale tiltak, andre tiltak lokalt, som f.eks. her i Oslo, hvor vi ser at barne- og ungdomsidretten i Oslo har hatt størst tiltaksbyrde. Så jeg tror ikke man kan tilskrive dette politisk partifargemessige forskjeller.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Nok en gang: Jeg deler jo representantens bekymringer for frafall fra idretten for barn og unge. Selvfølgelig gjør jeg det. Så er det noe med at representanten og enkelte andre representanter fra Arbeiderpartiet har forsøkt å gjøre det til at det er vond vilje hos regjeringen overfor kultur, frivillighet og idrett, og at det er derfor disse har vært stengt ned. Jeg tror man med denne polemikken møter seg selv litt i døra, for vi ser jo at den største tiltaksbyrden er i Oslo, og Oslo styrer jo tiltakene sine selv. Jeg tror ingen fra Arbeiderpartiet ville anklaget Raymond Johansen og byrådet for å ha stengt ned fordi man har vond vilje overfor kulturlivet, frivilligheten og idretten. Vi som har bodd og bor i Oslo og har barn innen både idretten og frivilligheten, vet jo hvordan tiltakene har gått opp og ned. Begrunnelsen har vært at Oslo har ønsket å håndtere smittesituasjonen, ikke at man har ønsket å ramme barn og unge, eller at man har ønsket å ramme kulturaktørene. Vi har gjort det vi har kunnet for å åpne opp der det har vært mulig å åpne opp, og vi har fulgt rådene og anbefalingene fra helsemyndighetene. Vi har ikke latt det gå noe prestisje i sakene, og der det har vært anledning til å åpne opp, har vi åpnet opp. Men vi har også vært nødt til å håndtere en smittesituasjon, og det har vært i førersetet.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Jeg må si at jeg egentlig er helt enig med representanten når det gjelder de lokalene som står ledige, og at man bør benytte den salkapasiteten som er. Å kartlegge dette er en viktig bit av dette. Det er litt rart at jeg kjente på denne utfordringen selv da jeg gikk på videregående. Gymsalen sto jo ledig på Foss, og vi kunne ikke skjønne hvorfor vi ikke bare kunne få lov til å benytte den etter skoletid. Etter mye mas og kjas på rektors kontor fikk vi lov til å få en nøkkel så det gikk an å benytte den. Det er sånne typer eksempler som har gjort at vi f.eks. nettopp har gitt midler til Kulturalliansen for å kartlegge og holde oversikt over lokaler som finnes, slik at kulturaktørene kan bruke dem. Også i frivillighetsmeldingen som regjeringen fremmet, har vi oppfordret kommunene og fylkeskommunene så langt det er mulig, til å gjøre lokalene som står ledig på kveldstid og i helger, tilgjengelig for frivilligheten. Det er klart at vi vil følge opp dette forslaget som blir vedtatt, og ha dialog med KS, som vi jo har allerede, men det skal vi selvfølgelig gjøre på en forsterket måte.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Representanten spurte om jeg også kunne kommentere det representanten var inne på innledningsvis. Jeg må si at jeg ikke tror det vil være eksempler – forhåpentligvis ingen, men i verste tilfelle noen få – hvor skolene ikke ønsker at barn og unge skal kunne ta i bruk lokaler eller skolens arena for nettopp å fremme økt deltakelse for barn og unge. Et eksempel på det, som vi kommer til å treffe på nå mot valget, er ungdomsorganisasjonene, partiorganisasjonene, som skal være til stede på skolevalgene. Det er i hvert fall min oppfatning at de aller fleste åpner for det. Jeg kjenner i alle fall ikke til at man stenger bevisst for dette. Når det gjelder grunnstøtten, tror jeg den i 2021 er satt til om lag 150 mill. kr i nasjonal grunnstøtte. Hvorvidt den skal økes, må vi komme tilbake til i forbindelse med de ordinære budsjettprosessene.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-20:
Jeg er helt enig med representanten Haltbrekken i at vi skal lytte til barn og unge. Vi skal ta dem med på råd, og vi skal treffe dem, møte dem, slik vi har gjort gjennom hele pandemiens fase. Jeg har ikke noe sammenligningsgrunnlag, for jeg har ikke vært statsråd så å si utenom i en pandemisituasjon, men jeg vil driste meg til å si at vi har hatt flere treff og flere møter for å følge opp barn og unge i flere departementer i sterkere grad under pandemien nettopp fordi vi har vært bekymret for de ulike sidene av pandemien som treffer barn og unge veldig hardt. Som representanten Haltbrekken var inne på – jeg tror alle på Stortinget på en eller annen måte har vært aktive selv i sin tid og vet hvor viktig engasjementet i barne- og ungdomsårene er, at det er fritt, at det er tilgjengelig, og at det er mulig å gjøre dette, for man har med seg dette engasjementet videre både i ungdomsårene, som ung voksen og senere i voksenlivet. Det er med på å prege en hel generasjon. Hvis jeg skulle ønske noe, skulle det være at vi ikke hadde en pandemi, og at det hadde vært full normalitet i Norge, men det er jo en situasjon som vi alle har måttet forholde oss til siden pandemien traff. Men da den først traff, har regjeringen valgt å prioritere barn og unge. Vi har valgt å gjøre det vi har kunnet gjøre innenfor smittesituasjonen for å holde barn og unges aktiviteter åpne. Det gjorde vi i den første gjenåpningsfasen allerede i fjor. Etter at vi først stengte ned, prioriterte vi barn og unge, og det har vi fortsatt å gjøre siden. Så har vi laget en rekke ulike pakker. Pakkene er én ting, men det var veldig mange organisasjoner i frivilligheten, herunder barn og unge, som var bekymret for om de kunne få lov til å beholde støtten. Veldig mye av støtten er jo aktivitetsbasert, og når aktiviteten uteblir på grunn av smitteverntiltakene, hva da med støtten? Vi valgte da å si umiddelbart at alle får beholde støtten, og at de kan legge om aktivitetene til et annet format. Mange som mistet sine medlemmer, var bekymret for om de kunne komme til å miste eller få redusert støtten fordi medlemstallene var gått ned. Da har vi sagt at man kan basere støtten på medlemstallene fra 2019. I tillegg har vi nå stilt opp med over 10 mrd. kr ekstra til kultur, frivillighet og idrett, og veldig mye av det kommer barn og unge til gode. Vi er jo ikke igjennom pandemien ennå. Vi vet foreløpig ikke hvilke langtidseffekter dette kommer til å få for barn og unge. Jeg er bekymret både som kultur-, frivillighets- og idrettsminister og som tenåringspappa, for vi vet at dette treffer barn og unge på en annen måte. Noe som gjorde et veldig sterkt inntrykk på meg, var en dame i nyhetene som hadde et barn og sa at hun var bekymret for denne 3–4-åringen, som ikke hadde hatt noen annen virkelighet og ikke visste hva en normalsituasjon er. Langtidseffektene av at de minste barna ikke har opplevd f.eks. en vanlig 17. mai og full normalitet, kjenner vi ikke, men jeg kan si til Stortinget at det kommer vi til å følge med på på forpliktende vis, og også følge opp på forpliktende vis.
Tage Pettersen (Høyre), 2021-05-20:
La meg starte med å takke komiteen for samarbeidet om saken. Selv om de rød-grønne partiene står alene om forslagene som er fremmet, er det ikke fordi vi ikke er enig i det alvorlige utfordringsbildet som er beskrevet i representantforslaget. Vi er alle enige om at alle skal ha like muligheter, uavhengig av bakgrunn. Ulike former for rasisme og diskriminering er med på å skyve mennesker ut i utenforskap, og det kan ha store konsekvenser for den enkelte. Vi vet at det i dag forekommer diskriminering med utgangspunkt i etnisitet og religion i skolen, i arbeidslivet og i samfunnet for øvrig. Komiteen viser i denne saken til det grundige svarbrevet fra kultur- og likestillingsministeren som er koordinert med fem andre departement. Her redegjøres det for det arbeidet regjeringen har igangsatt innenfor dette området. Komiteen viser også til høringsinnspillene som er kommet, som understreker at rasisme og diskriminering er et samfunnsproblem som kan ha store konsekvenser for dem som rammes, og at fellesskapet må ta ansvar for å løse disse samfunnsutfordringene. Høyre viser til at regjeringen har økt innsatsen mot rasisme og diskriminering betydelig de siste årene. Et eksempel på dette er at regjeringen har etablert en tilskuddsordning mot rasisme, diskriminering og hatefulle ytringer. Det er den første av sitt slag. Handlingsplanen mot rasisme og diskriminering på grunn av etnisitet og religion er også viktig. Det samme er handlingsplanen mot diskriminering av og hat mot muslimer som kom høsten 2020, og handlingsplanen mot antisemittisme som ble lagt fram i januar i år. VG har den siste tiden publisert kronikker skrevet av unge norsk-asiater som har opplevd diskriminering og rasisme. Oslo-byråd Lan Marie Berg sier til avisen at det er kjempeviktig at unge står fram med sine erfaringer, og at vi alle bør være takknemlig for at de orker å dele følelser og opplevelser som er veldig personlige. Det er jeg helt enig i. Det å forstå er viktig. Vi som politikere har en viktig rolle her. Vi må gå foran, men det er også andre som bør være med på det. Næringslivet er et eksempel på noen som har en viktig rolle i å tenke gjennom hvordan de jobber for økt mangfold, og hvordan de jobber for at ikke de gjennom det mister gode talenter. Vi skal ta på alvor det minoriteter i Norge forteller oss. Det finnes holdninger som vi sammen må bekjempe. Derfor skal vi fortsette å jobbe systematisk for å bekjempe alle former for rasisme.
Tage Pettersen (Høyre), 2021-05-20:
La meg takke forslagsstillerne for et svært dagsaktuelt representantforslag og komiteen for samarbeidet. En samlet komité deler vektleggingen av frivilligheten som et viktig grunnlag for demokratiet og bekymringen for hva over et år med pandemi har medført av redusert aktivitet. Vi anerkjenner at ungdomsfrivilligheten er hardt rammet av pandemien. En samlet komité viser til initiativet fra 2018 om å oppfordre skolene til å låne og leie ut lokaler til frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner, og jeg er glad for at vi på ny ber regjeringen om å gå i dialog med KS og Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, LNU, for å sikre tilgangen for disse gruppene til skoler og andre offentlige bygg. Samtidig vil komiteen også få trekke fram at det er bevilget 2 mill. kr til LNU for å utvikle en nasjonal portal for utlån av kommunale lokaler. Gjennom pandemien har regjeringen latt organisasjonene beholde sine aktivitetsmidler til tross for at aktiviteten har vært på et minimum. Videre er det etablert gode og forutsigbare kompensasjonsordninger. Så langt i 2021 er det bevilget rundt 1,5 mrd. kr for perioden fram til 1. september. Rapporten fra koronakommisjonen peker på at det er for tidlig å trekke konklusjoner om hvilke konsekvenser pandemien har for sårbare barn og unge. De skriver at det først er om flere år vi kan trekke sikre slutninger. Komiteen forventer imidlertid at funnene som kan leses i dag, tas med i det videre arbeidet for gjenåpningen. Opposisjonen forsøker i merknads form å skape et bilde av at det har vært mangelfull dialog mellom regjeringen og idretten. Det er vel få, om kanskje noen, som har hatt en så åpen kanal til regjeringen som nettopp idretten. Deres konstruktive dialog har også ført til store gjennomslag. Ordningene for idretten er både justert og tilført mer penger i tråd med deres innspill underveis i hele pandemien. Klassekampen fortalte i går at barne- og ungdomsorganisasjonene har mistet 50 000 medlemmer under pandemien. Bortfallet av sosiale arenaer og vanskeliggjøring av påvirkningsarbeid er helt sikkert naturlige grunner. Det er jo nettopp gjennom lokale aktiviteter at organisasjonene skaper dette engasjementet og verver nye medlemmer. Høyre deler LNUs bekymring for at effekten av koronaen kan sitte igjen lenge. Samtidig er det grunn til å gi uttrykk for at økte bevilgninger ene og alene ikke vil løse disse utfordringene. Mye av gleden ved å engasjere seg er nettopp knyttet til det sosiale, og Høyre er opptatt av å tilgjengeliggjøre arenaer for aktivitet og vil fortsatt bidra med forutsigbare og gode støtteordninger.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
La meg først slutte meg til saksordføreren i at dette er ting vi i hovedsak står sammen om. Også vi fra opposisjonen er opptatt av at den handlingsplanen og den strategien som regjeringen har lagt opp til, blir fulgt opp aktivt. Jeg ser på både Dokument 8-forslaget og våre forslag fra mindretallet som et tegn på at vi er utålmodig på et viktig område. I år er det ti år siden terrorangrepet mot regjeringskvartalet og Utøya. Vi vet hva ekstrem, høyreorientert, rasistisk propaganda kan føre til. Det er det ytterliggående resultatet av denne typen holdninger. Ord har virkning, ord skaper engasjement, men de skaper også negativt engasjement. Dette er en kamp vi må fortsette, og vi minne hverandre på hva slags konsekvenser det kan ha hvis vi taper den kampen. Men kampen mot rasisme handler ikke bare om de ytterliggående, ekstreme standpunktene og handlingene. Det handler også om hverdagen til mange mennesker. Det handler om folk som må ha med seg en hvit venninne eller kamerat for å få leid en leilighet i Oslo. Det handler om folk som opplever skjellsord eller utestengning i skolehverdagen eller på arbeidsplassen. Det handler om den strukturelle rasismen som kan ligge skjult i systemene våre, som ikke er bevisst, men som blir resultatet av ubevisste handlinger, holdninger og systemer. Derfor er det et viktig Dokument 8-forslag. Det er viktig at denne debatten holdes levende, og det er viktig at vi har en offensiv og sterk strategi for å bekjempe den synlige, bevisste rasismen, men også det som ligger mer skjult, og som er mer ubevisst. Særlig det siste krever det at vi skolerer oss på, at vi opplyser oss om, og at både de som utsettes for det, og de som kanskje bidrar til det uten nødvendigvis å mene det, får den informasjonen, kunnskapen og bevisstgjøringen som trengs. Med det tar jeg opp de forslagene som Arbeiderpartiet er medforslagsstiller til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Vi snakker mye om pandemiens skadevirkninger når det gjelder helse. Vi har selvfølgelig vært opptatt av å beskytte eldre; vaksinere, sørge for at sykehjem tar godt vare på sine brukere, men vi snakker lite om de usynlige virkningene av pandemien. En av dem er at mange barn og unge opplever en annerledes hverdag og har opplevd det i ett år. Dette Dokument 8-forslaget er bredt, men ett område som har blitt spesielt rammet, er idretten. Det tok lang tid før man fikk gjenåpnet for barn og unge, og fortsatt har man ikke gjenåpnet fullt ut for breddeidretten. Alle andre land rundt oss har gjort det. Det finnes altså ikke dokumentasjon på at dette er mer smittsomt enn å stå i en hundre meter lang polkø i Oslo. Og mitt spørsmål til statsråden er: Når skal statsråden sørge for at hele idretten kommer ordentlig i gang?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Det henger sammen, for veldig mange ungdommer spiller f.eks. fotball sammen med folk som er over 20 år. Hvis de som er over 20 år, ikke får spille, er det nok til at laget ikke kan stille, hvilket gjør at også de under 20 år ikke får lov til å spille. Dette henger jo sammen. Idrettsbevegelsen landet over melder om frafall, stans og utfordringer i driften og virksomheten, som man ikke får hjelp til. Mitt spørsmål er: Hvorfor har norske myndigheter en helt annen vurdering av dette enn våre naboland, hvor de har fått i gang dette overalt? Og hvorfor er det mer smittsomt å være 22 personer på en gigantisk fotballbane enn altså å stå hundrevis av folk i polkø i Oslo sentrum? Det er uforståelig for folk, og vi må få et svar på det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-20:
Livet har vært annerledes for mange det siste året, og det har vært nødvendig fordi vi har hatt en alvorlig pandemi. Vi har sett andre land med betydelig høyere dødsrate, en sykdom som er brutal når den rammer, og som rammer noen spesielt hardt. Det har vært en dugnad, har det vært sagt, men i dugnaden i idrettslaget eller borettslaget som de fleste av oss er med på, gjør vi stort sett en likeverdig innsats. Denne dugnaden har vært ganske skjevt fordelt. Mens børsen setter nye rekorder, er det andre grupper som tar den største belastningen. Noen tar en svær belastning fordi de har mistet jobben, eller virksomheten deres er stengt ned, lønna forsvunnet og økonomien utrygg, men jeg tror også at barn og unge er en gruppe som opplever annerledesdagen tyngre enn oss andre. Barn og unge er, på en helt annen måte enn oss voksne, avhengig av å være sammen, drive med aktiviteter, holde på med idrett, møtes i lag og foreninger, være sosiale, få den treningen og det samspillet som det er å vokse opp og lære seg de sosiale kodene, bruke engasjementet sitt og utvikle evnene sine. Et år for en ungdom er betydelig lengre enn et år for oss som er i femtiårene. Jeg tror et land som har vært stengt siden mars i fjor, har fått mange barn og unge til å oppleve av at de fratas store opplevelser og livskvalitet. Derfor er det viktig å lytte til forslagsstillerne her om hvordan vi raskest mulig kan få denne aktiviteten i gang. Vi snakker om tapte livsår på grunn av tidlig død og sykdom med covid-19, men vi kan også snakke om tapte livskvalitetsår for alle dem som har opplevd en helt annerledes hverdag. Jo raskere vi kan komme i gang med en normal hverdag, jo bedre er det, og jo mindre tid vil vi tape. Det er egentlig det opposisjonen her etterlyser: at regjeringen i mye større grad skal bruke de virkemidlene som ligger til rådighet for ikke bare å kompensere de rene økonomiske tapene underveis, men å få aktiviteten, kvaliteten, engasjementet og motivasjonen i gang. Jeg snakket spesielt om idretten, men dette gjelder hele bredden, og det er ingen tvil om at også på helseområdet har det enorm betydning at den frivillige idretten kommer raskt i gang igjen. Jeg synes disse virkningene av nedstengingen har vært undervurdert hele veien, og nå har regjeringen sjansen til å rette opp dette med å sørge for en rask igangsettelse så fort helsetilstanden tilsier at det er mulig.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-05-20:
Det er en av menneskehetens selvinnlysende sannheter at alle vi mennesker er født likeverdige – at uavhengig av kjønn, religion, hudfarge og bakgrunn er vi mennesker like, og i et samfunn bør vi ha de samme mulighetene. Selv om vi fortsatt har en del utfordringer i Norge, bør vi også med stolthet trekke fram at Norge tross alt er et av verdens minst fordomsfulle samfunn, hvor alle har gode muligheter og forutsetninger, uavhengig av bakgrunn. Det betyr imidlertid ikke at alle eksempler på diskriminering og rasisme er fjernet i samfunnet. «Jøde» brukes fortsatt som et skjellsord i noen skolegårder. Det er muslimer som opplever å bli møtt med skepsis på grunn av sin religion, og det er mange unge sikher som også har opplevd det bl.a. på grunn av sin turban. Det er flere eksempler jeg kunne ha nevnt på enkeltepisoder og enkelthendelser som viser at vi fortsatt har en vei å gå når det gjelder å bekjempe alle fordommer og all diskriminering i vårt samfunn. Vi er likevel fornøyd med de svarene som statsråden har kommet med når det gjelder regjeringens innsats på de punktene som nevnes i forslaget. Det er også en rekke handlingsplaner som er laget. Noen av dem har også Fremskrittspartiet vært med på i regjering, og de er bl.a. nevnt i tidligere innlegg. Så vi er fornøyd med den innsatsen som gjøres i dag, og derfor går vi også mot forslagene og står sammen med regjeringspartiene i innstillingen. Jeg vil avslutningsvis også nevne den rasismedebatten som har vært det siste året, for rasisme har flere ganger stått høyt på dagsordenen, bl.a. på grunn av grufulle hendelser spesielt i USA som har skapt en debatt over hele verden. Det viser at man fortsatt har en vei å gå i kampen mot diskriminering, kanskje spesielt i en del andre land enn Norge. Samtidig vil jeg også advare mot en del av de avsporinger som dessverre kommer i rasismedebatten, som jeg mener er kontraproduktive og ikke bidrar til noen reell løsning av de utfordringene vi har, f.eks. når det gjelder å fjerne statuer av folk som Winston Churchill, eller når man får en debatt om det såkalte krenkelseshysteriet. Det er i mine øyne en avsporing i en viktig debatt og bidrar ikke til å løse noe som helst.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-05-20:
Som jeg sa i mitt innlegg, mener jeg at Norge trolig er et av landene i verden med minst fordommer, og hvor folk har flest muligheter til å oppnå sine drømmer, gitt at de jobber hardt, uavhengig av sin bakgrunn, religion og hudfarge. Vi har folk i stort sett alle posisjoner i Norge som uavhengig av bakgrunn har vist at det er mulig å leve den norske drømmen. Når det er sagt, så kom det for noen måneder siden en rapport der man påsto at det var tendenser til strukturell rasisme i norsk idrett. Vi så også arbeiderpartipolitikere, bl.a. varaordføreren i Oslo, som har ment at Norge har strukturell rasisme. Jeg vil spørre statsråden om han mener at norsk idrett eller andre deler av det norske samfunnet har strukturell rasisme.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-05-20:
Det siste året har vært en prøve for oss alle. Det har nå gått mer enn et år, og vi er fortsatt ikke gjennom pandemien og krisen, selv om det ser ut til at det er lys i enden av den mørke tunnelen. Vi har alle blitt rammet av dette, men noen grupper er blitt mer rammet enn andre. Eldre er en slik gruppe, men heller ikke de unge har blitt skånet. Både idretten og frivilligheten gjør et veldig viktig arbeid i samfunnet, både for å skape fellesskap, for å få oss i aktivitet og for å stimulere oss, og ikke minst også som del av den demokratiske arenaen og som del av sivilsamfunnet. Både idretten, frivilligheten og barne- og ungdomsorganisasjoner er en viktig del av dette arbeidet. Fremskrittspartiet støtter intensjonen i flere av de forslagene som er lagt fram. Når vi likevel velger å gå imot de tre konkrete forslagene, er det fordi vi mener at innretningen kan virke mot sin hensikt. Vi ønsker ungdomsorganisasjoner velkommen inn i skolen, men ønsker ikke en innretning hvor det kan gå på bekostning av utdanningen, spesielt i en tid hvor mye utdanning har gått tapt. Vi vil også bl.a. komme tilbake til budsjettspørsmålet i våre alternative budsjetter. Vi er ikke uenig i det som skrives, men vi vil heller legge det fram som del av en helhet i våre egne budsjetter. Noe av det viktigste som nå bør være i fokus, er gjenåpningen av samfunnet, som det også står skrevet i representantforslaget. Vi er alle opptatt av en god gjenåpning, slik at aktivitet kan komme i gang så raskt som mulig, og på en god og trygg måte. Vi mener likevel det er lite hensiktsmessig å spesifisere det arbeidet slik det gjøres i forslaget, men det er helt åpenbart at vi trenger at den type aktivitet kommer i gang igjen, slik at alle kan delta i normale fritidsaktiviteter, med alt det positive som det innebærer. Jeg vil likevel framheve det forslaget som komiteen står samlet om, og som vi har stått sammen om også tidligere, og som er veldig viktig, nemlig at det offentlige gjennom kommuner og fylkeskommuner gjør det de kan for å stille sine ressurser, sine fasiliteter og sine lokaler tilgjengelig for frivilligheten, for barne- og ungdomsorganisasjoner – gratis, så langt det lar seg gjøre. Vi skulle gjerne ha sett mer innsats der enn det som har skjedd, og vi håper at statsråden og regjeringen følger opp de initiativene og sørger for at det gir effekt.
Olav Urbø (Senterpartiet), 2021-05-20:
Det er på nokre område i samfunnet ein undrar seg kvifor ein ikkje har kome endå lenger – eit av dei er rasisme og diskriminering. At vi alle skal ha like mogelegheiter og rettar uavhengig av kven vi er, eller kvar vi kjem frå, er heilt grunnleggjande. Heldigvis er det slik for dei aller, aller fleste av oss. Samstundes er vi dessverre ikkje i 2021 kvitt rasisme og diskriminering. Rasisme skapar mistillit, rasisme skapar hat, rasisme skuvar menneske frå kvarandre. Ikkje minst er det å verte utsett for rasisme og diskriminering forferdeleg for den einskilde og kan føre til utanforskap. Det er eit soleklart ansvar vi har som einskildmenneske kvar dag å stå opp mot dette. Samstundes har vi som samfunn eit stort ansvar for å leggje til rette for at alle former for rasisme og diskriminering vert reduserte. Det vert gjort mykje godt arbeid i kampen mot rasisme. Samstundes krev førebygging og kamp mot rasisme kontinuerleg innsats, og det er, som vi snakkar om, kvar dag året igjennom. Utan det daglege, systematiske arbeidet er planar lite verde. Senterpartiet støttar sterkt intensjonen i forslaget, men ikkje alle forslaga. Grunngjevinga for det er at vi meiner det allereie er dekt av pågåande tiltak. Senterpartiet fremja alt i 2018 eit representantforslag om ein handlingsplan mot etnisk og religiøs diskriminering – noko eit samla storting slutta seg til. Rasisme og diskriminering skjer på alle samfunnsarenaer – i arbeidslivet, på skulen og i fritida. Det er berre ein ting som tel, og det er nulltoleranse. Førebygging, informasjon og kompetanse om temaet er viktig, forsking like så. Senterpartiet er med som forslagsstillar på fire forslag i dag som har dette som tema. Planen er no gradvis å opne opp att samfunnet, og mange gler seg til det – også utelivsbransjen som har hatt ei krevjande tid. Samstundes veit vi òg at det skjer diskriminering her. Det er viktigare enn nokon gong å vere inkluderande på slike sentrale og viktige møteplassar som utelivet representerer. Difor har Senterpartiet fremja forslag om å senke terskelen for inndraging av skjenkeløyve som følgje av diskriminering.
Olav Urbø (Senterpartiet), 2021-05-20:
Mange har måtta ta ei ekstra byrde under denne pandemien, og ei av dei gruppene er ungdomen. Ei rekkje aktivitetar har vore nedstengde heilt eller delvis òg i periodar. Denne aktiviteten er i hovudsak driven av frivillige lag og foreiningar. Det er viktig at vi kjem i gang med mykje aktivitet så raskt som råd. Dette er viktig for alle dei som saknar eit tilbod, og for rekrutteringa. Å deltake i aktivitetar, anten det er idrett, korps eller gaming, byggjer identitet, det byggjer lagkjensle, og det byggjer demokrati. Det å vere ein del av eit sosialt fellesskap har ein eigenverdi. Ein pandemi med nedstenging av samfunn og strenge reglar er i seg sjølv sterkt belastande for vår ungdom. Då er det viktig at andre ting fungerer. Diverre har kompensasjonsordningane vore mangelfulle, uføreseielege og lite treffsikre. Dette har flytta uforholdsmessig mykje risiko over på lag og foreiningar, og dei tek då ikkje sjansen på å planleggje fram i tid. Viss samfunnet skulle stengje ned igjen, sit dei med risikoen. Det er inga tid å miste. Tiltak må setjast inn, arenaer må etablerast. Skulen har ei sentral rolle i så snart som mogleg å invitere frivillige lag og organisasjonar til skulane for at dei skal kunne informere om tilbod og rekruttere. Skulane bør stille lokale til rådvelde ved behov. Pandemien har gjort noko med økonomien til ein del familiar, og utfordringa med å betale kontingentar og treningsavgifter er større enn før pandemien. Det må ikkje stå på økonomi for å få flest mogleg ungdom attende til frivilligheita – til det er saka for viktig og beløpa for små. Det vil vere ei god samfunnsinvestering, og eit steg på vegen vil vere forslaget som er fremja av opposisjonen, om å auke grunnstønaden til barne- og ungdomsorganisasjonar. Med det tek eg opp forslaga frå mindretalet, forslaga nr. 1–3.
Olav Urbø (Senterpartiet), 2021-05-20:
Eit godt krisesentertilbod er avgjerande for alle som vert utsette for vald eller trugsel om vald i nære relasjonar. Dette er diverre eit vedvarande samfunnsproblem. Kostnadene for den einskilde, barn og samfunnet er store. Kommunane fekk ansvaret for krisesentra i 2011. Kommunane er det offentlege si fyrsteline – nær brukarane, nær innbyggjarane. Krisesentra fungerer godt, men har òg utfordringar, slik rapporten Kommunenes krisesentertilbud – en kunnskapsoversikt peikar på. Det er på høg tid at evalueringa kjem, og at lovendringar og tiltak vert fremja, slik at ein sikrar eit godt framtidig tilbod. Den alt nemnde rapporten peikar på fleire tilhøve. Heilt sentralt er eit heilskapleg tenestetilbod som inkluderer kommunal helsehjelp, omsorg for barn, traumebehandling samt alternativ bustad. Kommunane i dette landet er som vi alle veit, forskjellige, og barnevernet er forskjellig organisert. Det verken bør eller skal vere til hinder for at alle har eit likeverdig tilbod. Drifta av krisesentra er finansiert via rammetilskot til kommunane. Det er Senterpartiet for. Ingen er betre skikka til å tilby gode tenester på ein effektiv måte enn kommunane, men det er ein heilt avgjerande premiss at finansieringa av kommunane er i samsvar med dei tenestene dei skal yte, og dei oppgåvene dei skal utføre. Kommuneøkonomien har under regjeringa Solberg igjen vore under press, samstundes som oppgåvene har auka. Ei betring av kommuneøkonomien er difor avgjerande for den viktige jobben krisesentra skal gjere også i framtida. Det er kvinner som i stor grad er utsette for vald, og tilbodet må sjølvsagt tilpassast dei. Samstundes er det òg menn, gutar og personar frå etniske minoritetar som treng hjelp av krisesentra. Om tilbodet er godt nok tilpassa desse, bør ein evaluere. Å be om hjelp kan vere vanskeleg for mange. Difor er det så viktig at det vert så enkelt som råd, og at hindringar vert fjerna. Tilbodet skal vere gratis og utan eigendel. Til slutt tek eg opp forslaga nr. 1–3.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2021-05-20:
I denne salen har vi store og små diskusjonar, og ein av dei diskusjonane på sakskartet i dag som eg er sikker på kjem til å dra ut lenger enn denne, er reglane for ATV på berrmark og forskjellig anna. Eg tenkte det var viktig å gje nokre refleksjonar, for dette representantforslaget har eit prisverdig mål og ein intensjon som det er lett å stille seg bak. Ein treng ikkje å ha mykje kunnskap om norsk historie for å vete at både samar og romar og andre grupper i vårt eige land har vore utsette for måtar å behandle dei på som minoritetar, som ikkje står seg i dag. Vi ser òg no, i vår eiga tid, at rasistiske skjellsord blir brukte på bussar og i skulegardar, og at ein framleis har valdsepisodar som er relatert til hudfarge, utsjåande eller kor ein kjem frå. Når det er sagt, skal eg ikkje utbrodere, for eg trur debatten har fått fram mange av dei eksempla som viser kvifor det er viktig at vi framleis har eit godt og strukturelt arbeid for å få vekk rasismen i samfunnet vårt, og at det er eit arbeid som vi aldri må gje oss på. Det har kome mange gode politiske initiativ og vedtak som viser at ein går i rett retning, men ein er langt frå i mål. Nokre eksempel på det er at regjeringa har auka innsatsen mot rasisme og diskriminering gjennom f.eks. tilskotsposten ein har fått på plass på statsbudsjettet, som er eit godt eksempel på ein ny måte å jobbe på, der ein kan setje i verk tiltak, og som gjer at ein får midlane til å kunne setje i verk tiltak for å motarbeide diskriminering i arbeidslivet, på bustadmarknaden og på utestadar, f.eks. Ein kunne òg ha trekt fram handlingsplanen mot rasisme og diskriminering på grunn av etnisitet og religion, som inneheld over 50 tiltak som skal kjempe mot desse utfordringane, eller ein annan handlingsplan som ein representant frå eit regjeringskollegaparti har vore inne på, nemleg handlingsplanen mot hat mot muslimar. På Holocaustdagen i januar i år fekk ein òg lagt fram ein eigen handlingsplan mot antisemittisme. Samla sett gjev desse handlingsplanane eit godt grunnlag for å sørgje for at ein nettopp har den systematikken og det pågåande arbeidet som er viktig, og som eg meiner det er viktig at ein styrkjer, og at ein fortset med. I denne saka blir det sett fram ei stor mengde forslag. Eg meiner nok at det arbeidet som ein frå regjeringa si side har sett i gang, som er systematisk og kontinuerleg, og der ein òg på regjeringsnivå har starta samarbeid på tvers av departementa for å koordinere innsatsen mot ekstremisme, rasisme og hatefulle ytringar, viser at vi nok er veldig einige i mål. Intensjonane her står vi heilt og fullt bak, for mangfald er rikdom, og vi må sørgje for at alle får leve eit godt og fritt liv i landet vårt. Derfor meiner Kristeleg Folkeparti det er viktig at ein jobbar systematisk og iherdig, og at ein fortset med det gode arbeidet som ein no er i gang med.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2021-05-20:
Debattane vi har hatt gåande i Stortinget gjennom denne sesjonen og føregåande sesjonar om balansegangen mellom lokal råderett og nasjonale omsyn når det gjeld f.eks. naturvern, viser at Ivar Aasen hadde rett når han sa at «til lags åt alle kan ingen gjera». Det har så vore, og eg trur eg er redd for at han òg har rett i at det «vil so vera». Men desto viktigare er det at Stortinget klarer å fremje vedtak som gjer at vi har ein prosess det er ein legitimitet rundt, der det er sånn at ulike stemmer blir høyrde, og der ulike interesser får moglegheita til å gje uttrykk for sitt syn, og ein får tatt ei heilskapleg vurdering. Difor er eg glad for at fleirtalet i denne saka har samla seg rundt eit godt forslag, der det blir fremja forslag om revidering av lov, og der ein har ei innramming som både knyter forslaget til intensjonen om lokalt sjølvstyre og peikar på at det er grunnleggjande verdiar rundt natur og friluftsliv som må bli varetekne. Det er eit godt forslag til vedtak som vil leggje grunnlag for moglegheita til å ha ein god prosess i denne saka. Eg trur det er eit fornuftig vedtak, og elles vil eg berre vise til det utmerkte innlegget saksordføraren hadde.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2021-05-20:
Sjølaksefisket har jo lange tradisjonar langs kysten vår. Eg har ein gong høyrt ein anekdote heimanfrå om at enkelte husmannskontraktar visstnok hadde grenser – eit slags makstak – for kor mykje raudfisk husmennene måtte innta av laksen, fordi det var ei såpass viktig og stor utnytting av dei bestandane vi hadde. Dessverre er ikkje vi der. Vi har bestandar som er marginale, og der ein har vore nøydd til å ha grenser. Denne saka viser at ein er nøydd til å ta den typen avvegingar. På den eine sida har ein omsynet til ein raudlista art, og på den andre sida har ein òg tradisjonelle fangstformer og tradisjonar som er viktige i mange delar av landet vårt. Det å avvege dei to er ikkje lett. Difor er eg glad for at ein no har fått eit stort fleirtal som stiller seg bak forslaget som regjeringspartia bl.a. er inne i, der ein ber om ei evaluering av statusen for dei små og sårbare bestandane av villaks, og at denne saka kjem til Stortinget. Det betyr at dette er ei sak der ein kan få ein fot i bakken. Som regjeringskollegaene har vore inne på tidlegare, er det viktig at ein får meir forsking og kunnskap om desse bestandane og utnyttinga av dei, og at evalueringa kjem hit, sånn at ein kan ha ei berekraftig forvaltning. Så vil eg leggje til at vi har eit ansvar for å sørgje for at byrdefordelinga blir riktig. Fangst av laks i sjø har lange tradisjonar i landet vårt og har vore gjennom store innskrenkingar historisk etter kvart som bestanden har gått tilbake. Det må vere ein balansegang mellom utnyttinga som skjer i sjø, og utnyttinga som skjer i elver, og ikkje minst dei andre næringane som òg legg beslag på store areal, og som går ut over dei viktige villaksbestandane vi har. Det er det viktig at denne salen har i mente når vi diskuterer denne saka vidare.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2021-05-20:
Jeg har lyst til å knytte noen avsluttende kommentarer til debatten. Det er riktig og viktig at vi har en debatt om rasisme og diskriminering i vår komité, så jeg har lyst til å gi en takk til representanten Øvstegård, som har tatt dette opp, og en takk også til saksordføreren, som la opp til en debatt hvor det kommer fram at vi alle er imot alle former for rasisme og diskriminering. Vi har et godt lovverk, som statsråden sa, og vi har en handlingsplan mot rasisme og diskriminering i alle dens former. Den går til 2023, og den skal sikkert også fornyes. Den har Stortinget sluttet seg til. Det som er bekymringsfullt, er vel kanskje hverdagspraten rundt rasisme og diskriminering. Hva skjer rundt bordene? Hva skjer av slengbemerkninger i skolegården? Når er det det starter? Jeg er også opptatt av at kommunene i Norge tar dette til seg, som også regjeringen har gjort, at man har kommunale planer for hvordan man skal forebygge rasisme og diskriminering i kommunene, og at dette blir satt på dagsordenen i kommunene. Det ble nevnt konspirasjonsteorier fra ytterliggående bevegelser. De er veldig ofte knyttet til rasisme og diskriminering, og særlig har jødene fått merke det. Det er utrolig viktig at vi har oppmerksomhet nettopp mot denne typen konspirasjonsteorier, og at vi alle har et ansvar for å svare på og slå dette ned når det sprer seg i sosiale medier. Forskning var et av temaene i dette Dokument-8-forslaget, og også det å opprette et eget senter. Jeg tror at veien å gå er å bruke de strukturene vi allerede har, og da særlig Holocaustsenteret, som har et kompetansemiljø, og som har startet å bygge opp et stort nettverk både nasjonalt og internasjonalt rundt forskning. Jeg tror vi kan få mer ut av ressursene inn mot et sånt miljø, for det er viktig at det senteret samarbeider med universitetene, hvor man også driver forskning på nettopp rasisme, hvordan det foregår. Det ble også nevnt hvordan man kan inkorporere kompetanse og kunnskap i alt fra lærerutdanning til skoleverket, og det mener jeg det ligger godt til rette for i dag. Det det står om, er rett og slett hvordan man skal gjøre det, og da tror jeg forskning og forskningsprogrammer er veien å gå, og kanskje ikke å bruke ressurser på et nytt senter.