Ove Trellevik (Høyre), 2017-12-18:
Mykje har endra seg sidan 2000-talet. Berre dei fem siste åra har det kome nesten 80 000 personar – som statsråden nemnde her i stad – som er gitt opphald, og som skal integrerast i samfunnet. Neste år skal over 27 000 personar som er ferdige med introduksjonsprogrammet, inn i det ordinære samfunnslivet. Det vert ei stor oppgåve når me veit at det frå før er over 60 000 arbeidsledige. Me veit at vedvarande sosial utestenging kan føra nokon ut i radikalisering og endå fleire ut i depresjon. Me må kunna erkjenna at norsk integreringspolitikk opp gjennom åra har ført til både utanforskap og arbeidsløyse. Me ser samtidig at høgresida i Europa er i framvekst. Det er stor innvandringsskepsis og muslimfiendskap. Me har sett det i Nederland, Frankrike, Austerrike – i Gøteborg mobiliserte nynazistar til marsj, og nordmenn deltok også. Me hugsar også nazi-demonstrasjonen i Kristiansand i sommar. Lykkast me ikkje med integrering, feilar me som samfunn. Me har alle ein stor jobb å gjera. Me kan ikkje ha eit samfunn der ein stor del av dei som nyleg er komne, ikkje lærer seg norsk, vert ståande utanfor arbeidslivet og vert avhengige av trygdeytingar for å leva – så lenge dei er arbeidsføre. Det er ikkje bra for enkeltpersonar, og det er heller ikkje bra for velferdsstaten. Integreringa må verta betre, og det legg budsjettet som me vedtek i dag, opp til. Regjeringa har også vedteke å setja i gang arbeid med ein strategi for integreringspolitikken, den trur eg skal verta spennande å følgja. Erna Solberg var trass alt den første som stilte spørsmål og sette likestilling og innvandrarmiljø på dagsordenen. Som kommunalminister fekk ho vedteke ei lov om rett og plikt til norskopplæring. Likevel kan mykje verta betre når me ser utfordringane me har i dag. Ein strategi om integrering vil hjelpa oss til å verta betre. Perspektivmeldinga, utgreiinga frå Brochmann-utvalet og den ferske Fafo-rapporten om introduksjonsprogram og opplæring i norsk og samfunnskunnskap viser at arbeidet med å innlemma både flyktningar og andre innvandrarar i arbeidslivet ikkje er godt nok. Nav-tal om førstegongsinnvandrarar viser at arbeidsløysa er tre gonger så høg som i befolkninga elles. Yrkesdeltakinga blant kvinner frå Somalia er heilt nede i 5 pst. Å lykkast betre med integrering og få til rask busetjing og gode resultat i kvalifiseringsarbeid er viktig for å oppretthalda den norske velferdsmodellen og tilliten til samfunnet. For å forbetra integreringsarbeidet er det behov for å sjå både mottak, busetjing, kvalifisering og moglegheiter for arbeid i ein betre og større samanheng. Budsjettet me vedtek i dag, er viktig, og det går i riktig retning. Det handlar om å samlokalisera UDI og politiet i den innleiande asylfasen på framkomstsenter og innføra plikt til opplæring for asylsøkjarar i mottak. Så er etter mi oppfatning tida mogen for å stilla betydeleg strengare krav til kommunane. Eigentleg er det merkeleg at det vert stilt krav til tal timar i eit norskkurs, ikkje til resultatet av undervisninga. Med budsjettet me vedtek i dag, får me ei kunnskapsheving blant lærarane i norskopplæringa, og me får utvikla offentleg prøve på C1-nivå. Me får òg midlar til å gjennomføra auka tal prøvar i norskopplæring for vaksne innvandrarar. Vidare styrkjer me jobbsjansen, og me styrkjer også økonomien til dei frivillige organisasjonane. Tvangsekteskap og kjønnslemlesting er alvorlege brot på norske, internasjonale og grunnleggjande menneskerettar. Dei som vert ramma, får avgrensa moglegheit til å delta i samfunnet gjennom arbeid, utdanning og frivillig engasjement. Regjeringa har ein handlingsplan mot negativ sosial kontroll. Handlingsplanen inneheld fem innsatsområde og 28 konkrete tiltak. Budsjettet legg også opp til ei mentorordning for unge som vert utsette for slik negativ sosial kontroll og æresrelatert vald og tvangsekteskap. Barn på flukt er ei anna sårbar gruppe, og barn med innvandrarbakgrunn kan stå overfor særskilde utfordringar samanlikna med andre barn. Her vert det òg forbetringar i moglegheita for dei til å delta i barnehage. Kampen mot barnefattigdom vert også styrkt. I enkelte kommunar er det føreslått å saldera kommunebudsjettet ved å ta imot fleire flyktningar. Eg hugsar godt at ein gjorde det same då eg var lokalpolitikar, men eg meiner den tida må vera forbi. Berre dei kommunane som har føresetnad for å lykkast med integrering, bør få lov til å vera vertskommunar. Høgre ønskjer ein streng, rettferdig og føreseieleg asylpolitikk, men me skal også framleis vera pådrivarar for at flest mogleg kjem seg i arbeid og utdanning.