Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-05:
Det er mange utfordringer, men jeg vil nevne de tre største i vår tid. Det ene er klimakrisen og miljøkrisen, som representanten Elvestuen fra Venstre var oppe og snakket om, og alle de bekymringene han har, deler jeg. Den andre store utfordringen vi har, er økte økonomiske forskjeller, som vi vet ødelegger livet til folk, men som også ødelegger produktiviteten og økonomisk framgang, både for den enkelte og for samfunn. Det siste er behovene for fred og fordragelighet mellom land og mellom mennesker. Der ser vi jo de store utfordringene vi har i verden nå, med den største flyktningkatastrofen siden annen verdenskrig og også de utfordringene vi har når disse menneskene som må flykte, er nødt til å finne seg et nytt hjem. Dessverre er det slik at regjeringens hovedsatsing, nemlig skattekutt til de mest formuende, de rikeste og dem som arver, løser ingen av disse oppgavene. Det er ikke engang i nærheten av å touche inn på løsningen på noen av dem – tvert imot bidrar de negativt. Jeg skal snakke mest om den siste. Flyktningkrisen er svært alvorlig. Kunne man forutse de utfordringene vi har fått? Ja, man trengte ikke å være en særlig stor spåmann for å skjønne at utfordringene også ved Norges grenser og ved mottak av flyktninger og asylsøkere i landet her ville øke ganske formidabelt utover sommeren og høsten. Derfor har regjeringens håndtering av dette stått til stryk. Og jeg er ganske lei av en debatt der vi snakker om våre problemer og snakker om flyktningene som om de er problemer. De er mennesker i krise. Dette er mennesker som har problemer som er større enn hva jeg tror de fleste av oss som sitter i denne salen, noen gang har stått overfor, og jeg håper vi slipper det også. Vi er nødt til å snakke om dette som det reelle det er, og regjeringen har vært altfor sein i håndteringen av dette. Jeg vil bare minne om at i fjor høst fremmet SV forslag i Stortinget om at vi skulle ta initiativ i Europa for en bedre ansvarsdeling mellom landene på den flyktningtilstrømmingen vi så kom. Det var det ingen som ville være med på da. Nå ser alle at det er nødvendig. Jeg tror det også er verdt å merke seg at de ministerne som har ansvar på dette området, som står først i trontalen, ikke er til stede. Her er ikke justisminister Anundsen, som har ansvaret for at dette ble håndtert altfor seint, og med mange kritiske punkter. Her er ikke integreringsminister Solveig Horne, som har tatt noen positive initiativ. Det syns jeg hun skal ha ros for. Men hun står overfor en formidabel oppgave når hennes partileder og finansminister Siv Jensen, som heller ikke er til stede i dag, har tatt til orde for å boikotte kommunenes bosettingsarbeid i den største flyktningkatastrofen vi har etter annen verdenskrig. Hvis man skal tolke dette, får jeg kanskje tolke det sånn at fra nå av er det statsministeren som har tatt hånd om dette. Det håper jeg virkelig, for hvis vi overlater flyktning- og asylpolitikken til Fremskrittspartiet, er den ikke i trygge hender, det vet vi. SV har fremmet forslag i dag om en ny bosettingsordning. Det gjør vi fordi man har hatt denne bosettingsordningen vi har nå, i over 20 år. Den løser ikke oppgavene, og da må man tenke nytt. Vi sendte ut på høring et forslag om dette da vi satt i regjering. Det går ut på at bosettingsarbeid er, som annet arbeid i kommunen, en løpende oppgave kommunene må ha. I forrige uke fikk jeg en melding fra IMDi i Nord-Norge, der det viser seg at de ikke har nok personell til å veilede de kommunene som nå har sagt ja til å bosette flyktninger, men som før ikke har gjort det. De har ikke kompetanse, og de må følges opp fra statlige myndigheter. Hvis man får på plass en ordning der kommunene gjør dette løpende, vil de også ha kompetanse og kunnskap om hvordan dette skal gjøres, som en løpende oppgave sånn som andre oppgaver er. Rask bosetting er god integrering. Nå venter mange på å komme på asylintervju oppimot et år og noen lenger. Andre sitter på asylmottak i flere år. Alle vet at folk blir syke av dette. Det hindrer integrering. Det er dårlig bosettingspolitikk. Det å si at mennesker som har opphold i Norge, kan få bosette seg i en kommune er frihet og ikke tvang.