Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2002-12-05:
Etter ett år med samarbeidsregjering er ingen i tvil lenger: Det er Høyre som sitter i førersetet i kriminalpolitikken. I budsjettet ser vi det ved at kriminalomsorgen ikke får den sårt tiltrengte satsingen, mens det viktige kriminalitetsforebyggende arbeidet som skjer i landets kommuner, lider under sultefôring av kommunene. Vi opplever en justisminister som blir stadig tøffere i tonen gjennom rop om strengere straffer og begrensninger i vanlige folks rettssikkerhet. Han har sendt til høring forslag om en øvre strafferamme for alvorlige forbrytelser fra 21 til 30 års fengselutvidet adgangen for private til å foreta pågripelserforeslått at idømming av halvannengang straff økes til to gangerforeslått privatisering av fangetransportforeslått tvangsavhenting av foreldre som ikke møter til bekymringssamtale God, gammel Høyre-politikk, men tiltak som har stått en liberal og humanistisk Venstre-mann fjernt tidligere. Venstre og Kristelig Folkeparti har sammen med Arbeiderpartiet stått for en human rettstenkning med lange tradisjoner her i Norge, og den har vist seg å være effektiv. Vi har lite kriminalitet sammenliknet med land hvor straffenivået er høyere. I USA akkumuleres straffenivået etter hvor mange lovbrudd domfelte har begått. Derfra hører vi om dommer på over 100 år. Men sammenliknet med USA er Norge en idyll når det gjelder kriminalitet. Arbeiderpartiet vil sterkt advare mot at hevntanken skal få sterkere innpass i vår rettspleie. Rop om økt straff, det være seg fra våre allierte eller fra pårørende, bør møtes med sindige beslutninger og argumentasjon, ikke populisme. Det burde også fortsatt ha vært Kristelig Folkepartiets og Venstres linje, men etter å ha lest representanten Marthinsens kronikk i Dagsavisen i dag, begynner jeg dessverre å bli litt i tvil. Forebygging av kriminalitet starter lenge før politiet setter i gang sitt forebyggende arbeid. De viktigste bevilgningene for å forebygge kriminalitet ligger ikke på Justisdepartementets budsjett. For oss som er justispolitikere, bør budsjettet til kommunene være like viktig som justisbudsjettet. Faktum er at forebygging av kriminalitet starter med en god familiepolitikk, gode barnehager, en inspirerende og inkluderende skole, en god og billig skolefritidsordning og ikke minst gode fritidstilbud til barna våre. Dessuten må samfunnet ha målrettede og effektive hjelpetiltak for barn og unge med spesielle behov. Allerede i barnehagen er det mulig å peke ut noen av de barna som senere vil ende opp med en kriminell løpebane. Derfor er det så uhyre viktig å ha gode barnehager og et velfungerende barnevern. I mange tilfeller har vi lyktes. Vi har klart å fange opp de barna som ser ut til å falle utenfor. Men faren for at vi i større grad vil mislykkes er til stede når kommunene nå blir tvunget til å kutte i viktige omsorgstilbud til barn. Forebygging av kriminalitet må ses i en større sammenheng. Det er denne helheten Samarbeidsregjeringen ser ut til å mangle. Gjennom kutt i skolefritidsordningen, kutt i kulturbudsjettet og nedprioritering av den offentlige skolen bygger Regjeringen, godt hjulpet av Fremskrittspartiet, ned de sentrale kriminalitetsforebyggende tiltak. I tillegg sultefôrer de kommunene, som gjør at vi daglig får meldinger fra Kommune-Norge om nedlegging av skoler, nedlegging av fritidsklubber og andre kulturtilbud for ungdom samt kutt i barnevern og utekontakt. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti har hatt et godt samarbeid i budsjettprosessen. Vi er enige om hvordan pengene bør disponeres innenfor Justisdepartementets budsjettrammer. Vår hovedprioritering er å styrke kriminalomsorgen. Vi er skuffet over at kriminalomsorgen ikke får det sårt tiltrengte løftet. Alle snakker nå om hvor viktig det er å øke satsingen kraftig på kriminalomsorgen. Vi hadde nå en gyllen anledning til å få løst de mest akutte problemene. Men når Samarbeidsregjeringen og Fremskrittspartiet får mulighet til å øke budsjettet, blir kriminalomsorgen avspist med småpenger, mens mesteparten går til politiet. Fine ord hjelper lite, det er handlingen som teller. Neste år vil det bli enda mindre penger fordelt på antall innsatte i norske fengsler. Vi vet at norske fengsler sliter med liten bemanning og dårlig oppfølging av den enkelte innsatte. Mange fengsler fungerer bare som en ren oppbevaringsanstalt. De klarer ikke å gi et tilbud om rehabilitering som skal bidra til at den innsatte er mer lovlydig den dagen han kommer ut, enn han var den dagen han kom inn. Dessuten er det et økende antall innsatte med psykiske problemer, og i flere institusjoner har mer enn halvparten av de innsatte store rusproblemer. Disse trenger mer enn en celleplass, de trenger hjelp og behandling. Vi skal til uka behandle lovendringer som skal forebygge barne- og ungdomskriminalitet. Det foreslås en rekke tiltak, bl.a. plikt for politiet til å etterforske lovbrudd begått av barn under 15 år, utvidet bruk av bekymringssamtaler, oppholdsforbud og raskere straffesaksavvikling hvor unge lovbrytere er involvert. Arbeiderpartiet og SV mener at dette fordrer at politiet setter inn mer penger på dette området. Vi foreslår derfor i forbindelse med budsjettet at økningen til politiet på 44 mill. kr øremerkes bl.a. til dette formålet. I tillegg ønsker vi at disse midlene skal brukes til å styrke arbeidet med familievold. Ved en inkurie har den merknaden i budsjettinnstillingen falt ut. Odelstingsproposisjonen om barne- og ungdomskriminalitet foreslår også økt bruk av konfliktråd for barn og unge. Arbeiderpartiet og SV mener det er viktig at samfunnet reagerer raskt på lovbrudd begått av barn og unge, og at konfliktråd er et godt tiltak. Derfor foreslår vi å øke bevilgningen til konfliktrådene med 15 mill. kr. Vi vet at det i befolkningen ligger et stort udekket behov for fri rettshjelp. Dette rettshjelpsbehovet knytter seg i stor grad til lovgivning som skal sikre utjevning av forskjellene i samfunnet. Vi er glad for at vi i vår fikk flertall for å fjerne egenandelen på fri rettshjelp, og at inntektstaket ble hevet til 230 000 kr. Vi forutsetter at statsråden følger opp budsjettet og innfører disse forbedringene fra 1. september 2003. Men for Arbeiderpartiet og SV er det fremdeles et stykke igjen før vi mener denne ordningen virker etter sin intensjon, nemlig å sikre en utjamning av forskjellene mellom folk og dekke deres grunnleggende rettshjelpsbehov. Vi ber derfor Regjeringen vurdere å heve inntektsgrensen for fri rettshjelp til 250 000 kr fra 1. januar 2004. Dessuten forventer vi at justisministeren kommer tilbake med en egen sak om fri rettshjelp, slik det ble antydet i forbindelse med behandlingen av endringene i rettshjelploven våren 2002. Vi mener denne meldingen bør inneholde forslag om gratis førstegangskonsultasjon, fri juridisk rådgivning knyttet til offentlige servicekontorer, jusstudentenes rolle og utvidelse av rettshjelplovens saklige virkeområde. Den store satsingen på politiet de senere år og deres økte effektivitet har ikke bare ført til soningskøer, men også presset på domstolene har økt kraftig. En effektiv straffesaksbehandling krever nå at domstolene får tilført mer penger, slik at de klarer å avvikle sakene innenfor fastsatte frister. Arbeiderpartiet og SV foreslår derfor å øke bevilgningene til domstolene med 15 mill. kr. Helt til slutt vil jeg ta opp de forslag der Arbeiderpartiet er medforslagsstiller.