Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-06-15:
Den saken vi behandler i dag, har absolutt prinsipielle overtoner når det gjelder statlig eierskap, for ikke å si hemmende statlig eierskap. Men det er først og fremst en sak om Telenor og om hvem som ikke skal sitte på en totalt dominerende aksjepost. Regjeringen foreslår et nedsalg av statens eierandel i Telenor i dag fra ca. 77 pst. til 34 pst. Forslaget er kort og godt begrunnet med at et statlig eierskap i det omfanget som nå er tilfellet, er skadelig for selskapet. Regjeringen mener at dagens statlige eierskap i Telenor er en hemsko hva gjelder selskapets industrielle muligheter, og det svekker faktisk verdien av statens egne aksjer. Regjeringens konklusjon og det operative grepet som tas, er at man foreslår å selge seg ned til 34 pst. Jeg har registrert LOs sterke og vedvarende motstand mot å svekke statens eierskap i Telenor, en motstand som komiteen aller motvilligst fikk meddelt i høring mandag 11. juni fra Stein Reegård. Høyre deler fullt ut beskrivelsen fra Regjeringen om behovet for nedsalg. Telenor går imidlertid et skritt lenger enn Regjeringen ved at Hermansen i notat datert 11. juni til komiteen også beskriver omdømmet til både Regjeringen og for så vidt Stortinget når han skal beskrive hvordan markedet oppfattet et nedsalg til 34 pst.: «Staten kan bli oppfattet som en mer finansiell og profesjonell investor, selv om den norske stat og vårt politiske miljø i så måte ikke har et spesielt godt omdømme i markedet.» Høyre deler Telenors syn på hvordan markedet må antas å oppfatte staten som eier. Gårsdagens uttalelse fra næringsministeren i Aftenposten om Telenors konsernsjefs behov for voksenopplæring, er etter mitt skjønn et eksempel på hvordan man som storaksjonær ikke bør opptre. I et selskap av Telenors størrelse vil det selvfølgelig være en stor fordel at man til enhver tid har en konsernsjef som ikke har et påtrengende behov for voksenopplæring. Representanten Lilletun stilte spørsmål om statsråden har tillit til Hermansen. Det får selvfølgelig statsråden rikelig anledning til å utdype siden. Men la meg si det slik: Det er ikke vilkårlig hvordan man saksbehandlingsmessig skal håndtere disse tingene, og hvilke uttalelser som kommer fra en aksjonær som sitter på 77 pst., selv om det er styret som primært skal ha tillit til sin administrerende direktør. Jeg minner om at statens eierandel har en verdi på 50 milliarder kr, så dette investeringsfondet vi diskuterte i begynnelsen av uken, hvor for øvrig også Grete Knudsen led et nederlag, blir jo for rene småpengene å regne i forhold til dette. Det som imidlertid vakte en viss oppsikt, var jo at Telenor i høringen hadde et fromt ønske om en fullmakt fra Regjeringen på 15 milliarder kr. Saksbehandlingsmessig kan man mene mye om at de kom som de gjorde. Men det som er underlig, er at ikke statsråd Grete Knudsen har problematisert rundt det poenget i det hele tatt i denne proposisjonen vi nå behandler. For det er klart at med et nedsalg til 34 pst., hvor man samtidig har den prinsipielle holdningen at man skal beholde den 34 pst.-andelen, må man jo legge sjekkheftet på pulten til Hermansen hvis man samtidig mener at han skal ha industriell frihet til å gjøre det som er nødvendig for å ivareta Telenors interesse, og derigjennom aksjonærenes interesse. Jeg syns det er høyst kritikkverdig at ikke Regjeringen og Grete Knudsen som næringsminister har problematisert rundt dette. Jeg opplevde det som kom fra Telenor, som om det nærmest brast for Telenor. Det som også er oppsiktsvekkende, er at saksordføreren – fra Arbeiderpartiet – retter en så utvetydig og eksplisitt kritikk mot Regjeringens håndtering av denne saken. Jeg syns det er en understreking av det Høyre sa da vi behandlet Telenors privatisering for et år siden, om hvilken rolle staten bør ha i dette. All erfaring tilsier at Telenor har rett i sitt notat når de beskriver staten som eier. Det er politisk virvar, og det ser man også av innstillingen, der en del partier ønsker å henge en hel masse juletrepynt på Telenor som vi vet vil svekke verdien av disse aksjene i markedet, og at ledelsen i Telenor, i komiteen representert ved sosialdemokratene Hermansen og Moland, nærmest får allergiske utslett når de hører beskrivelsen av hvilke oppgaver enkelte politiske partier tillegger Telenor. Så det er helt åpenbart at man setter store verdier på spill. En annen ting man skal være klar over, er at nærmest all ekspansjon for Telenor nå vil foregå utenfor Norges grenser, og ved å øke kapitaltilgangen til Telenor er det klart at man eksponerer en større risiko på andre steder enn på norsk jord. Til slutt vil jeg ta opp Høyres forslag i innstillingen.