Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2012-10-11:
Takk for initiativet som representanten Kambe har tatt til en debatt om forbud mot opptjening av bonuspoeng på innenlandske flyruter. Det ble som representanten sa, innført første gang i 2002. Konkurransetilsynet forbød SAS/Braathens å ha slike ordninger. Dette forbudet, sammen med andre tiltak, bidro til at Norwegian ble etablert i det norske innenriksmarkedet. Inngrepet mot bonussystemet i SAS/Braathens hadde en varighet på fem år. Da forbudet utløp i 2007, hadde Norwegian etablert seg med en solid markedsandel på det innenlandske markedet. Departementet fant det likevel nødvendig å videreføre et forbud mot innenlands bonusopptjening. Dette forbudet gjaldt generelt for alle flyselskaper, ikke bare for SAS. Forbudet var begrunnet med at opptjening av bonus binder kundene til det enkelte selskapet, slik at de i mindre grad vurderer alternative aktører når de bestiller reiser. Det gjør det vanskeligere å etablere seg på det norske markedet og reduserer konkurransen mellom flyselskapene. Forskriften har ikke utløpsdato. Konkurransetilsynet har imidlertid gjennomført en vurdering av om forbudet bør videreføres, oppheves eller eventuelt utvides. Departementet fikk tilsynets utredning i februar i år. Utredningen ble sendt på høring med høringsfrist midt i mai. Høringsinstansene var både for og imot å oppheve forbudet mot opptjening av bonuspoeng på innenriks luftfart. Norwegian, forbrukermyndigheter og andre ga uttrykk for at forbudet burde videreføres i sin helhet. SAS, LO, Advokatforeningen med flere mente at forbudet burde oppheves. Enkelte pekte på problemstillinger som Konkurransetilsynet ikke hadde berørt i særlig grad i sin utredning. Det gjaldt, som representanten Kambe har vært inne på, flyplassproblematikken og forhold til enkelte andre næringsområder som kurs- og konferansemarkedet. Jeg har nå saken til vurdering. Det er nyttig å få synspunkter på disse spørsmålene her i denne interpellasjonsdebatten. Jeg skal selvfølgelig ikke konkludere her og nå. Departementets avgjørelse vil være børssensitiv. Vi kan likevel drøfte momenter og hensyn som taler for og imot et fortsatt forbud. Konkurransetilsynet viser til teoretiske vurderinger gjort i Norge og internasjonalt. Disse taler for at bonusopptjening virker konkurransebegrensende. Kundene blir mer bundet opp mot det flyselskapet der de har bonuskort. Hvor sterk denne effekten er, avhenger av bonussystemets utforming. Særskilte terskelverdier der det oppnås ekstra fordeler, vil f.eks. binde kundene sterkere opp mot det aktuelle selskapet enn en flat bonusopptjening. Sølv- og gullkort i EuroBonus-systemet til SAS er et eksempel på bonusordninger med slike terskelverdier. Ved forretningsreiser kan de konkurransemessige virkningene forsterkes dersom arbeidstakeren har stor frihet når han skal bestille flybilletter, at arbeidstakeren får beholde opptjente bonuspoeng på arbeidsreiser til eget bruk, og at arbeidsgiver mangler systemer som bidrar til at arbeidstaker bestiller reiser ut fra arbeidsgivers interesser framfor sine egne. Konkurransetilsynet legger stor vekt på hva som kan skje på det tilsynet kaller «tynne ruter». Det er ruter med et lite trafikkgrunnlag. Å oppheve forbudet på slike ruter kan skape særlige konkurranseproblemer mellom SAS og Norwegian. Det selskapet som har det minst gunstige bonusprogrammet, vil kunne miste forretningskunder til det andre selskapet. På ruter med marginal lønnsomhet kan dette føre til innskrenking av tilbudet, eventuelt at ett av selskapene trekker seg ut av ruten. På den andre siden har det norske innenriksmarkedet endret seg betydelig siden 2002, og også siden 2007. Norwegian har hatt en sterk vekst og er nå nesten like stort som SAS innenlands. Som følge av lavere flypriser er verdien av en bonusreise betydelig mindre enn tidligere. Mange arbeidsgivere har siden forbudet ble vedtatt, innført bestillingssystemer som reduserer arbeidstakernes muligheter til å la sin private interesse for å opptjene bonuspoeng bestemme hvilket selskap som skal velges. Ingen andre land har forbud mot bonusopptjening. Tilsynet har gjennomført empiriske undersøkelser for å avdekke de konkurransemessige virkningene av bonussystemer. Undersøkelsene har ikke gitt noen klare svar. Dette kan skyldes at data- og metodeproblemer ikke gjør det mulig å avdekke sånne virkninger. Men det kan også skyldes at virkningene faktisk ikke er så store. Det er stor usikkerhet når det gjelder hvor sterke de konkurransebegrensende virkningene av bonusopptjening er. Det vi må vurdere, er om virkningene er sterke nok til at et fortsatt forbud kan forsvares. Konkurransetilsynet kom til at forbudet mot bonusopptjening bør opprettholdes, men at det kan åpnes for bonusopptjening på de tre største rutene, mellom Gardermoen og henholdsvis Bergen, Trondheim og Stavanger. Det har vært reist spørsmål om dette påvirker konkurransen mellom flyplasser. Stortingsrepresentant Arve Kambe mener at forslaget fra Konkurransetilsynet kan ha konsekvenser for konkurransen mellom andre flyplasser enn dem på Østlandet. Det er jeg klar over. Departementet ba derfor i høringsbrevet om synspunkter på om Konkurransetilsynets anbefalinger påvirker konkurransen mellom flyplasser generelt og på østlandsområdet spesielt. Jeg ønsket innspill om situasjonen på Østlandet fordi situasjonen her skiller seg ut. Her er det konkurranse mellom en Avinor-eid flyplass og to private flyplasser. For andre flyplasser i landet kan en mulig påvirkning mellom to eller flere Avinor-eide flyplasser være aktuelt. Høringsrunden viste at dette er problemstillinger som berører og engasjerer mange. Jeg ba derfor Konkurransetilsynet om å gjennomføre en tilleggsutredning for å belyse disse spørsmålene nærmere. Den fikk vi 31. august. Bonusprogrammer virker ulikt i fritidssegmentet og forretningssegmentet. Det er forretningsreisende som reiser mest. I forretningssegmentet dekker arbeidsgiver reiseutgifter mens fordelene ved et bonusprogram ofte tilfaller arbeidstaker. I fritidssegmentet reiser den enkelte mindre og må selv dekke sine reiseutgifter. Virkningen av bonusprogrammet gjelder derfor primært forretningssegmentet. Konkurransetilsynet finner at konkurranseflatene mellom Gardermoen og de øvrige lufthavnene i Oslo-regionen er marginale for reisende i forretningssegmentet. Tilsvarende finner tilsynet en liten konkurranseflate mellom lufthavnene på Vestlandet. Konkurransetilsynet konkluderer med at det å tillate bonusprogram på de tre største strekningene ikke vil være konkurransevridende for lufthavnene i Oslo-regionen eller på Vestlandet. Rutene til og fra disse mindre flyplassene er i stor grad tynne ruter. Konkurransetilsynet mener at bonusopptjening ved disse flyplassene kan ha samme virkning som for andre tynne ruter. Det innebærer risiko for færre avganger og nedlagte ruter fra disse flyplassene. Konkurransetilsynet mener at denne effekten vil være sterkere enn den som oppstår dersom det bare blir tillatt med bonusopptjening på de tre rutene fra Gardermoen til henholdsvis Bergen, Trondheim og Stavanger. Konkurransetilsynet mener at spørsmålet om bonusopptjening ikke vil påvirke flyselskapenes vurdering av hvilken flyplass de vil legge sin virksomhet til. Jeg har ikke konkludert med om forbudet mot bonusopptjening bør videreføres eller ikke. Jeg er enig med representanten Kambe i at spørsmålet om å innføre et delvis forbud er et viktig spørsmål, også for konkurransen mellom flyplasser. Jeg vurderer derfor grundig om den løsningen som er foreslått av Konkurransetilsynet, er hensiktsmessig. Dersom forbudet oppheves i sin helhet, faller disse problemstillingene bort. Forbudet mot opptjening av bonusprogram i innenriks luftfart er fastsatt i forskrift der forskriftskompetansen er tillagt departementet. Men jeg er glad for at representanten Kambe gjennom denne interpellasjonen har gjort det mulig å få innspill og drøfte saken med stortingsrepresentantene før regjeringen konkluderer. Jeg ser fram til de innspillene som kommer her i debatten.