Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
Det er veldig mye som er bra i Norge, og det betyr også at det er veldig mye som er bra i skolen. Men vi er jo ikke i politikken bare for å skryte av alt som er bra. Vi er også i politikken for å forsøke å gjøre noe med det som kan bli bedre. Det er to utgangspunkt jeg mener vi skal ha når vi skal forvalte dette samfunnet videre på vegne av både denne generasjonen – folk som har valgt oss – og kommende generasjon. Det ene er at vi er nødt til å ruste Norge for fremtiden. Vi har nå vært gjennom en god periode i norsk økonomi. Nå ser vi at det kanskje begynner å skrante litt den andre veien, men det har vært en god periode – et godt tiår – i norsk økonomi. Men det er ikke slik at den internasjonale konkurransen kommer til å stoppe. Det er ikke slik at arbeidsplassene kommer til å bli tryggere av seg selv. Det ikke slik at forskning og utvikling kommer til å gå av seg selv. Alt dette må det investeres i. Og denne regjeringen har gjort som Jens Stoltenberg engang sa, da han innførte handlingsregelen og fikk enstemmig tilslutning til det, nemlig at vi skal bruke oljeinntektene på fremtidige investeringer i kunnskap og forskning, i samferdsel og i vekstfremmende skattelettelser. Den andre grunnen til at vi ikke kan være fornøyde, bl.a. med utgangspunkt i PISA-resultatene, er at vi som samfunn har høye idealer. Vi har sagt det veldig enkelt. Hvis du destillerer det ned, har vi sagt til hver eneste førsteklassing som begynner på skolen: Etter at grunnutdanningen din er ferdig, skal du ha fått med deg de verktøyene du trenger resten av livet. Du skal ha lært deg å lese og skrive. Du skal ha lært deg regning og matematikk, og du skal ha lært deg de andre tingene du trenger for å bli en god samfunnsborger og gå inn i arbeidslivet. Når det løftet ikke oppfylles for alle, når for mange ikke opplever at det løftet blir en realitet, har vi fortsatt en vei å gå. Det er utgangspunktet for at regjeringen både mener det er behov for et lærerløft, for et yrkesfagsløft, for taktskifte i forsknings- og høyere utdanningspolitikken, og for at vi har lyst til å ta et nytt krafttak mot mobbing. Lærerløftet er denne regjeringens viktigste satsing. Jeg synes det er veldig bra at det nå viser seg at det er stor støtte til denne regjeringens politikk i Stortinget. Det er veldig bra. Men det er verdt å nevne at det ikke alltid har vært slik. Vi overtok et budsjett hvor bevilgningene til det store statlige programmet Kompetanse for kvalitet, som riktignok ble opprettet av den forrige regjeringen, ble videreført i 2014. Det mente vi ikke var godt nok, og derfor gjorde vi noe med det. Vi mente at det ikke holdt bare å rette en pekefinger mot kommunene og si at dere må sende flere lærere på etter- og videreutdanning. Vi gjorde noe med det. Vi økte andelen for alle – statens andel – til 60 pst., og et ekstra krafttak på 75 pst. statlig andel for matematikk- og naturfagslærere. Vi gjorde noe med det. Tilsvarende på yrkesfagsløft: Det er viktig at vi satser på gode fagarbeidere. Det er viktig at vi tar et krafttak for å få ned unødig teoretisering av yrkesfagene. Derfor gjorde denne regjeringen noe som ikke lå i budsjettet, nemlig: Vi øker lærlingtilskuddet. Så innfører vi en ny ordning med 50 000 kr i belønning for nye lærlingbedrifter. Denne regjeringen gjorde det, det lå ikke inne i det vi overtok. På forskning sa vi at vi ønsket et taktskifte. En halv milliard, nesten – alt i alt – mer til forskning på dette budsjettet. Den halve milliarden lå ikke inne for to måneder siden – denne regjeringen tok grep, vi gjorde det. På studievelferd kunne mange ønsket seg mer. Jeg forstår at særlig studentene kunne ønsket seg mer, men tross alt er det opplegget denne regjeringen har lagt fram, med støtte fra flertallet i Stortinget, det største løftet i studentøkonomien siden Kvalitetsreformen ble innført – altså på over ti år. Til slutt har jeg lyst til å si noe om mobbing. For på skolen dreier det seg ikke bare om at vi skal ha gode lærere, det dreier seg også om at elevene skal kunne føle seg trygge. Denne regjeringen kommer til å gå gjennom mobbepolitikken, ikke fordi det ikke fungerer, men fordi vi ser at det ikke fungerer godt nok. Mobbetallene i dette landet går dessverre ikke ned. Det er for mange barn som går til skolen med en svart liten klump i magen, og da er det veldig vanskelig å konsentrere seg om matematikk. Vi kommer også til å realisere det som står i plattformen vår, nemlig at utgangspunktet i mobbesaker skal være at hvis det settes på spissen – det håper vi det ikke gjør – og noen må bytte skole, er den soleklare regelen at det er mobberen som skal bytte skole, ikke den som har blitt mobbet.