trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-02-23:
Jeg er opptatt av at vi skal ha et mangfold av aktører, fordi det gir foreldrene valgfrihet, og fordi det bidrar til at vi får bedre tilbud, mer innovasjon og også ulike måter å drifte på, som jeg mener er et ubetinget gode også for det offentlige. Så har eksempelvis Agenda Kaupang gjort en undersøkelse som viser at private barnehager sparer det offentlige for nesten 2,5 mrd. kr hvert år. De private barnehagene gikk med 1 mrd. kr i overskudd og fikk 22 mrd. kr i offentlig tilskudd, som utgjorde 85 pst. av det de hadde å drifte for. Så i sum for samfunnet er det jo veldig positivt at halvparten av barnehagene er private, enten de er ideelle eller kommersielle. Det viktige er at foreldrene er fornøyd, at barna får det de trenger, og at de ansatte har gode lønns- og arbeidsvilkår. Utover det mener jeg mangfold er et gode og ikke en byrde.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-02-23:
Jeg er ikke enig i at det at vi også har private barnehager, tapper fellesskapet for milliarder. Tvert imot refererte jeg to tall, som jo viser at fellesskapet sparer milliarder på at det også er private aktører som leverer barnehagetjenester. Som jeg nevnte: I 2019 gikk barnehagesektoren med 1 mrd. kr i overskudd, mens Agenda Kaupang har regnet seg frem til at det offentlige sparer 2,3 mrd. kr på at det finnes private barnehager. Så det er netto pluss for fellesskapet, og det må jo være bra. Jeg er opptatt av at det er bra at vi har et mangfold. Undersøkelser viser også at foreldrene er veldig fornøyd med de tilbudene de får, både i offentlig sektor og også i privat sektor, og kanskje enda litt mer fornøyd med privat sektor enn det de er med det offentlige tilbudet.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-02-23:
Jo, jeg mener absolutt at åpenhet er av det gode.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-02-23:
Jeg svarte på spørsmålet – klart og tydelig: Jeg mener at åpenhet er bra. Jeg mener at det å karakterisere det som useriøst, faller på sin egen urimelighet. Og ja, jeg er fortsatt for åpenhet, så jeg svarer det på det neste spørsmålet også. Jeg mener det er bra når det offentlige har kontrakt med private aktører, at det er mest mulig åpenhet om hvordan disse pengene benyttes, og at man kan følge pengene. Tidligere har det også vært store utfordringer med å følge pengene i offentlig sektor. Det har man gjort noe med, og det har blitt mye lettere å se hvordan pengene benyttes også i offentlig sektor. Jeg mener det er bra, uavhengig av hvem som leverer tjenestene, at man har mest mulig åpenhet. Så vil det alltid være noen ting som ikke kan deles, både i offentlig og i privat sektor, men jeg mener mest mulig åpenhet er av det gode. Det håper jeg vi kan være enige om.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-02-23:
Som sagt: Jeg er for at man skal kunne være åpen om det som det er mulig å være åpen om. Jeg mener at mest mulig åpenhet er bra. Det gjelder både selskaper som leverer tjenester til det offentlige, og også selskaper i sin alminnelighet. Denne regjeringen har jo gjennomført en rekke tiltak for å bidra til mer åpenhet om finansielle pengestrømmer generelt, i alt fra skatteavtaler på den ene siden til mer åpenhet om ulike pengestrømmer også i offentlig tjenesteproduksjon. Jeg er tilhenger av åpenhet i sin alminnelighet, og så vil det alltid være noen begrensninger på det, enten det er offentlig eller privat sektor vi snakker om.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Jeg tror jeg skal starte med en lissepasning. Jeg lyttet veldig godt etter i innlegget til statsråden, men han kommenterte det ikke. Tidligere i dag hørte vi representanten Njåstad uttale at Statsforvalteren har en egen agenda. Kan statsråden vennligst forklare meg hvilken agenda det er Statsforvalteren får lov til å sette opp på egen hånd, slik det ble hevdet fra Stortingets talerstol?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Det var et forbilledlig klart svar. Det kan jo ikke bety noe annet enn at representanten Njåstad tar grundig feil når han påstår at statsforvalterne har en egen agenda når de utøver den myndigheten de er gitt av Kongen i statsråd. Jeg hørte også representanten Trellevik i dag snakke om behovet for å endre plan- og bygningsloven, og han satte likhetstegn mellom å fjerne hindringer der for den kommunale selvråderetten og å styrke lokaldemokratiet. Samtidig deler jeg fullt ut de bekymringene representanten Karin Andersen har for de endringene som skjer på kloden knyttet til klima og til biologisk mangfold. Jeg er enig i de begrunnelsene representanten viste til. Da har jeg lyst til å utfordre statsråden til å si noe om følgende: På hvilke områder mener regjeringen at man skal svekke lokaldemokratiet ved å gi sterkere føringer? Er det grunnlag for det i lys av de krisene vi står overfor, eller har statsråden konkrete planer om å fjerne hindringer for kommunene, altså gi dem større selvråderett for å styrke lokaldemokratiet, som Trellevik argumenterer for?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Det er jeg langt på vei enig i er en klok tilnærming. Men la meg forsøke igjen å gi statsråden en mulighet til å være konkret: Er det slik – i lys av de utfordringene vi står overfor, der arealdisponering har konsekvenser for biologisk mangfold og for klimautslipp for nasjonen, f.eks. ved nedbygging av myr – at statsråden bare vurderer, slik det ble argumentert for av representanten Trellevik, å slippe opp på statlig styring for å ivareta nasjonale interesser? Eller ser statsråden konkret noen områder der det kan være behov for å styrke statens begrensninger og rettigheter til innsigelser overfor kommunene for å ivareta nasjonale interesser for å bevare biologisk mangfold og bekjempe klimagassutslippene?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Før jeg går til det konkrete representantforslaget, har jeg lyst til å bemerke at det er en utfordring for Stortinget at lignende forslag og tilgrensende og til dels overlappende forslag er behandlet i Stortinget i inneværende periode en lang rekke ganger. Så det å ha oversikt over ethvert partis standpunkt til enhver tid er faktisk ganske krevende. Det er nok også noe av bakgrunnen for at det er bred enighet i komiteen om hvordan man håndterer representantforslaget som er til behandling, selv om det på en del av punktene er klare politiske motsetninger. I forslagets punkter 1 og 2, der det foreslås både vetorett for lokale myndigheter og velferdstilbud og også det å kunne reversere tilbud ved trussel mot det offentlige tilbudet, er det et bredt flertall i komiteen som er enig med statsråden i at her finnes det allerede et stort lokalt handlingsrom for å ivareta det. Når det gjelder forslagets punkt 3, har jeg lyst til å bemerke at det er behandlet tidligere i perioden av samme komité. Et flertall i komiteen viser bare til sine respektive merknader og forslag i den anledning, mens et mindretall i komiteen har særmerknader knyttet til det. Når det gjelder forslagets punkter 4 og 5 om innsynsrett, viser statsråden i sitt svar til komiteen til de tre viktige arbeidene som foregår – både velferdstjenesteutvalget, revisjon av offentlighetsloven og revisjon av arkivloven. Jeg har lyst til å bemerke at det er en samlet komité som mener at det å ha innsyn i hvordan fellesskapets penger blir brukt for å framskaffe velferdstjenester, er viktig, og det er en prinsipielt viktig sak. Så noen synspunkter spesielt fra Arbeiderpartiet. Det er et flertall i komiteen bestående av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV som vil minne om at regjeringen gjennom et anmodningsvedtak fra Stortinget er pålagt å komme tilbake med lovendringer som klargjør et skille mellom ideelle og kommersielle private tilbydere. Det pålegget kom i 2018. Nå skriver vi 2021, og vi venter fortsatt. Jeg husker da statsminister Erna Solberg skulle gå på som statsminister og hun understreket at nå skulle det bli en annen dans, og man skulle ha respekt for Stortinget. En sånn slapp måte å følge opp anmodningsvedtak på vitner ikke om respekt for Stortinget. Å kontrollere hvordan vi faktisk bruker fellesskapets midler, innkrevd gjennom skatt eller på andre måter, er en prinsipielt viktig måte å gjøre det på, og det kan ikke være avhengig av hvem som yter tjenesten. Derfor er det å komme tilbake med en måte å sikre innsyn på i både kommunestyret og offentligheten, viktig. Det må regjeringen gjøre. Det er prinsipielt viktig og demokratisk viktig.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Dette er gjerne den siste muligheten vi har til en debatt om Fylkesmannen – dessverre ikke på grunn av at vi vil bli kvitt ham, men fordi vi skal bytte ut navnet. Tenk om vi også kunne få lov til å bytte ut mandatet. Vi snakker alle om betydningen av lokalt selvstyre og hvor viktig det er for demokratiet vårt. Men det strekker seg akkurat så langt at man skal få bestemme akkurat så mye man vil, så lenge man ikke bestemmer noe som andre er uenig i. Det kjenner jeg godt til hjemmefra. Det blir som med kona. Hun lar meg alltid få det siste ordet så lenge det er et tydelig «ja vel». Det er mange grunner til å endre muligheten til å overprøve kommunale vedtak – selvfølgelig betydningen av det lokale selvstyret, men også den enorme kostnaden og tidsbruken som rammer hele samfunnet. Mange kommuner sliter i dag med egen attraktivitet, og lokalpolitikerne forsøker å løfte problemstillinger om hvordan man bedre kan utnytte kommunens særfordeler. Det kan være tomtestørrelser, attraktive næringsarealer, bedre utnyttelse av strandsonen – i det hele tatt å skape gode oppvekstvilkår, å få opp befolkningsveksten eller bare å klare å opprettholde befolkningstallet. Så opplever man at enstemmige kommunestyrevedtak blir tilsidesatt av en enslig byråkrat. Det er utrolig frustrerende og tar virkelig lysten fra en i det videre arbeidet. At man har ankemuligheter og mekling, kan sikkert se veldig bra ut på papiret, men er det noe man skal ha i slike saker, så er det god tid. Tenk om vi hadde visst hvor mange tusen arbeidstimer som blir kastet ut av vinduet, som gir null resultater, ved at man sender brev rundt omkring med synsing og overprøving. Dessverre er det veldig mange saker som kunne endt godt, der man kunne blitt enige, men de blir ikke realisert på grunn av tidsbruken og at pengebruken ikke strekker til for de involverte. Jeg tenker her på saker som ikke er i nærheten av å ha verken regional eller nasjonal betydning. Det går på alt fra uteareal til en flermannsbolig eller om et naust skal ha bruksareal på 35 eller 40 m 2 . Det er fillesaker uten nasjonal eller regional interesse.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2021-02-23:
Lokaldemokratiet skal fungere. Det er kommunene som har ansvar for å levere velferdstjenestene, og det skal være opp til den enkelte kommune om og i hvilken grad de ønsker å bruke private aktører sammen med de offentlige. Det viktige for Høyre er at kommunen skal sette brukerne, innbyggerne, i sentrum og kunne tilby best mulige tjenester. Mangfoldet av ideelle og kommersielle aktører gir kommunene mulighet til å supplere det offentlige tilbudet. Det handlingsrommet ønsker ikke Høyre å ta bort. Det er ikke organisasjonsformen i seg selv som er garantien for kvalitet og effektiv drift i tjenestene. Følger vi Rødts linje og i stor grad fjerner de private aktørene, vil vi fort sitte igjen med et tilnærmet offentlig monopol innenfor mange sentrale velferdsområder, og det ønsker ikke Høyre. I representantforslaget skriver representanten Moxnes: «Kommunene og fylkeskommunene skal ha rett til å si nei til kommersiell etablering og til å redusere kapasiteten hvis kommersielle selskaper truer det offentlige tilbudet.» Ja, innenfor rammene av de ulike sektorlovene må kommunene selv vurdere hvilke kontrakter de ønsker å inngå, og hvilke betingelser som er nødvendige for å sikre at de ulike aktørene leverer tjenester som er til beste for innbyggerne. Det er godt lokaldemokrati. Jeg er opptatt av at innbyggerne skal få mest mulig velferd ut av hver krone. Det viktige er ikke om det er det offentlige eller det private som står bak tilbudet, men om kvalitet og innhold i tjenesten er god. Representantene fra venstresiden, med Rødt i spissen, tar til orde for at det skal innføres juridiske skiller mellom ideelle og private barnehager, og at kommunene skal kunne stille krav om at private aktører må være ideelle. Det er ikke så lett å se at det går en krystallklar linje for hvor et slikt skille skal gå. Jeg ønsker at vi fortsatt skal ha et mangfold i eier- og driftsstruktur også i barnehagesektoren, jeg mener det er et gode, men jeg anerkjenner at utviklingen over tid gjør det nødvendig å se på både etterfølgelsen av det eksisterende lovverket og om lovverket er godt nok. Jeg håper at vi får anledning til det bl.a. når velferdstjenesteutvalgets rapport har vært på høring og de aktuelle forslagene derifra kommer til behandling. Så vil jeg avslutte med å sitere tidligere statsminister Jens Stoltenberg: «Markedet har skapt produkter, vært innovativ, vært nyskapende, på en slik måte som myndighetene aldri kunne klare.» Det må vi fortsatt ha i minne, sånn at vi ikke står i fare for å kaste ut barnet med badevannet.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2021-02-23:
Når tap av det norske statsborgerskapet behandles i denne saken, handler det ikke bare om å miste et pass. En vil ikke ubetinget ha rett til opphold i landet, kunne ta seg inn i landet, eller benytte sitt norske statsborgerskap til å skade norske interesser. Dersom en person er en alvorlig trussel mot rikets sikkerhet, er det viktig med en hjemmel i loven for å kunne inndra statsborgerskapet. Det tror jeg vi er enige om. Men partiene har skilt lag når det gjelder spørsmålet om hvordan slike avgjørelser kan tas i første instans, og hvorvidt dette kan avgjøres av forvaltningen eller av domstolene. Det grunnleggende spørsmålet vi må stille oss, er hvorvidt den ordningen som foreslås, ivaretar rettsikkerheten for den som står i fare for å miste sitt statsborgerskap fordi vedkommende oppfattes som en trussel for landets sikkerhet, og samtidig gir oss trygghet og sikkerhet for land og folk, som må være vårt fremste anliggende. Den saken vi har foran oss her nå og diskuterer, har to sider. På den ene siden handler saken om terrorbekjempelse, forebygging og beskyttelse av nasjonale interesser. På den andre siden handler det om enkeltmenneskers rettssikkerhet og ivaretakelse av rettstatens forpliktelser. Det er dilemmaet vi som lovgivere må ivareta her. Høyres stortingsgruppe er enig i at maktfordelingsprinsippet, som skiller mellom lovgivende, utøvende og dømmende makt, er grunnleggende viktig. Dersom domstolene skal utføre saksbehandling i første instans i stedet for å være kontrollør av forvaltningens vedtak – ja, så kan domstolenes legitimitet svekkes. Men samtidig er vi opptatt av at enkeltindividets grunnleggende rettsikkerhet skal ivaretas. Derfor har det vært viktig for oss at den enkelte skal ha rett til fritt rettsråd uten behovsprøving, fri sakførsel uten behovsprøving og fritak for rettsgebyr. Staten skal bære alle kostnader. Dette lovforslaget legger opp til at ingen skal tape statsborgerskapet basert på handlinger utført før fylte 18 år, men handlinger begått før fylte 18 år, kan vektlegges i en samlet risikovurdering. Videre skal statsborgerskap ikke tapes dersom det vil være uforholdsmessig overfor personen selv eller vedkommendes familie. I saker som berører barn, skal barnets beste være et grunnleggende hensyn. Det er viktig for oss å presisere at ingen skal bli statsløse etter å ha mistet sitt norske statsborgerskap etter dette lovforslaget. Dette dreier seg altså om personer med mer enn ett statsborgerskap.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2021-02-23:
Proposisjonen som skal behandles, gjelder forslag fra Kunnskapsdepartementet om endringer i midlertidig lov av 26. mai 2020 nr. 53, om tilpasninger i introduksjonsloven for å avhjelpe konsekvenser av utbrudd av covid-19, integreringspakke II. Nå i februar 2021 ser vi fortsatt en situasjon med mange smitteverntiltak og høy arbeidsledighet. Det er vanskelig å vite hvor lenge vi trenger å opprettholde tiltakene i de midlertidige lovene og de ekstra tiltakene som gjøres for å tilpasse disse den pågående koronapandemien. Jeg er derfor glad for å se at departementet følger situasjonen og foreslår endringer fortløpende, sånn at deltakerne i introduksjonsprogrammet skal få best mulig tilbud i disse tider. Vi har lært oss det siste året at vi må ta raske beslutninger for å tilpasse oss ekstraordinære situasjoner og tider. Den midlertidige loven om tilpasninger i introduksjonsloven for å avhjelpe konsekvenser av utbrudd av covid-19, kapittel 1, omhandler utvidet og forsterket introduksjonsprogram og utvidet norskopplæring for å avhjelpe konsekvensene av utbrudd av covid-19. Denne proposisjonen foreslår endringer i loven for å kunne gjennomføre tiltakene i integreringspakke II. Endringene som foreslås, er utvidet introduksjonsprogram og utvidet opplæring i norsk i lovens kapittel 1, slik at flere deltakere i introduksjonsprogrammet og i opplæring i norsk og samfunnskunnskap kan omfattes av tiltakene. Disse tiltakene krever endringer i §§ 2 og 3 i den midlertidige loven. Komiteens innstilling fremmes av Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Kristelig Folkeparti. Disse komitémedlemmene konstaterer at bakgrunnen for tiltakene i den første integreringspakken var at covid-utbruddet hadde konsekvenser for både innhold og omfang av opplæring og program og for deltakernes læringsutbytte. I tillegg førte utbruddet til høy arbeidsledighet, som bidrar til at yrkesdeltakere med lav formell kompetanse og liten yrkeserfaring kan få enda større utfordringer med å komme i jobb. Vi har vært opptatt av at deltakerne som nå nærmer seg fullført introduksjonsprogram og opplæring i norsk og samfunnskunnskap, møter et like utfordrende arbeidsmarked som de som var i sluttfasen av introduksjonsprogram og opplæring høsten 2020. Fremskrittspartiet har valgt å ikke støtte forslaget, og jeg gjør regning med at de vil orientere om sitt syn selv. Det foreligger ellers et mindretallsforslag i saken fra Sosialistisk Venstreparti, som de sikkert gjerne vil kommentere. Med det vil jeg anbefale komiteens innstilling.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
President! Jeg stemte feil. Det skal være 6 og 83.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Jeg satt selv i justiskomiteen den gangen politireformen ble behandlet, og det var en spennende og interessant tid. Arbeiderpartiet fremmet mange forslag, sammen med andre parti, for å forbedre det utkastet som lå til en nærpolitireform, og som det var både flertall for og ikke flertall for. Men på min Retriever-konto, som jeg har hatt siden da, tikker det fortsatt inn daglige meldinger om negative omtaler av reformen – ikke fra Senterpartiet eller Arbeiderpartiet, men fra politiet selv om hvordan de opplever hverdagen. Det tror jeg det er viktig at vi tar inn over oss i denne saken. Det handler om regjeringens reform og manglende satsing på politi, beredskap og samfunnssikkerhet. Det er selvsagt stikk i strid med intensjonene i nærpolitireformen. Enkelte har tatt til orde for at politiet tvert imot har blitt fjernere, og at politifolk ikke lenger er en integrert del av lokalsamfunnet. Det er klart at hvis det oppleves sånn, må vi ta det inn over oss. Når jeg hører representanten Amundsen, som tidligere har vært justisminister, skulle en nesten tro han er iført fotlenke og ikke beveger seg ut av dette huset, ut av Fremskrittspartiets partikontor, og hører på hva folk opplever, og hvordan politiet også arbeider. Når lokale lensmannskontor og tjenestesteder stenges, påvirker det også bosetting av politifolk, som da naturlig sentraliserer seg der tjenestestedene blir etablert, og hvor de vokser. Det betyr mye for et lokalsamfunn. Det blir større kommuner, det blir større regioner, og da fjerner politiet seg fra lokalmiljø rundt omkring i landet. I likhet med Politiets Fellesforbund er Arbeiderpartiet enig i at intensjonene i nærpolitireformen er gode, men så langt har den ikke innfridd hovedmålet, nemlig at en skulle være tettere på innbyggerne. PF Trøndelag hadde nettopp et oppslag i Politiforum og i Adressa knyttet til dette at de ikke har lyktes med å være nær folk ute i distriktene. Det er ikke noe Arbeiderpartiet eller Senterpartiet oppsummerer, det er politiet selv og politiets tillitsvalgte som oppsummerer den situasjonen, og det må vi ta inn over oss. Kriminalitetsbildet er i stadig endring, og politiet må tilpasse sin innsats og sine ressurser deretter, slik at folk føler både trygghet og nærhet til politiet i hverdagen uansett hvor en bor i landet. Det er mange saker som kan forbedres i en sånn reform, som det å utvikle politikontaktrollen, som skulle erstatte lensmannen, men i tillegg trenger politiet flere dedikerte forebyggere for å følge opp primærstrategien, som jo må være det forebyggende politiarbeidet. Ansatte i politiet gjør en fantastisk jobb, og vi har verdens best utdannede politi som hver dag står på og gjør en solid jobb for å løse samfunnsoppdraget, uavhengig av om en er politi eller sivilt ansatt. Tiden gikk litt fort, så jeg kommer tilbake med den siste delen av innlegget.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
I motsetning til i mange andre land er tilliten til politiet i Norge veldig høy. Det begrunnes i at vi har mye politi, og vi har et godt utdannet politi – dette er en forutsetning for at vi skal ha tillit til politiet. Vi ser fra undersøkelser, bl.a. i Trøndelag, at når man kommer lenger bort fra sentrale strøk, har innbyggerne mindre tillit til politiet på grunn av avstanden. Det må vi ta på ytterste alvor. Det blir litt merkelig når Høyre tar æren for at det aldri har vært mer politifolk enn det er nå. Jeg må minne om at da Arbeiderpartiet kom i regjeringen i 2005, var antallet politistudenter 270. Da vi gikk av i 2013, var det 720 nyutdannede politistudenter, inkludert Stavern. Det var økningen, og det er det denne regjeringen høster godene av. Hva er tallene nå? Jo, nå er vi tilbake til 400 per år. Det er klart det vil påvirke utviklingen i politiet jo færre studenter vi har, og det vil påvirke kvaliteten på politiet i framtiden. Så de som skal ha æren for at vi har nok politifolk, er ikke denne regjeringen – det er Stoltenberg-regjeringen med Knut Storberget i spissen som justisminister. Vi må sikre tilstedeværelse og kompetent og effektivt nærpoliti der befolkningen bor, og samtidig må vi utvikle gode fagmiljø som er rustet til å møte dagens og morgendagens kriminalitetsutfordringer. Det har endret seg, og det kommer helt sikkert til å endre seg. Da er det ikke sånn at vi skal legge politireformen død. Alle reformer skal leve framover for at vi skal utvikle politiet, utvikle tryggheten til befolkningen – vi skal ikke sette strek og si at nå er vi ferdig. Arbeiderpartiet har alltid det i fokus: Hvordan skal vi utvikle tryggheten i samfunnet vårt på en best mulig måte for befolkningen? Jeg nevnte tittelen «lensmann» tidligere, og det har også representanten Lene Vågslid vært inne på. Den har snart vart i tusen år. Den er selve symbolet på nærpolitiet i vår tid. Jeg synes tittelen «politiavdelingsleder» skaper avstand. Derfor synes jeg regjeringen bør se på forslaget som er fremmet om tittelen «nærpolitisjef». Hvis regjeringen ønsker å stå ved nærpolitireformen med flere politikontakter, med aktive politiråd i nært samspill med innbyggerne i kommunene, hvorfor ikke da lytte til forslaget om å ha en nærpolitisjef som er nær folket, og som kan måles? Jeg tror det vil bli satt stor pris på, og det vil være en stilling som folk kan ha tillit til.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Det er selve rettsstaten som angripes når terrorister gjør sine ugjerninger. Det er rettsstaten som skal forsvare oss mot dem. Er du fremmedkriger tiltalt for folkemord eller terrorisme, er det viktig for Arbeiderpartiet at du skal tape det norske statsborgerskapet ditt om du har to. Domstolsbehandling følger av dette der det er straffbare forhold som skal ligge til grunn for tapet. Alle er enig i det. Men vi støtter ikke regjeringens forslag om at tap av statsborgerskap av hensyn til grunnleggende nasjonale interesser kan skje ved et forvaltningsmessig vedtak. Vi mener at det bare kan skje ved domstolsbehandling. I dag blir rett og slett rettsstaten litt mindre enn den var i går. Når regjeringen ønsker seg jobben som både aktor, jury og dommer, sier vi nei. Vi ønsker ikke å gi sånne fullmakter til et politisk organ, som jo er det departementene er. Departementene er sekretariat for politisk ledelse. Det regjeringen foreslår, er å gjøre rettsstaten vår mindre, slik at den kan bli enklere å forsvare. De ser åpenbart ikke det ironiske i at de bygger ned – de påstår at de bygger opp. I denne sal må vi være mer prinsipielle og langsiktige i våre vurderinger av denne saken enn det regjeringen viser seg å være. Et statsborgerskap har røtter helt inn i kjernen av nasjonalstaten. Det er et synlig bevis på hvem du er, og hvor du hører til. Det er et tegn på at du bærer rettigheter som forvaltes i denne sal: retten til å stemme ved valg og til å reise ut og inn av riket. Å frata noen et statsborgerskap er en svært inngripende handling. Det er en handling vi kun skal gjennomføre når det er absolutt nødvendig og rett. Domstolen er rettsstatens verktøy for å avgjøre dette. Er du i Norge og planlegger terror og politiet mener det er en sannsynlighetsovervekt for at du vil utføre planene, settes du bak lås og slå. Hvorvidt du fratas statsborgerskapet der og da, er ikke avgjørende. Denne saken har ved tidligere korsveier fått mye omtale og vært preget av opphetet retorikk. Arbeiderpartiet har blitt anklaget for å løpe terroristers ærend når vi slår ring om rettsstatens prinsipper og institutter. I denne sal må hodene være kjølige og ordene veies nøye. Våre vedtak er ikke velgerfrierier. De er landets lover. Med dette tar jeg opp vårt forslag.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Når regjeringen ønsker seg jobben som både aktor, jury og dommer, sier vi nei. Vi ønsker ikke å gi sånne fullmakter. Det regjeringen foreslår, er å gjøre rettsstaten vår mindre, slik at den skal bli enklere å forsvare. Regjeringen ser ikke det åpenbart ironiske i at de bygger ned det de påstår at de bygger opp. Et statsborgerskap har røtter helt inn i kjernen av nasjonalstaten og er et synlig bevis på hvem du er og hvor du hører til. Vi mener at det skal noe sterkt til for å bli fratatt det – at det er domstolen som skal gjøre det. Er statsråden enig i at rettsstaten blir litt mindre etter dagen i dag?
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-02-23:
Det er stor forskjell på å bli fratatt et statsborgerskap man ikke skulle hatt, og å bli fratatt rettighetene man har som borger i staten Norge. Så da hører jeg deg riktig – du mener at rettsstaten ikke blir mindre i dag?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Politikernes fremste oppgave er å ivareta innbyggernes og nasjonens sikkerhet. Det er nettopp det denne saken handler om. I alvorlige sikkerhetsspørsmål er det alltid en avveining mellom enkeltpersoners rettigheter og nasjonens sikkerhet. Det må vi alltid veie opp mot hverandre, og noen ganger kan det være vanskelig. Noen ganger går det på bekostning av enkeltpersoners rettssikkerhet, andre ganger må man veie motsatt. I denne saken er det ikke spesielt vanskelig å vite hva man skal vektlegge. I denne saken må man sette nasjonens sikkerhet først – framfor antatte terroristers rettssikkerhet. Det er viktig. Jeg kan ikke forstå og tror rett og slett ikke på begrunnelsen til Arbeiderpartiet, som nå fortsatt er imot prinsippet om at man skal kunne miste statsborgerskapet ved forvaltning, for det framsettes ingen gode grunner for det. Det vises også til begrunnelser som er feil. Arbeiderpartiet sier det ikke vil ha noe å si i disse sakene om man gjør det ved en domsbeslutning eller en forvaltningsbeslutning. Det vil ha mye å si. Hvis man skal handle raskt for f.eks. å hindre innreise for en person som potensielt kan utgjøre en trussel, f.eks. en fremmedkriger på vei tilbake til Norge, må man handle raskt. Da har man ikke tid til å vente på en rettssak. Hvis man skal hindre unndragelse ved at man sier fra seg sitt andre statsborgerskap for ikke å miste sitt norske, må man handle raskt. Da nytter det ikke å vente på en domstol. Det er det essensielle i denne saken. Derfor er valget egentlig enkelt. Jeg registrerer også at andre partier som i forrige runde lagde et alvorlig rabalder rundt denne saken, har snudd. Når de blir spurt av mediene hvorfor de har snudd, viser man f.eks. til høringen, hvor bl.a. Amnesty International har sagt at det er brudd på rettsprinsipper og forvaltningsprinsipper å gjøre dette ved forvaltning. Men det har ikke vært noen ny runde med høring i denne saken. De instansene som har ment at det er riktig å gjøre dette ved dom, har ment det hele veien, og Amnesty er imot hele saken. Det å støtte seg på høringsuttalelsene fra Amnesty fra en helt annen sak for å begrunne at man nå har snudd i denne, viser bare at man gjorde feil sist, og at man ikke tør å stå for det. Jeg synes det er pussig, men jeg synes det er bra at et flertall denne gangen har sett fornuften og kommer til å stemme for forslaget.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Fremskrittspartiet er jo veldig glad for at denne hjemmelen kommer på plass nå, men som jeg ga uttrykk for i mitt innlegg, er det en viss frustrasjon over flere av partienes argumentasjon i saken. Nylig kunne vi lese i Klassekampen at statssekretær Grunde Kreken Almeland i Kunnskapsdepartementet forklarer snuoperasjonen med at tunge aktører som Høyesterett, Politidirektoratet, Utlendingsdirektoratet, Regjeringsadvokaten, Amnesty Norge og Dommerforeningen advarte mot domstolsbehandling i første instans under høringen. Det er en uttalelse til denne saken. Men den høringen det refereres til, gjelder faktisk en helt annen sak. Jeg synes det er rart å bruke Amnesty f.eks., som et argument for en snuoperasjon når Amnesty i høringen til den angjeldende saken faktisk er imot hele bestemmelsen. Hva mener statsråden om en sånn argumentasjon?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Jeg mener det ikke var et svar på spørsmålet jeg stilte. At denne saken er kompleks, det kan alle være enig i. Det kan være en vanskelig sak, jeg har forståelse for det også. Men sannheten er jo at i denne saken har det ikke kommet fram noen nye opplysninger. Dette er akkurat den samme saken som sist. Stortinget ba om å få domstolsbehandling, og regjeringen kommer tilbake og leverer forvaltningsbehandling. Jeg mener det er fornuftig. Men det har ikke kommet noen nye elementer inn i saken, det har ikke vært noen nye høringer. Likevel forklarer Kunnskapsdepartementet snuoperasjonen med at aktører som Amnesty advarer mot domstolsbehandling i første instans. Men sannheten er jo at det har de ikke gjort – de er imot hele saken. Da begrunner Kunnskapsdepartementet snuoperasjonen med en høring som gjelder en helt annen sak. Da spør jeg statsråden igjen om det har kommet opp nye elementer i denne saken som gjør at Venstre har snudd.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Jeg synes det er litt viktig når en statsråd legger fram argumentasjonen for en sak, at det skal være riktig. Jeg har en mistanke om at Venstre har innsett at de gjorde en feil i forrige sak da de gikk veldig høyt på banen imot det Høyre og Fremskrittspartiet ønsket da. Det er ikke riktig at flertallet den gangen fattet den beslutningen som statsråden legger fram nå. Flertallet den gangen sa det motsatte, og regjeringen følger ikke opp det. Jeg synes som sagt det er bra, men jeg synes også man må være såpass ryddig og si at den begrunnelsen som ble gitt til Klassekampen, den er feil. Det har ikke kommet opp noen nye høringer eller momenter i denne saken. Da gjenstår bare spørsmålet: Er det ikke sånn da at Venstre nå har skjønt at de gjorde en feil forrige gang, og går det ikke an å innrømme at man gjør feil?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Jeg er glad for statsrådens oppklaring. Det er viktig at ting er riktig, og man fikk et annet inntrykk i stad. Da står vi igjen med at det er sitater fra statssekretæren, som jeg vil henvise til, fra Klassekampen. Det er fortsatt feil, men vi får la det ligge. Representanten Karin Andersen tok igjen opp spørsmålet om at man har andre muligheter til å stanse antatte terrorister som har til hensikt å begå kriminalitet eller terror mot Norge. Men i slike saker støtter jeg meg mye mer på dem som kan dette, enn på SV. Jeg støtter meg på PSTs uttalelser. Vi hadde en diskusjon nå om høring eller ikke, og saken var i utgangspunktet på høring da den ble lagt fram for første gang. PST var ganske tydelig på at de har hatt konkrete eksempler som etter dagens lovverk har gjort at de ikke har hatt sanksjonsmuligheter eller tiltak å iverksette mot konkrete personer som de mener har onde hensikter. Da må vi ta det inn over oss. Da mangler politiet et verktøy. Da mangler myndighetene et verktøy for å beskytte oss mot terror, og det er det viktigste. Det setter jeg min lit til, mer enn jeg setter min lit til SVs kunnskap om saken. Det er også sånn at et norsk statsborgerskap kan brukes til mye mer enn å lande på Gardermoen. Har man et norsk statsborgerskap, kan man mye enklere – pass eller ikke – bevege seg rundt og få tilgang til ting man ikke burde hvis man har til hensikt å drive internasjonal terror. Det er flere muligheter for å misbruke et norsk statsborgerskap enn bare å lande på Gardermoen. Jeg tror alle er enig i at hvis man vet når en person lander og man har de konkrete mistankene, ville man iverksatt tiltak. Men det er ganske naivt å tro at det er bare i slike tilfeller at noe sånt vil gjelde. Jeg var også inne på et moment som heller ikke noen andre svarte ut, og det er den unndragelsesfaren man har, ved at dersom man iverksetter en sak og skal vente på en domsslutning i en slik sak, har man en stor sak. Det er det også flere av høringsinstansene som har påpekt, at man vil ha en unndragelsesfare ved at man bare kan frasi seg sitt andre statsborgerskap og dermed gå klar av bestemmelsen for å miste sitt norske. Da har vi ved en sånn tilnærming skaffet oss et problem som vi aldri kommer til å bli kvitt, for hvis det er sånn, etter vår overbevisning, at enkeltpersoner ikke skulle ha et norsk statsborgerskap, kan vi ikke ha et lovverk som gjør det enkelt å omgå regelverket. Derfor er det vi kommer til å vedta i dag, helt riktig, og det er vi glad for.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Vi har hatt flere av disse sakene, og Fremskrittspartiet har ved noen tidligere behandlinger stemt imot en slik hjemmel, og noen ganger har vi stemt for. Det er fordi dette er vanskelige saker – det er ikke så godt å vite hvordan man skal løse dette på en best mulig måte. La meg være den første til å innse at dette er krevende, og det er veldig mange grupper som står i en krevende situasjon. Når vi nå har kommet fram til at vi ikke ønsker å støtte en forlengelse av hjemmelen, er det fordi dette nå har vart svært lenge, og Fremskrittspartiet er bekymret for at man bygger seg opp en stor restanse av personer som kunstig holdes utenfor arbeidsledighetsstatistikkene og på sikt kan forsvinne helt under radaren. Når ting skal tilbake til normalen – og vi har hatt mange personer som bare går og går og går videre på ordninger som egentlig ikke fører til noe – kan vi bygge opp større problemer enn det vi kunne gjort på andre måter. Vi har jo i dagens situasjon en lang rekke helt ordinære tiltak som skal avhjelpe dem som er utenfor arbeidslivet, og så har koronapandemien gitt oss en lang rekke ekstraordinære tiltak som skal avhjelpe. Da ville det vært bedre at disse går over på de ordinære og ekstraordinære tiltakene og ikke holdes i en ordning som jeg er redd bare bygger opp en restanse som skaper større problemer på sikt.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Igjen står vi i Stortinget for å debattere saker til asylsøkere som ikke har noe beskyttelsesbehov. Jeg synes det er rart at vi gang etter gang bruker tiden på opplagte saker der personer som ikke har et beskyttelsesbehov, har klart å få politikere til å ta opp sakene deres, når vi har store problemer rundt om i verden med økende antall flyktninger som virkelig trenger vår oppmerksomhet. Men la meg være den første til å si at Mustafa er blitt satt i en veldig vanskelig situasjon. Og det er mange med ham som er blitt satt i en veldig vanskelig situasjon. Jeg synes at denne saken har pågått lenge nok. Den har vært i systemet i mange, mange år og burde nok ha vært avsluttet for mange år siden. Jeg synes det er rart at SV bruker en slik enkeltsak til å skaffe seg selv PR rundt sin politikk. Det eneste SV har gjort i denne saken, er å fremme forslag om nye utsettelser. De ønsker å utsette saken enda lenger. Jeg er redd for at det bare skaper mer frustrasjon, flere falske forhåpninger og mer fortvilelse. Hvis det er sånn at SV mener at regelverket er feil, stusser jeg over at de ikke har fremmet et eneste forslag om å endre det. Hvis man mener at regelverket er feil, må man fremme konkrete forslag om å endre det, men det eneste SV har gjort, er å fremme forslag om å utsette sakene. Men jeg vet hvorfor man ikke fremmer forslag om regelendringer. Det er fordi man vet at vi må ha et strengt regelverk for at det ikke skal være fritt fram for personer uten beskyttelsesbehov eller folk som på andre måter spekulerer i å komme til Norge og få bli her uten grunn. Det går ut over dem som trenger det. Det er lett å framstå som raus og hjertevarm ved å dra opp disse sakene, men helheten er jeg redd får motsatt effekt. Jeg håper at vi kan begynne å bruke mer tid framover på å finne ut hvordan vi sammen skal løse utfordringene med et økende antall flyktninger. Hvordan skal vi gi best mulig hjelp til dem som trenger det, og hvordan skal vi sikre at de plassene vi har i Norge, skal gå til dem som trenger det mest? Det er mulig jeg tar feil, men jeg kan ikke huske at vi har stått i denne salen og diskutert enkeltsaker der det har vært folk som virkelig trenger det. Til disse gjennomgangene av om regelverket blir fulgt: Der har vi domstolene. Alt i dette forslaget er ivaretatt av domstolene, og jeg ser ingen grunn til å støtte det.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-02-23:
Det er heller ikke første gang vi diskuterer akkurat dette forslaget. Det er vanlig at det i disse sakene fremmes en rekke påstander som viser seg å ikke holde mål. En vanlig påstand som var i forrige sak og også er i denne saken, er at Norge bryter internasjonale forpliktelser, og at man også bryter egne retningslinjer. Det er en påstand som kommer fram veldig ofte, men den holder altså ikke mål. Rimelighetskriteriet er ikke en folkerettslig bindende rettsregel, og man bryter ikke flyktningkonvensjonen ved å gjennomføre Norges praksis. Det bør det være rimelig liten tvil om. Fremskrittspartiet synes det er helt greit å ha standpunkter om at man hele tiden vil myke opp det meste av utlendingsloven og regelverket rundt asylpolitikk, men da må man heller si det og ikke skyve argumenter foran seg som ikke er riktige, for Norge har en praksis som er i tråd med de forpliktelsene vi har. Dette er grundig gjennomprøvd flere ganger. Vi har nylig fått en slutning av Høyesterett i Farida-saken som viser at norsk praksis holder vann, den holder mål. Det er også feil å fremstille et bilde av at å gi beskyttelse i en trygg del av deres hjemland er urimelig. Det er en feil påstand. Det er faktisk en effektiv måte å gi beskyttelse i deres eget hjemland på. I veldig mange av disse sakene er det hele tiden sånn at de som ønsker oppmykninger, prøver å framstille norsk politikk som inhuman. Man prøver å framstille det nærmest som en straff dersom man ikke kan være i Norge. Det er altså ingen straff ikke å være i Norge, hvis vi bidrar til beskyttelse et annet sted. Det eneste det fører til, er at vi tar bort noe av presset på vårt eget asylsystem og blir i stand til å hjelpe flere av dem som trenger det, og færre av dem som ikke trenger å være her for å få beskyttelse. Da er egentlig hele grunnlaget for debatten borte, fordi i alle sånne saker gjør man en vurdering av om det er rimelig å være i Norge og få beskyttelse, eller om det er rimelig å være i sitt hjemland og få beskyttelse, og da har man ivaretatt alle hensyn. Jeg respekterer også forslagsstillernes ønske om stadig å myke opp regelverket, sånn at det til slutt er svært få begrensninger for hvem som skal bli og ikke, men man bør ikke dytte andre argumenter foran seg som gang på gang har blitt tilbakevist. Jeg synes det er bra at vi har hatt et flertall gjennom flere år nå som har blitt med på mange av Fremskrittspartiets innstramninger. Dette var en av dem, og det bidrar på sikt til en mer human og en bedre og mer rettferdig og ansvarlig innvandringspolitikk.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Regjeringens oppfatning er at det er behov for å kunne frata personer norsk statsborgerskap av hensyn til grunnleggende nasjonale interesser. Statsborgerskap kan i dag kun tapes på grunn av grunnleggende nasjonale interesser hvis man samtidig straffedømmes for slike forhold. Personer kan imidlertid utgjøre en trussel mot grunnleggende nasjonale interesser uten å være straffedømt. Etter bestemmelsen er det et vilkår at personen har norsk og et annet statsborgerskap. I tillegg må personen ha utvist framferd som gjør det nødvendig med tiltak for å forhindre at personen gjennomfører noe som vil være sterkt til skade for grunnleggende nasjonale interesser. For at bestemmelsen skal kunne anvendes må det foreligge tilstrekkelig informasjon til å underbygge at personen har både kapasitet og vilje til å utføre stor skade for det norske samfunnet. Videre må tap av statsborgerskap kunne anses å bidra til å forebygge skaden. Tap av statsborgerskap vil bl.a. kunne forhindre at en person med norsk statsborgerskap utfører terrorhandlinger. Det gjør det også mulig å utvise personen og dermed bidra til å forebygge gjennomføring av terrorhandlinger i Norge. I alle saker skal det gjøres en forholdsmessighetsvurdering hvor det foretas en avveining av alle relevante hensyn med utgangspunkt i forholdets alvor og personens tilknytning til Norge. Kunnskapsdepartementet fremmet høsten 2019 en lovproposisjon om tilbakekall av statsborgerskap på grunn av uriktige opplysninger. I forkant av dette ble det gjort en grundig utredning av spørsmålet om domstolsbehandling i første instans. Stortinget tok i desember 2019 stilling til spørsmålet om saksbehandlingsprosess for tilbakekall av statsborgerskap og vedtok enstemmig at tilbakekall av statsborgerskap i saker der det er gitt uriktige opplysninger, skal avgjøres av forvaltningen i første instans. Domstolenes oppgave etter maktfordelingsprinsippet er å føre legalitetskontroll, og ikke drive forvaltning. For å ivareta rettsikkerheten og menneskerettigheter foreslår regjeringen at departementets vedtak kan bringes inn for domstolene uten kostnader for personen saken gjelder. Personen skal ha rett til fritt rettsråd uten behovsprøving under behandlingen i departementet, og til fri sakførsel uten behovsprøving under domstolsbehandlingen. Det skal heller ikke betales rettsgebyr. Hvis det skal føres bevis i saken som ellers skal holdes hemmelig av hensyn til rikets sikkerhet, vil personen så snart som mulig få oppnevnt en særskilt advokat til å ivareta sine interesser. Etter regjeringens vurdering er det behandling og vedtak i departementet som samlet ivaretar hensynet til grunnleggende nasjonale interesser og hensynet til den enkeltes rettssikkerhet på den beste måten.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Det jeg stusser litt på nå, er at Arbeiderpartiet er veldig kritisk til en framgangsmåte som partiet har akseptert i en rekke andre saker. Dette er jo den prosedyren som gjelder i øvrige sikkerhetssaker etter statsborgerloven og utlendingsloven. Den 3. desember 2019 tok Stortinget stilling til spørsmålet om saksbehandlingsprosess for tilbakekall av statsborgerskap. Da stilte Stortinget seg enstemmig bak at tap av statsborgerskap i saker der det er gitt uriktige opplysninger, skal avgjøres av forvaltningen i første instans. Hvorfor dette skal være så forskjellig i den type saker vi behandler i dag, sammenliknet med de sakene vi tok stilling til i 2019, greier jeg rett og slett ikke å se.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Det stemmer. Jeg vil tro at for veldig mange vil det nesten være mer dramatisk å bli fratatt det eneste statsborgerskapet man har, og dermed bli statsløs, enn det vi gjør i dag. Den loven vi vedtar i dag, handler jo kun om mennesker som har to statsborgerskap, dvs. at konsekvensen for dem ikke vil være å bli statsløs, men at de mister sitt ene statsborgerskap, i Norge. Jeg vil også si at de situasjonene er veldig sammenlignbare, og hvis vi mener at å behandle det av departementet i første instans er den riktige måten å gjøre det på når vi snakker om tilbakekall av statsborgerskap, synes jeg det er veldig rart at det ikke kan være en akseptabel måte å gjøre det på når vi snakker om tap av statsborgerskap, og det har vi også fått støtte for av en rekke tunge høringsinstanser.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Jeg synes at det blir litt for enkelt å framstille denne saken som veldig svart–hvitt, og jeg synes også det er litt synd når politikere ikke kan anerkjenne at saker er litt mer komplekse enn som så, og at det også kan føre til at partier endrer ståsted i en sak. Jeg mener at med den behandlingen vi var igjennom i 2019, slo Stortinget fast at tilbakekall av statsborgerskap kunne behandles av departementet i første instans, og at det var den beste måten å sikre rettssikkerhet på. Det har vi da lagt til grunn når vi har utarbeidet denne saken som vi nå legger fram for Stortinget, og jeg mener også at det er riktig framgangsmåte.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Denne saken ble opprinnelig fremmet i 2017. Så er det riktig som representanten gjengir, at Stortinget ba om å få en utredning av om det skulle domstolsbehandles. I mellomtiden har vi behandlet en annen sak, om tilbakekall av statsborgerskap, der spørsmålet knyttet til om det skal avgjøres av forvaltningen i første instans, ble grundig utredet. Da stilte Stortinget seg enstemmig bak at det er den mest rettssikre måten å gå fram på, at departementet behandler det i første instans og det så kan gå videre til domstolsbehandling. Etter det vedtaket i Stortinget har også vi sluttet oss til at det er riktig måte å gjøre det på, og derfor har vi også lagt det til grunn i denne saken.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Det som både jeg og andre fra Venstre har sagt, er at vi har endret syn i saken etter å ha fått en grundig utredning i 2018–2019 som godt argumenterte for hvorfor det at det skulle behandles av forvaltningen i første instans, var en riktig og en god måte å gjøre det på. Jeg har ikke noen problemer med å fortelle at Venstre har endret mening. Det synes jeg generelt er noe som politikere bør være litt flinkere til å gjøre. At vi i 2017 var med på et vedtak der vi ba om at domstolsbehandling burde utredes, og at det i 2018–2019 var et enstemmig storting som stilte seg bak at det riktige i denne typen saker er en behandling av forvaltningen i første instans, og at vi da følger opp den måten å gjøre det på nå i 2021 – det mener jeg er helt greit.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-23:
Venstre har ikke tatt dissens i regjering på noen saker som handler om statsborgerskap, det er ikke riktig. Men det som er riktig, er at Venstre, da denne saken var oppe først, mente at det burde domstolsbehandles. Men etter at det har vært en grundig utredning og en grundig vurdering, har vi endret syn, og vi mener at det som gir mest rettssikkerhet for borgerne, og som gjør at dette er en paragraf som det er mulig å følge opp, er at vi gjør det på den måten nå at den avgjøres av departementet i første instans etter akkurat den samme prosedyren som gjelder i øvrige sikkerhetssaker etter statsborgerloven og utlendingsloven, og som SV stemte for 3. desember 2019 da man tok stilling til saken om tilbakekall av statsborgerskap.