Trine Skei Grande (Venstre), 2003-06-17:
Jeg vil starte med å takke utenriksministeren for redegjørelsen, som gav et godt bilde av så vel situasjonen i verdensøkonomien som de pågående forhandlingene i WTO. Jeg slutter meg til de betraktningene utenriksministeren hadde vedrørende de pågående forhandlingene. Verdens handelsorganisasjon er antakelig den viktigste institusjonen for internasjonalt økonomisk samarbeid. Beslutninger fattet her får betydelige konsekvenser for utformingen av nasjonal politikk. På den bakgrunn er det uheldig at for stor del av forberedelsene til sjølve forhandlingene skjer med for liten grad av innsyn og deltakelse. Økt deltakelse vil også bidra til å gi større innsikt i Verdens handelsorganisasjon og på den måten gi Verdens handelsorganisasjon større legitimitet. I en lang liste av aktuelle spørsmål knyttet til Verdens handelsorganisasjon vil Venstre særlig løfte fram følgende: 1. behovet for at allerede inngåtte avtaler blir gjennomført2. en forståelse for at u-land har begrenset kapasitet til å forhandle om og gjennomføre avtaler3. viktigheten av at konsekvensutredninger blir en mer integrert del av forhandlingene i WTO Det er et betydelig behov for at i-landene gjennomfører forpliktelsene i avtalene som regulerer handel med varer. Det mest kritiske foreholdet innenfor landbruksavtalen er den fortsatte – og til dels økte – bruk av eksportsubsidier. Antidumpingavtalen makter ikke å hindre dumping av landbruksvarer, med den opplagte konsekvens at landbruket i u-land kan risikere å tape i konkurransen også på hjemmemarkedet. Markedsadgangen for landbruksprodukter hindres av at produkter fra u-land ikke alltid oppfyller sanitære standarder. Det er viktig at Norge bidrar til å gjennomføre forpliktelsene i SPS-avtalen, som gir teknisk støtte til u-land til dette formålet. Verdens handelsorganisasjon forvalter i dag nærmere 20 avtaler. Videre er det forslag fra ministermøtet i Doha om at forhandlingene om investeringer, offentlige innkjøp, konkurranseregler og handelsfasiliteter kan starte. Disse nye forhandlingene fremmes på et tidspunkt da gjennomføring av allerede inngåtte avtaler ikke er gitt nok prioritet, og da mange mener at WTO-systemet ikke er det beste systemet for å fremme alle de fire nye forhandlingsområdene. Mest tydelig er det på investeringsområdet. WTOs ikke-diskrimineringsbestemmelser knyttet til handel med varer er langt enklere å praktisere enn tilsvarende bestemmelser knyttet til komplekse investeringsspørsmål. Venstre er positive til vurdering av internasjonale regler for investeringer, men erkjenner samtidig at dette er et høyst komplekst spørsmål. Det er reist tvil om hvorvidt flere av avtalene innenfor Verdens handelsorganisasjon er blitt vedtatt med mangelfull kunnskap om konsekvensene på enkelte områder. Det gjelder bl.a. avtalen om immaterielle rettigheter, TRIPS. Venstre er derfor positive til at en mer omfattende konsekvensutredning blir gjennomført før nye forhandlinger starter. Både fordelingsmessige og økologiske forhold må vurderes, og det er videre et sentralt spørsmål i hvilken grad gjennomføring av avtalene innenfor Verdens handelsorganisasjon bidrar til å fremme internasjonalt anerkjente menneskerettigheter, eller om en slik gjennomføring kan gjøre det vanskelig å sikre menneskerettighetene for befolkningen. Venstre støtter grunnlaget og de sentrale prinsippene som WTO bygger på, med felles regler for handel, felles sanksjoner og mekanismer for løsning av handelskonflikter. Vi er derimot også av den oppfatning at prosessene i WTO må bli mer demokratiske, spesielt må organisasjonen bli mer åpen i forhold til det sivile samfunn. Forhandlingene må kobles tettere sammen, og i praksis må det sentrale formålet være en bærekraftig utvikling kombinert med økonomisk vekst. Etter hvert som flere land er kommet med i WTO, kan WTO gjøre krav på å representere det institusjonelle rammeverket for verdenshandelen. Økningen av antall medlemmer har ført til at flertallet av medlemmene nå er fra utviklingsland. Deres andel av verdenshandelen er fremdeles liten, men man samarbeider i sterkere grad for å integrere dem i internasjonal handel. Utviklingslandene må gis større innflytelse i organisasjonen og over sin egen situasjon. Handelsreglene må ta hensyn til landenes utviklingsstadium. Til slutt vil jeg knytte noen kommentarer til WTO-forhandlingene om landbruk. Det er viktig og nødvendig at den norske regjeringa driver alliansebygging og aktiv innsats på landbruksområdet. Særlig vil dialog og samarbeid med u-landene være viktig. For norsk landbruks framtid vil det være avgjørende med et forhandlingsresultat som ivaretar norske interesser, og som underbygger det faktum at flertallet av medlemslandene i WTO – i alt 76 land – har gått inn for at tollreduksjonene gjennomføres etter de samme prinsipper som i Uruguay-runden. Det er også i tråd med den norske utgangsposisjonen, og her har Norge mange allierte land. Globalisering av handel og økonomi må inkludere samarbeid og solidaritet. WTO kan bli et av våre viktigste instrument for å møte globaliseringens utfordringer. Det er og bør i framtida også være et perspektiv vi i Norge tar med oss i vårt videre møte med denne organisasjonen.