Ingjerd Schou (Høyre), 2019-12-12:
Statsbudsjettet som vi skal vedta i dag, tjener norske interesser og er i Norges interesse. Verden rundt oss er i rask endring, og relasjoner vi hittil har tatt for gitt, må igjen forsvares. Det er dette regjeringen og de fire regjeringspartiene sørger for ved statsbudsjettet for 2020. I en tid da verden er i rask endring, er regjeringen en garantist for norsk posisjon i viktige internasjonale forbund. Det er vi ved å sørge for at Norge har en plass ved bordet i viktige internasjonale organisasjoner og beslutningsforum, og ved å være sterke forsvarere av internasjonalt samarbeid. Viktige satsinger i det utenrikspolitiske budsjettet er kampanjen for norsk medlemskap i FNs sikkerhetsråd, formannskapet i Barentsrådet og miljøsamarbeidet med Russland, for å nevne noe. Det er påtagelig at våre fire partier står mer alene enn tidligere i å ivareta viktige relasjoner for Norges trygghet, anerkjennelse og interesse. Vi opplever ikke lenger at Arbeiderpartiet står ved vår side på samme måte som før i disse spørsmålene, og vi ser også et Senterparti som trekker stadig lenger ut i populisme i internasjonale spørsmål. Fellesskapet settes på prøve her hjemme. Relasjonene er globale opp mot FN-systemet, men også sikkerhetspolitiske, som mot NATO, og regionale mot EU og Europa. Spesielt når det gjelder de to sistnevnte, ser vi at regjeringen står mer alene enn tidligere. I innstillingen komiteen avgir, ønsker både Senterpartiet og SV i merknads form forbudstraktaten mot atomvåpen velkommen, dette på tross av at NATO har advart mot den, på tross av at ingen andre NATO-land har tatt initiativ til å underskrive traktaten, og på tross av at vår egen komité senest i vår behandlet utredningen som slår fast at traktaten er uforenlig med alliansens forpliktelser. Det er også påfallende hvordan EØS-motstanden er tydeligere enn før hos opposisjonen. Dette er en motstand uten klangbunn i den norske befolkningen og norsk næringsliv, som tvert imot ser verdien av den norske Europa-tilknytningen gjennom EØS. Selv om endringene vi ser i verden rundt oss, hittil ikke har rammet norsk økonomi, er det viktig for regjeringen å føre en aktiv utenrikspolitikk som sikrer norske interesser, norsk økonomi og norske arbeidsplasser. Regjeringen foreslår å bevilge 4,5 mrd. kr i 2020 til oppfølgingen av Norges allerede inngåtte avtale med EU om EØS-midlene, en økning på 1,7 mrd. kr fra 2019. EØS-midlene er Norges bidrag til sosial og økonomisk utjevning i det europeiske økonomiske samarbeidsområdet, og støtten skal også styrke forbindelsen og samarbeidet mellom Norge og mottakerlandene. Det planlegges for at om lag 27 pst. av midlene vil gå til innovasjon, forskning og utdanning, mens om lag 19 pst. går til planlagte prosjekter innenfor sivilt samfunn, godt styresett, grunnleggende rettigheter og kultur. Senterpartiet ønsker å gjennomføre radikale kutt i EØS-midlene. Dette er allerede forpliktende midler. Sett opp mot at også Arbeiderpartiet ønsker kutt i disse forpliktende midlene, varsler dette en storstilt endring i vår utenrikspolitikk fra opposisjonen. Budsjettforslaget innebærer også en økt forskningssatsing på temaet Asia i endring og på europolitisk forskning. Samlet vil disse satsingene økes med 10 mill. kr. Denne styrkingen er viktig. Europa er preget av store endringer, og vi er tjent med å oppdatere kunnskap og forståelse for de endringene vi ser, og hvordan de vil påvirke Norge. Det er også viktige satsingsområder innenfor utviklingspolitikken. Statsbudsjettet for neste år følger opp Norges forpliktelser til å støtte arbeid mot skadelige skikker med 190 mill. kr i året til og med 2023. Gjennom FNs bærekraftsmål har Norge og det øvrige globale samfunnet forpliktet seg til å avskaffe skadelige skikker innen 2030. Dette er viktige tiltak og initiativer som Norge skal bidra godt til. Dette er et særdeles viktig arbeid, og vi kan ikke akseptere at nesten 33 000 jenter giftes bort hver dag, at jenter utsettes for kjønnslemlestelse, og at preferanser for sønner fører til drap på jenter. Vi er nødt til å stå sammen i dette arbeidet, og jeg er glad for at regjeringen viser vilje til å forplikte seg – men ikke bare det: også til å prioritere.