Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-10-22:
Først vil jeg takke både interpellanten og mine medrepresentanter for veldig gode innlegg. Spesielt representanten Hagesæter hadde et sterkt innlegg. Jeg har lyst til å ta utgangspunkt i de veteranene som fortsatt tjenestegjør, for å løfte en ny dimensjon i debatten, for det er veldig mange som har vært ute på oppdrag, som er hjemme, som skal ut igjen, og som er en del av Forsvaret. De soldatene som er ute med ujevne mellomrom, lever i et lokalsamfunn, har en familie, har unger i skolen, og det påvirker hele miljøet. Det er kjempeviktig for oss og for Forsvarets kvalitet at man underveis i tjenesten har et godt oppfølgingsopplegg for dem som har vært ute og som skal ut igjen, slik at man orker å stå som soldat over tid. Det sikrer kvaliteten hvis vi har soldater som ønsker å stå lenger enn to–tre år, at man kan være soldat, få erfaring, og samtidig ha en trygghet med tanke på familie, skole og unger – det å bli fulgt opp på en god måte og ha et kompetent forsvar som kan ta hensyn til familiens behov. Det jeg har lyst til å snakke om, er forebygging. Når det gjelder forebygging med tanke på ungdom, har vi lang erfaring i Norge. Vi har samordnede lokale tiltak, det at stat, kommune, skole, helsesøster og politi går sammen og bruker alle samfunnets ressurser for å løse ungdomsutfordringer. De fire største forsvarskommunene våre – hærkommunene, to i Troms og to i Hedmark – bør ha tilsvarende prosjekt. Vi bør ha samordnede lokale tiltak, der vi kan bruke statens ressurser gjennom spesialisthelsetjenesten, vi kan bruke kommunenes ressurser gjennom den lokale helsetjenesten, og Forsvarets ressurser – bruke alle de ressursene man har i et lokalmiljø, gjennom kommunen, staten og Forsvaret, til å samordne lokale tiltak rundt familie, skole og den enkelte soldat. For det er viktig at vi begynner tidlig, akkurat som i Samhandlingsreformen, at man skal forebygge og ta tak i utfordringer i en tidlig fase. Hvis man bl.a. leser skilsmissestatistikken, og ser på soldater som har vært mye ute, er det, dessverre, ikke spesielt hyggelig lesning. Det er belastende å ha en mor eller far som ofte er ute og tjenestegjør – med usikre nyheter, der man blir sterkt påvirket av det som skjer i verden. Så jeg mener at vi burde sette i gang et prosjekt med de største og tyngste forsvarskommunene, og bruke den samme modellen som vi har brukt med tanke på forebygging – samordnede lokale tiltak. Så er det én ting til jeg har lyst til å si, og det gjelder det psykiske helsevernet. Det er en utfordring at mange av dem som tjenestegjør, ikke ønsker å si at de vil snakke med psykolog. De er redd for at hvis man spør om det, kan det virke negativt for videre tjeneste. For det er Forsvaret selv – eller arbeidsgiver – som tilbyr psykolog, og man er da redd for å krysse av på skjema at det ville vært nyttig å ha en samtale med psykolog når man kommer hjem fra tjeneste. Derfor tror jeg det er viktig at man i de fire tyngste forsvarskommunene bygger opp en egen kompetanse innenfor psykisk helsevern, at de som bor i lokalmiljøet, kan få nytte av den samme kompetansen utenfor arbeidsgiverens ressurser, slik at de ikke trenger å være redde for – med eller uten grunn – å søke profesjonell og god hjelp. Det håper jeg at vi skal klare å få til – å bygge opp et psykisk helsevern i de tyngste kommunene – og at de kan bli en ressurs også for andre kommuner som har veteraner. For det er veteraner rundt omkring i hele Norge, og alle bor i en kommune, men jeg tror at hvis vi tar tak i de fire tyngste kommunene og bygger det opp der først, så kan de være en ressurs der det er størst behov. Men samtidig kan disse kommunene trekkes på av andre kommuner rundt omkring i hele Norge, som får veteraner hjem. Så mitt poeng i mitt innlegg er at vi må se helheten. Vi må se familien, vi må se ungene, og vi må ta tak i det tidlig, slik at færrest mulig får problemer. Det er hele familien som blir berørt, og derfor må vi bruke alle de lokale ressursene for å bygge opp under og ta vare på våre soldater når de er i tjeneste – ta vare på familien, på ungene, til soldatene.