trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Som vanlig er det SV som foreslår å bevilge mest penger til kommunesektoren. SV ser bare én eneste løsning på kommunenes utfordring, nemlig å bevilge mer og mer penger, og mye mer penger enn alle andre partier. Skatter og avgifter skal sendes til himmels. Bedrifter og lønnsmottakere får regningen, og arbeidsplassene trues. Ser SV overhodet ingen andre løsninger for kommunene enn å bevilge mer penger? SV er jo helt i vranglås når det gjelder konkurranseutsetting, nytenkning og offentlig drift og tjenesteyting. Offentlig drift og tjenesteyting skal bli organisert som et monopol. Hvilke andre forslag har egentlig SV for å sikre en mer effektiv ressursutnyttelse og bedre velferdstilbud i kommunal sektor, enn bare ensidig å være verdensmester i å foreslå mer penger?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Det virker som om Senterpartiet, i likhet med SV, bare ser én eneste løsning på de utfordringer kommunesektoren står overfor, nemlig å bruke mer, mer og atter mer penger. Man kan spørre: Hva er egentlig forskjellen på Senterpartiet og SV når det gjelder kommunepolitikk? Er Senterpartiet mer eller mindre motstander av konkurranseutsetting enn SV, eller er Senterpartiet 100 pst. på linje med SV når det gjelder motstand mot konkurranseutsetting? Og en ting til: Senterpartiet er jo den store beskytter av det lokale selvstyre og den lokale selvråderett. Men Senterpartiet er altså med på et forslag som i realiteten vil forby kommunene å konkurranseutsette. Er det respekt for den lokale selvråderetten, slik Senterpartiet hevder det er, og kan Senterpartiet være bekjent av å ville forby konkurranseutsetting i forhold til det lokale selvstyret?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-06-17:
Jeg og Høyre og regjeringspartiene har tillit til norske ordførere. Vi har selvfølgelig tillit til de av våre partifeller som nå gir uttrykk for at det er stramt. Det er på mange måter litt av jobben deres som ordfører - og det der kan jeg mye om. Jeg har vel av og til også sagt til enkelte ordførere at disse innleggene holdt jeg kanskje bedre selv da jeg selv var ordfører. Jobben er jo å fokusere på at de ønsker best mulig vilkår for seg og sine. Så spør representanten Schjøtt-Pedersen hvorfor vi sier nei til modellkommuneforsøkene. Det er ikke en riktig fremstilling av saken. Regjeringen støttet jo disse pilotprosjektene, men det vi har reist spørsmål om, er hvorfor noen ikke kan være med på å la disse forsøkene være litt videre, og også tillate mer konkurranse.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-06-17:
For Høyre og for Regjeringen er det meget viktig at vi til enhver tid strekker oss etter å få best mulig tilbud, få mest mulig ut av ressursene vi setter inn, og finne de beste løsningene. Det handler om innbyggernes behov, det handler om dem som faktisk er våre oppdragsgivere. De er ikke alltid like opptatt som politikerne av hvem som utfører tjenestene, de er mer opptatt av hva og hvilke tjenester de får, og av at de får dem når de trenger det. Jeg er av dem som er tiltalt av at vi i større grad legger opp til systemer hvor ressursene følger brukeren. Det gir en valgfrihet, men det forutsetter selvfølgelig et system hvor det er noe å velge i. Derfor reagerer vi på dem som konsekvent forsøker å forhindre enhver anledning til å skape disse valgmulighetene.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2004-06-17:
Etter min oppfatning er nok dette bildet atskillig mer sammensatt enn det representanten Karin Andersen her beskriver. Etter min oppfatning har man fra Regjeringens side levert på lavere skatt, og man er på god vei til å levere på bedre skole. Veldig mange kommuner har kommet meget langt på veien med å ruste opp skolebyggene sine. Gjennom kvalitetsmelding og annen innsats begynner man også nå å ta tak i innholdet i skolen. Vi er altså på god vei. Jeg tror vi er enige om beskrivelsen av at barn trenger ulike tilbud. De trenger den kvaliteten vi er enige om at vi skal tilføre skolen. Mitt poeng er at jeg tror vi er på god vei, men dette bildet er sammensatt. Jeg er ikke enig i den krisebeskrivelsen som representanten Karin Andersen her gir.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
I Høyre har vi tillit til våre egne og andres lokalpolitikere; den vet best hvor skoen trykker, som har den på, sa Hogsnes. Har da Høyre også tillit til Høyres og Kristelig Folkepartis ordførere når de beskriver situasjonen i kommuneøkonomien som rimelig dramatisk, eller har Høyre kanskje likevel ikke så mye tillit til ordførernes vurderinger? Hogsnes viser også til behov for omstilling og effektivisering. Hvis Høyre mener noe mer med omstilling enn bare privatisering, hvorfor går da Høyre imot å støtte omstillingsprosjekter etter en modell som bl.a. har vært gjennomført i Steinkjer og i Porsgrunn, og som har vist seg veldig vellykket? Er det fordi de er imot omstilling, eller er det fordi de vil sementere myten om at de ansatte er imot omstilling?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet står sammen om en alternativ politikk til Regjeringen og Fremskrittspartiet i denne innstillingen. En politikk med mer penger til skole, mer satsing på eldreomsorg og mer satsing på helsetjenester. Det viser et veldig klart alternativ i det politiske Norge som jeg synes det er positivt at man har fått så klart fram som man har gjort i denne innstillingen. SV har i innstillingen bedt om en vurdering av en friere beskatningsrett. En del distriktskommuner står overfor den situasjonen at man har en nedgang i folketallet og får en reduksjon av de innbyggeravhengige overføringene som følge av det. Ser SV noen fare for at man ved en friere beskatningsrett kan få et ytterligere press i denne typen kommuner, som altså har en nedgang i økonomien, på å måtte sette skattenivået høyere enn i andre kommuner, og at man med det kan bli enda mindre attraktiv i forhold til ny virksomhet?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Jeg ber ikke om statsrådens vurdering av rammene for 2004. Jeg ber om hennes vurdering av rammene for 2005. For selv etter Arbeiderpartiets forbedring av opplegget for 2004 må en jo forvente at en går inn i 2005 med et alvorlig opparbeidet underskudd i kommunesektoren. Regjeringens opplegg for 2005 er knapt nok til å dekke utgiftsøkningen som følge av befolkningsendringene. Det intervallet Regjeringen har presentert, gir rom for en betydelig lavere overføring enn det befolkningsendringen medfører av økte utgifter. Da er mitt spørsmål: Hvordan kan kommunalministeren begrunne at Regjeringen legger fram et økonomisk opplegg for kommunene som med visshet må føre til at underskuddet i kommunesektoren må øke til dels betydelig i 2005?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Representanten Sandberg snakker bare positivt om privatisering. Han nevner ikke at det finnes flere eksempler på at konkurranseutsetting av kommunale tjenester har ført til at arbeidstakernes lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår er blitt svekket. Det mener Arbeiderpartiet er uakseptabelt. Vi mener at kommunene i sine anbudskriterier bør kunne legge inn en forutsetning om at dersom anbudet innebærer dårligere vilkår enn det som er gjeldende i den enkelte kommune, skal anbudet ikke tas med videre i vurderingene. Mener representanten Sandberg det er helt greit at ansatte f.eks. kan miste pensjonsrettighetene sine ved konkurranseutsetting?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-17:
Av omsyn til dei mange som har behov for ei meir verdig omsorg, ein betre skule og fleire kultur- og fritidstilbod, og med tanke på at kommunane også skal ha moglegheit til næringsutvikling, er eg veldig glad for at det her er ein brei allianse mellom Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet når det gjeld meir midlar til kommunane. Så føler eg nok at det er ein nyanse på dette feltet, som gjeld kommunestrukturen, mellom Arbeidarpartiet og Senterpartiet, også når det gjeld interkommunalt samarbeid. Arbeidarpartiet har ein merknad der dei vil ha interkommunalt samarbeid som legg til rette for modellar for ein ny kommunestruktur. Senterpartiet meiner det skal vera ein strategi for å sikra dagens struktur. Men når kommunesamanslåing skulle vera aktuelt på basis av frivilligheit og lokalt initiativ, skal Senterpartiet stilla opp for at kommunane ikkje skal bli trekte, verken når det gjeld rammer, eller når det gjeld inndelingskostnader.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-17:
Når det gjeld kampen for ein betre skule og ei meir verdig omsorg, er det nok ikkje der ein finn dei største forskjellane på SV og Senterpartiet. For nokre dagar sidan såg ein stor forskjell når det gjeld synet på privat eigedomsrett. Så er eg litt overraska over angrepet frå Framstegspartiet i forhold til lokalt sjølvstyre. Det er altså frå eit parti som f.eks. ikkje finn det nødvendig med folkerøysting ved endra kommunestruktur. For Senterpartiet er det viktig at kommunane tøyer midlane så langt som mogleg for å få betre omsorgstenester. Vi meiner det er solide erfaringar for at det skjer aller best i eit samspel mellom dei tilsette og dei lokale folkevalde. Vi synest ikkje det er nødvendig å eksperimentera meir med konkurranseutsetjing av omsorg før ein har fått visse fundamentale element på plass.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-17:
Vi forstår i alle fall at den analysen som Regjeringa leverer, er svært mangelfull. Vi har enno ikkje, trass i gjentekne forsøk, klart å få fram dokumentasjon på at dei 20 milliardane som er gitt så langt, har gått til næringslivet. Det er faktisk slik at næringslivet no sjølv bed om f.eks. styrkt samferdsel i staden for ytterlegare skattelettar. Så skal vi ikkje berre halda oss til fortida, vi skal fyrst og fremst sjå på framtida. Der har Regjeringa no lagt fram ein modell som skal sikra ytterlegare skattelette til dei som har mest, der 10,5 av 12 milliardar - utruleg, men tilfellet - går til dei som tener mest. Og då er valet enkelt. Det er ikkje det å gi hjelpepleiarar og reinhaldarar ei anstendig lønn som kveltrar dette landet, men det er dette valet som Regjeringa får støtte for av Framstegspartiet, om å nedprioritera fellesskapssektoren.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-17:
Eg har her tilstandsrapporten for utdanningssektoren i Rogaland for 2003-2004. Utdanningsdirektør Svein Helgesen seier: "No lir skulane under kraftige kommunale kutt.Det vert færre lærarar, kommunane brukar assistentar istadenfor pedagogar og mindre pengar til inventar, utstyr og bøker." Og vidare: "Helgesen meiner at fleire elevar no må få spesialundervisning fordi det ordinære skuletilbodet ikkje er godt nok for elevar med ekstra behov." At statsråden ikkje vil lytta til Senterpartiet når det gjeld kommuneopplegget, er trist. Men når Regjeringa sine eigne tilsynsorgan seier frå, er det òg verkeleg signal som statsråden vil oversjå, eller vil ho studera noko nærare korleis situasjonen no er på skulesektoren?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-17:
Eg vil kommentera to forhold. Det eine er delvis tilbakeføring av selskapsskatten. Når Regjeringa her legg fram ein modell der sju kommunar, frå Sør-Trøndelag og nordover, ser ut til å få meir midlar, der f.eks. seks av 21 kommunar i Rogaland ser ut til å få meir midlar, dei resterande får mindre, er det ein modell som Senterpartiet ikkje kan akseptera. Vi har òg øyre i forhold til synspunkt som kjem inn. Eg vil minna om at både KS og LVK meiner ein bør sjå på ei slik omlegging i samband med det arbeidet som går føre seg om inntektssystemet. Det er no skapt utryggleik frå fleirtalet om korleis situasjonen blir til hausten. Det var ein liknande utryggleik på dette tidspunktet i fjor. Då gjaldt det rus og psykiatri. Då kom Regjeringa tilbake i ei eiga sak, men det var jo ikkje endra eit komma i fordelinga i forhold til det som låg i kommuneproposisjonen. Eg håper at Framstegspartiet her har gardert seg noko betre enn i fjor. Så har det vore diverse skuldingar når det gjeld svartmåling. Eg synest det blir like gale anten vi foretek svartmåling eller skjønnmåling av situasjonen i Kommune-Noreg. Vår tilnærming er realisme. Det er sagt både frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet at vi ynskjer forenkling. Vi ynskjer modernisering og effektivisering, men vi ynskjer at dei tilsette skal vera med på dette. Senterpartiet meiner at den beste ressursen kommunane har, er fornøgde og kvalifiserte tilsette. Då når ein lengst når det gjeld modernisering, og i tillegg er det behov for samsvar mellom oppgåver og midlar og behov for ein plan for å retta opp økonomien. Dei to siste innspela har komme det siste døgnet. Bystyret i Lillesand har gjort vedtak om å protestera på kommuneøkonomien overfor både regjering og storting. Høgre-ordføraren skal ha møte med statsråden om akkurat dette. Det andre innspelet er frå utdanningsdirektøren i Rogaland, som finn grunn til å melda frå når det gjeld forfallet i skulen. Det er ikkje svartmåling å vera realistisk i forhold til framtida. Det gjeld det viktigaste vi har i dette landet. Det gjeld å sikra ein god skule for barna våre.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Senterpartiet hamrar stadig, også i dag, på at skattelette er årsaka til den private rikdommen i Noreg, og at den såkalla offentlege fattigdommen har same årsak. Mon det er det riktige og viktigaste svaret. No har mesteparten av dei ca. 20 milliardane som er gjevne i skattelette, gått til næringslivet, og der var det heilt nødvendig for å sikra arbeidsplassane. Dei ca. 10 pst. som det kan argumenterast for er skattelette til dei rike, er neppe svaret på behovet i kommunesektoren. Men det stemmer at vi aldri før har vore rikare, og lønnsnivået, som alt ligg 35 pst. over Sveriges, stig kvart år. I år betyr lønnsauken 6 milliardar kr i auka utgifter for kommunane. Lønn utgjer faktisk 80 pst. av utgiftene. Og dette er berre eitt eksempel på bakgrunnen for eit enkelt spørsmål. Skjønnar Senterpartiet og representanten Meltveit Kleppa at analysen dei leverer av årsakene til offentleg fattigdom, i beste fall er svært mangelfull?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Når eg reiser rundt om i landet, ser eg vekst og nybygging overalt; Oslo vert pynta på rundt Stortinget, det å kjøra inn og ut av Bergen er eit eventyr no i forhold til for ti år sidan - berre som nokre eksempel. I eit av verdas rikaste land, med ein offentleg sektor som nok fortonar seg som ein utopi for mange av verdas nasjonar, har elendigheitsbeskrivinga også i denne debatten nærmast vore total frå venstresida. Det vert litt uverkeleg. Likevel ser Kristeleg Folkeparti at mange kommunar strevar. Fleire eldre - og det kan jo verta fleire etter kvart - og andre demografiske utfordringar og svikt i skatteinntektene er eksempel på årsaker som gjer at økonomien er strammare enn ein kunne ynskja. Så er lågare rente, minkande arbeidsløyse og eit næringsliv med ein gryande optimisme moment som borgar for ei lysare framtid. Men lat det vera klart: Kristeleg Folkeparti er stadig på leiting etter moglegheiter for å styrkja kommuneøkonomien. Å berre vidareføra ein situasjon der underdekning er erkjent, er sjølvsagt problematisk. Men Kristeleg Folkeparti trur også at større fridom, forenkling, nedbygging av lovar og reglar - kort sagt eit enklare Noreg - kan gje betre løysingar og dermed betre økonomi i Kommune-Noreg. Kristeleg Folkeparti ser ikkje på kommuneproposisjonen som optimal. Vi synest at det er lite kjekt at modellen for selskapsskatt ikkje er vald. Det betyr usikkerheit for kommunane med omsyn til kva dei kan rekna med til neste år, og det undergrev mykje av føremålet med kommuneproposisjonen, nemleg at kommunane får ein meir føreseieleg situasjon. Men vi får noko meir tid på oss. Og når selskapsskatten og symmetrisk inntektsutjamning skal fastsetjast til hausten, vil Kristeleg Folkeparti vera svært merksam på resultatet for dei mange små distriktskommunane som har tapt på fleire av endringane i inntektssystemet. Det er viktig for oss at det ikkje er desse som sit igjen med rekninga etter omlegginga av selskapsskatten. Så vil eg til slutt leggja til at symmetrisk inntektsutjamning i alle høve er ei svært positiv, enkel og rettferdig utjamning mellom rike og fattige kommunar. Det er ei viktig endring, som fortener både større merksemd og tilslutning i saka.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-17:
Så lenge har jeg jobbet med både inntektssystem og omfordelinger knyttet til kommuner, at jeg vet hvordan rolledelingen er. Enhver som får en minus, vil alltid synes at det vi gjør av endringer, er urettferdig - med et heroisk unntak av én kommune, nemlig Oslo. I Oslo har man sagt at selv om de får minus, er man prinsipielt for selskapsskattilbakeføringen. Men de som får pluss, vil selvfølgelig synes at dette er voldsomt rettferdig. Vårt ansvar er selv å ta stilling til det. Vi som nasjonalforsamling og Regjeringen har et ansvar for å sørge for et rettferdig helhetssystem som hver av dem som har et postkassestandpunkt, ikke kan ha, og som det alltid er umulig å forklare deres egne velgere. Vi har gjort to ting. Vi har tilbakeført selskapsskatten. Karmøy ville ha vært vinner i forhold til tilbakeføring av selskapsskatten, men så har vi samtidig innført symmetrisk inntektsutjevning, som gjør at de ikke får den effekten. Og hvorfor gjør vi det? Hadde vi bare tilbakeført selskapsskatten, ville det vært bånn urettferdig. Det ville blitt veldig store inntektsomfordelinger. Når vi har symmetrisk inntektsutjevning, er jeg forbauset over at Arbeiderpartiet argumenterer mot det, for det gir en mye større grad av utjevning mellom rike og fattige kommuner.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-17:
Det er jo slik at når kommunene taper skatteinntekter, taper faktisk også staten skatteinntekter samtidig, siden vi deler på de samme inntektsformene. Det er en utfordring også for staten når vi skal gjøre opp og revidere budsjettet. Det er ikke sikkert at Regjeringen bare har knipset og latt være å foreta omprioriteringer og endringer. Vi har altså lagt inn kutt i vårt forslag til revidert nasjonalbudsjett, men så har ikke Stortinget akseptert en rekke av de endringene som vi gjorde i budsjettet. Det er klart at det er mer begrensede muligheter for å foreta endringer midt i et budsjettår, fordi en del av pengene bl.a. er utdelt til andre, og fordi vi forsøker å skape så stor grad av forutsigbarhet som det er mulig å få til. Det er selvfølgelig en utfordring for kommunesektoren at når de har egne skatteinntekter, vil det kunne bidra til mer forutsigbarhet. Men det må vi leve med. Så lenge kommunesektoren ikke ønsker at deres situasjon bare skal være et resultat av en omfordeling eller tilbakebetaling og overføringer direkte på statsbudsjettet, betyr det at vi alltid må har rom for at det skjer ting i løpet av året, og at vi må gjøre endringer i budsjettene.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-17:
Når vi snakker om økning i inntektene, snakker vi alltid om økning fra ett år til et annet. Så kan man godt si at over lang tid kan det være noen år hvor det har vært skattesvikt, som gjør at økningen, hvis vi fordeler det på år, blir mindre. Men bakgrunnen for at det er relevant å gjøre det, er at det er det man f.eks. må måle ubalansen i kommuneøkonomien etter. For ubalansen i kommuneøkonomien, som vi og KS er enig i, er en regneoperasjon basert på hvordan driftsresultatene har blitt i forhold til målet vårt om at det skal være ca. 3 pst. i balanse. I fjor kom vi altså frem til at det var 5,5 milliarder kr i ubalanse. Da er det, i forhold til driftsresultatene og ubalansen, også relevant å se på hvilken vekst man har fra det ene året til det andre. Så kan vi godt si at vi også skulle operert med vekst over mange år, altså over intervaller, for å se hvor mye det ble i gjennomsnitt. Da ville det kommet opp ulike tall. Hvis vi skal få et skifte i skatteinntektene i dag, vil f.eks. skatteinntektene i år bidra til at resultatene kunne bli bedre, samtidig som vi ville operere med veksten i utgangspunktet, f.eks. fra revidert nasjonalbudsjett.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-17:
Regjeringen har fulgt nøye med på hvordan ressurssituasjonen i skolen er, og har levert en egen skriftlig redegjørelse til Stortinget om ressurssituasjonen i skolen i fjor. Det som er et faktum i norsk skole, er at det er litt mindre ressursinnsats pr. elev, det er riktig. Men det er fortsatt slik at Norge bruker mer ressurser pr. elev både læremessig og på andre områder enn det andre land gjør. Det betyr at det innenfor skolesektoren faktisk er et potensial for at man må finne frem til gode måter å organisere undervisningen på for bl.a. å oppnå bedre resultater. Det er altså ikke slik at Norge har en fattig skole. Norge har verdens rikeste skole. Vi har dessverre ikke verdens beste resultater å vise til. Så de to tingene burde vi kanskje få til å matche litt bedre. Og det er det Høyre forsøker å gjøre, ved å gjøre noe i forhold til innholdet i skolen, i forhold til måten vi organiserer det på, og i forhold til frihet. Noen av partiene på Stortinget er jo mer opptatt av andre ting enn selve innholdet og selve undervisningen. Derfor ønsker de å opprettholde mest mulig øremerkede ordninger og dermed prioritere de øremerkede fremfor det som er basis i innholdet.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-17:
La meg bare få legge til når det gjelder det forrige svaret, at målt i kroner bruker vi altså mer penger i 2004 på skole enn det vi noen gang tidligere har gjort. Når det gjelder intervallet mellom 750 mill. kr og 1,5 milliarder kr, vil jeg si at klarer vi å holde frie inntekter på 1,5 milliarder kr, som er ytterpunktet i intervallet, vil vi klare å opprettholde det også i forhold til den demografiske utviklingen. Klarer vi ikke å nå det målet, vil vi altså ligge litt i underkant i forhold til den demografiske utviklingen. Men da må kommunesektoren legge til grunn at de må omstille seg for å finne frem til smartere løsninger for å kunne opprettholde et godt tjenestetilbud. Og det er nok fortsatt rom for det, ikke minst når vi ser hvor mange kommuner som fortsatt ikke vet hvordan sammensetningen av utgiftene deres er, og hvor dårlig oversikt de har over hvordan kostnadsøkningene er. Men ambisjonen min er selvfølgelig at vi skal få rom til å nå ytterpunktet av intervallet for kommunesektoren. Men det er avhengig av hva vi ender opp med av andre pålegg, og den økonomiske utviklingen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-17:
Jeg skal prøve å være kort. Jeg tar presidentens anmodning ved begynnelsen av møtet ad notam. Det er ikke mulig på fem minutter å gå inn i detaljene i en innstilling en ikke har vært med på å komitebehandle. Gro Harlem Brundtland sa i sin tid at alt hang sammen med alt. Det er Kystpartiet enig i. Et hovedproblem i kommunene er fallende skatteinntekter og økende pensjonsutgifter. Det er ikke et resultat av at det blir flere ansatte, men det er et resultat av at Høyre-politikken fungerer. Målet var å frigi arbeidsplasser. Mellom 20 000 og 30 000 arbeidsplasser for yrkesvalghemmede er nå frigitt. Det er også frigitt mellom 17 000 og 20 000 industriarbeidsplasser. Vi har nettopp behandlet skipsfartsmeldingen, og flere arbeidsplasser vil utvilsomt bli frigjort i de maritime næringene. Kommunene frigjør arbeidsplasser for administrativt ansatte, lærere og sykepleiere i raskt tempo. Samlet gir dette betydelige skattetap for kommunene. Hva har Kommunaldepartementet tenkt å gjøre for å kompensere for dette skattetapet som de selv har vært med på? Når frigivelsen tar form av tvungen førtidspensjonering, og når yrkesvalghemmede anmodes om å søke uføretrygd, fører dette til en betydelig utgiftsøkning både for pensjonskassene og for trygdebudsjettet. Alle sammen ble rammet av streikene i sommer. Det skulle vitne om at pensjoner er viktig. Ja, kanskje det er viktig at vi får billig arbeidskraft fra østblokklandene. Jeg tror at det var med på å utløse de streikene vi hadde i sommer. I tillegg viser tall fra jordbruksoppgjøret, jordbrukssektoren og fiskerisektoren at et betydelig antall årsverk er frigjort i disse sektorene. Den frivillige kondemneringsordningen i fiskerisektoren skulle tale om det. Salg av melkekvoter fører til færre og færre bønder. Det betyr tapte skatteinntekter. Dette er gode eksempler. Regjeringen ønsker ny vekst, men hemmer veksten. Næringsutviklingen i kommunene blir hemmet. Kommunene tvinges til å etablere bomringer, som i økende grad trekker næringsaktiviteten ut av distriktskommunene. Igjen er det bileierne som skal være statens melkeku. Kystpartiet beklager at Regjeringens politikk langsomt kveler Kommune-Norges økonomi, og at den ikke tar ansvar for dette gjennom overføringer som treffer de kommunene som trenger det mest. Kystpartiet ønsker å støtte alle forslag som vil bedre kommunenes økonomi.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-06-17:
Jeg skulle ha sagt det, men det får bli en annen gang!
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-06-17:
Dagens debatt etterlater ingen tvil om at mange kommuner sliter økonomisk. Det er da også riktig, som KS hevder, at den finansielle situasjonen i kommunesektoren er svak, og at det er behov for tiltak som kan bidra til å forbedre denne situasjonen. Det er derfor nødvendig at departementet og KS viderefører positive konsultasjonsordninger for sammen å vurdere hvordan en kan gjenopprette en balanse. Men det er like nødvendig at kommunene selv ser på mulige endringer i egen organisasjon og eget aktivitetsnivå. Kommunestrukturen er dessuten et helt klart element i denne sammenheng. Dette har for øvrig kommunalministeren lenge frontet på en aldeles utmerket måte, og jeg er sikker på at det vil gi resultater framover. Representanten Reidar Sandal kom i sitt innlegg med harde utfall mot konkurranseutsetting og privatisering. Ingen positive elementer ble trukket fram. Jeg synes det er merkelig at Arbeiderpartiet aldri kan trekke fram de gode eksemplene, at de aldri kan trekke fram de fornøyde brukerne eller vise til at det faktisk er mange fornøyde ansatte. Sterke kommuner, med stor grad av handlefrihet, vil være best i stand til å gi innbyggerne nødvendige tjenester. Da må rammefinansiering være hovedfinansieringsmodell for kommunesektoren. Antallet og omfanget av øremerkede tilskudd bør derfor begrenses framover. Jeg beklager at opposisjonen ikke vil være med på det. Jeg beklager at opposisjonen ikke ønsker sterkere kommuner, som bedre kan ivareta brukernes behov for de gode tjenestene. I tillegg synes jeg det er merkelig at man ikke ser fordelen av å slippe detaljstyrte statlige rapporteringskrav og tilpasninger. Jeg er fornøyd med budsjettavtalen med Fremskrittspartiet. Den sørger for at vi tar grep i forhold til viktige utfordringer på kommunesektoren. For kommunesektoren som helhet vil det være positivt å tilbakeføre en andel av selskapsskatten til kommunene. Dette vil styrke kommunenes incentiver til å drive næringsutvikling, og det vil bedre sikre næringsetablering lokalt. Mange kommuner taper imidlertid på den foreslåtte modellen, og det er derfor positivt at ordningen nå får en bredere utredning, slik at man best kan sikre et godt beslutningsgrunnlag når saken kommer tilbake til Stortinget til høsten, for en kan ikke se bort fra at denne omleggingen kommer i en periode hvor kommunene er pålagt store utfordringer gjennom endringer i inntektssystemet og omfattende reformer som er vedtatt nettopp her i Stortinget. Det kommer an på øynene som ser, sies det. Men når jeg hører på deler av opposisjonen, særlig SV og Senterpartiet, blir jeg slått av negativiteten. Jeg har lyst til å si at jeg sterkt tar avstand fra all svartmalingen, for Norge er verdens beste land å bo i.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Regjering og storting er full av velvilje og forståelse for Oslos spesielle sosiale problemer og full av honnørord når Oslo omtales som hovedstad. En snakker om hovedstaden som den økonomiske motoren, som ansiktet utad. Men disse tilløpene til festtaler som vi fra tid til annen opplever, forstummer når de harde realitetene diskuteres. Når det er snakk om økonomi og økonomisk fordeling kommunene imellom, er den verbale forståelsen for Oslo forstummet. Regjeringens forslag om å tilbakeføre deler av selskapsskatten til kommunen er isolert sett en god ting for Oslo. Men når tilbakeføringen ses i sammenheng med inntektsutjevningen som foreslås, fører det til et tap for Oslo på ca. 160 mill. kr. Da er det på sin plass å minne Stortinget om historien om selskapsskatten og Oslo. Da selskapsskatten ble statliggjort, fikk Oslo et hovedstadstilskudd som delvis skulle kompensere for bortfallet av selskapsskatten. Hovedstadstilskuddet til tross ble Oslos nettotap den gang 300 mill. kr. Ytterligere tap av inntekter fikk vi da hovedstadstilskuddet senere falt bort. Og nå, med det foreliggende forslag, vil Oslo tape ytterligere 160 mill. kr. Regjeringens forslag til kommuneøkonomi innebærer en viss realvekst for kommunene. Oslo kommune får ingen andel av denne veksten. Nå er Arbeiderpartiet de første til å minne om at Oslo kommune ikke tar i bruk sitt eget inntektspotensial - det som ligger i eiendomsskatten. Men det kan ikke forsvare at en systemmessig straffer landets hovedstad og landets største kommune. Skal Oslo kunne løse sine oppgaver, må det kommunale inntektssystemet være slik at det gjør det mulig. Og jeg vil minne om de spesielle utfordringene Oslo har; det er en kommune med store forskjeller, med mange under fattigdomsgrensen, kommunen har den høyeste innvandrerandel i landet, og den er et samlingssted for mennesker med rusproblemer og bostedsløse. Et rettferdig inntektssystem må ta høyde for dette.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Senterpartiet er opptatt av hvordan vi kan sikre våre barn og barnebarn en god skole. Det er kommunene som har ansvaret for skolens økonomi. Nå vet vi at mange kommuner sliter økonomisk, og det fører også til kutt på skolebudsjetter. Senere i dag skal vi debattere St.meld. nr. 30 for 2003-2004, Kultur for læring. Meldingen tar for seg hele grunnopplæringen og inneholder en rekke tiltak som vil være med og gi en bedre skole. Men en forutsetning for dette er at de økonomiske ressursene er til stede, slik at man kan drive en god skole og sette i verk de tiltak som bl.a. denne meldingen varsler. Den politikken som Regjeringen varsler på skatt framover, gir grunn til bekymring for om tiltakene og satsingen på skole virkelig blir gjennomført. For hva er situasjonen i skolen i dag? Jo, Econ Analyse slår i dette års rapport om kommunale utdanningsbudsjetter fast følgende: "Nedgangen i ressursbruken for hver elev vil fortsette " Det blir flere elever pr. lærer, mindre penger blir brukt til nytt utstyr, og flere skoler blir lagt ned. Antall delingstimer er blitt redusert drastisk, og dette vil fortsette, noe som rammer de svake elevene. Rapporten konkluderer med at tallet på lærertimer pr. elev er redusert med 3 pst. i grunnskolen siden denne regjeringen tiltrådte. I 289 kommuner blir det flere elever pr. lærer, og i videregående er nedgangen i lærertettheten fra 2002 og til i fjor på 4 pst. Det slås fast at denne utviklingen kommer til å fortsette dersom det ikke gjøres noen grep. Er det slik vi skaper en bedre skole? Senterpartiet vil arbeide for en vesentlig bedring av kommunenes økonomi. Vi har gjort vår prioritering. Det er det mange som både har understreket og anklaget Senterpartiet for i denne debatten. Vi har sagt at vi vil satse på skole, og vi har fulgt opp våre løfter i valgkampen til de mange foreldre og barn som ser at dette er viktig. Jeg tror ikke at alle partier her i denne sal kan si det samme, at man har satset på skole. Jeg synes det er viktig - og jeg har lyst til å si det - å lytte til alle de signalene som kommer om store kutt på utdanningsbudsjettene rundt om. Kommunepolitikerne ønsker ikke å gjøre det, men de blir faktisk tvunget til det, fordi kommunebudsjettene krever det.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Jeg vil vise til en merknad fra Fremskrittspartiet på side 8. Der står det: "Stor grad av inkludering der de svakeste elevene påvirker både læringsarbeid, læringsholdning og læringsresultater også for andre elevgrupper og enkeltelever har gitt middelmådige og til dels svake læringsresultater." Påstanden er altså at de elevene representanten Sortevik kaller svake elever, trekker andre elever ned. Mener representanten Sortevik å skille ut dem han selv andre steder i innstillingen kaller flittige og flinke, fra dem han her kaller svake? Spørsmålet mitt er: Ønsker representanten Sortevik en skole for de spesielle, eller ønsker han en skole som inkluderer alle? Jeg ville satt pris på om han kunne sagt noe om hva slags elevsyn og læringssyn som ligger til grunn for Fremskrittspartiets skolepolitikk.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Stortingsmeldingen og innstillingen legger opp til en styrking av matematikkopplæringen i grunnskolen. Det mener vi faktisk er tilstrekkelig. Når det har gått noen år, håper jeg faktisk at vi vil se at elevene behersker matematikk bedre enn det de gjør i dag når de går ut av den tiårige grunnskolen. Fagmiljøene sier jo også at dette med å styrke matematikk for alle, ved å innføre det ett år til på videregående, tjener ikke til noe. En trenger ikke matematikk for å kunne studere mange andre fag. Men jeg er helt enig i at vi skal styrke matematikkundervisningen i grunnskolen. Og det er greit at vi har det ett år på videregående, men så ser folk faktisk framover, og ser om de trenger matematikk. Jeg tror at den satsingen som en ser i grunnskolen, kanskje vil føre til at flere velger realfag på videregående, og også velger å studere matematikk.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Som senterpartist kan jeg jo si at jeg har i hvert fall lært seks eller sju språk, så det hører ikke med blant Senterpartiets folk at man ikke skal lære fremmedspråk. Jeg skal si til representanten senere hvilke språk det er. Vi ønsker at andre fremmedspråk på ungdomstrinnet skal være frivillig, rett og slett fordi vi registrerer at veldig mange elever ikke engang greier å beherske engelsk på en tilstrekkelig måte. Og vi mener faktisk at det er viktig å satse på engelsk. Ellers vil jeg oppfordre folk som har kapasitet, til å velge et annet fremmedspråk på ungdomskolen, men vi ønsker rett og slett at det skal være et fag de kan velge å ta, og ikke noe de blir pålagt. Jeg synes det er bedre at de behersker ett fremmedspråk enn at de ikke behersker noen i det hele tatt, i stedet for å tvinges til å lære flere fremmedspråk.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Ja, det gjorde jeg faktisk. Men da satt presidenten og snakket med sekretæren.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Det var snakk om matematikk ett år til her i sted, og jeg ble utfordret på det. Regjeringen foreslår et skjerpet krav til studiekompetanse, bl.a. med obligatorisk matematikk i Vg2. Så kravene til å komme inn på høyskole og universitet heves. Mener representanten Skei Grande at mer matematikk i videregående skole vil bidra til at vernepleiestudentene, språkstudentene, teologistudentene, sosionomstudentene er bedre studieforberedt? Jeg savner rett og slett en begrunnelse, en annen enn at matematikk er bra - en begrunnelse for at man er mer studieforberedt til alle studier ved å skulle ha mer matematikk på videregående skole.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Jeg skal ta opp noe som ikke har vært debattert eller drøftet her i dag. Regjeringen sier at man vurderer om det bør innføres et friere skolevalg i den videregående skole, og om det skal fastsettes nasjonale bestemmelser om dette. Det står i meldingen. Så vet vi at Oslo har innført fritt skolevalg i den videregående skole, og at skolene er blitt svært forskjellige i forhold til elevsammensetning, i forhold til karakterkrav for å komme inn på den enkelte skole, osv. De begrunner det med en forsterket elevrett. Ut fra dette har jeg lyst til å spørre statsråden om det er sikkert at en styrket elevrett i utgangspunktet tjener elevene, når en ser den utviklingen som har skjedd her i Oslo, og som jeg i møte bl.a. med Utdanningsforbundet og andre har erfart at man er rimelig bekymret over. Det har også vært oppslag i media knyttet til dette.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2004-06-17:
Etter representanten Jan Olav Olsens innlegg føler jeg behov for å presisere noe i forhold til rådgivningstjenesten, for han sa at spørsmålet om hvorvidt rådgivningstjenesten skulle deles, "må være noe som avgjøres lokalt". Det er korrekt når det gjelder ungdomsskolen, men flertallet i komiteen er her veldig tydelig, og jeg siterer: "Flertallet mener at rådgivningstjenesten bør deles i en del for yrkes- og utdanningsveiledning og en del for psyko-sosial rådgivningstjeneste når det gjelder videregående opplæring." Dette er helt i tråd med det som Senterpartiet for et års tid siden foreslo i et Dokument nr. 8-forslag, og vi er veldig tilfreds med at flertallet i komiteen er kommet til denne løsningen. I tillegg understrekes det også at det som handler om rådgivning, er noe som må sikres i virksomhetsplaner, altså i skolens ledelse, slik at det blir en naturlig del av det skolen driver med, og at det er noe som skal være gjennomgående i ungdomsskole og i videregående skole.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Jeg blir litt forundret, men ikke overrasket, når Arbeiderpartiet og SV er uenig i markedstenkningen i kommunesektoren. De mener at utviklingen i kommunene skal være politisk styrt, og det kan man til dels være enig i, men den skal være politisk styrt på markedets, dvs. innbyggernes, vilkår og premisser. Forskning viser at trenden både i Norge og i andre land er at vi går over til mer markedstenkning, og at befolkningen vil kunne velge hvilket tilbud de vil ha, og hvordan de vil ha disse tilbudene. Dette verken kan eller bør politikerne styre. Innbyggerne må ha frihet til å velge. Karin Andersen nevnte i sitt innlegg barnehageforliket og at det nå legges opp til at det blir plass til alle i barnehagen, dvs. alle som vil. Nå blir det vel slik en gang at alle skal få plass i en barnehage, forhåpentligvis ikke i den samme. De aller fleste kommuner har flere barnehager, både kommunale og private, dvs. at foreldrene kan få velge. Det samme mener Fremskrittspartiet bør gjelde på flere områder, bl.a. innen omsorgssektoren og skolen. Det kan skje når pengene følger brukeren og det blir konkurranse, slik at kvaliteten på tjenestene blir bedre og de som tilbyr tjenester, må konkurrere om brukere og innbyggere. Markedet, dvs. innbyggerne, skal styre utviklingen i kommunene, ikke politikerne. Det er beklagelig at sosialistene vil ha et liksom-demokrati, med slagordet: Velg oss, og vi skal styre dere.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
For noen timer siden var jeg med i en debatt om kommuneproposisjonen. Det ble pratet mye om økonomi, spesielt om økonomien til kommuner og fylkeskommuner, og det ble sagt at vi ikke har råd til å gi et godt nok tilbud til innbyggerne, bl.a. innen skole. Fremskrittspartiet har løsningen på dette. Men det var og er liten vilje til å diskutere det. Hva er bedre enn gjennom statsbudsjettet å lage et opplegg der pengene følger eleven, altså det som omtales som stykkpris eller elevressurs? Når klassebegrepet forsvinner, må jo den beste løsningen være å bytte ut klasseressurs med elevressurs. Skolene kan lyse ut de tilbud de har kompetanse for å lyse ut. De kan ut fra søknader sette i gang de tilbud de har mulighet til å sette i gang. Skolene får betalt for hver enkelt elev, fra staten, ut fra hvilket tilbud eleven velger. Oppland fylkeskommune har innført stykkpris. Vi har lagt et grunnbeløp på hver skole i bunnen. Så har vi lagt inn et skjønnstilskudd som skal ivareta uforutsette ting og omstillinger, og så har vi en ren stykkpris som utgjør 70 pst. av hele finansieringen. I tillegg skal elever med særskilte behov få fullfinansiert plassene fullt ut. Skolene er positive til denne modellen, da det gir skolene frihet og utfordringer. Det er nemlig det skolene vil ha, men det er vel kanskje det som er ankepunktet til Arbeiderpartiet og SV. Det beste av alt med en slik løsning er at økonomien ikke lenger blir et problem, og at eleven får velge studieretningen de vil ta, og hvor de vil ta den. Pengene følger med eleven. Til slutt vil jeg bare nevne at stykkpris ble innført i videregående skole i Oppland med bl.a. støtte også fra Arbeiderpartiet.
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Sosialkomiteen behandlet tidligere i vår St.meld. nr. 45 for 2002-2003, Betre kvalitet i dei kommunale pleie- og omsorgstenestene. Også her er anbud og konkurranseutsetting et sentralt virkemiddel fra Regjeringas side. Men så er spørsmålet om dette er et virkemiddel som gir god effekt, både når det gjelder kostnader og kvalitet. Det sier stortingsmeldinga en del om. Når det gjelder kostnadene, sier Regjeringa sjøl i stortingsmeldinga følgende: "Det er er derfor vanskeleg å seie noko eksakt om potensialet for kostnadsreduksjonar i kommunesektoren på generelt grunnlag." Det heter videre, i forbindelse med at Asplan har gjort en undersøkelse i Trondheim: "Undersøkinga viser ingen vesentleg kostnadsreduserande effekt av konkurranseutsetjinga." Det som da videre sies, er: "Når det gjeld bruk av anbodskonkurransar indikerer dei fleste studier at dette har størst effekt på kostnadene på kort sikt." Det er altså slik at når man konkurranseutsetter en tjeneste, vil de som vil inn i dette markedet og vinne anbudskonkurransen, legge inn en lav pris, og disse kostnadene stiger etter hvert. Da er det altså slik at konkurranseutsetting i seg selv legger til rette for at de som jobber i denne sektoren, de skal løpe enda fortere og gjøre arbeidet på enda kortere tid. Hva så med kvaliteten? Econ har oppsummert erfaringer både fra Sverige og fra Norge om dette. De konkluderer med: "ECON sine analysar viser ikkje signifikante funn i høve til endringar i "objektiv" målbar eller brukardefinert kvalitet." Oppsummert blir det altså slik at det vi har av erfaringer og seriøse undersøkelser, gir lite grunnlag for å si at kostnadene eller kvaliteten påvirkes i noen positiv retning gjennom anbudsutsetting og konkurranseutsetting. Til tross for dette vil regjeringspartiene og Fremskrittspartiet likevel legge til rette for mer konkurranseutsetting og anbud i kommunene. Dette kan, på bakgrunn av det jeg har sagt, kun ha én begrunnelse: den ideologiske. Regjeringa sier også i St.meld. nr. 45: "Trugsmålet om sjølv å bli utsett for konkurranse fungerer som eit incentiv til å drive verksemda meir effektivt." Javel, det er altså truslene som skal gjøre tjenestene bedre, og ikke samarbeid med den ansatte.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Jeg vet ikke riktig om det er noen hensikt i å realisere et luftslott. Kristelig Folkeparti har vært enig i de fem timene som kommer nå til høsten, og at det utvides med ytterligere tre timer neste år. Deretter ønsker Kristelig Folkeparti å prioritere ressursene på en annen måte, nemlig ved å satse på lærerne. Nå er det først og fremst lærernes kompetanseløft vi vil prioritere. Det koster penger å utvide skoletimene, og dessuten skal man ha lærere til å undervise i disse timene. Det viser seg av undersøkelser at det er veldig avhengig av læreren hvordan utbyttet av disse timene blir. Derfor har vi nå prioritert kompetanseløft for lærerne og ikke noen ytterligere utvidelse, foreløpig, på barnetrinnet.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Jeg er helt enig med representanten Sortevik i at det er viktig å få økt handlingsrom. Det legger vi nå til rette for. Samtidig vil man også styrke kvalitetsutviklingen. Derfor mener jeg at vi er med på at dette blir bedre, bl.a. også gjennom de nasjonale prøvene, og ved at utdanningsdirektørene følger dette godt opp, og det fungerer bra. Kristelig Folkeparti er derfor fornøyd med det som det nå legges opp til, at man kan følge opp hvordan utviklingen i skolen nå vil ta til, og at foreldre skal få medvirkning i skolen. Det understreket jeg ganske sterkt ved at jeg nå ønsket en ny modell nettopp for foreldreorganisering ved at den bygges opp nedenifra. Foreldrene får derfor et representativt organ, slik at de kan følge opp enda bedre og være representanter for skole og foreldre.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Jeg mener at vi legger opp til en større lokal frihet. De 25 pst. er ikke noen bagatell, det er ikke noe bare. Det er faktisk 25 pst. av hvert fags antall timer, og det kan jo gi store utslag med hensyn til tilpasset opplæring for den enkelte elev. Dessuten skal det fortsatt være læreplaner, men de skal være på en annen måte, ved at det er klare mål som skal stå der. Men måten å nå dette målet på er det full frihet for den enkelte lærer å finne ut av. Det som er det store, er å ta bort nettopp "Broen", der det stod veldig mye styrende nettopp om hvordan man skulle nå det målet. Det står ikke i den nye "skoleplakaten", slik at her er det mindre sentralstyring, mens SV holder på "Broen" og vil ha en klar metode. SV var med på å innføre nasjonale prøver. Jeg kan ikke se at det er noen stor forskjell på dette nå. Vi har stått sammen om dette i Stortinget tidligere, og fører videre nettopp dette.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Jeg har nå på tampen av debatten lyst til å oppsummere den på denne måten: Regjeringen har god oppslutning om sin skolemelding. Det forundrer meg at man prøver å skape de store skillelinjene her når en enstemmig komite "mener at så vel allmenndannelse som mestring av ferdigheter er avgjørende for å fungere i arbeids-, samfunns- og privatlivet. Skolen skal utvikle det hele mennesket gjennom arbeid med verdier, etikk og kultur. Komiteen mener at de grunnleggende ferdighetene ikke står i motsetning til og heller ikke skal gå på bekostning av allmenndannelsen". Når representanten Reikvam gjentar og gjentar at Regjeringen bare legger vekt på ferdigheter og har et ensidig kunnskapssyn, stemmer ikke dette med hva vi har fått til i en enstemmig komitemerknad. Han utdyper også hva Kvalitetsutvalget sa om basiskompetanse, men han må også legge til noe, altså har de ikke funnet det endelige uttrykk. Jeg vil sitere hva Helga Hjetland sier i bladet "Utdanning": "Begrepet basiskompetanse i kvalitetsutvalgets innstilling inneholdt både ferdigheter og holdninger. Å fokusere på ferdigheter er ærligere enn å slumse alt inn i ett begrep. Det betyr ikke at ikke allmenndannelse er et viktig begrep. Skolens samfunnsmandat og formål klargjør skolens brede perspektiv og oppgaver, og det må vi holde fast ved. " Skole-Norge er fornøyd med skolemeldingen som er lagt fram. Når det gjelder innstillingen som vi diskuterer i dag, har vi kommet fram til mange enstemmige merknader. Regjeringspartiene, sammen med Fremskrittspartiet, går inn for det som Helga Hjetland oppsummerer at de har fått gjennomslag for, nemlig et kompetanseløft som er særlig positivt, vi har fått gjennomslag for et obligatorisk og praktisk rettet 2. fremmedspråk på ungdomstrinnet, økt krav til studiekompetanse, vurdering av opptakskrav til lærerutdanning, fadderordning for nyutdannede lærere og rett til spesialundervisning. Kristelig Folkeparti er særlig fornøyd med at vi fremdeles også kan ha generell del videre med oss, og en enstemmig komite er også er enig i det. Kristelig Folkeparti bygger på et menneskesyn som sier at alle mennesker er like mye verdt. Derfor vil vi ha en likeverdig skole, med tilpasset opplæring for alle. Generell del sier nettopp at oppfostringen skal baseres på grunnleggende kristne og humanistiske verdier. Vi vil gjøre en god skole bedre, og hovedprioriteringen nå er kompetanseløft for lærerne. Platon sa det slik: En god lærer skriver ikke sitt budskap med blekk som falmer, men i mennesker.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
En viktig sak for Arbeiderpartiet har vært å utvide timetallet i grunnskolen, på barnetrinnet, slik at vi skal kunne få mer plass til basisfag, fysisk aktivitet og leksehjelp. Jeg registrerte i fjor at parlamentarisk leder i Kristelig Folkeparti, Jon Lilletun, sa at dette var et sosialistisk luftslott. I budsjettavtalen for inneværende år fikk vi enighet om at vi skulle utvide timetallet fra høsten av. Så kom Regjeringen, med Kristelig Folkeparti, med forslag om å utvide ytterligere fra neste år av. Det er vi veldig glad for, men det er ennå for få timer i forhold til det opplegget som Arbeiderpartiet og SV går inn for. Betyr det at "den røde fare" er litt mindre, og at Kristelig Folkeparti vil bidra til å realisere vårt "luftslott", eller, vil jeg heller si, vår visjon for grunnskolen med et økt timetall? Og vil de være med på å ta et steg videre når vi har gjennomført det som nå får flertall her i Stortinget i dag?
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Det skal gjøres. Jeg takker for påminnelsen, og tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet i innstillingen.