Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-01:
I løpet av de siste tiåra er det gjennomført en grunnleggende omlegging av helse- og omsorgstjenestene i Norge. Vi har som kjent gått fra spesialinstitusjoner og store sentralinstitusjoner innenfor f.eks. psykisk helsevern til at alle kan bo i sin hjemkommune, så langt det er mulig, dvs. i egen bolig eller i tilrettelagt kommunal bolig nær familie og venner. Dette har vært et bærende prinsipp for tjenestetilbudet til alle som har behov for helse- og omsorgstjenester, uavhengig av alder og diagnose. Vi vet at omsorgstjenestene i kommunene står overfor krevende kapasitetsmessige og kompetansemessige utfordringer i tida framover. Det er helt klart mange steder behov for en bedre medisinsk og tverrfaglig oppfølging av omsorgstjenestens brukere, spesielt gjelder det mennesker med kroniske og sammensatte lidelser, med psykiske problemer og med demens. Det er særlig to satsinger som sammen skal bidra til et godt tilbud til denne gruppen mennesker. Den ene er som kjent Opptrappingsplanen for psykisk helse, som i år er inne i sitt tiende og siste år. Den andre er Omsorgsplan 2015 - Regjeringas og Stortingets satsing på omsorgstjenestene som ble lagt fram i forbindelse med omsorgsmeldinga i fjor. Målet for Opptrappingsplanen for psykisk helse er at den hjelpen som brukerne får, skal fremme den enkeltes mulighet til uavhengighet, sjølstendighet og evne til å mestre eget liv. I St.meld. nr. 25 for 1996-1997, Åpenhet og helhet, som er hele grunnlagsdokumentet for opptrappingsplanen, slås det fast at ingen skal ha spesialinstitusjoner som varig bosted. Personer med psykiske lidelser skal ha samme mulighet til å delta i samfunnet som alle andre. De skal kunne bo i kommunen og motta de tjenestene de har behov for fra kommunen og spesialisthelsetjenesten. Dette er også i tråd med den europeiske ministererklæring på det psykiske helsefeltet fra 2005. For at brukerne skal kunne bo i kommunene, er det, som kjent, bygd opp lokale tjenestetilbud også til mennesker med psykiske lidelser. Samtidig er tilbudene innenfor det psykiske helsevernet, spesialisthelsetjenesten, bygd ut gjennom desentralisering og spesialisering av tilbud. Spesialisthelsetjenesten skal i størst mulig grad i samarbeid med de kommunale tjenestene gi folk god og forsvarlig hjelp der de bor. Vi er nå i ferd med å få på plass 3 400 av de omsorgsboligene som var forutsatt i opptrappingsplanen, og de vil være ferdigbygd til neste år. Mange har fått et nytt bosted som følge av opptrappingsplanen, og noen har fått et sjukehjemstilbud. Andre igjen mottar tjenester slik at de kan bo i sitt eget hjem. Stortinget har, som kjent, sluttet seg til forslaget om et nytt investeringstilskudd til omsorgsboliger og sjukehjem fra 2008. Sammen med økninga i driftsmidler til kommunene vil dette ytterligere bedre kommunenes mulighet til å gi et godt tilbud også til eldre mennesker med psykiske lidelser. Kommunene har også anledning til å benytte tilskuddet til andre boligtilbud som skal gå til vanskeligstilte på boligmarkedet. Det er riktig at nedbygging av psykiatriske sjukehjemsplasser i spesialisthelsetjenesten har gått raskere og lenger enn det som ble forutsatt da Opptrappingsplanen for psykisk helse ble vedtatt for ti år siden. Samtidig har utviklinga av tjenestene, som jeg nevnte innledningsvis, gått i retning av at kommunene har overtatt mange oppgaver som tidligere ble ivaretatt av spesialisthelsetjenesten. Dette har vært mulig bl.a. takket være den tekniske utviklinga, bedre kompetanse hos personellet som jobber i kommunene, og styrking av kommuneøkonomien. Under behandlinga av statsbudsjettet for 2007 ble det vedtatt en omfordeling av driftsmidler mellom kommunene og spesialisthelsetjenesten. Det er videreført for inneværende år, og den omfordelinga innebærer at kommunene mottar en større andel av driftsmidlene enn det som var forutsatt i opptrappingsplanen. Målet er å gi kommunene grunnlag for å møte utfordringene etter nedbygginga av de psykiatriske sjukehjemmene. I 2008 mottar kommunene vel 260 mill. kr mer enn spesialisthelsetjenesten til driftsformål. Det er ingen tvil om at kommunene har gjort en omfattende innsats for å realisere måltallene i opptrappingsplanen. Videre har det psykiske helsevernet gjennomgått store endringer de siste åra. Det er flere som mottar behandling både i poliklinikker og døgninstitusjoner i dag enn det var ved starten av opptrappingsperioden. Det betyr at det faktisk er færre som har botilbud gjennom spesialisthelsetjenesten, og at kommunene i all hovedsak står for det nødvendige bo- og omsorgstilbudet i samarbeid med spesialisthelsetjenesten. Samtidig er det åpenbart at det fortsatt er behov for å bedre kvaliteten, kompetansen og innholdet i tjenestene - både i kommunene og i det psykiske helsevernet generelt. Vi har fortsatt uløste utfordringer når det gjelder å skape gode og sammenhengende tjenester for en del brukere. Det gjelder særlig dem som ikke sjøl er i stand til å søke hjelp eller som aktivt motsetter seg hjelp, men som trenger det. Vi vet at flere av dem kan trenge hjelp fra ulike tjenester og ofte befinner seg i gråsoner mellom somatiske og psykiatriske helsetjenester, eller mellom helsetjenestene og sosialtjenestene. Jeg vil komme tilbake til den videre satsinga på psykisk helse etter opptrappingsplanens slutt i statsbudsjettet for 2009. I tillegg til arbeidet med opptrappingsplanen har Regjeringa, som jeg var inne på i stad, og som Stortinget er kjent med, utarbeidet Omsorgsplan 2015, som også inneholder tiltak for å styrke kapasiteten, kompetansen og kvaliteten i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Dette gjelder også eldre med psykiske lidelser. Flere årsverk og etablering av nye boliger er viktig når kapasiteten i omsorgstjenesten skal utvides. Regjeringa har gjennom en styrking av kommuneøkonomien, som Stortinget har sluttet seg til, lagt til rette for å utvide personellkapasiteten med 10 000 nye årsverk i løpet av 2009. Vi er godt i rute med å nå denne målsettinga. Det er ikke minst viktig også for å gi bedre kvalitet for mennesker med psykiske lidelser, slik representanten Giltun tar opp i denne interpellasjonen. Om lag 80 pst. av sjukehjemsbeboere har en demenslidelse, ofte i kombinasjon med psykiske problemer. Likevel ser vi at mange sjukehjem i dag ikke er bygd og tilrettelagt for mennesker med demens. Jeg mener at god demensomsorg i de fleste tilfeller er god omsorg for alle. Vi har derfor besluttet at alt som bygges og moderniseres ved hjelp av det nye investeringstilskuddet til sjukehjem og omsorgsboliger, skal tilpasses nettopp disse brukergruppene. Det skal gis tilskudd til 12 000 nye plasser, med et samlet tilskudd fra statens side på over 6 milliarder kr i perioden 2008-2015. For å sikre god rekruttering, høy faglig kompetanse og stabil bemanning i omsorgssektoren er det som er lagt fram i Kompetanseløftet 2015, veldig viktig fordi det løftet skal sikre at andelen ansatte med helse- og sosialfaglig utdanning øker, og det skal berede grunnen også for større faglig bredde i tjenestene. Det skal bl.a. legges større vekt på geriatri, alderspsykiatri og psykologi. Den medisinske oppfølginga skal også styrkes, og legeinnsatsen må økes betydelig. Etter det jeg har fått opplyst, er ikke problemstillinga som representanten Giltun reiser, et stort problem på landsbasis. Det betyr ikke at det ikke forekommer. Men jeg vil understreke at psykiske problemer kan ramme alle, uavhengig av tidligere sjukdomshistorie. Psykiske lidelser kan ofte forekomme, som det er sagt, sammen med demenslidelser. Det er sjølsagt veldig uheldig for dem som rammes - enten det er beboere som føler seg utrygge eller det er personer med psykiske lidelser, demens eller andre diagnoser som ikke får den hjelp og oppfølging de burde ha fått. Jeg kan forsikre om at jeg tar problemstillinga på stort alvor, og at Regjeringa jobber hardt for å gi befolkninga enda bedre tjenester. Vi skal fortsatt jobbe for å gi alle mennesker som har psykiske problemer, også eldre, et godt og forsvarlig tilbud.