Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-06-18:
Vi behandler i dag spørsmålet knyttet til et av verdens viktigste økosystem i et av verdens mest sårbare havområder. Hvis vi mener noe med føre-var-prinsippet – når skal vi ellers bruke det med omhu, om ikke her. Dette er ikke et område vi gambler med, selv ikke om viktige økonomiske interesser i petroleumssektoren ligger i den andre vektskåla. Iskantsonen er truet av den globale oppvarminga. Det er paradoksalt nok derfor den har flyttet seg nordover. Samtidig er dette et unikt område og motoren for alt liv i disse havområdene. Jeg skal innrømme at jeg ikke hadde satt meg nevneverdig inn i hoppekrepsens liv før jeg begynte å arbeide med denne saken. Det kan egentlig fungere som en illustrasjon på at vi i hverdagen ofte overser store konsekvenser for små, men viktige skapninger. Dyreplanktonet hoppekreps er det viktigste dyret i Arktis, grunnlaget i næringskjeden og samtidig det dyret som er mest følsomt for oljesøl. Et større utslipp i iskantsonen vil ikke bare være en lokal katastrofe, men en global katastrofe. Renseteknologien vi i dag kjenner, er ikke god nok til å håndtere utslipp i og nær is. Derfor må vi være sikre på hva vi gjør, før vi gjør noe i disse områdene. Samtidig skal det sies at denne saken ikke har vært lett. I forhandlingene mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre kom man ikke til noen avklaring. Det gjorde man heller ikke i desember i fjor, og man ble enige om å få en sak til Stortinget. Det sitter langt inne å sende en stortingsmelding tilbake, det skal det gjøre, men det ble likevel nødvendig fordi vi faktisk er uenige i innholdet og mener dette er en forsvarlig behandling av et av våre viktigste og mest sårbare havområder. Debatten om iskanten startet ved behandlinga av Meld. St. 36 for 2012–2013, om åpning av Barentshavet sørøst for petroleumsvirksomhet. Dette området ble en del av norsk sokkel etter overenskomsten med Russland om maritim avgrensning og samarbeid i Barentshavet og Polhavet. Området var på dette tidspunktet ikke omfattet av forvaltningsplanen for Barentshavet, som ble vedtatt før avtalen om grenselinja. Forvaltningsplanen omfatter derfor bare Barentshavet sør. Åpningsmeldinga la til grunn at det ikke skulle igangsettes petroleumsvirksomhet ved iskanten og polarfronten. Spørsmålet skulle vurderes på nytt i forbindelse med neste oppdatering av forvaltningsplanen. Stortingsflertallet fastslo likevel at det ikke var til hinder for at det skal drives petroleumsvirksomhet i hele Barentshavet sørøst. Åpningsmeldinga, som ble fremmet av den rød-grønne regjeringa med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, var uklar med tanke på hvilken definisjon som ble lagt til grunn for iskanten og polarfronten. Komiteen stilte derfor en rekke spørsmål til departementet for å prøve å få klarhet i dette, og i et svarbrev fra Ola Borten Moe til komiteen den 5. juni 2013 ble iskanten definert på følgende måte: «I begrepet den faktiske/observerte iskanten legges den til enhver tid observerte iskant. I åpningsprosessen er iskanten definert som 40 pst. isdekning.» Faktum er at det var behov for å få ryddet opp i en del av det rotet og den uklarheten som ble skapt av Borten Moe. I den stortingsmeldinga vi nå har på bordet, oppdateres forvaltningsplanen og tilpasses utvidelsen med det tidligere omstridte området i Barentshavet sørøst. Den oppdaterte beregninga av iskanten med nye tall for perioden 1985–2014 gjør at man nå får samme definisjon av iskanten i Barentshavet sør og Barentshavet sørøst – «so far, so good». Men den nye definisjonen setter den nye iskantgrensen et annet sted enn en rekke miljøfaglige råd. Når vi likevel er med i det flertallet som sender meldinga tilbake, er det begrunnet i at vi mener at den helhetlige forvaltningsplanen er fundamentert for den langsiktige forvaltninga av våre havområder og sikrer at havbasert næringsliv og ivaretakelse av miljøet i havet ses i sammenheng. I meldinga er nå iskanten definert så langt nord at vi finner grunn til å tvile på om dette er forsvarlig. Det er bred enighet i Stortinget om at det i området ved iskanten og polarfronten ikke skal igangsettes petroleumsvirksomhet – da må vi være sikre, ja mer enn sikre. Jeg anbefaler de forslagene som Kristelig Folkeparti er med på.