Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-20:
Jeg synes denne debatten og saken er et vitnesbyrd om at ikke alt er så bra i dette landet. Vi er blitt oss forelagt at Norge er verdens beste land å bo i. For to dager siden fikk vi rapport om at ikke noe land i Europa hadde så stor fattigdom blant barn. Det synes jeg noe av debatten her også kan peiles inn på. For det er litt trist at Stortinget er nødt til å ha slike debatter og gjøre slike bevilgninger fordi vi har presset økonomien til folk i dette landet så hardt at de ikke tåler uforutsette økonomiske utfordringer. Den grunnleggende årsaken til det er jo at vi gjennom tiår har bygd opp et så høyt, svært og bredt skatte- og avgiftsregime, som er så usolidarisk i forhold til dem som har minst. Men når vi prøver å skape en debatt om skatte- og avgiftspolitikken, snakker vi om at vi skal flå de rike. Debatten om skatte- og avgiftspolitikken må dreies i en annen retning. Derfor har Fremskrittspartiet også fremmet et forslag i tilknytning til skatte- og avgiftspolitikken, som jeg i hvert fall håper at regjeringspartiene kan støtte. La oss nå se på hvordan skatte- og avgiftspolitikken slår ut for dem som har minst. For det er ikke tvil om at det vi ser i dag, at det nå er nesten 200 000 mennesker, og kanskje flere, som må få et håndslag fra Stortinget for å komme seg gjennom hverdagen, er et resultat av at flertallet i denne salen har skapt et energiregime som har gjort at prisene på strøm er kjempehøye. Jeg har lyttet med interesse på både SV og Senterpartiet i denne debatten gjennom dagene som har gått. SV og Senterpartiet skulle juble over at vi har høye strømpriser. De har jo fått viljen sin. Senterpartiet og SV har jo ønsket seg høye strømpriser, og nå har de fått det. Og så prøver altså Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet å kalle det fordelingspolitikk. Dette har ingenting med fordelingspolitikk å gjøre. Dette er et resultat av en feilslått fordelingspolitikk. For alt har i 10–20 år dreid seg om på hvilken måte vi skal greie å fylle opp den norske statskassen fortest mulig på folks bekostning. Det er derfor Fremskrittspartiet ikke kan stå og være vitne til den situasjonen som har oppstått. Og så må man gjerne si at Fremskrittspartiet opptrer populistisk. Hvis det er populistisk å ta ansvar for at flertallet i denne salen har sørget for at folk har kommet opp i et uføre, ja så vil jeg gjerne være populist. For det er dette det handler om. Så vil jeg selvfølgelig også vise til at Fremskrittspartiet hadde et forslag som ble avvist realitetsbehandlet av denne salen, et forslag der vi foreslo å ta bort moms og avgift på elektrisitet i seks måneder. Det hadde nådd alle sammen. Da hadde vi ikke trengt å ha noen diskusjon om hvorvidt vi når alle dem som får problemer med de høye strømregningene. Det forslaget ville sannsynligvis ha kostet mellom 3 og 4 milliarder kr. Men det er heller ikke noe problem å finne inndekning for det, for tall viser, uansett hva departement og regjering måtte komme med av konsekvensanalyser, at staten på grunn av de høye strømprisene får en svær økning i inntektene. Bare det i seg selv er jo et paradoks, at staten skal tjene voldsomt på høye strømpriser, folk får økte utgifter som de ikke greier, og så må vi stå her i dag og gi almisser til det norske folk. Jeg etterlyser en bredere debatt om hvordan den feilslåtte politikken gjennom tiår nå slår ut for det fattige norske folk. Bare det at folk kan karakteriseres som fattige når de tjener 200 000 kr i året i Norge, er jo for meg latterlig, men slik har det altså blitt. Det burde selvfølgelig være slik at en kunne brødfø seg selv og sin familie med en inntekt på 200 000–250 000 kr. Slik er det dessverre ikke lenger. Derfor har altså Fremskrittspartiet vært villig til å bli med på en engangsutbetaling på 2 500 kr. Vi har et eget forslag på 3 500 kr, som jeg registrerer at vi ikke får noen støtte for i det hele tatt, selv om undersøkelser viser at 2 500 kr på langt nær er nok i forhold til den «trøkken» som folk får, gjennom den strømregningen de nå mottar. Vi foreslår også 500 mill. kr til kommunesektoren gjennom skjønnsmidlene, for vi tror det blir mest treffsikkert i denne sammenhengen. Det er for å signalisere – som det også har vært sagt tidligere her i dag – at det ikke nytter å instruere sosialtjenesten og kommunene om å betale strømregningen for folk, uten at kommunene vet om de har penger disponibelt. Og det gjør vi nå. Men jeg viser da til fellesforslaget, forslag nr. 8, der vi, i forhold til våre egne forslag, som vel vil falle, vil være med på en engangsbevilgning på 130 mill. kr til kommunesektoren, samt at vi er med på en midlertidig utvidelse av sjablonen for lys og varme. Jeg vil avslutningsvis fremme Fremskrittspartiets forslag i Innst.S nr. 126, men jeg gjør oppmerksom på at i forslag nr. 6 skal Post 70 strykes, for det er en del av fellesforslaget, nr. 8.