Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 2000-10-31:
Den årlige stortingsmelding om arbeidet i Nordisk Råd viser at det nordiske samarbeidet går videre etter kjente stier. Samarbeidet har etter 1995 fått en sterkere internasjonal profil, bl.a. gjennom samarbeidet i nærområdene. Det nordiske samarbeidet er i dag også en viktig kanal for å fremme norske interesser når det gjelder de prosesser i EU som, i henhold til EØS-avtalen, også får konsekvenser for Norge. Det nordiske samarbeidet spiller også en viktig rolle i den nordiske harmonisering av det EU-regelverk som får rettsvirkning for Norge. Også samarbeidet innenfor de regionale fora, Arktisk Råd, Østersjø-samarbeidet og Barentsrådet, og samarbeidet om EUs nordlige dimensjon, viser at det tradisjonelle nordiske samarbeidet innenfor Nordisk Råd er utvidet til regioner utenfor Nordens grenser. I den såkalte «Vismannsrapporten» er dette uttrykt på følgende måte: «Medan det gamla synsättet var att främst se på det nordiska samarbetet som ett exklusivt samarbete inom Norden, går det nya synsättet ut på att se det nordiska samarbetet som ett inklusivt politiskt instrument på den internationella arenan.» Komiteens flertall sier seg enig med Regjeringen i at det interne nordiske samarbeidet fortsatt må være den grunnleggende og viktigste delen av samarbeidet i Norden. Det kan være grunn til å rope et lite varsku overfor det faktum at utvidelsen av samarbeidet delvis har gått på bekostning av de økonomiske rammene til kultursamarbeidet, som bl.a. skal bidra til å utvikle nordisk identitet og styrke Norden som region i Europa. Selv om det bare er fem år siden Nordisk Råd vedtok de nye reformene og dagens organisasjonsstruktur, er det behovet for en nyvurdering av denne strukturen som i dag påkaller den største interessen. Rapporten fra «Vismannspanelet», den pågående revisjon av rådets strategiske retningslinjer og arbeidet med en budsjettreform vil utvilsomt komme til å prege debatten om Nordisk Råd i tiden framover. Blant annet vil disse temaene stå sentralt i debatten på den forestående rådssesjonen i Reykjavik kommende uke. Jeg vil bruke resten av mitt innlegg til en del vurderinger om behovet for strukturelle reformer i Nordisk Råd. Gjennom siste halvdel av 1990-årene gjennomgikk det nordiske samarbeidet en omfattende reformprosess. Siktemålet var både å effektivisere og vitalisere Nordisk Råd og å tilpasse rådets arbeid til de nye rammer som de nordiske lands medlemskap i henholdsvis EU og EØS setter. Nordisk Råds nåværende organisasjonsstruktur ble vedtatt i 1995. I innstillingen til den forrige meldingen om nordisk samarbeid gav komiteen uttrykk for at tiden nå var inne til å evaluere reformprosessen og drøfte erfaringene med den nye rådsstrukturen. Mot denne bakgrunn bad komiteen om at Regjeringen, i den melding som ligger til behandling i dag, skulle gi en vurdering av reformene og den nye strukturen. Komiteen ønsket også at parlamentarikernes erfaringer skulle inngå som en del av meldingen. Den geografisk betingede søylemodellen, med egne utvalg for henholdsvis Norden, nærområdene og Europa, har siden januar 1996 ligget til grunn for utvalgsstrukturen i Nordisk Råd. Delegasjonen sier i sin rapport at det er knyttet en del problemer til den geografiske utvalgsinndelingen. Uklarhet om hvor enkelte fagområder, bl.a. miljøsakene, hører til, har ført til en viss tautrekking mellom utvalgene. Dagens ordning har også skapt usikkerhet i forhold til hvilke ministerråd som har ansvar for de ulike fagområdene. Endelig kan det med tyngde hevdes at de geografiske utvalg har gjort det vanskelig å imøtekomme ønsket om bedre forankring i de nasjonale parlamenter. Delegasjonen slår til lyd for å erstatte dagens utvalgsmodell med fagutvalg som kan dekke alle tre søyler. Også Regjeringen bekrefter at den nåværende utvalgsstruktur innebærer en del praktiske problemer i forhold til Ministerrådet. Rapporten fra «Vismannspanelet» foreslår gjennomgripende endringer når det gjelder den nordiske samarbeidsstrukturen. Også panelet har kommet til at den geografiske søylestrukturen «inte är hållbar i längden», som det heter. «Vismannspanelet» går inn for å erstatte dagens organisasjon med en fleksibel temainnrettet «sirkelstruktur», som også kan åpnes for nærområdene. En slik struktur vil gjøre det mulig å etablere oversiktlige og klare kontaktlinjer mellom fagutvalgene og Ministerrådet. Panelet går dessuten inn for at arbeidet i de ulike fagutvalgene skal forankres i de respektive nasjonale fagkomiteer. Det er for tidlig å trekke endelige konklusjoner når det gjelder de anbefalinger «Vismannspanelet» har lansert i sin rapport. Etter min mening påpeker panelet en del åpenbare svakheter ved dagens rådsstruktur og foreslår samtidig løsninger som det er vel verdt å studere nærmere. Ved å satse på fagutvalg med en sterk forankring i de nasjonale parlamenter og med klart definerte ministerråd som motpart, vil arbeidet i Nordisk Råd få større politisk tyngde og bli en mer interessant arena for politisk virksomhet. Dette vil ytterligere bli forsterket dersom politiseringen av rådet videreføres og styrkes. Også en del andre forslag i «Vismannsrapporten» vil skape debatt. Jeg nevner i fleng: forslag om samisk representasjon i Nordisk Råd – en sak som har vært reist fra norsk side for flere år siden – opprettelse av «Margrete-professorater» i emner med nordisk tilknytning, og – kanskje noe overraskende – felles nordiske fotball- og håndballag som kan møte lag fra andre regioner i Europa. Det siste forslaget har panelet åpenbart stor tro på, ettersom det omtales som «en kraftfull manifestation av det nordiska samarbetets folkliga förankring»! Fremskrittspartiet har valgt å melde seg ut av de felles merknadene om nordisk samarbeid, merknader som de andre partiene i Stortinget står sammen om. Fremskrittspartiet tviler sterkt på verdien av den parlamentariske kontakt som er etablert innenfor rammen av Nordisk Råd. En viss endring i Fremskrittspartiets holdning til nordisk samarbeid kan imidlertid registreres. I fjorårets innstilling gav partiet uttrykk for at «Nordisk Råd i sin nåværende form bør legges ned eller omorganiseres». I den innstilling Stortinget behandler i dag, er denne klare meldingen erstattet med tvil om verdien av dette samarbeidet. Vi er spente på fortsettelsen. I innstillingen til den foreslåtte kapitalpåfylling i Nordisk Utviklingsfond får Fremskrittspartiet anledning til å akkumulere sin kritiske holdning til både Nordisk Råd og norsk utviklingshjelp – heller ikke det noen stor overraskelse. Nordisk Utviklingsfond er et nordisk samarbeidsprosjekt som tar sikte på å fremme økonomisk og sosial utvikling i de fattigste landene. Fondet gir gunstige lån over 40 år med bl.a. en avdragsfri periode på ti år. Fondets virksomhet er konsentrert om lavinntektslandene. Siste kapitalpåfylling skjedde i 1996. På bakgrunn av en uavhengig evaluering av det nordiske fondet foreslås nå en ny utvidelse av grunnkapitalen. Norges andel utgjør ca. 600 mill. kr. Beløpet – og det er viktig å presisere – som finansieres over bistandsbudsjettet, skal etter planen innbetales over sju år med start i 2003. Jeg vil anbefale tilrådingen fra komiteen til vedtak i denne saken.