trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-05-20:
Jeg skal slutte meg til Heidi Greni og si at jeg er også veldig overrasket over innstillinga i denne saken og over at Senterpartiets forslag ikke får noe støtte. Hele hensikten med forslaget har vært å bidra til en bedre oppfølging av den todelte målsettinga i rovdyrforliket som Stortinget står bak, beitedyr og rovdyr. I Oppland, som jeg kommer fra, har jaktlagene de siste dagene felt to bjørner, der den ene har gjort skade på sau. Det er flott at regjeringa har gitt beskjed om raskt uttak av skadedyr nå i vår, og folk synes det er bra. Men dessverre, felling av bjørn nå er i utgangspunktet en reaksjon på en rovdyrpolitikk som ikke virker etter målsettinga. Det er ikke om våren vi bør ta ut dyr, det bør vi gjøre om høsten. Skadefelling er tvingende nødvendig, men skadefelling er verken ønskelig for dem som vil ha flere rovdyr, eller for oss som vil ha færre. Det skaper bare høyere konfliktnivå og større motsetninger. Saken i dag handler bl.a. om å få til en mer effektiv lisensfelling, dvs. vi ønsker en lisensfelling som er så effektiv at vi unngår situasjoner med uttak av bjørn om våren, slik som vi har nå. Målet må være å komme nærmere bestandsmålene og drive en forvaltning med lisensfelling som virkemiddel, slik som rovdyrforliket slår fast. Det er akkurat dette som er kjernen i Senterpartiets forslag. Derfor er det ganske uforståelig for meg at verken Høyre, Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti eller Venstre vil støtte muligheten for å se på en forlengelse av lisensjakta, forenkling og tilrettelegging. Jeg skjønner ikke logikken fra flere tidligere talere her i dag om at rovviltpolitikken er så vanskelig og komplisert at svaret er at vi må overlate oppfølginga til regjeringa og forvaltninga. Det synes jeg er ganske oppsiktsvekkende. Det handler ikke om pragmatisme, slik som Fremskrittspartiet sa, men om ansvarsfraskrivelse, slik som jeg ser det. Dette er et tema som engasjerer langt utover Senterpartiets medlemsmasse. Rovviltnemndene besittes ikke av lokale senterpartister. De er faktisk tverrpolitiske, med folk fra SV og Arbeiderpartiet og helt til Høyre og Fremskrittspartiet. De inkluderer også fagfolk fra fylkesmannsembetet. I Oppland har både Høyre og Fremskrittspartiet vært høyt på banen i rovdyrpolitikken. Nå har det blitt litt stille. Høyre har sagt at de ønsker mer makt til rovviltnemndene, og Høyre lokalt låner altså rovdyrnemndene lokalt øre. Så langt som til Oslo høres det ikke. Til statsråden vil jeg si at jeg håper at hun i sine møter med rovviltnemndene lytter til dem. For det hjelper ikke med møter hvis en ikke hører etter hva rovviltnemndene sier. Senterpartiet lytter til grasrota. Vi følger opp rovdyrnemndenes innspill og hadde håpet at Stortinget ville gjort det samme. Jeg registrerer at flertallet ikke gjør det.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg opplevde at han ga uttrykk for et klart engasjement for saken, både på vegne av seg selv som statsråd og på vegne av regjeringen. Jeg registrerte også at han uttalte at han ville ta dette videre. Det er vi selvfølgelig glad for. Det som er viktig for Kristelig Folkeparti nå, er nettopp dette med å få en videre framdrift i denne saken. Stortinget har diskutert dette ganske mange ganger, og da er det viktig at dette ikke bare dør ut som en prøveordning, og at vi kan være enige om at vi har å gjøre med en gruppe mennesker, og ikke minst mange unge mennesker med familie og ansvar for barn, som har et mye større behov for tilrettelagte transporttjenester enn det som dagens ordinære TT-ordning er rettet mot. Ordningen sånn som den fungerer i dag – da snakker jeg ikke om de prøveordningene – er rett og slett ikke god nok for aktive unge mennesker med store behov, å få tilpasset transporttjeneste med hensyn til de oppgaver som de har, og de forpliktelser som de har påtatt seg, enten som familiefolk eller ved deltagelse i et sosialt liv som de absolutt ønsker. Jeg merker meg også at statsråden sier at evaluering skal gjøres i tredje kvartal 2014. Jeg synes det er veldig fornuftig at en får en god evaluering av prøveprosjektet. Men det er viktig at en ikke stopper der, sånn at den ordningen som nå går ut som en prøveordning i 2014, får et opphold i 2015. Derfor er vi i Kristelig Folkeparti opptatt av at dette skal bli en nasjonal ordning, og at en begynner den planleggingen allerede i år. Statsråden nevner universell utforming. Ja, det er flott – det er vi veldig enig i – men vi vet at det krever ganske store investeringer hvis en skal få dette fullt ut til å fungere. Det er snakk om titalls milliarder for å få dette på plass, så jeg tror dette vil være en langt rimeligere ordning. Kristelig Folkepartis intensjon med å ta saken opp i dag er derfor ikke først og fremst å få en debatt om saken igjen. Det er å få til en videre framdrift som kan være med og bidra til å gi denne brukergruppen en nasjonal, permanent ordning. Så håper jeg at statsråden også tenker på at selv om det ikke er hans budsjett det handler om, vet vi at det å kunne få et aktivt samfunnsliv for denne gruppen mennesker er sparte samfunnskostnader på andre budsjetter – kostnader som en må bruke for å reparere på skader som nettopp er et resultat av isolasjon og ensomhet, og i det hele tatt mangel på å kunne leve et godt liv. Det handler om å ta utfordringen om at alle mennesker er like mye verdt, på alvor.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-05-20:
Jeg synes det har vært en nyttig og interessant debatt om et veldig viktig tema som jeg opplever at vi alle er enige om at handler om mennesker som trenger et bedre tilbud enn de har i dag. Jeg vil knytte et par kommentarer til noen av temaene som har vært berørt i debatten. Universell utforming: Det ble sagt mye bra om universell utforming, og jeg tror ikke det er noen uenighet i denne salen om behovet for det, men det hjelper jo ikke den gruppen vi her snakker om. Det er poenget. En handikapparkeringsplass for en som er 100 pst. blind, og som ikke kan kjøre bil, er ikke det tilbudet som disse personene trenger. Vi må være klar over at det her er snakk om en spesiell målgruppe, som er begrenset – det er ikke mange vi snakker om – og som har spesielt store behov. Det er den gruppen som uansett hvor langt vi kommer med universell utforming, vil ha et udekket behov, og dem må vi prøve å gjøre noe med. Da er det viktig, etter vår oppfatning – jeg tror mange her i salen er enige i det – at vi får en god TT-ordning, som er statlig finansiert og nasjonalt organisert. Jeg tror det er viktig med nasjonale ordninger, som også fremskrittspartirepresentanter har vært opptatt av i tidligere debatter her, og som jeg også har lest i Fremskrittspartiets program. Om du bor i Akershus, Østfold eller Møre og Romsdal skal ikke være avgjørende for at tilbudet en får, tilfredsstiller kravene som stilles til tilbudet som gis til brukere med spesielle behov. Det må være ordninger som gjelder uansett hvor du bor, og en må tilrettelegge dette slik at dette også kan være fylkesoverskridende. Det er veldig viktig hvis dette skal oppleves som relevant, fleksibelt og tilrettelagt for den enkelte bruker. En kan komme tilbake til spørsmålene om organisering, samarbeidet med regionale myndigheter osv. Jeg skjønner at en skal evaluere, og det er alltid viktig, men poenget er at vi ikke får en pause og et opphold i de ordningene som er i dag. Mitt spørsmål til statsråden til slutt er: Kan statsråden love at vi får en fortsettelse når det gjelder utformingen av en ordning som kan være nasjonal, og som kan være lik, uansett hvor en bor i landet, eller må vi vente på en lang evalueringsprosess som fører til at det går måneder og år før en kan komme videre? Dette er en viktig gruppe. De trenger et tilbud nå.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Takk igjen. Og takk for nytt innlegg fra representanten. Jeg deler engasjementet. Det har vi hatt i fellesskap i opposisjon, og jeg tar sikte på at en må videreføre det i posisjon, fra våre ulike roller her. Men for meg er det like viktig å understreke at evalueringen her skjer fordi vi vil lære av det, og for å få en bedre ordning. Så er det mulig at det ikke skjer så fort som representanten skulle ønske, men intensjonen min er å gi et bedre tilbud til flere, enten fordi en får målrettet TT-ordningen, eller fordi en får universelt utformet en del viktige reisestrekninger som gjør at behovet for spesielt tilrettelagt transport går ned. Jeg har hatt flere møter med det vi kan kalle brukergruppene her, både Funksjonshemmedes Forening og folk med ulike yrkeshemminger og funksjonshemminger som melder om sine daglige utfordringer. En del steder handler det rett og slett om å ha perronger som gjør at de klarer å trille inn på en T-bane. Når en ikke har det, må en ha spesialhjelp. Slike investeringer er kostbare – det er det ingen tvil om. Når det er dyrere å bygge en jernbanestasjon i dag enn for 20 år siden, handler det om at vi ønsker at flere skal kunne bruke den. Dermed får en heisløsninger, en får andre standarder på perrongene, nettopp med tanke på at det skal gjøre at flest mulig kan komme seg rundt på egen hånd i samfunnet. Andre ganger handler det rett og slett om å få en standardisering av systemene – av lydsignaler og den type ting. Men jeg tror det er viktig at vi fra myndighetenes side har en tilnærming der vi ser på at når vi gjør investeringer, er det ikke nok å kikke på en perrong her og en perrong der. En må sørge for at en har traseer, eller strekninger, som en satser på om gangen. Når vi må prioritere, er det viktig at det er en helhet, sånn at folk som kan komme på en perrong ett sted, kommer seg av T-bane eller tog et annet sted. Det nytter ikke å gjøre det bare enkeltvis her og der, hvis personen kommer om bord, men ikke kommer av igjen. Derfor må en også ha en strategi i den tilnærmingen. Så er det også her viktig at en klarer å holde mange tanker i hodet på én gang. Jeg registrerer litt av den debatten som nå har vært om å få lov til å stille miljøkrav til drosjebiler, bl.a. ved at en mener at en nå kun skal ha elbiler eller ladbare hybridbiler. Da ville det betydd at de bilene som i dag frakter rullestolpassasjerer rundt, ville blitt forbudt i drosjenæringen hvis et sånt lovpåbud kom – rett og slett fordi det ikke er et godt tilbud på den type biler i dag, som altså er større biler. Derfor er det viktig at vi her ikke lar den ene gode hensikten som gjelder miljø, ødelegge for de andre hensiktene vi har med å sørge for at en har et mangfoldig og allsidig tilbud ut fra mange behov. Men jeg ser fram til å høre innleggene i denne debatten, og så må vi ta det med oss i vårt arbeid videre.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Jeg vil også takke for en god debatt. Det har vært mange interessante synspunkter og rimelig stor enighet om både situasjonen og ønskene vi har. Det er viktig at regjeringen og Stortinget sammen diskuterer dette og finner ut hvordan en skal prioritere og innrette satsingen. Det er viktig, som representanten Grøvan tar opp, at vi også ser at det er ulike behov som må dekkes. Noe dekkes bedre ved å satse massivt på universell utforming, men selv det vil bety at det er enkelte grupper som trenger spesialordninger. Det ene må ikke gå på bekostning av det andre. Når det gjelder framdriften, viser jeg igjen til at vi vil evaluere dette ferdig i løpet av tredje kvartal. Deretter må vi se hvordan vi skal gå sammen videre, og det vil kanskje være noe av det en må diskutere i Stortinget, når en skal diskutere budsjettet. Helt til slutt: Jeg er også veldig glad for at det er en del representanter i denne salen som ivrer veldig for at mest mulig av regjeringspartienes individuelle partiprogrammer skal gjennomføres så raskt som mulig. At Fremskrittspartiet i opposisjon fremmet forslag om å få en nasjonal ordning, er en politikk vi fortsatt står for. Dessverre har vi ikke flertall alene i denne salen, men jeg kan love dere at det engasjementet som vi har i partiprogrammet, gjenspeiler seg i måten vi jobber på i regjering. Jeg vil også minne om det som representanten Lundteigen nevnte, nemlig at da dette forslaget ble fremmet i denne salen, stemte de rød-grønne partiene imot det. Da er det spesielt sjarmerende, synes jeg, når noen av de rød-grønne representantene nå ivrer kjempemye for at Fremskrittspartiet skal levere det som de selv stemte imot da de hadde makt. Det henger ikke helt sammen. Det er ikke en veldig konstruktiv tilnærming. Det handler mer om et ønske om å plage folk for ikke å ha levert i løpet av sju måneder det som en selv nektet å gjennomføre på åtte år. Jeg kan love dere at det engasjementet som representanten Grøvan representerer, og som jeg opplever i hele hans parti, i partiet Venstre og i de to regjeringspartiene, lover godt for at vi i løpet av våre år framover vil levere langt bedre resultater her enn det som vi ble nektet å gjøre da vi prøvde i opposisjon. Sånn sett gleder jeg meg veldig – både på vegne av eget partiprogram og ikke minst på vegne av de brukerne som trenger et bedre tilbud.
Kari Raustein (Fremskrittspartiet), 2014-05-20:
Å sikre at funksjonshemmede med stort behov for tilrettelagte transporttjenester kan delta så mye som mulig i aktivt og normalt liv, er svært viktig. Mange er fortsatt i jobb. Det er viktig å tilrettelegge sånn at det faktisk er mulig å delta i arbeidslivet. I dag er det fylkeskommunen som har ansvaret for TT-ordningen, mens det i interpellasjonen er ytret ønske om en mer permanent ordning nasjonalt før prøveordningen er gått ut. Norge er et langstrakt land, og fylkene kan ha ulike behov og løsninger for transport. Dersom det legges for mange restriksjoner nasjonalt, vil dette kunne skape unødvendige og kostbare løsninger. I dag legges det gjennom ulike lov- og planverk opp til at det tas hensyn til funksjonshemmede. Blant annet er det retningslinjer for antallet handikapparkeringsplasser både på næringsbygg og på offentlige bygg. Noen eksempler er at bussholdeplasser tilrettelegges for av- og påstigning for rullestol, og det legges ledelinjer til og fra. Infrastruktur og transportmidler skal utformes slik at kollektivtransportløsninger kan nyttes av flest mulig uten å ty til særskilte hjelpemidler eller assistanse. Jeg vil også nevne at det er svært positivt at fylkeskommuner kan samarbeide om gode løsninger for transport, også mellom fylkene. Det er også slik at mange fylkeskommuner etablerer mer fleksible transporttilbud, sånn at det kan være mulig for mange TT-brukere å benytte ordinær kollektivtransport. Et eksempel jeg ønsker å nevne spesielt, er Helseekspressen mellom Haugesund i Rogaland og Haukeland sykehus i Bergen i Hordaland. Det er busser som er spesialinnredet for syketransport som transporterer pasienter til og fra helseforetak. Når det nå foregår en prøveordning i tre fylker som skal vare ut 2014, er det etter min mening klokt å avvente resultatene og den forestående evalueringen av prøveordningen og eventuelt ta opp igjen spørsmål om nasjonalt regelverk når denne foreligger. Intensjonen i interpellasjonen er god, men ved å avvente evalueringen vil man kunne treffe enda bedre ved å gi et godt og riktig transporttilbud for funksjonshemmede.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2014-05-20:
Jeg vil takke interpellanten for å fremme et viktig tema. TT-ordningen er en god ordning og viktig ordning for funksjonshemmede som ikke kan bruke kollektivtransport. Den er viktig for å leve et aktivt liv, og den er viktig for ikke å bli diskriminert. TT-transporten er et tilbud om fritidsreiser, og den er ikke ment å erstatte andre typer reiser som man kan få dekket fra andre offentlige ting, som f.eks. reiser til og fra lege eller arbeids- og utdanningsreiser. Derfor er det også viktig at man jobber videre med universell utforming, slik at flere kan benytte tog og buss, slik det har vært jobbet mye med her i hovedstadsområdet. Jeg kjenner godt til Akershus, som er det fylket jeg kommer fra, og der vet jeg man har jobbet masse med TT-ordningen for å spisse den litt mer, slik at de som virkelig trenger det, får flere reiser. Der er det «ordinær reiserett», som du kan få innvilget hvis du er ute av stand til å bruke offentlig kommunikasjon. Det er en «utvidet reiserett» for dem som er helt avhengig av rullestol ved nesten all forflytning, og hvis du er psykisk utviklingshemmet, er blind eller synshemmet, eller hvis du må bruke surstoffapparat. Og det er også en «redusert reiserett» for dem som sliter med å ta seg fram med offentlig kommunikasjon på vinterstid når det er glatt og det er mye snø. Så der har man spisset det og differensiert det. Jeg er nok litt skeptisk til å lage ordninger som skal være like i hele landet, for fylkene er ulike. Nå har man hatt et forsøk i tre forsøksfylker, og det skal bli spennende å se på den evalueringen. Jeg har ikke lyst til å mene så veldig mye om man skal ha nasjonale retningslinjer eller ei før man ser den rapporten, men målet må være at de som har funksjonsnedsettelser, og som ikke kan benytte offentlig kommunikasjon, må få gode ordninger, slik at de kan leve et aktivt liv og ikke bli diskriminert.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-07:
Jeg vil gjerne få takke finansministeren for svaret, og det var jo oppklarende helt mot slutten. Det er greit nok å få en forklaring på hva kontinuitetsprinsippet er, og hva som har vært gjeldende regelverk, men det tror jeg de fleste som følger denne saken, har ganske klart for seg. Jeg tror de fleste også har fått med seg hva som er begrunnelsen for å fjerne arveavgiften. Men det jeg har vært opptatt av, er å få et svar på om det var finansministerens hensikt å ramme enkeltpersonforetak på denne måten. Nå sier hun at det ikke var hensikten, men det blir altså konsekvensen av det. Og hvis dette var meningen hele veien – og sånn kan det framstå når jeg hører finansministeren snakke nå – er det greit å få det avklart. Det som det da er veldig nærliggende å spørre seg selv om, er hvorfor man aldri fant det for godt å fortelle dette til bøndene, til eierne av disse enkeltpersonforetakene før valget. Jeg er ganske sikker på at de ville ha ment at det var relevant informasjon. Finansministeren snakker også om at ved verdifall kan overgang til kontinuitet være en fordel. Selvsagt er det sånn, det er jo en symmetri i dette. Men vi vet altså ikke hvor mange bedrifter det i tilfelle ville vært snakk om, hvordan dette ville slått ut med den bedriftsstrukturen vi har. Det er derfor jeg spør om finansministeren kunne være villig til å gå igjennom konsekvensene for enkeltpersonforetak også utenfor landbrukssektoren. Nå svarer hun negativt på det, at det kommer hun ikke til å gjøre. Det mener jeg er synd, for det ville vært relevant informasjon å ha. Jeg spør meg også, etter å ha hørt finansministerens svar, om hva som er poenget med den gjennomgangen som skal gjøres for landbrukssektoren, for bøndene, for det virker i aller høyeste grad som om finansministeren allerede har konkludert. Det har foregått en diskusjon om tall. Vi har diskutert Bondelagets beregninger, som finansministeren antagelig mener er for høye. Men vi har et tall som vi har snakket mindre om, og det er Bedriftsforbundets anslag om at omleggingen til kontinuitetsprinsippet vil ha konsekvenser for 220 000 enkeltpersonforetak av ulike slag. Har finansministeren noen formening om det tallet? Virker det som et rimelig anslag, er det i samsvar med den oversikten finansministeren har selv? Når jeg er opptatt av å få svar på dette, er det fordi jeg prøver å forstå hvorfor finansministeren er så uvillig til å se på konsekvensene for disse bedriftene. Er det fordi hun mener at Bedriftsforbundet tar feil, at dette ikke kommer til å ramme familiebedrifter på den måten Bedriftsforbundet frykter? Eller mener finansministeren rett og slett at disse småbedriftene ikke er så veldig viktige?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2014-01-07:
Jeg vil først av alt takke for debatten. Den har vært oppklarende på den måten at vi nå vet at finansministeren ikke kommer til å gå gjennom konsekvensene for enkeltpersonforetak utenfor landbruksnæringen. Det er synd. De borgerliges representanter har vært opptatt av å snakke om hvor flott det er at arveavgiften fjernes. For all del, vi så også at arveavgiften hadde en del uheldige utslag. Det var grunnen til at vi foreslo å øke bunnfradraget til 1 mill. kr i vårt forslag til budsjett for 2014. Vi prioriterte ikke å fjerne arveavgiften for dem som arver aller mest. Det er ikke det at man gjør noe med arveavgiften, vi kritiserer her i dag. Det er omleggingen til kontinuitetsprinsippet og de konsekvensene det får for bønder og enkeltpersonforetak, vi er kritiske til. Det er heller ikke kontinuitet som prinsipp i skattesystemet vi angriper. Men dette kom helt uten utredninger, helt uten forvarsel, med konsekvenser for store næringsgrupper som ingen hadde oversikt over. Det eneste jeg har bedt om gjennom denne interpellasjonen, er at finansministeren ser på konsekvensene for enkeltpersonforetak på samme måte som det hun gjennom budsjettforliket har forpliktet seg til å gjøre for bønder. Disse enkeltpersonforetakene har ikke de samme avskrivingsmulighetene som det landbruket har. Dette er avskrivingsmuligheter som de borgerlige gjennom denne debatten – særlig fra finansministerens side – har vist sterk innsats for å forklare urimeligheten i. Jeg synes fortsatt det er rart at de samme politikerne ikke hadde noe som helst behov for å kommunisere akkurat dette til norske bønder før valget. Det er fryktelig vanskelig å forstå forskjellen på en bonde som rammes av overgang til kontinuitet, og en drosjeeier som rammes av det samme. Etter denne debatten kan jeg fortsatt ikke forklare det. Det er, strengt tatt, heller ingen andre her som har kunnet gjøre det. Det burde egentlig være en helt selvsagt ting at Stortinget får ordentlig informasjon om hvordan en omlegging som dette slår ut. Vi burde ha fått det da regelendringen kom. Når vi ikke fikk det, burde vi i hvert fall kunne få det i etterkant. Jeg registrerer at den gjennomgangen vi ønsker, ikke kommer. Jeg har problemer med å skjønne motstanden mot det. Kort til representanten Flåtten. Dersom Flåtten hadde hørt etter, ville han ha hørt meg si at det kan godt være at Bondelagets tall er for høyt – meget vel. Men vi vet det ikke, fordi finansministeren selv har uttalt at hun ikke har tilstrekkelig informasjon til å vurdere om Bondelagets beregninger er representative. Denne situasjonen er vi i fordi man har gjort vedtaket først, og så tar man utredningen senere. Jeg vil igjen takke for debatten. Jeg regner med at dette er et spørsmål vi kommer tilbake til i forbindelse med revidert budsjett, når vi får gjennomgangen for landbruket på bordet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-01-07:
Jeg synes det er viktig at Stortinget benytter anledningen til å diskutere kontinuitetsprinsippet, kanskje først og fremst fordi det er krevende og komplisert og vanskelig å få oversikt over, og jeg tror det er viktig at vi har en runde på det. Men det som er enda viktigere, er å se på sammenhengene i det totale skatte- og avgiftssystemet. Selv om jeg sa at jeg ikke kommer til å foreta noen ny gjennomgang av selve kontinuitetsprinsippet, betyr ikke det at vi ikke gjennomgår alle skatte- og avgiftsreglene. Det som er situasjonen, er at vi i forbindelse med statsbudsjettet for inneværende år ga skattelettelser i størrelsesordenen 7–8 mrd. kr. Det kommer både enkeltpersonforetak, næringslivet generelt og vanlige husholdninger til gode på en lang rekke ulike måter. Det at vi nå har lyktes med å fjerne arveavgiften, oppfattes som positivt. For de aller fleste som mottar arv, har det vært en betydelig utfordring knyttet til å skulle betale «skatt på død», som mange har valgt å kalle det. Det vi jobber løpende med, er å gjennomgå alle andre deler av skattesystemet. Vi har varslet en gjennomgang av avskrivningsreglene, og det ses på i sammenheng med det arbeidet som nå gjøres av Scheel-utvalget, som har en viktig jobb med både å se på bedriftsbeskatningen og mulighetene for å harmonisere den med land rundt oss. I sammenheng med det ser vi selvsagt også på personbeskatningen. Vi holder på med en gjennomgang av ulike avgifter, herunder bilavgiftssystemet. Summen av alle disse endringene, og det faktum at regjeringen også allerede har begynt arbeidet med nye lettelser i formuesbeskatningen, vil være til gunst både for norsk næringsliv i en krevende konkurransesituasjon og for den enkelte husholdning. Summen av dette er bra, men på veien dit må vi også opprettholde noen prinsipper i skattesystemet. Det var også derfor denne regjeringen, i motsetning til den forrige, valgte å redusere både bedriftsbeskatningen og personbeskatningen til 27 pst., fordi vi mente det ville være et brudd med harmonien i skattesystemet hvis man bare reduserte i bedriftsbeskatningen. Jeg var litt overrasket over at Arbeiderpartiet i regjering valgte å fremme et forslag av den typen. Vi fulgte opp for å bevare kontinuiteten i systemet og akter å vurdere denne typen spørsmål videre.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-01-07:
Siden representanten Marthinsen var opptatt av at vi skulle lytte til hva hun faktisk sa, tror jeg jeg vil anbefale henne og andre å lytte til hva jeg faktisk har sagt. Det jeg har sagt gjennom denne debatten, er at jeg ikke ser noen grunn til en ny gjennomgang av kontinuitetsprinsippet. Det jeg derimot har varslet, er gjennomgang av ulike sider av det samlede skatte- og avgiftssystemet i Norge. Jeg har gjort endringer i Scheel-utvalgets mandat med sikte på lettelser i stedet for provenynøytralitet, som var den forrige regjeringens ambisjon. Vi har varslet gjennomgang av avskrivningsreglene og -satsene, nettopp fordi det er viktig å se det i sammenheng med det øvrige skattesystemet. Vi har varslet gjennomgang av ulike deler av avgiftssystemet, men ikke for å skjerpe det samlede skatte- og avgiftstrykket i Norge. Denne regjeringen har som ambisjon å redusere skattetrykket. Vi gjorde det første grepet i inneværende års budsjett, gjennom en samlet reduksjon på i overkant av 7 mrd. kr. Det er en lettelse like stor som den samlede skjerpelsen som den rød-grønne regjeringen sto for gjennom de siste åtte årene. Jeg synes det er interessant å registrere at de tidligere regjeringspartiene nå signaliserer vilje til å støtte forslag fra regjeringen om nye lettelser i fremtiden. Det er bra. Det har i hvert fall denne regjeringen som ambisjon. Så merket jeg meg spørsmålet fra representanten Gahr Støre. Når regjeringen har varslet at vi i revidert budsjett kommer tilbake med en gjennomgang av skattereglene for landbruket, er det basert på det enstemmige vedtaket som Stortinget har gjort. Jeg har lyst til å legge til at det i regjeringsplattformen står at vi vil bruke «målrettede skatteendringer for å styrke bondens økonomiske stilling». Det denne debatten egentlig handler om, er et forsøk på å skape et inntrykk av at det er et problem at arveavgiften fjernes. Nei, det er ikke et problem. Det er tvert imot en fordel for de aller, aller fleste at en forhatt avgift blir borte. Det er denne regjeringens ambisjon å fortsette arbeidet med å forenkle skattesystemet, avbyråkratisere skattesystemet og samlet sett gi lettelser i skatte- og avgiftstrykket i Norge. Hans Olav Syversen sa at det er sluttsummen som teller. Det er jeg helt enig i. Det vi må se på, er de samlede virkningene av det samlede skatte- og avgiftstrykket og hvordan det påvirker de enkelte næringer, næringslivet generelt og husholdningene. Det har denne regjeringen som ambisjon. Det å skape et inntrykk av at det nå har blitt gjennomført skjerpelser av skatte- og avgiftstrykket i Norge, blir direkte feil. Denne regjeringen har redusert – med støtte fra Stortinget – skattetrykket i Norge med over 7 mrd. kr. Det arbeidet vil fortsette.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-01-07:
Det er alltid forfriskende å begynne et nytt år med en skattedebatt – egentlig en forlengelse av debatten om budsjettet vi vedtok før jul. Jeg har fra Kristelig Folkepartis side lyst til å vise til det vedtaket som et enstemmig storting fattet rundt akkurat det spørsmålet som interpellanten tar opp. Der heter det: «Stortinget ber regjeringen gjennomgå skatteregelverket for bønder i lys av endringene knyttet til arveavgiften, og komme tilbake til Stortinget med dette i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2014.» Det er en gjennomgang vi, fra Kristelig Folkepartis side, ser fram til å få. De aller fleste vil selvfølgelig være glad for at arveavgiften forsvinner. Jeg synes det var litt artig da representanten Marthinsen uttrykte at man påfører skatteskjerpelse. Det er en retorikk jeg ikke alltid har hørt fra den kanten, for å si det sånn. Men det er jo interessant i denne settingen å høre på nettopp retorikken. Når det gjelder bøndene, som har vært et særlig tema i dette spørsmålet, er det, og det vil være, som flere har sagt, et gunstig skatteregime. At man kan skrive av de samme verdiene to ganger ved et generasjonsskifte, er selvfølgelig en svært gunstig regel. Man kan se på dette spørsmålet fra ulike vinkler, og jeg skjønner godt at et finansdepartement ser dette ut fra hva som ville være et 100 pst. logisk fullkomment og plettfritt skattesystem. Da bør det ikke være så mange unntak – helst ingen – og man bør strømlinjeforme regelverket. Nå er det allikevel engang slik at systemet har sine unntak. Det har det hatt, og det vil det faktisk fortsatt ha, fordi man også ønsker å oppnå andre politiske målsettinger enn bare å ha det enklest mulige skattesystemet. Det har ikke minst vært viktig ut fra politiske målsettinger for den næringen som særlig har vært i fokus her, nemlig landbruksnæringen. For den enkelte er det ikke til å komme vekk fra at det vil være sluttsummen som teller. Selv om man kan argumentere logisk for endringer – kontinuitetsprinsippet bør innføres, og diskontinuitetsprinsippet bør avvikles – er det ikke til å komme vekk fra at det for den enkelte næringsdrivende er sluttsummen som teller. Jeg forstår dem som spør seg: Når vi avvikler arveavgiften, er det da rimelig at det innebærer en skatteskjerpelse for meg? Det spørsmålet forstår jeg, og det er også bakgrunnen for at vi, fra Kristelig Folkepartis side, var opptatt av å få det verbalforslaget som et enstemmig storting har sluttet seg til, vedtatt. For bøndene har dette selvfølgelig også en sammenheng med at verdifastsettelsen av næringseiendommene deres generelt har vært svært lav. Dermed at det vært desto mer gunstig å kunne skrive av de samme verdiene to ganger. Arveavgiften har ikke ofte vært det viktige spørsmålet i den sammenhengen. Jeg er opptatt av et godt system, men vi må også sørge for at vi ikke blir så rigide systemforsvarere at vi ikke ser de praktiske konsekvensene for dem som faktisk blir berørt av den politikken som vi vedtar i dette huset. Det er med det utgangspunktet vi ser fram til den gjennomgangen som departementet og regjeringen skal foreta.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-07:
Jeg tror dette er første gang jeg er med på å diskutere en sak i Stortinget som er vedtatt, men som vi ikke vet konsekvensene av, og hvor heller ikke flertallet – tilsynelatende – vil skaffe seg full oversikt over konsekvensene. Det er klart at alle ønsker et så enkelt skattesystem som mulig. Det er en selvfølge. Men veien dit har ganske mye å si. I så måte har ikke interpellanten fått svar på svar på det hun spurte om i det hele tatt. Fra den nye regjeringen begynner det nå å avtegne seg et mønster. Den varslet skattefradrag for enøktiltak – oppussing – uten umiddelbart å følge opp. Den skapte store problemer for næringen. Det sier seg selv at det skjer, men regjeringen valgte likevel å gå fram på den måten. Regjeringen kuttet i virkemiddelapparatet for næringsutvikling i distriktene samtidig som man snakket om vekstevne, og nå innfører man altså store skattekutt som ikke har effekt for næringslivet, og tilhørende endringer i skattesystemet uten tilsynelatende å ha skaffet seg oversikt over konsekvensene i det hele tatt. Det er, som representanten Slagsvold Vedum helt riktig sa: Vanligvis er rekkefølgen omvendt. Man skaffer seg oversikt over konsekvensene først, så vurderer man om dette er lurt å gjøre, og så gjør man et vedtak. Om denne saken demonstrerer noe – som jeg også har sagt tidligere – er det at regjeringen er flink til å prioritere. Regjeringen har bestemt seg for hva som er viktigst. Man har prioritert store skattekutt til de gruppene som i størst grad har støttet valgkampen til Høyre og Fremskrittspartiet, og så skal man liksom ta seg av konsekvensene for titusener av vanlige næringsdrivende og bønder senere. Jeg vet ikke om de føler at denne måten å gå fram på er særlig betryggende, spesielt ikke når flertallet ikke viser vilje til å se på konsekvensene dette har for alle andre enn bønder, og kanskje spesielt ikke når man har hørt hva finansministeren egentlig mener med å se på virkningene dette har for bønder. Jeg er helt enig med representanten fra Senterpartiet i at det jeg hørte, var en oppramsing av hvor godt bønder har det, og hvor det vel ble antydet at mange av fordelene bøndene har i skattesystemet, er urettferdige og bør gjennomgås. Sånn går det altså når man forviller seg inn i den tro at skattenivået alene er viktig. Når man driver en valgkamp som så monolittisk fokuserer på å kutte i skatter, uten å se den store helheten, og når man så til de grader binder seg til masten på valgløfter om å kutte i skattene, så må alt annet vike. Da får de uintenderte konsekvensene bare komme. Omkostningene som kommer for bønder og andre næringsdrivende, får bare komme, fordi det er enkelte grupper Høyre og Fremskrittspartiet har forpliktet seg overfor. De skal få betalt, koste hva det koste vil. Det får de nå, men det har store konsekvenser for helt vanlige mennesker som gjør hardt og godt arbeid i norsk næringsliv.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2014-01-07:
Saken er fra Arbeiderpartiets side godt belyst av interpellanten, så jeg ønsker ikke å gå inn i sakskomplekset annet enn å si at denne debatten viser at denne interpellasjonen var helt nødvendig og nyttig å få ved årets start. Jeg syntes det var interessant å høre finansministerens grundige gjennomgang av kontinuitetsprinsippet. Nå handler egentlig ikke debatten om det, men det var en nyttig gjennomgang og en prinsippfast oppramsing av det. Arbeiderpartiet er ikke imot kontinuitetsprinsippet, men som flere representanter har sagt nå, har vi tilpasninger i vårt skattesystem som har gjort også andre modeller nødvendig. Dette er ikke en debatt om det. Det er ikke en debatt om arveavgiften generelt. Vi hadde også et forslag om reduksjoner på det området. Det er heller ikke en debatt om at denne regjeringen brukte flere milliarder oljekroner for å finansiere sine skattelettelser. Men det er altså det opplegget som her ble valgt, nemlig at man la fram et forslag som hadde store konsekvenser, som fikk minimal omtale. Det måtte altså presseoppslag og reaksjoner fra næringen selv, som satt og regnet på konsekvensene, til for at vi i finanskomiteen og Stortinget for øvrig reiste spørsmål om at disse konsekvensene måtte utredes grundig. Jeg slutter meg til representantene Vedum og Valen som sier at det er en litt underlig situasjon vi er i, at vi har et vedtak om en ganske betydelig endring, og så må vi vente på og se konsekvensene. Jeg håper at finansministeren kan si noe om – selv om jeg har full forståelse for at revidert kommer om noen måneder – hvilke tanker hun gjør seg. Jeg oppfatter at hun sier at hun ikke ønsker å se på andre foretak og konsekvensene for dem. Det er jeg kritisk til, men jeg tar til etterretning at hun ikke ønsker å gjøre det. Men hvilke løsninger kunne hun tenke seg for landbruket og bøndene som er i den situasjonen man nå hører om? Det kunne være interessant å få en indikasjon på det – vel vitende om at det endelige budsjettet kommer først litt senere på våren.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-11-18:
Jeg vil takke utenriksministeren for et godt svar og en grundig redegjørelse. Han svarte også på mange av de spørsmålene jeg trodde jeg måtte følge opp, og det er bra. Vi i Venstre er glade for at Somalia er et av de tolv fokuslandene som er satt opp i regjeringas forslag til statsbudsjett – dette kommer vi ikke til å diskutere med regjeringa. Men det er viktig å legge innhold i det. Det gjorde statsråden på noen områder, men jeg har lyst til å følge opp med noen spørsmål. Vi vet at det å bidra med hjelp knyttet til humanitære katastrofer er sju–åtte ganger dyrere enn å forebygge katastrofer. Derfor er det viktig, når vi har sett at FN har trykket på den store knappen så mange ganger og sagt at det er krise, at vi nå begynner å jobbe mye mer med å forebygge de utfordringene man står overfor. Da er det å satse på kvinner, jenter og utdanning en viktig del av det. Dette er et av de landene som har høyest mødre- og spedbarnsdødelighet, og det har også dårligst dekning når det gjelder helsesituasjonen. Det er med og underbygger at katastrofer skjer, og det er også med på å tappe et samfunn for ressurser. Det er også viktig at kvinner blir med i styringsprosessene framover. Det er ikke alt som er godt i de styringsmekanismene som er der i dag, og når vi vet litt om grunnlaget for lovgivinga – også i Somaliland – ser vi at det ikke har vært å løfte kvinner inn. For en regjering som har jenter og utdanning høyt på agendaen, er det viktig at dette er høyt på agendaen også i Somalia. Så syns jeg det er interessant, det som statsråden sier om å ta vare på naturressursene. Det å ta vare på havet sitt er ikke bare å ta vare på kontinentalsokkelen og det den kan inneholde, sjøl om det har brakt Norge mye velferd. Det å ha en god sjøfartsskole og kunnskap om hvordan man regulerer også de andre ressursene i havet, er viktig framover. Så det hadde vært fint om statsråden også kunne si noe om det. Somaliland har noe som heter Somaliland Development Fund, som Sverige har opprettet sammen med en rekke andre europeiske land. Norge har bidratt der før. Her kan vi også bidra videre i tida framover. Midlene går til å bygge opp infrastruktur i Somaliland. Det hadde vært interessant om statsråden også kunne kommentere det. Til slutt: Det å stoppe rekrutteringa til ekstreme organisasjoner som Al Shabaab og andre ekstreme miljø er ikke bare en jobb for norsk PST, det er også en jobb for det internasjonale samfunnet å sørge for at disse organisasjonene ikke får mer makt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-11-18:
Jeg er takknemlig overfor alle dem som har vært med og bidratt i denne debatten. Som representanten Solhjell også hadde i sitt perspektiv: Vi er én verden. Og når vi diskuterer Somalia – som ligger langt unna oss, men vi har det perspektivet at vi nærmest har blitt brakt sammen som nasjoner – viser det hvor nært vi er knyttet sammen og hvordan en tragedie ett sted også kan bli en utfordring for Norge hvis vi ikke bestemmer oss for å løse det sammen. Det har også slått meg mens jeg har jobbet med denne interpellasjonen, for det er sjelden jeg har jobbet med en interpellasjon og har mottatt så mange tilbakemeldinger og innspill til interpellasjonsdebatten som det jeg nå har fått fra norsk-somaliere i Norge. Jeg har også sett det innenfor eget parti; de norsk-somalierne som er aktive i Venstre, har bidratt veldig godt med ulike perspektiv her. Det bringer meg over til en av de to utfordringene jeg har tenkt å gi utenriksministeren i oppsummeringen. Både utenriksministeren, Solhjell og andre dro fram at vi må kunne bruke dem med norsk-somalisk kompetanse her i Norge til å bidra til denne utviklinga og bygge videre på det. Med en såpass stor innvandrergruppe i Norge som har vært med og påvirket oss, har kanskje vi også påvirket litt tilbake, og gitt folk en ballast som gjør at samarbeidet mellom Norge og Somalia kan gå lettere og kan få enda bedre kvalitet hvis vi bruker de ressursene som er i den befolkningen som har norsk-somalisk bakgrunn. Og så er min andre utfordring: Vi ser nå et Al Shabaab som svekkes. Jeg mener at det internasjonale samfunnet bør være på plass så fort de er ute av en region. Så fort Al Shabaab trekker seg ut, må vi raskt være på stedet, bidra til både stabilitet og utvikling i de områdene og bruke det engasjementet som vi nå har, til å vise hvordan utviklingen kan gjøres positiv på tross av dem som ønsker negativ utvikling, og som fyrer opp under den borgerkrigen som faktisk er der. Så mine to spørsmål til utenriksministeren er om vi skal satse mer på å bruke norsk-somalierne i Norge i utviklinga i Somalia og om vi skal være raskt på pletten så fort Al Shabaab trekker seg ut, om vi skal gå inn som det internasjonale samfunnet og bidra til at vi får se en positiv utvikling i alle de områdene som nå blir fritatt fra det jerngrepet som den terrororganisasjonen har hatt på dem.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-18:
Jeg vil igjen takke representanten for å sette Somalia på dagsorden. Vi opererer nå for første gang en situasjon med fire nivå 3-kriser – humanitært, globalt – slik det er slått fast av FN. Somalia er ikke en av dem, men jeg er veldig bekymret for Somalia fremover når det gjelder matsikkerhet og sårbarhet generelt. Vi vil fortsette å gi betydelig humanitær assistanse. FNs appeller når det gjelder Somalia, er jo ikke oppfylt. Jeg synes at interpellanten har et veldig godt poeng når det gjelder innretningen av fremtidig bistand og den humanitære hjelpen. Jeg tror at når det gjelder Somalia, kan vi ikke si at det ene er humanitært, og at det andre er langsiktig bistand. Jeg tror den humanitære hjelpen også må innebære at man bygger opp motstandsdyktigheten i Somalia til å tåle de påkjenningene som kan komme, både når det gjelder mat, rent drikkevann – alt som går på det sanitære. Det er vesentlig. Vår humanitære assistanse er allerede slik innrettet at den har tatt høyde for dette. Interpellanten nevnte i sin innledning viktigheten av å ha god kontakt òg med den somaliske diasporaen i Norge, som er betydelig. Utenriksdepartementet har en løpende og god kontakt med den viktige somaliske diasporaen, og vi får vesentlige innspill til innretningen av vårt arbeid. Vi jobber òg aktivt i et freds- og forsoningsperspektiv inn mot de ulike aktørene som er vesentlige når det gjelder Somalia. Det er viktig nå at den konflikten som pågår i Mogadishu, mellom statsminister og president, blir løst, og at man finner gode måter å jobbe sammen på. Jeg snakket med presidenten i Somalia på lørdag og oppfordret til at partene i Mogadishu, ikke minst foran de viktige internasjonale giverlandskonferansene som kommer knyttet til Somalia fremover, må finne en modus operandi sammen. Jeg synes jeg fikk en god tilbakemelding på de innspillene. Jeg har også snakket med statsministeren i Mogadishu om det samme. Vi vil følge opp det som representanten nevnte om naturressurser, dette med maritim sektor, som er helt avgjørende. Vi vil se på dette med f.eks. maritim opplæring, hvis det er en mulighet, og vi vil se på innretningen av den nye utdanningssatsingen rettet mot jenter i Somalia. Det er jo lagt inn over 600 mill. kr i budsjettet, og noe av dette bør selvsagt gå til krigs- og konfliktområder og utsatte stater, som Somalia.
Børge Brende (Høyre), 2014-11-18:
Jeg vil igjen benytte anledningen til å takke interpellanten for å sette Somalia på kartet. Jeg takker også for det jeg opplever som ganske bred støtte i Stortinget for å gjøre Somalia til et fokusland. I Somalia dreier det seg om humanitær bistand – den humanitære bistanden som skal gjøre landet mer motstandsdyktig fremover, og ikke minst gjøre de lokale myndighetene i stand til å gjøre en jobb. Jeg opplever det som en sterk støtte til at vi skal fortsette å styrke myndighetenes kapasitet til budsjettarbeid, finansforvaltning og å få på plass velfungerende statsinstitusjoner og statsorganer i Mogadishu. Ikke minst når det gjelder demokratisering og involvering av folket i Somalia, opplever jeg det som at det er støtte i Stortinget for å videreføre nær dialog med diasporaen i Norge, som sitter på mye kunnskap og kjennskap til utviklingen. Det er noe Utenriksdepartementet absolutt vil gjøre fremover. Så er jeg enig med representanten Skei Grande i at når man lykkes i å drive Al Shabaab ut av områder som de har kontrollert, er det avgjørende at den humanitære bistanden kommer raskt, og at man bygger opp kapasitet på både utdanningssiden og å støtte opp om jenter og kvinner som har vært undertrykt under Al Shabaabs regime. Det er vesentlig. Og så er det vesentlig, som jeg sa i mitt hovedsvar, at man nå greier å videreføre en god politisk inkluderende dialog i Mogadishu, slik at det ikke utvikler seg til en ikke-produktiv maktkamp mellom viktige representanter for det politiske Somalia. Man må ikke få en situasjon hvor «the winner takes it all», men at alle er med, og at de integreres i dette arbeider. Da henviser jeg ikke minst til den dragkampen som nå skjer mellom statsminister og president. Her må det finnes en politisk løsning. Somalia er også en av regjeringens pilotland når det gjelder kampen mot kjønnslemlestelser. Dette er et arbeid som vi vil videreføre. Vi har også et viktig arbeid for kvinners rettigheter, ikke minst dette med reproduktiv helse, som representanten Nybakk var inne på. Der støtter vi et konkret program gjennom en norsk humanitær organisasjon. Vi har også økt – og vil øke – støtten til UN Womens ulike initiativer når det gjelder økt deltakelse av kvinner i de demokratiske prosessene i Somalia.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2014-11-18:
Både statsråden og presidenten skal jeg ta med til det vakre fylket Østfold og til Halden og Erlandsens Conditori. Jeg takker også for svaret, og jeg er glad for at statsråden er offensiv på dette feltet. Jeg viser til den arbeidsgruppen som er satt ned, og som jobber med dette. Jeg tror også det er verdt å se på de erfaringene man har fra andre land. Arbeids- og sosialkomiteen var tidligere i år i Canada, og det som var interessant der, var da vi stilte spørsmål om hvordan de organiserer arbeidslivet spesielt for mennesker med psykisk utviklingshemning. Det var nesten sånn at de ikke forsto spørsmålet. Vi spurte om de hadde vernede bedrifter – den type tiltak – og de forsto nesten ikke spørsmålet. Der er utgangspunktet at selvfølgelig skal man inn i ordinært arbeidsliv, men da med de ordningene som gjør at det er mulig. Jeg er glad for at statsråden er klar på at vi må spisse ordningene, og jeg er også glad for at statsråden ser at Erlandsens Conditori er et særdeles godt eksempel. Når vi snakker om virkemidler, må det være sånn at uavhengig av om du har et skadet ben, en fot eller en rygg, om du har mentale utfordringer, kreft eller psykisk utviklingshemning – uavhengig av hva slags utfordringer du har – må vi se på det enkelte individ, på hvordan vi kan hjelpe det enkelte individ ut i arbeidslivet, helst ordinært arbeidsliv, men hvis ikke det er mulig, må vi se på andre tiltak. Vi må ikke bare se på utfordringene eller problemene, men vi må se på mulighetene, og da er jeg veldig glad for at statsråden var så klar på at vi må vri virkemiddelbruken sånn at de blir individtilpasset, og at vi også må våge å tenke utenfor boksen, noe Erlandsens Conditori og gjengen bak det på en fortreffelig måte har gjort.