trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg registrerer at veldig mange også påpeker utfordringene knyttet til kompetanse og fagmiljø i de mindre kommunene, at veldig mange som jobber i faggrupper, påpeker at det blir for små fagmiljøer. Vi har før hatt diskusjon om den fagutredningen som er gjort når det gjelder barnevernet, der man mener at det bør være minst fem ansatte i et barnevern for at vi skal ha bredde og god nok kompetanse til å kunne håndtere vanskelige barnevernssaker. Det er et signal på at vi faktisk trenger større kommuner for å få det til. Så er det sånn at på et tidspunkt kommer vi ikke til bare å kunne løse alle problemer med å strø på mer penger, og vi kommer ikke til å klare å løse noen av de problemene – ved å strø på mer penger – hvis vi ikke har fagkompetanse nok rundt omkring til å løse det. Den store utfordringen for norske kommuner kommer til å være når eldrebølgen kommer for fullt. Med de fremtidsvisjonene som foreligger, vil mange av de minste kommunene komme til å oppleve at en svært stor andel av deres innbyggere er eldre og kommer til å være hjelpetrengende, og kommunene kommer til å ha et kapasitetsproblem å løse når eldrebølgen en gang slår inn.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det kunne ha vært valgt ulike prosesser, men det hadde vært like vondt, uansett hva slags prosess vi hadde valgt, fordi dette er en vond og nær diskusjon for mange. Nå er det en diskusjon om frykten for at man skal miste noen arbeidsplasser på sitt rådhus. Når flere kommuner blir sammenslått, hvordan blir det da i denne kommunen? Noen steder er det usikkerhet om hvordan vi skal opprettholde velferdstilbudet – det er mange sånne spørsmål. Jeg har stått på folkemøter knyttet til kommunesammenslåing, og jeg vet hva folk spør om. De spør om de nære tingene, og det er det faktisk også de nære politikerne som kan gi bedre svar på enn det man kan gjøre rikspolitisk. Det hadde ikke vært enklere hvis vi hadde valgt andre prosesser. Vi legger nå snart frem på høring forslagene til endring i oppgaver for kommunene. De kommer i tråd med den planen som vi la frem i 2014 for denne prosessen. Vi har nå en milepæl når det gjelder å telle opp og se på hvor langt vi er kommet i prosessen, og kommer tilbake igjen til Stortinget med det. Men det grunnleggende spørsmålet alle politikere må stille seg, det er jo: Er vi sikker på at vi fremover kan akseptere at vi har så vanskelig for å få til strukturendringer, og at vi hele tiden har en diskusjon om prosess istedenfor om innhold?
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg kan vise til gjentatte svar på det spørsmålet i spørretimen tidligere. Vi har sagt at det som er aktuelt, er det som Stortinget også ga sin tilslutning til var aktuelt i 2014, og som jeg heldigvis opplevde at Arbeiderpartiets leder, Jonas Gahr Støre, i går i et debattmøte bekreftet fortsatt var Arbeiderpartiets politikk, at i saker hvor det er slik at noen har sagt ja og f.eks. en kommune har sagt nei, og det forhindrer sammenslåingen, så må man kunne gjøre en vurdering i hvert fall.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg er glad for at Terje Breivik sier at det kanskje var klokt den gangen, siden det var en regjering med Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre som foreslo det, i 2002. Det har bidratt til noen viktige ting. Det har bidratt til mer mangfold på sokkelen. Det bidro bl.a. til at Lundin kunne etablere seg – Lundin, som altså fant Johan Sverdrup-feltet, som bidrar til aktivitet for milliarder inn i norsk økonomi i årene fremover, og som bidrar til bl.a. å skape litt mer optimisme for øyeblikket i deler av olje- og gassbransjen. En av de viktige tingene når vi er inne i en sånn vanskelig situasjon som olje- og gassbransjen er i nå, er å være klar og tydelig på hvilke rammebetingelser fremtidige investeringer kommer til å ha. Derfor er vi negative til å sette i gang store prosesser som skaper uro rundt rammebetingelsene skattemessig for de investeringene som gjøres i olje- og gassbransjen. Det er vår begrunnelse for ikke å ønske en ny gjennomgang for øyeblikket. Det vil være veldig feil timing å sette i gang store prosesser for endring av rammebetingelsene når vi vet at mange av de investeringene som skal gjøres, faktisk først kommer i produksjon kanskje om 10, 15 og 20 år. Jeg ville ikke gitt olje- og gassbransjen i dag et negativt signal om at vi er på vei til å endre skattesystemet og gjøre det dårligere for investeringene. Det vil bety flere arbeidsledige.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg er uenig i at det er behov for å gjøre endringer i skattesystemet for olje- og gassnæringen nå. Jeg mener at kostnadene ved det ville vært flere arbeidsledige, hvis vi satte i gang en prosess hvor vi skapte usikkerhet om rammebetingelsene. En av de viktige målsettingene vi har for teknologiutvikling og annet, er å sørge for at det er flere aktører inne, at vi særlig når vi aksepterte fusjonen Hydro/Statoil, har flere aktører inne. Derfor har vi bidratt til et gunstig system for å kunne starte å lete, mot at vi har et stramt system på beskatningen med høy grad både av eierandelen fra staten og høy beskatning i produksjonsperioden. Det har vært en «trade-off» som har gitt oss utvikling, og som har gitt oss nye funn, som jeg synes har vært bra. Så vil det være slik at i årene fremover vil produksjonen i Norge uansett gå ned. Den går allerede ned på olje, og den kommer til å gå ned på gass om noen år også.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er en uenighet mellom regjeringen og Venstre i spørsmålet om vi skal ha olje- og gassvirksomhet eller ikke i fremtiden. Det tror jeg vi bare skal være enige om at der er vi uenige. Vi mener at det fortsatt er en viktig næring for Norge. Vi mener at gassproduksjonen vår bidrar på mellomlang sikt til et skifte i Europa som gjør at man kan gå fra mindre kulldrift til å bruke gass mer, og det er etterspørsel etter gass der ute. Så er det sånn at selskapene må gjøre sine økonomiske vurderinger av om de utbyggingene de går inn i, er lønnsomme for dem som selskap. Men noe av det som har vært særpreget for norsk sokkel i motsetning til veldig mange andre lands olje- og gassvirksomhet, er at vi er blitt oppfattet som å ha liten politisk risiko. Selv om vi har et høyere skattesystem og oljeselskapene sitter igjen med mindre av overskuddet, så er det liten politisk risiko, fordi de har vært opptatt av stabile rammebetingelser. Det er jeg opptatt av at det fortsatt skal være.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg gjør oppmerksom på at det allerede på inneværende års budsjett er lettelser i oljebeskatningen på 600 mill. kr på grunn av de endringene vi gjør i selskapsbeskatningen, så vi har allerede innført skattelettelser også for oljeselskapene for å bidra til investeringene. De tiltakene Arbeiderpartiet har foreslått, er bl.a. mer plugging. Vi har hatt en runde med oljeselskapene og spurt om mer plugging, og det de sier, er at de plugger det de har tenkt å ikke produsere på for fremtiden. Hvis de skal plugge mer, plugger de muligheter for mindre utbygginger, og man kan bruke de samme brønnene i tilleggsbiter. Det er det svaret vi får tilbake. Da fratar du fremtidsmuligheter ved at du plugger en brønn som man i fremtiden kan mene skal brukes til å produsere på. Det er det svaret vi får.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er slik at norsk olje- og gassnæring er innenfor kvotesystemet i EU, og i tillegg har man en særnorsk CO2-avgift som gjør at man har utløst veldig mange av de prosjektene som har potensial for å få ned utslippene i selve produksjonsprosessen. Det det betyr fremover, er at når prisen på kvotene begynner å gå opp, vil også kostnadene ved å produsere gjøre det. Det betyr at når du har et kvotesystem, så innebærer det de utslippene som er i Norge. Alternativet ville vært et annet sted i Europa, hvis det ikke er i Norge, og da er det konkurranse om de mest optimale økonomiske løsninger for å løse CO2-utfordringene og klimautfordringene. Det var det prinsippet den forrige regjeringen sto for, og det står vi også for i kvotepliktig sektor.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg regner med at den rosen egentlig bare var for å gi et spark til noen og gi andre en bismak. Jeg mener at vi ikke gir penger til rike fordi de trenger noe som helst mer. Vi gir ikke penger til folk som har investert i bedrifter, fordi de trenger mer til sitt private forbruk. Vi gir det fordi vi trenger flere arbeidsplasser, vi gir det fordi noen må investere risikovillig kapital inn i norske arbeidsplasser, i den omstillingen vi står overfor. Vi kan ha mange gode ideer, og vi kan ha et stort virkemiddelapparat, men vi må også ha noen som vil investere kapitalen inn i de arbeidsplassene som vi skal ha for fremtiden. Det vi nå gjør, er å senke verdsettelsen av det en kan kalle arbeidende kapital eller aksjeformuer og annet som er inne i driften. Det betyr at en tvinger ut mindre utbytte for å betale skatten, det betyr at flere bedrifter kan ha pengene igjen for å videreinvestere, men også at den kapitalen lettere kan gå over til risikoprosjekter fremfor å gå inn i å eie flere eiendommer rundt omkring i landet. Det er en god reform for fordelingspolitikken, for det å få seg en jobb er den viktigste fordelingspolitikken i dette landet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Den viktigste utfordringen for de fattigste i Norge, og for å løfte deres inntekt, er å flytte dem fra å stå utenfor arbeidslivet til å komme inn i arbeidslivet. Det gir et gedigent inntektsløft hvis en gjør det, og ikke minst gir det en fremtidsmulighet – og det gir en utrolig symbolvirkning for deres barn igjen, for vi vet at fattigdom også til dels kan gå i arv i vårt samfunn. Det er et vedvarende problem. Det betyr at alt denne regjeringen gjør for å skape de nye arbeidsplassene, også er for å kvalifisere folk til å kunne ta de nye arbeidsplassene. Den stortingsmeldingen vi har levert, dreier seg om personer som er på kanten til å ramle utenfor, arbeidsmarkedstiltakene, mulighetene våre til å gi folk mer kompetanse som gjør at de i fremtiden kan være i arbeidsmarkedet, men også det å stoppe at ungdom ramler ut av arbeidsmarkedet fordi ingen raskt nok gir dem et tilbud. Derfor har vi også sagt at vi skal innføre arbeidsplikt for mottakere av sosialhjelp, for da begynner vi med en gang å sørge for at de får et tilbud som gjør at de ikke faller utenfor. Det vil gi inntektsvekst for de 40 pst. fattigste som har størst utfordringer i det norske samfunnet, for det er arbeidstilknytningen som er viktigst når det gjelder det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
OECD anbefaler oss å sikre sterkere det å få arbeidsincentivene inn i arbeidsmarkedet. Det gjør vi. Noen av de endringene vi har gjort i velferdsordninger, dreide seg om å sørge for at arbeidsincentivene blir bedre. OECD anbefaler oss også å fjerne formuesskatten og redusere beskatningen på kapital. Så hvis man legger OECDs anbefalinger til grunn, så ligger de nok nærmere regjeringens politikk enn SVs politikk.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er helt riktig at det vil være muligheter for både å øke satsen og å senke satsen på formuesskatten, og å gjøre andre endringer. Det vi har en enighet om, er at vi skal ha den samme verdsettelsesordningen, som bidrar til litt bedre forhold mellom det å investere i bygninger fremfor å investere i arbeidsplasser og bidra med risikokapital til å utvikle nye jobber i Norge. Men nettopp fordi det er mindre risiko i eiendom enn i andre ting, vil økt formuesskatt alltid bidra til at det blir mindre attraktivt å gå inn i risikoområder i økonomien. Og vi kommer til å trenge mer risikovillig kapital i årene fremover. Det er kjempeviktig, hvis vi skal klare den omstillingen vi står oppe i. Det går ikke an bare å snakke om forskning og veier og alt det vi gjør masse av; vi må faktisk også se at skattesystemet vårt har en stor betydning. Jeg er veldig glad for reduksjonen i selskapsskatten og at vi er enige om den, og at den kommer til å ligge fast. Men utover det vil jeg advare mot å benytte seg av den friheten til å hindre at jobber kommer i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er mulig å gjøre to ting på én gang: det å mene at politikken virker kraftfullt, og det å ha tatt inn over seg – for lengst – hvordan denne situasjonen påvirker alle dem som blir ledige. Jeg har stor respekt for at det er utrolig vanskelig. Når en kommer fra Vestlandet, når en har venner som er blitt arbeidsledige, når en ser utviklingen som skjer mange steder, så er det selvfølgelig alvorlig. Men samtidig er det jo sånn at den økonomiske politikken virker. Partene i arbeidslivet har gjort et formidabelt bidrag gjennom lønnsoppgjørene de to siste årene. Kronekursen har gått ned. Det bidrar til å løfte konkurransekraften for mange andre bedrifter. Vi har også en finanspolitikk som bidrar til at vi har mange gode tiltak som sikrer at personer som ellers ville vært ledige, nå får tiltak. Jeg har besøkt dem, jeg har møtt folk som er tatt ut av arbeidsledighetskøen og er i jobb. Det var jo nettopp disse tingene jeg sa da jeg summerte med den setningen som Trond Giske nå viser til. Det vi ser i revidert nasjonalbudsjett, er at vi har endringer i makrotallene som viser en vanskeligere økonomisk situasjon for Norge, mens ledighetstallene har ligget mye mer stabilt. Det er også en indikator på at den økonomiske politikken virker for å forhindre at vi får for stor ledighet som en konsekvens av den økonomiske politikken. Vi må gjøre mer, og det er jeg glad for at Stortinget har laget et forlik om at vi skal gjøre. Det kommer til å bety enda mer i løpet av dette året. Men vi er på god vei til å se at de tiltakene vi har satt i gang, bidrar til at folk er i jobb.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Dagens nyheter om at det er flere eldre som blir ledige, eller som blir tvunget til å gå av med pensjon tidligere, er en veldig negativ nyhet, i den formen at dette er det vi har sett hver eneste gang vi har hatt en ledighetsøkning. – Tusen takk, nå kommer det fra alle kanter(statsministeren får pastiller mot hosten) (statsministeren får pastiller mot hosten) Vi må også være gode på å fortelle at fagforeningene har en jobb å gjøre her. Jeg mener at fagforeningene ikke bør benytte seg av dette. Dessverre har vi noen ganger opplevd at også fagforeningene mener at dette er greit.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er å slå inn en åpen dør at skattelettelsene ikke over natten er innstilt på å skape nye arbeidsplasser. Det har jeg svart på på spørsmål i Stortinget tidligere. Nei, skattelettelsene er ikke et kortsiktig tiltak for ledigheten. Økningen i bevilgningene til vedlikehold – vi har altså nå en pakke på totalt nesten 5 mrd. kr til vedlikehold og andre stimuleringstiltak – er for kortsiktig å bekjempe ledigheten, men det er for den langsiktige omstillingen at skattelettelsene er viktig. Det håper jeg faktisk at Arbeiderpartiet er enig i, for da man sto på pressekonferansen og presenterte skattereformen, argumenterte Arbeiderpartiet med at disse skattelettelsene var viktige for fremtidig sysselsetting, for å skape arbeidsplasser.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er jeg enig i. Så mener jeg at vi må ha litt ulike typer tiltak, for alt er ikke arbeidsmarkedstiltak. Det som går på kompetanse, det som skaper mer fleksibilitet i utdanningssystemet for moduler, alt det vi gjør for lesing, skriving og innsatsen der, bidrar til at det blir lettere. Det som er et tankekors, er at med den store veksten som var i norsk økonomi fra 2004 og fram til 2008–2009, økte heller ikke andelen funksjonshemmede som var i jobb. Det synes jeg var et av de store spørsmålene: Vi hadde stor vekst, og det kom mange nye arbeidsplasser, men vi klarte ikke å inkludere flere. Det betyr at vi må ha andre typer tiltak enn bare å skape jobbene. Så jeg er helt enig i at vi må ha tiltak rettet mot den gruppen, og vi må jobbe mer med holdningene til folk som ansetter. Av og til er det en barriere for å ansette en med funksjonshemming at man ikke ser hva vedkommende er god for – man ser enten blindestokken eller rullestolen som en barriere.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg mener ikke at det er regjeringens politikk som skyver folk ut i ledighet. Jeg tror de som beregner at Ryanair uansett hadde blitt værende på Rygge, tar feil. Jeg tror det er viktig, og jeg synes det er interessant å se hvor mange som nå slår ring om et selskap som de ellers har ønsket dit pepperen gror i mange debatter før. Det var til den interessante observasjonen av norsk politisk diskusjon. Det er slik at når vi øker arbeidsmarkedstiltakene, kommer det også mer penger til fylkene. De skal være fordelt utover hele landet til de fylkene som har høyest ledighet. Det betyr at når Østfold har høyere ledighet enn andre, så får de en større andel av arbeidsmarkedstiltakene enn det andre får. Den typen automatiske systemer fungerer der de er. Situasjonen er faktisk at ledigheten i Østfold har falt. Det er et av de fylkene som har hatt en nedadgående ledighet den siste tiden, selv om den fortsatt er høyere enn gjennomsnittet i landet. Så vil vi selvfølgelig se på ulike typer tiltak hvis vi ender opp med at Rygge blir nedlagt. Det vil være muligheter for å se hva vi skal gjøre i en sånn situasjon, men det er ingen grunn til at vi skal planlegge for noe som et privat selskap eventuelt skal fatte egne vedtak om.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Jeg er enig i at vi må gjøre avgiftsendringer for bl.a. å bidra til klima- og miljøtiltak. Av og til må vi også gjøre avgiftsendringer for å bidra til provenyet. Veldig mange sier jo at vi skal gå ned på beskatningen av arbeid til fordel for beskatningen av forbruk. Det er jo én av de tingene man gjør når man flytter på avgifter av den typen – man beskatter forbruket mer og har noe mindre beskatning på arbeid. Det å sørge for at folk går ut i arbeid, og at det lønner seg å arbeide, er viktig. Jeg er enig i at SSB-rapporten er spesiell. Hvis en trekker den ut i sin absurditet, er det jo slik at hvis en ansetter alle i offentlig sektor i Norge, gir det mye sysselsetting, men det gir ikke mye penger og verdiskaping fremover. Og det sier vel egentlig noe som Unge Høyres leder sa da den kom, at det er lettere å bruke penger enn å skape penger.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
For det første bidrar den til mer nøytralitet i hvor en plasserer investeringene. Det betyr at på et område som har vært et særnorsk problem, med mye mer investeringer av norsk kapital i eiendom i forhold til i bedrifter og i egenkapitalen i bedriftene, bidrar den til mer nøytralitet. Det gir en indikasjon på at mer penger kan flyttes over. Samtidig mener jeg at eiendom fortsatt er en sikrere investering i Norge, og derfor vil det fortsatt være en utfordring knyttet til at vi har en formuesskatt som beskatter risikokapital vi trenger for å skape de nye jobbene. Men det vi ser i dag, er altså ikke et kortsiktig tiltak mot arbeidsledigheten, men et langsiktig tiltak for å skape omstilling og sørge for at vi får skapt de nye jobbene som jeg også oppfatter at SV er veldig opptatt av. Man ønsker hurtigere nedbygging av olje- og gassvirksomheten, men er det noe vi alle ønsker oss, så er det å skape flere jobber andre steder. Noen skal investere i det. Utfordringen vår i Norge er at vi trenger flere som er villige til å investere kapital i norske bedrifter og norske arbeidsplasser.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Det er regjeringens mål at Norge skal være et land med små forskjeller og minimal fattigdom. Det viktigste vi kan gjøre for å oppnå dette, er å få flest mulig i arbeid. Derfor vil regjeringen styrke arbeidslinjen. Det må alltid lønne seg å jobbe fremfor å motta passive trygdeytelser. Dette er ikke alltid populære reformer, og jeg konstaterer at Arbeiderpartiet har vært imot flere av dem. Men den historiske erfaringen er at arbeidslinjen virker. Når det lønner seg å arbeide og det stilles krav om aktivitet, opprettholdes kontakten med arbeidslivet for flere. Det gir god helse. Det løfter også den enkeltes kompetanse og mulighet til å klare seg i et arbeidsliv med økende automatisering og digitalisering. Fremover blir det særlig viktig å bekjempe arbeidslivskriminaliteten. Regjeringen har bl.a. styrket samordningen mellom kontrolletatene betydelig, vi innfører krav til lærling og begrenser antallet ledd i kjede ved offentlige anbud. Vi aksepterer ikke useriøse aktører som utnytter folk, og som står i veien for arbeidsgivere som satser på sine ansatte. Skolen er også viktig. Et samfunn med muligheter for alle krever en offentlig kunnskapsskole som får frem potensialet i den enkelte elev, uavhengig av familiebakgrunn. Regjeringen har derfor tredoblet satsingen på videreutdanning av lærere, og vi har økt lærlingtilskuddet. Vi etablerer en femårig masterutdanning for lærere og skjerper karakterkravene for å bli lærer. Den fremste utfordringen nå er å skape nye, lønnsomme arbeidsplasser i privat sektor. Budsjettpolitikken brukes nå aktivt for å dempe tilbakeslaget i økonomien. Jeg har merket meg at Arbeiderpartiet synes å være imot å bruke dette verktøyet. Lavere oljeaktivitet er en varig og strukturell endring. Staten må derfor samtidig bidra til at omstillingen skjer med minst mulig kostnad for samfunnet og for den enkelte. Derfor vil regjeringen ha et enklere og mer vekstfremmende skattesystem. Derfor satser vi på utbygging av infrastruktur, innovasjon og forskning. Vi fører en offensiv politikk på de områdene som betyr mest. Norge er imidlertid ikke upåvirket av utviklingen internasjonalt. Høy innvandring, ikke minst av flyktninger, kan i årene fremover også gi økte forskjeller i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
I en periode med økende arbeidsledighet vil også forskjeller i et samfunn øke. Ikke minst derfor er det vi mener at jobb er det viktigste for å forhindre forskjeller. Derfor er situasjonen med økende arbeidsledighet en utfordring på kort sikt. Om det blir en utfordring på lang sikt, avhenger av om vi klarer å skape nok nye jobber og forhindre det som har skjedd i hver enkelt runde med høy arbeidsledighet før, at noen støtes varig ut av arbeidslivet. Derfor er det viktig med de tiltakene vi setter inn for å sørge for at folk får kompetanseheving når de er arbeidsledige. Det vi har gjort, er å myke opp dagpengeregelverket, slik at man kan få en tilknytning og en videreutvikling gjennom å fullføre den utdanningen man begynte på før man ble arbeidsledig, og også tiltak knyttet til f.eks. aktivitetskrav i sosialhjelpen, noe som bidrar til at man ikke blir møtt med passivitet. Det er mange slike tiltak som er viktig, og jobb er i bunn og grunn det viktigste for å forhindre forskjeller. Den grunnleggende største ulikheten er mellom dem som er innenfor arbeidsmarkedet, og dem som er utenfor.
Erna Solberg (Høyre), 2016-06-01:
Vi har gjort mye for å bedre forholdene for dem som står utenfor, slik at de kan delta mer aktivt. Vi har bl.a. lovfestet reguleringen av brukerstyrt personlig assistanse, som er en utrolig viktig ordning for at funksjonshemmede kan delta også i sosialt liv – være med – men også for at de kan få muligheter på arbeidsmarkedet. Det er noen konsekvenser av fallet i oljeprisen – vi får høyere ledighet. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet velger å glemme det hver gang de diskuterer andre politikkområder. På mange av disse områdene har den økt på grunn av det, men ett område har ikke bare det svaret. Antallet unge som sto utenfor arbeidslivet og ikke var i jobb – ikke noe sted – var veldig lavt i 2008. Det brukte Jonas Gahr Støre i forrige spørretime – men i årene etter 2008 var det en drastisk økning. Og det er fortsatt bitte lite grann. Men i 2013 var det altså nesten på det nivået som vi har i dag. Det er en interessant historiefortelling, som jeg merker meg at Arbeiderpartiet ofte kommer med.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Statsministeren og helseministeren har nå i lang tid påstått at regjeringa har kuttet helsekøene med over 40 000. Dagens Medisin har avslørt at tallet er uriktig, at minst like mange pasienter er sluset forbi statistikken og inn på en venteliste som ikke kan gjenfinnes i offentlige tall, og at andelen behandlinger for dem som er utredet, har gått dramatisk ned, fra 37 pst. til 15 pst. Uansett tall: Det snodige er at Norsk pasientregister understreker at antall ventende – eller helsekøen, som statsministeren gjerne snakker om – er tall som verken sier noe om behandlingskapasitet eller kvalitet i helsetjenestene. Helseministeren og statsministeren har trukket opp enkelttabeller med pinsett og holdt dem fram for å kunne tegne et glansbilde av egen politikk, og helseministeren har ikke endret retorikk etter avsløringene som nå har kommet. Mitt spørsmål er: Vil statsministeren fremdeles, som helseministeren, insistere på den fortellingen om helsekøen som vi har hørt til nå, eller vil det som er avdekket, endre den fortellingen?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-01:
Nye tall fra Norsk pasientregister viser at i denne perioden gjentar problematikken med usynlige ventelister seg. Dette er ikke noe nytt i norsk helsevesen. Kristelig Folkeparti deler regjeringens ambisjoner om at flere pasienter skal få raskere hjelp, utredning og behandling. Lengden på ventetiden må være medisinsk begrunnet – og ingenting annet. Derfor er utviklingen vi nå ser, bekymringsfull. Som helseministeren skriver: «Bevisst flytting av ventetiden til etter første konsultasjon, for å innfri fristen, men samtidig gi pasienten den reelle ventetiden etter, er i strid med loven og ikke akseptabelt.» Ansvaret for dette kan vi ikke bare legge på sykehusledelsen og de ansatte. Vi er nødt til å se på systemene og om kravene virker inn på prioriteringene i sykehus. Ser statsministeren at det kunne vært hensiktsmessig å sette medisinsk begrunnede frister for behandling av ulike pasientgrupper, nettopp for å sikre at en ikke får usynlige ventelister?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-01:
Helse- og omsorgsministeren har lagt fram gode fristbrottal, men no viser det seg at helseføretaka har løyst denne situasjonen enkelt. Dei tar pasientane inn til poliklinikken, og så er fristen innfridd. Men problemet er at pasientane ikkje har fått behandling. I 2011 vart 300 000 pasientar vurderte til behandling. I 2015 er talet redusert til 163 000, mens over éin million vart sette i kø for utgreiing. Desse pasientane er ikkje friske, men dei vert registrerte som uavklarte og får time for utgreiing. Slik vert pasientane strokne frå dei offisielle ventelistene, samtidig som sjukehusa unngår fristbrot. Statsministeren viste til at regjeringa har bedt Helsedirektoratet om å vurdera dette. Spørsmålet mitt er: Kvifor er ikkje regjeringa meir aktiv – tar helseføretaka inn på teppet og ber dei gjera greie for denne praksisendringa?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-01:
Eg beklagar at eg ikkje var presis. «Kvinneklinikken ved Haukeland universitetssjukehus er under hardt press. Pressa økonomi har ifølgje tillitsvalde ført til ein så låg bemanning at den kan vera ein fare for pasienttryggleiken. Fylkeslegen opna i vinter tilsynssak etter bekymringsmelding frå dei tilsette. Bergens Tidende kunne 24. mai 2016 melda at tilbodet om «Jordmor i heimen» vert avvikla i sommar, utan at det vert lagt opp til fleire barselrom. Meiner statsråden at dette er forsvarleg barselomsorg og eit innsparingstiltak som nybakte mødrer må akseptera?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-01:
Tal frå Statistisk sentralbyrå viser at juni, juli og august er månadene da flest får barn i Noreg. Eg synest det er bekymringsfullt at «Jordmor i heimen» vert avvikla utan at barseltilbodet vert styrkt, utanom poliklinikken. Jordmødrer har stått fram på TV 2, 26. mai, og vore generelt bekymra for sommartilbodet, både føde- og barseltilbodet. Dei fryktar at låg grunnbemanning vert svært utfordrande i sommarmånadene, at ein ikkje vil klara den éin-til-éin-omsorga som er i retningslinjene, at det ikkje er nok plassar til fødande, som kan måtta sendast til andre sjukehus, og mangelfull oppfølging i barseltida. Når kapasiteten på barsel vert tatt ned på Haukeland utan at kommunane er involverte, er det eit godt samarbeid, og er det tilfredsstillande i denne saka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-06-01:
I Bergensavisen i denne veka kunne vi lesa om ei kvinne som skulle ha planlagt keisarsnitt ved Haukeland, men som fekk beskjed om at ho måtte føda på Voss. Det var mot pasienten sitt ønske. Eg er ikkje imot at folk føder på Voss sjukehus, men grunngivinga brukt frå helseføretaket i denne saka var bemanningssituasjonen ved Kvinneklinikken på Haukeland. Da forstår eg at dei fødande reagerer. Det kan gjelda den som må føda på Voss, som sikkert får eit godt tilbod der, men det gjeld òg dei andre som skal føda på Haukeland, når det så tydeleg kjem fram at bemanningssituasjonen er eit problem i ei tid da vi veit at det vil vera fleire fødslar enn elles i året. Synest statsråden at eksempelet med denne kvinna er ein akseptabel praksis?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-06-01:
Fra 2002, da staten overtok sykehusene, og fram til i dag har sykehusbudsjettet vokst fra 50 mrd. til 140 mrd. kr årlig. Lønns- og kostnadsvekst og flere innbyggere er en naturlig del av forklaringen, men et stadig mer intrikat byråkrati for å holde orden på tellekanter, ventetider, rapportering og papirer er også en stor del av veksten. Mens Arbeiderpartiet og Høyre knives om å forklare oss om vi står i feil kø, og detaljregulere sykehussektoren med oppdrag, DRG-er, rapportering og tilhørende byråkrati, er Venstres svar å satse mer på forebygging, folkehelse og velferdsteknologi, så folk slipper å bli venteliste- eller svingdørspasienter. De første evalueringene av det store nasjonale prosjektet med velferdsteknologi rettet mot kronikere tyder på en halvering av sykehusinnleggelser. Vil statsministeren bli med Venstre på å satse litt mer på folkehelse og forebygging og litt mindre på fritt valg av usynlige ventelister?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Det Dagens Medisin har avdekket, er en skandale, og jeg synes det er oppsiktsvekkende at statsministeren tar det med så stor ro som disse svarene gir inntrykk av. Disse svarene har en smak av bortforklaring. Vi må bort fra den debatten som sånne saker alltid ender i, nemlig at man peker på individuelle ledere eller spesielle institusjoner i helsevesenet, og at Høyre og Arbeiderpartiet utveksler gjensidige beskyldninger. Og så må vi snakke om det systemet som skaper sånne skandaler. Systemet er problemet, og i Norge har vi et sykehussystem med omfattende stykkprisfinansiering, med sterkt politisk press for å få ned ventelistene så det ser bra ut for helseministeren. For mye rigges etter hva vi kan måle, i stedet for etter det pasientene har behov for. Systemet settes for ofte i sentrum i stedet for pasienten. Da er løsningen å gjøre noe med den omfattende bruken av stykkprisfinansiering og markedsmekanismer. Mitt spørsmål er hvor lenge regjeringen skal fortsette å holde sin hånd over et finansieringssystem som ikke fungerer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Vi fikk et godt eksempel på dårlig kommunikasjon mellom statsministeren og eget støtteparti her, for hvis Erna Solberg virkelig tror at det Venstre vil, er ikke å ha noen olje- og gassvirksomhet, eller at det er det de andre miljøpartiene vil, så tar hun feil. Det som spørsmålet her handlet om, veldig presist, mener jeg, er faren for at vi subsidierer investeringer i ting vi ikke kan utnytte i framtiden. Og ikke bare mangler den gjennomgangen Venstre etterlyser av petroleumsskatteregimet i lys av 1,5-gradersmålet, men det mangler en helhetlig gjennomgang av norsk olje- og gasspolitikk i lys av1,5-gradersmålet. Det vi merket da 23. konsesjonsrunde kom, var at både representantene for næringen og regjeringspartiene flakket veldig med blikket da det spørsmålet kom opp, for en har ikke noe svar på hvor mye av våre olje- og gassressurser som vil kunne utvinnes i et 1,5-gradersscenario. Det er det helt avgjørende å få, og derfor er mitt spørsmål til statsministeren – om hun ikke vil ta oppfordringen til Venstre – om hun i hvert fall vil sette i gang en generell gjennomgang av det spørsmålet, som vil være helt fundamentalt både for norsk klimapolitikk og for norsk olje- og gasspolitikk.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Jeg synes det i dag er på sin plass med en gratulasjon til statsministeren. Jeg mener at hun fortjener en gratulasjon for å ha greid å få Arbeiderpartiet med på et skatteforlik som vil gi 1,5 mrd. kr i redusert skatt for både formue og utbytte – og med det gitt statsministeren en blankofullmakt til ytterligere skatteendringer som vil kunne bidra til å øke forskjellene i Norge, til høsten. Det er godt politisk håndverk, men det er dårlig politikk for Norge. Vi hadde nå trengt endringer i skattesystemet som bidrar til mer rettferdig fordeling, som bidrar til å dempe presset i boligmarkedet, som gjør noe med skatteparadisene. I stedet får vi ytterligere kutt i formuesskatt og nå også i utbytteskatt. Denne uken fikk vi se fordelingseffektene av de skatteendringene som her foreslås. Mens en ofte snakker om at endringer i formuesskatten skal hjelpe eiere av små bedrifter, bedriftseiere i oppstartsfasen, osv., viser disse tallene at det en kanskje kan kalle normalt velstående mennesker, folk med mellom 1 mill. kr og 5 mill. kr i formue, får en hundrelapp hver i formuesskattelettelse – mens de 1 400 rikeste i Norge, 0,2 promille av befolkningen, får 326 000 kr hver: 0,5 mrd. kr i skattekutt. Da er mitt spørsmål: Synes statsministeren at de rikeste 0,2 promille har så store, udekkede behov at de trenger 0,5 mrd. kr i lavere skatt?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Statsministeren er ambassadør for FNs bærekraftsmål og reiser rundt i verden og ber folk om å følge dem. Bærekraftsmål nr. 10 er å redusere ulikheten i og mellom land. For å redusere ulikhet innad i de forskjellige landene har de som har underskrevet, forpliktet seg til å sørge for at de fattigste 40 pst. av befolkningen skal oppnå en større inntektsøkning enn gjennomsnittet i befolkningen. Det ber altså Erna Solberg andre land om å gjøre, men her hjemme fører regjeringen en politikk som peker i en helt annen retning. En får store skattekutt for dem som har aller mest fra før, samtidig som regningen sendes til f.eks. enslige alderspensjonister, uføretrygdede med barn, arbeidsløse som ikke får feriepenger, osv. Det er litt spesielt å reise rundt i verden og be andre land fordele mer rettferdig og så gjøre det motsatte selv. Derfor er mitt spørsmål: Hva gjør egentlig bærekraftsambassadøren for at de fattigste 40 pst. av befolkningen i vårt land skal oppnå en større inntektsøkning enn gjennomsnittet av befolkningen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Det å bruke penger er denne regjeringen veldig god på, så det er kanskje et treffende sted å stoppe denne spørretimen. Men la meg bare få komme raskt tilbake til skattekuttet som forliket vil utløse for de 1 400 rikeste personene i Norge, for jeg synes ikke statsministeren svarte så veldig presist på utfordringen om det virkelig er sånn at den økonomiske politikken virker kraftfullt mot ledigheten. Vi må jo nå ha som utgangspunkt at alle prioriteringer vi gjør i den økonomiske politikken, skal være prioriteringer som virker kraftfullt mot ledigheten. Så når de 1 400 rikeste i Norge nå skal få ytterligere 509 mill. kr i lavere skatt som følge av forliket, kan statsministeren da love oss at denne skattegaven til de rikeste vil virke kraftfullt mot ledigheten?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-01:
Det er lett å tenke seg at slaveri er noe som tilhører fortida, at det ble avskaffet for et par hundre år siden. Men faktum er at det finnes flere slaver i verden i dag enn noen gang. En internasjonal forskningsrapport som kom ut på mandag, sier at kanskje så mange som 45 millioner mennesker blir utsatt for tvangsarbeid, sexslaveri og andre former for grov utnytting. Slaveri finnes også i Norge. De siste årene er det heldigvis kommet flere dommer når det gjelder menneskehandel. I en fersk Fafo-rapport dokumenteres det at det er mange barn som lever i slaveri også i Norge. Bare på litt over to år er det blitt identifisert 139 ungdommer som er mulige ofre for menneskehandel. Det blir lett tall, og Dagbladet kjører nå en serie som de kaller «Skyggebarna». Der får vi lov å møte enkeltmenneskene. Det er f.eks. Gloria på 16 år, som ble tvunget til å selge sex utenfor Oslo City. Det er Hannah på 14 år, som ble voldtatt av menneskesmuglere og tatt til Norge for å selge sex, eller Linda på 16 år, som måtte jobbe gratis som vaskehjelp og ble holdt fanget. Det er noen av enkeltmenneskene. I flere av historiene som Fafo-rapporten beskriver, kommer det fram at voksne visste – eller iallfall hadde en anelse om – hva som foregikk. De skjønte at den unge jenta på mottaket ble misbrukt som sexslave, eller at den unge gutten ble tvunget til å selge narkotika, men de gjorde ingenting. I noen tilfeller var barnevern og politi varslet, men likevel skriver Fafo at ting ikke ble gjort. Det er totalt uakseptabelt. Derfor er mitt spørsmål til statsministeren: Hvilket inntrykk gjør det på statsministeren når hun hører eller leser historier om at barn i vårt eget land blir utnyttet på denne måten?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-01:
Jeg vil takke statsministeren for svaret og engasjementet hun viser. Det er ekstremt viktig at vi som politikere tar et større ansvar, og i denne salen tror jeg at jeg har mast kanskje opp mot ti ganger på justisministeren for å få en handlingsplan, for den forrige gikk ut i 2014. Det ville vært koordinering på alle de områdene som statsministeren er opptatt av. Men jeg skal love statsministeren at gjennom justiskomiteens arbeid har vi løftet inn flere millioner kroner til arbeid for politi, støtteapparat osv. Et viktig vedtak som ble fattet i denne sal, var at det skulle opprettes menneskehandel-team på hvert mottak der det er mindreårige mellom 15 og 18 år. På Hvalstad transittmottak hadde de et slikt team, og bare i 2011 identifiserte de 26 mulige ofre, og i 2012 identifiserte de 42 mulige ofre. Altså fikk mange barn hjelp på grunn av de teamene. Nå har Stortinget sagt at dette skal komme. Men mitt spørsmål er: Hvordan ligger det an med den typen arbeid?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2016-06-01:
Jeg får dårlig samvittighet for å forlenge spørretimen for statsministeren, men vi får se om tematikken er så viktig at vi får fortsette. Jeg er glad for det statsministeren understreker, for det er en todelt jobb. Det er både en akutt krise som vi må ha tiltak for å løse for å få dempet ledigheten, og det er langsiktige omstillinger som vi er godt i gang med. Jeg tror det blir krevende, men nå kommer i hvert fall enda flere tiltak gjennom revidert budsjett. Men der vi kanskje har en enda større jobb å gjøre, er der vi ser at mange av dem som nå mister jobben, havner veldig langt fra arbeidslivet, og der vi ser at andelen mennesker med nedsatt funksjonsevne som er i jobb, f.eks., har gått ned. Det er veldig mange mennesker som når det blir flere ledige ute, kommer enda lenger vekk fra arbeidslivet. Dessverre har vi ikke løftet flere tiltaksplasser verken i budsjettet eller i revidert, så jeg tror det er et felt vi må prioritere framover. Er statsministeren enig i at en må gjøre en enda større innsats, slik at de menneskene ikke havner i uførestatistikken?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-06-01:
Rapporten fra Fafo konkluderer med at dagens barnevernstruktur ikke evner å sikre forsvarlig omsorg for barn som ikke er bosatt i kommuner ennå. Det er få kommuner og saksbehandlere som må jobbe med slike saker jevnlig, noe som fører til at man starter kompetanseutviklingen på nytt i hver eneste sak. Det fragmenterte ansvaret for denne gruppen fører dessverre ofte til at disse barna ikke får den hjelpen de trenger. Fafo foreslår at det vurderes å opprette en sentral enhet med ansvar for oppfølging av disse barna. En slik enhet kan følge opp barn som er ofre eller mulige ofre for menneskehandel, og den skal også kunne bistå lokale barnevernskontor og andre som jobber med denne gruppen, i avdekking og tilby veiledning. Så mitt spørsmål til statsministeren er om regjeringen vil vurdere å opprette en slik enhet for å sikre god nok omsorg for barna og bekjempelse av menneskehandel.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Statsministeren sier at det er viktig at de som utfører oppgavene nær barna, vet hva de skal gjøre, og har den kunnskapen som trengs. Det vi har lest om dette, er virkelig dramatisk. Det er ganske ødeleggende for disse barna, og kanskje er det flere enn dem vi blir opplyst om gjennom denne avisreportasjen. Det spesielle er at disse er allerede kjent i sektoren. De er oppdaget og sett. Statsministeren og Statsministerens kontor har ansvaret for å koordinere tiltak mellom departementene. Disse barna trenger tiltak fra flere departementer, og de trenger tiltak som virker, og som er koordinerte. Det har bl.a. forlikspartiene og Arbeiderpartiet lagt inn i forliket om mottak av flyktninger. Hva gjør statsministeren for å koordinere tiltakene for disse barna mellom departementene?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Få ting, om noe, er viktigere for et samfunn enn å beskytte sine barn. Likevel lever mange barn med daglige fysiske, psykiske og seksuelle overgrep. Arbeiderpartiet har øremerket 60 mill. kr til økt etterforskningskapasitet i politiet i årets budsjett. Vår regjering innførte Barnehus i Norge, og vi stod i front for loven om avhør innen 14 dager. Nå er det snart 3 år siden statsråden tok over ansvaret for disse barna. Fortsatt er ikke lovens krav nådd. Når vil statsråden kreve av politiet at loven oppfylles?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg er helt enig med justisministeren i at det gjøres en god jobb og en innsats blant mange ansatte, men likevel er vi ikke i mål, og vi må være utålmodige etter å komme videre. Avbyråkratiserings- og effektiviseringskuttene i politiet, som statsråden har innført, har verken ført til færre byråkrater eller mer effektivisering, så langt jeg kan se. På tre år har disse kuttene gitt utslag i politiet på 260 mill. kr, og det betyr at årets budsjett er ca. 260 mill. kr mindre enn det ville ha vært uten disse kuttene. Og det handler om prioriteringer, for samtidig er det gitt 21 mrd. kr i skattekutt, og det er et rekordhøyt uttak av oljepenger uten at vi kan se noen gjenspeiling i budsjettene og heller ikke i tiltak som kommer disse barna til gode. Som en kuriositet kan det nevnes at et prosjekt ved Kvinneuniversitetet i Nordland for å øke kompetansen om vold har fått avslått en søknad på 600 000 kr. Hvilke nye tiltak vil statsråden gjøre for å komme videre?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg hører at engasjementet er stort, og det gleder meg. Jeg vet at justisministeren også har hatt et stort engasjement i dette. De kuttene vi nå ser – dette som kalles for avbyråkratiseringskuttet, som i hvert fall ikke har ført til færre byråkrater, og effektiviseringskuttet, som vi ikke har noen målbar tallstørrelse å forholde oss til for å se om virker – vet vi tilsvarer ca. 300 stillinger. Da er det, mener jeg, litt for lettvint å vise til de store sekkepostene og liksom inkludere alle disse sekkepostene og det store rammebudsjettet i justissektoren og si at det kommer barna til gode. Disse barna står fremdeles i kø, det er fremdeles altfor mange fristbrudd, og det er det som er bekymringsfullt. Da mener jeg at det er muligheter for denne regjeringa til å foreta andre prioriteringer når det gjelder budsjett, enn det de har gjort. Det er helt riktig, som statsråden sa, at vi har ikke tilført midler, men vi har øremerket dem, og det tror vi ville hatt større effekt enn det som justisministeren har gjort.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-01:
Som flere har pekt på, er mange av de barna som dette gjelder, barn som har bodd, eller som bor i asylmottak. Vi kan slå fast at langvarig opphold i asylmottak er ikke bra for barn. De forsvinningene fra asylmottak vi har sett, er også veldig problematisk. Når det gjelder det å få bosatt barn i asylmottak, er det faktisk det eneste området der det er kø, og årsaken til det er finansieringen. Årsaken til det er at kommunene ikke vil bosette, fordi storsamfunnet ikke stiller opp med den finansieringen som trengs. Kommunene har ikke noen egen pott til å bosette, heller ikke til å bosette barn. Spørsmålet mitt er rett og slett: Hva vil statsministeren gjøre for å få enslige mindreårige asylsøkere raskere bosatt i kommunene og bedre ivaretatt også av det lokale barnevernet, og hvordan vil en bidra til en bedre finansiering for å få til det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-01:
Jeg skal glede statsministeren med å gi henne muligheten til å snakke om en av regjeringens største og viktigste prestisjesaker, nemlig kommunereformen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-01:
Søndag og mandag denne uka ble det gjennomført 52 folkeavstemninger om kommunesammenslåing, og her sa fire av fem kommuner nei til sammenslåing. Hittil i 2016 har det vært folkeavstemning i 130 kommuner. 87 kommuner har sagt nei. 26 har sagt ja. De resterende 17 er enten splittet eller har hatt ulike alternativ. Valgdeltakelsen har mange plasser vært høy, særlig i kommuner med stor motstand. Eksempel er Snåsa med 72 pst., Frosta 66 pst, Eidfjord 68 pst., Modalen 74 pst., Fitjar 68 pst., Hægebostad 72 pst. og Vik og Vanylven 63 pst., for å nevne noen. Innbyggerundersøkelsene viser at motstanden mot sammenslåing er størst blant de yngste innbyggerne. Regjeringen har gått baklengs inn i dette reformarbeidet. Istedenfor å starte med å avklare oppgaver og økonomi og deretter diskutere sammenslåing valgte regjeringen det motsatte. Kommunene fikk pålegg om å lage kart og diskutere hvem de skal slå seg sammen med, enten de ville eller ikke. De nye oppgavene som skulle komme, de kom aldri. Reformprosessen får nå massiv kritikk fra ordførere, rådmenn, kommunestyrerepresentanter og innbyggere. Folk stemmer nei og atter nei i folkeavstemninger. Omtalen av reformen varierer mellom «reformen vakler videre», «det er fiasko» eller «det er kaos». Men kommunalministeren er likevel tilfreds. Han mener prosessene er gode og at det tydelige nei-flertallet i et stort flertall av kommunene er som forventet. Deler statsministeren kommunalministerens vurdering av at reformarbeidet er vellykket, og at den massive motstanden i et stort flertall av folkeavstemningene er som forventet?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-01:
Når statsministeren sier at enkelte steder har sagt nei, er det å underdrive. Det er 87 kommuner som har sagt nei, og det er 20 har sagt ja. Velferdstjenester som eldreomsorg og skole nær folk betyr mye for mange. Folk har solid erfaring med at sammenslåing betyr sentralisering. Det er det som gjør at folk stemmer nei til sammenslåing av kommuner. Alle undersøkelser viser at folk i mindre kommuner er godt fornøyd med egen kommune og egen velferd. Som et argument for at det nå trengs endring, har Høyre vist til at Høyre som parti i 30 år har jobbet for kommunesammenslåing. Det har ikke slått statsministeren at grunnen til at partiet ikke har lyktes, er at argumentene for sammenslåing ikke er gode nok? Etter 30 års mislykket arbeid for kommunesammenslåing må en kunne spørre seg om statsministeren noen gang har reflektert over det – at større kommuner kanskje ikke er det eneste saliggjørende, og at folk ikke ser på det som svaret for å få gode velferdstjenester innenfor eldreomsorg, helse og skole?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Vi kan prate om menneskehandel, men hvis en ikke er i stand til å reagere i enkeltsakene, så hjelper det lite. Når pågår saken om Yasmin, som som 10-åring ble foreldreløs, og gjennom 15 år har vært utsatt for menneskehandel og prostitusjon i mange land. Hun kom til Norge og klarte å rømme til et krisesenter, men nå bruker Norge Dublin-reglene for å kaste henne ut til Ungarn, der vi veit at det ikke akkurat er «velkommen hit» til mennesker om dagen. Det handler om at når straffesaken til bakmennene blir lagt bort, funker ikke beskyttelsessystemet i Norge. Nå har jeg spurt regjeringen: Vil dere se bort fra Dublin-regelverket i slike saker? Og vil dere endre regelverket, slik at også disse som er utsatt for grov menneskehandel, kan bli omfattet av det, når dere ikke har fått på plass denne handlingsplanen mot menneskehandel, som vi har ventet på lenge?