Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-02:
Politikk handler om å velge. I Arbeiderpartiets forslag til statsbudsjett har vi gjort valg. Vi gir mindre i skattelette enn regjeringspartiene og Fremskrittspartiet gjør, men til gjengjeld kan vi gir mer til arbeid for alle og mer til velferd, slik at alle har like muligheter. Vi gjør mer for å sikre arbeidsplassene og industrien, og vi gjør mer for å trygge grunnleggende velferdsgoder som et godt helsestell, god eldreomsorg og gode skoler i kommunene. Vi har lagt fram et budsjettforslag som bygger på de grunnleggende verdiene vi står for som politisk parti, de verdiene som har vært avgjørende for utformingen av det norske velferdssamfunnet etter krigen. Det er en politikk for å skape og dele man gjenfinner i Arbeiderpartiets forslag til statsbudsjett. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har også gjort valg i det budsjettforliket de stemmer for senere i kveld. De som har mest, får mer. Til gjengjeld er det mange av dem som har lite, som får enda mindre. Det gjøres altfor lite for å sikre arbeidsplassene, og det gjennomføres flere usosiale kutt i ordninger som er viktige for mange av dem som har det vanskelig i det norske sam-funnet. Det er en annen kurs, en annen politikk, enn det Arbeiderpartiet står for. Dette er en oppfølging av det som skjedde i fjor høst. Da fikk landet en ny regjering med det erklærte formål å gi samfunnsutviklingen en annen kurs enn den Arbeiderpartiet står for. Det ble dannet en regjering med støtte av Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet har sagt at det er Regjeringens parlamentariske basis. Det var derfor regjeringspartiene og Fremskrittspartiet som i fjor høst annonserte at man skulle få gjennomslag for en politikk som går i en annen retning enn det Arbeiderpartiet står for. Og derfor var det ikke uventet at det var disse partiene som ble enige om budsjettet i fjor høst, og at det denne høsten er de samme partiene som ble enige om budsjettet for neste år. Det er ikke noe nytt at Fremskrittspartiet deltar i budsjettforlik og dermed er ansvarlig for statsbudsjetter. Av statsbudsjettene de siste seks årene har Fremskrittspartiet stemt for fire. Det som er spesielt, er ikke at Fremskrittspartiet stemmer for et statsbudsjett. Det som er uvanlig, er at Fremskrittspartiet så intenst – og mer nå enn tidligere år – forsøker å fraskrive seg ansvaret for det budsjettet de faktisk har stemt for. Uten Fremskrittspartiets stemmer ville ikke budsjettet ha blitt vedtatt, og derfor må Fremskrittspartiet vedkjenne seg konsekvensene av det budsjettet de faktisk stemmer for. Det er ikke mulig å stemme for et budsjett man er imot. Antallet arbeidsledige stiger. Ifølge Regjeringens egne tall kan vi i løpet av vinteren nærme oss 100 000 arbeidsledige. Arbeiderpartiet mener at det krever en offensiv næringspolitikk og økt innsats for å gi de ledige opplæring og kompetanse, slik at de lettere kan bekle de ledige stillingene. Men hva er Fremskrittspartiet og regjeringspartienes svar? Jo, i en tid da ledigheten stiger mer enn på lenge, foreslår man omfattende kutt i dagpengene til de arbeidsledige. Ikke bare skal det bli flere arbeidsledige, men de arbeidsledige skal få mindre i dagpenger. De norske dagpengesatsene er internasjonalt sett ikke spesielt høye. Likevel foreslås det omfattende kutt. For arbeidsledige kan det bety opp mot 20 000 kr mindre i året i dagpenger. Det betyr mindre til noen av dem som i utgangspunktet har det vanskeligst i det norske samfunnet. I fjor vedtok et enstemmig storting å fjerne egenandeler på blå resept for uføretrygdede og alderspensjonister. Alle partiene mente at det var en riktig reform og i tråd med andre sosiale ordninger vi har. Uføretrygdede og alderspensjonister har f.eks. egne ordninger i skattesystemet. Arbeiderpartiet mener at den ordningen som partiene stemte for i fjor, bør videreføres også i år. Det mener ikke Fremskrittspartiet og regjeringspartiene. I kveld vedtar de å gjeninnføre egenandeler på blå resept for de aller fleste uføretrygdede og de aller fleste alderspensjonister. Over 625 000 uføretrygdede og alderspensjonister vil fra nyttår igjen måtte betale egenandeler på blå resept som et direkte resultat av det budsjettforliket Fremskrittspartiet og regjeringspartiene stemmer for senere i kveld. I dag har vi en ordning med et småbarnstillegg i barnetrygden. Det bidrar til at barnefamiliene med de minste barna får et ekstra håndslag fra samfunnet. Arbeiderpartiet mener at vi bør beholde småbarnstillegget. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet sørger for at det blir fjernet. Det er de samme partiene som sørger for at det blir kutt i ordningen med barnetilsyn for enslige forsørgere, og at gravferdsstønaden, som ikke minst Fremskrittspartiet har vært en aktiv forsvarer for, blir fjernet med det budsjettforslaget som nå vedtas. En av de klareste og største forskjellene mellom budsjettforslaget til Arbeiderpartiet og det som nå vedtas, er satsingen på våre felles velferdsgoder i kommunene. Det er kommunene som er ansvarlige for de viktigste velferdsordningene – skole og eldreomsorg. Situasjonen i landets kommuner varierer, men det er ikke til å komme forbi at i mange kommuner er situasjonen alvorlig. Selv om man bør tilstrebe å bruke pengene bedre – effektivisere, få en bedre organisering av kommunal virksomhet – er det også nødvendig med mer penger dersom vi skal sikre en god skole og en god eldreomsorg. Nær halvparten av landets kommuner har varslet at de kommer til å bruke mindre på skole neste år. Det betyr flere elever i klassene, og det betyr mindre spesialundervisning. I dag har vi også fått melding fra Oslo kommune om at fordi flertallet i denne salen vil halvere tilskuddet til skolefritidsordningen, går prisen på skolefritidsordningen i Oslo opp med nærmere 5 000 kr. Skal vi sikre en god skole og en rimelig og god skolefritidsordning, må kommunene ha mer penger. Derfor foreslår vi nær 3 milliarder kr ekstra til kommunene, nettopp for å sikre en god eldreomsorg og en god skole. Det viktigste i vårt budsjettforslag i tillegg til velferd er å fjerne de usosiale kuttene som regjeringspartiene og Fremskrittspartiet nå får vedtatt, og å gjøre mer for å sikre arbeidsplassene. Derfor foreslår vi økt innsats for forskning og utvikling, vi foreslår mer satsing på tiltak som kan føre til nyetableringer og nyskaping, gjennom SND og andre statlige virkemidler, og vi er enige i at man bør ha et stramt budsjett som kan bidra til å dempe presset på kronekurs og rente. Vårt budsjettopplegg bidrar til mindre bruk av oljepenger enn Regjeringens budsjettopplegg og er dermed et bedre bidrag til å få ned kronekurs og rente. Det er egentlig ganske oppsiktsvekkende at det største opposisjonspartiet, Arbeiderpartiet, også i opposisjon greier å legge fram budsjettforslag som er mer ansvarlige og legger opp til mindre pengebruk enn det regjeringspartiene greier. Det gjorde vi både for inneværende år og også nå for budsjettet for 2003. I helgen så jeg et nyhetsoppslag i en avis om Saudi-Arabia, som også behandler statsbudsjettet i disse dager. Det er enklere forhold der – det vi kan kalle et flertallsstyre – og mindre behov for budsjettforhandlinger. Men til gjengjeld sliter de også med budsjettet, i den forstand at selv om Saudi-Arabia har det mangedobbelte av det Norge har i oljeinntekter, og har vesentlig høyere gassinntekter enn Norge, har de nå et betydelig underskudd i statsbudsjettet. Det har de hatt over lengre tid. Det viser at selv høye oljeinntekter ikke er noen sikkerhet for en solid og god økonomi. Tvert imot har stadige forslag om lavere skatter og stadige forslag om økte offentlige utgifter i Saudi-Arabia over mange år ført til at på tross av økte oljeinntekter har landet økende økonomiske problemer. Det har de faktisk til felles med de aller fleste land som har store inntekter fra naturressurser. Det går bra en stund, men etter hvert blir problemene store. Man ødelegger den tradisjonelle delen av økonomien ved å bruke for mye av oljerikdommen for raskt internt i økonomien. Det har vi sett i Norge på 1980-tallet. Vi har sett det i Nederland på 1960- og 1970-tallet, og vi har sett det i en lang rekke arabiske oljeproduserende land, som har store økonomiske problemer nettopp på grunn av de store inntektene fra olje- og gassvirksomheten. Selv om det er store forskjeller mellom Norge og Saudi-Arabia, er det i hvert fall det fellestrekket at vi begge har en utfordring i å forvalte store inntekter fra naturressurser. Det viktigste vi kan gjøre nå, er å bidra til en forsvarlig forvaltning av de inntektene. Det har Arbeiderpartiet lagt opp til i sitt forslag til statsbudsjett.