Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2001-06-11:
Jeg er glad for at det er flertall her i Stortinget for å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret, og for at det skal være likeverdige levekår i hele landet. Jeg har merket meg at Høyre og Fremskrittspartiet ikke vil stå inne for en slik målsetting. Fremskrittspartiet sier tvert imot at de ikke ser det som et mål å opprettholde bosettingen i perifere strøk av landet. Hva «perifere strøk» i denne sammenheng betyr, er jeg usikker på, men jeg går ut fra at det er hele Distrikts-Norge det her er snakk om. Det mener jeg å registrere at også Torbjørn Andersen bekreftet tidligere i dag. Dette er altså hva vi som bor i Distrikts-Norge, kan vente oss dersom høyrepartiene skulle få en sterkere innflytelse i norsk politikk. Distrikts-Norge er etter mitt syn bærebjelken for verdiskapingen i landet vårt, og vi må sikre at det potensialet som ligger i distriktene, kan utnyttes enda bedre. Det vil bli store problemer for hele landet, og spesielt for de såkalte sentrale strøk, dersom vi ikke klarer å opprettholde og utvikle distriktenes verdiskaping. Noen har imidlertid vanskelig for å forstå at avstander koster noe, og at det gjør det nødvendig med noen virkemidler som kan redusere avstandskostnadene, både for næringslivet og for dem som er bosatt i distriktene. Det er gjennom lang tid skapt myter om at distriktene er et pengesluk som det er ulønnsomt å drive, og som er en utgiftspost for byene. Slik er det jo slett ikke. Næringslivet i distriktene trenger ikke «pakker» av forskjellig slag, men det må være mulighet for dem til å konkurrere på samme banehalvdel som de bedriftene som ligger i de såkalt sentrale strøk. Dette betyr at vi fortsatt trenger forskjellige utjevningsordninger som sikrer like konkurransevilkår. Jeg vet at høyrepartiene ikke liker begrepet utjevning, men det viser bare med all tydelighet at høyrepolitikk ikke duger for å sikre distriktenes framtid. Vi trenger enda flere virkemidler enn det vi har i dag, for å fremme mest mulig like konkurransevilkår over hele landet. Jeg vil berømme Regjeringen for at de har fått til en utflytting av statlig virksomhet fra Oslo, og jeg er glad for de krav som nå settes ved etablering av ny statlig virksomhet. Jeg vil bare tilføye at når utflytting og ny etablering nå skjer utenfor Oslo, må det ikke bare skje i byer og i store sentre, men også på mindre steder i vårt langstrakte land. Med dagens datateknologi er det store muligheter for forskjellig offentlig virksomhet og privat virksomhet også i det typiske Bygde-Norge. Det er viktig at det offentlige gjør slike grep som det er gjort her, for å vise at det er muligheter også utenfor sentrale strøk. Hvordan skal private aktører tørre å satse i Distrikts-Norge dersom ikke staten selv ser denne muligheten? Statistikk over de statlige investeringene pr. innbygger bærer bud om at det er her i Oslo-området de aller fleste offentlige pengene blir investert. Det må være mulighet for å etablere langt flere nasjonale tiltak utenfor Oslo, og på den måten bidra til å spre både aktivitet, kompetanse og investering utover hele landet. Jeg er også tilfreds med satsingen på å bygge robuste regionale sentre. Slike sentre må ha de tilbud som forlanges i et moderne samfunn, og det må være samferdselstilbud som gjør det mulig å nå disse sentrene for dem som bor i bygdene i regionen. Jeg tror imidlertid at det ikke vil være liv laga for disse regionsentrene dersom det ikke samtidig satses på gode tilbud og aktiv verdiskaping i bygdene i regionen. Dette betyr at det både må satses på de stedbundne næringene, og at vi må utvikle ny næringsaktivitet i distriktene. Distrikts-Norge har mange muligheter, og derfor har distriktene en god framtid.