Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg er glad for at statsministeren og justisministeren så klart sier fra at de ikke vil vente på 22. juli-kommisjonen før de gjennomfører forbedringer, både når det gjelder beredskap, forebygging og mye annet. De har nevnt en rekke punkter her i dag. Det er viktig å være klar over at Arbeiderpartiet og AUF var skyteskiver den 22. juli. Vi ønsker å være offensive, ønsker å stå sammen med hele Stortinget – slik debatten her viser – om å gjøre de forbedringene vi trenger, på en riktig måte. En av grunnsteinene for hvordan vi skal gjøre det, er at vi greier å kombinere det at vi ikke vil la massemorderen tvinge oss til et mer lukket samfunn, med at vi ikke skal være naive. De hensynene trenger ikke å stå i motstrid til hverandre. Hvis man f.eks. ser på noe så konkret som det å få en raskere framdrift med hensyn til avklaring av hvilke gater i Oslo sentrum som av sikkerhetshensyn bør stenges for biltrafikk, er det i dag slik – som vi vet – at man kan kjøre rett forbi Stortinget med hvilken bil som helst, så å si. Det samme gjelder UD og slottet, og det samme gjaldt departementene. Det blir viktig at stat og kommune nå samarbeider om en raskere beslutningsprosess – en annen beslutningsprosess enn den vi hadde i tilfellet Grubbegata. Det trenger ikke bety en mer lukket by. Tvert imot kan flere gågater i sentrum på enkelte punkter gi et bedre bymiljø, mer tilgjengelighet for publikum og et mer trivelig bysentrum, hvis det utvikles et godt samarbeid om disse løsningene. Det samme mener jeg gjelder vurderingen av hvor departementene skal ligge i framtiden. Det skal selvsagt først gjøres en grundig analyse av bygningsmassen – hva man trenger for å få bygningsmassen til å stå som ordentlige bygg igjen, og om det er mulig. Det skal gjøres en analyse av sikkerheten. Vi må legge det til grunn. Men når det er sagt, mener jeg det er viktig for nærkontakten – det daglige samarbeidet mellom departementene, mellom departementene og Stortinget, innad i regjeringen, med organisasjoner og med samfunnet for øvrig – at departementene, hele den strukturen, er lokalisert nær hverandre. Samme hvor mange hjelpemidler vi har, og hvor mange nye ting det kommer på dette området, er det viktig å kunne treffes, kunne snakke sammen i et effektivt og nært system, hvor vi utvikler løsninger sammen. Det er også viktig for miljøet at alle de tusener som jobber i departementene og direktoratene i Oslo sentrum, kan reise kollektivt til jobben med det kollektivtilbudet vi har i dag, som er spisset inn mot disse arbeidsplassene – T-bane, tog, buss, trikk osv., som bringer alle effektivt og miljøvennlig inn til Oslo sentrum. Dersom det så viser seg at det er mulig å beholde et samlet tilgjengelig miljø i Oslo sentrum, vil det, etter min mening, være det beste for landet, for Oslo som hovedstad og for brukerne. Vi unngår å få et bilde av at vi er presset til å gjennomføre tiltak som i utgangspunktet ikke var ønskelige. London, som har stått overfor store terrortrusler, har greid å holde departementene samlet sentralt i byen. Statsministeren sa også at vi må bli bedre til å følge med på alle tegn til ekstremisme. Et viktig tiltak her er det som justiskomiteen enstemmig gikk inn for da vi behandlet stortingsmeldingen om organisert kriminalitet før ferien, at det må bygges opp spesialkompetanse i politiet som kan gjennomføre både åpen og lukket patruljering på nettet, på samme måte som man patruljerer gaterommene og skaffer seg informasjon for å forebygge bedre, for å kunne angripe kriminaliteten på en bedre og mer forebyggende måte. Når det gjelder det siste, la regjeringen og justisministeren før jul 2010 fram en handlingsplan mot voldelig ekstremisme uansett ideologisk bakgrunn. Det avgjørende her er å bygge opp bevissthet, få alle miljøer som kan være kjent med hva som rører seg i en slik retning, til å være med på å forebygge, lage forebyggingsgrupper hvor politiet går i spissen sammen med skoler, fritidsklubber, frivillige organisasjoner osv. og bygger nettverk, foretar bekymringssamtaler med berørte og legger opp til et lokalt samarbeid for å ta tegn på grobunn for ekstremisme helt fra grunnen av og i tidligst mulig fase. Dette arbeidet henger sammen med å bygge opp et sterkt nærpoliti, et nærpoliti som kan ha enda bedre kontakt med folk, vite enda mer om hva som rører seg. Målet til Stortinget om å ha to politimenn per 1 000 innbyggere innen år 2020 er et felles mål som det er viktig at vi greier å stå sammen om og bygge opp om framover. Det vil skape bedre bomiljøer, et tryggere og mer åpent samfunn og ikke et mer lukket samfunn. Den veien er det mulig å gå også i denne situasjonen.