Turid Kristensen (Høyre), 2021-06-01:
Jeg vil først få lov til å takke komiteen for et godt samarbeid også i denne saken. Jeg er glad for at det er stor enighet om de utfordringene som beskrives i denne stortingsmeldingen, og også om hovedgrepene for å løse de utfordringene som er identifisert. Jeg har virkelig sett fram til denne dagen, dagen hvor vi får vedtatt en fullføringsreform for videregående opplæring – den største reformen for videregående opplæring siden Reform 94. Dette er en reform med mange og konkrete tiltak som skal bidra til at flere fullfører og består, en reform som skal bidra til at flere blir bedre forberedt for videre studier, for læretid og for arbeidslivet etterpå, og en reform både for økt gjennomføring og for økt kvalitet. I dag har ungdommene rett til å begynne på videregående, men med noen unntak har de bare tre år på seg til å fullføre og bestå de studieforberedende programmene – litt lengre på de yrkesfaglige programmene. Pilene peker i riktig retning, det er stadig flere som fullfører og består, men det er også åpenbart at det fremdeles er for mange som faller fra, og som trenger mer tid. Jeg er derfor veldig glad for at et av hovedgrepene i denne reformen er å gi ungdommene en fullføringsrett, ikke bare en rett til å begynne. Elevene må selvfølgelig fremdeles gjøre en innsats for å bestå, men nå får de rett til opplæring fram til de gjør det. Denne reformen peker også på noe veldig viktig: at ingen elever er A4-elever, at elevene ikke går i takt, og at de lærer i forskjellig tempo. Et annet viktig grep i denne reformen er at den gir større rom for bedre tilrettelagt opplæring og mer fleksible løp, både for dem som trenger mer oppfølging og for dem som trenger større utfordringer. Reformen skal være med på å sørge for mer fordypning, for at elevene skal få møte noe nytt og få mer valgfrihet, og for at videregående skole ikke skal føles direkte som en fortsettelse av ungdomsskolen. Spesielt gjelder det dem som går på det studiespesialiserende programmet. For at vi skal lykkes med dette, må vi sørge for at elevene får mer fordypning og rom for å velge flere programfag som de interesserer seg for, og som peker i den retningen de har tenkt seg videre. Det har derfor vært viktig for regjeringspartiene og Fremskrittspartiet å lytte til den usikkerheten som oppsto i sektoren etter at stortingsmeldingen ble lagt fram. Vi har derfor vært tydelige på at det ikke skal gjennomføres omfattende kutt i fellesfagene – de har en egenverdi og en viktig funksjon i seg selv. Vi har også vært opptatt av å lytte til tilbakemeldingene fra sektoren om at skolene nå er i gang med å implementere fagfornyelsen, samtidig som skolene har stått i en svært krevende situasjon under covid-19. Vi mener derfor at det er klokt å gjennomføre en gjennomgang av fag- og timefordelingen når skolene er tilbake i mer normal drift og vi har fått høstet noen erfaringer fra fagfornyelsen – selvfølgelig i tett samarbeid med partene i sektoren. Jeg må likevel si at på tross av disse tydelige tilbakemeldingene både fra kunnskapsministeren og fra våre partier for å skape trygghet for den videre prosessen, er det altså medlemmer av komiteen som her i dag ber regjeringen skrinlegge et forslag regjeringen ikke har kommet med, om ikke å gjennomføre en dramatisk reduksjon i antallet fellesfag. Dette synes jeg er synd, for jeg kan vanskelig oppfatte dette som noe annet enn en måte å forsøke å skape fortsatt usikkerhet for noe det ikke er noen grunn for, på. Jeg håper at både innstillingen til denne reformen og debatten her i dag kan sette et punktum for akkurat det. Dette er en reform som vil bety veldig mye for veldig mange – for alle elever på alle studieprogrammer, både for elever som skal oppnå studiekompetanse og fag- eller svennebrev, for elever som går mot planlagt grunnkompetanse, for elever med nedsatt funksjonsevne som nå skal få en egen strategi, for både ungdom og voksne som nå får en historisk rett til å fullføre, for dem som har studiekompetanse og ønsker seg et fagbrev, og for dem som trenger et fagbrev nummer to. Noe som betyr mye for meg, er at denne reformen også skal bidra til å videreutvikle lærekandidatordningen og praksisbrevordningen. Det er altfor få som får tilbud om å benytte seg av disse ordningene i dag, så det er jeg er veldig glad for at også omfattes av reformen. Kunnskapsdepartementet har allerede startet et arbeid med å vurdere ordningene, et arbeid som gjøres i sammenheng med utredningen av Østfoldmodellen for lærekandidatordningen, en ordning jeg mener må bli en nasjonal ordning. Denne fullføringsreformen inneholder også mange andre konkrete og viktige tiltak, men dette vet jeg at vil bli tatt opp av andre representanter fra Høyre. Så er det kanskje noen her som lurer på hvorfor jeg ikke har snakket om et av mine hjertebarn, yrkesfag og fagkompetanse. Selvfølgelig vil jeg også gjøre det, men det kommer jeg tilbake til i et senere innlegg i denne debatten.