trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
GTL er et miljødrivstoff som er laget av ren naturgass. Dette miljødrivstoffet kan gi vesentlig lavere utslipp av både NOx, partikler, karbondioksid og karbonmonoksid. Naturgassen som GTL er laget av, er også et miljødrivstoff. Det er derfor ikke såkalt mineraloljeavgift på naturgass – eller andre såkalte veibruksavgifter, for den saks skyld. For bilistene er det imidlertid en stor ulempe med naturgass, og det er at bilene må bygges om. Det geniale med GTL er at naturgassen har blitt omformet, sånn at den er flytende ved vanlig atmosfærisk trykk. Det betyr at man kan bruke GTL i helt vanlige dieselbiler. GTL er altså en smart måte å få vanlige bilister til å bruke naturgass på – uten at man må bygge om bilene. Siden naturgass er fritatt fra veibruksavgift, skulle man kanskje tro at GTL, som er laget av 100 pst. ren naturgass, også er fritatt for veibruksavgift, som f.eks. mineraloljeavgift. GTL er tross alt kjemisk fritt for mineralolje, noe Tolldirektoratets eget laboratorium har bekreftet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet liker imidlertid uforståelige og kronglete regler som rammer folk flest, og går derfor inn for mineraloljeavgift på et drivstoff som verken er mineralsk eller er laget av olje. I finansministerens svar på representantforslaget finner vi følgende underlige begrunnelse for avgiften på GTL: «At et produkt er fremstilt av råvarer som ikke er avgiftspliktige, betyr derfor ikke at også sluttproduktet er det.» At det også er mulig å lage syntetisk diesel av kull, er i denne sammenheng et usedvanlig dårlig argument. Det er vel ingen som har hevdet at kull er et miljøvennlig drivstoff for den norske bilparken. Jeg har merket meg at regjeringspartienes medlemmer av finanskomiteen i innstillingen argumenterer for at det bør være en generell veibruksavgift på alle drivstoff, inkludert de drivstoffene som i dag er fritatt. Dette viser med all tydelighet at regjeringspartiene ikke tar lokal forurensning i byene på alvor, men at målet tvert imot er at staten skal få mest mulig penger. Jeg skulle ønske at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet hadde litt mer empati med alle dem som får astma- og luftveisplager av regjeringens politikk, der alt handler om CO2 og om mest mulig penger til statskassen, og der lokal forurensning og folks helse åpenbart er av underordnet betydning. Selverklærte miljøpartier som SV har overhodet ingenting å skryte av når det gjelder miljøvennlig transport. Hvis Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for sin politikk, hadde folk flest hatt nyere og mer miljøvennlige biler, og miljødrivstoff hadde vært mye rimeligere enn i dag. I tillegg hadde vi hatt miljøvennlige og trafikksikre veier i hele landet, der folk kunne ha kjørt med jevn hastighet og med tilsvarende lavt forbruk. Vi husker også hva regjeringspartiene gjorde for å sabotere biodiesel i Norge. Å frita GTL fra mineraloljeavgift er noe av det aller viktigste vi kan gjøre for å begrense lokal forurensning i Norge. Jeg oppfordrer alle som tar astma- og luftveisplager på alvor, til å stemme for forslaget.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Det har jeg.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Det er jo litt fantastisk: Den 16. desember 2011 behandlet vi et forslag om miljøfartsgrense i denne salen. Da sa de rød-grønne partiene at på grunn av den store lokale forurensningen og de store konsekvensene av lokal forurensning måtte man opprettholde miljøfartsgrensen. I innstillingen i dag sier de: «Kostnadene knyttet til lokale utslipp utgjør bare en liten del av disse kostnadene.» Betyr det at finansministeren mener at det utgjør så liten lokal forurensning å fortsette å gjøre som vi gjør i dag, at man ikke behøver å redusere utslipp og lokal forurensning? Da burde man vel ikke ha denne miljøfartsgrensen? Hvorfor er det slik at regjeringspartiene sier det stikk motsatte i to saker som er behandlet på under tre måneder?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Jeg registrerte at finansministeren viste til alle de andre tiltakene man kunne gjennomføre for å redusere utslipp. Men er det ikke sånn at det viktigste handler om å redusere lokale utslipp for folk som har astma- og allergiproblemer? Eller er det sånn at det er inntektene som er det eneste viktige for finansministeren? Ved å si ja til å ta bort – det handler bare om å ta bort – mineraloljeavgiften kunne man i løpet av én uke sørget for å få i gang dette og få redusert utslipp og lokal forurensning betraktelig i de store byene. Det er et skrikende behov for det. Men det er altså slik at staten vil tape noen penger. Er det pengene finansministeren nå – tydeligvis – er redd for, mens miljøet kanskje ikke er så viktig?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-01:
Eg har i eit eige brev til komiteen gjeve kommentarar til dei ulike forslaga som her ligg føre. Brevet er lagt ved innstillinga, og eg viser til det, men kommenterer her nokre få forhold. For det fyrste er vi på ulikt vis i gang med fleire av dei forslaga som er sette fram – nokre er òg innførde, f.eks. 15 års administrativ gyldigheit for førarkort. Til forslaget om døgnkvileplassar og kviletid vil eg gjerne seia at det er viktig for trafikktryggleiken at sjåførane følgjer reglane for køyre- og kviletid. Styresmaktene har eit ansvar for å bidra til at det finst plassar der sjåførane kan ta pålagd kvile. Her er det sett av midlar, her er det arbeid på gang med stadig å sørgja for fleire slike plassar. Men eg er einig med komiteen i at det her er behov for å gjera meir, og Statens vegvesen kjem til å følgja opp dette med ein eigen plan. Til forslaget om etterutdanning vil eg berre seia at krava til etterutdanning tok til å gjelda for dei fyrste sjåførane i 2011. Det vil nødvendigvis ta noko tid før ordninga set seg. Eg tilrår difor at ein får noka erfaring med etterutdanninga før ein eventuelt vurderer alternative modellar. Til prikkbelasting og andre offentlege sanksjonar: Det er mi bestemte meining at prikkordninga reddar liv. Det gjer at fleire følgjer trafikkreglane. Det gjev eit meir effektivt reaksjonssystem overfor dei som bryt reglane. Det er òg forskingsresultat som understrekar nettopp dette. Fjerning av prikkordninga vil medføra at fleire blir drepne og hardt skadde i trafikken. Eg vil på det sterkaste åtvara mot at denne ordninga blir fjerna. No har vi nyleg skjerpa denne ordninga. Frå 1. juli i fjor vart det ei kraftig innskjerping for ferske sjåførar. Det er sterkt å høyra UP-Karlsen som seier at det har gått kort tid, men han ser likevel heilt tydeleg at denne innskjerpinga fungerer, særleg overfor ungdomsulukker – talet på ungdomsulukker i trafikken har gått markert ned. Både komiteen og forslagsstillarane og departementet og Statens vegvesen er opptekne av kva vi gjer i forhold til vintervedlikehald og trailerar på norske vintervegar. Det er dei som køyrer, som her har hovudansvaret, anten dei er norske eller utanlandske. Det er viktig å vera klar over kva eit godt veggrep betyr. Dårlege dekk, manglande kjettingar, ueigna køyretøykombinasjonar, uerfarne sjåførar – alt dette spelar inn. Det er på det reine at utanlandske køyretøy er overrepresenterte i slike hendingar, og det er òg difor vi har teke spesielle grep overfor utanlandske sjåførar – eg tenkjer både på språk og på opplysing av ulike slag, men så har vi i den seinare tida skjerpa både kontroll, vedlikehald og beredskap på vegen. Statens vegvesen stiller med bergingsbil på utsette punkt, vi har gjeve ein heimel for å kunna fjerna køyretøy frå vegen, og Statens vegvesen kan stengja vegar med problematisk føre tidlegare.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-01:
Eg svarte i går, og eg kan gjenta det i dag, at eg meiner at Posten med sine underselskap og Posten som eit statleg eigd selskap sjølvsagt skal halda norsk regelverk og vera oppteken av å gå føre som eit godt eksempel. Så gjev dette meg moglegheit til å seia at Statens vegvesen har eit forslag til høyring om påbod om vinterdekk på norske vegar. Dette spørsmålet gjeld fleire enn Posten sine bilar. Men lat meg understreka: Eg skal følgja opp overfor Posten, men eg ser fram til høyringa som no går, og moglegheita her for å innføra eit påbod om vinterdekk.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-01:
Eg er svært utolmodig etter å få innført ei obligatorisk brikke for tunge køyretøy. Grunngjevinga er at då vil både norske og utanlandske tunge bilar vera likebehandla, sikra korrekt innbetaling av bompengar, gje inntekter til bompengeselskapa, sikra lik betaling frå utanlandske transportørar og andre og fremja konkurranse på like vilkår i norsk og utanlandsk transportnæring. Så har det seg slik at dette har teke noko meir tid enn eg rekna med i utgangspunktet. Der er òg ei høyring som skal føregå, det oppdraget er gjeve. Vi skal fremja eit lovforslag for Stortinget. Mitt mål er at Stortinget har det i hende hausten 2012.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-01:
Det er slik at på den eine sida må vi ha det same regelverket i botn – det tilseier vår tilknyting til EØS – men på den andre sida er ikkje det til hinder for at vi kan gjera meir enn det vi har gjort på både kontroll-, vedlikehald-, og opplysningssida. Det er jo difor vi òg no seinast i vinter har skjerpa både vedlikehaldet og beredskapen, dersom ein situasjon skulle oppstå, og endra lovverket – gjeve heimel for å fjerna tunge køyretøy som er til hinder for trafikken. Vi har òg no sett i gang ei utgreiing for å sjå på om vi kan gjera kjøparar av transporttenester meir ansvarlege. Vi trur det òg vil bety noko for standarden på transportnæringa.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-01:
Merksemda har i dei siste innlegga vorte retta mot trafikktryggleiken på norske vintervegar. Her kan ulike parti ha eit noko ulikt utgangspunkt – det er heilt tydeleg – men det er samtidig slik at det blir gjort eit godt arbeid av både politiet og Statens vegvesen for til kvar tid å følgja opp og styrkja både det regelverket og dei reaksjonsmoglegheitene som vi har. EØS legg til grunn eit felles regelverk, òg sjølv om vi har ulik geografi. Køyreforholda på vinterstid er annleis i Noreg enn i fleire andre land, men lat meg seia at både forslaget om påbod om vinterdekk og forslaget som gjeld økonomisk medansvar for transportkjøpar, må sjekkast ut i forhold til EØS. Det kjem til å bli gjort. Vårt mål er at vi skal få begge desse forslaga fram før komande vinter. Så arbeider vi førebyggjande, både regjeringa og Statens vegvesen, med våre internasjonale kontaktar. Det betyr at nettopp dette temaet har eg teke opp med både den polske ministeren og den danske ministeren, og det er for å drøfta korleis vi heile tida kan bidra med informasjon i forkant og sikra at flest mogleg sjåførar er klare over det regelverket og dei køyreforholda som er i Noreg. Så må eg seia til Bård Hoksrud når han her framstår ein smule fornærma for at ikkje Stortinget har slutta seg til forslag nr. 6: «Stortinget ber regjeringen legge frem konkrete forslag om økt sikkerhet ved vinterkjøring med norske, og spesielt utenlandske, trailere på norske veier.» Det skulle vera forslag nr. 5 – no las eg feil, president, men dei går litt saman her. Forslag nr. 5 gjeld altså å leggja ned bruksforbod. Det er eit eksempel på noko som allereie er sett i verk. Det er eit eksempel på at regjeringa har fanga opp at det både i næringa og i Stortinget og elles er stor merksemd på at her trengst det tiltak på dette feltet. Slik vil det òg vera framover
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Mange utenlandske vogntog driver transportarbeid i Norge. Vinterstid skaper det mange problemer, og også en god del ulykker. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det EU-regler som begrenser norske myndigheters mulighet til å drive både kontrolltiltak og sanksjoner når det gjelder vogntog som blir stoppet, og hvor man ikke er fornøyd med standarden i forhold til de særegne forhold som gjelder på det norske veinettet på vinterstid?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Fremskrittspartiet har tatt mange initiativ for å bedre hverdagen for yrkessjåførene. Det dokumentet vi behandler i dag, er et nytt initiativ fra Fremskrittspartiet der vi fremmer en rekke forslag i en og samme sak. Det viser jo at det er en rekke forhold det bør gjøres noe med for at yrkessjåførene skal kunne få oppleve en bedre hverdag i et viktig, men svært så krevende yrke. Det aller viktigste tiltaket er selvsagt at vi bygger moderne og sikre veier mye raskere enn det regjeringen legger opp til. Det er ingen grunn til at oljerike Norge fortsatt skal ha veier som er blant de dårligste i Europa. Det som også er viktig, er at Norge vedlikeholder veiene på en langt bedre måte enn det vi gjør i dag. Det er nok å vise til planutkastet som kom i går, som viser et samlet etterslep på vedlikehold på riksveinettet på over 40 mrd. kr, og det er vel et sted mellom 20 og 30 mrd. kr på fylkesveinettet. For det daglige arbeidet som yrkessjåfør er et tilstrekkelig antall hvileplasser, kanskje spesielt døgnhvileplasser, det praktiske forholdet som det haster mest med å få på plass for å sikre gode arbeidsvilkår. Slike forhold som er i dag, ville neppe mange andre yrkesgrupper ha akseptert. Vi er i hvert fall glad for at Høyre støtter oss på dette feltet. Så sa statsråden i replikkvekslingen her at vi kan gjøre mer uavhengig av EU. Som saksordføreren sa, har vi nylig vært på tur med komiteen, og vi har vært på Statens vegvesens kontrollstasjon i Hedmark. Helt konkret: Hva kan gjøres på kort sikt for å sikre at utenlandske trailersjåfører faktisk kan bruke kjetting? Det er altså ikke nok å kontrollere at kjetting henger på bilen. Man må faktisk forsikre seg om at sjåføren er i stand til å bruke kjettingen når det trengs. Hva gjøres på kort sikt for å sikre at dekk på utenlandske vogntog som kjører i Norge, faktisk er egnet for norske vinterforhold? Jeg går ut fra – jeg gjentar det – at samferdselsministeren er enig i at vi kan stille norske krav for kjøring i Norge uten hindring fra EU. Hva gjøres for at det er tilstrekkelig politimyndighet, slik at brudd på forskrifter og lover som krever politibistand, kan følges opp? Det kan ikke være, og det bør ikke være, slik at sjåfører og vogntog slipper videre på veien fordi det mangler politiressurser. Hva gjøres på kort sikt for å sikre at utenlandske trailersjåfører som kjører på norske vinterveier, har samme grunnleggende kunnskap om kjøring på nettopp norske vinterveier som det vi krever av norske sjåfører? Det kan vel ikke være EU som skal styre trafikksikkerheten på norske veier? Det er spørsmålet til statsråden, og jeg vil være glad for klare svar.
Hilde Anita Nyvoll (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Det er viktig å bidra til en bedre hverdag for yrkessjåførene selv om disse forslagene ikke treffer blink. Noe er allerede under arbeid, og noe er allerede gjennomført. Arbeiderpartiet arbeider etter en visjon om null drepte og hardt skadde i trafikken. Derfor har vi økt innsatsen for vesentlig bedre trafikksikkerhet, og bedre vinterdrift av veier er et av tiltakene. Jeg vil si litt om tungtransport og piggdekk. Det påvirker i aller høyeste grad trafikksikkerhet og yrkessjåførenes hverdag. Vi har mye vinter i nord. Denne vinteren har så langt vært preget av mye isete og sporete veier, og det er verre enn gode vinterveier. En undersøkelse viser at stopplengden for tunge kjøretøy reduseres betraktelig med antall flere pigger. I juni 2011 sendte Vegdirektoratet på høring et forslag om endring av kjøretøyforskriften. Direktoratet foreslår å øke tillatt piggvekt på visse tyngre kjøretøy og tilhengere. Videre foreslås det en del justeringer av antall tillatte pigger. I dag er det tillatt med 200 à 6 grams pigger per dekk på buss, men bare 130 à 3 grams pigger på tung bil. Dagens forskrift er ikke tilfredsstillende for transportsikkerheten til et tankkjøretøy som transporterer farlig gods, og det er viktig at antall pigger økes også for tungtransport. Eksempelvis blir det i dag kjørt bensin fra Tromsø til Mehamn og Ifjord i Finnmark – det er en distanse på 770 km én vei. På denne turen skal transportørene passere fjellovergangene Sørkjosfjellet, Kvænangsfjellet, Baddereidet, Sennalandet, Hatter og Ifjordfjellet. Alle disse fjellovergangene er svært værutsatt. Da er det viktig å være riktig skodd for føret. Piggdekk blir ofte satt opp mot miljøperspektivet. En last med farlig gods i tank er opptil 47 000 liter, og ved en eventuell ulykke vil miljøet være svært utsatt, og i verste fall er hele miljøgevinsten borte. 70 flere pigger per dekk høres ut som et beskjedent tiltak, men det vil ha stor betydning for hverdagen til yrkessjåfører, i hvert fall nordpå. For når ulykken først er ute, så kan hver eneste pigg telle ganske tungt.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Hvis en annen representant hadde sagt at denne debatten var både subtil og platt, ville jeg hatt vanskelig for å si meg uenig i det. For det vi opplever her, er faktisk to sider: en side som forholder seg til den reelle verden, og en annen side som kun forholder seg til sin egen regjering og ikke lenger går for det gamle slagordet «All makt i denne sal». Det man egentlig sier, er at all makt skal være ute av denne sal, og man vil ikke ha innblanding i noe som helst. Dette er et tema som engasjerer stort der ute. Men selv om engasjementet er stort, er det ingen representanter for regjeringspartiene som egentlig ønsker en debatt – de forholder seg til en surrealistisk verden, mens noen forholder seg til den reelle verden. Skal vi ta oppslaget i avisen Valdres på alvor, er det altså slik at den sier det som vi har gjentatt gang på gang: Det største problemet er utenlandske trailere på norske vinterveier. 75 pst. av alle oppdrag dreier seg om utenlandske trailere. Tror vi på det, eller skal vi lage en egen virkelighet? Jeg har et annet oppslag, som vi fikk på komitéturen, som gjelder Hedmark og Oppland. Her er det helt klart: Utenlandske trailere tåler ikke det norske føret. Utenlandske vogntog er ikke bygd eller lastet for norsk vinterføre. Vi har behov for strengere kontroll. Er det noen her på huset som tar til orde for det? Er det noen her som ønsker å fremme forslag om det? Eller skal man overlate det til andre? Bladet Norsk Transport uttaler ganske greit: «Det er nesten leit å slå fast det faktum at de politiske partiene ikke prioriterer transport spesielt høyt, med ett unntak per i dag – FrP.» Jeg synes det er veldig trist at man opplever et totalt fravær(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Bare for å presisere det aller først i forbindelse med mitt innlegg i sted: Man ser på nytt at man ønsker å avspore hele debatten; man prøver å få en debatt om hvorvidt det gjelder norske eller utenlandske yrkessjåfører. For å ha sagt det én gang for alle: Alle ønsker likebehandling, og det er nettopp det som er utfordringen. Men vi må også ta inn over oss og se at når vi snakker om vinterkjøring, om norske forhold, er det faktisk slik at utenlandske sjåfører er overrepresentert når det gjelder behov for assistanse fra redningsselskaper. Hele forslaget går ut på å få til en bedre hverdag for yrkessjåførene. Det er knapt noen yrkesgruppe i Norge som over tid har lidd mer og blitt mer oversett og ignorert enn yrkessjåførene. Det virker som om både LO og regjeringen svever rundt på en miljøboble hvor yrkessjåfører og godsfrakt med trailere og lastebiler er et nødvendig onde, og at ingen ønsker å se nytteverdien av den jobben som blir gjort. Vi tar til orde for døgnhvileplasser. En døgnhvileplass bør ha toalett, dusj og helst også andre bekvemmeligheter. Yrkestrafikkforbundet svarte at 40 pst. av sjåførene hadde tilgang til pauselokaler. 20 pst. svarte nei. 40 pst. har ikke pauselokaler i det hele tatt. Det er enda dårligere resultater når vi snakker om tilgang til do. Er det noen i denne salen som kan nevne én annen yrkesgruppe som har denne type HMS i sin hverdag? Er det ikke på tide at denne sal kan klare å bli enige om at dagens situasjon for yrkessjåfører er uverdig? Nei, man vil ikke det, og jeg må si at all makt er tatt ut av denne sal. Vi har ikke beslutningsmyndighet. Det er synd for oss i denne bygningen, men det er mest synd for de yrkessjåførene som ikke får den støtten som de burde ha fått.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
En kommentar til Fredriksens innlegg: Jeg vet ikke helt om jeg skjønte det, jeg. Jeg tror heller ikke jeg helt skjønte hva det hadde i denne debatten å gjøre. Jeg følte liksom at det tok litt av på et slags vis, uten at jeg, som sagt, helt skjønte hva det hadde i denne debatten å gjøre. Men det jeg skjønner, er at man har utrolig stort fokus på «utenlandske» trailere, jeg understreker at Fremskrittspartiet sier utenlandske trailere. Det er de som bryter reglene, det er de som er innblandet i flest ulykker osv., og det vises til en undersøkelse i Valdres. Jeg vil bare presisere at vi snakker om både utenlandske og norske trailere. Det er ikke stor forskjell på hvordan man bryter loven, eller hvordan man er innblandet i ulykker på norske vinterveier. Jeg tror debatten hadde stått seg på at vi hadde snakket om trailersjåfører, eller sjåfører generelt sett, og ikke hatt den splittingen som Fremskrittspartiet nå holder på med. Så ble det også sagt at det kun er Fremskrittspartiet som er opptatt av trailersjåfører, lastebiler og tungtrafikken. Jeg har bare lyst til å minne om at det faktisk blir utført vesentlig flere kontroller nå enn i året før, også tekniske, og denne opptrappingen vil fortsette. Vi i Arbeiderpartiet og regjeringen har et godt samarbeid med lastebilnæringen. Vi er opptatt av å sikre rettferdige konkurransevilkår mellom norske og utenlandske transportører, og vi er klare til å skjerpe kravene til dekk og kjettinger. Men vi aksepterer ikke – jeg understreker det igjen – den forskjellsbehandlingen av utenlandske og norske transportører som Fremskrittspartiet legger opp til, og det må være lov til å spørre hvilke motiver Fremskrittspartiet egentlig har i saken. Så til hvem man viser til hele tiden – Valdres skulle nå være det som liksom gjaldt for hele landet. I sine merknader viser Fremskrittspartiet i stor utstrekning til Norsk Yrkessjåfør Allianse, bl.a., som sannhetsvitne. Jeg vil gjerne gjøre Stortinget oppmerksom på at dette er en organisasjon som per 2. januar hadde null – null – betalende medlemmer. Det er ikke det at jeg ikke tror på påstandene deres, men det virker jo noe merkelig. Så til prikkbelastningen – også det en merkelig sammenheng som jeg synes Hoksrud trekker fram når han sier at andre arbeidstakere omtrent kan gjøre så mange feil de vil, så mange ulovligheter de vil, og at de bare får lov til å fortsette. Det er faktisk ikke slik! Hvis man i arbeidslivet gjør noe ulovlig – eller opptrer kritikkverdig – overfor andre arbeidstakere, er det slik at på noen områder får man en advarsel, og hvis man ikke følger regelverket etter det, er det faktisk ut. Men å dra det inn i denne sammenhengen blir jo litt snodig.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Ja, det skal jeg ikke bruke. Jeg vil bare bruke anledningen til å takke komiteen for en ryddig og grei behandling når det gjelder endringer i helsepersonelloven og i spesialisthelsetjenesteloven. Endringene dreier seg om pliktig avhold for helsepersonell og en teknisk endring i bruken av benevnelser. Det har da, som sagt, ikke skapt den store politiske uenigheten i komiteen. Komiteen er enig i at endringene gjør det mulig å få bedre kontrollmuligheter, og at en dermed kan avsløre rusmiddelbruk i helsevesenet. Det er god pasientsikkerhet, og hele komiteen støtter endringene.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Jeg har bare noen kommentarer. Representanten Kari Kjønaas Kjos er heldig som ikke har noen spørsmål igjen å stille, for det har vi, og det er derfor vi ønsker å avvente arbeidsgruppen. Vil det få konsekvenser for andre? Hva slags volum skal vi ha? Hvordan skal vi klare å utdanne folk? Hva slags rettigheter skal ligge der? Vet vi, hvis vi sier ja til en ventetid i dag, om vi kaster blår i øynene på dem som nå står utenfor? Vet vi om vi klarer det? Det kan godt hende vi klarer det på kortere tid, men det kan vi også få svar på når arbeidsgruppen har lagt fram sin anbefaling. Er det ikke mer riktig å vite om det går? Jeg synes representanten Tingelstad Wøien hadde et veldig godt innlegg. Det handler om en garanti for at alle skal sikres lik behandling. Og det er nettopp det vi gjør ved at vi tar litt tid til hjelp, dvs. tre uker. Når representanten Reiertsen angriper oss jentene i de rød-grønne partiene og sier at vi ikke bryr oss og er litt ufine, må jeg bare protestere igjen: Vi vil ha nye bryst til dem som skal ha det, men det mangler jo bl.a. plastikkirurger – det har kommet fram i flere innlegg her – fordi de brukes av kvinner til andre ting, til skjønnhetsoperasjoner, til unødvendige ting. De burde brukes til det som er nødvendig, nemlig nye bryst til de jentene som trenger det. Jeg synes det er en litt merkelig diskusjon. Vi har hørt opposisjonen si at de private har kapasitet, for det, sier de, kan vi lytte til, men de faglige rådene som arbeidsgruppen skal legge fram, bør vi ikke hefte oss så mye ved. De private klinikkene kan jo ikke være sannhetsvitner på at de skal rekke alt de ønsker innen ett år. Vi hører på Legeforeningen, og de er bekymret for utviklingen når det gjelder kompetanse, utdanning og kapasitet. Det mener vi er viktig å se på videre. Representanten Høie sier at det handler om å sette politiske mål, men vi vil mer enn å sette politiske mål. Vi ønsker at disse jentene skal få nytt bryst. Det må jo være gjennomførbart. Og igjen: Er det ikke gjennomførbart med ett år, og vi sier at det skal være det fra denne salen, er ikke det å lure noen? Det er i hvert fall det jeg mener. Vi vil vite om det lar seg gjennomføre. Derfor ønsker vi å vente på arbeidsgruppen.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-01:
Forslaget som ligger til behandling, går på at det skal gis en reell behandlingsgaranti for kreftpasienter. I forslaget inneholder en slik garanti en juridisk rett til behandling innen 20 virkedager dersom det ikke foreligger medisinskfaglige begrunnelser som tilsier lengre behandlingstid. Det er bred enighet i komiteen om at pasienter som rammes av kreft, skal få komme til behandling raskt, og at behandlingen skal være av høy kvalitet. De aller fleste får i dag god og rask hjelp, og på grunn av høy kvalitet i det norske helsevesenet overlever også de fleste kreftsykdom og blir helt friske. Å måtte vente lenge før en får svar på prøver, å måtte vente før det blir stilt diagnose og å måtte vente, når man vet at man trenger behandling, på at behandling settes i gang, oppleves for mange – jeg vil si alle – som en stor psykisk belastning. Det er klart at både pasienter og familie blir engstelige og redde når de ikke får raske svar og rask behandling. Når det gjelder overlevelse av kreft, er det de siste årene registrert en forbedring av resultater for en rekke kreftdiagnoser, som livmorhalskreft, brystkreft – som har vært diskutert tidligere i dag – og tykk- og endetarmskreft. På disse områdene er Norge ifølge OECD best i Norden. Men det er mulig å få ned ventetiden enda mer. Derfor jobbes det på sykehusene i dag kontinuerlig for å få ned ventetiden. Samtidig har statsråden stilt krav til helseforetakene om at 80 pst. av kreftpasientene skal være i gang med behandling innen 20 virkedager, og for å oppnå dette må sykehusene identifisere flaskehalser og forbedre organiseringen. Sist sommer ble det fastsatt veiledende forløpstider på kreftområdet, og Helsedirektoratet vil i år følge opp sykehusenes tidsbruk. Denne saken handler altså ikke om hvorvidt vi ønsker at kreftpasienter skal behandles raskt eller ikke, men hvorvidt vi mener at en behandlingsgaranti er det rette virkemiddelet for å sikre pasienter raskere behandling. Komiteen viser i sin behandling av denne saken spesielt til Legeforeningens innspill på komitéhøringen. Legeforeningen mener at det å fastsette en generell behandlingsgaranti for pasientgrupper er prinsipielt problematisk. Det skal foretas en individuell vurdering av den enkelte pasients situasjon, og dermed også en individuell vurdering av hvor lenge det er forsvarlig å vente for den enkelte pasient. Dette er komiteens flertall enig i. En spesifikk behandlingsgaranti ved siden av den pasientene har i pasientrettighetsloven, vil ikke være et effektivt virkemiddel for å forbedre behandlingstilbudet for kreftpasienter. Flertallet i komiteen foreslår derfor at forslaget avvises.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-01:
Bare en kort merknad til representanten Bent Høies replikk om internasjonale selskaper med adresse i skatteparadis. Jeg innrømmer gjerne at jeg er ikke glad i denne typen konsern, som altså salter pengene sine ned på Cayman Islands, i Sveits og på Jersey. Men jeg vet at mange offentlige aktører, både stat og kommuner, handler med disse konsernene. Poenget mitt var ikke å si at det bare er elendighet i det arbeidet de gjør. Tvert imot, mange av dem gjør et bra arbeid, sjøl om vi også har sett eksempler på det motsatte. Mitt poeng var at vi har en stor grad av konsernifisering innenfor helse- og omsorgstjenestene. Det ser vi internasjonalt, og det ser vi her. Det er uheldig at disse aktørene kommer så sterkt inn og er så tungt inne i f.eks. eldreomsorgen. Da er mitt råd at høyrepartiene ikke hele tida snakker om at dette er en arena for kvinnelige gründere og små aktører. I den grad de kommer inn, fyker de veldig fort ut igjen – ved første anledning – fordi markedets logikk gjør at du får disse tunge, store aktørene i helse- og omsorgssektoren. Det er mitt poeng. Disse store aktørene har en tøff utbyttepolitikk. Da stiller jeg meg spørsmålet, og jeg stiller det gjerne videre til andre: Er det noe i eldreomsorgen som tilsier at det er et rasjonale å ta ut og hente inn som utbytte? Nei, det er ikke det. Utgiftene i eldreomsorgen går til lønn, pensjon og gode arbeidsvilkår for de ansatte. Skal man rasjonalisere noe for å ta ut utbytte, må man ta det her. Jeg har et brev fra byrådet i Oslo, datert 12. mars i 2010, hvor de sier at en stor kommersiell aktør som har lav pensjon til de ansatte, tjener 35 mill. kr på et middels stort sykehjem i løpet av en anbudsperiode. Den lave pensjonen til kvinner som jobber på dette sykehjemmet, utgjør 35 mill. kr som går til kontoen på Cayman Islands eller Jersey. Det er et regime jeg er imot. Da anbefaler jeg at man ikke driver og snakker om at det er kvinnelige gründere man vil ha inn her, for kommersialiseringa understøtter ikke det.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Fremskrittspartiet fremmer forslag om forebyggende hjemmebesøk hos personer over 75 år. Et godt dokumentert forsøk fra Danmark fra 1985 viste at et slikt tiltak ga bedre livskvalitet, bedre funksjonsevne, færre sykehusinnleggelser og redusert dødelighet, og det førte til at Danmark lovfestet forebyggende hjemmebesøk allerede i 1995. I Norge ser det ut som om vi skal finne opp hjulet på nytt, med treårige forsøksprosjekt, metodikkutprøving osv. Mener statsråden at nordmenn er så forskjellige fra dansker at det ikke er mulig å lære noe av de danske suksesshistoriene innenfor eldreomsorgen?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Jeg vil komme inn på noe av det jeg sa i mitt innlegg. Synes statsråden det er rimelig at skattemyndighetene skal overprøve den medisinskfaglige vurderingen kommunene har gjort, når det er fattet enkeltvedtak for å gi en pasient nødvendig helsehjelp bare fordi kommunen velger å la en privat eller ideell leverandør stå for tjenesteutførelsen? Mener statsråden at en slik praksis gir like rammebetingelser for offentlige og private omsorgsbedrifter?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
I mitt replikkordskifte tok jeg opp skatteforhold, og statsråden sier at hun ikke kjenner til forholdene. De stammer fra Skatt vest og Bergen, så det burde være en mulighet for statsråden også å få tak i akkurat dette. Dette er noe hun absolutt bør ta opp med finansministeren. Skatt vest vil nå ikke gi momskompensasjon for sosialtjenester som utføres av ideelle aktører. De stiller også omfattende dokumentasjonskrav til om pasienter som legges inn på Bergen Røde Kors Sykehjem, har et rettskrav på en sykehjemsplass. Dette blir mye merarbeid for kommunen når de må prøve å definere sitt eget enkeltvedtak. Vi ser at Bergen kommune nå frykter for Indremisjonshjemmet, som er et midlertidig botilbud med døgnbemanning, for Bakkegaten, som Frelsesarmeen driver, som er et midlertidig botilbud med døgnbemanning – de skatter riktignok til Skatt øst – Stiftelsen Helgeseter, et bo- og avlastningssenter for utviklingshemmede, og N.K.S. Fayehagen, som Norske Kvinners Sanitetsforening driver for multifunksjonshemmede barn. Her er det pågående store stridigheter mellom kommunen og Skatt vest, hvor man graver seg ned i om kommunen faktisk har fattet vedtak som gir rettskrav til et slikt tilbud. Dette må det ryddes opp i!
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Hva er statsrådens begrunnelse for at regjeringen ikke ønsker at politiet skal sikres tilstrekkelig etterforskningskompetanse til å etterforske uheldige dødsfall i sykehus, og hvorfor vil ikke regjeringen gi de pårørende mulighet til å få bistandsadvokat i en slik situasjon? Er det slik at regjeringen kun er opptatt av kvalitet og læringsprosesser, og mener at pasientenes og pårørendes rettssikkerhet innenfor sykehusets vegger er av underordnet betydning?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-03-01:
Det tar tid å bygge opp den offentlige kapasiteten. Over 4 000 kvinner står nå i kø og venter på rekonstruksjon. I 2003 bevilget Samarbeidsregjeringen ekstra midler til utenlandsbehandling, og det var mange kvinner som fikk rekonstruert bryst i Uppsala. I 2005 var det så å si ingen som sto i kø. Nå i 2012 går altså 4 000 kvinner og venter på rekonstruksjon. Det vil, som jeg sa, ta tid å bygge ut det offentlige, og mitt spørsmål er om statsråden vil bidra til at det nå blir en dugnad, slik som representanten Thorkildsen også var inne på, for å få ned ventelistene og ventetiden ved å instruere de regionale helseforetakene til å prioritere dette området og bruke den ledige private kapasiteten.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-03-01:
Breens siste innlegg her kunne ikke forstås annerledes enn at det er bedre at kvinnene står i en offentlig helsekø enn at de får behandling hos private. Det var akkurat det han sa. Til representanten Thorkildsen: Hvis hun mener at det private tilbudet ikke holder god nok kvalitet, må hun dokumentere det og ikke bare henvise til noen kirurger som hun har snakket med. Det er faktisk en ganske alvorlig beskyldning hun kommer med her. Både Kreftforeningen og Foreningen for brystkreftopererte har anbefalt dette. For å få ned køen, for å få ned ventelister og ventetid for dem som trenger rekonstruksjon av bryst, har de anbefalt at man bruker ledig privat kapasitet. De har faktisk sendt et brev til helseministeren og vist til spesielle private klinikker som kan gjøre denne jobben, som gjerne vil gjøre denne jobben og bidra til at disse kvinnene får hjelp. Hvis det er slik at regjeringspartiene og statsråden mener at kapasiteten i det offentlige skal bygges opp først, kan jo de over 4 000 kvinnene som allerede står i kø, belage seg på å vente enda lenger. Dette handler om tre ting. For det første er det for de kvinner som er operert for brystkreft, en rettighet, en prioritert helsehjelp, slik representanten Bent Høie var inne på. Hadde de hatt den rettigheten, kunne de faktisk ha fått hjelp i det private tilbudet hvis det ikke var ledig kapasitet i det offentlige. Det handler om å bygge opp tilstrekkelig kapasitet og kompetanse i det offentlige helsevesenet. Fra enkelte talere fra regjeringspartiene har det hørtes ut som om at vi ikke ønsker det. Da bør de lese innstillingen en gang til og se at det er bred enighet om at vi må bygge ut kapasiteten og kompetansen i det offentlige. Det er veldig viktig, ikke bare for kvinner som trenger rekonstruksjon, men også for alle andre som trenger plastisk kirurgi. Og det handler om fremtiden. Det handler om dem som får denne utfordringen i fremtiden. Men vi er opptatt av hva vi skal gjøre med de over 4 000 som nå står i kø. Det er det det handler om her, og da må man ikke prøve å late som om vi ønsker noe annet. Det synes jeg er ganske uredelig når det så klart og tydelig står i innstillingen hva som er målet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-03-01:
Representanten Anne Tingelstad Wøien gjorde greie for Senterpartiet sitt syn i denne saka. Det vil garantert skje endringar for brystkreftopererte kvinner. Vi stemmer i dag ikkje etter partipisk, men etter vår overtyding for å sikra at brystkreftopererte kvinner slepp unødig venting etter operasjon for å få rekonstruksjon av bryst. Eg har lyst til å rette merksemda mot det som er blitt omtalt som ein knappleiksfaktor for å få dette til slik vi ønskjer. Det står ikkje på pengar, men tilgang på kompetanse og på plastikkirurgar i det offentlege helsevesenet. Senterpartiet merkar seg og er glad for at ein samla komite seier at det krevst ei generell oppbygging av offentlege plastikkirurgar. Men opposisjonen foreslår så at ein må inngå avtalar med private klinikkar for å redusera ventetida. Det spørsmålet som opposisjonen ikkje vil diskutera, er om det er greitt at det private helsestellet i dag arbeider med dei feile tinga, for det kan nemleg henda at vi har nok plastikkirurgar i Noreg, men at dei arbeider heilt privat, reint kosmetisk. Det kan vi jo ikkje forby. Vi kan kjøpa tenester av helseforetaka, som vi heller ikkje legg nokre hindringar for, men dette viser problemet med at vi har ein privat helsemarknad som stel kompetansen frå det offentlege til fordel for oppgåver som det ligg meir forteneste i. Prinsipielt meiner eg at når samfunnet brukar store ressursar på å utdanna ein plastikkirurg, som vel tek ti–tolv år, bør ein òg sikra seg at yrket arbeider med dei rette tinga som samfunnet har behov for. Det viktigaste er å tilby medisinskfagleg helsehjelp til dei som treng det mest, og då må det offentlege sikrast nok spesialistar. Eg føreset at når regjeringa kjem tilbake med ei sak om dette, etter at denne gruppa har lagt fram sine anbefalingar, blir plastikkirurgar og rekruttering av dei ei sentral sak, for det er heilt avgjerande for at ein skal få korta ned ventetida for denne pasientgruppa.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2012-03-01:
Først takk til forslagsstillarane for å setja ei viktig sak på den politiske dagsordenen. Det er gledeleg at det no igjen blir bekrefta at regjeringa utarbeider ein ny handlingsplan for førebygging av sjølvmord og sjølvskading. Dei siste åra har meir enn 500 menneske kvart år gjort sjølvmord, og det er den vanlegaste dødsårsaka blant unge menn. Sjølvmord fører til langt fleire dødsfall enn det trafikkulykker gjer, men det får langt frå same merksemd. Å førebyggja sjølvmord er eit samfunnsansvar som krev tiltak på fleire felt, både i og utanfor helsevesenet. Helsetenestene må målretta innsatsen mot risikogrupper i psykiatri spesielt og risikosituasjonar som fører til tapsopplevingar. Statens helsetilsyn har tidlegare påpeikt at helsepersonell og helseinstitusjonar har for dårleg kompetanse og rutinar for sjølvmordsrisikovurdering – så er nok også tilfelle i dag. Helsedirektoratet har tidlegare utarbeidd nasjonale retningslinjer for arbeidet, så mykje er gjort, men det har altså ikkje ført til ein reduksjon i talet på sjølvmord og sjølvskading. Mitt poeng er at vurdering av sjølvmordsrisiko er noko av det vanskelegaste ein møter som helsepersonell. Tankar om og planar for sjølvmord er ikkje uvanleg, særleg hos menneske med psykiske lidingar, men sjølvmord og sjølvmordsforsøk er mykje sjeldnare. Så er jo òg feltet tabulagt, og i møte med helsevesenet vegrar kanskje mange seg for å ta opp akkurat dette temaet. Tre av fire sjølvmord blir gjorde av menneske som ikkje er eller har vore i kontakt med den psykiske helsetenesta. Derfor – og her er eg einig med Sonja Mandt – er fastlegane nøkkelpersonar i arbeidet for å oppdaga sjølvmordsrisiko og førebygging. Eg er òg einig i at fleire psykologar i kommunehelsetenesta er viktig, og rask tilgang til kommunepsykolog som eit lågterskeltilbod kan førebyggja sjølvmord og sjølvmordsforsøk. Skulehelsetenesta er veldig sentral i dette arbeidet, men òg innanfor eldreomsorga bør ein få rutinar for å kartleggja og vurdera sjølvmordstankar og sjølvmordsrisiko hos brukarane. Vi veit i dag at kommunane har ulik kompetanse i sitt tilbod for å ta vare på etterlatne. I nokre kommunar får dei tilgang til kommunen sin kriseberedskap, i andre finst det ikkje tilsvarande oppfølging. Vi treng å satsa på meir oppfølging av dei pårørande og etterlatne og å styrkja det likemannsarbeidet som skjer. Mange organisasjonar arbeider førebyggjande, i tillegg til det arbeidet som skjer i det offentlege. Eg hugsar at Kirkens Bymisjon på høyringa i samband med budsjettet for 2012 fortalde at eit stort fleirtal av innringjarane til deira kontakttelefon var personar som hadde sjølvmordstankar. Senterpartiet er veldig glad for at regjeringa no held på med eit arbeid for ein ny handlingsplan som skal avløysa dagens strategi, og vi ser fram til at han blir lagd fram.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-01:
En undersøkelse som Norsk Sykepleierforbund nylig har kommet med, viser at det faktisk er slik at bemanningen i sykehjemmene ikke er den reelle når det gjelder fagkompetansen til dem som er på jobb. Det er færre fagarbeidere og færre sykepleiere på jobb. Det kan ha å gjøre med at man ikke får fatt i fagutdannede vikarer. Vi har jo enormt høyt sykefravær i sykehjemssektoren. Når så regjeringen gjennom Samhandlingsreformen også innførte profesjonsnøytralitet, tilsier det at dette ikke uten videre er feil, at man gjerne kan ha en bemanning som tilsier ganske få, kanskje ingen, fagarbeidere på jobb. Det synes jeg er veldig bekymringsfullt. Mitt spørsmål til statsråden, som tidligere har sagt at dette med profesjonsnøytralitet skal følges nøye, er da: Vil man også ta med denne problemstillingen når man skal vurdere om det bør innføres forskrift?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-01:
Nå skal vi behandle et representantforslag fra Bent Høie, Sonja Irene Sjøli og Michael Tetzschner om å styrke pasientenes rettigheter ved fastsettelse av frist for behandling og ved brudd på behandlingsfristen. Forslaget legges frem av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. Det foreslås at regjeringen utarbeider en forskrift til pasientrettighetsloven § 2-1 som sikrer at pasienten, samtidig med fastsettelsen av en individuell frist for behandling, også gis informasjon om behandlingstid og behandlingssted, og som sikrer at det helseforetaket som har ansvar for å gi helsehjelpen, også får plikt til å informere HELFO umiddelbart dersom den individuelle behandlingsfristen ikke kan overholdes, og at HELFO da får ansvar for å gi pasienten et behandlingstilbud. Pasienten skal informeres om dette på en forståelig måte og slik at det styrker muligheten for at pasientens rettigheter blir ivaretatt. Komiteen er delt i innstillingen, men en samlet komité deler forslagsstillernes bekymring om at verken praktiseringen av dagens system ved fastsettelse av individuell frist og innkalling eller praktiseringen av regelverket ved brudd på frist for nødvendig helsehjelp fungerer godt nok. Det er alle enige om. Også statsråden – i brev av 9. november 2011 – gir uttrykk for at hun deler forslagsstillernes virkelighetsoppfatning. Statsråden påpeker bl.a. at det er behov for å gjennomgå, og antakelig forbedre, regelverket vedrørende fastsettelse av individuell frist og innkalling av pasienter. Videre påpeker statsråden at departementet nå utreder ulike alternativer til nytt regelverk som passer for alle de ulike pasientforløpene. Forslaget fra representantene om at pasienten samtidig med fastsettelse av individuell frist for behandling også gis informasjon om behandlingstid og behandlingssted, vil bli vurdert i dette arbeidet. Regjeringspartiene peker i innstillingen på denne prosessen, igangsatt av departementet, og skriver at en slik gjennomgang er nødvendig. Derfor begrenser regjeringspartiene seg til å imøtese konklusjonene fra dette arbeidet, og foreslår at dokumentet vedlegges protokollen. Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti peker på at også Legeforeningen gir sin støtte til forslaget. Legeforeningen mener at disse tiltakene vil bidra til mer lik tilgjengelighet til spesialisthelsetjenesten og til å dempe sosial ulikhet i helse samt bidra til mer effektiv informasjonsflyt og bedre behandlingsforløp, også når den individuelle behandlingsfristen ikke overholdes. Fra de tre opposisjonspartienes side pekes det på at helsevesenet skal utformes på en måte som sikrer at alle pasienter får den behandling de har både krav på og rett til, og at regelverk og rutiner må tilpasses de store forskjeller som er mellom pasienters kapasitet og evne til å hevde sine rettigheter – noe som også er understreket i Legeforeningens høringsnotat til komiteen. Jeg tar med dette opp det forslaget som mindretallet har fremmet i innstillingen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-01:
Jeg synes at helseministeren gjør dette utrolig vanskelig – ja det høres ut som det er veldig vanskelig. Hvis vi alle sammen vil at pasienten skal få vite behandlingssted og behandlingstid – jeg føler egentlig at helseministeren også ønsker det og mener at det ville være riktig å gjøre – da må det jo være slik at vi her i Stortinget kan ta den beslutningen og si: Ja, det vil vi faktisk, og så går vi hjem og ordner regelverket i forhold til det. Så det er helt ubegripelig for meg at man først skal utrede, og så skal man se om man likevel skal gjøre det. Det er helt ufattelig! Hva er problemet, helseminister? Går det ikke an å si ja til dette, og så går vi hjem, og så ordner vi regelverket slik at det ikke strider mot taushetsplikten, slik at det ikke er problematisk i forhold til selvbestemmelsesretten. Det går det jo an å ordne?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-01:
Det er utvilsomt at de ideelle institusjoner i mange tiår har vært godt integrert som en del av det offentlige helsetilbudet. Av dette fulgte det også at de måtte ha samme lønns- og pensjonsvilkår for de ansatte som for andre. I disse dager pågår det forhandlinger mellom ideelle organisasjoner og Helse Sør-Øst innenfor tverrfaglig spesialisert rusbehandling. Det er slik at Helse Sør-Øst ikke er gitt fullmakt til å forhandle om langsiktige løsninger, f.eks. pensjon. Mitt spørsmål er om statsråden vil sørge for at Helse Sør-Øst, og for den del andre regionale helseforetak, i de avtalene de nå skal inngå fremover, gir de ideelle institusjonene rett til å få dekket pensjonskostnadene. Dette må skje, slik jeg ser det, og slik jeg har oppfattet statsråden. Hvis ikke dette blir gjort, er jeg redd de ideelle institusjonene rett og slett ikke vil våge å gå inn i nye avtaler.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-03-01:
Jeg er veldig glad for at det er enighet om at rekonstruksjon skal være en del av behandlingen. Jeg lurer på om statsråden er enig i om ikke da rekonstruksjon gitt det vil ha samme status som selve behandlingen av kreft, og at det er helt logisk at det per definisjon er «prioritert helsehjelp». Dette må på en måte følge. Så er videre mitt spørsmål: Dersom Helsedirektoratets arbeidsgruppe nå kommer frem til – og det håper jeg – at de vil anbefale en type frist for dette, fordi det skal være en del av behandlingen og prioritert helsehjelp, vil da regjeringen og statsråden følge det rådet?