Michael Tetzschner (Høyre), 2020-12-08:
Først og fremst som Oslo-representant, men også med en viss erfaring som praktiserende advokat her i byen har jeg med interesse fulgt debatten om den endringen som planlegges for Oslo tingrett og Oslo byfogdembete. Oslo byfogdembete er en spesialdomstol for konkursbehandling. Sentrale saksfelt er midlertidig forføyning og arrest, konkurs, arv og skifte, tvangssalg av bolig, klageinstans for namsmannens avgjørelser osv. Retten preges av stort volum – i 2019 var det 1 800 konkursbegjæringer, hvorav 900 ble åpnet, og det er krevende hastesaker. Dette embetet har opparbeidet unik kompetanse og et sterkt fagmiljø, og fungerer i tillegg som kompetansesenter for andre domstoler og eksterne brukere. Domstolen har også et godt omdømme. Som en dagsaktuell illustrasjon av dette kan jeg nevne at Oslo byfogdembete i dag mottok begjæring om rekonstruksjon av Norwegian. Den er overført domstolen fra Asker og Bærum tingrett alene av den grunn at byfogdembetet har det største kompetansemiljøet på dette området. Det har heller ikke unngått vår oppmerksomhet at sentrale brukere, det faglige konkursmiljøet og domstolens egne dommere har uttrykt skepsis. Frykten er at den verdifulle spesialistkompetansen, den effektive saksbehandlingen og kvaliteten ikke ivaretas godt nok og videreføres i en stor sammenslått domstol. Jeg vil for egen del legge til at de begrunnelser som ellers gis for sammenslåinger av domstoler ellers i landet, ikke synes å være samsvarende med situasjonen i Oslo. Både tingretten og byfogdembetet har stor saksbredde, de rekrutterer bra, domstolene er samlokalisert, og begge domstoler er mer enn store nok til selv å ha kritisk masse til å ha stordriftsfordeler. I NOU-en om domstolstruktur uttales det om Oslo tingrett og Oslo byfogdembete: «Som argument for spesialembeter har det tidligere vært anført at de kan fungere som kompetansesentre for andre domstoler. I dag fungerer både Oslo byfogdembete og Oslo tingrett som slike kompetansesentre. Etter kommisjonens oppfatning kan denne funksjonen også ivaretas av en fullfaglig domstol. Begge domstolene er organisert i avdelinger, og for fortsatt å kunne fungere som kompetansesentre vil det kunne være naturlig at byfogdens saksområder blir organisert innenfor(en) særskilt(e) avdeling(er) i den sammenslåtte domstolen.» (en) (e) (er) Utvalget var altså oppmerksom på fordelene ved den spesialiserte domstolen, og mener at disse fordelene kan beholdes ved en administrativ sammenslåing. Det er der jeg med glede ser at det nå er en fellesborgerlig merknad som nettopp tar utgangspunkt i dette. De «understreker at den nye enheten må organiseres på en måte som ivaretar den høye kvaliteten og det spesialistpreget som kjennetegner dagens byfogdembete.» Når proposisjonen nå blir vedtatt, får justisministeren også fullmakt til å gjennomføre en organisasjonsendring innenfor Stortingets vedtak og forutsetninger. Det betyr at gjennomføringen kan hensynta de flertallspremisser som avklares her i dag, og justere fart og retning dersom man ikke klarer å ivareta spesialistfordelene. Vi kan jo imøtese at det blir en stor pågang innenfor tvangsforretninger og konkurs etter hvert som koronakrisen får utspille seg og vi ser de økonomiske følgevirkninger av denne.