trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg kommer tilbake til spørsmålet som ble stilt av representanten Ellingsen, for jeg kunne ikke oppfatte at det ble gitt et svar på det spørsmålet gjaldt. Spørsmålet gjaldt ikke om tallene som framkom i det kanadiske parlamentet, var korrekte. Spørsmålet var om en erfaren parlamentariker og mangeårig medlem av Stortingets kontrollkomité synes det er tilfredsstillende i forholdet mellom regjering og storting at slike opplysninger kommer fram i det kanadiske parlament fra det norske embetsverket før det blir gitt av statsråden til Det norske storting.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
I disse førjulstider har jeg gledet meg med å lese representanten Solhjells nye bok. Spesielt koste jeg meg med avsnittet om vår felles reise gjennom Det hellige land. Det jeg imidlertid stusset veldig ved, var den dramatiske etterlysning som representanten Solhjell i boken utsteder, etter en utenrikspolitisk opposisjon i Norge, og han mener at flasketuten peker på noen helt andre partier her i salen enn sitt eget. Da må jeg få spørre: Hva er det som har skjedd de siste årene? For under Solhjells ellers utmerkede lederskap er det jo nettopp slik at den opposisjonen som har vært i norsk utenrikspolitikk – i spørsmål om NATO, i spørsmål om EU/EØS, i spørsmål om boikott av Israel, i spørsmål om fred og krig – helt riktig har forsvunnet, men etterlysningen må jo rettes mot SVs egen partiorganisasjon, for det er SV som har sluttet å være opposisjonsparti i utenrikspolitikken.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Da jeg hørte på representanten Slagsvold Vedums innlegg om utviklingspolitikken, rant en replikk av en av mine forgjengere – Jon Lilletun – meg i hu: «Et godt budsjett er blitt enda bedre.» Det kunne godt ha vært overskriften for representanten Slagsvold Vedums innlegg, og jeg skriver under på den! Det jeg er ute etter å få vite, er om denne bedringen kommer til å fortsette, eller om den er forbigående. Et stort flertall i utenrikskomiteen i forrige periode ba om at utdanning må bli en større andel av utviklingsbudsjettet og ikke en mindre andel, slik vi har sett tendenser til. Da trenger vi en opptrapping – ikke bare i år, men også i årene framover. Hvordan stiller Senterpartiet seg til det?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg har ikke noe problem med å si, enkelt og greit, at i utviklingspolitikken er avstanden mye større til partier til høyre for oss enn den er til partier til venstre for oss. Det er grunnen til, i tillegg til at vi har en politisk situasjon hvor disse partiene har flertall, at Kristelig Folkeparti har gått til regjeringspartiene og bedt om støtte for endringer i utviklingsbudsjettet, og vi er glad for at vi har fått til det. Historisk sett viser våre resultater at når vi har sittet i regjering med et parti til høyre for oss, nemlig Høyre, har vi fått gjennomslag for vår utviklingspolitikk, våre ambisjoner og vår målretting av utviklingspolitikken. Det er det beste svaret jeg kan gi representanten Nordtun. Det å blande Kristelig Folkepartis og Fremskrittspartiets utviklingspolitikk blir omtrent som å blande ild og vann.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg tror ikke det er noen uenighet mellom representanten Høglund og meg om at det er dilemmaer i forholdet mellom vår utviklingspolitikk og vår landbrukspolitikk. Det er dilemmaer man er nødt til å løse. Jeg synes vi kan løse dem med en mer offensiv politikk for å åpne for handel fra den fattige del av verden. Det framgikk også av mitt innlegg. Så må jeg si til representanten Høglund at jeg er også helt enig i at vi kontinuerlig skal være på jakt etter det som måtte skje av misbruk, av korrupsjon, av feilbruk av bistandsmidler – der står vi 100 pst. sammen. Men det som undrer meg, er at i komitéinnstilling etter komitéinnstilling ser det ut som om det eneste Fremskrittspartiet er opptatt av, er å finne fram alt det som står i verdens ulike publikasjoner om kritikk av bistand, og så skriver man det inn i innstillingen. Og så er man aldri med på å feire det som virker, og det som løfter de fattige landene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg har allerede sagt hvordan jeg beskriver det. Det eneste jeg har å si til Høyres forsvar, er at de oppfører seg annerledes i samarbeid med Kristelig Folkeparti når det gjelder utviklingspolitikk, enn de gjør når de er alene i opposisjon i Stortinget. Det håper jeg kommer til å være situasjonen også i årene framover.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Vi fikk en viktig avklaring i utenriksministerens innlegg. Valget i Russland lever ikke opp til europeiske standarder. Der var det ikke et fnugg av moralsk indignasjon, men jeg skjønner at det er en arbeidsdeling her i salen på det punktet, så jeg skal ikke etterlyse den. Men når utenriksministeren sier at det er veldig mye bedre enn det var for 20 år siden, er det ingen som er uenig i det. Utenriksministeren sier at Russland er i en overgangsfase; det er heller ikke så vanskelig å være uenig i det. Men det spørsmålet koker ned til, er: Mener utenriksministeren at utviklingen i Russland når det gjelder demokrati og gjennomføring av valg, går fra ille til bedre? Er det en positiv utvikling, eller er det en negativ utvikling?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Aftenposten forkynte med fete typer den 8. desember at nå var det 8 mrd. kr igjen på budsjettet som måtte brukes i løpet av fem dager. Kilden for dette viste seg å være en e-post internt i statsrådens departement og direktorat hvor det sto: Ti dager igjen til å utbetale 12 mrd. kr. Nå har komitélederen viderebrakt inntrykket av at man ikke klarer å bruke opp disse pengene. Jeg vil gjerne at statsråden svarer Stortinget på om han mener han har en betryggende forvaltning av det som måtte gjenstå av utviklingsbudsjettet, og om det er slik at det her er om å gjøre å bruke opp pengene mot slutten av året, slik man kjenner det fra enkelte etater, eller om det er slik at det faktisk er regninger som forfaller nå.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
La meg først si at jeg synes det var betimelig at det ble bemerket til representanten Listhaugs hånlige omtale av norsk utviklingspolitikk at det er noen ord som ikke passer seg. Jeg vil for min del si at ordet «bistandsindustri» vil jeg gjerne at Fremskrittspartiets representanter her i salen kommer opp på talerstolen og forklarer hva er. Det kan ikke være statsråden, hans departement eller hans direktorat. Er det da Norges Røde Kors, som samler inn millioner av kroner i den norske befolkning til utviklingsprosjekter? Er det Kirkens Nødhjelp, som gjør det samme, eller Strømmestiftelsen, som kanskje er en av de største egenfinansierte virksomhetene innenfor norsk utviklingsbistand overhodet, eller Redd Barna? Det kunne det ha vært greit for flere enn undertegnede å få svar på. Så har vi hatt en ilddåp for den nye forsvarsministeren i budsjettdebatten her i dag. Statsråden har en meget solid bakgrunn for sin nye gjerning, og jeg ønsker ham all mulig lykke til i den. Samtidig har jeg lyst til å si at det er en forventning fra Stortinget om at statsråden kommer hit først, når han har ny informasjon om store og viktige saker som Stortinget har behandlet, skal behandle eller har under behandling. Det finnes konstitusjonelle former for det, som gjør at vi kan ta det imot på et hvilket som helst tidspunkt. Det er også en forventning om at når Stortinget har vedtatt i lovs form at saker skal besluttes etter at Stortingets samtykke er innhentet, som f.eks. endringer i Heimevernets organisasjon, så innhenter man slikt samtykke før beslutningen treffes og gjennomføres, ikke etterpå, slik det skjedde med HV-016. Jeg har også lyst til å understreke at det står en del tilbake å ønske når det gjelder måten budsjettproposisjonen utformes på. Det står veldig lite i budsjettproposisjonen om Forsvarets operative evne, styrkenes tilgjengelighet eller evne til å levere. Gjennom flere år har det blitt gjort store anstrengelser for at budsjettet kan bli mer spesifikt når det gjelder hvilke resultater det skal måles mot. Budsjettet har kun en oppstilling av hvilke enheter som skal være på plass ved planperiodens utløp. Det sies lite eller intet om teknisk eller operativ status for disse enhetene. Operativitet kan eksempelvis måles med antall seilingsdøgn, flytimer og øvingsdøgn. For Stortinget er det ganske viktig å kunne si noe om: Hva er realiteten i utviklingen når det gjelder Forsvarets operative evne? Da må det settes visse minstekrav, og det må være mulig å følge opp og måle det, og det må være mulig å foreta sammenstillinger om forventet oppnådd resultat. Slik dokumentasjon savnes i budsjettproposisjonen. Jeg har stor tiltro til at den nye forsvarsministeren vil sørge for at neste gang Stortinget får en budsjettproposisjon, vil den være langt bedre på dette punkt.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Først vil jeg takke representanten Høglund for et veldig interessant innlegg, spesielt den delen som handler om utviklingspolitikk. I går presenterte Norad sin femte resultatrapport, som handler om bistand og konflikt. I den rapporten legges det stor vekt på viktigheten av tilstedeværelse i land under og etter konflikt og ikke minst behovet for arbeid med fred, forsoning og demokratitiltak. I Fremskrittspartiets alternative budsjett ønsker man å kutte støtten til dette arbeidet med nær 30 pst. Svein Roald Hansen siterte fra det som Fremskrittspartiet skriver i merknadene, at «arbeidet med fred og forsoning må gjøres på en mer kostnadseffektiv måte». Jeg lurer på om representanten Høglund kan forklare hvordan dette skal gjøres, og hvorfor man synes det er så viktig å kutte i bistand til fred, forsoning og demokratitiltak.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg må dessverre også følge det sporet, for det skuffer meg når representanten Høglund, som jeg har hatt gode utenrikspolitiske og utviklingspolitiske diskusjoner med, går så hardt til verks og beskylder landbruket for å være uetisk, og at det egentlig virker som om all utviklingspolitikk har slått feil. Noe av det mest meningsfulle jeg kan oppleve som politiker, er å se på tallene og på utviklingen som har vært. Jeg pleier å si at da jeg begynte i KrFU, lærte jeg at 40 000 barn dør hver eneste dag før de fyller fem år. I dag er tallene 25 000 – en fantastisk framgang. Det viser at bl.a. norsk utviklingspolitikk, fokus på bistand, fokus på handel, fokus på gjeldslette osv. er med på å løfte mennesker ut av fattigdom. Det handler om å målrette bistanden mot de fattigste landene og få mest mulig effektiv bistand ut av pengene. Derfor ble jeg litt overrasket da jeg leste merknaden til Fremskrittspartiet, som går på Den globale vaksinealliansen, GAVI, der en kritiserer at støtten til bl.a. 15 land faller bort fordi landenes brutto nasjonalprodukt per capita har økt så mye at de begynner å klare seg selv. Nettopp det at mennesker og land klarer seg selv, er jo positivt. Hvorfor er Fremskrittspartiet så skuffet over at disse landene klarer seg selv at de fortsatt vil opprettholde støtten?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-13:
Jeg må takke statsråden for en grundig gjennomgang av saken. Ikke at jeg skal ta på meg min generasjons byrde og stå her på vegne av framtidens generasjon, men jeg skal være ærlig på at da vi behandlet denne saken i vår stortingsgruppe, var jeg ganske kritisk og skeptisk, på grunn av at det fort blir økte utgifter. Og da jeg våknet til Aftenposten i dag, var det to ting jeg bet meg merke i. Det første var selvsagt 90 mrd. kr mer, som for meg hørtes voldsomt ut. Det andre var at det var ikke offentlig i Norge ennå. Men ut fra det statsråden nå sier, prøver jeg å senke skuldrene litt, selv om jeg hele tiden sitter med en usikkerhet om at det kan komme nye opplysninger, om det er et eller annet nytt som gjør at det blir mer kostbart. Derfor vil jeg utfordre statsråden på om han sitter med opplysninger nå som viser at det kan bli dyrere, eller om han har mulighet for å kunne avkrefte det.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Vi har allerede flere ganger i dag hørt om en merutgift når det gjelder flykjøpet – på 90 mrd. kr, noe som kom fram i det canadiske parlamentet. Jeg vil gjerne spørre SV hvor smertegrensen deres går, og hvor de tenker seg at disse pengene skal få inndekning. Eller velger SV ikke å ta stilling til dette, men skyver det over på framtidige generasjoner?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Først til representanten Svein Roald Hansen, som hevder at jeg er langt fra virkeligheten. Vel, det stemmer ikke helt med tanke på den informasjonen både representanten Hansen og jeg har fått når vi har vært både i nord og på Vestlandet. Jeg beklager at jeg sa 1,5 istedenfor 3,5, men det gjør det ikke bra nok allikevel. Vi har fremdeles – i realiteten – to ubemannede fregatter, som da ikke kan fungere. Jeg vil spørre representanten Hansen: Hvor har jeg feil – gjelder det bemanningen på fregattene eller på ubåtene? Eller gjelder det mangel på teknisk personell? Gjelder det flyteknisk eller teknisk mannskap i Hæren? Er det feil når jeg sier det er kompetanseflukt på grunn av omorganisering, strukturendringer og uforutsigbarhet? Eller har jeg feil når det gjelder forholdene for NAD i Afghanistan? Det kunne jeg gjerne tenke meg å høre representanten Hansen svare på. Til forsvarsministeren: Når det gjelder det at det ikke står i merknadene våre, er det helt riktig. Vi plusser på forsvarsbudsjettet vårt med 970 mill. kr. Noe særlig mer er det ikke realistisk å tro at Forsvaret greier å håndtere i løpet av ett år. Derfor plusser vi ikke på mer i år. Men hvis vi fortsetter å plusse på med 1 mrd. kr i året, kan man kanskje til slutt få et operativt og velfungerende forsvar. Men jeg er veldig, veldig glad for det forsvarsministeren sa i sitt andre innlegg, om kompetanse, og at man nå vil ha en helhetlig gjennomgang av kompetansen i Forsvaret, for det er der vi mangler oversikt. Det er klart at alle de ansatte i Forsvaret blir forferdelig trøtt av omorganiseringer og omstruktureringer, og en utrolig viktig ressurs for Forsvaret er personell. Derfor må vi ikke glemme dem når vi nå kjøper utrolig mye nytt utstyr. Vi må altså sørge for å beholde den kompetansen som er i Forsvaret, og ikke minst også rekruttere ny.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-12-13:
Norge gir betydelige midler til multilaterale organisasjoner. Mange av disse organisasjonene er svært viktige for at vi skal nå våre utviklingspolitiske mål og målsettinger. Men vi står også sammen som partier om ønsket om å evaluere disse organisasjonene. Men der hvor vi ikke lenger står sammen, er når det gjelder å ønske å bruke de tallene, de evalueringene, til faktisk å vri støtten fra de organisasjonene som leverer minst, til dem som leverer mest. For Høyre er det en selvfølge at det betyr at vi får mer igjen med hensyn til våre utviklingspolitiske målsettinger. Vi har ingen forpliktelser overfor disse organisasjonene utover å betale medlemskontingent. Kan Høyre forvente SVs støtte med hensyn til å vri penger fra dem som leverer minst, til dem som leverer mest når det gjelder multilaterale organisasjoner?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-12-13:
I Solheims selvbiografi Nærmere fra 1999 skriver han: «Hafez Assad har sittet ved makta i Syria i nesten tretti år, ingen liten bragd av en fattiggutt som attpåtil er alawitt, fra et religiøst mindretall. Slikt er dessverre uoppnåelig ved bare å være snill bestefar.» Nå hersker sønnen minst like brutalt og hensynsløst. La meg ta et nytt sitat: «Trass i denne brutaliteten, mener jeg Syria har et ufortjent dårlig ry i Vesten. Ingen politiker i Midt Østen kan overleve ved å vende det andre kinnet til.» I lys av utenriksministerens sitater tidligere knyttet til Syria: Hvordan vurderer utviklingsministeren samholdskraften mellom utviklingsministeren selv og utenriksministeren på dette punktet?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-12-13:
Jeg tror utviklingsministeren gjør lurt i å skyve utenriksministeren foran seg og la ham håndtere Norge–Syria og de relasjonene vi har. La meg gå over til et annet punkt, som absolutt tilhører utviklingsminsterens sfære, nemlig budsjettstøtte. Høyre har ved gjentatte anledninger etterlyst hva slags kriterier som ligger til grunn, og skal ligge til grunn, for bruk av budsjettstøtte. Vi har sett i det siste Uganda forsvinne ut av budsjettstøtte, støtten til Malawi fryses. Er det per i dag kriterier for menneskerettigheter, demokrati, parlamentarisk kontroll, antikorrupsjonsarbeid, slik Høyre ønsker det, eller er det statsråden selv som sitter med en politisk kontroll over hvilke land som skal ha og ikke skal ha budsjettstøtte?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-12-13:
Jeg er glad for at statsråd Solheim er så ærlig at han bekrefter at det per i dag ikke finnes noen regler for bruk av budsjettstøtte annet enn statsrådens egen politiske holdning. Jeg kan forsikre statsråden og eventuelt andre om at det kommer til å endre seg med en borgerlig valgseier i 2013. Vi ønsker at demokrati, respekt for menneskerettigheter, parlamentarisk kontroll, godt styresett og antikorrupsjonsarbeid skal ligge til grunn for bruk av budsjettstøtte. Budsjettstøtte egner seg ikke som virkemiddel til land som går i feil retning med hensyn til demokrati, og som heller ikke har parlamentarisk kontroll, eller kan se at det er en politisk kontrollmekanisme med hva pengene brukes til. Jeg vil også si at i land hvor korrupsjonen er stor, er budsjettstøtte dessverre med på å gi flere fristelser. La meg stille et undrende spørsmål til representanten Svein Roald Hansen, som i sitt første innlegg kom med en påpakning, nærmest, til norske borgere om at man skulle vokte seg vel for å reise til land uten norsk ambassade. Vi er jo så heldige at vi som befolkning reiser stort sett overalt, til enhver tid. Vi vil aldri som nasjon, uansett hva slags budsjett man legger til grunn, ha mulighet til å ha en ambassadetilstedeværelse overalt. Mener representanten Svein Roald Hansen fremdeles at norske borgere ikke skal reise til steder uten norsk ambassade? Så til hva som ble sagt om ILO. Høyre ønsker et anstendig globalt arbeidsliv. Ingen kan ta fra oss det ønsket og arbeidet for det, men vi mener at ILO ikke er det beste virkemidlet for å oppnå det. Det er så mange rapporter som ligger til grunn som viser at ILO som organisasjon ikke samsvarer godt nok, verken med den ressurssituasjonen vi har i dag, eller med våre egne målsettinger for globalt arbeidsliv. Det gjør at vi vil forsøke å bruke midler innenfor dette feltet på andre organisasjoner og andre tiltak. Så til Laila Gustavsen og kriterier for menneskerettigheter i et demokrati: Det er helt åpenbart at vi ønsker at demokrati og respekt for menneskerettigheter skal spille en helt annen rolle i norsk bistand enn det gjør per i dag. Representanten Ine M. Eriksen Søreide kommer til å gå klart inn på det i sitt innlegg. La meg si til slutt, spesielt med tanke på representanten Slagsvold Vedum, som helt riktig ikke lar noen anledning gå fra seg til å komme med kritikk av Europa. Det som skjedde med euroens inntog, var først og fremst at man fikk en unik mulighet til å låne penger, som stat, til lavere rente enn det man hadde tidligere. Det viste at svært mange land ikke var ansvarlige nok til å føre en ansvarlig finanspolitikk, og det medførte igjen at man kom i den situasjonen man er i i dag. Det er ikke euroens feil, det er dårlig finanspolitikk.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-12-13:
Representanten Gustavsens siste innlegg var både lite nyansert og ikke basert på fakta. Når Høyre ønsker å kutte støtten til ILO, har det ingenting å gjøre med et ønske om mindre anstendighet i arbeidslivet, tvert imot. Men vi baserer oss på internasjonalt tilgjengelige evalueringer, og vi står fast ved at vi ønsker å vri norsk bistand fra de multilaterale organisasjonene som leverer minst, til dem som leverer mest. Det handler rett og slett om at vi ønsker mer igjen for de pengene vi bruker. Vi ønsker å trekke verden i riktig retning, og vi tror at bistand gjennom multilaterale organisasjoner er med på nettopp det. Jeg tror ikke representanten Gustavsen kan si at Storbritannia gjennom kutt til FNs organisasjon for industriell utvikling, UN-HABITAT eller organisasjonen for strategi for kriseminimering er opptatt av å tone ned disse områdene, tvert imot. På samme måte er det med Høyre. Vi ønsker faktisk å bidra aktivt på disse områdene, men ikke gjennom ILO.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Jeg merket meg representanten Slagsvold Vedums utbetingede fryd over pengebruken innen utvikling og bistand. Nå er det jo slik at eksportinntekter er avgjørende for at et land skal kunne utvikle seg, forbedre sin økonomi og fremme vekst og velstand. Eksport av mat, f.eks. fra Afrika, er et fremtidig vinnerkonsept fordi kontinentet har omtrent ubegrensede muligheter for matproduksjon. Det er mulig jeg henvender meg til feil parti, men kan representanten Slagsvold Vedum komme med noen gode nyheter for Afrika her i dag om å lette litt på jernteppet og la afrikanske produsenter få lov til å eksportere litt mer mat, til glede for norske forbrukere?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Dette var jo gode nyheter – alt er helt på stell i det norske forsvaret. Problemer eksisterer ikke, man har penger til alt man trenger, og alt er såre vel. Nå er det jo slik at Forsvaret har fått mye juling fra Riksrevisjonen de siste årene, og da blir spørsmålet mitt: Betyr disse meldingene fra statsråden at nå kan vi forvente oss en revisjonsberetning for Forsvaret gjeldende for regnskapsåret 2012 som er helt uten noen kritiske merknader, og hvor Riksrevisjonen med stolthet kan påpeke at alt er som det skal i det norske forsvaret?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Vi skal til Brasil. Jeg må erkjenne at jeg kjenner denne saken om denne milliarden bare fra media. Om det er hundre prosent korrekt gjengitt, kan ikke jeg gå god for. Bistands- og utviklingsministeren sier altså at Brasils avskoging er lavere enn noensinne, men det betyr at avskogingen fortsetter. Det betyr at det nå er mindre regnskog i Brasil enn noensinne. Det er det det betyr på norsk. Nå er lovarbeidet kommet så langt for å liberalisere alt som har med avskoging å gjøre i Brasil, at det nå bare er presidentens veto som kan stoppe det, og det er det ingen som venter skal skje. Derfor er spørsmålet mitt: På hvilken måte mener statsråden at denne milliarden som han ga bort i slutten av forrige uke, skal gjøre noe positivt for Brasils skoger?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Jeg vil igjen tilbake til Brasil-milliarden. Det som er skjedd, og som statsråden for så vidt også bekrefter her i dag, er at det avskoges fortsatt i Brasil. Det vil si at det samlede volum på den tropiske regnskogen i Brasil er nå mindre enn noensinne. Dette ønsker den brasilianske regjeringen å gjøre noe med. De ønsker ytterligere fortgang i avskogingen av Brasil ved å gjennomføre lovendringer som gjøre det enklere å få tillatelse til å gjennomføre store avskogingsprosjekter. Det blir møtt av en norsk statsråd som dukker opp og plutselig har 1 mrd. kr, som foræres som en gave til en regjering som har den atferden jeg nettopp beskrev. Hvorledes tror statsråden at regjeringen i Brasil forestiller seg at denne milliarden er begrunnet?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Jeg er glad for den interessen bistandsministeren legger for dagen når det gjelder Fremskrittspartiets bistandsbudsjett. Det er nok enklere å beskrive hvilke land hvor vi ønsker å redusere, enn å ramse opp alle dem vi ønsker å fortsette å engasjere oss i. Vi har allerede nevnt, og det fremgår også av merknadene i budsjettinnstillingen, de palestinske områdene, Nord-Afrika og Latin-Amerika, som altså er områder vi ønsker å prioritere mindre, men når det gjelder de fattigste landene i Asia og i Afrika, er Fremskrittspartiet på hugget. Når jeg ba om ordet, er det nok først og fremst fordi statsråden var så opptatt av Busan-konferansen i Korea tidligere denne måneden. Busan-konferansen i Korea var en oppfølging av Paris-konferansen i 2005. I Paris-konferansen i 2005 slo man fast 13 mål for å oppnå effektiv bistand. OECD evaluerte dette i 2010 og kom til følgende konklusjon: Av de 13 målene har man bare oppnådd ett. De 12 andre målene har man feilet på. Dette er statsråd Solheim så begeistret over at han skinner som en sol på talerstolen i Stortinget når han snakker om Busan-konferansen. Det synes jeg er sterkt, når det viser seg at den prosessen som har ligget fra Paris til Busan, har vært så svak. Men man greier antakelig 1 pst. av BNI, og det er åpenbart det eneste målet som betyr noe for denne regjeringen. Det er det målet som de beskriver med to sider i Norads rapport som ble fremlagt i går – målet om at man må for all del greie å bruke opp de 27 mrd. kr som utgjør 1 pst. av Norges bruttonasjonalinntekt, og som er bistandsbudsjettet for 2011. Det virker også som om det skal være nøyaktig det samme som regjeringen ønsker å måles på når det gjelder virksomheten i 2012, altså det budsjettet vi behandler nå. Jeg vil mane til en viss beherskelse når det gjelder Busan-konferansen og den prosessen som ligger både før og etter den om bistandseffektivitet, siden resultatene hittil er begredelige.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Jeg bør kanskje ikke be statsråden om å følge med når jeg snakker, men i mitt forrige innlegg var jeg faktisk ganske detaljert når det gjaldt hvilke land Fremskrittspartiet ønsker å prioritere når det gjelder bistand. Det er altså Afrika, og det er de fattige landene i Asia. Når statsråden sier at Fremskrittspartiet ikke vil gi bistand til Nepal, hvor har han det fra? Jeg sa jo nettopp i mitt innlegg at de fattigste landene i Asia må ha høy prioritet. Når det gjelder Tanzania, nevner statsråden meg, som har vært på tur og konstatert at det ikke har blitt noen fremgang i Tanzania. Det jeg sa i mitt hovedinnlegg, var: «Norge har gitt u-hjelp til Tanzania i 50 år. Norge har gitt landet 23 mrd. kr på disse 50 årene. Selvsagt har dette hatt en virkning.»
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-12-13:
Kanskje det er mulig å få tak i noe smør også fra afrikanske land! Jeg vil følge opp der forrige spørrer sluttet: Mener representanten Slagsvold Vedum at verdens fattige land – utover de minst utviklede landene – bør få bedre anledning enn i dag til å selge sine varer i Norge, inklusiv landbruksprodukter? Representanten vil jo være kjent med at det har vært et problem over mange år at vestlige land har overprodusert og dumpet sine varer på verdensmarkedet til priser som er lavere enn det som afrikanske produsenter kan produsere til, og det har da undergravet deres evne til å kunne produsere landbruksprodukter. Vil representanten Slagsvold Vedum og hans parti bidra til å rette opp dette og åpne opp det norske markedet for landbruksprodukter fra verdens fattige land, utover MUL-landene?
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-12-13:
Mange europeiske land opplever store økonomiske vanskeligheter. Hellas, Spania, Italia og enkelte andre land har lånt over evne, levd over evne og unnlatt å gjennomføre helt nødvendige reformer av pensjonssystemer, skattesystemer og offentlige velferdssystemer. Det er krisens opprinnelse, og det er her vi må finne krisens langsiktige løsning. En felles valuta uten en felles finanspolitikk stiller store krav til politikerne i medlemslandene. Ansvarlighet i budsjettpolitikken er en nødvendig forutsetning for en velfungerende valutaunion. Dessverre har flere europeiske land valgt å utnytte andre lands kredittverdighet uten evne til selv å betjene gjelden. Storbritannia er imidlertid et bevis på at man ikke trenger å være med i en valutaunion for å havne i økonomisk uføre. Også i Storbritannia har politikerne satset på at økonomisk vekst skal gjøre det mulig å betjene en stadig høyere gjeld og dermed hindre kollaps i de offentlige finansene. Da veksten uteble, var kollapsen et faktum. Krisen – både i enkelte euroland og i Storbritannia – er med andre ord skapt av nasjonale politikere og må adresseres og løses av nasjonale politikere. EUs bidrag er å hindre at dette skjer igjen, ved å innføre strengere krav til deltakere i valutaunionen og tiltak for å sikre banksektoren. Samtidig gjøres det iherdige forsøk på å sikre likviditet, og dermed kjøpe tid til reform og omstrukturering i land som Italia og Spania. Mange synes å mene at EU gjør for lite for sent for å håndtere de økonomiske vanskelighetene. Man kan imidlertid snu resonnementet på hodet. EU er en politisk arena som bidrar med felles svar på felles utfordringer. Det er nettopp i kjølvannet av finanskriser og økonomiske vanskeligheter at vi ser behovet for fellesskap og politisk handlekraft på tvers av landegrensene. Derfor er dette tidspunktet for å forsvare det viktigste politiske fellesskapet i vår del av verden – ikke for å snakke det ned, slik representanten Slagsvold Vedum gjør. Alternativet til samarbeid er isolasjon, proteksjonisme og alenegang i en tid da vår verdensdel mer enn noe annet trenger det motsatte, nemlig samarbeid, fellesskap og handel til gjensidig glede og nytte. Selv om vi har valgt å stå utenfor det viktigste politiske fellesskapet i vår del av verden, er Norge likevel fullt ut integrert i det indre markedet i Europa. Det betyr at de økonomiske konsekvenser av medlemskap i den politiske unionen i EU har vi allerede fått gjennom vårt medlemskap i den økonomiske unionen. Deltakelse i den økonomiske unionen – som Norge har gjennom EØS-avtalen – er det viktig å hegne om i tiden som kommer. EU-landene er våre desidert viktigste handelspartnere, og vi har en egeninteresse i at Europa kommer styrket ut av krisen, og at utenforlandet Norge ikke marginaliseres ytterligere i de prosessene som nå foregår i EU. Norges tilknytning er i sannhet en tilknytning som krever en aktiv europapolitikk dersom vi skal forsvare norske interesser og søke å gjøre en forskjell på eget kontinent. Vi har mye å gå på.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-13:
Når det gjelder budsjettvoteringa i dag, kommer vi til å stemme for regjeringspartienes budsjett. Vi stemte for vårt primære i finansinnstillinga. Så til Det frivillige Skyttervesen. Jeg er åpen for at regjeringa kan endre tilskuddsystemene, men det betyr ikke at Venstre alltid er enig i måten å gjøre det på. Jeg mener at den måten Svein Roald Hansen nå legger fram, bryter direkte med de formuleringene som regjeringa har i Soria Moria I. Nå har jeg ikke med meg regjeringserklæringa opp på talerstolen, men jeg husker ganske nøyaktig at det under punktet om frivillighet i regjeringserklæringa står at man ønsker en vridning bort fra at man har prosjektstøtte, og at man vil ha mer basisstøtte, nettopp på grunn av byråkratiseringa av frivilligheten. Nettopp for å få bort alt papirarbeid i frivilligheten ønsker man større basisbevilgninger og mindre budsjettbevilgninger. Jeg vil oppfordre dem som har ansvaret for forsvarsdelen i budsjettet, om å lese hele regjeringserklæringa. Det er ikke noe hyggelig lesning alltid, men på dette punktet er jeg helt enig i regjeringas regjeringserklæring, ikke i regjeringas politikk.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-13:
Høybråten har helt rett i at det blir veldig stor forskjell hvis Høyre og Fremskrittspartiet skulle gå alene, enn hvis Høyre og Fremskrittspartiet må samarbeide med sentrum. Vi har god erfaring med at innen både miljø, bistand og en rekke andre ting blir Høyres politikk annerledes når Høyre må lene seg mot sentrum, enn om de hadde måttet lene seg mot den andre kanten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-13:
Vi har ingen nostalgi knyttet til begrepet HV-016. Det vi har en bekymring for, er knyttet til to punkter. Det er de samme som vi framførte fra talerstolen ved nedleggelsen, at dette har organisert en gruppe soldater som har mye trening, mye erfaring og mye som man skulle tatt vare på i Det norske forsvaret. Det mister man med denne omorganiseringa. For det andre er vi opptatt av at de hadde en del roller, f.eks. objektssikring i denne byen, som vi absolutt merket den dagen, fra dette huset, fra denne utsikten, ikke ble ivaretatt, at ingen andre hadde fått denne jobben. Det vi er opptatt av, er at noen skal ha den jobben. Hvem det er, og hvordan man organiserer dette, er vi åpne for. Nostalgien er ikke knyttet til begrepet HV-016. Bekymringa er knyttet til de oppgavene de hadde, og de folkene de organiserte, og at det ikke er tatt vare på på en god nok måte.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-13:
Også jeg har lyst til å følge opp det med Russland, for jeg syns statsråden er litt uklar på et punkt. I et tidligere svar her brukte utenriksministeren begrepet «autoritært demokrati» om Russland. Da har jeg lyst til å spørre statsråden: Hva er et autoritært demokrati?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg tror beskrivelsen av at vi aldri har hatt et så omfattende og godt forhold til Russland som i dag, gjelder som en øyeblikksbeskrivelse. Men jeg er ikke et øyeblikk i tvil om at vi må følge dette meget nøye, at vindene i Russland blåser, at maktbalansen mellom regionene og Moskva er en ikke-stabil størrelse, og at det er ganske sterke nasjonalistiske ytringer nettopp i våre naboområder i Nordvest-Russland. Derfor må vi ha stor Russland-kunnskap, stor grad av nøkternhet til det vi observerer, særlig i et valgår hvor det er profilerte markeringer, bl.a. knyttet til næringsinteresser. Men jeg mener at Norge er tjent med – noe som jeg tror vi er enige om i denne sal – langsiktig, forutsigbar og konsekvent markering av norske posisjoner, myndighetsansvar og suverenitetshevdelse. Det er til å kjenne igjen, og det gir oss en styringsfart når vi skal forholde oss til Russland. Men vi skal ha det utgangspunktet at vi kommer med ideer og forslag til å utvikle dette samarbeidet videre, og det er på den måten vi skal arbeide også i 2012.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg har ikke egentlig lagt vekt på at vi står i fare for en konflikt mellom Norge og en annen nasjon. I Afghanistan mener jeg vi ikke ligger i konflikt med en nasjon. Der er vi altså involvert i en intern konflikt som er farlig, og den er væpnet. Vi har gode naboskapsforbindelser med landene rundt oss, hvor vi må håndtere interessemotsetninger og konflikter, selv med våre mest nærstående, og da må vi utarbeide de virkemidlene som skal til for å håndtere det. Så har vi pekt på at når vi arbeider med missilforsvar i NATO, bl.a., er det for å kunne møte fremtidige trusler fra langtrekkende missiler i regioner vi tidligere ikke har måttet forholde oss til. Det handler om å ha et forutsigbart forsvar, en forutsigbar sikkerhetspolitikk. Men det er ikke slik at Norge i dag peker ut nasjoner som vi anser at det er i fare for å komme i den type konflikt med. Forsvars- og sikkerhetspolitikken skal allikevel ta høyde for det, slik at vi er forberedt om det skulle bli nødvendig.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Det var ikke et fnugg av moralsk indignasjon i mitt innlegg. Det var en politisk uenighet. Det er andre som uttrykker moralsk indignasjon bedre enn meg i denne sal, og det overlater jeg til dem. Så vil jeg bare avvise det som representanten Eriksen Søreide sier om penger vi ikke klarer å bruke opp. Det er jo fordi Utenriksdepartementet er ansvarlig i sin utbetaling at vi på slutten av året alltid kommer i en situasjon hvor vi venter med å utbetale til vi er trygge på at vi kan gjøre det. Så hvis Eriksen Søreide tror vi har noen milliarder vi kunne brukt på noe helt annet, eller latt være å bruke, er det feil. De skal gå til gode formål, om nødvendig overføres, og slik er det i de fleste budsjettsykluser. Jeg tror vi nå skal vie alle krefter til å gjennomføre det siste året som medlem av FNs menneskerettighetsråd og gjøre en forskjell i FNs menneskerettighetsråd. Men så kan jeg si til representanten og komiteens leder at vi er helt åpne for å komme tilbake med en grundig gjennomgang av erfaringene som medlem, hva vi har lært av det, hva vi kan gjøre bedre, og hvordan vi kan jobbe når vi ikke er medlem.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Et regime som ikke klarer å løse sine interne motsetninger og organisere politikk på en inkluderende måte, og som må bruke militære midler mot sitt folk og drepe dem, har ikke fortjent folkets tillit. Derfor sa Norge i oktober at denne presidenten ikke lenger kunne anses å ha folkets tillit og burde gå. Fortsatt har han likevel et ansvar når han sitter med makten. Så kan man spørre: Hvem sitter egentlig med ansvaret i Syria? Hvordan er dette fordelt i den komplekse maktstrukturen som Baath-partiet, sikkerhetstjenester osv. utgjør? Jeg møtte politisk, som utenriksminister, den syriske opposisjonen på mitt kontor i forrige uke og lyttet til deres bekymringer, som delvis var det representanten sier, nemlig frykt for et massivt angrep på Homs, byen som nå er omringet av militære kjøretøyer. Vi deler den bekymringen. Vi er opptatt av at Den arabiske liga må være i førersetet i presset på Syria – det er en markert forandret posisjon de nå har enn tidligere – og av ikke å spille kortene våre på en slik måte at dette blir en konflikt mellom Vesten og Syria, som vil gi presidenten et tilleggskort, men følge opp de tiltak som nå blir truffet, og forvente at FNs sikkerhetsråd manner seg opp til å mene noe om Syria, som de til nå ikke har klart.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Det er et interessant spørsmål. Det avhenger av tidsperspektivet, av hvor mange valg de har hatt, og av utviklingen. Dette at man velger å bytte om på makten, er noe som ennå ikke er gjenspeilet i valg. Det mener jeg er en utvikling i negativ retning, men det er et internt anliggende i Russland. Jeg vil mene at det ikke er store fremskritt å spore ved dette valget i forhold til det forrige. Det vi nå har fått dokumentert på nett om plassering av ekstra stemmesedler i stemmebunker, er lite tillitvekkende. Jeg vil gjerne lese grundig igjennom de oppsummeringene som blir gjort av observatørene som har vært til stede, før jeg sammenligner det med det forrige. Det viktige her er at Russland klarer å utvikle et demokrati som folket støtter, stiller opp om i valg – valgdeltakelsen her var ikke høy – og at demokratiet er i stand til å løse oppgavene som russerne strir med. Det er et ungt demokrati. Det er et land som ikke har vært igjennom mange av de politiske prosessene som har ledet til vårt demokrati, så jeg mener vel at vi har håp om at det går i riktig retning, men har grunn til å være urolige etter det vi har sett de siste døgn.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Det ser vi faktisk ved en del trekk i land som organiserer valg, men der de som sitter med makten, har klare autoritære trekk i måten de gjennomfører sine embeter på. Jeg vil jo si at det vi får beskrevet som den russiske maktvertikalen, nemlig at det er en konsentrasjon av makt på toppen, som strider med ganske store problemer knyttet til korrupsjon – meget dekkende beskrevet av den russiske presidenten selv, Medvedev – er klare tegn på autoritære trekk. Andre sider ved samfunnet er maktbruk overfor demonstranter, begrensninger på opposisjonens mulighet til å stille til valg. Det er altså land som arrangerer valg, som blir vurdert opp mot andre demokratiske kriterier, men som allikevel har et autoritært islett i ledelsen og i den politiske kulturen – la oss ikke glemme det – jf. det forrige svaret, nemlig tradisjoner uten sterke demokratiske maktfordelingsprinsipper.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg er ikke kjent med at noen er blitt forsøkt skviset ut. Om ønskelig skal jeg bringe det på det rene. Det er en alvorlig anklage. Det jeg kan vise til, er at vi gjennom grep internt i departementet, Sentral kontrollenhet, har skjerpet kontrollen med måten norske ressurser brukes på i denne sammenhengen, betydelig og hatt en veldig aktiv invitasjon til at varslere står fram om de opplever at noe på noen måte er uregelmessig. Det tror jeg har styrket både kontrollen med pengebruken og vissheten om at de kommer til god anvendelse. Det forholdet som representanten peker på, er ikke jeg kjent med, så det må jeg få lov til å se etter og komme tilbake til.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Det er ikke nødvendigvis motstridende svar. Det kan være forskjellen mellom de prioriteringene som gjøres av Utenriksdepartementets politiske ledelse, den konstitusjonelt ansvarlige statsråd, av ønsket om å prioritere styrearbeid som en del av norsk måloppnåelse, og gjeldende instrukser til norske utenriksstasjoner om å være aktivt på de styrende organene i de organisasjonene der vi gir penger. Slik jeg kjenner våre FN-delegasjoner både i Genève og i New York, er de meget aktive inn mot alle organisasjoner, for å fremme norske syn, og fordi vi ofte er en viktig giver – ikke størst i volum, men likevel en viktig giver – blir vi også lyttet til. Så det er balansen mellom styredeltakelsen og de ressursene det krever av oss både personellmessig og når det gjelder oppmerksomhet hjemme, og det diplomati våre folk som er utsendt, kan drive – eller kombinasjonen av dette – som gir oss de beste resultatene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg er enig i at det er organisasjoner det er viktig å se grundig på når det gjelder dette med kontrollorganer. Mitt inntrykk nå er at det er veldig få som kan styre på autopilot. Dette er ikke bare en debatt vi har i Norge, men alle de sentrale giverne har dette i fokus. Det er det ene. Det andre er at i finanskrisens tid tror jeg de fleste organisasjoner som ønsker å være relevante fremover, vil prioritere dette, slik at de har høy tillit hos giverne. Jeg merker meg det som er sagt, både av Riksrevisjonen og i innleggene her i dag, om større fokus på kontrollrutiner. Jeg mener at vi i Utenriksdepartementet, siden Riksrevisjonen begynte med dette arbeidet, har økt fokuset der betydelig. Så må vi finne balansen, slik at vi ikke blir overfokusert på kontroll, men også blir fokusert på politikk og hva vi ønsker å få ut av det, og at vi klarer å engasjere et innspill med disse organisasjonene, slik at vi enten gjennom styredeltakelse eller gjennom det diplomatiske arbeidet vi gjør, har påvirkning på både den politiske retningen de tar, og hvilke kontrollrutiner de velger.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Av organisasjoner som jeg har ansvaret for – det gjelder ikke innenfor de sentrale utviklingsorganisasjonene – har ikke Norge kuttet ned på bidrag. Men f.eks. når det gjelder Balkan, har vi kuttet ned på landbistand som følge av politiske valg og prioriteringer. Så har vi opprettholdt våre medlemskontingenter til organisasjoner som er på mitt ansvarsområde. Vi har ikke hatt noen kutt der som følge av de kontrollene vi har gjennomført. Det tror jeg utviklingsministeren må gi nærmere svar på når det gjelder de organisasjonene han har ansvaret for.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg tar med meg de budskapene som er rettet til min kollega, og jeg skal bare dele at vi følger nøye med på det som blir sagt her i salen, og tar med oss alt det som kommer av inntrykk. Utviklingsministeren er på et fly, så det er grunnen til at han ikke er her nå. Jeg har lyst til å utdype to ting: Vi må også vokte oss for å vurdere FN-organisasjonene utelukkende som bistandskanaler. Jeg sier det fordi jeg har arbeidet i en av dem, som helt åpenbart ikke er en bistandskanal selv om de også driver med hjelp på landnivå. Verdens helseorganisasjon har avgjørende bidrag som norm- og standardutvikler. Mye av vårt bidrag går til den type arbeid hvor det gjelder å holde en høy integritet på de rådene de gir, om pandemier f.eks. Disse organisasjonenes utfordring er ofte å være relevante både for rike, utviklede land som Norge og for et fattig land i utvikling midt i Afrika, at begge ser seg tjent med det normative arbeidet de gjør. Selv om de fleste organisasjonene har et fattigdomsfokus fordi de vil bekjempe fattigdom, vet de at de kommer i en vanskelig situasjon om de mister troverdighet og forankring hos utviklede land. Derfor er det en balansegang. Så til spørsmålet om det er organisasjoner der Norge har foretatt kutt. Til representanten Foss vil jeg bare si, etter å ha konsultert papirene, at FAO, FNs organisasjon for ernæring og landbruk, er et eksempel på en organisasjon der Norge har kuttet betydelig i støtten på grunn av manglende reformvilje. Der ser vi nå reformvilje og vil følge det nøye. Men det er også slik at FAO, en organisasjon for landbruk og ernæring, er en viktig organisasjon for Norge utover det organisasjonen gjør på landnivå. Denne balansen må vi finne. Dette er ikke på noen måte noen unnskyldning for dårlig drift av organisasjonene – heller ikke på hovedkvarternivå. Så vil jeg bare understreke det arbeidet jeg opplever er viktig i forholdet til FN. Norge er viktig i FN. Men min erfaring er at der hvor vi klarer å gjøre en forskjell i FN, er når vi går sammen med andre og blir en større stemme inn mot styrene. Vi har i Norge ofte et inntrykk av at fordi vi har høyest innbetaling per innbygger, er vi også like tunge der ute. Jeg vil påpeke at det samarbeidet vi har innledet med Canada, Storbritannia og Sverige – tre viktige utviklede land – for å styrke resultatarbeidet i FN-organisasjonene med særlig vekt på tungvektere som UNDP, UNICEF og UNEFPA er noe vi knytter mye håp til, fordi vi tror dette er en stemme som vil bli hørt.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Nå er det ikke mitt formål at den russiske forsvarsministeren skal være mest mulig bekymret. Jeg tror det vil bidra til gode forhold om vi har en god dialog også på den skalaen. Men vi har altså nå investert i Europas kanskje aller mest moderne marine, med betydelig slagkraft, langt mer moderne enn det noen nabo – jeg understreker noen nabo – har. Vi er i ferd med å anskaffe et meget kompetent kampflyvåpen som ligger i absolutt internasjonal særklasse, og vi har nettopp demonstrert gjennom innsatsen i Libya hvilken evne vårt allerede eksisterende kampflyvåpen har. Jeg legger til at dersom noen naboer skulle interessere seg for Forsvarets militære evne, er dette forhold man nok ville legge merke til. Men jeg gjentar at jeg håper at vi beholder et nært og godt forhold også til min russiske kollega.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Til Peter N. Myhres spørsmål vil jeg si at jeg tror jeg skal være meget forsiktig med å antyde hva Riksrevisjonen vil skrive om et år. Jeg tror vi skal legge til grunn at vi, som jeg nevnte fra talerstolen, har store utfordringer bl.a. i forhold til forvaltning og omsetning av eksisterende investeringsmidler, som jeg kommer til å ta på stort alvor, og kommer til å understreke, og gjerne gå mer i dialog med Stortinget om hvordan vi kan møte, mens vi jo derimot ikke på mange år nå har sett de store budsjettoverskridelsene som vi f.eks. kjente fra 2004, hvor Riksrevisjonen rett og slett ikke godkjente Forsvarets budsjett. Det har jo ikke skjedd om igjen. Når det gjelder oppfyllelse av langtidsplanens målsettinger for struktur og operativ evne, sier jeg med hånden på hjertet: Jeg tror at vi kommer til å gå ut i full – eller nesten full – balanse mellom struktur, ambisjoner og ressurser, slik vi beskrev det, og det er det som er mitt mål, å oppfylle den langtidsplanen som Stortinget har vedtatt.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2011-12-13:
Jeg takker representanten Kristiansen for det spørsmålet, som gir meg en anledning til å presisere en gang til: Forskjellen på nåverdi og reelle kroner tør Stortinget være kjent med fra både alle andre større anskaffelser og fra denne saken, fordi man så sent som i vår behandlet anskaffelsen av fire treningsfly, og da opplyste om at det som het 42 mrd. kr i nåverdi 2008-kroner, omregnet til 2011-kroner og reell verdi blir i overkant av 60 mrd. kr. Som jeg sa, er det tallet Røksund har brukt i USA, som jeg forstod han nærmest beregnet raskt for å svare på et spørsmål fra en kanadisk spørrer, ikke kjent tidligere, men Røksund har ikke ønsket å gi uttrykk for at det derved ligger en ny beregning av kostnadene. Han har tatt utgangspunkt i 145 mrd. kr, som vi også brukte da vi la fram kampflyproposisjonen i desember 2008. Jeg skjønner ikke at man har trengt å trekke det ut av tidligere statsråd, for det står altså i kampflyproposisjonen.