Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-04-24:
Stortingets næringskomite har nylig besøkt Moskva, der vi møtte representanter for norsk næringsliv og russiske myndigheter i drøftinger om nordområdepolitikken. Et ikke helt planlagt møte skulle vise oss at ledende russiske politikere faktisk også har oppmerksomheten rettet mot nord, selv om deres nærings- og energipolitiske interesser nok også drives i andre retninger. Russisk nordområdepolitikk dreier seg nemlig først og fremst – kanskje overraskende for noen – om fisk og fiskeressurser. På vei ut fra møtet i Dumaen dukket det opp en person som vi faktisk drog kjensel på, nemlig den russiske ultranasjonalisten Vladimir Sjirinovskij, som leder det liberaldemokratiske partiet i Russland, altså en av de fire store partigruppene i Dumaen. Da Sjirinovskij fikk greie på at det befant seg en gruppe norske parlamentarikere i umiddelbar nærhet, stupte han rett inn i en diskusjon om kontrollen med fiskeressursene i Barentshavet. Sjirinovskij var overraskende godt orientert. Og hva mer: Han roste det norske kontrollregimet. Det gjorde han derimot ikke i oktober i fjor, da den russiske tråleren «Elektron» ble forsøk oppbrakt av den norske Kystvakten og stakk av gårde med to norske inspektører om bord. Da var den samme Sjirinovskij blant dem som stod utenfor den norske ambassaden i Moskva og protesterte mot krenkelser av russisk suverenitet. Når jeg nevner denne historien, er det selvsagt fordi fordelingen av og kontrollen med fiskeressursene i Barentshavet er en vesentlig del av norsk nordområdepolitikk og dermed også sikkerhetspolitikk – og fordi det kan være nyttig av og til å forsøke å se seg selv fra motsatt utsiktspunkt. Samtidig med næringskomiteens besøk i Moskva satt representanter for norske fiskerimyndigheter i et møte med sine russiske samarbeidspartnere for å drøfte størrelsen på svartfisket i Barentshavet og metodene for slike beregninger. Skritt for skritt utvides vårt fiskerisamarbeid med russerne – et samarbeid som på dette og på alle andre områder må bygge på tillit, gjensidig respekt og forståelse. Representanten Vallersnes har sikkert spesielle hensikter med sin interpellasjon. Jeg er imidlertid overbevist om at den beste forsvars- og sikkerhetspolitiske innsatsen vi kan gjøre i nord, og som betyr langt mer enn noe militært nærvær, er å styrke våre økonomiske forbindelser med Russland og det folkelige samarbeidet over grensen i nord. I et bredt anlagt foredrag i Oslo Militære Samfund 26. mars i år belyste ambassadør Øyvind Norsletten i Moskva den nye utviklingen i forholdet mellom Russland og Norge. Der viste han også til økningen i de russiske forsvarsutgiftene, som for øvrig henger sammen med økonomiske oppgangstider og sterkt forbedret statsøkonomi i Russland. Norsletten var ikke spesielt bekymret over dette og viste til at forsvarsbudsjettets andel av BNP er og har vært stabil over tid. Men Norsletten sa en annen ting som vi bør merke oss. Han sa: «(…) det Russland vi opplever i dag, er et Russland som er radikalt annerledes enn det vi så gjennom 1990-årene, preget som det var av tilbakegang og forvitring. Det moderne Russland, er et Russland som melder seg med nyvunnen styrke, selvbevissthet, direkte tale og krav om innflytelse og medvirkning når viktige avgjørelser tas.» (…) Jeg deler Norslettens observasjoner – også når han i fortsettelsen siterer utenriksminister Lavrov, som sa: «Ingen viktige internasjonale spørsmål kan lenger løses uten Russlands medvirkning». I vår forståelse av dagens Russland er dette viktig. På samme måte som oss ønsker Russland å bli tatt alvorlig også av oss – enten det gjelder norsk fiskeeksport, forskningssamarbeid eller energispørsmål. Når vi av og til registrerer at russiske myndigheter responderer negativt på norske henvendelser, kan det ha sammenheng med akkurat dette. I en uttalelse fra Arbeiderpartiets nylig avholdte landsmøte vises det til at det regionale samarbeidet mellom Nord-Norge og Nordvest-Russland er tyngdepunktet i vår nordområdepolitikk og at folk til folk-samarbeidet bidrar til å utvikle en åpen grenseregion. Derfor bør vi gjøre det lettere å krysse grensen i Storskogutvide kapasiteten ved generalkonsulatet i Murmansketablere eget UDI-kontor i Kirkenes for å lette inngangen til Norge