trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Hansen (Høyre), 2003-03-18:
Dokument nr. 8:50 foreslår å endre reglene for toll- og avgiftsfri innførsel av reisegods, den såkalte reisegodsforskriften, slik at kvoten for kjøtt og kjøttprodukter settes til 10 kg uten samtidig å omfatte ost og fôrvarer. Begrunnelsen er at forslagsstillerne mener at dagens regelverk innebærer en urimelig begrensning for grensehandlende nordmenn. Forslagsstillerne mener samtidig at de endringer som ble gjort i reisegodsforskriften med virkning fra 10. januar 2003, innebærer en klar liberalisering av regelverket. Finanskomiteen viser også til at Finansdepartementet gjorde en omfattende opprydding og forenkling av reisegodsforskriften. Bakgrunnen for dette Dokument nr. 8-forslaget er det opprinnelige forslaget som departementet varslet i en pressemelding 8. juli. Høringsrunden på dette opprinnelige forslaget førte til innspill med bekymringer knyttet til kjøtt, ost og fôrvarer. Departementet gjorde så noen relativt små justeringer i forslaget med utgangspunkt i disse høringsinnspillene, og flertallet i finanskomiteen deler den vurdering som er gjort, at de hensyn som der ble tatt, er rimelige. Det er åpenbart at Regjeringen har foretatt en omfattende forenkling av regelverket. Dette kommer grensehandlende nordmenn til gode. At det i en slik forenklingsprosess ble gjort mindre justeringer basert på høringsinnspill, er etter mitt syn et tegn på kvalitet i beslutningsprosessen. Justeringene har ikke i nevneverdig grad påvirket det faktum at dette er en klar liberalisering. Flertallet i komiteen vedlegger forslaget i protokollen, og jeg anbefaler komiteens innstilling.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-03-18:
Jeg ønsker å ta ordet til en replikk, og den handler om begrunnelsen fra flertallet for ikke å støtte dette. Det er for det første at man ikke tror at flere vil reise kollektivt hvis det blir innført en skattelette og man forandrer de reglene som gjelder nå, men det er også at man mener at det blir store kontrollproblemer. Det kan være at det siste er tilfellet, men det vil det vel også være med en del av de andre tilsvarende unntak som er gjort fra regelen om at all inntekt skal fordelsbeskattes. For et år siden gjorde vi vedtak om at behandlingsforsikringer som betales av arbeidsgiver, ikke skal fordelsbeskattes. For kortere tid siden vedtok Stortinget et tilsvarende unntak for gratis barnehageplass. Også i de sakene kreves det dokumentasjon fra den enkelte arbeidsgiver, og jeg kan ikke se at det skal være et større kontrollproblem i dette tilfellet enn i det jeg nevnte når det gjelder gratis behandlingsforsikringer. Jeg ønsker å få en nærmere begrunnelse for hvorfor det i denne saken skal være vanskeligere enn i den som jeg nå har nevnt.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-03-18:
Endring av reisegodsforskriften – det var det det handlet om i budsjettet før jul. Dette hadde store konsekvenser, som det ble påpekt under behandlingen, men det er først etter behandlingen at konsekvensene har blitt ordentlig dokumentert i høringsrunden. Vi fikk vite før jul, som har blitt bekreftet, at flere tusen arbeidsplasser i norsk kjøttproduksjon, i norsk industri, i transport og ikke minst i handel nå blir rammet. Kanskje er det 5 000 arbeidsplasser til sammen dette dreier seg om. Forslaget om å øke kvotene ble begrunnet med at så mange brøt de reglene vi hadde, selv om de var mye romsligere enn EUs regler for privat kjøttimport. Jeg har lyst til å nevne at 5 000 ledige årsverk koster samfunnet 1 milliard kr i året bare i ledighetstrygd. I tillegg taper samfunnet større beløp i skatter og moms, og verdiskapingen blir som følge av disse 5 000 tapte årsverkene sterkt redusert. Regjeringspartiene og Arbeiderpartiet synes ikke det er verdt å legge vekt på slike tap for staten – kanskje er det 2–3 milliarder kr vi snakker om. Mange av de budsjettproblemene som vi nå har hatt, kunne vært unngått eller redusert. Regjeringens endring etter budsjettbehandlingen er egentlig av ingen betydning for kjøtt. Det vil nok bli importert omtrent like mye kjøtt også med disse endringene. Jeg noterer meg at Fremskrittspartiet synes samfunnets tap burde vært enda større.
Morten Lund (Senterpartiet), 2003-03-18:
Jeg forstod finansministeren slik at vi egentlig ikke burde ha en debatt om de saker som Stortinget har satt på dagsordenen i dag, fordi det skjer ting i verden. Vi må dog ha det, og jeg synes nok at denne saken er verdt den vesle debatten som har vært – når Fremskrittspartiet har fremmet dette forslaget og vi har det til behandling. Det som fikk meg til å ta replikk, var det som ble sagt fra finansministeren, at all erfaring tilsier at grensevern fører til økt ledighet. Er det slik å oppfatte at finansministeren mener at det grensevernet vi har for å beskytte norsk matproduksjon, den sysselsettingen som det medfører, og den betydningen som norsk landbruk har for Norge som samfunn, rett og slett er ensidig uheldig? Jeg vil gjerne ha et svar på det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
Det er en stor utfordring for vårt samfunn hvordan vi skal klare å lage levende bymiljøer, hvordan vi skal klare å lage en luftkvalitet, eller lage miljø i det hele tatt, for ungene våre, og for andre dom bor i byene, slik at det er levelig. Det betyr at det å få flere folk til å bruke kollektivtransport er en hovedutfordring. Grunnen til at vi har valgt ikke å støtte forslaget i dag, er simpelthen at vi oppfatter det slik at dette er en del av en litt større diskusjon. Vi har selv fra SVs side i sin tid fremmet forslag om momsfritak for investeringer i kollektivtrafikken. Dette fremmet vi i forbindelse med saken om redusert matmoms, som ble fremmet her for 1½–2 år siden – kanskje det er enda litt lenger siden. Det gjorde vi simpelthen for at vi skulle bedre kollektivselskapenes mulighet til å investere for å redusere prisen og øke avgangene. Vi er enig med Senterpartiet i at det er en hovedutfordring hvordan vi skal sørge for å få flere til å reise kollektivt, og mindre privatbilisme, særlig i byene. Grunnen til at vi har valgt ikke å støtte dette forslaget denne gangen, er simpelthen at vi tror at det å ta denne diskusjonen bitvis, slik vi oppfatter at det vil være med dette forslaget, vil være uklokt. Dette er en liten del av en større diskusjon. Det dreier seg om bevilgninger til kollektivtrafikken for å få prisen ned, for å få hyppigere avganger og for å gjøre det mer attraktivt for vanlige reisende å bruke kollektivtransport. Det dreier seg også om hvordan vi skal bedre de generelle rammevilkårene for turoperatører og kollektivtrafikkselskap i byene og andre steder. Det betyr at dette forslaget som sådant kan være ett av flere som vi synes det er klokt å diskutere. Jeg er som sagt usikker på om det er klokt å ta dette bitvis på den måten som Senterpartiet har gjort. Det er grunnen til at vi i denne innstillingen har valgt ikke å støtte forslaget, men vi mener det kan være klokt å komme tilbake til dette og flere forslag i en større diskusjon om hvordan man skal gi skatteincentiv og skattestimuli for å få folk til å bruke kollektivtransport. Vi er ikke prinsipielt motstander av den måten å tenke på som Senterpartiet her gjør, men vi har valgt ikke å støtte dette forslaget simpelthen fordi det er en del av en litt større diskusjon. Vi mener imidlertid at den utfordringen som Senterpartiet tar opp, er viktig, vi mener at denne diskusjonen er viktig, og vi synes det er trist å se at særlig den sittende regjering har brutt sine valgløfter en masse når det gjelder å støtte kollektivtrafikken. Det var en av de viktigste sakene, særlig for Kristelig Folkeparti, i siste valgkamp, og vi ser ikke noe resultat av dette. Det er nedslående, og det gjør bl.a., som Senterpartiet helt riktig påpeker, at luftkvaliteten i våre byer blir forringet år om annet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
Hva dette hadde med dagens innstilling å gjøre, er det litt vanskelig for meg å ha en absolutt formening om. Vi har et pragmatisk syn på mange av disse forhold. Det samme har Høyre. Høyre har tatt til orde for at man skal få skattefritak for behandlingsforsikring, som er identisk med det prinsippet som legges til grunn i dette forslaget fra Senterpartiet, som i andre vedtak Stortinget har gjort. Det betyr at man hele tiden må tenke på hvordan man kan oppnå det man ønsker, om man skal bruke skattesystemet, om man skal bruke tilskudd, eller om man skal bruke andre virkemidler – lover eller forskrifter, eller hva det måtte være. Vi er ingen prinsipiell motstander av denne måten å tenke på, som jeg også sa i mitt innlegg. Det er helt avhengig av hvordan vi oppnår best effekt. I utgangspunktet mener vi at et skattesystem med færrest mulig unntak er mest fornuftig, men samtidig vil man jo se at dette ikke lar seg praktisere i virkelighetens verden. Det betyr f.eks. at mange av de forslag som Skauge-utvalget nå har kommet med om å rydde opp i en skattejungel, nok sannsynligvis heller ikke vil få Høyres støtte, simpelthen fordi de vil se at det er praktisk umulig å gjøre så omfattende endringer i skattesystemet. For jeg tror det også er slik at hr. Hansen og hans velgere har et og annet de skal si i denne saken, og det betyr at det ikke er så lett å være prinsipiell bestandig. Det prinsipielle utgangspunktet er vi enig i. I tillegg har man en pragmatisk tilnærming til dette. Når det gjelder forslaget om barnehager, har vi gått inn for dette simpelthen fordi det er en del av en omfattende avtale, der vi mente at gevinsten var stor – en gevinst som landets flere hundre tusen barnehageforeldre vil få etter hvert. Det viktigste i denne avtalen er at det er et omforent flertall i Stortinget som står bak en pakke som går på barns oppvekstvilkår, barnehager, og der skatt er ett lite element.
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-03-18:
Grunnen til at eg bad om ordet, var at det blei reist tvil om Regjeringas vilje til å satsa på kollektivtransport. Først har eg lyst til å seia til Senterpartiet at dette forslaget burde ha vore fremja då ein diskuterte kollektivmeldinga, slik at ein fekk sett det i samanheng med kollektivsatsinga. For Venstre er det viktig å peika på at me ikkje kan løysa alt gjennom skattesystem, men me kan løysa mykje ved løyvingar over statsbudsjettet. I budsjettet for i år er det faktisk ei historisk kollektivsatsing. Det har aldri vore brukt så mykje offentlege midlar nettopp på det, og det har Venstre tenkt å følgja opp. Så har eg lyst til å seia at Skauge-utvalets framlegg er ute på høyring, og eg håpar at me i den debatten kan rydda opp i ein del av det som vi no fører over på skattesetelen, men som kanskje burde vore ført over på andre løyvingar – det gjeld både forslaget om barnehageincentiv og kollektivincentiv. Eg klarte ikkje å la vera å taka ordet då det blei peika på at denne regjeringa manglar vilje til å satsa på kollektivtransport – for det satsar ho faktisk på! Og vi håpar at vi kanskje får støtte frå Sosialistisk Venstreparti for å auka satsinga på kollektivtransport.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-03-18:
Fra Arbeiderpartiets side er vi enig i at de hensyn som er tatt etter høringsrunden, er rimelige, men jeg ber om ordet for å påpeke at veien fram til den balanse man til slutt fant, ikke var like ryddig og rimelig – som vi også påpeker i innstillingen. I pressemeldingen som ble sendt ut 8. juli i fjor, ble det varslet en enda mer omfattende forenkling. Så fikk vi noen runder på slutten av fjoråret hvor forenklingen ble betydelig mindre, før man endte på den konklusjon at også ost og fôrvarer skulle inngå sammen med kjøtt i 10-kiloskvoten. Jeg hadde et spørretimespørsmål som det tok litt tid før finansministeren fikk anledning til å svare på, slik at man da hadde konkludert. I ordvekslingen i spørretimen den 12. februar i år påpekte jeg også at Finansdepartementet gjennom måten denne saken var blitt behandlet på, hadde skapt usikkerhet og – jeg vil tro –bidrog til å forsinke den, slik at det ved årsskiftet var usikkerhet om hvilke regler som gjaldt. Da tok jeg bl.a. opp det faktum at man i pressemeldingen ikke hadde presisert at det skulle være en høring. Der ble det framstilt som et forslag. I forbindelse med budsjettbehandlingen, hvor saken var omtalt, var det klart at det var en høring. Men i sitt siste svar i spørretimen sa finansministeren: «I pressemeldingen var det presisert at dette var en høring, og i opplysningene til Stortinget var det grundig understreket at dette var en høring.» Det siste er riktig. Men i pressemeldingen er det ikke lett å finne spor av en presisering av at dette skulle ut på høring. Det står i pressemeldingen: «Finansdepartementet ønsker en kraftig forenkling av regelverket for toll- og avgiftsfri innførsel av reisegods.» Og videre: «De nye reglene skal etter planen tre i kraft fra 1. januar 2003.» Jeg tror man skal sitte ganske langt inne i de innerste korridorene i Finansdepartementet for å kunne lese ordene «ønsker» og «etter planen» som en presisering av at dette skal ut på høring. Jeg tar opp dette fordi finansministeren kom i skade for å si noe i Stortinget som ikke var helt i tråd med det som står i pressemeldingen, og jeg håper at hans hukommelse kanskje er noe bedre i dag.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-03-18:
Dette forslaget går som kjent ut på ytterlegare å forenkla reglane for toll- og avgiftsfri innførsel ved at kvoten for kjøtt og kjøttprodukt blir sett til 10 kg utan å skulle omfattast av ost og fôrvarer. Forslaget inneber likevel inga endring av verdigrensene på 3 000 kr og 6 000 kr, som ein må halde seg innanfor. Det er heilt klart, slik det er sagt av saksordføraren, at endringane av reisegodsforskrifta frå 10. januar 2003 openbert medførte ei forenkling i situasjonen før dette. Likevel er status i dag at Tollvesenet framleis må bruke ressursar på å kontrollere om ost, fôrvarer og kjøtt held seg innanfor vektgrensa på 10 kg. Det skaper også ekstra problem når Finansdepartementet skil mellom fôr til forskjellige kjæledyr. Hunde- og kattemat er etter dagens reglar ikkje omfatta av desse vektgrensereglane, mens fôr til andre kjæledyr, som f.eks. undulatar og hamsterar, er unnateke frå denne vektgrensa. Grunnen til ein slik forkjærleik for hundar og katter og at fôr til denne gruppa skal unnatakast, er noko uklar. Uansett er det sikkert at dette vil kunne skape meirarbeid for Tollvesenet. Derfor fremmar Framstegspartiet dette Dokument nr. 8-forslaget og går inn for at vektgrensa på 10 kg berre skal gjelde kjøtt og kjøttprodukt. Dette vil medføre ei forenkling både for dei reisande og for Tollvesenet. Tollvesenet kan med ei slik endring i større grad konsentrere seg om alvorlegare brot på tolloven, og ein treng ikkje leggje ned så mykje arbeid i å rote i handleposane til dei reisande for m.a. å kontrollere kva for type fôr den enkelte har med seg inn til Noreg. Eg vil ta opp forslaget frå Framstegspartiet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
Mens Arbeidarpartiet ser ut til å vere mest oppteke av prosedyrane i denne saka, vil eg vise til den merknaden som SV og Senterpartiet hadde i samband med budsjettbehandlinga før jul. Vi brukte nettopp det poenget at ein ikkje visste resultatet av høyringsrunden då finanskomiteen fekk saka på bordet. Fleire av instansane gav nettopp uttrykk for dei omfattande konsekvensane som den foreslåtte endringa ville ha. Det ser heldigvis ut til at Regjeringa har teke konsekvensen av noko av det, men enno meiner vi det er grunn til å vere urolege over konsekvensane av dei endringane som no er foreslåtte. Vi er spesielt opptekne av situasjonen knytt til matboren smitte og smittsame husdyrsjukdomar. Ei av dei viktigaste årsakene til at vi så langt har hatt ein svært god situasjon når det gjeld dette, er m.a. at det har vore ein avgrensa og regulert import av både fôrvarer, husdyr og husdyrprodukt. Og vi skal vere klar over at husdyrprodukta som vert selde i grenseområda i Sverige, har sitt opphav frå andre EU-land eller tredjeland, som har ein betydeleg dårlegare dyrehelsesituasjon enn det vi har. Det er òg grunn til å minne om at utbrotet av munn- og klauvsjukeepidemien i England hadde si årsak i importert smitte gjennom matvarer. Vi skal ikkje gløyme det, sjølv om minnet til tider kan vere kort. Det er òg grunn til å stille spørsmål ved denne oppmjukinga når EU no går den motsette vegen. EU-kommisjonen har nettopp ut frå omsynet til smitte nyleg foreslått å stramme inn sitt regelverk ved generelt å forby privat import av kjøtvarer og meierivarer inn til EU. Vi går altså den motsette vegen, sjølv om vi allereie før denne endringa hadde eit av dei mest liberale regelverka på dette området. Så til slutt: Både Bondelaget og Kjøttindustriens Fellesforening var blant dei som peika på konsekvensen dette kunne ha for sysselsetjinga innanfor desse næringane. Kjøtintustrien varsla opp mot 1 300 tapte arbeidsplassar. Sjølv om den foreslåtte endringa ikkje er gjennomført fullt ut, og sjølv om kjøtindustrien og Bondelaget sine tal er «worst case», er det absolutt grunn å merke seg desse tala. Eg er litt betenkt over at verken Regjeringa, Arbeidarpartiet eller Framstegspartiet har klart å sjå denne saka i lys av den sysselsetjingssituasjonen vi har, og det spesielt i ei tid med nærare 100 000 arbeidsledige.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-18:
No var det vel ikkje akkurat importen av fôr som gjorde at denne representanten var bekymra, verken med tanke på arbeidsplassar eller tryggleik. Det var vel meir kjøtindustrien si bekymring. Og eg trur både finansministeren og representanten som står på talarstolen no, òg har ei heilt anna bekymring for det som skjer ute i verda i dag, enn det som skjer her. Men det er altså ikkje meir enn vel eit år sidan vi hadde ganske omfattande bekymringar i denne nasjonen knytte til dyresjukdommar og matboren smitte. Og dersom ikkje det er eit forhold som opptek forbrukarane, så forstår ikkje eg. Vi ser nettopp at ute i Europa er det ei heilt anna haldning blant forbrukarane til kontroll av mat og smittsame sjukdomar som kjem gjennom maten. Vi ynskjer eit strengt importvern og kontroll av den maten som skal seljast til våre forbrukarar, og dersom finansministeren ikkje er samd med meg i at det er å vere oppteken av forbrukarinteresser, trur eg han bør tenkje seg om ein gong til.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-18:
Jeg vil bare for ordens skyld si at når representanter omtaler EUs regler, så dreier det seg om import fra tredjeland, og det er som kjent en del EU-land allerede – 15, og kanskje etter hvert 25 – så muligheten for grenseoverskridende reisegods er ganske betydelig for EU-medlemmene. Til representanten Svein Roald Hansen vil jeg bare si at jeg er enig i at pressemeldingen burde vært klarere på det punktet. Jeg tar gjerne innover meg den kritikken, den burde vært klarere. Men jeg registrerer samtidig at man er fornøyd med den informasjon som er gitt i Stortinget om saken, og at en utsettelse i ti dager av iverksettelsen som etter planen skulle skjedd 1. januar, er til å leve med, fordi man bl.a. har vektlagt at man burde ta hensyn til en del av de innvendinger som kom. Representanten Grande Røys er på en dag som denne urolig over endringen. La meg si det slik: Jeg tror det fins mer å uroe seg over i dag og i ukene som kommer, enn akkurat grensehandelen med fôrvarer. Jeg kan forsikre at de endringer som har skjedd når det gjelder fôrvarer, har skjedd i samråd med Landbruksdepartementet og underliggende faglige myndigheter, slik at det ikke burde foreligge noe grunnlag for uro på dette punktet iallfall. Men jeg registrerer at grensevern nå er blitt SVs virkemiddel i kampen mot arbeidsledighet. Historisk sett har all erfaring fortalt oss at grensevern fører til det stikk motsatte – sterkt økende ledighet. Så jeg håper det ikke kommer flere av den type forslag. Kjøttindustrien har som vanlig uttrykt bekymring. Jeg har ikke registrert at den bekymringen har vært gjentatt etter at forslaget har vært iverksatt, og jeg tror det er en sterkt overdrevet bekymring. Bare en refleksjon til slutt: Ingen har så langt i debatten nevnt et eneste ord om hensynet til forbrukerne. Det har faktisk også vært et viktig formål med endringen at det er en forbrukervennlig endring vi her gjør. Men det er altså første gang det nevnes i debatten.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-18:
Det er viktig å tenke hele tiden – ikke bare én gang til. Og da tror jeg man kommer til at det er vel ikke noen avgjørende forskjell mellom 3 og 10 kg, for faren for smittespredning måtte jo ligge i at Sverige eventuelt ikke var underlagt de bestemmelser for kontroll av næringsmidler som gjelder i Norge – men det er jo faktisk Sverige.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-03-18:
Jeg har ikke holdt noe innlegg mot debatten. Jeg har vel snarere tvert imot utløst den. Men mitt poeng var kanskje at det finnes andre ting å bekymre seg over for tiden enn akkurat forhold i kjøttindustrien eller eventuell spredning av sykdommer. Det bekjempes jo meget aktivt på andre områder. Mitt poeng med grensevernets historiske betydning knytter seg til følgende resonnement: All erfaring med moderne økonomi fra dette og forrige århundre tilsier at frihandel er det som fører til den mest effektive kampen mot arbeidsledighet.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-06:
På vegne av May Hansen, Tor Arne Strøm, Torny Pedersen, Kenneth Svendsen, Karin S. Woldseth og meg selv vil jeg fremme forslag om å gi hurtigruteskipet «Gamle Finnmarken» en status som hurtigrutemuseum under Samferdselsdepartementets ansvarsområde.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Uavhengighet var en av de viktigste grunnene til at denne meldingen ble lagt fram. Som jeg understreket i mitt innlegg, ser vi på dette som en helhet. Tilsynene utpeker seg for utflytting, nettopp fordi de ikke trenger den nærhet til de overordnede politiske myndigheter som mange andre statlige organer trenger. Ved å flytte dem ut vil vi også kunne styrke kompetansen, for vi tror det finnes viktig kompetanse andre steder i landet. Avtalen som er inngått, var en nødvendighet for å få hele denne pakken igjennom. Det er klart at det her har vært en ta og gi-prosess, som også innebærer at iverksettelsen av den foreslåtte klageordningen blir utsatt, i hvert fall en stund. Utover det er det tilslutning til hovedtrekkene i meldingen, som innebærer en prosess mot større uavhengighet. Vel å merke: Uavhengigheten må ses på som nærmest et ideal, et mål som vi skal forsøke å arbeide mot. Det er tatt viktige prinsipielle skritt i denne meldingen som legger grunnlaget for en slik prosess. På de ulike tilsynsområdene kommer det nå til Stortinget lovforslag og andre saker som vil ta for seg dette. På noen områder har vi også(presidenten klubber) uavhengige tilsyn. Jeg har ikke forstått det slik at det er prinsipiell motstand i de partiene vi har samarbeidet med(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Representanten tar opp et stort tema. Selvfølgelig skal folk som har lyst til å bo i Oslo, få lov til det. Det er ingen som har tenkt å pålegge flytteplikt i dette landet. Det har vi aldri hatt. Det som er problemet, er at det gjennom årtier – gjennom hele etterkrigstiden og faktisk før det – har gått en jevn strøm fra landet inn til Oslo, noe som har ført til nedbygging av mange distrikter og regioner. Nå ønsker vi å ta et overordnet grep for å prøve å snu den utviklingen. Jeg minner om at det nesten hver eneste dag kommer meldinger om nedleggelser av arbeidsplasser i Distrikts-Norge. I går kom meldingen om at over 200 arbeidsplasser blir nedlagt som følge av at Marine Harvest blir flagget ut av landet. Det rammer bl.a. 150 innbyggere i en kommune i mitt fylke. Det har enorme ringvirkninger. Problemet er at dette skjer stadig vekk, og det tapper distriktene for det bosettingsgrunnlaget som er så viktig. Dette ønsker vi å snu.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Jeg kjøper ikke påstanden fra representanten Knudsen om at man har lagt seg flat for Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Når vi får tilbake de ulike lovforslagene i denne sal, vil vi se at vi har tatt viktige skritt i retning av større uavhengighet. Når det gjelder såkalte temporære kostnader, mener jeg vel at jeg antydet at det dreier seg om mer eller mindre temporære kostnader, og det er klart at det er det. Når det gjelder flytting, tenker vi først og fremst på flyttekostnadene i forbindelse med overføringen til andre deler av landet. Det er klart at det også blir flyttekostnader senere, og ikke minst reisekostnader. Jeg kan ikke bekrefte at de nødvendigvis vil bli høyere. Kanskje vil de bli noe høyere noen steder, men jeg tror også – slik meldingen påpeker, og som det har vært klargjort i disse rundene vi har hatt – at mye av reisingen kan kompenseres gjennom møter på annen måte. Det er ikke gitt at disse økte reisekostnadene blir formidable. Men selv om det måtte bli noe, må vi ha råd til det for å få en annen gevinst.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Representanten Knudsen bruker sitt innlegg til å ventilere en lang rekke av sine bekymringer når det gjelder utflytting av tilsyn. Han vet godt at veldig mange av de påstandene som settes fram, er blitt gjort til skamme ved tidligere utflyttinger. Ellers vil jeg stanse litt ved Fremskrittspartiets svært uvanlig lave profil helt fra starten av i denne tilsynssaken. De tok fort avgjørelsen at de ikke ville gå inn for utflytting av tilsyn, og siden har vi hørt svært lite til dem. Det er uvanlig til å være Fremskrittspartiet. I dag kritiserer Knudsen regjeringspartiene for å legge seg flate for Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti. Jeg vil bare spørre representanten Knudsen: Hva har Fremskrittspartiet kommet med av konstruktive innspill utover det å kritisere Regjeringens melding for å være mangelfull på alle punkter når det gjelder å få til et konstruktivt resultat av dette? Jeg vil spørre: Hva er grunnen til Fremskrittspartiets svært lave profil? En sitter igjen med en beklemmende følelse av at i denne saken har det vært lurt å snakke med lav stemme.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2003-06-06:
Jeg har i debatten av flere blitt konfrontert med at jeg har understreket sterkt at dette er en gledens dag for Norge – for hele Norge. Jeg har ikke noe imot å gjenta nettopp dette, for jeg ser slik på det. Grunnen til det er nok at jeg anlegger et litt annet perspektiv enn en rekke Oslo-representanter i denne salen gjør, som jeg vil påstå anlegger et lite, snevert delperspektiv som ikke er tilstrekkelig til å kunne ta en endelig og overordnet avgjørelse i denne saken. Jeg synes statsråd Victor D. Norman nå sa dette på en veldig riktig måte. Dette handler egentlig om å rette opp en skjevutvikling i dette landet i form av en stor tilflytting og en enorm etablering av statlige arbeidsplasser i Oslo-området gjennom mange tiår, en utvikling som politikerne ikke tidligere har hatt mot til å stå imot. Vi er nødt til i dag å prøve å rette opp noe av den unnfallenhet som våre tidligere kolleger har kommet i skade for å vise. Jeg må si at jeg har lyst til å minne særlig representantene fra Oslo Arbeiderparti, som har kommet med de sterkeste utfallene mot denne utflyttingen i dag, om at det beste eksempelet på en storstilt utflytting i Nord-Europa de siste 20-30 årene har vi i Sverige, satt i gang av den sosialdemokratiske regjering på 1970-tallet med Olof Palme i spissen, hvor de flyttet ut ca. 50 statlige virksomheter og nær 10 000 arbeidsplasser. Og vi hører ikke annet enn at det som skjedde, stort sett var vellykket. Det viser at man av og til er nødt til å ta slike grep. Det er ikke alltid vi liker å sammenlikne oss med svenskene, men i dette tilfellet kan det kanskje være betimelig å minne om nettopp dette. Jeg er den første til å understreke at jeg er lei meg for at vi skal få konfrontasjoner mellom Oslo-politikere og politikere fra resten av landet. Jeg har også i tidligere saker som jeg har ledet, ikke minst på kulturområdet – sist i forbindelse med operasaken – forsøkt å ta til orde for etablering av viktige, store nasjonale institusjoner i denne byen, til beste for hele landet naturligvis, men også til beste for Oslo. Jeg mener at det er helt nødvendig at vi også har det perspektivet med oss. Noen ganger gjør vi det til fordel for hovedstaden. Noen ganger må vi ta grep for å redde utviklingen for hele landet. Derfor mener jeg dette er en gledens dag for Norge.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Slik jeg har forstått Regjeringen og regjeringspartiene i denne saken, har man tatt utgangspunkt i at man ønsker mest mulig uavhengige, faglig dyktige tilsyn. Man ender trolig opp med det motsatte. Grunnen til å flytte ut er ifølge mange innlegg som har vært holdt, at man skulle få uavhengighet og faglig dyktighet. Vi er enig med Regjeringen i ønsket om et klart skille mellom fagtilsyn og politisk myndighet. Vi mener det vil være gunstig om det strammes til i politikernes rett til å overprøve vedtak i altfor mange enkeltsaker. Men etter forliket med Arbeiderpartiet og SV er dette perspektivet nesten borte. Man flytter tilsyn, men får neppe mer uavhengighet. Hvordan vil representanten kommentere dette? Var det ikke dette som var hovedgrunnen til flyttingen?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Jeg oppfatter at Lånke i sitt svar legger seg helt flat og innrømmer at man har ofret den uavhengigheten som skulle være hovedargumentet for å flytte, på alteret for å få med Arbeiderpartiet og SV på flyttingen. Det er jo en grei og fin avklaring å få. Vi får ikke mer uavhengige tilsyn, og politikerne skal fortsatt blande seg inn i detaljsaker. Et annet spørsmål jeg kunne tenke meg å stille Lånke, gjelder noe som han nevnte i sitt innlegg om temporære kostnader, at flyttekostnadene faktisk var temporære kostnader. Det er en sannhet med mange modifikasjoner. Det er faktisk slik at både Konkurransetilsynet og Luftfartstilsynet vil få vesentlig større kostnader, særlig til reise i forhold til tilsynsobjektene, som følge av denne flyttingen. Jeg ber Lånke bekrefte det.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
I den mediedebatten som har vært om denne saken, har Arbeiderpartiets politikere uttrykt en betydelig skepsis til meldingen, og har i enkelte avisoppslag sågar tatt til orde for å sende den tilbake til Regjeringen – ut fra at den var svært ufullstendig og dårlig. I tillegg har man gjennom komitearbeidet stilt en rekke kritiske spørsmål som man har fått svært tynne svar på. Men nå er alt plutselig ok. Nå er man for alle flyttingene. Hvor er hensynet til de ansatte? Hvor er hensynet til det faglige, der mange har løftet en pekefinger? Hvor er hensynet til økonomien? Vel, det er mulig man ikke har tatt hensyn til det. Men hva er så det fantastiske som man har fått til gjennom denne avalen? Hvorfor har man gått inn på denne avtalen, og hva er det som er så bra med den? Er det utelukkende det at man har knekt Regjeringens idé om selvstendighet i tilsynene, som er grunnen til at Arbeiderpartiet nå stemmer for flyttingen?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Jeg er redd dette begynner å bli en vane, og jeg har ikke tenkt å stoppe foreløpig! I sitt innlegg garanterte Trond Giske de ansatte arbeid, ingen skulle tvinges til å flytte, og man skulle være sikker på at man kunne jobbe videre i staten i forbindelse med bl.a. ventelønnsordninger osv. I budsjettavtalen for 2003 sier avtalepartnerne at man skal bort fra ventelønn og over til sluttpakker osv. Hva sier da disse to avtalene, som er direkte i strid med hverandre, om Høyre som avtalepartner? Er det slik at denne avtalen med Arbeiderpartiet og SV i dag er like lite verd som den man gjorde med Fremskrittspartiet i vinter, dvs. ikke spesielt mye mer enn papiret den er skrevet på?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Fremskrittspartiet har i denne sal blitt beskyldt for mye rart, men vi har – tror jeg – aldri blitt beskyldt for å holde en lav profil. Jeg kan love representanten Lånke at vi har vært med i hver eneste radiodebatt og hver eneste avisintervjuenquête osv. som det har vært mulig å være med i, og som journalistene har ønsket oss med i, og vi har på ingen måte noen som helst dårlig samvittighet for noen av våre standpunkter i denne saken. Vi har også hatt en meget grundig intern debatt i Fremskrittspartiet. Sågar hvert eneste fylkeslags styre har fått uttale seg om denne saken, og det har vært en meget interessant debatt også i vår stortingsgruppe, som har hatt saken til behandling i hele tre stortingsgruppemøter. Når det gjelder mangel på konstruktive innspill, tror jeg neppe Lånke har tatt seg bryet med å lese våre faktiske merknader, hvor vi har en rekke konstruktive innspill bl.a. i forhold til klageorganer, forslag til nye tilsyn osv.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
SV er tradisjonelt i sin retorikk veldig opptatt av å stagge markedskreftene, disse fryktelige kapitalistene som herjer med oss forbrukere, men øyensynlig ikke i denne saken. Når det gjelder flyttingen av Post- og teletilsynet, har en samlet bransje gått mot flyttingen med henvisning til de store omveltninger og de svært vanskelige konkurranseforhold som eksisterer i sektoren, hvor man spesielt er plaget med én stor dominerende aktør, og man trenger et oppegående tilsyn for å håndtere dette. Det er jo helt åpenbart at man får et faglig problem på dette området når 90 pst. slutter. Så mitt spørsmål til SV er: Hvordan kan det ha seg at man nå velger å la markedskreftene spille fritt innenfor post- og telesektoren, som er så viktig for den enkelte forbruker i Norge?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2003-06-06:
Nå er jo statsråden ribbet for det som var hovedargumentet hans for flyttingen, nemlig selvstendigheten i forhold til det politiske system. Den har man ofret i avtalen med Arbeiderpartiet og SV. Nå er det politikerne som skal bestemme. Da står man kun igjen med distriktsbegrunnelsen for flytting. Hvis man også ser på statistikkene, er Oslo faktisk forfordelt når det gjelder statlige arbeidsplasser. Både Bodø, Trondheim og Bergen har en høyere prosentandel av statlige arbeidsplasser. Det er faktisk slik at Oslo ligger dårligere an enn de stedene man flytter til, og da setter man dette i et merkelig lys. Statsråden og jeg har diametralt motsatte syn når det gjelder hva dette handler om. Det er dårlig distriktspolitikk å flytte arbeidsplasser rundt på kartet. Det er dårlig tilsynspolitikk ved at flere av tilsynene blir midlertidig nedlagt som følge av at folk slutter, og det er dårlig økonomisk politikk i og med at det koster utrolig mange penger.
Heidi Larssen (Høyre), 2003-06-06:
Representanten Lånke snakket mye om suget inn mot Oslo som noe ekstremt negativt og noe som må snus. Har det slått representanten Lånke at faktisk de fleste av dem som har flyttet til Oslo, har gjort det av fri vilje, og har gjort det fordi de har lyst, fordi de faktisk synes at Oslo er en god by å bo i? Oslo ble f.eks. kåret til Europas miljøby i går. Man flytter altså ikke til Oslo bare fordi det er her man får jobb. Jeg vil spørre representanten Lånke om han synes det er greit at de som har lyst til å bo i Oslo, de som trives i denne byen, nå ikke lenger skal få lov til det, fordi man flytter alle arbeidsplasser ut av Oslo?
Heidi Larssen (Høyre), 2003-06-06:
I likhet med min andre kollega fra Oslo, som nylig hadde ordet, var det med en blanding av sinne og sorg jeg for noen uker siden så en del smilende fjes som kunne fortelle at 900 arbeidstakere i Oslo mister jobben sin. At svært mange i denne sal fryder seg når man kan ramme Oslo, er ikke noe nytt, men jeg hadde ikke trodd at gleden skulle være så stor når det rammer mennesker direkte. Så feil kan man altså ta, og jeg liker det ikke. Jeg har stort sett vært veldig fornøyd med det moderniseringsarbeidet som Regjeringen har satt i gang. Jeg er helt enig i at det er behov for en moderne og effektiv offentlig sektor, slik at vi kan få bedre og billigere tjenester, og flere ut av hver krone. Men hvordan man kan mene at tvangsflytting av arbeidsplasser er et godt virkemiddel i denne prosessen, det er meg en gåte. Det er jo snarere det motsatte: tidkrevende, kostbart, ødeleggende for fagmiljøene og belastende for medarbeiderne og deres familier. Det har vært brukt mange rare argumenter i denne debatten. Uavhengighet også i geografisk forstand, har vært ett av dem. Statsråd Norman sa at utflytting gir reell uavhengighet. Tidligere har han brukt Oljedirektoratet i Stavanger som et godt eksempel, men det var vel ikke akkurat uavhengighet til oljebransjen som gjorde at det direktoratet ble lagt til Stavanger, snarere tvert imot. Statsråden har også uttalt at han er overbevist om at Konkurransetilsynet ville hatt andre vurderinger og kommet til en annen konklusjon i SAS-Braathens-saken om det hadde vært lokalisert til et annet sted enn Oslo. Vi har nok veldig ulik oppfatning av betingelsene for uavhengighet. Uavhengighet har ingenting med geografisk avstand å gjøre, uavhengighet i denne sammenheng beror f.eks. på overordnet organs instruksjonsmyndighet og organisering av enkeltsaker. Den uavhengigheten er nok blitt svekket gjennom Stortingets behandling, og jeg er heller ikke overbevist om at brevskrivning fra en statsråd til et tilsyn for å minne om en sak, hjelper på uavhengigheten. Verst av alt synes jeg nok det er at mitt parti og min regjering bruker penger, mange penger, på å nedlegge arbeidsplasser ett sted for å opprette dem et annet sted, uten at det blir en eneste arbeidsplass ekstra. Kunne vi ikke heller ha brukt denne milliarden, for det blir minst en milliard, til å stimulere opprettelse av nye arbeidsplasser, gjerne i distriktene? Vi trenger flere arbeidsplasser, ikke å flytte rundt på eksisterende. Det siste er ikke god økonomisk politikk.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det er helt riktig som representanten Ulf Erik Knudsen beskriver, at vi har fått til vesentlige endringer i den politiske kursen for forvaltningen og organiseringen av tilsynene, akkurat som saksordføreren også beskrev det i sitt hovedinnlegg. Det er selvsagt Arbeiderpartiet svært fornøyd med. Det var viktig for oss, og slik som vi så det, var denne tilsynsmeldingen like mye en politisk melding som en flyttemelding. Så der har vi etter mitt syn fått veldig godt gjennomslag. Representanten Lånke sa at dette var en utsettelse. Det er i så fall en utsettelse over valget 2005, så det blir velgerne da som får mulighet til å bestemme om vi fortsatt skal ha de politiske styringsredskapene som vi har i dag, eller om de skal svekkes. Når det gjelder meldingen på flyttesiden, mente vi at det var tynne saker på enkelte områder. Det var dårlig utredet hva kostnadene ville bli i hvert enkelt tilfelle, og det har vi stilt en del spørsmål om. Det vi er fornøyd med, er at vi har fått en garanti og et flertall for at flytte- og omstillingskostnadene skal dekkes separat, ikke belastes …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det er vel litt uvanlig at man flytter debatten fra gruppemøter inn i stortingssalen, men la nå det gå. For det første er det riktig, som representanten Lånke sier, at når det gjelder instruksjonsretten overfor tilsynene, er det klart at det i de enkelte særlovene kan gjøres endringer. Det er ikke noe i flertallsmerknadene som hindrer det. Men det som var mitt poeng, var at den instruksjonsretten brukes så å si overhodet ikke. På konkurransetilsynsområdet har den ikke vært brukt på ti år. Det er ikke der den politiske innflytelsen har ligget for statsråden, den har ligget i klagebehandlingen. I tillegg kan statsråden be et tilsyn ta opp bestemte saker ut fra ønsker og behov, så den politiske styringsretten reelt sett er uavkortet som i dag. Og det er vi svært fornøyd med. Når det gjelder de menneskelige hensynene, vil jeg si at det er like alvorlig å miste jobben enten du bor i Oslo, i Trondheim, på Hitra eller i Bodø. Derfor har det vært av helt avgjørende betydning for oss å få løsninger for de ansatte i Oslo som gjør at alle kan si nei til å flytte med på lasset, og likevel være garantert jobb. Jeg tror ikke det finnes noen andre noe annet sted i Norge som har fått en såpass …(presidenten klubber) garanti for fortsatt jobb ved en omorganisering. (presidenten klubber)
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det hadde vært mye ryddigere om Arbeiderpartiet hadde replikk på Arbeiderpartiet og SV på SV, istedenfor at vi har det i kryss, da blir det litt forvirrende. Det er selvsagt Oslo-representantenes fulle ikke bare rett, men plikt å kjempe for de arbeidsplassene som er i Oslo. Det forstår jeg. Men jeg vil si at det som vi har fått til i komiteen i forhold til garantier for de ansatte, ved at de får bli i Oslo, og fortsatt skal ha statlig arbeid, overgår det aller meste som folk opplever ved omstillinger alle andre steder i landet. Det legges ned arbeidsplasser mange steder. Det er like ille å miste jobben sin uansett hvor du bor. Vi har sørget for at i dette tilfellet er det ingen som skal miste jobben, tvert imot, man skal være garantert fortsatt statlig virksomhet, fortsatt statlig arbeid i Oslo. Jeg skjønte ikke helt spørsmålsstillingen i forhold til Arbeidslivstilsynet. Mener virkelig representanten Heikki Holmås at det ikke er mulig å drive et arbeidslivstilsyn like godt i Trondheim? Mener han at det ikke er mulig å få til et trepartssamarbeid mellom fagbevegelse, arbeidsgivere og offentlige myndigheter om dette ligger i Trondheim? Er det kun i Oslo det er mulig? I så fall tror jeg vi har helt forskjellig syn på distriktspolitikk.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
For Arbeiderpartiet har en vesentlig grunnleggende forutsetning for å gå inn i et bredt forlik med regjeringspartiene vært å trygge de ansattes rettigheter. Det er som jeg sa i et tidligere innlegg, like alvorlig å miste sin jobb i Oslo som andre steder. Det er stor ledighet også i Oslo og Akershus-regionen, og det er ikke uten videre lett å finne jobb, særlig hvis man begynner å nærme seg pensjonsalder, men ennå har yrkesaktive år igjen. Derfor har vi funnet fram til en felles formulering der vi sier at de ansatte skal fritas for flytteplikt etter gjeldende forvaltningspraksis, og at man skal bli tilbudt annet statlig arbeid, eventuelt ventelønn. Jeg vil da ha bekreftet fra statsråden at han har den samme oppfatningen som stortingsflertallet om at gjeldende forvaltningspraksis, som den har vært tidligere, fortsatt vil gjelde i dette tilfellet. Det vil i praksis si at de som ønsker å slippe å flytte, faktisk slipper å være med på flyttelasset.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Representanten Giske sa nå at Arbeiderpartiet har fått til vesentlige politiske endringer i innstillingen til meldingen om tilsyn. Saksordfører Lånke sa imidlertid i et replikksvar at når lovene for de enkelte tilsyn etter hvert kommer tilbake til Stortinget, vil det vise seg at det er tatt viktige skritt i retning av uavhengighet for tilsynene. Betyr dette at de som stemmer for denne utflyttingen, også stemmer for en kraftig deregulering av de samme tilsynene? Og så et spørsmål knyttet til den menneskelige faktor ved den prosessen som ligger bak oss. Når folk mister jobb i Oslo og omland, har det ifølge presseoppslag vært slik at dette har blitt feiret med sjampanje i andre deler av landet. Hva slags menneskesyn er egentlig dette? Og er slike ting virkelig nødvendig?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
La meg først få fortelle min gode venn Odd Roger Enoksen at jeg var blant dem som kjempet hardest i Arbeiderpartiets gruppe for å hindre at Mattilsynet ble flyttet fra Harstad til Kautokeino, og vi greide også å få flertall for det. Arbeiderpartiet stemte som kjent mot det også i denne salen. Det bringer meg over på et mer generelt spørsmål: Løser vi sysselsettingsproblemene i det ganske land ved å flytte arbeidsplasser fra én storby til en annen? Er det ikke ved å skape nye arbeidsplasser vi får fart på Norge, at vi kan bruke hele Norge, og at vi får hjulene i gang ? Jeg vil benytte denne replikken til å understreke at når det gjelder antall ansatte i offentlig sektor i de ulike storbyene i Norge, har Bodø 45,9 pst., Trondheim har 40,6 pst., Bergen har 39,2 pst. og Oslo har 37,2 pst. Er det da slik at det er Oslo som har størst konsentrasjon av statlige arbeidsplasser?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
I sin svarreplikk til representanten Trond Giske sa statsråden at han ikke vil gi universelt fritak for flytteplikt. Så begynte han å rote seg inn i en argumentasjon om at hvis man var enslig, så kunne man flytte, hvis man ikke var enslig, så var det klart at man måtte se litt annerledes på det, og hvis man bodde i Lier eller et annet sted mellom Oslo og Tønsberg, ville det ikke være nødvendig å flytte, osv. Jeg vil ta opp to helt konkrete forhold: Først vil jeg be statsråden bekrefte at det ikke skal gjøres innstramminger i gjeldende forvaltningspraksis i denne saken, slik forutsetningene har vært. Så vil jeg spørre: Er det flytteplikt eller er det ikke flytteplikt?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-06-06:
Det har blitt sagt mye rart i denne debatten. Representanten Gunnar Halvorsen antydet nærmest, visstnok med referanse til Brasil, hvis jeg husker rett, at vi burde flytte hele hovedstaden ut av Oslo, og jeg antar at det må ha vært Kristiansand eller Arendal som da har vært hans utgangspunkt. Når det gjelder representanten Odd Holten fra Kristelig Folkeparti, sa han at de som ikke flytter, viser at vi lever i et overflodssamfunn. Hvilket menneskesyn er det Kristelig Folkeparti egentlig har? Jeg har vært hjemme hos en person ansatt i et av tilsynene. Han hadde nettopp mistet sin kone, han hadde to døtre i skole i nærmiljøet og en gammel mor to blokker unna. Er det slik at han ikke vil flytte fordi han lever i et overflodssamfunn? Vi som representerer Oslo-regionen, er i denne debatten stort sett forvist til treminuttersinnlegg, og har prøvd så godt vi kan å ta replikker. Det er vel også en illustrasjon på hvor mye folk som bor i Oslo og omland, er verdt hos flertallet i Stortinget. Man skulle tro at alle stortingsrepresentantene har et ansvar for hele landet, inkludert Oslo-regionen. Men slik er det altså ikke. Saksordfører Lånke sa 14. mai etter avtalen med Arbeiderpartiet og SV at dette var en glad dag for hele Norge. Er ikke Oslo en del av Norge? Victor D. Norman har på sett og vis lagt et Kinderegg. Han har bidratt med tre ting på en gang: 1. Utflyttingen av tilsynene er økonomisk ulønnsomt og koster staten ganske mange milliarder. Hvorfor bruker ikke Norman og Stortinget disse pengene til å skape nye arbeidsplasser i Distrikts-Norge? Når løste vi arbeidsledighetsproblemene ved å flytte rundt på arbeidsplasser?2. Vi vil i flere år ha tilsyn med dårligere kompetanse enn i dag. Det må bygges opp igjen helt nye tilsyn med ny bemanning. Er det virkelig god politikk? Eller ønsker Norman og stortingsflertallet å svekke tilsyn og politisk kontroll?3. 900 ansatte mister jobben på en særdeles brutal måte. Ca. 3 000 mennesker i Oslo og nabofylkene rammes av at minst én i familien kastes ut i arbeidsledighet av det politiske system – uten faglig begrunnelse. Denne flyttingen er et overgrep mot denne regionen, mot arbeidstakerne og deres familier. Den river opp arbeidsplasser i et område som på forhånd er rammet av et ras av konkurser i bransjer som har hatt det samme segmentet i arbeidsmarkedet som tilsynene har. Jeg har forstått at statsråd Norman har gitt uttrykk for at en av hans visjoner for en bedre offentlig sektor er å utvikle en inkluderende og stimulerende personalpolitikk, der ansatte skal føle trygghet i jobbsituasjonen. Er dette inkluderende og stimulerende?