trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2018-05-29:
Høgre gler seg over at denne delen av E16 skal utviklast som ein ytre ring nord for Oslo og dermed bidra til avlasting av det sterkt trafikkerte vegnettet i det sentrale Oslo-området. Prosjektet vil føre gjennomgangstrafikken utanom Jevnaker sentrum og nærliggjande buområde. Dagens veg er smal og svingete med til dels dårleg geometri og bereevne. Strekninga går bl.a. gjennom tettbygd område i skulekretsen Toso. På delar av strekninga er E16 det einaste tilbodet for gåande og syklande. På strekninga Buskerud grense–Olum har det i perioden 2005–2015 skjedd 64 ulykker med personskade. Forslaget til regjeringa vil betre forholda for gang- og sykkeltrafikken. Trafikksikkerheit er viktig. Målet med utbygginga er å oppnå tilfredsstillande standard med omsyn til både trafikksikkerheit, miljø og trafikkavvikling. Utbygginga kan dessutan bidra til viktig næringsutvikling ved å leggje til rette for den samla bu- og arbeidsmarknadsregionen på Ringerike og Jevnaker. Utbygginga kan òg leggje til rette for planlagd næringsutvikling på gamle Eggemoen flyplass i Ringerike kommune. Den nye vegstrekninga på 12,5 km vil bety ei vesentleg innsparing på reisetida frå både Valdres og Hallingdal for trafikk som skal til Gardermoen. Ho blir òg eit alternativ for trafikk til og frå Oslo. I store samferdselsprosjekt er god kostnadskontroll ekstra viktig. Kostnadsvekst kan slå beina under planane for veg- og jernbane. Det er gjennomført ekstern kvalitetssikring av E16 Eggemoen–Jevnaker–Olum, og det er ikkje avdekt ny informasjon av større relevans. Kvalitetssikringa er i tråd med det opphavlege prosjektstyringsgrunnlaget og kostnadsberekningane. Når det no samtidig er lokalpolitisk tilslutning til forslaget som ligg i proposisjonen, kan det leggjast opp til anleggsstart i løpet av 2018, slik som målsetjinga er i Nasjonal transportplan. I fleire tiår auka forfallet på veg og bane, samtidig som me hadde altfor dårleg infrastruktur. No har me snudd forfall til fornying, og sidan den sitjande regjeringa overtok, er samferdselsinvesteringane auka med 60 pst. Dei neste åra vil Noreg få ein heilt ny infrastruktur. Samferdselspolitikken er det aller kraftigaste verkemiddelet me har for å skape vekst og utvikling i distrikta. Me byggjer by og bygd tettare saman, reduserer avstandane mellom folk og sørgjer for at varer og tenester kjem fortare fram. Denne proposisjonen viser at regjeringa leverer på sine ambisjonar.
Helge Orten (Høyre), 2018-05-29:
Takk til saksordføreren og komiteen for et godt samarbeid i behandlingen av denne bompengeproposisjonen. Dette er et viktig veiprosjekt for Trøndelag. Utbygging av E6 nord for Trondheim er viktig både for utvikling av bo- og arbeidsmarkedet, for bedre framkommelighet og for økt trafikksikkerhet. Prosjektet var i utgangspunktet planlagt som en firefelts vei fra Ranheim til Værnes med 90 km/t, og to- og trefelts vei på Kvithammar–Åsen. Dette er en del av Nye Veiers portefølje, og etter en nærmere gjennomgang anbefaler selskapet at det bygges firefelts vei på hele strekningen Ranheim–Åsen med fartsgrense på 110 km/t. Det vil gi en mer helhetlig standard og en framtidsrettet og god vei. Kostnadene for prosjektet er betydelig redusert sammenlignet med Statens vegvesens opprinnelige anslag. Forventet kostnad er nå 11,4 mrd. kr – det er mange kostnadsanslag i proposisjonen – for fire felt på hele strekningen, mot 12,7 mrd. kr, som var Statens vegvesens opprinnelige forslag, med to og tre felt på strekningen Kvithammar–Åsen. Samfunnsnytten er dermed vesentlig forbedret, og prosjektet har med disse forutsetningene gått fra å være samfunnsøkonomisk ulønnsomt til å bli samfunnsøkonomisk lønnsomt. Det er gledelig at det er stor grad av enighet om dette prosjektet. Jeg registrerer likevel at SV ikke ønsker å gjennomføre prosjektet med firefelts vei, men vil gå tilbake til de opprinnelige planene med to- og trefelts vei med lavere fartsgrense. Det er for meg underlig at dårligere kapasitet på veiene er SVs fremste miljøtiltak. Kø og kaos er ikke god miljøpolitikk. Jeg tror på at vi i løpet av noen år vil nå målene om nullutslipp fra biltrafikken, og at det også er viktig at vi har gode og sikre veier å kjøre på. Jeg ser også, som representanten Leirtrø nevnte, at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i merknadene til innstillingen er bekymret for den samlede bompengebelastningen når alle delstrekningene mellom Berkåk og Åsen er utbygd. Det er all mulig grunn til å være oppmerksom på den totale bompengebelastningen i et område, og at bomstasjonene er plassert på en slik måte at det er godt samsvar mellom både betaling og nytte for veien. Bompengefinansieringen må oppleves som rimelig, målt mot fordelen ved spart reisetid, økt framkommelighet og økt trafikksikkerhet. Når Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV uttrykker bekymring for bompengenivået, er det likevel ikke særlig troverdig, siden de ikke har noen annen alternativ finansiering eller mer statlige midler å bidra med. De stemmer for alle bompengeproposisjoner, og i tillegg er de imot forslaget regjeringa har fremmet om en tilskuddsordning for å redusere satsene. Da blir merknadene om bekymring over bompengenivået stort sett bare symbolpolitikk. Vi ser at etableringen av Nye Veier har hatt stor betydning og bidratt til mer kostnadseffektiv utbygging og økt samfunnsnytte i prosjektene. En helhetlig utbygging av et firefelts veisystem nord og sør for Trondheim vil ha stor betydning for utviklingen av hele regionen. Vi gleder oss, sammen med trønderne, når vi nå vedtar finansiering og utbygging av E6 Ranheim–Åsen.
Svein Harberg (Høyre), 2018-05-29:
Bakgrunnen for denne saken er en diskusjon som har skapt mye debatt, mye engasjement og mange forskjellige meninger rundt om i landet, men jeg kan berolige presidenten med at så ikke har vært tilfellet i vår komité når vi har behandlet den. Her har det vært stor enighet, og jeg takker for at komiteen har framstått samlet i dette, som er en viktig sak. Det er en konsekvens av at det nå er blitt gjort endringer – Stortinget har gjort endringer i inndelingen av det regionale folkevalgte nivået. Dermed er ikke inndelingen i samsvar med Grunnloven, og det må vi selvfølgelig gjøre noe med. Når denne saken nå ser ut til å bli enstemmig vedtatt, legger den til rette for at vi kan gjennomføre stortingsvalg, også neste gang, med utgangspunkt i de samme valgdistriktene, slik at en får tid på seg til å se hvordan en skal gjøre dette i framtiden, for det er jo ingen låsing av situasjonen i seg selv. Det er intensjon om å behandle dette grundig, med tanke på hvordan det skal være i framtiden. Det er litt viktig å presisere at dette ikke er en låsing for all framtid, men en praktisk løsning for at vi i 2021 skal kunne ha valg til Stortinget med de samme 19 valgdistriktene som vi har i dag. Navnet på valgdistriktene blir det samme, så det er altså de kjente valgdistriktene som i all hovedsak vil gjelde. Noen steder er det gjort noen kommunesammenslåinger som vil påvirke yttergrensen, men det er også ivaretatt. Det vil bli en forskrift som beskriver hvilke kommuner som hører hjemme i hvilket valgdistrikt. Det er altså godt ivaretatt, og høringsinstansene har støttet opp om det som nå foreslås. Det er godt. Hovedendringene er at det som har vært beskrevet som fylke, nå beskrives som valgdistrikt, og det er en litt større fleksibilitet når det gjelder hvem som skal kunne stille liste, altså hvor i partileddet det skal skje. Dermed er dette ivaretatt. Jeg skal bare bemerke at det også har vært noen som har fulgt vårt valg, slik vi reiser rundt og følger andre valg, og det har vært noen kommentarer til hvordan det har vært gjennomført, men der mener komiteen at departementet har fulgt godt opp, og at det er ivaretatt gjennom de svarene som er kommet etter den observasjonen. Derfor er det greit at det er en samlet komité som står bak innstillingen til endringene i valgloven.
Svein Harberg (Høyre), 2018-05-29:
Vi vil også fra Høyre tilkjennegi at vi støtter både at forslag 1 og 3 avvises, og at det oversendes til komité, slik presidentskapet foreslår, og anbefaler Høyres gruppe å stemme for det.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Komiteen viser i sine merknader til det uheldige ved at transport av farleg gods er underlagd heilt ulike reguleringsverk, avhengig av om transporten skjer til sjøs eller til lands. Seinast i går på ferjeavgangen frå Sandvikvåg kl. 09.30 til Halhjem sende Fjord1 ut melding om at det grunna farleg last vart redusert kapasitet. Dette er veldig plagsamt for dei reisande, og det er vanskeleg å planleggja ferjereise når ein vert møtt med slike restriksjonar fordi det på kaia står ein bil med dynamitt eller noko anna som kan eksplodera, og som skal med ferja, og som med same lasta kan køyra uhindra gjennom tettbygde strøk. Korleis kan statsråden bidra til at me får til transport av farleg last på ein måte som ikkje favoriserer vegtransporten?
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Då statsråden tiltredde utpå hausten i 2013, vart Fiskeri- og kystdepartementet lagt ned. Fiskeri vart knytt til næring, og kystdelen vart ein del av Samferdselsdepartementet. Grunngjevinga gjekk mykje på at kystsaker som hamner og farleier då ville verta betre varetekne når alle transportetatar sat rundt same bordet. No kjem det litt an på kvar ved bordet ein sit – nokre hamnar kanskje under bordet òg! Men er statsråden fornøgd med utviklinga på feltet? Og var det rett å leggja ned Kystdepartementet når Riksrevisjonens hovudfunn no etter fire–fem år altså er at målet om godsoverføring ikkje er nådd?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-05-29:
Senterpartiet støttar presidentskapet si innstilling.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-29:
Eg takkar saksordføraren for eit godt arbeid og ikkje minst Riksrevisjonen for eit veldig viktig stykke arbeid. Gods på veg har fått betre konkurransevilkår enn gods på sjø og bane. Det er det store funnet, og det har skjedd etter at Stortinget mange, mange gonger har bedt om det motsette – også etter at Stortinget etter kvart har samla seg om at vi har eit klimaproblem, at vi må gjere noko med det, og at det bl.a. må løysast ved å flytte gods frå veg til sjø og bane. Her har vi eit klasseeksempel på ein jobb for Riksrevisjonen. Dei har gjort ein jobb no, og det vil vere eit vidare haleheng med oppfølging for å sjå om departementet faktisk gjer dette også framover. Så arbeidet er ikkje avslutta no. Når eg høyrer representanten Orten omtrent love at dette kjem til å bli mykje betre med den nye nasjonale transportplanen, er eg nesten freista til å gjere eit veddemål. For fasiten vil vi jo få etter kvart som den vidare revisjonen kjem. Men slik eg ser det, med mitt blikk, er det ingenting i Nasjonal transportplan som skulle tyde på at vi får ei endring, altså at konkurransevilkåra blir betre på sjø og bane enn på veg – så mykje betre at det faktisk begynner å få ei betyding. Det er jo da kontrollkomiteen kan begynne å seie seg einig i at denne saka kan avsluttast. Men inntil da kan ein ikkje det. Ubalansen som berre aukar, aukar på alle plan. Vegtransport har blitt raskare, billigare og meir fleksibel samanlikna med transport på bane og sjø. Sjøtransport er framleis billigare, men samanlikna med vegtransport har han blitt treigare og mindre fleksibel. Dette ser ein også på arealtilrettelegging. Det er enklare å få tilrettelegging for vegprosjekt enn for baneprosjekt. Og når det gjeld generell prioritering innan bygging og budsjett, ser ein at sjø og bane sakkar akterut. For meg er den svake hamnesatsinga til regjeringa, sett over lengre tid, som òg blir trekt fram av Riksrevisjonen, eit stort hovudankepunkt. Det har vore kutt i tilskota til nasjonale fiskerihamner og andre hamnesatsingar, noko som peiker i retning av at havnasjonen Noreg, som ein skal byggje, blir bygd langs vegen, ikkje mot havet. Det er eit stort problem. Eit land som ønskjer å vende tilbake til det som er grunnlaget for bygginga av nasjonen vår, begynner nå å kutte i tilgangen til det. Vi i SV kjem til å følgje nøye med, og eg kjem personleg til å ta vare på sitata frå representanten Orten og sjå om dei passar med dei vidare revisjonane som Riksrevisjonen kjem med.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-29:
Vi er i fortida her. Kontrollkomiteen si oppgåve er å sjå på fortida. Vi er ikkje så opptatt av framtida. Vi ser på feil ein har gjort i fortida, det ein har gjort tidlegare, og eg vil be statsråden eine og aleine halde seg til det som er grunnlaget for dagens debatt. Det er ingenting i framtida som kan gjere at kontrollkomiteen sitt arbeid blir endra i synet på fortida – det er berre fortida. Difor har eg følgjande faktaspørsmål: Stemmer det at ein har kutta i hamner under denne regjeringa, i den perioden som Riksrevisjonen har undersøkt?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-29:
Fortida kjem til å ta oss igjen, alle saman, og det er det som er poenget med undersøkingane til Riksrevisjonen. No har dei gjort denne rapporten, dei kjem til å følgje opp år for år, til vi forhåpentlegvis har systematisk endra den ubalansen som har oppstått mellom veg, sjø og bane. Så det er grunnen, og det er difor ein bør stoppe litt opp, sjå litt i bakspegelen, sjå kva ein har gjort, og verkeleg lære av det – ikkje gjere som statsråden, å hoppe rett inn i ei eller anna tenkt framtid, som er svært omdiskutert, og seie at der kjem endringa til å skje. Tilbake til hamner, som var det opphavlege spørsmålet mitt, og som eg opplever at statsråden dukka under – ein ikkje ukjend manøver. Har tilskot til hamner, også nasjonale fiskerihamner, frå staten gått ned i den perioden Riksrevisjonen har undersøkt – eller ikkje?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-29:
Kollegaen til statsråden, og også nestleiar i same parti, uttalte at dersom den omlegginga som representanten Rommetveit peika på, ikkje hadde skjedd, ville det stått betre til med fiskerihamner. Og fiskerihamner er jo absolutt ein del av infrastrukturen. Dei blir ikkje berre brukte til fiskeri, dei er ein del av heile den infrastrukturen vi har langs kysten for å frakte gods nettopp inn i ulike typar system. Det blei nemnt at ein ikkje går under bordet på statsråden sine festar, men korleis kan ein i edru tilstand ha gått inn for å kutte så pass massivt på hamnestrategiar, når ein har eit uttalt mål, når ein har havstrategi og diverse? Likevel driv ein faktisk og kuttar på sjølve tilgangen til havet, infrastrukturen vend mot havet. Korleis kan det gå an under denne regjeringa? – Og dei to tinga heng saman.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-29:
SV er ueinig i presidentskapets vurdering og ber om at forslaget, Dokument 8:233 S for 2017–2018, blir behandla etter forretningsordenens § 39 c.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Hvis jeg hørte riktig, nevnte statsråden mot slutten oppfølgingen av konkurranseutsettingen av arbeidsmarkedstiltak. Mitt spørsmål handler om det, for det er en enstemmig komité som ber om at det blir evaluert, og om at vi får anledning til å diskutere resultatene av den konkurranseutsettingen. Som jeg sa i mitt innlegg, har det ikke manglet advarsler om det som er temaet i denne riksrevisjonsrapporten, nemlig at mange av oss tror at det å sette sånne ting ut på anbud, snarere stimulerer til å telle antall tiltak som blir satt i verk, enn til å måle resultater som er oppnådd. Jeg ser gjerne at statsråden eventuelt utdyper litt – hvis jeg, som sagt, hørte riktig mot slutten av hennes innlegg – når det gjelder oppfølgingen av den evalueringen som er gjort.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Det var konkurranseutsettingen av arbeidsmarkedstiltak, som komiteen omtaler, jeg ønsket at statsråden kanskje kunne si litt mer om.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Det er jo det Stortinget ber om, og det er grunnen til at jeg spør, for dette står i en merknad, det står ikke i et vedtak. Jeg legger da til grunn at statsråden har tenkt å følge opp den enstemmige merknaden fra komiteen. Til slutt til det siste spørsmålet: Statsråden nevnte en del ting som ble sagt da Høyre og Fremskrittspartiet gikk inn i regjering. En av de tingene som da ble sagt – fortjenstfullt – var at en skulle ha større innsats for unge spesielt, som statsråden nevnte som en av de spesielle målgruppene. Hvis vi da skal bli flinkere – det kan nok gjelde også for opposisjonen at vi skal være flinkere til å måle resultater enn hvor mye penger som er brukt – kunne jeg tenke meg å spørre statsråden, for det var i fokus da de gikk inn i regjering: Hvordan går det når det gjelder ungdom og uføretrygd? Er det flere, eller er det færre unge som havner på uføretrygd?
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-05-29:
Hvis vi forholder oss til anbudsutsettingen av skjermet sektor – som representanten også nevnte i sitt hovedinnlegg – er den blitt evaluert. Det har kommet to rapporter. Den første rapporten kom vel i 2017 og gikk på selve den tekniske gjennomføringen av anbudsutsettingen. Denne rapporten viser at anbudet ble gjennomført i tråd med forutsetningene. Deretter kom neste evalueringsrapport. Den så mer på innholdet, på hva som ble resultatet. Den ble offentliggjort 16. mai. Den viser i all hovedsak også gode resultater, at overgang til arbeid har økt. Samtidig påpeker den også noen forhold som man må se nærmere på. Så anbudsutsettingen av skjermet sektor er nå gjennomført og nylig offentliggjort. Vi vil selvfølgelig gå grundig inn i rapportene for å se på eventuelle forbedringspunkter, men alt i alt ser dette positivt ut så langt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-05-29:
Når jeg nevnte skjermet sektor, var det fordi det var det representanten nevnte eksplisitt i sitt innlegg. Vi er selvfølgelig åpne for å evaluere enda mer anbudsutsettingen av arbeidsmarkedstiltakene. Vi er opptatt av å ha gode, kvalitative arbeidsmarkedstiltak for alle brukergruppene, som trenger ulike typer tiltak. Man foretar mange evalueringer også av effekten. Vi ser at det er ulik måloppnåelse for de ulike arbeidsmarkedstiltakene. Noen har bedre effekt enn andre. I den grad det er behov for ytterligere evalueringer, vil regjeringen selvfølgelig imøtekomme Stortinget i det. Når Stortinget ønsker ytterligere evaluering, vil vi selvfølgelig gjøre det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-05-29:
La meg bare først gå tilbake til forrige spørsmål, om evaluering. Arbeidsmarkedstiltak er alt fra tiltak i skjermet sektor til lønnstilskudd. Vi må eventuelt komme tilbake til hva som i så fall skal evalueres – om alt skal tas, eller om noe skal tas. Noe er jo også allerede evaluert. Men det må vi komme tilbake til senere. Uansett er jeg opptatt av å evaluere det vi gjør, og se hva som virker. Når det gjelder unge, er et av våre viktigste områder å få redusert omfanget av ungt utenforskap. Vi har sett at det har vært en noe uheldig utvikling når det gjelder unge uføre, men det har vært en positiv utvikling for ungdom utenfor skole, arbeid og aktivitet – de såkalte NEET-erne, som man omtaler det internasjonalt. Det har vært en kraftig økning i antall unge utenfor jobb, skole og meningsfull aktivitet fra 2008 fram til 2016. Nå ser vi et ganske stort «drop» både i antall og i andel. Det er bra. I dag fikk vi også tall på at gjennomføringsgraden i videregående skole øker, og det skal vi alle være glade for.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-05-29:
Det kan sikkert være litt ulike grunner til det, men uansett er det for dårlig at man ikke tar det mer i bruk. Det er også en rettighet man har. Derfor sa jeg i mitt innlegg at det er noe jeg vil prioritere at Nav skal følge opp. Nå blir etter hvert Navs IKT-systemer bedre takket være bevilgninger fra Stortinget. Det gjør at det blir lettere å få på plass gode verktøy for de ansatte når de skal følge opp brukerne på en god måte. Det er ingen tvil om at det har vært store utfordringer med Nav. Det er også bakgrunnen for at regjeringen hadde det som en viktig innsats allerede fra dag én. Vi startet med å sette ned et eget ekspertutvalg ledet av Sigrun Vågeng. Deretter la vi fram en egen Nav-melding i 2016 som Stortinget sluttet seg til, og som fikk stor tilslutning og oppslutning også blant de ansatte i Nav. Vi ser at det dreier i riktig retning nå; flere går fra trygd til arbeid, og vi skal fortsette både å forbedre og å forenkle Nav, slik vi allerede har påbegynt et viktig arbeid med.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Eg er glad for Riksrevisjonens rapport. Eg meiner denne rapporten er veldig viktig, og synest òg for så vidt saksordføraren var inne på mange av dei viktige poenga og kritikken som kjem fram. Norsk forbund for utviklingshemmede, NFU, har jo ropa varsku i lang tid. Difor er det bra at Riksrevisjonen har sett på verjemålsordninga. Eg har sjølv fått som leiar av justiskomiteen mange tilbakemeldingar og telefonar frå bekymra foreldre og pårørande og deira organisasjonar. NFU har peikt på overfor oss at dei kjenner seg att i kritikken frå Riksrevisjonen frå saker dei er involverte i, og sluttar seg til kritikken som kjem fram. Det gjer Arbeidarpartiet òg. Riksrevisjonen har dessverre ikkje omtalt problemet med den utstrekte bruken av faste verjer. Skal ein hjelpe personar med utviklingshemming med å fremje deira interesser, preferansar og vilje, spesielt personar med manglande verbalspråk, krev det at ein kjenner personen godt. Og viss ein ser til FN-konvensjonen for rettar til personar med nedsett funksjonsevne, artikkel 12, set ein der krav om slik kunnskap om personen. Ut frå det me høyrer frå NFU, opplever medlemene deira no at nærpersonar blir kasta som verjer og erstatta med faste verjer som ikkje kjenner personen, eller som ein heller ikkje har god sjanse til å bli kjend med gjennom det profesjonelle verjeoppdraget sine rammer. Dette bekymrar meg og bør òg bekymre kontrollkomiteen. Så blei det sagt her frå Ulf Leirstein at ein er på god veg. Vel, Arbeidarpartiet stiller spørsmål ved praktiseringa av verjemålsordninga. Grunnen til det er at det blir rapportert at praktiseringa av verjemålsordninga fører til ei utstrekt umyndiggjering av personar med utviklingshemming, som i realiteten står utan rettssikkerheit. Siktemålet med å utarbeide ei ny verjemålsordning og ny forvaltning av lovverket var jo å omgå den utstrekte snikumyndiggjeringa som ein meinte fann stad under den tidlegare verjemålsloven. NFU rapporterer til oss at det er det motsette som no skjer, og erfarer at situasjonen har blitt forverra med den nye verjemålsloven. Det meiner eg me ikkje kan vedkjenne oss. Det er ei alvorleg utfordring for rettssikkerheita, og eg vil gjenta at me tek imot ganske mange bekymringar og tilbakemeldingar frå foreldre og pårørande i desse spørsmåla. Difor håpar eg at regjeringa tek dei funna som kjem frå Riksrevisjonen, på det djupaste alvor, og at ein fylgjer opp anbefalingane, men at ein òg tek tak i og ryddar opp i dei utfordringane som eg bl.a. nemnde i dette innlegget, med faste verjer. Det veit eg vil bety veldig mykje for dei som er pårørande eller foreldre, og som òg sjølve er verjer. Så det er ei klar melding frå meg.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Eg er glad for at justisministeren har god kontakt med NFU og har ein laupande dialog med organisasjonane som representerer dei utviklingshemma. Difor tenkjer eg at justisministeren sikkert kjenner godt til problemstillinga – det eg nemnde i innlegget mitt om at me får tilbakemeldingar om at nærpersonar no blir kasta som verjer og blir erstatta med faste verjer som personane ikkje kjenner. Difor lurer eg på kva statsråden vil gjere for å rydde opp i dette, slik at me òg får ein praksis som er meir i tråd med FN-konvensjonens artikkel 12, som eg viste til i innlegget mitt.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
NFU seier bl.a. til oss at situasjonen er verre enn før, og at ein er meir bekymra for rettssikkerheita no – litt i motsetnad til noko av det statsråden sa. Når det gjeld praktisering av lovverket, at me no får tilbakemeldingar om at det er ei utstrekt umyndiggjering av personar, og at det har forverra seg i forhold til tidlegare, lurer eg på: Kva vil statsråden konkret gjere for å rydde opp i det? Det er ei utvikling som ikkje er i tråd med intensjonane for verjer i den nye verjemålslova, vil eg tru.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Eg er også veldig glad for at dei forslaga me behandlar i dag, er fremja. Det er bl.a. forslag fremja av Arbeidarpartiet og SV. Eg ønskjer også å trekkje inn ein del av det som Guro Angell Gimse tok opp i debatten, for rolla til politiet og konfliktråda er veldig sentral og viktig i den tematikken me no diskuterer. Det var faktisk på eit av mine første møte med konfliktrådet i Trøndelag at eg møtte Guro Angell Gimse då ho jobba i konfliktrådet, og eg hugsar at både eg og fleire frå andre parti var djupt imponerte over det arbeidet som ein gjorde i det prosjektet som Angell Gimse viser til. I den samanhengen er eg bekymra for framtida til konfliktråda. Eg meiner det er viktig at me styrkjer dei, og at me skal vere varsame med å sentralisere for mykje av det som det har blitt signalisert at det kan liggje an til. Eg las ei bok for ikkje så lenge sidan, som heiter «Norske tilstander», skriven av Ståle Økland. Han følgde arbeidet til Stovner politistasjon i eitt år frå innsida, og der viser han bl.a. til det viktige brubyggjararbeidet som politiet gjer i å førebyggje sosial kontroll, æresrelatert vald, vald i nære relasjonar. Eg ønskjer ikkje å gå inn i den debatten, nødvendigvis, om dette er ein kultur eller ikkje. Eg meiner det heilt enkelt er snakk om ukultur, og det er uønskt i Noreg. Eg meiner det er viktig at me styrkjer både moglegheita, kapasiteten og evna til politiet til å førebyggje endå meir enn det ein kanskje greier i dag. Difor kunne eg godt tenkje meg at justisministeren, som er i salen, deltek i debatten, for eg meiner det er ein del innanfor hans portefølje som er relevant. Eg kunne også tenkje meg å få avklaring på om det er slik at justisministeren frå Framstegspartiet er einig i det Framstegspartiet gjer i dag i voteringa. Eg synest det hadde vore ryddig å få vite, eller om det er ein annen kutyme for det. Heilt til slutt: Når det gjeld arrangerte ekteskap som kjem i stand under sterkt psykisk press, er haldninga til Arbeidarpartiet krystallklar. Det skal ein rekne som tvangsekteskap. Eg skulle ønskje at me hadde vore endå tydelegare på det, men eg er glad for at regjeringa kjem oss i møte og vil ha ein gjennomgang og sjå på lovverket. Det meiner eg er veldig viktig.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Vald i nære relasjonar er eit tema me har debattert mykje i Stortinget dei siste åra, og me er jo einige om at dette ikkje berre er eit samfunnsproblem, men at det er grov kriminalitet, og at det skal behandlast slik. Det er ein ting eg er bekymra over, og det er at eit felt som er så alvorleg og så viktig, kan me ikkje slutte å debattere. Ein kan ikkje fordi ein har sete i regjering i nokre år – og det har eg òg vore med på å observere – bli blind for dei utfordringane som er på feltet. Dessverre er det noko me opplever veldig ofte med denne regjeringa, at viss me kjem med kritikk, etterlyser handling, så blir ein tråkka på tærne, for å seie det enkelt, og fornærminga er til å ta og føle på. Det er legitim kritikk at den opptrappingsplanen som regjeringa kom med til Stortinget, ikkje var det Stortinget bestilte. Det er legitim kritikk at han er underfinansiert, og det er eit faktum at han har blitt slakta av mange. Difor meiner eg kritikken er heilt fortent og noko ein burde ta til seg, i staden for å bli – openbert – veldig fornærma. Eg meiner det er viktig at ein i arbeidet med politireforma sørgjer for at dette feltet ikkje lir under det. Og me er ganske ueinige, trur eg, om at politidistrikta har blitt kraftig styrkte dei siste åra. Tilbakemeldinga frå barnehusa er utvilsam – og det er me einige om – at sakstilgangen har vakse så mykje at ein er nøydd til å fylgje etter med både ressursar og utvikling. Noreg er i utlandet kjent for barnehusa. Knut Storberget etablerte dei då han sat i regjering. Det er stor einigheit om barnehusa, det var ein stor suksess og viktig for barn si rettssikkerheit. No må me vidare, me må utvikle det vidare. Og dei forslaga me har her i dag, er bl.a. at me ynskjer at barnehusa skal kunne bli ei eiga eining, organisatorisk plassert i politidistrikta, og me må få til ein barnehuslov. Det er ikkje noko som Arbeidarpartiet har kome på i hurten og sturten, men tvert imot noko som barnehusa og mange organisasjonar etterlyser. Eg synest det er synd at det blir stemt ned. Det ville ha vore ein veldig fin måte å vidareutvikle barnehusa på, som me alle er einige om er gode. Så til slutt dette med ein handlingsplan: Ein kan godt gjere litt narr av det, men det er ei kjensgjerning at eit av dei beste verktøya me i mange år har hatt mot vald i nære relasjonar, har vore dei handlingsplanane – akkurat som regjeringa sjølv skriv på sine nettsider – fordi dei er konkrete, fordi dei blir evaluerte, og dei blir fylgde. Me meiner det hadde vore heilt naturleg å fylgje opp med ein ny handlingsplan når den andre gjekk ut, og me hadde vel eigentleg forventa at det skulle skje. Det kan ikkje kome som noka overrasking på regjeringspartia at me fremjar det forslaget i dag, og eg synest det er synd det ikkje får fleirtal – òg fordi opptrappingsplanen på ingen måte blei det som Stortingets fleirtal i førre periode bestilte av regjeringa.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Eg synest det er noko spesielt at statsråden i replikkordskiftet stiller spørsmål til replikanten. Eg meiner at statsråden heller burde fokusere på å svare på dei spørsmåla han får i Stortinget. Det er sånn her at Kristeleg Folkeparti no er tydelege på at dette vil dei ta i RNB-forhandlingane. Det er forståeleg. Det som er skuffande, er at ein heilt klart har gjeve eit inntrykk til media, bl.a. Vårt Land, fleire gonger av at Kristeleg Folkeparti skulle stoppe dette gebyret. Eg meiner det hadde vore meir reieleg å seie: Me skal forhandle om det, og så får me sjå på utfallet. Så synest eg at opplistinga til Peter Frølich er interessant og viser at det kostar ein del å dø i Noreg i dag, og at det er litt ulikt mellom kommunane. Men eg synest det er eit litt snodig resonnement, at me då kanskje frå staten si side skal leggje på bitte lite grann meir. Der synest eg representanten frå Senterpartiet i replikkordskiftet svara glimrande, at i f.eks. Horten kommune ville det representere ein auke på 10 pst. for dei som skal betale dette gebyret. Eg registrerer òg at ingen representantar frå Høgre eller Framstegspartiet står her oppe og omfamnar dette med kjærleik og iver – og det kan eg jo forstå – men ein brukar heller tida på å snakke om andre saker. Ein kan jo, viss det er slik at Høgre har oppdaga at dette er verre på kommunalt nivå, lure på om ein då kanskje går inn for å gjere det statleg i staden. Me ser fram til behandlinga av revidert nasjonalbudsjett. Ein treng ikkje vere bekymra for Arbeidarpartiet – me leikar ikkje budsjett, me legg inn pengar til dei tiltaka me skal, og me kjem derfor til å leggje inn pengar for at dette gebyret ikkje skal hentast inn. Så håpar eg verkeleg at Kristeleg Folkeparti kan stå ved det dei har sagt, at dei vil lykkast i forhandlingane, for eg hadde eigentleg forventa at me i dag under voteringa i denne saka hadde fått avgjort at me ikkje vil innføre det. Då hadde me sloppe å behandle den lovproposisjonen som er send til justiskomiteen – lovleg seint, må eg merke, me hadde ikkje vore pålagde å behandle denne saka, for ho kom etter fristen. Men då får me vente og sjå kva me får til. Arbeidarpartiet er i alle fall tydelege på at dette gebyret synest me ikkje at folk skal måtte betale.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Sidan dette er eit mandat til eit utval og ikkje noko som regjeringa har fremja for Stortinget enno, kunne det vore interessant å høyre kva justisministeren tenkjer om motførestillingar mot å utvide beredskapslovgjevinga, som utvalet er gjeve mandat til å sjå på. No har fleire parti i innlegga sine teke til orde for ulike motførestillingar, og det finst sikkert nokre argument for, men eg kunne som sagt godt tenkje meg å høyre refleksjonane til justisministeren rundt kva for motførestillingar han ser mot dette.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Eg takkar for svaret. Ei regjering har jo rett til å fremje dei forslaga ho vil. Men me har jo ein parlamentarisk situasjon med ei mindretalsregjering som er avhengig av eit fleirtal i Stortinget for å få gjennomført sin politikk. No høyrde me representanten frå Kristeleg Folkeparti veldig tydeleg seie kva Kristeleg Folkepartis standpunkt er i saka. Det er med andre ord ikkje fleirtal i dagens storting, i denne stortingsperioden, for eventuelt å gjere slike endringar. Vil det påverke iveren regjeringa har etter å føreslå utvidingar i beredskapslovgjevinga?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Heilt til slutt: Viss ein skal basere seg på kunnskapsbasert politikk, kva for kunnskap legg statsråden og regjeringspartiet til grunn når dei viser til flyktningkrisa i 2015 som ei grunngjeving for å endre beredskapslovgjevinga? Kva var problemet med beredskapslovgjevinga i tilknyting til handteringa av flyktningkrisa som oppstod i 2015?
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Hele formålet med reformen, da vi gikk fra 420 kommunale overformynderier til 18 fylkesmenn, var å profesjonalisere ordningen, slik at vi fikk bedre rettssikkerhet, og at kvalitetskravene ble nådd. Det er fortsatt en ny reform, og jeg tenker at alle innspillene som kommer, skal man lytte til – med hensyn til både nærhet og forståelse. Men også det andre kravet som ligger i reformen, er viktig, nemlig en profesjonalisering. Dette er en avveining som skjer ute hos den enkelte fylkesmann. Det er selvfølgelig umulig for meg å ta stilling til de enkeltsituasjonene som beskrives, men det er absolutt en del av det vi skal ta med videre.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Representanten er inne på en del av de forholdene som ikke ligger i Riksrevisjonens rapport, men som jeg uansett kan slutte meg til er viktige mål. Jeg vil allikevel fastholde at i forhold til den tidligere ordningen er det blitt bedre. Når man har en ny ordning, er det en del innkjøringsproblemer og en del lovpraksis som skal tilpasse seg den. Det oppsto et problem høsten 2015 med en veldig stor strøm av unge asylsøkere, som tok opp mye kapasitet. Nå er vi i en situasjon der vi kan frigjøre kapasitet for å jobbe bedre med dette.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
De sakene som er avdekket av politidistriktene, vil jeg si er et direkte resultat av nærpolitireformen. En av de virkelig store fordelene med det vi har gjort, er at man kan samle kompetanse, erfaring og ressurser. Dette er en type overgrep, en type kriminalitet, som man i det gamle politiet sannsynligvis ikke hadde kompetanse til å etterforske. Den opprullingen av saker som vi ser, utløser stadig nye saker – vi vet ennå ikke hvor omfattende dette er. Derfor tror jeg det var veldig riktig at nærpolitireformen ble fulgt opp av en så kraftig økning av bemanning og midler. Dette er noe av det som nærpolitireformen virkelig viser sin berettigelse gjennom.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Gjennom de styringssignalene som gis, er overgrep mot barn høyt prioritert. Det skjer både gjennom bevilgninger, som det tilligger Justis- og beredskapsdepartementet å sørge for, gjennom tildelingsskriv til Politidirektoratet og ikke minst gjennom Riksadvokatens direktiver. Dette er saker som skal prioriteres. Det må også sies at det avdekkes flere saker enn man kanskje kunne ane, som representanten Eide helt korrekt sa. Det er ikke nødvendigvis fordi det er flere saker, men fordi politiet faktisk klarer å avdekke flere saker. Når man så får omtale av disse sakene, utløser det nye anmeldelser og nye rapporter. Vi aner ikke omfanget, men det er veldig viktig at dette fortsatt har en så høy prioritet som det har.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Det er få sektorer som har hatt en så kraftig vekst som politiet, både i form av penger og i form av bemanning. Jeg kan selvfølgelig ikke si hva som kommer i det neste statsbudsjettet. Den debatten får vi ta til høsten.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg tror at redskapet handlingsplan/opptrappingsplan ofte er et godt virkemiddel for å prioritere og øke bevisstheten. Men resultatet kommer først når man gjennomfører planer. Det er ikke alltid det mest effektfulle å ha en ny plan for å vedta en ny plan. Innimellom kan det være greit å gjennomføre tiltak og prioritere innenfor de rammene man har. Så er det viktig å huske på at det at noe ikke står i en plan, ikke betyr at politiet, helsevesenet – eller departementet, for den sakens skyld – ikke jobber med disse sakene. Vi har ting som er forbudt i Norge, vi har ting vi skal slå ned på, og det jobber man med hele tiden. Så representanten Hoksrud har et poeng når han sier at det av og til er tid for å handle, ikke for å lage flere planer.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Dette er en betaling for en tjeneste – dette er ikke en skatt – på samme måte som det finnes en rekke som er betaling for tjenester, som jeg synes representanten Frølich glitrende redegjorde for. Det er dog en forskjell mellom de betalingene kommunen tar, og dette. Det er at her tar vi ikke betalt for bo av mindre verdi – så dette har kanskje en bedre sosial profil enn det man har i Skedsmo kommune.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Slett ikke – dette er ikke en skatt, det er heller ikke en avgift. Det er et gebyr som er betaling for en tjeneste. Det har vi på en rekke områder i samfunnet. Jeg har heller ikke registrert at Arbeiderpartiet prinsipielt er imot betaling for tjenester, verken i Stortinget eller i kommunene.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
På vanlig måte som ved alle andre høringer, så vurderer vi høringsuttalelsene – hva er fornuftig og hva er godt. Vi tar hensyn til dette og har bl.a. justert noe her. Dette er et gebyr som på ingen måte er nytt, det finnes allerede for rettstjenester i dag, og det er helt rimelig at man finner en selvkostdekning også på dette området. Det interessante er at jeg ikke har registrert at Senterpartiets representanter er imot betaling for tjenester, heller ikke i kommunene når mennesker dør.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Dette synes jeg er et helt rimelig gebyr, men jeg merker meg også at representanten fra Senterpartiet overhodet ikke vil kommentere om Senterpartiet nå har tenkt å reise rundt i kommunstyrene for å fremme forslag om å avvikle alle former for betaling for gravferdstjenester, og som bør ha akkurat samme begrunnelse som dette. Men det finnes én forskjell: Hvis boet er lite, pålegges det ingen gebyr. Da vil jeg si at det er en fair måte å vurdere om gebyret skal betales, eller ikke.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Dette gebyret betales i all hovedsak av arvinger eller av dem som overtar boet, dersom det er noe igjen i boet. Dette er ikke en skatt og ikke en avgift, men betaling for en tjeneste som ytes helt konkret, som representanten er klar over. Domstolene tar seg betalt for tjenester på veldig mange andre områder i samfunnet, av folk som kanskje har havnet i situasjoner de ikke ønsker å være i, for man ønsker som oftest ikke å oppsøke en domstol, uansett. Jeg konstaterer at representanten unngår – igjen – å fortelle om Senterpartiet har tenkt å foreslå å avskaffe de gebyrene i kommunestyrene rundt omkring i landet.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg er glad for at en samlet komité ser at det utvalgsarbeidet som nå har startet, er ledd i en helt ordinær lovgivningsprosess, og at det selvsagt tilligger Stortinget å bestemme om det skal vedtas endringer i lovgivningen på dette området. Et lovvedtak vil kunne bli en realitet først etter at utvalget eventuelt har kommet med en tilråding om endringen. Saken har vært på alminnelig høring, blitt vurdert nærmere av departementet – og munner eventuelt ut i et forslag fra regjeringen. Det er i dag altfor tidlig å si hva et eventuelt lovforslag bør gå ut på, hvis det i det hele tatt kommer. Det er nettopp det utvalget i første omgang skal vurdere. Jeg er også glad for at Arbeiderpartiet i sine merknader i komitéinnstillingen anerkjenner regjeringens rett til å sette ned offentlige utvalg for å utrede ulike spørsmål. Jeg vil tro at ethvert parti som kan tenke seg å sitte i regjering, ser verdien i at den utøvende makt sørger for faglig gode utredninger, og eventuelt fremmer forslag om lovgivning til oppfølging av disse, mens Stortinget, ut fra sin sammensetning, til enhver tid avgjør om forslagene bør vedtas fullt ut, delvis eller i modifisert form. Ut fra dette mener jeg at forslaget til vedtak, som fremmes av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti i komiteen, er betenkelig. Forslaget framstår som en «light» variant av representantforslaget. Hvis jeg har forstått det nye forslaget rett, tillates regjeringen å utrede spørsmål, men ikke å fremme forslag i en bestemt retning, i samsvar med utredningen, selv om utvalget på faglig grunnlag mener at det ville være riktig, og selv om forslaget etter en grundig etterfølgende prosess ville ha fått solid støtte. En slik framgangsmåte synes jeg ikke er i samsvar med god lovgivningstradisjon. Også her vil jeg oppfordre til at man holder fast ved etablert arbeidsfordeling mellom storting og regjering. Regjeringen retter seg – naturlig nok – etter de forslag Stortinget vedtar, men at Stortinget skulle vedta at regjeringen ikke engang kan komme med forslag til Stortinget, har jeg ikke registrert har vært vanlig praksis i vårt parlamentariske system. Jeg har også vanskeligheter med å forstå hva formålet med å etablere en slik praksis eventuelt skulle være, siden Stortinget uansett står fritt til å vurdere alle forslag fra regjeringen på selvstendig grunnlag. Jeg nøyer meg ellers med å vise til det jeg har svart i mitt brev til justiskomiteen, og som ligger ved komitéinnstillingen.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
I likhet med mange i Stortinget ser jeg veldig lett at det finnes prinsipielle betenkeligheter med beredskapslovgivning. Det betyr at man før man gjør eventuelle endringer, bør ha tenkt seg grundig om. Nå tar vi utgangspunkt i at vi har en beredskapslovgivning fra 1950, og hvis man skal gjøre noe politisk, er det viktig at det er kunnskapsbasert. Hele utgangspunktet er å få et kunnskapsgrunnlag og en faglig vurdering som skal drøfte både ulike beredskapssituasjoner, som helse- og næringsmiddelberedskap, og de prinsipielle betenkningene som helt opplagt kan ligge her. Kunnskapen vi skaffer oss, vil ligge til grunn for hva regjeringen eventuelt gjør senere, og selvfølgelig forhåpentligvis for det Stortinget eventuelt gjør senere.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg merker meg hva som sies, men jeg vil ikke forskuttere hva regjeringen gjør, rett og slett fordi utvalgets jobb er å skaffe seg kunnskap. Jeg mener oppriktig talt at politikk bør være kunnskapsbasert, og at man bør legge kunnskap til grunn for de vurderinger som gjøres. Så mener jeg det kan være nyttig for regjeringen å dele kunnskapen man har, med Stortinget, så Stortinget kan fatte sine beslutninger kunnskapsbasert.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg vil ikke forskuttere noe som helst av det utvalget skal gjøre. Det er ulike deler som skal vurderes, inkludert helseberedskap og næringsmiddelberedskap. Det er ulike ting vi skal skaffe oss kunnskap om. Jeg minner igjen om at lovgivningen vi har, er fra 1950, og det kan være nyttig å se litt på hva som har skjedd i verden, og vurdere om det er grunnlag for å endre politikken.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg har ikke noe grunnlag for å si at utvalget jobber utover de rammene. Utvalget har fått i oppgave å også drøfte prinsipielle betenkeligheter, og jeg synes det er veldig naturlig å vurdere også internasjonale konvensjoner og forpliktelser og Grunnloven, som de for så vidt skal gjøre før man kommer til en konklusjon. Vi har et utvalg som jobber med å utrede ting, og det må være mulig å ha det utvalget uten at man tillegger regjeringen standpunkter før utvalget har kommet med sin vurdering.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-05-29:
Jeg har selvfølgelig ikke tenkt å antyde eller mene noe om hva regjeringen eventuelt skulle komme tilbake til. Dette er et utvalg som skaffer fram kunnskap – om fakta i verden, om trusler som er der ute, og om de juridiske forpliktelsene Norge har. Det er også en del av vurderingen. Jeg mener at det er viktig å legge kunnskap til grunn, og jeg synes ikke man skal forskuttere noe før vi har fått den kunnskapen på bordet.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
I Dagbladet 17. november i fjor skrev Kjersti Skarstad, doktorgradsstipendiat ved Universitetet i Oslo, følgende, basert på egen forskning: «Den nye vergemålsordningen skulle sikre menneskerettighetene og styrke selvbestemmelsen og rettssikkerheten til de som(...) trenger hjelp til å ivareta sine interesser. Min forsking på hvordan ordningen praktiseres overfor voksne mennesker med psykisk utviklingshemming viser at vergemålsmyndighetenes interesser i stor grad går foran interessene til de enkeltmenneskene ordningen er ment å hjelpe.» (...) Det er skremmende ord. Alle mennesker har rett til å bestemme over eget liv. Forskeren, som har analysert 167 vergemålssaker fra ett fylkesmannsembete, viser at fratakelse av selvbestemmelse er hovedregelen snarere enn unntaket. Inngrepene begrunnes heller ikke. Vergemålsmyndighetene skal sørge for at interessene til den som er under vergemål, blir ivaretatt. Men forskeren påviser at den enkeltes interesser sjelden defineres med utgangspunkt i vedkommendes egne ønsker eller personlighet. Det finnes ingen standarder for å avgjøre hvilken beslutningskompetanse den enkelte selv besitter. Det avhenger ofte av legeerklæringer som framstår som ganske tilfeldige. Når en leser Riksrevisjonens rapport om måten vergemålsreformen er gjennomført på, med denne forskerens beskrivelse in mente, er det slående hvor like de er. Overføring av vergemål fra kommune til stat skulle gi økt rettssikkerhet, økt grad av individtilpassing og fleksibilitet, mens Riksrevisjonen sier at det er mangler i tilpassing av vergemål til den vergetrengendes behov, det er mangler ved opplæring og tilsyn, nasjonale retningslinjer mangler, det er lite kontroll og variabel oppfølging, og rettssikkerheten blir ikke godt nok ivaretatt. Ofte er vergen egen familie, gjerne foreldre. Noen ganger er belastningen så stor at de ikke orker mer, og ber om at det oppnevnes en ny verge. Selv har jeg blitt kontaktet av foreldre som har opplevd at verge og kommune sammen plutselig har bestemt at vedkommende skal flytte fra egen bolig til kommunal bolig, har mistet retten til brukerstyrt personlig assistent, nektes å dra på planlagt ferie med familien osv. Foreldrene står i slike tilfeller uten klagerett. Flertallet i kontrollkomitéen viser bl.a. til NFU, som sier at dagens praksis truer både rettssikkerhet og menneskerettigheter. Sånn kan vi ikke ha det – som Leirstein ganske så riktig sa det. Arbeiderpartiet har fremmet forslag i en sak om utviklingshemmedes rettigheter der vi ber regjeringa komme med nødvendige lovendringer. Etter Riksrevisjonens rapport burde det forslaget få flertall når det kommer til behandling her i salen 12. juni. Jeg oppfordrer statsråden til å be sine partifeller om å stemme for det forslaget, ut fra det innlegget han selv sto her og holdt.