Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2010-02-04:
Jeg vil takke interpellanten for å ha satt kvalitet i skolen på dagsordenen her i denne sal. Det er mange aspekter man kan gå inn på i interpellasjonen og mange kommentarer man kan knytte til problemstillingene som tas opp. Det er et ganske omfattende tema. Jeg vil begynne med å snakke litt om læreren, fordi læreren er skolens viktigste ressurs. Uten dedikerte lærere som har høy kompetanse innenfor undervisningsfeltet sitt, kan vi vanskelig oppnå høy kvalitet i den norske skolen. Derfor igangsettes det en ny lærerutdanning fra høsten av. Den vil utdanne bedre lærere. Det er også opprettet flere plasser på lærerhøyskolene, og vi har en rekrutteringskampanje, GNIST, som har ført til at flere ungdommer søker seg til dette viktige yrket. Jeg er glad for at tidligere kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell satte ned Tidsbrukutvalget for å få en oversikt over hva lærerne bruker tiden sin på. Vi er klar over at lærerne er presset på tid, og at forventningene fra samfunnet til denne yrkesgruppen er stor. I tillegg ønsker vi at skolen skal ta seg av så mye annet enn bare å undervise i de grunnleggende ferdighetene. Jeg ser helt kart at dette er en utfordring. Vi må frigjøre tid til læreren, slik at tiden brukes på undervisning og ikke andre ting. Som dette utvalget konkluderer med, må skoleeier og skoleleder legge til rette for at relevant kompetanse fra andre yrkesgrupper blir benyttet i skolen, yrkesgrupper som sosionomer, barnevernspedagoger og flere helsesøstre. Men skolen må også rekruttere folk fra næringslivet til brøkstillinger eller heltidsstillinger i skolen. Samarbeidet mellom skole og hjem er viktig for at lærerens tid ikke skal brukes til å passe på at elevene f.eks. kommer tidsnok til timen, men at læreren kan starte undervisningen når den egentlig skal det. Mange foreldre vil i større grad involvere seg i skolen. Dette må skolen og skoleeieren ta på alvor. Det er spesielt utfordringer i overgangen til ungdomsskolen eller videregående opplæring, men vi vet at selv om barna blir større, vil foreldrene vite hva skolen gjør for å få bedre læring, bedre kvalitet og trivsel i skolen. Det har lenge vært varslet en reformpause i norsk skole. Dette støtter Tidsbrukutvalget, og det er noe også Arbeiderpartiet er enig i. Det vil ta tid før Kunnskapsløftet får satt seg. Men en reformpause betyr jo ikke en utviklingspause. Tidene forandrer seg stadig, og det vil hele tiden være behov for justeringer. I likhet med interpellanten er jeg opptatt av at Kunnskapsløftet skal være bærebjelken i norsk skole. Vi må sørge for at skolen i større grad følger opp vedtak som gjøres i denne sal. Da må tilsynsmyndighetene styrkes, og det må føres tilsyn med at skolene følger regelverket. Dette er i hovedsak Utdanningsdirektoratets oppgave. Departementet, sammen med direktoratet, skal se på hvordan avvik følges opp av fylkesmannen. Dette er veldig bra. For å sikre at alle får den samme undervisningen uansett hvor man bor, må man sikre lik oppfølgingspraksis over hele landet. I Norge har vi mange små kommuner som har store utfordringer knyttet til å tiltrekke seg bl.a. nyutdannede lærere. Mange kommuner diskuterer ikke skolens innhold og kvaliteten i skolen i kommunestyrene i det hele tatt. Det handler stort sett om økonomi. Dette har ordførerne et særlig ansvar for. Jeg mener at kommunene bør ha strategier for kvalitetsutvikling i skolene som omfatter lederskolering, etter- og videreutdanning av lærere og oppfølging av resultater av nasjonale prøver. I tillegg er det behov for skolefaglig kompetanse i kommunene. Hvis en kommune scorer under gjennomsnittet på nasjonale prøver, må dette tas opp i kommunestyret og debatteres på lik linje med budsjettunderskudd. At elever ikke er sikret tilpasset opplæring og at Kunnskapsløftet ikke er fulgt opp i kommunene, er selvfølgelig et problem for Stortinget og Regjeringen, og det må vi ta tak i, men mye av ansvaret ligger hos kommunene. Vi må gjøre skoleeiere og skoleledere i stand til å ta det viktige ansvaret for å gjøre den framtidige befolkning til gode og aktive samfunnsborgere. Tidsbrukutvalget foreslår også å styrke ledelsen i skolen, og de mener at god ledelse framstår som den viktigste forutsetningen for god tidsbruk i skolen. Det gjelder både skoleledelse og klasseledelse. Regjeringen har allerede styrket ledelsen i skolesektoren gjennom bl.a. ny rektorutdanning. Lederskolering er en forutsetning for gode skoler, som igjen rekrutterer gode lærere. Men vi må også se på flere tiltak. Regjeringen og flertallet på Stortinget er opptatt av å sikre et kvalitativt godt utdanningsløp for alle, uavhengig av bosted, etnisk bakgrunn, kjønn eller økonomi. Det ligger til grunn for skolepolitikken som i dag føres.