trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
For det første er arbeidsmiljøloven på plass, og vi har både et arbeidstilsyn og et luftfartstilsyn som skal sørge for at den håndheves, som skal føre tilsyn med det. For det andre er det jo domstolene og påtalemyndigheten som skal sørge for at man ikke bryter lover. I den grad det er snakk om lovbrudd her, har vi rettsapparatet til å ta seg av det. Det er i disse tilfellene varslet rettssaker, så vidt jeg vet. Men så er det et annet spørsmål – om vi trenger ytterligere regler. Vi har gjennomført to runder med regelskjerpinger, lovforbedringer, når det gjelder sosial dumping – gjennom tiltakspakke 1 og tiltakspakke 2. Vi har varslet en tredje. Vi har tidligere varslet en egen gjennomgang og eventuelt skjerping av regelverket for luftfarten, som nettopp skaper en del kompliserte grensetilfeller med hensyn til hvor folk bor, hvor folk skal skatte, og hvor de har trygderettigheter. Det er fordi vi ikke ønsker den type forhold som vi har sett eksempler på flere steder, og som er grunnen til at vi gjennomfører betydelige tiltak mot sosial dumping.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Vi har vært opptatt av å styrke lærerutdanningen. Det er bevilget mer penger. Antall plasser til etter- og videreutdanning av lærere er økt. Vi har gjennomført en omlegging av hele lærerutdanningen. Heldigvis har vi nå sett en økende søkning til lærerutdanningen, noe som gjør at vi også – reelt sett – kan stille større krav med hensyn til hvem som kommer inn på lærerutdanningen. Det betyr selvfølgelig ikke at vi ikke skal fortsette å gjøre lærerutdanningen bedre. Vi ser f.eks. at det er for stort frafall. Jeg mener at det er et alvorlig problem også i lærerutdanningen. Men det er i hvert fall en fordel at flere søker, og at vi har lagt om og styrket lærerutdanningen. Et mål på om vi går i riktig retning når det gjelder norsk skole, er det vi har av internasjonale tall. Mens vi fram til 2007 var et land som lå lavt på de internasjonale rangeringene med hensyn til lesing, skriving, regning og naturfag, har vi på undersøkelsene til PISA, TIMSS og PIRLS som har kommet siden 2007, hatt framgang – på noen områder kraftig framgang. Det innebærer ikke at vi på alle områder har kommet opp på nivåer som vi kan si oss tilfreds med, men det innebærer at det på en del områder har vært betydelig framgang. For eksempel er norske tiåringer de som skårer best når det gjelder matematikkunnskaper i Norden. Det er heller ikke bra nok, men det er et uttrykk for at ting går i riktig retning i norsk skole. Så vi skal gi anerkjennelse til alle skolens folk – norske lærere, skoleledere – som har gjort denne formidable jobben i norsk skole de senere årene, som har gjort at vi fra å ligge lavt og falle på internasjonale rangeringer av resultater i skolen, nå er på rett vei og, på noen områder, i kraftig framgang. Igjen: Vi mener selvfølgelig ikke at vi er i mål, men vi mener utviklingen går i riktig retning. Det er flott å se den innsatsen som norske lærere gjør, og som gjør at vi nå får vesentlig bedre resultater i norsk skole enn det vi fikk tidligere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Først til dette med å rekruttere lærere: Vi er glad for at vi her har fått en kraftig økning. Fra 2008 til 2012 har det vært en økning i antall kvalifiserte søkere på 57 pst., mens den samlede økningen når det gjelder høyere utdanning, har vært på bare 34 pst. Det betyr at det har vært en kraftig økning totalt til høyere utdanning, og at søkningen til lærerutdanningen har vært nesten dobbelt så stor – i hvert fall vesentlig høyere enn den samlede økningen. Det har altså vært en god økning der. Det er bra. Og vi har fått bedre resultater, som ikke minst skyldes god innsats av lærerne. Det er en utfordring at vi har en omfattende behandling av forslag. Vi fremmer våre forslag i statsbudsjetter. Mange opposisjonspartier fremmer veldig mange forslag – løpende gjennom stortingsperioden og nærmest i alle debatter. Vi har en god og ryddig behandling av dem. Det innebærer at vi ikke nødvendigvis stemmer for alle forslag som kommer som Dokument 8-forslag. Vi forholder oss til dem i våre budsjetter og i forbindelse med våre stortingsmeldinger og følger opp de forslagene vi er for – og følger ikke opp de forslagene vi er imot.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Hadia Tajik sitter i Arbeiderpartiets programkomité. Jeg er sikker på at hun er enig med programkomiteen i det forslaget hun selv har foreslått. Jeg kan egentlig ikke forstå at vi nå skal skape større problemer eller større uenighet enn det det er. Jeg mener at den offentlige skolen, både grunnskolen og den videregående skolen, fint kan lykkes i å kombinere to ting, nemlig å ha tilpasset opplæring både for dem som sliter, og for de aller beste, som skal ha særskilte utfordringer – det bør de ha. Men vi er redd for det som innebærer en mer permanent nivåinndeling, fordi det kan skape forskjeller, ulikheter i skolen, noe som vi ikke er interessert i. Det mener jeg vi har god erfaring med at vi kan få til. Jeg mener at programkomiteen i Arbeiderpartiet har kommet med spennende forslag. Landsmøtet i Arbeiderpartiet får behandle det, og så får vi se hva Arbeiderpartiet til slutt mener.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Jeg mener at et av de viktigste målene på om vi lykkes i skolepolitikken, er resultatene i skolen, og der er det altså slik at vi har betydelig framgang. Det er ikke noe regjeringen sier, det er noe som dokumenteres i de internasjonale undersøkelsene, som er det beste målet vi har for å sammenligne resultater og utvikling over tid. I 2001, f.eks., var det 12 pst. av norske elever på fjerde trinn som slet med å lese, de var under det som er kalt kritisk nivå. Nå er det 5 pst. Vi sier ikke at 5 pst. er utmerket, men vi sier at 5 pst. er mindre enn halvparten av 12, og en betydelig forbedring. Vi har hatt framgang i matematikk og naturfag. Vi har vært det landet med størst framgang i matte, og vi har altså snudd mange års nedgang i norsk skole til framgang. Det har jo skjedd fordi lærere og elever har gjort en formidabel innsats, men det har vært mulig bl.a. fordi det har blitt tusenvis av nye årsverk, fordi det har blitt milliarder av ekstra penger til kommuner og fylker, som eier skolene, fordi vi har styrket etter- og videreutdanning av lærere, og fordi vi har økt timetallet. Det gir resultater, og det er det viktigste målet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Det er riktig at det var veldig bred enighet om at vi trengte et kunnskapsløft i norsk skole. Det startet grunnleggende sett med at vi for det første hadde et løft i lærerlønninger rundt 2000–2001, og for det andre at vi nedsatte Kvalitetsutvalget med det erklærte formål å komme med et forslag til hvordan vi kunne øke kunnskapsnivået i norsk skole. Det ledet til Kunnskapsløftet, som ble lagt fram av regjeringen Bondevik, og som fikk så godt som enstemmig tilslutning her i Stortinget. Gjennomføringen av Kunnskapsløftet har skjedd under denne regjeringen og har gjort at vi nå får betydelig bedre resultater i norsk skole i nær sagt alle fag på de trinnene som måles. Noen steder er det veldig stor framgang, andre steder mindre framgang, men pilene går i hvert fall i riktig retning. Det er det viktigste. Men det er ikke slik at vi ikke kan gjøre ting enda bedre. For eksempel mener vi veldig sterkt at lærerutdanningen fortsatt kan forbedres, at etter- og videreutdanning av lærere må bli enda bedre, og at det er veldig viktig med tidlig innsats når det gjelder de elevene som sliter – for mange elever blir hengende igjen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Svaret på det spørsmålet er nei, og det er fordi partiene selv har klargjort at det ikke er noe som skal forhandles. De har selvsagt all rett til å gjøre de vedtak de mener er riktige for Norge, men samtidig var vi tre partier før valget i 2005 enige om at vi måtte avklare noen av de tyngste og vanskeligste uenighetssakene oss imellom før valget. Det gjorde vi før valget i 2005 med tanke på at vi ikke skulle søke EU-medlemskap, at vi fortsatt skulle stå ved vårt NATO-medlemskap, og at vi skulle bygge videre på EØS-avtalen og det samarbeidet vi har etablert med EU gjennom den, bl.a. Schengen-avtalen. Derfor har også Liv Signe Navarsete og Senterpartiet gjort det helt klart at dette ikke skal stå i veien for noe regjeringssamarbeid med Arbeiderpartiet. Selv om Senterpartiet og SV hele tiden har vært mot EØS og vedtar det på hvert landsmøte, så opplever jeg at de erkjenner at skal de sitte i regjering med oss, er det ikke snakk om å si opp eller undergrave det samarbeidet vi har med EU gjennom EØS og de avtalene – bl.a. Schengen – som knytter oss til EU, akkurat som vi erkjenner at hvis vi skal sitte i regjering med de partiene, så er det ikke aktuelt å søke EU-medlemskap. Fordelen med denne regjeringen er at vi avklarte disse spørsmålene før valgene i 2005, 2009 og nå før 2013. Problemet med de som forsøker å lage et alternativ til oss, er at der de har store og grunnleggende uenighetssaker, f.eks. når det gjelder ansvarlighet i økonomisk politikk, når det gjelder grunnmuren i det som handler om å sikre rente, kronekurs og konkurranseutsatt sektor, så greier ikke Høyre og Fremskrittspartiet å avklare hva som gjelder, om handlingsregelen gjelder eller ikke. Vi har avklart disse store uenighetssakene før valget – før tre valg. Dere har nå brukt to perioder i opposisjon og er fortsatt ikke i nærheten av å avklare den største uenigheten mellom de partiene dere ønsker å samarbeide med.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Jeg viser til hva Senterpartiet og Liv Signe Navarsete selv har understreket, at dette ikke skal stå i veien for regjeringssamarbeid med Arbeiderpartiet. Det er på samme måte som at når SV vedtar at de er mot NATO, respekterer jeg at de mener det, men SV er fullt ut innforstått med at sitter man i regjering med Arbeiderpartiet, så er vi i NATO. Vi er innforstått med at sitter vi i regjering med nei-partier, så søker vi ikke EU-medlemskap, akkurat som Høyre må forstå at hvis de skal sitte i regjering med nei-partier, så må de kanskje oppleve det samme selv. EØS-avtalen, med de avtaler den omfatter, står ved lag for en regjering av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Jeg mener at det å være balansekunstner er en – hva skal jeg si – imponerende øvelse! Det er en viktig øvelse, og det er en forutsetning for å sørge for at en regjering kan fungere over tid. Samtidig er det en del av politikken. Jeg tror alle må skjønne at politikkens vesen, hverdag, nettopp er å finne gode løsninger, gode kompromisser og en god balanse. I disse spørsmålene mener jeg vi har funnet god balanse mellom tre partier, som er enige om veldig mye: om fellesskap, rettferdighet, sterk offentlig sektor og rettferdig inntektsfordeling, men som historisk har vært uenige bl.a. om NATO, EU og EØS. Derfor fant vi en balanse – vi fant en løsning på dette før valget i 2005 – faktisk lenge før valget, fordi det var en forutsetning for at vi overhodet skulle begynne å forhandle om andre ting at disse spørsmålene var avklart. Det er nå bekreftet både fra SV og Senterpartiet at den enigheten fortsatt gjelder. Det hindrer ikke dem i fortsatt å vedta hva de ønsker – akkurat som jeg regner med at Høyre kommer til å vedta at de er for EU uten at de kommer til å søke EU-medlemskap av den grunn.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Først til det med ansvarlig økonomisk politikk. Jeg hører …
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Nei, men jeg kan kommentere det når representanten likevel tok det opp. Det gjorde meg veldig glad! Problemet er at de er dypt uenige om hva som er ansvarlig økonomisk politikk. Det holder ikke bare å si «ansvarlig økonomisk politikk». Fremskrittspartiet står for en helt annen økonomisk politikk enn Høyre, og de har ikke greid å bli enige om hva som er en felles økonomisk politikk. Det skaper en usikkerhet som Norge ikke fortjener. Når det så gjelder handlingsrom innenfor internasjonale avtaler, varierer det veldig. På noen områder er det handlingsrom, og da bruker vi det handlingsrommet når vi mener at det tjener norske nasjonale interesser. Vi har gjort det f.eks. når det gjelder eierskap til kraftressursene, når det gjelder distriktspolitikk og arbeidsgiveravgift i distriktene. Men på andre områder har vi mye mindre handlingsrom. Det er ikke mulig å svare helt klart ja eller nei på dette spørsmålet, for det er mange avtaler med større eller mindre handlingsrom. Vi bruker det der det er grunnlag for det, og der vi mener det er riktig.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Nei, grunnleggende sett ser jeg på EØS-avtalen på samme måte i dag som i 2005. Det er en avtale som hele tiden utvikler seg, og som har fordeler og ulemper som alle store internasjonale avtaler nødvendigvis må ha. Men jeg mener at det er en avtale som tjener Norge godt. Regjeringen har nylig lagt fram en stortingsmelding, der vi også redegjør for den. Vi har også bestilt en stor utredning, som er offentliggjort, med en omfattende gjennomgang av sterke og svake sider ved EØS-avtalen. Til dette med å nedlegge veto: Det er ikke det det er snakk om. Det det er snakk om, er at vi er tre partier med stor respekt for hverandre, som er enige om veldig mye og samarbeider godt om det. Og så har vi historisk vært uenige om noen saker. Tilbake i 2002–2003, altså lenge før valget i 2005, var vi opptatt av at de store uenighetssakene, som tidligere har hindret samarbeid, skulle avklares. Det var at Arbeiderpartiet ikke skulle gå for en politikk som handlet om å søke EU-medlemskap, at SV og Senterpartiet skulle akseptere det samarbeidet vi har etablert gjennom EØS-avtalen, og at SV skulle akseptere at NATO-medlemskapet stod ved lag. Det er et uttrykk for gjensidig respekt for å løse et problem, som vi har løst på en god måte i åtte år.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Statsministeren og helseministeren tegner et helt annet bilde av situasjonen ved akuttmottakene enn det ansatte, pårørende, pasienter og en rekke andre har tegnet. Statsministeren sier at akuttmottakene er bra. Helseforetakene i Helse Sør-Øst skal møtes i neste uke, og de vil se på utviklingsprosesser for å høyne kompetansen i førstelinjen ved akuttmottakene, med særlig vekt på legesiden. Det kan vi lese i Helse Sør-Østs siste nyhetsbrev. Det betyr at de har tatt disse rapportene på stort alvor, og det er veldig bra. Spørsmålet mitt til statsministeren blir da: Er akuttmottakene bra nok, eller er de ikke?
Bent Høie (Høyre), 2013-04-10:
Statsministeren viser kontinuerlig til overlevelsestall når det gjelder hjerteinfarkt og hjerneslag osv. Men det er ingen av disse rapportene som omhandler pasienter med den slags akutte lidelser. Det er pasienter som har veldig tydelige symptomer, som i all hovedsak får veldig god behandling ved norske sykehus, fordi de raskt kommer videre. Rapportene omhandler de pasientene som har diffuse symptomer, som blir liggende på akuttmottakene i lang tid, fordi de kanskje først møter en sykepleier, så en turnuslege som har gjennomsnittlig seks måneders erfaring, som igjen innkaller en lege i bakvakt, som det tar tid å vente på. Det er denne type pasienter som utsettes for betydelig mer risiko enn det Helsetilsynet setter pris på. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Hva har skjedd med å forbedre kvaliteten for den pasientgruppen som rapportene faktisk omhandler, og ikke de pasientene som alle er enige om at får et godt tilbud ved norske sykehus?
Bent Høie (Høyre), 2013-04-10:
Jeg forstår at det er ubehagelig for statsministeren å diskutere det som de fleste pasientene i Norge – uansett system - kommer til å bli behandlet i, nemlig de offentlige sykehusene. Statsministeren sa i svaret til representanten Jensen at det er bra med rapporter, for «da er vi også i stand til å gjøre noe og sørge for at det blir bedre». Men det er nettopp det siste som er vårt spørsmål, for denne saken viser at det statsministeren og hans regjering ikke er i stand til, er nemlig å gjøre noe – og gjøre noe bedre. I svar til Stortinget, i en egen høring, sa daværende helseminister Brustad i 2008 at denne rapporten fra Helsetilsynet var svært alvorlig, og at dette vil det bli ordnet opp i så fort som overhodet mulig – så fort som overhodet mulig, for fem år siden! I en kommentar til dette spørsmålet skriver overlegene Bjørnsen og Uleberg i Tidsskrift for Den norske legeforening: «Struktur og ansvarsfordeling i norske akuttmottak er i dag den samme som i 2007.» Hva har skjedd siden 2007?
Bent Høie (Høyre), 2013-04-10:
«I sin redegjørelse i Stortinget 26. februar 2008 tok daværende helse- og omsorgsminister Sylvia Brustad Helsetilsynets rapport om situasjonen på akuttmottakene på det største alvor. I sitt svar i Stortinget 3. april 2013 sier helse- og omsorgsministeren at rapporten er fulgt opp på en god og rask måte. Hva har forandret seg på akuttmottakene siden rapporten fra 2008?»
Bent Høie (Høyre), 2013-04-10:
Jeg synes det er litt spesielt å framstille det som om det er opposisjonen som har tegnet dette bildet av situasjonen på norske akuttmottak, så lenge opposisjonens beskrivelse baserer seg både på erfaringene fra dem som jobber ute i helsetjenesten og Helsetilsynets uttalelser og på pasientombudenes uttalelser. Overlegene Bjørnsen og Uleberg ved akuttmedisinsk fagavdeling på St. Olavs Hospital har nylig sagt i Tidsskrift for Den norske legeforening: «Struktur og ansvarsfordeling i norske akuttmottak er i dag den samme som i 2007.» Assisterende direktør for Helsetilsynet, Braut, uttalte til TV 2 at erfaringer basert på de enkeltsakene de hadde fått inn, var at situasjonen på akuttmottakene var den samme nå som da rapporten kom. Hva er det som gjør at helseministeren stoler mer på direktøren i foretakenes tilbakemelding enn det som tilsynet og de som jobber ute i tjenesten, melder tilbake?
Bent Høie (Høyre), 2013-04-10:
Når det gjelder å se at en har en litt annen tilnærming enn en hadde i forrige uke, tror jeg kanskje det er helseministeren selv som vinner i den konkurransen, for avvisningen av den beskrivelsen som den gangen kom, var ganske kontant. Da tidligere helseminister Brustad redegjorde for dette i Stortinget, som jeg refererte, sa hun at dette vil det bli ordnet opp i så raskt som overhodet mulig. Det var i 2008. Nå beskriver helseministeren en prosess som langt nær er fullført, og som på mange områder virker som den nylig har startet. Er dette regjeringens ambisjon når det gjelder så fort som mulig, at det går fem år før en rydder opp i forholdene?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-10:
De neste 24 timene vil mange pasienter som besøker akuttmottakene, få den hjelpen de trenger. De vil møte en helsetjeneste som strekker seg langt. Men det er også pasienter som de neste 24 timene dessverre ikke vil få den opplevelsen. Norsk Selskap for Akuttmedisin sier at de undersøkelsene de har gjort, viser at leger på vakt ved norske sykehus har gjennomsnittlig seks måneders erfaring. Man møter ved akuttmottakene turnusleger og leger under opplæring. De har bakvakt, men hvis vi legger de danske erfaringene til grunn, brukes det bare bakvakt i mellom 6–10 pst. av de tilfellene. Hvis man spør om de 10 siste prosentene som statsministeren i dag ikke har snakket om, gjelder det små sykehus som har turnusleger, som har uerfarne leger. Er det forsvarlig at 10 pst. av akuttmottakene våre har leger med mindre enn seks måneders erfaring?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2013-04-10:
Vi har hørt at flere ting har skjedd – statsministeren har ramset opp det nå den siste halve timen – og at vi har fått en generell styrking av sykehustjenesten. Men de tre tilsynssakene som vi har nå i 2013, som alle er varslet av sykepleiere, viser den samme historien: Det er stor pågang av pasienter, akuttrommene er fulle, og korridorer blir da overfylte, at det er lang ventetid i mottakene, og at det tar lang tid før pasienter blir sendt fra akuttmottak og videre til avdeling. Dette avdekkes i 2013. Ja, dette er blitt avdekket, og vi kan lære, men mitt spørsmål er – før vi driver med denne læringen: Mener statsministeren at det er sikkert å være pasient på landets akuttmottak i april 2013?
Erna Solberg (Høyre), 2013-04-10:
Situasjonen når det gjelder akuttmottakene, gir i og for seg et interessant innsyn i gjennomføringskraften i og styringen av det helsevesenet vi har i dag. For fire og et halvt år siden fikk vi en varskorapport fra Helsetilsynet, som sa at akuttberedskapen i Norge er for dårlig. Helseministeren sto i Stortinget og sa hun var enig i at rapporten viste at dette var alvorlig, og at det måtte gjøres noe med det. Man gjorde noe med det – det året. Så fikk vi etter hvert tre nye helseministre, som ikke gjorde noe. Vi har fått en ny helsetilsynsrapport, som viser at situasjonen er omtrent den samme som den var for fire og et halvt år siden. Jeg synes at dette er en parallell til diskusjonen vi bl.a. har hatt i etterkant av 22. juli-kommisjonen, om evnen det offentlige har til gjennomføringskraft – å gjøre forbedringer og lære av de rapportene vi har fått. Helsetilsynet har som ansvar å sørge for å påpeke overfor helseforetakene og selvfølgelig også overfor politisk ledelse hva som er utfordringer, feil og ting som må forbedres. Men det er altså politisk ledelses ansvar å sørge for å ha kontinuitet i det forbedringsarbeidet. Men på fire år var det bare det første året, under helseminister Brustad, at man fulgte opp dette. De tre neste helseministrene har ikke gjort noe – før neste uke. Hva synes statsministeren det sier om regjeringens gjennomføringskraft innen forbedringer i helsevesenet? Når medias lys slukkes, slukker interessen for å følge opp sakene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-04-10:
Jeg skjønner at dette var et ubehagelig spørsmål, siden statsministeren valgte å snakke om alt annet enn det som er hans ansvar og gjennomføringsansvaret til denne regjeringen. Det er slik at for fire og et halvt år siden ble det lagt en rapport på bordet som fikk oppfølging det første året. Det er ikke noe spor i tildelingsdokumentene eller oppdragsdokumentene til helseforetakene årene etterpå under nye helseministre om at den alvorlige rapporten, som er gjentatt nå, skal følges opp. Det er regjeringens oppdrags- og styringsdokument nr. 1 overfor helseforetakene. Dette er ikke det eneste området. Det er sånn at på kreftområdet ga Helsetilsynet en alarmerende rapport om risikonivået i kreftbehandlingen, i 2010, til helseforetakene. Det er altså ikke rapportert tilbake igjen til regjeringen, og det er tilsynelatende ikke rettet fokus på hva man gjør med det fra regjeringens side. Riksrevisjonen har lagt frem en rapport som viser at på rehabiliteringsområdet er køene lengre, færre får rett til rehabiliteringsbehandling, til tross for at dette er et høyt prioritert område. Hvor er gjennomføringskraften når tilsynsrapportene er så klare?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-10:
Det har vært interessant å følge denne akuttdebatten, men jeg skal ikke fortsette med den. Noen vil kanskje tro at jeg nå skulle spørre om hvordan fødeavdelingene virker rundt omkring i landet – jeg kan i alle fall bekrefte at de virker noenlunde bra, sett fra Kristelig Folkepartis side i hvert fall. Det er et annet tema som også påkaller manges oppmerksomhet, og det er arbeidsforholdene for de ansatte i flyselskapene. I går kunne vi se en reportasje knyttet til Ryanair. Der fikk man presentert arbeidsforhold som jeg tror mange her og ute i landet stusser over at kan skje på norsk jord. Arbeidstakerorganisasjonen Parat har tatt opp situasjonen for de ansatte i Ryanair og Ryanair-relaterte spørsmål over lengre tid. Nestleder Vegard Einan i Parat sier at Parat jevnlig har tatt opp disse spørsmålene med norske myndigheter siden 2010. Ifølge Einan har skuffende lite skjedd: «Ryanair har fått en slags ambassadestatus der ute på Rygge. Det føres ikke arbeidstilsyn, det kreves ikke inn skatt. De får holde på med slavekontrakter uten at noen bryr seg.» Arbeidsministeren kunne ikke i går kommentere dette. Hun var på en konferanse om arbeidstakeres rettigheter. Desto bedre er det at vi har statsministeren her. Meg bekjent har han fått melding om akkurat disse forholdene tidlig i fjor høst. Mitt spørsmål er: Hva er årsaken til regjeringens passivitet i disse spørsmålene?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-10:
Det er litt overraskende å høre at det har vært dialog. Etter de opplysninger vi har, er det brevet som ble sendt for godt over et halvt år siden, ikke engang besvart fra statsministerens side. Det rimer dårlig med at det påstås at det utvises særlig aktivitet på dette området. Men jeg regner i hvert fall med nå at de som har tatt opp disse forholdene, får et konkret svar fra statsministeren. Det er også slik at den norske stat har investert penger i Ryanair. Et annet investeringsselskap, Storebrand, har nettopp trukket ut sine investeringer i Ryanair. Jeg siterer hvorfor: «Vi har utelukket de verste fordi de driver business vi ikke kan stå inne for. De har med andre ord ikke forstått hva det vil si å styre selskapet på en bærekraftig måte.» Norge har gjennom Pensjonsfondet investert over 600 mill. kr i Ryanair. Er det ikke på tide å vurdere den investeringen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-10:
Statsministeren sa at balansekunst er en viktig øvelse. Noen vil kanskje tenke at sprikende staur også er en viktig øvelse. Den har vært prøvd, men med litt ulikt hell. Det statsministeren egentlig gjør, er å nedlegge veto i forhandlingsspørsmål som både Senterpartiet og SV eventuelt ville komme fram med etter et nytt valg. Det er interessant, for med det har man også redusert en landsmøteuttalelse i de to partiene til å bli en slags høringsuttalelse fra et elevråd eller noe i den retning. Mitt spørsmål er: Ser statsministeren noe annerledes på EØS-avtalen i dag enn han gjorde i 2005?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Staten har tradisjon for å investere i flyselskaper i dette landet, enten det går gjennom Statens pensjonsfond utland og Ryanair eller gjennom statens direkte engasjement i SAS, hvor den eier 14,3 pst. Det er klart at det er rom for konkurransespørsmål også i så henseende. Denne saken som vi har fått avdekket i media, er i første rekke knyttet til regelverket om baser: Hvem skal en skatte til? Hvem har ansvaret for lovverket rundt det? Vi så bl.a. en fra Skattedirektoratet i går som ga uttrykk for at det er på norsk side man har ansvaret. Men spørsmålet er: Hva skjer hvis man flytter om på disse personene mellom forskjellige typer baser – hvor er en da skattepliktig? Det er viktig når det gjelder det som har med luftfarten å gjøre, at vi har et regelverk, slik at man har lik konkurranse mellom aktørene. Spørsmålet mitt til statsministeren er følgende: Føler statsministeren at vi har et godt nok regelverk, som avklarer disse spesielle situasjonene rundt baser?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-04-10:
Det siste statsministeren sier, er vi åpenbart enige om. Folk som bor og arbeider fra og i Norge, skal ha gode og anstendige lønns- og arbeidsvilkår. Men kjernespørsmålet knytter seg til regjeringens oppfølging og gjennomføringsevne, for disse spørsmålene som har vært oppe i media de siste dagene, er ikke av ny dato. Representanten Syversen viste i sitt innlegg til at dette ble avdekket i 2010. I NRK tidligere i dag ble det opplyst at dette kom frem for ca. to år siden. Når det nå er gjennomført endringer for å forhindre sosial dumping, og vi har et godt regelverk for lønns- og arbeidsvilkår, når vil statsministeren sørge for at dette kommer på plass? Hvor lenge skal det utredes? Hvor lang tid vil det ta før man sikrer at også ansatte i Ryanair får gode lønns- og arbeidsvilkår?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-10:
Vi har tidligere hørt fra statsministeren at basseng skal fylles opp. Vi har sett i programmene til regjeringspartiene at man f.eks. er for elleve måneders studiestøtte, mens man når man setter seg ned og forhandler, klarer å forhandle bort alle sine programformuleringer. Kunnskapsfeltet har for denne regjeringa vært preget av løftebrudd og programmer som er lite verdt. I januar sa statsministeren og Arbeiderpartiet at man skulle satse på bedre lærere – på mer videreutdanning og etterutdanning – og på avbyråkratisering av skolehverdagen. Dette er kjempebra. Alt er forslag fremmet av Venstre i denne salen – stemt ned av regjeringspartiene og har fått stor støtte i opposisjonen. Arbeiderpartiet har konsekvent stemt ned alle disse forslagene når de har blitt fremmet de siste årene. Statsministeren har ledet regjeringa siden 2005. Man har sett at man ikke har klart å holde tidligere løfter, spesielt ikke på kunnskapsfeltet. Mitt spørsmål er: Kan vi tro på det når man sier at man skal ha flere gode lærere, når regjeringspartiene har prioritert helt andre ting innenfor skolefeltet de siste åtte årene – og stemt ned alle forslagene fra Venstre på dette området?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-10:
Dette avslører en litt manglende erkjennelse av hva som er den største utfordringa i skolen: Vi mangler så mange lærere. Vi vil mangle opp til 11 000 lærere i 2020 fordi vi ikke får flere igjennom utdanningssystemet. Vi ser at regjeringa har laget en reklamekampanje for å få flere til å søke på lærerutdanninga. «Har du det i deg?» heter den visst, mens den utfordringa jeg mener skolen har, er: Kan du det? Jeg mener at det som er problemet med regjeringas politikk, er at de ikke har tatt inn over seg det store problemet vi har med å rekruttere flere lærere. Sjøl om vi har flere søkere, er det faktisk en tredjedel som slutter. Så vil jeg tilbake til et annet løfte. Regjeringa har sagt at den skal ha et særskilt kompetanseløft for de 9 000 ufaglærte som jobber i norsk skole. Dette har Venstre foreslått tidligere – og Arbeiderpartiet stemte imot. Så mitt spørsmål er: Hvis vi foreslår dette igjen, i forbindelse med RNB, kommer Arbeiderpartiet da til å støtte forslaget?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Daværende stortingsrepresentant Hadia Tajik skriver i VG 4. april 2011 et leserbrev kalt: «Hva er best for lille Petter Smart?» Hun skriver om Fremskrittspartiets forslag om dedikerte realfagskoler i forbindelse med videregående at «segregerte elitetilbud ikke er spesielt effektivt», at de i mange tilfeller virker «mot sin hensikt», at nivådifferensiering «har tilnærmet ingen effekt», og at dette er «forbundet med risiko for feilplassering og forsterking av sosiale forskjeller». I Arbeiderpartiets programforslag står det at det er et mål å sørge for at «hvert fylke har minst én videregående skole som spesialiserer seg på realfag på høyt nivå». Mener statsministeren det er best for lille Petter Smart å lytte til Arbeiderpartiets programkomité eller til Hadia Tajik, som kaller Fremskrittspartiets forslag – og nå Arbeiderpartiets programkomités forslag – for «høyreideologiske eliteeksperimenter»?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-04-10:
For noen år siden holdt statsministeren en nyttårstale der han sa: «Kunnskap trumfer alt.» Men det er ikke det inntrykket som etterlates i årene etterpå – at regjeringen har prioritert kunnskap først. Velgerne har tydeligvis merket seg at statsministeren og Arbeiderpartiet sier én ting – gjerne opp mot og i tilknytning til valg – men gjør noe annet. Folks tillit til Arbeiderpartiets skolepolitikk ligger nå langt, langt bak tilliten til Høyres. Er statsministeren enig med utdanningskomiteens leder, Marianne Aasen fra Arbeiderpartiet, som forklarer sviktende tillit til Arbeiderpartiet i skolesakene med at det er vanskelig å profilere saker når man ikke har statsråden selv? Angrer statsministeren og Arbeiderpartiet på at man har overlatt til SV å styre skolepolitikken i åtte år mens han har ledet denne regjeringen?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-10:
Etter en høst med betydelig kaos i regjeringa med hensyn til hva holdningen til EØS-avtalen skulle være, ble det roligere rundt juletider, men nå er vi i gang igjen. Nå har både SV og Senterpartiet hatt landsmøter. SV vedtok på sitt landsmøte å erstatte dagens EØS-avtale med «en mindre omfattende handels- og samarbeidsavtale med EU», og Senterpartiet fulgte opp med å ville melde Norge ut av Schengen umiddelbart og på sikt ut av EØS gjennom folkeavstemning. Liv Signe Navarsete sa til VG i går at «vedtaket blir definitivt en sak for nye regjeringsforhandlinger». Regjeringa og Stoltenberg har tidligere understreket at EØS-avtalen og Norges øvrige avtaler med EU er en grunnplanke for regjeringa. Spørsmålet er da veldig enkelt: Vil statsministeren forhandle med SV og Senterpartiet om EØS-avtalen og Schengen-avtalen?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2013-04-10:
Nå deltar statsministeren i sin egen favorittøvelse: Å snakke om noe helt annet enn det spørsmålet gjelder. Jeg spurte om EØS-avtalen og Schengen-avtalen, og statsministeren vil jo være klar over at er det iallfall ett spørsmål som alle partiene på ikke-sosialistisk side er enige om, er det nettopp de to spørsmålene. Der blir det ro og enighet, i motsetning til det regjeringa nå gjør. Jeg synes det er interessant at når Liv Signe Navarsete i går går ut i VG og sier «vedtaket blir definitivt en sak for nye regjeringsforhandlinger», står statsministeren i dag og avfeier Senterpartiets leder. Jeg synes jo det er betryggende, på vegne av både Høyre og de andre partiene her i salen som er for Schengen-avtalen og for EØS-avtalen, men det er klart at det må føles litt pussig for Senterpartiets leder å bli avfeid av statsministeren når hun sier at dette skal bli en del av regjeringsforhandlingene. Statsministeren sier at det blir det ikke. Det er Høyre veldig glad for.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-04-10:
Det er ganske interessant å se på statsministerens fabelaktige evner som balansekunstner – der er det 20 i stil, det er det ingen tvil om. Man skal altså forene kryssende hensyn som ikke lar seg forene, man skal forsvare sine samarbeidspartnere i regjering samtidig som man skal forsvare de inngåtte viktigste internasjonale avtalene vi har med Europa, nemlig EØS-avtalen og Schengen-avtalen. Samtidig er det likevel den bitte lille åpningen for at jo, det skal forhandles. Det skal altså forhandles om de to viktigste landsmøtevedtakene til SV og Senterpartiet og de to viktigste valgkampsakene til disse to partiene. Er statsministeren villig til å avlyse de to viktigste sakene til SV og Senterpartiet, som de skal drive sin hele og fulle valgkamp med?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Spørsmålet mitt til kommunal- og regionalministeren er: «Innbyggere i Rygge kommune har samlet inn nok underskrifter til å be om at det avholdes folkeavstemning om innføring av bompenger. 701 innbyggere har skrevet under, og det tilfredsstiller kravet i kommuneloven § 39a for å kunne kreve behandling. I kommunestyret 21. mars ble forslaget avvist. Spørsmålet dreier seg ikke om bompenger, men er et prinsipielt spørsmål om folkeavstemninger. Mener statsråden det er tilfredsstillende at et flertall i kommunestyret bare avviser forslaget, uansett hva innbyggerne måtte mene?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er veldig glad for at statsråden er opptatt av at initiativretten er viktig, og muligheten for innbyggerne til faktisk å kunne komme i dialog med kommunestyret og kunne påvirke og få fram saker. Men er ikke statsråden enig i at ofte når det kommer et slikt initiativ, er det fordi man er uenig i det flertallet i et kommunestyre mener? Og er ikke statsråden enig i at det ser tilforlatelig og veldig bra ut at man har denne muligheten, men i realiteten vil det alltid bli avvist fordi de man prøver å overbevise, har gjort seg opp en mening på forhånd? Ser ikke statsråden også at den initiativretten og muligheten for å komme i dialog med kommunestyret egentlig i liten grad vil bli tatt hensyn til?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Ja, jeg håper virkelig at noen kommunestyrer, selv om man er uenig, snart lar folk få være med å bestemme. Dette er jo det nærmeste man virkelig kommer demokrati, at folk får være med å bestemme gjennom en folkeavstemning. Så jeg synes det er bra at statsråden ser at det er problemstillinger knyttet til dette spørsmålet. Men jeg skulle gjerne ha visst om statsråden vil se nærmere på om det finnes noen muligheter for å kunne styrke dette enda bedre. Kanskje man må ha flere folk bak for å kunne presse litt mer overfor kommunestyret. Vi ser jo i andre land hvor det er veldig mange folkeavstemninger, f.eks. i Sveits, at den muligheten er noe velgerne og de som stemmer, i alle fall setter veldig pris på. Vi har vært der, bl.a. med transportkomiteen, og truffet folk som synes det er en kjempegod idé å få mer av den type direkte demokrati, hvor velgerne faktisk får lov til å bestemme direkte gjennom folkeavstemninger i viktige enkeltsaker. Men det er klart, jeg ser dilemmaet med at det kan bli veldig mange etter hvert. Det er jo noen utfordringer ved det også.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-04-10:
Ifølgje kommunelova § 39a kan innbyggjarane gjere framlegg som gjeld verksemda til kommunen. Kommunestyret må ta stilling til framlegget viss minst 2 pst. av innbyggjarane eller 300 av dei har skrive under. Initiativretten er ein viktig demokratisk rett. Ordninga legg til rette for at innbyggjarane kan få saker dei er interesserte i, handsama av kommunestyret. Initiativretten kan difor tene som ein kanal for innbyggjarane til å påverke òg mellom vala. Eg oppmodar alle kommunepolitikarar til å handsame initiativ frå innbyggjarane godt og grundig. Sjølv om innbyggjarane har rett til å få initiativet sitt handsama av kommunestyret, kan det ikkje vere slik at dei som står bak initiativet, har krav på noko bestemt utfall av saka. I eit representativt demokrati som vårt system byggjer på, må det vere kommunestyret som tek endeleg stilling til saka. Og slik eg forstår denne saka, er det sett fram eit innbyggjarinitiativ der det vert bede om ei folkerøysting. Kommunestyret har vedteke at dei ikkje ønskjer noka folkerøysting. Det står sjølvsagt kommunestyret fritt til å gjere. Som kommunal- og regionalminister vil eg ikkje ha noka meining om kommunestyret burde ha gjort eit anna vedtak. Dette er nemleg òg ein del av lokaldemokratiet, at lokale politikarar skal kunne gjere vedtak utan at sentrale myndigheiter kjem etterpå for å overprøve.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-04-10:
Eg er ikkje einig i den inngangen til temaet. I denne saka fekk ein ikkje medhald i kommunestyret, men ein fekk saka lagt fram. Ein fekk òg drøfta saka, og ei sak har gjerne fleire sider. Det er kommunestyret, som det øvste organet i ein kommune, som har ansvaret for å vege dei ulike omsyna opp mot kvarandre, for og mot. Det gjeld i saker som denne med krav om folkerøysting, og det gjeld òg i andre saker som kan verte sette fram. Det kan vere saker om eigedomsskatt, det kan vere om sal av kraftaksjar, og det kan gjelde bygging av kulturhus. Det kan eigentleg vere kva som helst slags saker ein kan ta opp. Eg meiner ordninga fungerer. Innbyggjarane har òg i dette tilfellet fått sette saka på dagsordenen. Og det at eg står her og svarar på spørsmål i Stortinget, er vel òg eit døme på at dette systemet faktisk fungerer. Det er nett det det handlar om: Innbyggjarane er aktiviserte, og dei er tekne med i avgjerdsprosessar. Dei har rett nok ikkje fått medhald i denne saka, men kanskje får dei det neste gong.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2013-04-10:
Eg har stor sympati for dei som ser føre seg fleire folkerøystingar og eit meir direkte demokrati, men det er då ein meir overordna debatt som i så fall må takast i denne salen. For i Noreg har me representativt demokrati, og i kommunen er det kommunestyret som er det øvste organet. Eg ser ikkje føre meg at verken eg eller nokon annan minister, utan at Stortinget har lagt andre føringar for korleis me byggjer det demokratiske systemet, skal undergrave det representative demokratiet me har. Men det som er mogleg gjennom § 39a, vil eg sjå på som ei utviding og ei utfylling av innbyggjarane si moglegheit til å få sette saker som dei er opptekne av, på dagsorden. Eg er heilt sikker på at òg denne saka har hatt brei dekning i media. Du får ein debatt, du får eit ordskifte, som i seg sjølv er verdifullt, og du får til slutt ei avgjerd i kommunestyret som ein då må rette seg etter.
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren. Spørsmålet dreier seg om forståelse av Helse- og omsorgsdepartementets såkalte tidligfaseveileder for store sykehusprosjekter: «Jeg viser til skriftlig spørsmål nr. 967 om planlegging av nytt sykehus i Nordmøre og Romsdal. Spørsmålet om tomtevalg kan skje etter idéfasen, ble ikke besvart. Av hensyn til innbyggerne og de ansatte i sykehusene er det viktig med en snarlig avklaring på sykehusstrukturen i Nordmøre og Romsdal. Jeg tillater meg derfor å stille spørsmålet på nytt. Kan statsråden bekrefte at tomtevalget kan skje etter at kommuneplanarbeidet og idéfasen er gjennomført?»
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-04-10:
Takk, jeg er glad for at vi da ser ut til å kunne få en avklaring på hvordan vi skal forstå denne veilederen. Veilederen ble revidert i desember 2011, og det har vært åpenbart – i hvert fall for undertegnede – at både Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge har vært usikre på om en slik beslutning kunne skje etter idéfasen, eller om man måtte vente helt til avsluttet konseptfase. Når det gjelder erkjennelsen av at vi får ett felles sykehus for Nordmøre og Romsdal, vil jeg bare minne statsråden om at det skjedde på grunnlag av at hans forgjenger stoppet planleggingen av nytt sykehus i Molde i 2010 – etter faktisk gjennomført konseptfase. Så det er viktig at vi nå får en avklaring når det gjelder sykehusstrukturen av hensyn til hele sykehusmiljøet i Kristiansund og i Molde, og jeg er glad for at det ser ut til at vi kan få en avklaring på det i løpet av 2014.
Torgeir Dahl (Høyre), 2013-04-10:
Takk, jeg er glad for at statsråden har tro på at vi nå skal få en god prosess. Jeg ønsker også på min måte å bidra til at vi får en slik ryddig prosess. Jeg merker meg også at statsråden er tydelig på at denne avklaringen kanskje allerede har skjedd både når det gjelder Helse Møre og Romsdal og Helse Midt-Norge. Hvis så ikke har skjedd, hvilket det i hvert fall var et inntrykk av for noen måneder siden, skulle i hvert fall all mulig usikkerhet nå være ryddet av veien. Det setter jeg pris på, så får vi sammen bidra til at vi får en løsning på denne saken som har vært en ulykke for Nordmøre og Romsdal. Det har vært en lang og veldig tung prosess. Hvis vi nå kan styre den inn på et forsvarlig spor, tror jeg at alle er tjent med det.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Jeg fikk med meg at representanten Dahl mente at spørsmålet ikke var tilfredsstillende besvart – i svært klart ordelag på NRK Møre og Romsdal. Derfor er jeg glad for å kunne svare ham på ny og håper vi kommer et stykke lenger i dag. Helse Møre og Romsdal fikk i foretaksmøtet i juni 2011 i oppdrag å utarbeide en helhetlig plan for utvikling av sykehusene i regionen og en utviklingsplan for bygningsmassen. Det var trinn én. Dette oppdraget har Helse Møre og Romsdal så langt løst gjennom et omfattende dokumentasjonsgrunnlag og gode prosesser som har sikret god involvering av alle berørte parter, ikke minst innbyggerne i fylket. Dette arbeidet skal Helse Møre og Romsdal ha ros for. Det er viktig at den videre prosessen og beslutningene som skal tas, får følge i dette sporet gjennom gode prosesser. Avgjørelsen om tomtevalg kan skje når Helse Møre og Romsdal mener at beslutningsgrunnlaget er godt nok. Dersom helseforetaket mener at beslutningsgrunnlaget for tomtevalg er tilstrekkelig etter at kommuneplanarbeidet og idéfasen er gjennomført, kan tomtevalget skje da. Jeg har merket meg at styret for Helse Møre og Romsdal ønsker avklaring av geografisk plassering så raskt som mulig, og det ser ut til at det kan finne sted i løpet av 2014. Jeg forstår at det da er en avgjørelse som kan tas i den såkalte idéfasen eller utgangen av den. Byggetiltak må som i øvrige regioner planlegges innenfor regionens helhetlige faglige og økonomiske rammer, og Regjeringen vil foreslå for Stortinget at staten på vanlig måte stiller opp med sin andel gjennom en lånebevilgning når det foreligger et godt og bærekraftig prosjekt. Jeg som helseminister har et ansvar for å følge nøye med på dette. Jeg tolker det ansvaret slik at hvis prosessene er forsvarlige, beslutningene godt forankret og godt gjennomført, står de seg veldig sterkt på at de er forankret i helseregionen og lokalt i det som er Helse Møre og Romsdal. Det jeg merket meg da man der kom fram til en beslutning om ett sykehus, var en slik solid prosess som jeg ikke hadde noe å utsette på og mener står sterkt. Jeg har god tro på at man i det videre også kommer til å kunne treffe beslutning om lokalisering på samme inkluderende og grundige måte, og jeg håper at jeg da også kan konkludere med at det har skjedd på en måte som står seg lokalt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Jeg tror jeg kan slutte meg til det representanten Dahl her sier, at jeg er glad for at den prosessen nå går. Jeg har ikke inntrykk av at Helse Midt-Norge og Helse Møre og Romsdal nå er usikre på hvordan den veilederen er å forstå. Det er Helsedirektoratet som forvalter veilederen, men vi vil selvfølgelig være tilgjengelig for å svare på spørsmål som måtte være rundt tolkninger av den. Det jeg nå oppfatter, er at året 2014 synes å være det som trekkes fram for avgjørelse om tomtevalget. Det er åtte måneder til 2014, men året varer i tolv måneder, så vi har noen måneder som ligger der, og jeg kan forsikre representanten Dahl om at jeg følger dette nøye. Jeg er trygg på at den prosessen vi nå har, kommer til å sikre befolkningen i denne regionen et veldig godt helsetilbud, og før dette tiåret er omme, kan vi kanskje få en prosess for bygging av et sykehus som vil være et moderne, europeisk sykehus, som landsdelen og landet kan være stolt av.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
For noen dager siden – ved besøk til Ålesund sykehus – hadde jeg møte med tillitsvalgte fra Helse Møre og Romsdal og fra sykehuset i Molde. Mitt inntrykk derfra– og fra møte med Helse Midt-Norge – er at det er en god oppfatning om prosess. Det er viktig, når man skal avgjøre slike spørsmål, som jeg har stor respekt for at lokalsamfunnene er engasjert i, at prosessen er forstått. Og jeg kan forsikre representanten Dahl om at hvis det er noe vi kan bidra med for å klargjøre når det gjelder veileder og spilleregler for prosess, så skal vi bidra til det. Men mitt inntrykk er at det godt forstått, og saken er sånn sett i et godt spor.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Nå har vi et annet anslag fra representanten Høie. Situasjonen er sammensatt – det er utfordringer på norske akuttmottak, og vi jobber med det. Det som representanten for noen dager siden sa her i salen, at vi har overlatt akuttmottakene til turnuslegene, er feil, og at det ikke har skjedd noe utviklingsarbeid siden 2007, er feil. Representanten fra Helsetilsynet som uttalte seg på bakgrunn av enkelttilfeller, ble klippet inn i en sammenheng som kunne forstås som at Helsetilsynet opprettholder samme vurdering i 2013 som i 2007. Det er feil. For å få klarhet i dette, for det er viktige tema, skal jeg om få dager ha et møte med helseregionene, Helsedirektoratet og Helsetilsynet for å gjennomgå den situasjonen. Jeg ønsker at det skal være informasjon som vi kan vurdere systematisk. Jeg konstaterer de uromeldingene som kommer fra noe hold, og jeg konstaterer ved selvsyn og egne besøk at det pågår viktig utviklingsarbeid ved sykehusene. Det gjelder også arbeidet med framtidig spesialiststruktur for leger, hvor tema bl.a. også handler om å styrke kompetansen innen akutt- og mottaksmedisin, men der er det ikke konkludert.