Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-15:
Arbeidsledighet, tapte skatteinntekter som ikke blir kompensert, og flere endringer i inntektssystemet som slår dramatisk ut for mange kommuner – og fylkeskommunen – i Hordaland, gjør det krevende å legge til rette for gode tilbud til innbyggerne og sikre framtidig verdiskaping. Hordaland er et industrifylke der mye av industrien er lokalisert spredt, med nærhet til naturressursene. Det krever god infrastruktur i et fylke med mye geografi, med et sårbart jernbanenett, som på grunn av ras aldri har vært så mye stengt, og 19 fergesamband der flere består av ferger som er så gamle at de ikke gir den forutsigbarheten som kreves. Det rammer bl.a. Austevoll kommune, som er den største kommunen uten fastlandsforbindelse, men som også står for den største verdiskapingen i landet per innbygger. Omleggingen av inntektssystemet er dramatisk for de fylkeskommunene som kommer dårligst ut. De foreslåtte endringene av datagrunnlaget for kriteriet «innbyggere bosatt spredt», slår dramatisk ut for Hordaland. Hele 44,4 pst. av den totale endringen gjelder Hordaland. Det betyr 40 mill. kr mindre – og uten overgangsordning. Det forundrer at en endring av datagrunnlaget kan slå så mye ut i ett bestemt fylke, som vanligvis beregnes til å omfatte 10 pst. Vel har en vært dyktig på fortetning, men vi visste ikke at vi var så dyktige. Både fylkeskommune og undertegnede har i skriftlig spørsmål bedt om en forklaring på hvordan dette er mulig. Svaret vi har fått, er at man stoler på datagrunnlaget. Fylkeskommunen fikk også et nedtrekk på 115 mill. kr på grunn av det høye antallet private videregående skoler, som tidligere borgerlige styrer har støttet etableringen av. Fylkeskommunen har ikke hjemmel til å gjøre noe med de private skolene når de nå må tilpasse skoletilbudet som følge av den stramme økonomiske rammen. De private er hovedsakelig i Bergen og innen studiespesialiserende fag. Fylkeskommunen har nå et svært begrenset handlingsrom til å tilby ungdom i distriktene reell mulighet for valg av framtidig utdanning og yrke. De blir tvunget til å flytte som 16-åringer. Yrkesfag er dyrere, og Hordaland som industrifylke trenger fortsatt ungdom som velger yrkesfag. Industrien er i omstilling og landet må sikre rekruttering til den verdiskapende industrien på Vestlandet. Havbruk og prosessindustri er fortsatt spredt – helt naturlig: de følger naturressursene. Ungdom i by må også få et offentlig studiespesialiserende tilbud og ikke tvinges til å betale for utdanning på private skoler. Hordaland står overfor store utfordringer når det gjelder å ruste opp kollektivtilbudet i Bergensområdet. Det er velkjent at byen mellom de syv fjell har store utfordringer med luftkvaliteten. Byen er også så kompakt at en større del av den framtidige transportveksten må løses på andre måter enn ved hjelp av privatbiler. Fylkeskommunen har også fått nedtrekk på 50 mill. kr som følge av avgifter og «moroskatten» på gassbusser. Når hovedforbindelsen mellom Bergen og Oslo er stengt som følge av ras, er det rv. 7 gjennom Hardanger som er omkjøringsvei. Dette er en turistattraksjon fordi store strekninger er så smale, mellom bratte fjellsider og fjord, men de som bruker den til daglig, vet at den er enda mer rasutsatt enn E16. Fylkeskommunen har ikke rammer til å rassikre veien forsvarlig. For Arbeiderpartiet er det viktig å gi både fylker og kommuner rammebetingelser som setter dem i stand til å gi innbyggerne gode tjenester og nyskaping, både offentlige og i det private. Vi støtter kravet om effektivisering – og det skjer hele tiden – men jeg mener at gevinsten må komme kommunene og innbyggerne til gode. Høyre lovet bedre kår for storbyene, men vi opplever ikke at de har levert, iallfall ikke i Bergen, selv om Venstre og Kristelig Folkeparti drar det i riktig retning. På samme måte som andre store byer, sliter Bergen med store utfordringer. I Bergen gjelder det spesielt skolebygg, men også utbygging av eldreomsorgen. De store byene, men også mindre kommuner som Ulvik, opplever endringer i investeringstilskuddet, som tidligere talere har vært inne på. Det er utfordrende at man blir bedt om å sette ting på vent, i prosessen med kommunesammenslåing og dermed tilpasse hvor man skal bygge framtidige omsorgsplasser, og samtidig få en endring som gjør at en ikke får forutsigbarhet. Så Arbeiderpartiet ber både regjeringspartier og samarbeidspartier se nærmere på denne overgangsordningen, selv om den er på ti år. Avslutningsvis: Kommuner og fylkeskommuner må få rammer for å sikre gode tjenester til innbyggerne, men også for å sikre god verdiskaping i hele landet.