Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-04-14:
Det er ingen tvil om at bredbånd er noe som opptar mange, og jeg slutter meg til komiteens understrekning av at det er viktig at alle innbyggerne i landet kan ta del i bredbåndstilbudet. Regjeringen fører en aktiv politikk for å få til dette. Det viktigste vi kan gjøre, er å legge til rette for størst mulig markedsbasert utbygging. Hvis ikke blir regningen for staten unødvendig stor. Norge er langt fremme i de aller fleste internasjonale bredbåndsundersøkelser, f.eks. fra OECD og EU. Det gjelder både tilbud om og bruk av bredbånd i bedrifter og husholdninger. EU-kommisjonens oversikt over digital konkurransedyktighet for 2010 framhever Norge som et av de mest avanserte landene i Europa når det gjelder Internett-bruk og bredbåndsdekning. Flertallet viser i sine merknader til EUs eGovernment Benchmark Report. Denne statistikken sammenligner utviklingen innen elektroniske tjenester i forvaltningen, ikke bredbåndsdekning. Det er lite som tyder på at det er sammenheng mellom bredbåndsdekningen og Norges plass i den rapporten. Ufordringen på eGovernment-området er først og fremst at forvaltningen må utvikle gode selvbetjeningsløsninger og få en del felles forutsetninger på plass, f.eks. eID. Dette prioriterer regjeringen høyt, men EUs eGovernment-rangering er, som sagt, ikke en bredbåndsundersøkelse. Bredbåndstilbudet i Norge er i internasjonal sammenheng svært godt, og den videre utbyggingen av bredere bredbånd pågår for fullt. I denne fasen av utbyggingen bør det ikke være regjeringens oppgave å forsøke å styre verken bredbåndsmarkedet eller den teknologiske utviklingen. Vår hovedoppgave bør være å skape gode forutsetninger for markedet og fjerne unødvendige hindringer for utbyggingen. Det er markedsaktørene som driver den teknologiske utviklingen, utviklingen av nye tjenester og forretningsmodeller, og som gjør investeringer i infrastruktur og nettverk. Den dynamikken og innovasjonskraften som finnes i dette markedet, er det viktig å ta vare på og stimulere, og ikke forstyrre. Jeg er derfor av den oppfatning at det ikke er hensiktsmessig på det nåværende tidspunkt å introdusere et omfattende og kostbart finansieringsprogram for et nasjonalt bredbåndsløft i regi av offentlig sektor. Et slikt finansieringsprogram vil innebære risiko for å gi støtte til områder som ellers ville fått kommersiell dekning gjennom ny og bedre teknologi, f.eks. gjennom utbygging av fjerde generasjons mobilnett. Man risikerer også å fortrenge kommersielt baserte investeringer, ved at kommersielle aktører setter planlagt utbygging på vent for å få del i statlige midler, eller fordi de innser at de ikke kan konkurrere med aktører som mottar offentlige midler. Et eksempel på hva vi gjør for å tilrettelegge for et godt bredbåndstilbud i hele landet, er den kommende tildelingen av frekvenser i 800-MHz-båndet, den såkalte digitale dividenden som ble frigjort etter at tv-sendingene ble digitalisert. Bruk av disse frekvensene til mobilt bredbånd kan bidra til et bredbåndsløft mange steder i landet. Samferdselsdepartementet har nylig sendt et notat om tildelingen på høring. I høringsnotatet ber departementet om høringsinstansenes syn på et krav om befolkningsdekning på inntil 97 pst. De endelige kravene vil bli stilt i etterkant av høringen, men det er ingen tvil om at regjeringen ønsker at hensynet til bredbånd i hele landet skal være et viktig element. Jeg vil til slutt nevne at regjeringen allerede har et finansieringsopplegg for bredbånd på plass, gjennom Kommunal- og regionaldepartementets kompensasjonsmidler, som i 2011 er 128 mill. kr. Jeg har startet arbeidet med en Digital Agenda for Norge, med fokus på IKT-basert verdiskaping. Bredbånd vil selvsagt være en naturlig del av dette arbeidet. Når jeg jamfører med debatten vi nettopp har avsluttet, der åpningstider i varehandelen ble brukt som et eksempel på behovet for en dynamisk utvikling i Norge, vil jeg mene at en dynamisk utvikling i Norge er langt mer avhengig av en god bredbåndsutbygging.