Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1999-02-18:
Regjeringens forslag i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 6 bidrar til en effektiv og helhetlig styring av viktige virkemidler i landbrukspolitikken. Vi har foreslått et prinsippvedtak om utlokalisering av låne- og tilskuddsforvaltningen, mens markedsforvaltningen foreslås lagt til Oslo. Dette opplegget ville samtidig være et bidrag til å spre statlig virksomhet ut fra Oslo. Jeg har behov for å uttrykke betydelig uro over at Regjeringens forslag blir avvist av flertallet i komiteen, med henvisning til den modell som flertallet foreslår. Jeg er klar over at flertallet velger modellen med SND bl.a. ut fra et ønske om å gjøre landbruksnæringen mest mulig lik andre næringer, og at de mener en samordning innenfor SND vil bidra til dette. Fra Regjeringens side er det imidlertid viktig å synliggjøre landbrukets spesielle rolle som matprodusent og som hovedfundament i store deler av distriktspolitikken for å kunne opprettholde bosettingen. Landbruket har ut fra dette mangesidige oppgaver, som nå ofte omtales som landbrukets multifunksjonelle rolle. Landbruket og landbrukets virkemidler har allerede en spesiell stilling i den gjeldende WTO-avtalen. Det vil være nødvendig at disse oppgavene gjøres enda tydeligere i forhandlingene innenfor WTO, som skal starte i løpet av 1999. I forbindelse med denne forhandlingsrunden vil det fra norsk side bli lagt betydelig vekt på landbrukets multifunksjonelle rolle. Etter landbruksministerens mening er det uheldig at dette argumentet svekkes. Denne funksjonen ville tydeligere ha kommet til uttrykk gjennom Regjeringens opplegg. Opplegget med bygdeutviklingsmidler over jordbruksavtalen og organiseringen på fylkesnivå har i dag funnet sin naturlige plass, og en kan dokumentere gode resultater. Hovedtyngden er bygd opp gjennom fylkesmannens landbruksavdeling i samarbeid med fylkeskommunen og SND, koordinert gjennom fylkets BU-styre. I dette arbeidet har vi lagt stor vekt på at organiseringen skal være brukervennlig for kundene, der landbruksbefolkningen og kommunene er de to viktigste. Flertallets modell, som innebærer at kundene får to enheter å forholde seg til på fylkesplan når det gjelder forvaltningen av de landbrukspolitiske virkemidlene, vil etter min oppfatning framstå som en mindre brukervennlig modell enn dagens opplegg med én adresse på fylkesnivået. Det er viktig å understreke at BU-midlene er penger som landbruket bidrar med innenfor rammen av jordbruksoppgjøret. BU-midlene er derfor ikke tradisjonelle midler som kan brukes til hvilket som helst bygdeutviklingstiltak. Jeg har merket meg at også flertallet i næringskomiteen anerkjenner BU-midlene som en del av jordbruksavtalen. Innretning, bruk og bevilgninger til BU-ordningen er en avtalesak i henhold til Hovedavtalen og løpende jordbruksavtale. Jeg finner det svært uheldig at en forvaltningsform som nå har funnet sin form og på en god måte bidrar til å skape nye arbeidsplasser, gjennom forslaget fra flertallet nå vil bli revet i stykker. Jeg er ikke imot forandringer, men forandring av en forvaltningsform som fungerer godt, har jeg vansker med å finne en forklaring på. Gjennom arbeidet med proposisjonen har det vært lagt vekt på en åpen prosess og en bred høring. I alt 48 høringsuttalelser har kommet inn. Ingen av disse høringsuttalelsene har foreslått komiteflertallets modell. Etter at flertallets opplegg har blitt kjent, er det derimot kommet sterke protester fra mange hold. Jeg kjenner faktisk ikke til at det er kommet noen støtteerklæringer til dette opplegget. Det er også viktig å minne om at partene i jordbruksoppgjøret har reagert kraftig på modellen og på framgangsmåten. Jeg registrerer at flertallet viser til at det for tiden foregår flere utredninger der arbeidsdelingen mellom ulike instanser på fylkesnivå er til vurdering. Jeg mener at i denne situasjonen hadde det vært bedre å avvente utredningene på fylkesnivå før en foretar betydelige organisatoriske endringer på fylkesnivå når det gjelder arbeidet med næringsutvikling. En nærmere utredning av flertallets modell før vedtak om organisering kunne ha vært gjort i forbindelse med landbruksmeldingen. Jeg registrerer også at i en viktig landbrukspolitisk sak har Arbeiderpartiet og Høyre på nytt funnet sammen. Når det gjelder Fremskrittspartiets forslag, mener jeg faktisk at dette ikke i samme grad vil gi de uheldige virkninger som Arbeiderpartiets og Høyres forslag. Jeg viser også til det brev som er sendt Stortingets næringskomite 8. februar i år. Landbruksministeren vil selvsagt lojalt forholde seg til det som blir resultatet av behandlingen her i dag. Innenfor rammen av det vedtak som fattes, blir det viktig å finne løsninger som tjener landbrukets interesser. Jeg har imidlertid i dette innlegget valgt å si klart fra for å understreke min sterke skepsis til flertallets opplegg.