trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Det er velkjent innenfor politikken at når man av og til er uenige i konklusjonen, så er det mulig å angripe prosessen. Det opplever jeg at det er mange som har gjort, både i Odelstinget og for så vidt i Lagtinget. Jeg mener at dette handler om andre ting enn prosess. Jeg mener at jeg svarte på representanten Lønnings utfordring da jeg sa at denne saken er grundig nok utredet, at vi vet hva vi tar stilling til, og at vi vet hva som er konsekvensene av dette lovvedtaket. Dermed burde vel også Lagtingets funksjon, Lagtingets intensjon og vår plikt være oppfylt.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2008-06-17:
Det ble fristende å ta ordet fordi Inge Lønning gjennom hele debatten har lagt et svært statisk syn til grunn for samfunnet og samfunnsutviklingen. Han har tatt utgangspunkt i et tidssnitt og sagt at det representerer universelle, evige verdier, og det er det samfunnet vi forholder oss til her og nå. Det er jeg ikke enig i. Jeg tror at Inge Lønning har rett når han sier at dette ikke kommer til å være endestasjonen, for samfunnet kommer fortsatt til å utvikle seg også i tiden som kommer. Det kommer til å komme nye kamper, og det kommer til å komme nye spørsmål, som fortjener nye svar. Vi er en del av den dynamiske utviklingen, og det vedtaket vi fatter her i dag, er en del av en dynamisk samfunnsprosess. Det mener jeg er et av hovedpoengene som vi er nødt til å ta inn over oss. Jeg følte bare behov for å få sagt det.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Kristelig Folkeparti har alltid vært imot alle lovendringer som skulle sikre rettigheter og likestilling for homofile. I 1954, da avkriminalisering første gang ble foreslått, mente Kristelig Folkeparti at homoseksualitet var en trussel. I 1972 ønsket Kristelig Folkeparti fortsatt kriminalisering, og da partnerskapsloven kom, mente Kristelig Folkeparti at den ville svekke ekteskapets stilling, og at det var en ulykke. I 1996 fremmet Kjell Magne Bondevik et Dokument nr. 8-forslag om å oppheve partnerskapsloven. Og nå omfavner plutselig Kristelig Folkeparti samme lov. Hva er det som gjør at vi skal tro på Kristelig Folkeparti denne gang, når partiet - på en måte - har tatt feil alle de andre gangene?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Representanten Ola Borten Moe snakker om samfunnsutvikling, at samfunnet hele tiden er i utvikling. Ola Borten Moe og undertegnede tilhører en yngre generasjon politikere som nyter godt av at politikere har gått foran oss og lagt til rette for at pappa kan være mer hjemme, og at pappa også kan være hjemme med gyldig fravær hvis barnet er sykt. Vi nyter også godt av at noen har gått foran oss med hensyn til kvoteringsordninger i ulike mannsdominerte yrker. Representanten Ola Borten Moe snakker om at vi i dag skriver et nytt kapittel. Hvorfor skal Lagtinget skrive et nytt kapittel som går i motsatt retning av den som de politikerne som har gått foran oss, har lagt opp til - i forhold til at barn trenger en mor og en far, og at barn trenger mer kontakt med både mor og far?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-06-17:
Jeg registrerer at statsråden har en annen tilnærming til Lagtinget enn hun hadde til Odelstinget, og det er med positivitet jeg registrerer dette. Regjeringen og Odelstinget har gitt Kirken rett, men ikke plikt til å vie homofile og lesbiske. Representanten Eirin Faldet sa i odelstingsdebatten: «Nå skal Kirkemøtet endre liturgien slik at prester også kan vie likekjønnede par. » Hvordan stiller statsråden seg til representanten Eirin Faldets utsagn i odelstingsdebatten 11. juni 2008?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Nå har ikke jeg lest det som stod i Aftenposten som Inge Lønning viser til. Det er slik at i Lagtinget har vi et utbyttesystem til vanlig. Møtet i dag er vel unntaket fra den måten vi vanligvis fører sakene i Lagtinget, der vi altså har et utbyttesystem. Når det gjelder Venstres holdning til utbytting, er det selvfølgelig enhver representants rettighet å møte i Lagtinget. Vi møter med de to representantene vi har rett til å møte med i dag. Det er enhver representants rett å stemme ut fra sin overbevisning - også i denne saken. Jeg er rimelig sikker på at også partilederen har formidlet det til avisen, for det er det grunnleggende prinsippet i Venstres holdning. Det er helt klart.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Som jeg sa i innlegget mitt, er jeg skuffet over at Regjeringen ikke ville være med på det forslaget som gikk på borgerlig vigsel, for å stadfeste de juridiske rettighetene. Når det gjelder utsettelse av hele loven, mener Venstre at tiden er moden for å gå inn på denne loven her nå. Som jeg også sa i innlegget, har vi hatt det programfestet over flere perioder. Når det nå kommer, ville det fortone seg underlig hvis vi gikk for en utsettelse. Så kan vi alltids diskutere om ting er godt nok utredet eller ikke, men for vårt vedkommende synes vi hovedprinsippene er godt nok utredet. Selv om vi ikke får flertall for et forslag nå, kan det godt hende at regjeringspartiene tenker over det og synes det er et godt forslag, og at de ved en senere anledning kommer tilbake med nettopp et slikt forslag. Hvis det skjer, har vi iallfall oppnådd noe med det forslaget.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-17:
Det stemmer ikke. Som jeg sa i svaret på forrige replikk, er det helt klart at Venstres representanter i denne saken - og i andre saker - har full rett til å stemme i tråd med sin overbevisning. I Venstre har vi ingen tradisjon for å innføre noen partipisk, heller ikke denne saken. La det være helt klart.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Altså: De land Norge har avtale om adopsjon med, anerkjenner ikke adopsjon fra homofile par. Det er en del av deres regelverk som vi forholder oss til. Med utgangspunkt i de land vi i dag har avtale med, vil det derfor ikke være noen konflikt mellom dagens praksis og det som vil bli tilfelle når vi vedtar denne loven. Derimot har vi sett på hvordan dagens adopsjonssystem fører til at mange må vente lenger på grunn av at det er vanskelig for mange å få tildelt barn, og det er en gjennomgang av hele politikken rundt adopsjonsformidling som vi ønsker å foreta, helt uavhengig av denne saken.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg har merket meg at i diskusjonen rundt den nye ekteskapsloven har utredning vært et hovedangrepspunkt. Vi får ikke de tradisjonelle argumentene mot likestilling i lovverket som dem vi fikk i partnerskapsdebatten eller i debatten om avkriminalisering av homofili. Nå er det altså utredning som er det store ankepunktet. Jeg mener at det er ingen utredning som kunne ført til at representanten Lønning og jeg hadde blitt enige i denne saken. Det er politisk og verdimessig uenighet som er grunnlaget for at vi har ulike holdninger i dette spørsmålet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Lovgivere har jo lagt til rette for farløse familier i og med at vi har vedtatt lover som gir enslige rett til å bli vurdert som adoptivforeldre. Vi vet at mange i dag blir født inn i lesbiske familier hvor donor er ukjent. Med en endring i regelverket kan altså lesbiske forholde seg til det som er norsk lov, og det er at donor er kjent. Så konsekvensen av at vi får en ny norsk lov på dette området, dersom Lagtinget bestemmer seg for å vedta denne, er at langt flere får muligheten til å kjenne sitt biologiske opphav. Barn blir født inn i lesbiske forhold, og den nye loven forholder seg til virkeligheten slik den er, og er med på å gi disse barna juridiske rettigheter.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti har endret syn og har helt andre holdninger. Men jeg er jo helt uenig i påstandene om at lesbiske setter sine egne behov foran barna når de argumenterer for denne loven. Det er jo der uenigheten er. Den er like sterk i Lagtinget som den var i Odelstinget. Når det gjelder Kirkens anledning til å vie homofile, er det altså en mulighet de nå får. Men vi har ingen intensjoner om å påtvinge Kirken en slik ordning. Det er noe Kirken selv må legge til rette for.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Det har blitt foretatt grundige vurderinger i denne saken. Juridiske eksperter har vært inne og arbeidet med disse spørsmålene, så ingen av disse forslagene kommer uten at vi har sett på konsekvensene av dem. Det har vært gjennomført lignende endringer i en rekke andre land. Her dreier det seg om politisk og verdimessig uenighet, og den diskusjonen får vi ta, men utredningene har vært meget gode.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Når representanten Lånke tar opp saken på den måten som han gjør, synes jeg nesten at jeg må redegjøre noe for flertallets syn i saken, for det er ikke slik at det ikke lenger skal undervises i kristendom i den norske skolen. Men hele komiteen viser i sine merknader til at det i dommen fra Den europeiske menneskerettighetsdomstol gis uttrykk for at det er problematisk å gi en religion kvalitativ forrang, dvs. at når det er angitt prosenttall for hvor mye det skal undervises i en religion i forhold til andre, vil det også bli oppfattet som at det kvalitativt gis en forrang i undervisningen. Videre er det imidlertid slik at det på bakgrunn av landets historie og tradisjon fortsatt vil være mulig med en kvantitativ forrang for kristendommen innenfor rammen av menneskerettighetene, og komiteen viser til at fagplanene i dag fastslår at innholdet knyttet til de fastsatte kompetansemålene i faget skal fordeles med om lag 55 pst. av timetallet til hovedområdet kristendom. Komiteen har merket seg at departementet vil fjerne den prosentvise fordelingen, og det er nettopp med tanke på at en ikke skal komme i samme situasjon som tidligere med hensyn til å bli dømt for å gi en religion kvalitativ forrang framfor andre. Vi har understreket fra flertallets side at avviklingen av den prosentvise fordelingen av hovedemnene i faget ikke innebærer en forskyvning av kompetansemålene. Vi viser også til proposisjonen, der det framholdes at det i læreplanen i faget skal framgå at kunnskap om kristendommen fortsatt skal ha den kvantitativt største delen av lærestoffet. Vi legger også til grunn at det er muligheter for lokale variasjoner. Jeg viser videre til at det for tiden foregår en trosopplæringsreform, der store ressurser er gitt til de ulike trosretningene for nettopp å styrke deres muligheter til å undervise i sin religion. Jeg håper at det ikke forstås slik i denne sal at det ikke lenger skal undervises i kristendom i den norske skole.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Lagtinget behandler i dag en lov som har engasjert oss, og som engasjerer mange mennesker. Jeg synes det er flott at folk engasjerer seg, men mange av mailene og sms-ene som også undertegnede har fått, kunne jeg ha vært foruten. Det som skjedde den 11. juni om morgen da vi kom og skulle på jobb, var at vi ble møtt av demonstranter som kom med plakater og sa at de som kom til å gå inn for denne loven, var kriminelle. I et demokratisk samfunn synes jeg det er synd at man går så langt. Jeg har bare mottatt sms-er og mailer fra motstanderne. Artikkel 2 i Barnekonvensjonen skal forhindre diskriminering av barn. Med forslaget til en ny, felles ekteskapslov vil barn med likekjønnede foreldre fra fødselen av få de samme rettigheter og juridiske rammer som andre barn. Det er viktig. Det synes jeg er en selvfølge. Barnet får arverett, og begge foreldrene får foreldreansvar og underholdningsplikt overfor barnet. Forskning har vist at det for disse barna er viktig at deres familieforhold blir respektert. Barn i likekjønnede familier er et tema som det også finnes forskning på. Forskning har vist at for disse barna, som for andre barn, er det kvaliteten på relasjonen mellom barn og foreldre som er avgjørende. Det viktigste for alle barn er kjærlighet og omsorg. Både tilhengere og motstandere av loven bruker barna som argument. Den fremste uavhengige talsperson for barn i Norge er Barneombudet. Barneombudet er, slik som jeg har oppfattet det, svært tydelig og anbefaler forslaget på alle punkter, både at homofile skal bli vurdert som adoptivforeldre, og at lesbiske skal få tilgang til assistert befruktning. På lik linje med heterofile par er det mange homofile par som nå får den muligheten. Vi trenger ingen utredning for å slå fast at homofile og lesbiske er like gode mennesker. Vi trenger ingen utredning for å slå fast at alle - og da mener jeg alle - barn skal ha de samme rettighetene, uavhengig av foreldrenes legning. Hvis noen skulle ha behov for å utrede akkurat det, må det jo være fordi de er i tvil om hvorvidt alle barn fødes likeverdige - og det er et spørsmål som vi med respekt for oss selv aldri kan stille. I dag tar vi enda et skritt i retning av det samfunnet som hele Norges befolkning fortjener, det samfunnet vi drømmer om og streber etter hver dag - et samfunn fritt for diskriminering, et samfunn der mangfoldet florerer og kjærligheten er størst og feires. Så håper jeg at når vi i dag går ut fra lagtingssalen, er dette blitt en historisk dag - at både 11. juni og 17. juni blir dager vi alle sammen kan minnes. Derfor ønsker jeg å stemme ja til felles ekteskapslov.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2008-06-17:
Jeg skal love ikke å forlenge debatten med å bruke 10 minutter, men jeg følte meg utfordret av representanten Hoksrud til å bekjenne meg fullt ut som representant for Arbeiderpartiet. Jeg er blant dem som ikke har hatt ordet, men støtter fullt at homofile og heterofile skal ha lik rett til ekteskapsinngåelse, at barn fra homofile ekteskap skal sikres juridiske rettigheter fra starten av, og at homofile også skal kunne vurderes som adoptivforeldre. Jeg syntes egentlig at det har vært god nok representasjon fra Arbeiderpartiet til å grunngi vårt ståsted, og at ikke alle nødvendigvis trengte å bekjenne sitt syn. Fra mitt ståsted i Arbeiderpartiet, ut fra verdien om likhet, rettferdighet og solidaritet, har mitt standpunkt i denne saken vært helt naturlig. Det er å inkludere i fellesskapet minoriteter som til nå ikke har hatt majoritetenes rettigheter. Jeg er fullt ut enig i det representanten Hoksrud sa om å respektere alles standpunkt i denne saken. Men når Hoksrud sammenligner de rød-grønnes holdning til epler i skolen med retten for homofile til å ha samme rettigheter som heterofile, og beskylder oss for ikke å ivareta retten til far, representerer det et lavmål. Jeg mener dette er et historisk øyeblikk for å sikre rettighetene og inkludere enda flere av minoritetene i fellesskapets og majoritetenes rettigheter.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-10-06:
På vegne av representantene Bent Høie, Kari Lise Holmberg, Gunnar Gundersen og meg selv har jeg gleden av å framsette forslag om å gjøre det enklere for forskere og spesialister å arbeide ved godkjente utdannings- og forskningsinstitutter i Norge.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-10-06:
Siden statsråd Tora Aasland ikke er her, og siden det er Bård Vegar Solhjell som er kunnskapsminister, med det overordnede ansvaret i departementet, ønsker jeg å stille spørsmål som handler om forskning. Thor Egil Braadland, som er sekretariatsleder for SVs stortingsgruppe, sa i et debattinnlegg på nettsiden Verdentilvenstre.no den 27. august: «Forskningsinnsatsen må ned. Det brukes for mye penger på forskning i Norge. Forskningsinnsatsen bør reduseres med 1,5 mrd kroner.» Det han siktet til, var SkatteFUNN-ordningen, og han gjentok dette budskapet i Søndagsavisen på P2 i går og sa at det er blitt for kostbart, rett og slett fordi vi ser at det ikke virker, at vi har brukt veldig mye penger, og at bare en tredjedel av de pengene er kommet ut igjen i andre enden som økt forskning. Han mente derfor at det er en lite effektiv ordning, og han tror at de pengene kunne skapt mye mer forskning hvis vi hadde brukt pengene på grunnfinansiering i universiteter og høyskoler. Det gjør vi ikke i dag. I dag brennes disse pengene opp. Statistisk sentralbyrå konkluderer med at SkatteFUNN-ordningen viser at én krone i støtte har gitt to kroner i vekst i næringslivets FoU. Hvem er det som har rett? Er det SV? Eller er det Statistisk sentralbyrå?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
For det første er Regjeringen av den oppfatning at vi tar Fremskrittspartiets program på alvor. Det gjør åpenbart ikke Fremskrittspartiet. Det som står i Fremskrittspartiets program, er at det er et liberalistisk parti. Det er første setning. Det står også at de ønsker et bank- og kredittmarked uten politisk regulering og styring. Det mener vi simpelthen er det motsatte av Regjeringens budskap, for Regjeringens budskap er nettopp at finansmarkedet må styres. Fremskrittspartiet har programfestet at det ikke skal styres. Og ikke bare det: Partiet kutter i det viktigste virkemiddelet for å føre tilsyn når vi opplever økonomisk usikkerhet, nemlig Kredittilsynet, som skal passe på at bankene er solide, som skal passe på at man kan stole på forsikringsselskaper, finansieringsselskaper, nettopp slik at folk kan være trygge på innskuddene, trygge på finansmarkedet. Når det gjelder hva Regjeringen gjør, handlet mitt innlegg nettopp om det. Vi holder orden i norsk økonomi. Vi fører en økonomisk politikk der flere enn noen gang er i arbeid, og vi sikrer oss økonomisk handlefrihet slik at tiltakene kan trappes opp dersom det er behov for å holde hjulene i gang i Norge.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Det viktigste målet på et lands konkurranseevne er om bedriftene lykkes med å selge sine varer, lykkes med å øke sin verdiskaping og lykkes med å ansette folk. Det lykkes norske bedrifter med bedre nå enn noen gang før i norgeshistorien. Da kan det ikke stå veldig dårlig til med den samlede konkurranseevnen. Det kan være enkeltbedrifter som sliter, det kan være omstillinger vi står overfor, og det kan bli tøffere i månedene og årene som kommer, men de tre siste årene har verdiskapingen, industriproduksjonen og sysselsettingen vært høyere enn noen gang. Det er det beste og det sterkeste uttrykket for at norske bedrifter konkurrerer bedre enn før. Så undervurderer ikke vi de mulige problemene som kan komme. Det var det jeg advarte mot i mitt innlegg: Selv om vi nå har en solid økonomi, vil vi også merke de økonomiske kastevindene. Norske bedrifter må forberede seg på at det kan bli et tøffere internasjonalt marked. Da er det bra at vi har en ryddig økonomi, at vi har et godt kreditttilsyn, og at vi har en regjering og en Norges Bank som bidrar til å dempe skadevirkningene av en internasjonal finansuro.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Regjeringen er tilhenger av fellesskap. Vi er tilhengere av de små fellesskap, de nære fellesskap og de store fellesskap, enten det er i familien, i nærmiljøet, i borettslaget, i idrettslaget, i kommunene, i nasjonen eller i de store globale fellesskap som vi prøver å bygge gjennom FN. Vi tror simpelthen på fellesskap som metode for å løse både de nære og de fjerne store utfordringene. Derfor har vi selvsagt også bidratt til å styrke familien gjennom en aktiv satsing på barnehagepolitikken, gjennom flere og billigere barnehager, gjennom bedre permisjonsordninger og ikke minst gjennom å sørge for økt kjøpekraft slik at mange barnefamiliers økonomi har blitt styrket. Vi styrker nærmiljøet. Det er tidenes satsing på frivillighet. Kulturinnsatsen har økt betydelig. Det handler om å styrke de nære fellesskapene i ulike nærmiljøer. Så vi er også for de nære og de små fellesskap, og vi har styrket dem.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
For det første tror jeg det viktigste er at vi nå tar inn over oss at det er stor usikkerhet. Det er stor usikkerhet om både hvor dyp og langvarig den internasjonale krisen vil bli og hvor kraftig og sterkt den vil slå inn i norsk økonomi. Det er nettopp den usikkerheten vi må ha beredskap for. Det er derfor det er viktig at vi har handlefrihet, følger med og trapper opp tiltakene dersom det skulle bli nødvendig. For det andre: Når det gjelder hva folk sa og ikke sa i valgkamper, merker jeg meg bare at de daværende Bondevik II-regjeringspartiene sa at det ville gå veldig dårlig med norsk økonomi dersom vi som nå sitter i regjering, vant valget. Vi vant valget, og det går veldig bra med norsk økonomi. Det viser jo bare at det de i valgkamper sier om økonomien, er - hva skal vi si - i hvert fall mangelfullt og en utilstrekkelig beskrivelse av den faktiske situasjonen. Vi har vist ansvarlighet, ryddighet og langsiktighet i den økonomiske politikken. Det har bidratt til to ting - for det første større verdiskapning og høyere sysselsetting enn noen gang, men det har også gjort oss mer robuste for å stå imot den typen kastevinder vi nå står overfor.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Replikken til representanten Sandberg viser at Fremskrittspartiet har en altfor enkel forståelse og et altfor enkelt syn på markedet. Markedet er ikke noe man enten er helt for eller helt imot. Det er bare liberalister og kommunister som enten er helt for eller helt imot - og begge deler er helt feil. Det man gjør med markedet, er å bruke det der det er egnet til å brukes. Og så styrer man det og setter rammer for det, fordi det må styres. Det er derfor vi sier at markedet er en elendig herre, men en god tjener. Det er den nyansen Fremskrittspartiet aldri kommer til å begripe. Det er derfor de gjentar og gjentar at de er et liberalistisk parti. Det er helt feil tilnærming til markedet, og det er det som har spilt fallitt nå. Når det gjelder hva slags reguleringer vi har som USA ikke har, er den viktigste at vi regulerer alle finans- og kredittinstitusjoner enhetlig. I USA har de et veldig oppsplittet, oppfliset system der store deler er utenfor reguleringene. Så igjen er den norske modellen uendelig mye bedre enn den liberalistiske modellen, og det er lærdommen i dag.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Jeg hadde for så vidt regnet med at statsministeren kom til å bruke tiden sin på Fremskrittspartiet i stedet for på hva Regjeringen har tenkt å gjøre for å møte finanskrisen, som statsministeren erkjenner også slår inn i Norge. Det ble altså ikke sagt ett ord om hva statsministeren og Regjeringen mener bør gjøres for å unngå at krisen blir så stor. Det synes jeg faktisk at han burde ha svart på, for det er det folk lurer på. Hva vil Regjeringen gjøre for å motvirke at denne krisen blir større enn nødvendig? Så synes jeg at statsministeren skal holde seg for god til å komme med denne type retorikk. Han kommer med direkte feilinformasjon om Fremskrittspartiet og det vi står for. Han vet utmerket godt at det har vært et enstemmig storting som har stått bak kreditt- og pengepolitikken - faktisk basert på et mangeårig forslag fra Fremskrittspartiet som statsministeren selv innførte under sin forrige regjering i 2001. Det har vært et enstemmig storting som har stått bak samtlige reguleringer av norsk finanssektor. Det inkluderer Fremskrittspartiet - og det vet statsministeren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Fremskrittspartiet mener at den penge- og kredittpolitikken vi har i Norge i dag, og som Fremskrittspartiet har slåss for siden begynnelsen av 1980-tallet, er den beste. Det er en penge- og kredittpolitikk som har et ytre rammeverk som skaper forutsigbarhet for finanssektoren, og som har lange linjer både i forhold til utviklingen av prisstigning og andre indikatorer. Det er noe helt annet enn den pengepolitikken som har vært ført i USA, som vi aldri har ment har vært den riktige.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Jeg forstår at Høyre nå plutselig har fått med seg at enkelte kommentatorer mener at Høyre kan tjene på å skape usikkerhet om Fremskrittspartiets økonomiske politikk, og jeg forstår Jan Tore Sanners behov for å gjøre det. La meg klargjøre: Fremskrittspartiets politikk ligger fast. Og i Fremskrittspartiets politikk er det ingen eksperimenter. Fremskrittspartiet vil som alle andre partier i denne salen ha den reguleringen av finansmarkedene som vi allerede har. Det har det vært enstemmighet om. Det vet også Jan Tore Sanner, siden han og jeg har sittet sammen i finanskomiteen i mange år. Penge- og kredittpolitikken har det vært bred enighet om. Men at Høyre nå plutselig mener at det ikke er rom for å effektivisere offentlig sektor, hadde jeg ikke drømt om! Fremskrittspartiet kommer til å fortsette å foreslå kutt i offentlig byråkrati der vi mener det er mulig å drive mer effektivt enn man gjør i dag, uten at det skal gå ut over de oppgavene vi har, nemlig å regulere og ha tilsyn med virksomhetene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Der kom altså det første rød-grønne angrepet. Jeg varslet allerede i mitt innlegg at man kom til å prøve å skape et inntrykk av kaos. Jeg mener ikke at det er noe kaos på borgerlig side. Men jeg erkjenner fullt ut at det er uenighet på en rekke politikkområder mellom de fire partiene, på samme måte som det var det mellom SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet før de satte seg ned og forhandlet frem en politisk plattform. Den prosessen bør man ha respekt for, fordi det er gjennom slike prosesser at partiene finner sammen til et minste felles multiplum som alle kan stå bak. Det vi har sett, til tross for en Soria Moria-erklæring, er jo et SV som i større grad har brukt krefter på å demonstrere på utsiden av Stortinget enn å stille seg bak den politikken Regjeringen har vært enig om. Å si at det ikke har vært sprik eller uenighet i den rød-grønne regjeringen, er med respekt å melde helt feil. Så jeg synes kanskje Djupedal skal gå litt mer forsiktig i dørene når han forsøker å spille opp til et kaos på borgerlig side som ikke er der.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Kanskje jeg skulle tilby Hans Olav Syversen jobb som konsulent for Fremskrittspartiets programkomite.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Hyggelig det! La meg bare gjenta nok en gang at når det gjelder penge- og kredittpolitikken, har Fremskrittspartiet gjennom mange år fremmet sine forslag i denne salen, og vi fikk gjennomslag for det i 2001. Jeg husker vel at det fikk meget bred støtte fra alle partier i denne salen. Så til kutt. Fremskrittspartiet mener altså at det er rom for effektiviseringer i norsk offentlig forvaltning. Det er mulig Kristelig Folkeparti mener at det ikke er behov for det, men vi mener altså at det er det. Det lar seg gjøre, til tross for at man vil ha gode tilsynsordninger. Fremskrittspartiet har alltid vært for tilsyn, enten det er kredittilsyn eller andre typer tilsyn, rett og slett fordi det er en nødvendig del av samspillet i et samfunn. Vi har aldri foreslått å avvikle Kredittilsynet - det kan jo nesten høres slik ut. Men hvis man mener at det ikke er rom for å effektivisere i offentlig sektor, synes jeg partiene skal tørre å si det. Vi mener at det rommet er der, og vi kommer til å fortsette å fremme de forslagene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Jeg synes Lundteigen tar opp noe ganske vesentlig, nemlig å se på hva som har vært årsaken til at denne finanskrisen har blitt utløst i full bredde. Det er ikke noen tvil om at mye av årsaken til det ikke er mangel på reguleringer, men feilreguleringer. Det har etter vår oppfatning vært et betydelig antall feilreguleringer i USA, som er mye av årsaken til den krisen vi nå ser. Det må gjerne Senterpartiet og Fremskrittspartiet ønske å gjennomgå, men det aller viktigste er jo at amerikanerne selv gjennomgår det og får på plass et robust rammeverk som kan bidra til at man ikke får denne typen kriser i fremtiden. Men at vi til enhver tid skal gjennomgå vårt eget lovverk og regelverk for å se om vi kan gjøre det bedre, for å se om vi kan gjøre det enklere, mer oversiktlig, ja, det er Fremskrittspartiet veldig for, og vi kan sikkert finne sammen med Senterpartiet om noe av dette gjennom arbeidet i finanskomiteen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Jeg er ikke helt sikker på hvor Inge Ryan og Hill-Marta Solberg har vært under denne debatten, for jeg har opplevd en debatt hvor samtlige rød-grønne talere har brukt tiden sin til å snakke om Fremskrittspartiet. Jeg hadde jo regnet med at en flertallsregjering som hadde muligheten til virkelig å gjøre noe, ville bruke denne debatten til å snakke i stolte vendinger om de vyer og visjoner Stoltenberg-regjeringen har for landet. I stedet har nærmest all taletid gått til å snakke feilaktig om Fremskrittspartiets politikk. Det har vært en raljering uten sidestykke. Jeg må si at jeg er ganske forundret over de vendinger denne debatten har tatt. Jeg hadde satt pris på, og faktisk forventet, at vi gikk inn og diskuterte substans. Hva kan vi gjøre for å motvirke den finanskrisen som kommer nærmere og nærmere og ser mer og mer alvorlig ut? De siste nyhetsmeldingene nå fra vårt naboland Island er ikke særlig lystige. Det er et land som er en del av den nordiske modellen, som statsministeren roser opp i skyene. Det er et land som nå varsler at hele deres banksektor er i ferd med å bryte fullstendig sammen, tuftet på en modell som statsminister Stoltenberg er veldig stolt av - den nordiske modellen. Da synes jeg at statsministeren burde brukt litt mer av sitt innlegg i dagens trontaledebatt til å fortelle det norske folk hvilke ambisjoner han har som landets statsminister for å motvirke at finanskrisen treffer Norge, og hvilke tiltak han og Regjeringen har tenkt å iverksette. Dette sitter folk og lurer på. I stedet får de 10 minutter med raljering og feilaktige påstander om det største opposisjonspartiet. Helt ok, sett med mine øyne, men kanskje ikke like ok sett med folkets øyne, som forventer lederskap fra sin statsminister. Nå er det altså hakket før Fremskrittspartiet får skylden for finanskrisen. Vi kan leve med det også. Men jeg synes at debatten bør nærme seg et noe mer anstendig nivå, hvor vi faktisk diskuterer sak, diskuterer løsninger, diskuterer politikk, diskuterer langsiktige vyer, og det har denne debatten vært helt blottet for. De partiene som har kommet med vyer og visjoner, er opposisjonen.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Det kan være fristende å minne statsministeren om at Høyre hadde forslag om økte bevilgninger til Kredittilsynet som regjeringspartiene rett før sommeren stemte imot. Jeg har lyst til å utfordre Regjeringen på et annet punkt. Statsministeren sier vi er «godt rustet». Vi er kanskje godt rustet med hensyn til finansreguleringer i vårt samfunn, men det er bare noen få dager siden NHO lanserte og offentliggjorde rapporten om hvordan det går med norsk konkurranseevne under denne regjeringen. Den viser at norsk konkurranseevne, det som er bærekraften for hele velferden i vårt samfunn, bedriftenes internasjonale konkurranseevne, har blitt forverret hvert eneste år mens Stoltenberg har vært statsminister. Mener statsministeren at en forverret konkurranseevne etter at han kom til dekket bord - etter at den forrige regjeringen hadde ryddet opp - er å være godt rustet for fremtidens utfordringer?
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Jeg har avklart gjentatte ganger fra denne talerstol, også på spørsmål fra Hill-Marta Solberg, at Høyre ikke kommer til å sitte i en regjering som ikke fører en ansvarlig økonomisk politikk, som ikke skaper trygghet for hus, hjem og jobb. Og det mener jeg at vi vil ha muligheter til å finne ut av med Fremskrittspartiet. Men det betyr selvfølgelig at Fremskrittspartiet må være klar over at det er en av Høyres helt klare prioriteringer, det er en av våre klare ryggmargsreflekser: En sånn økonomisk politikk fører ikke vi. Jeg kan gjenta det hver gang det er replikkordskifte i denne sal. Man mener man skal avkreve et sånt svar, men jeg har svart på det gjentatte ganger. Og så registrerer jeg en morsom liten ting. Jeg husker et SV som var imot pengepolitikken i Norge. Jeg husker et Senterparti som la opp sine alternative statsbudsjetter med det de kalte en fleksibel bruk av handlingsregelen, som betød 10-12 milliarder kr mer enn resten av oss mente var det som var innenfor handlingsregelen, i forrige opposisjon. Jeg ser at dere klarte å komme til enighet. Jeg mener vi skal kunne klare å komme til enighet mellom de ikke-sosialistiske partiene om en felles politikk også på det økonomiske området. Men for Høyre er det helt klart: Vi sitter ikke i en regjering som ikke tar ansvar for en økonomisk politikk som sørger for trygghet, som sørger for at folks fremtid blir bedre og ikke dårligere.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Høyre har hvert eneste år vi har hatt budsjettbehandling, ment at det er tre ting som må gjøres for å sørge for at renten ikke vokser mer enn den gjør i andre europeiske land. Denne regjeringen har altså sørget for at renten har gått fra under det europeiske gjennomsnittet til et stykke over det europeiske gjennomsnittet. De tre tingene vi har sagt, er: Vi må gjøre noe raskt for tilgangen på arbeidskraft. Vi la frem 31 punkter i fjor, med en rekke tiltak som kunne vært gjennomført for å få mer arbeidskraft, som hadde fått presset ned. Vi har foreslått at vi skal ha mer sparestimulering, slik at det private forbruket ikke går rett ut i norsk økonomi, men folk skal kunne spare. Denne regjeringen har gjort det motsatte. Den har jo tatt fra folk skattestimulansen til å spare til pensjonsalderen. Det tredje er å bruke litt mindre penger. Det er nemlig slik at det er flere svar i finanspolitikken enn det SV ser ut til å ha, med hard pengebruk. Det er så fantasiløst at jeg egentlig er forbauset over at det er SV som snakker sånn.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Nei, det mener jeg ikke. Og ingen av disse forslagene er engang fremmet i Høyres programbehandling, så det hørtes litt nytt ut for meg, og det hørtes litt spesifikt ut å finne en studentgruppering som har en diskusjon om velferdsstaten, som eksempel på Høyres velferdspolitikk. Høyres velferdspolitikk går bl.a. ut på å sørge for at vi får et helsesystem som gir folk trygghet for å få hjelp når de trenger det. Det går bl.a. ut på at vi hvert eneste år har foreslått mer penger til rehabilitering, for vi synes at eldre damer som brekker lårhalsen, skal få muligheten til ikke å sitte hjemme i stuen sin og få låst fast det bruddet, slik at de ikke kan bevege seg. For det er en verdi i livet som er mer enn bare å bli operert. Det har dere stemt imot, selv om jeg har hørt mye retorikk fra dere om at rehabilitering har vært viktig. Derfor foreslår vi også at vi skal satse særlig mye på eldreomsorgens medisinske del, slik at vi ikke flytter pasienter mellom legene, men kan flytte legene nærmere pasientene som allerede er der. Hvis du vil ha mer informasjon, står det på Høyres nettsider, www.hoyre.no, en innføring i Høyres velferdspolitikk.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Jeg har svart at Høyre ikke sitter i en regjering som ikke kommer til å føre en ansvarlig økonomisk politikk. Vi kommer ikke til å røre ved det jeg kaller den Willochske ryggmargsrefleksen til Høyre, nemlig at trygghet for hus, hjem og jobb, det å sørge for at folk kan betale regningene sine neste måned, er en styringsnorm for hvordan vi driver vår økonomiske politikk. Det er så viktig at det må andre partier som vil samarbeide med Høyre, være klar over er en forutsetning for at Høyre går inn i en regjering. Men så har jeg lyst til å si: Hvis jeg skal stille alle de samme spørsmålene, blir det gøy neste år hver gang Senterpartiet vedtar noe på sitt landsmøte om sitt program - hvordan Arbeiderpartiet stiller seg til det, eller hvordan SV gjør det. Begge de to partiene har jo nå lansert at de vil ha høyere skatter. Ja, jeg hørte at Senterpartiets leder også har ønsket en litt mer fleksibel handlingsregel, en litt mer fleksibel bruk av oljepengene. Alle partier kommer til å ha sine egne programmer. Men noen ting er viktige. Trygghet for folks hjem, trygghet for at folk kan betale regningene og ikke å bidra til sterkere omstillingskrav i vårt samfunn enn det vi kan bære, det er viktig for Høyre.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Jeg mener også at den situasjonen vi er oppe i nå, er såpass alvorlig at vi godt kan bruke mye tid på et politisk finspill, eller som det av og til blir i denne salen når det er trontaledebatt - vi bruker vulgærretorikk mot hverandre. Det som skjer i nabolandet vårt, der statsministeren nettopp har holdt en pressekonferanse og sagt at det er mulig at landet går konkurs, der de har en bank som i utgangspunktet er verdt to og en halv ganger landets bruttonasjonalprodukt, og som taper og holder på å gå konkurs, og som kan trekke hele landet med seg, sier mye om at vi står foran større utfordringer enn det jeg synes preget både statsministerens tale, finansministerens tale og mye av debatten i dag. Men det viser også at det er uhyre viktig for et land å sørge for bredde i næringslivet, bredde i verdiskapingen, og for at man ikke er så avhengig av en eller to aktører når det gjelder innovasjon og nyskaping, som f.eks. Nokia i Finland. Det ville slått rett inn i det landets økonomi hvis det virkelig ble rokket ved det selskapet. Norge har en grunnstamme av små og mellomstore familieeide bedrifter. Mye av sysselsettingen ligger der. I oljenæringen har vi en stor aktør. Men den som virkelig har vokst og blitt internasjonal de siste årene, er leverandørindustrien som er spredt på mange områder. Det betyr at det i dagens situasjon er uhyre viktig med langsiktighet og forutsigbarhet, og at man fokuserer på hvor verdiskapingen er, og hvilke rammebetingelser den har. Det har vi forsøkt å utfordre Regjeringen på, for det har den ikke gjort på tre år. Da kan statsministeren stå her og si at det har gått bra i tre år. Men det er ikke vanskelig å være kaptein på en skute når det er medvind og alt går fint. Det som er vanskelig, er å styre i opprørt hav. Hvis man ikke har planlagt godt på forhånd, blir det vanskeligere. Det har vært vårt angrep på Regjeringen i denne debatten. Det er slik at denne regjeringen i løpet av de siste årene ikke har forberedt oss på vanskeligere tider. Vi har ikke mer robusthet i økonomien. Vi har mindre robusthet. Men i retorikkens verden kan jeg jo si: I dag har Kristin Halvorsen hatt en god dag på jobben, for i dag har Forskjells-Norge blitt mindre. Børsen har falt med 10 pst. Den måten vi av og til diskuterer politikk på her, er slik at det er verst når børsen stiger, for da får de rike litt mer penger. Statsministeren har brukt mye tid på å kjefte på rikinger det siste året og mye mindre tid på å rose dem som skaper jobber ved å putte inn kapital. I fremtiden kommer vi til å trenge flere mennesker som er villige til å putte inn penger for å skape arbeidsplasser i dette landet, men da trenger vi en annen type politikk enn det denne regjeringen har stått for. Det er lett å være i regjering i gode tider. Det er vanskelig i vanskelige tider - og det står vanskelige tider foran oss. Derfor trenger dette landet en ny regjering.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-06:
Jeg skal ikke bruke tid til å argumentere mot de forslagene vi kommer til å stemme imot. De fleste av disse forslagene mener vi passer inn i budsjettbehandlingen. Men jeg vil få lov til å signalisere at vi ønsker å stemme for forslag nr. 4, da vi mener dette gjelder en sak det er god grunn til å få frem raskest mulig til behandling i Stortinget.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Statsministeren erklærte med bred penn at Regjeringen satser på fellesskapet. I den forbindelse er det interessant å merke seg uttalelser i Dagsavisen i dag fra en professor som slår ganske friskt i alle retninger - iallfall har jeg opplevd det - nemlig Per Fugelli. Han anklager i sin nye bok venstresiden for å svikte noen grunnleggende fellesskap, nemlig familien, nærmiljøet og den åndelige dimensjon i menneskenes liv. Statsministeren snakket jo ikke noe om denne dimensjonen av politikken i sitt innlegg. Han holdt seg kun til spørsmålet om pengemakten, som selvfølgelig tvinger seg fram på dagsordenen i dag. Er han enig med Per Fugelli i at veien videre fra Soria Moria må inkludere en helt annen oppmerksomhet om disse grunnleggende fellesskapene, hvis man skal snakke om fellesskap med den patos som statsministeren gjorde i stortingssalen i dag?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Olav Akselsen har vært med i politikken så lenge at han burde kjenne Kristelig Folkepartis historie og vite at dette partiet ikke bare har vært delaktig i store sosiale reformer, men faktisk har båret fram store sosiale reformer i dette landet, som folketrygdreformen og senest NAV-reformen, som denne regjeringen har skrytt på seg, men som er et ektefødt barn av en regjering og et lederskap Kristelig Folkeparti gav. Kristelig Folkeparti kommer til å være tro mot dette sitt sosiale oppdrag, og vi har vist at vi i samarbeid med andre partier kan få gjennomslag for det. Det som er beklagelig, er at Arbeiderpartiet ikke forstår at de ved sin konfrontasjonslinje mot Kristelig Folkeparti i noen av våre viktigste verdisaker skyver Kristelig Folkeparti fra seg. Selv om vi er enige i mange sosialpolitiske spørsmål, kolliderer vi i spørsmål som har med skole, frivillighet og familiepolitikk å gjøre. Det er jeg den første til å beklage, men det er dessverre et sørgelig faktum mot slutten av denne stortingsperioden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Det er kanskje tid for noen til å gjøre opp status over hva man har fått være med på i politikken, og hva som ligger bak. For min del er jeg mest opptatt av hva som ligger foran. Jeg mener at det er veldig viktig at vi nå kan få til en politikk som løfter de små fellesskapene, som familien representerer - som mor og far og barn representerer. Det vil være en hovedsak for Kristelig Folkeparti. Vi kjempet med nebb og klør mot den ekteskapsloven som Regjeringen foreslo, fordi vi mener at den sprenger den kjernen som mor og far og barn representerer - ikke fordi vi ikke aksepterer andre familieformer, men fordi vi mener at samfunnet bør ha som hovedregel det tradisjonelle og klassiske syn på ekteskapet som mellom mann og kvinne. Det synet kommer ikke til å forandre seg om det kommer et valg imellom. Det synet kommer Kristelig Folkeparti til å stå for også i neste periode.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Representanten Slagsvold Vedum har observert helt rett. Kristelig Folkeparti er et sentrumsparti, og vi har lagt stor vekt på i denne perioden å tydeliggjøre at vi faktisk er det, ved å rekke ut en hånd til de andre sentrumspartiene, også til Senterpartiet, som beklageligvis har låst seg inne i det rød-grønne regjeringsalternativet også for en ny periode. Jeg mener at det politiske sentrum består selv om sentrumspartiene har valgt litt ulike retninger for sitt samarbeid. Men jeg er helt overbevist om at vi også i framtiden kan finne interessante samarbeidsløsninger mellom sentrumspartiene når vi får ommøblert litt i norsk politikk. Akkurat nå må Kristelig Folkeparti satse på det sentrum som vil samarbeide med oss, og det er Venstre. Lars Sponheim uttrykker seg ganske spisst i mange retninger til enhver tid, og jeg kan ikke forholde meg til alle hans spissformuleringer, da ville jeg ikke fått gjort annet. Men jeg er veldig trygg på at Venstre og Kristelig Folkeparti, tross de forskjeller som er på partiene, kan finne sammen om et samarbeid med utgangspunkt i sentrum og med tyngdepunkt i sentrum også i neste periode. Og det blir ikke en politikk som står i motstrid til det jeg sa fra stortingssalen her i dag.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Vi har nå aldri innledet noe regjeringssamarbeid med de rød-grønne eller pekt på at det er vårt regjeringsalternativ. Så i så måte er det intet nytt når jeg sier at vi vil satse på et samarbeid med utgangspunkt i sentrum, og med sentrum og Høyre slik vi hadde i forrige periode. Når SV er utpekt som en hovedutfordrer, er det fordi vi opplever at SV i regjering har bidratt til å dra Arbeiderpartiet og Senterpartiet vekk fra fellesskapet med Kristelig Folkeparti i viktige samfunnsspørsmål, verdispørsmål og utenrikspolitiske spørsmål. Men når det er sagt, benytter jeg gjerne også anledningen til å slå fast at Kristelig Folkeparti støttet store deler av den lovproposisjonen som Regjeringen fremmet om hjemfall, men vi var uenig i at man skulle sette likhetstegn mellom offentlig eierskap og nasjonalt eierskap. Vi ønsket å gi industrien den mulighet å videreføre hjemfallsordningen som de hadde bedt om, og jeg beklager at det ikke fikk flertall, for jeg tror det hadde bidratt til å trygge mange tusen industriarbeidsplasser i Norge.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Jeg konstaterer at det er en betydelig uro og utålmodighet med den rød-grønne regjeringen, og at vi etter alle solemerker vil få en mindretallsregjering etter valget i 2009. Det er ingen ulykke for landet. Mindretallsregjeringer har tjent dette landet godt, og det har den fordelen at de gjerne er litt mer ydmyke, både overfor Stortinget og overfor folket. Jeg tror at etter meningsmålingene siste året er det slik at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre er den konstellasjonen som er størst, hvis en ser på Arbeiderpartiet alene eller Fremskrittspartiet alene, og jeg mener derfor at det i høyeste grad er et sannsynlig og også et politisk meget robust regjeringsalternativ, det har vi sett tidligere. Det kommer nok Høyre etter hvert også til å konkludere med. Men det får de svare for selv. Jeg har i hvert fall store problemer med å se for meg at Høyre går alene inn i regjering med et Fremskrittsparti som er over dobbelt så stort som dem. Det tror jeg ikke kommer til å skje. Så får både representanten Sandal og jeg se hva fasiten blir når den tid kommer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Jeg lytter alltid oppmerksomt til de interessante innlegg som representanten Inge Ryan holder fra Stortingets talerstol. Det gjorde jeg også i dag. Jeg skjerpet selvfølgelig ørene ekstra da jeg hørte ham snakke om politikk under evighetens synsvinkel. Jeg må vel si at jeg tror at Inge Ryan fram mot valget vil måtte konsentrere seg mer om å forklare om de løftene man gav før siste valg, holder fra det ene valget til det andre. Det gjelder særlig fattigdom. Det er ikke slik at folk nå roper på mer rød-grønn politikk. I en undersøkelse sier syv av ti nordmenn at de mener Regjeringen gjør for lite med tanke på fattigdom. Sist Inge Ryan ble konfrontert med dette, i trontaledebatten for ett år siden, svarte han med å henvise til NAV-reformen og sa at den kom til å fungere greit i løpet av det kommende året. Spørsmålet mitt er: Er Inge Ryan fornøyd med Regjeringens innsats når det gjelder kampen mot fattigdom, som skulle avskaffes med et pennestrøk? Og punkt to: Er han fornøyd med måten NAV-reformen nå fungerer på, som et virkemiddel mot fattigdom?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Jeg har bekymret meg over hvem som skal overta jobben med å knekke FrP-koden etter Martin Kolberg når han nå slutter. Men nå har vi fått svaret her i dag, for jeg skjønner at Solheim har påtatt seg også den oppgaven. Jeg skal stille spørsmål om en av de sakene som Solheim har ansvar for som statsråd konstitusjonelt sett, og det gjelder bistandspolitikken. Kristelig Folkeparti har som en del av en utålmodig klimaopposisjon i Stortinget fått Regjeringen med på en sterk satsing på klimatiltak, både internasjonalt og fra norsk side. Men vi er veldig bekymret for at denne innsatsen helt og holdent skal føre til at opptrappingen av tradisjonell kamp mot fattigdom i form av utdanningsbistand og helsebistand nå ikke skal vokse i det hele tatt. Kan statsråden berolige Kristelig Folkeparti på det punktet? Kan han forsikre at han fortsatt slåss for en opptrapping av den klassiske bistanden? Og kan han forsikre Kristelig Folkeparti om at han fortsatt vil stå på internasjonalt mot forsøk på å utvanne begrepet bistand?