Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-06-15:
La meg starte med å si til Høyres næringspolitiske talsmann at det er riktig oppfattet at Senterpartiet vil sørge for å ta i bruk rammebetingelser som gjør norsk næringsliv konkurransedyktig, også norsk landbruk. Det innebærer ikke å adoptere andre lands skatteregler, f.eks., men det innebærer å ta utgangspunkt i norsk klima, i norsk bosettingsmønster og i norsk kostnadsnivå når vi skal innrette rammebetingelsene for de enkelte næringene, slik at vi skal klare oss i konkurransen med landene rundt oss. Slik må det også gjøres i forhold til maritim sektor. Hvis vi mener at maritim sektor er viktig, og det mener Senterpartiet, må vi være villige til å ta konsekvensene av det og styrke rammebetingelsene for denne næringen, slik at den kan klare seg i en internasjonal konkurranse. Vi kan gjerne være enige om at å konkurrere på skatt land imellom er en uting. Det tror jeg alle, næringen inkludert, gjerne skulle ha sett at man kunne ha vært foruten. Det er også nødvendig å arbeide internasjonalt, slik komiteen tar til orde for, og harmonisere skattebetingelsene og unngå at man skal konkurrere med hverandre på denne typen rammebetingelser. Men vi må på den andre siden ikke stelle oss slik at denne næringen forvitrer og blir borte mens vi driver dette internasjonale arbeidet for å skape gode rammebetingelser, eller skape like rammebetingelser og konkurransemuligheter landene imellom. I 1996 gjorde Stortinget flere positive og gode vedtak som sørget for at vi fikk vekst i næringen. Det ble skapt optimisme, og vi så at rekrutteringen til næringen økte, ikke minst gjennom utdanningen. I tiden etter har det for det første blitt gjort en rekke vedtak i denne sal som har svekket konkurransemulighetene for næringen, samtidig som landene rundt oss har forbedret sine rammebetingelser vesentlig. Da ser vi at Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding som er offensiv, som beskriver utfordringene på en veldig god måte, men hvor man trekker seg tilbake i de konklusjonene som Regjeringen trekker i stortingsmeldingen. Et bortimot enstemmig politisk miljø har uttrykt ønske om et bredt politisk forlik, og det er ganske frustrerende å se at det ikke har vært mulig å få det til. På samme måte som saksordføreren må jeg si at regjeringspartiene må ta en betydelig del av ansvaret for at det ikke har vært mulig. Det er greit at regjeringspartiene ikke var villige til å bruke mer penger på denne sektoren enn det som Regjeringen la opp til - det må tas til etterretning av de øvrige partier. Men da må også regjeringspartiene ta sin del av ansvaret for at det ikke var mulig å oppnå et forlik. Til tross for at Senterpartiet og Fremskrittspartiet står hverandre ganske nær når det gjelder en del av de vilkår som vi ønsker for denne næringen, må det sies at også Fremskrittspartiet har et betydelig ansvar for at det ikke er blitt et forlik. Fremskrittspartiet kunne faktisk i en del sammenhenger ha valgt det nest beste istedenfor å flagge sine primærstandpunkter, og bidratt til at man hadde kommet hverandre nærmere. For selv om det ikke var mulig å oppnå full enighet, er vi nå i en situasjon hvor det er totalt sprik, og hvor næringen skal leve med uforutsigbarhet også i tiden framover, på en måte som ikke tjener næringen, som ikke vil bidra til optimisme, som ikke vil bidra til at flere ungdommer utdanner seg inn i næringen og velger dette som sin framtidige yrkesvei. Den saken som vi har til behandling i dag, dreier seg ikke om de rike ledernes aversjon mot å betale skatt eller deres behov for å ha nettolønn for sine ansatte. Det dreier seg om veldig mye mer enn det. Det er der SV etter min oppfatning gjør en av sine fundamentale bommerter, for man er ikke i stand til å se sammenhengen mellom de ulike deler av clusteret. Man er ikke i stand til å se at det å ha norske eiere, det å ha hovedkontor i Norge og det å ha norske sjøfolk er en nødvendighet for å utvikle resten av det maritime miljøet, som inkluderer verkstedindustrien, klassifiseringsselskapene, forsikring, bank, finans, skipsmeklere, og vi kan gjerne ta med revisjon og juridiske tjenester osv., som også er en viktig del av dette maritime clusteret, og som det er helt nødvendig å ha for å utvikle denne næringen videre framover. Har vi ikke norske rederier, norske eiere, vil heller ikke resten av dette clusteret utvikle seg. Derfor er det dessverre nødvendig å tute med de ulvene man har rundt seg. Det er nødvendig å ha konkurransebetingelser som kan matche dem i landene rundt oss, og som gjør at denne næringen er i stand til å utvikle seg. Det har ikke Stortinget klart å bidra til. Det er derfor å håpe på at Regjeringen, i alle fall når den skal legge fram statsbudsjettet til høsten, velger å være offensiv på en måte som viser at det faktisk i den forbindelse kan være mulig å samle bred støtte i Stortinget for en mer offensiv skipsfartspolitikk enn den Stortinget vedtar i dag.