Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-25:
For første gang behandler Stortinget en melding som gir et helhetlig grunnlag for planer og tiltak for å møte framtidens kompetansebehov. Utgangspunktet er – for Norge som for mange land – at det er behov for flere arbeidstakere med høyere utdanning og færre med lav formell utdanning, at det er behov for tettere samarbeid mellom utdanning og arbeidsliv, og at det er behov for bedre systemer for å forutsi framtidige kompetansebehov i arbeidsmarkedet. Tre forhold er særlig viktige. For det første må vi være forberedt på å ta imot det stadig økende antallet unge som ønsker å ta høyere utdanning, og bruke den muligheten det gir oss. For det andre må vi ha et variert utdanningssystem med ulike alternativer for utdanning og kompetanseheving, og for det tredje må vi sørge for at utdanningstilbudene er relevante for arbeidslivet. Utdanningsbølgen gir selvsagt muligheter. Vi må bruke økningen i ungdomskullene framover til å videreutvikle Norge som kunnskapsnasjon med utgangspunkt i at alle skal ha lik rett til utdanning. Samfunnets behov for kvalifisert arbeidskraft i de sentrale velferdsyrkene må bli godt dekket i alle deler av landet. Gjennom et mangfold av utdanningstilbud av god kvalitet må grunnlaget sikres for verdiskaping og vekst i årene som kommer. Det er usikkerheter knyttet til vurderingen av framtidige behov for studieplasser og hvordan disse bør fordeles innen ulike sektorer. I tråd med forslag i Utdanningslinja fortsetter derfor departementet arbeidet med å bedre kunnskapsgrunnlaget for å sikre god nasjonal og regional dekning av ulike studietilbud. Stortinget vil gjennom de årlige budsjettprosesser få presentert et oppdatert kunnskapsgrunnlag og nye søkertall, slik at studiekapasiteten hele tiden kan vurderes for ulike deler av sektoren og i lys av behov i arbeidslivet. Regjeringen har alt økt kapasiteten med over 6 400 studieplasser i 2010 når vi sammenlikner med 2008. En forventet konsekvensjustering av disse vil alene gi en samlet økning på 9 400 studieplasser innen 2014. Sammen med bedre utnyttelse av ledig kapasitet og flere studenter i utlandet, som også er en god ting i denne sammenheng, må studieplasser fra myndighetene møte utdanningsbølgen. Fagskoleutdanningen er en viktig del av utdanningsmangfoldet. Med unntak av de tekniske og maritime fagskolene, som er godt innarbeidet, er fagskoleutdanning en ganske ny del av det norske utdanningssystemet. Disse skolene fortjener ekstra oppmerksomhet. Jeg setter derfor stor pris på Stortingets støtte og engasjement i arbeidet med å utvikle fagskolene. Fagskoleutdanningene må være yrkesrelevante. Tilbyderne må derfor gjøre rede for hvordan de ivaretar yrkesrelevans og kontakt med den aktuelle sektoren eller næringen når de søker NOKUT om godkjenning for et nytt utdanningstilbud. En av de spennende oppgavene vi står overfor når det gjelder fagskoleutdanning, er å utvikle generelle læringsutbyttebeskrivelser for fagskoleutdanning og dermed søke å få til et kvalifikasjonsrammeverk for denne delen av utdanningene våre. Et forslag til endring av fagskoleloven med sikte på å få hjemmel til å innføre kvalifikasjonsrammeverk har vært på høring, og jeg vil legge fram en proposisjon om dette for Stortinget nå i løpet av våren. Arbeidet med å etablere et felles råd for fagskoleutdanning er i gang. Det vil være til stor hjelp i oppfølgingen av disse skolene. Jeg er også opptatt av at overføringen av budsjettansvaret for fagskoleutdanningene til fylkeskommunene fra og med i år skjer på en så god måte som mulig for alle parter. Det er behov for en mer målrettet og strategisk tenkning rundt samarbeidet mellom høyere utdanningsinstitusjoner og samfunns- og arbeidslivet. Derfor ønsker vi at alle høyere utdanningsinstitusjoner skal utvikle langsiktige strategier for dette. Disse strategiene må utvikles i dialog med partene i arbeidslivet og studentene. Et av tiltakene som er foreslått, er derfor et samarbeidsforum som vi har kalt Råd for samarbeid med arbeidslivet. Formen må i stor grad defineres av institusjonene selv. I mange tilfeller kan det være mest hensiktsmessig at grupper av institusjoner går sammen om å opprette slike råd. Dette vil også være i tråd med oppmerksomheten omkring SAK, samarbeid, arbeidsdeling og faglig konsentrasjon, ved universitetene og høgskolene. Forhåpentligvis vil et tettere samarbeid mellom utdanning og arbeidsliv bidra til at man kan trekke erfaringer på tvers av disse ulike læringsarenaene, slik at utdanningen som helhet blir bedre og mer relevant. Her trenger man større bruk av praksis som læringsarena. De nye tiltakene må selvsagt ses i sammenheng med det som allerede gjøres når det gjelder samarbeidet med arbeidslivet. Entreprenørskapssatsingen vil bli videreført. Den er styrket gjennom handlingsplanen for entreprenørskap i utdanningen med vekt på høyere utdanning som ble lagt fram i 2009. Professor II-ordningen og programmene innenfor innovasjon gjennom Forskningsrådet og Innovasjon Norge bidrar også til å styrke samarbeidet mellom universitets- og høgskolesektoren og arbeidslivet. Jeg håper at tiltakene som blir foreslått i Utdanningslinja, vil bidra til at Norge videreutvikler sitt fleksible utdanningssystem som gir alle muligheter til å øke sin kompetanse og få relevant utdanning som arbeidslivet trenger.