Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
Innledningsvis kan det være på sin plass å minne om en del føringer som en samlet komite eller et flertall har lagt til grunn gjennom flere komiteers behandling for utvikling av et IT- og kunnskapssenter på Fornebu. Saksordfører Rudihagen var inne på dette, men jeg tror det er viktig, ut fra den replikkrunden vi har hatt, å gjenta noe av dette. Det må være klinkende klart: Stortinget har bestemt at formålet er å skape et senter av internasjonal betydning som skal bidra til ny næringsvirksomhet og nye utdanningsfunksjoner i et samspill mellom forskning, utdanning og næring. Ved næringskomiteens behandling av IT-meldingen i fjor støttet komiteen etablering av kunnskapsintensiv næringsvirksomhet og utvikling av et konkurransedyktig IT-senter på området. Et flertall i komiteen var ikke enig med Regjeringen i at tomtene kunne bys ut på det åpne markedet uten særskilte føringer, men at det skulle legges inn forutsetninger. Potensielle kjøpere eller leietakere må derfor presentere en plan for å tilfredsstille kravene til et slikt senter. Og like viktig: Flertallet mente det var nødvendig å stille til rådighet et landområde som er stort nok til å dekke behovet, og det ble understreket nødvendigheten av å komme raskt i gang med en virksomhet som kan skape en kopling mellom utdanning og utvikling. For Fremskrittspartiet er det viktig at forholdene legges til rette, slik at Stortingets anmodning om å komme raskt i gang kan følges. I den utviklingsprosessen som vil komme, er det viktig med et aktivt samspill mellom staten og privat virksomhet. Staten må ivareta næringspolitiske mål og få mest mulig ut av verdiene staten eier, mens de private er viktige for å gi driv og dynamikk. Staten kan legge inn bygninger og eiendommer i et felles eierselskap med de private aktørene som har de beste planene, og som samtidig stiller nødvendig kapital til rådighet. Taksering av statens eiendommer med IT-føringer gjennomføres i tråd med EØS-regelverket. Avtalen bør utformes slik at staten kan selge seg ut etter en tid, og dermed ha muligheten til å heve en gevinst på verdiøkningen av området. Komiteens flertall, Fremskrittspartiet medregnet, er av den oppfatning at Regjeringens opplegg om å avsette Terminalbygget og omkringliggende arealer på tilnærmet 200 dekar til formålsbestemt IT-relatert virksomhet og undervisningsbruk vil være for lite til å realisere intensjonene med et kunnskapssenter. Vi mener også at den endelige konkrete beslutning om størrelsen må tas i samråd med den gruppering av private aktører som legger fram den beste planen. Regjeringen sier i meldingen at målet er å skape et senter med relasjoner både nasjonalt og internasjonalt. Det er likevel slik at vi mener de forslagene som ligger i meldingen, ikke vil være tilstrekkelige til å realisere visjonen om et nasjonalt IT-senter av internasjonalt format, slik Stortinget har lagt til grunn. Regjeringens forslag innebærer bare at noen virksomheter flyttes til Fornebu. Det tenkes smått og oppsplittet, ikke helhet, vilje og mangfold. Med det valgte opplegget fra Regjeringen vil vi ikke få et kraftfullt senter på Fornebu, slik flertallet ser det. Det er høyst tvilsomt om opplegget vil virke attraktivt på noen andre sentrale, internasjonale miljøer eller teknologiparker i andre land. Et vellykket kunnskapssenter krever at området er stort nok til å omfatte alle aktører som skal bidra til kunnskapssenteret. Senteret må oppnå kritisk masse angående antall og variasjoner av bedrifter og utdannings- og forskningsinstitusjoner, samtidig som det må legges til rette for et bredt spekter av tjenestetilbud. Det betyr at for å kunne skape et innovativt og internasjonalt attraktivt miljø, må det legges til rette for en omfattende virksomhet, og dermed også et tilstrekkelig areal. Dette gjelder uavhengig av hvem som eier Fornebu-området. Fremskrittspartiet stiller seg positivt til en bred satsing på Fornebu, fordi vi ser at dette kan være en stor mulighet for norsk kunnskapsindustri. Oslo-området er det eneste området i landet hvor det er tilstrekkelig konsentrasjon av kompetanse, kapital og kunder til å utvikle tyngdepunkt av internasjonal dimensjon for visse typer kunnskapsbasert næringsliv. Her kan bedriftene får en god mulighet til å utvikle seg fra mikronivå og til å skape muligheter for krevende samspill. Her vil det også være lettere å få tilgang til den risikokapital som er helt nødvendig for å skape et vekstkraftig næringsmiljø. Det kan bli en betydelig drivkraft for en vellykket, landsdekkende regional utvikling. Et sterkt nasjonalt senter vil, riktig utnyttet, muliggjøre en tilsvarende vekst i regionale kunnskapssentra. Informasjons- og kommunikasjonsteknologien åpner for dette, og det er allerede etablert en rekke relasjoner mellom IT Fornebu og regionale kunnskapssentra, som kan bli pulsårer i en fremtidig nettverksøkonomi. Det ligger et forslag i innstillingen om at den gruppen som legger fram den beste planen for området, også må ha med tiltak overfor regionene. Jeg vil understreke nok en gang at det er viktig å komme raskt i gang. Første skritt i utviklingen av et kunnskapssenter kan være å begynne i Terminalbygningen og høste erfaringer for det videre arbeid. Det er også viktig at det går kortest mulig tid fra aktivitetene i Terminalbygningen starter opp, og til det øvrige kunnskapssenteret kommer i gang. De sterke føringene i merknadene og de forslag som vedtas her i dag, vil gi klare pålegg til Regjeringen. Med disse vedtak vil vi være kommet et langt skritt videre for å starte realiseringen av IT-senteret gjennom konkrete tiltak. Vi har store forventninger til utviklingen på Fornebu og til mulighetene for å skape et nytt kunnskapsbasert næringsliv. Det vil være en stor utfordring for aktørene. Hvis det lykkes, vil det gi Norge flere ben å stå på, fordi det kan skapes et betydelig næringsliv innen de kunnskapsintensive og særlig vekstkraftige næringsområder. En suksess vil ikke basere seg på tilfeldigheter, men være en følge av en bevisst organisering av koblingen mellom læring og næring, mellom forskning og forretning, mellom det private og det offentlige. I en tid i retning av større økonomisk usikkerhet også for Norge forsterkes nødvendigheten av en ny utvikling. Oljeprisfall, lavere kronekurs og høy rente viser at selv vårt land, med alle naturgitte fortrinn, er økonomisk sårbart. Utfordringene er å gripe de nye mulighetene som bys – mens det ennå er tid – og som vil være betydningsfulle for utviklingen av kunnskapssamfunnet. Fremskrittspartiet vil følge den videre prosess med argusøyne.