trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Mine ord rekker ikke lenger, for representanten vil ikke høre på det jeg sier. Jeg sier at det har skjedd mye arbeid siden 2007, og det gjenstår arbeid for å løfte kvalitet, organisering og ledelse ved norske akuttmottak. Det sa jeg i forrige uke. Jeg fant grunn til å presisere at det bildet som TV 2 tegnet, ikke stemte med bildet jeg så der ute, men jeg erkjente at det var noe som vi tok på alvor, og noe som vi arbeider med – alt fra å se på spesialiststrukturen for leger til hvordan sykehusene organiserer seg. Men man organiserer seg ulikt på Ahus, som har mellom 130 og 150 akuttpasienter i døgnet, og på sykehuset på Tynset, som kan ha 5–6. Derfor må man lytte til disse regionale tilpasningene, og de pågår. Jeg har stor respekt for at sykehusledelsene tar dette på alvor. Nå får jeg om få dager anledning til å se ledelsene ved de norske helseregionene, direktoratet og Helsetilsynet i øynene og gjennomgå den situasjonen. Da er det en videreføring av det arbeidet som har pågått de siste årene, og vi er et helt annet sted i dag enn vi var i 2007.
Svein Harberg (Høyre), 2013-04-10:
Mitt spørsmål til arbeidsministeren – og jeg må presisere at det er skrevet før påske – er følgende: «Gjennom lengre tid har det vært negative tilbakemeldinger fra brukerne av Nav om innhold og form i brev sendt til den enkelte bruker. Både ledelsen i Nav og politisk ledelse har i dialog om dette varslet at en skulle gjøre noe med dette. Nye tilbakemeldinger kommer imidlertid, senest forrige uke fra mottager av trygdeytelser i Arendal som har fått et krav om nye opplysninger uten utfyllende begrunnelse og uten oppgitt kontaktperson for henvendelsen. Når kan statsråden love at ny informativ og god dialog med brukerne er på plass?»
Svein Harberg (Høyre), 2013-04-10:
Takk for svaret. Det tyder på at noe skjer. Jeg registrerer at statsråden sier «nå». Om det er omgående eller ikke, kan hun kanskje presisere i svaret. Men det er sånn at da jeg leste dette brevet som denne brukeren hadde fått, fikk jeg vondt i magen, og jeg skjønner at brukeren reagerte. I starten på brevet står det: Vi skal revurdere din rett til fortsatt grunn- og hjelpestønad. Så kommer det en rekke spørsmål. Litt lenger nede står det: Din grunnstønad skal også tas opp til revurdering. Så er det en del tilleggsspørsmål. Så er det en opplysning til slutt: Hvis du mener du er berettiget til høyere stønadssats, må du sette fram krav om dette. Det kan ikke være god dialog. Hvis dette er et resultat av at det er jobbet over lengre tid, er jeg overrasket. Hva er statsrådens kommentar til det?
Svein Harberg (Høyre), 2013-04-10:
Det er bra at det nå skal skje noe, og jeg håper også at brukerne kanskje kan tas med i dialogen, for det kan nok sies at dette brevet på en måte er klart, men det er jo ikke veldig vennlig og positivt. Apropos det at statsråden sier at det nå er klare regler for dette med saksbehandler: Dette brevet har ingen saksbehandler, ingen kontaktinformasjon annet enn postadresse til det lokale kontoret og telefonnummer til sentralen til Nav nasjonalt i Norge, der vedkommende henvendte seg og ikke fikk hjelp til å få kontakt med saksbehandler. Det er åpenbart at dette må gripes fatt i, og jeg er glad for at statsråden lover det. Så forundrer det meg jo litt at det skal være så omfattende, nettopp når alt ligger på data, å endre noen formuleringer og noen vennlige innledninger i et sånt brev. Men jeg håper det kommer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Spørsmålet gjelder en bruker som mener at informasjonen vedkommende har fått fra Arbeids- og velferdsetaten, er for dårlig. Jeg har gjennom tildelingsbrevet for 2013 bedt Arbeids- og velferdsdirektoratet legge vekt på at brev er utformet klart og forståelig for brukerne. Arbeids- og velferdsetaten har gjennom sitt klarspråkprosjekt arbeidet med innhold og form i noen av de brevene som ikke har fungert godt nok overfor brukerne. Det gjelder først og fremst brevene innenfor områdene foreldrepenger, arbeidsavklaringspenger og tilbakekreving. Dette er kun en liten del av alle brev som Arbeids- og velferdsetaten sender ut – disse brevene jeg nå viste til. Men som resultat av arbeidet med disse tre brevgruppene, leverer klarspråkprosjektet også en ny brevstandard – slik skriver vi brev i Nav – som skal gjelde all framtidig utforming av brev i Arbeids- og velferdsetaten. Klarspråkprosjektet har samtidig forbedret brevet som Arbeids- og velferdsetaten skal bruke for å innhente flere opplysninger fra brukerne. Her er det lagt vekt på å gjøre brevene tydelige og relevante, og på å vise brukerne hvordan man går fram når man skal ettersende opplysninger til Arbeids- og velferdsetaten. I saken som representanten viser til, framgår det også at brukeren ikke har fått oppgitt kontaktperson for henvendelsen fra Arbeids- og velferdsetaten. Alle brev fra Arbeids- og velferdsetaten skal være signert av saksbehandleren, med unntak av masseutsendelser og brev som kommer fra automatisk saksbehandling. Brevet om innhenting av opplysninger skal være signert den saksbehandleren som sender det til brukeren. I brevets bunntekst oppgis det også riktig telefonnummer som brukeren kan benytte ved behov. Dette gjelder allerede i dag. De nevnte brevene er ferdig fra klarspråkprosjektets side og ventes nå implementert i IKT-systemene, slik at de nå kan benyttes av saksbehandlerne. Arbeids- og velferdsetaten har ca. 2 000 forskjellige brevtyper i sine systemløsninger. Forbedringer i brevtypene må prioriteres i sammenheng med andre endringer i IKT-systemene. Det er fordi endringer i brev er nært knyttet til systemløsningen. Jeg vil derfor presisere at arbeidet med å sikre et klart og forståelig språk der brukerne får god og tilstrekkelig informasjon, er veldig høyt prioritert i etaten. Selv om det arbeides med å forbedre språket i etatens brev, vil det likevel ta en del tid å endre alle brevene. Jeg vil fortsatt prioritere språkarbeidet høyt, slik at brevene fra Arbeids- og velferdsetaten blir mer brukervennlige og forståelige og snarest mulig kan implementere de nødvendige forbedringene, bl.a. i IKT-systemene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Det er jobbet noe med det, men alt er ikke gjennomført, så vi kan ikke se alle forbedringene allerede nå. En ny brevstandard – slik skriver vi brev i Nav – har nettopp vært på høring, og skal nå besluttes i Arbeids- og velferdsdirektoratet. Så det arbeides systematisk med dette. Ikke alt er gjennomført, for det er veldig nært knyttet til de nye IKT-løsningene innenfor Nav. Det er veldig viktige spørsmål som representanten tar opp her. Når man er bruker i Nav-systemet og får brev som man ikke forstår, blir man ofte irritert, og man klarer kanskje ikke å levere det som Nav ber om. Jeg har selv sett på noen brev som har vært utgangspunktet for hele dette arbeidet, nemlig om foreldrepengene, som har vært veldig uforståelige, og det har vært vanskelig å kunne sette seg inn i hva som egentlig har vært saken. Jeg vil bare si at dette er veldig høyt prioritert av Nav, og det er veldig viktig i forbindelse med dialogen med brukerne.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Problemet er jo at ikke alt er på data nå. Vi gjennomfører den største IKT-moderniseringen i hele Velferds-Norge i forbindelse med IKT Nav, og derfor ser vi dette i sammenheng med implementeringen av det nye IKT-systemet. Det som er viktig, er at alle brev skal være signert av saksbehandler, og det skal også være riktig telefonnummer i brevets bunntekst. Jeg kan ikke tidfeste akkurat når alle endringene skal være gjennomført, men vi ser dette i sammenheng med at alt nå skal komme på data.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-10:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren: «Skogindustrien i Norge gisper etter luft som følge av et generelt høyt kostnadsnivå. Når norske transportkostnader og reguleringer i tillegg påfører industrien ytterligere ekstrakostnader, blir situasjonen dramatisk. Statsråden skrev i november i fjor at vi foreslår nå økt største lengde for tømmervogntog fra 22 til 24 meter og vurderer å foreslå økt totalvekt til 60 tonn. Siden har intet skjedd. Dette dreier seg om ekstrakostnader i hundremillionersklassen hvert år. Hvorfor en slik sendrektighet?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-10:
Jeg blir litt overrasket når man snakker om at man er opptatt av å utvikle gode konkurransevilkår. Dette er ikke noen ny situasjon, dette har man mast om i årevis. Det er ikke transportlengde – 24 meter vil bety litt for transportører når det gjelder bøter, som man er veldig aktive med å ilegge om dagen, for tømmerlengder tilsier at man er nødt til å bryte 22 meter – som betyr noe når det gjelder transportkostnader, det er totalvekt. Det skal man altså ha ut på høring. Jeg vil gjøre statsråden oppmerksom på at man var ganske høye og mørke i 2005 da Union ble vedtatt lagt ned. Det var en justering innenfor konsernet Norske Skog, og en utvikling av Norske Skog. Nå står man framfor at en hel verdikjede er på tur til å forsvinne fra Norge. Det er beviselig mye høyere kostnader i Norge. Sverige eksperimenterer nå med 70 tonn totalvekt – 90 tonn totalvekt i Nord-Sverige. Så jeg vil igjen spørre statsråden: Haster det ikke mer? Vi jobber nå på overtid.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-04-10:
Jeg vil gjerne korrigere: Jeg er veldig opptatt av 24 meter, og vil gratulere statsråden med det. Men det er jo ganske underlig at man har sittet åtte år i regjering og ikke gjort noe med det før. Det var det som var mitt poeng. Flaskehalser er en veldig kjent problematikk. Det er klart at det må være forsvarlig ut fra veistandard. Men da man hadde situasjonen med Union i 2005, var man ganske høye og mørke, og man har hatt åtte år til å se på det. Verdikjeden i skog er jo ganske klar – det skal hogges tømmer, det skal transporteres tømmer, det skal foredles i Norge, og det skal selges i det internasjonale marked med internasjonal konkurranse. Når vi har et så høyt kostnadsnivå som vi har i Norge, og i tillegg har vesentlige ulemper i alle ledd, burde det være rimelig åpenbart for regjeringen at her må man sette fart på ting. Jeg hørte statsråden sa at man bl.a. ville gå til umiddelbar oppjustering av vektgrenser. Hva ligger i det? I dag er det 1. mai som er grensen, så vidt jeg vet. Vil det bli en umiddelbar oppjustering?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Regjeringen er opptatt av å legge til rette for gode konkurransevilkår for skogindustrien. Så snart som mulig har Vegdirektoratet blitt bedt om å forsere vurderingen av økt lengde på tømmervogntog fra 22 til 24 meter, og en tilhengervekt fra 30 til 32 tonn på tømmervogntog spesielt. Forskriftsforslaget er nå ferdig utredet, og en har fra Samferdselsdepartementets side bedt Vegdirektoratet om å fastsette og iverksette endringsbestemmelsene om økt lengde og tilhengervekt umiddelbart. Jeg understreker imidlertid at den økningen er betinget av at aktuelle tømmervegstrekninger tåler den økte lengden og vekten. Derfor åpnes det i første omgang for den type transport på nærmere angitte riksvegstrekninger, men vi har fra Samferdselsdepartementets side bedt om at fylkesveger som er gjennomregnet for økt lengde, så fort som mulig også blir oppjustert i veglistene. Så er også Vegdirektoratet fra vår side blitt bedt om å anmode fylkeskommunene om at fylkesvegstrekninger som vil være aktuelle for tømmervogntog med 24 meter lengde, blir kartlagt og vurdert så fort som mulig. Det er vegeier som har ansvar for det. Når det gjelder spørsmålet om å innføre 60 tonn totalvekt på tømmertransporter, har både Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet vært tydelig overfor næringen på at vi er positive til å gjennomføre høring av denne typen forskriftsforslag. Innføringen av økt totalvekt er imidlertid avhengig av at flere elementer er på plass. Trafikksikkerhetselementet i vid forstand må legge premissene for en endring, og det krever at vi har god nok kunnskap om tåleevnen til bruer og andre flaskehalser på de deler av fylkesvegnettet der totalvektøkningen er ønskelig. En slik kartlegging må gjøres i tett samarbeid med næringen og med fylkeskommunene som vegeiere. Jeg kan uansett forsikre om at jeg i likhet med næringen er opptatt av at dette arbeidet skal skje så raskt som mulig.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Som jeg sa: Regjeringen er opptatt av å legge til rette for gode konkurransevilkår for skogindustrien, og vi er klar over de krevende utfordringene vi står overfor. Nå virker det som om representanten kanskje ikke er så opptatt av 24 meter lenger, men det var nå en del av det spørsmålet som representanten stilte. Det blir nå gjennomført med umiddelbar virkning. Når det gjelder 60 tonn, er det et mer krevende og litt mer komplisert spørsmål, særlig med tanke på fylkesvegnettet. Derfor er det slik at vi må gjennomføre høringen om det forslaget på en litt bredere måte enn det vi har gjort når det gjelder 24 meter og det vi har hatt mulighet til der. Det betyr at det tar litt lenger tid, og det betyr også at det er noen vanskeligere avveininger, særlig med hensyn til hva fylkesvegnettet kan tåle, og også til hva bruer kan tåle når det gjelder totalvekt på 60 tonn.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
For å ta det siste først: Ja, når det gjelder riksvegstrekninger, vil det bli det – også når det gjelder enkelte fylkesvegstrekninger. Men det er klart at vi må ha kontakt med fylkeskommunen som vegeier og anmode om at de også bidrar til å oppjustere i veglistene de aktuelle fylkesvegstrekningene, der det er forsvarlig. Det ligger i det at det arbeidet skal gå ganske raskt. Når det gjelder 60 tonn, er det en vanskelig avveining, og jeg skjønner skogindustriens behov. Men det er klart at som statsråd må en også ta et visst hensyn til de faglige råd som kommer fra Vegdirektoratet. Det betyr at denne saken ikke er helt enkel. Sjøl om den nå er på høring og vi forserer den høringen, kan jeg ikke forskuttere hva som kommer til å bli resultatet i en slik sak, for det er også faglige argumenter fra trafikkmyndighetenes side som en statsråd må ta hensyn til.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Som representanten understreker, var dette en tragisk ulykke, og E39 over Stord har de siste årene vært en ulykkesbelastet strekning. Med bakgrunn i dette ble det gjennomført en analyse for hele strekningen fra Stordabrua til Sandvikvåg i 2011, og det ble foreslått og gjennomført en rekke strakstiltak, som skilting av bakgrunnsmarkeringer, oppsetting av fartsvisningstavler, vegbelysning, rumlefelt og redusert fartsgrense på flere av strekningene i området. Fartsgrensen forbi det aktuelle ulykkesstedet på Ådland bru er i dag 70 km/t. Med bakgrunn i de siste ulykkene arbeider Statens vegvesen nå med en egen rapport der flere tiltak vil bli vurdert. Dette er tiltak som mindre justeringer av kryss/geometri og skiltreguleringer, og med kanskje enda mer fokusering på fartsgrense og på spørsmålet om siktutbedringer på strekningene. Videre vil også driftstiltak, kanskje særlig vinterdriften, bli omtalt i denne rapporten og være grunnlag for ytterligere tiltak. Rapporten blir ferdigstilt i løpet av april, og en vil da komme tilbake til de konkrete tiltakene som vil bli gjennomført. Generelt sett overvåker Statens vegvesen ulykkessituasjonen på vegnettet ved hjelp av ulykkesregisteret sitt via kommunale trafikksikkerhetsplaner og ved innspill fra publikum. Det er flere ulykkesutsatte strekninger i Region vest der denne typen analyserapporter er utarbeidet eller er under utarbeidelse. Disse rapportene danner grunnlag for konkrete forslag til strakstiltak på de ulike strekningene. Så er det slik at den kunnskapen som grundige analyser av ulykker og ulykkesutsatte strekninger gir, også danner grunnlag for føringer for utforming av nye veganlegg i seg sjøl. Den faglige og grundige tilnærmingen som en har hatt til dette i løpet av de siste årene, er noe av forklaringen på den nedgangen som har vært når det gjelder antallet ulykker med drepte og hardt skadde.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Som jeg prøvde å si i mitt svar, er det i Statens vegvesen et grundig analysearbeid knyttet til ulykker som skjer, og disse analysene er utgangspunktet for tiltak som gjøres, både strakstiltak og mer omfattende tiltak knyttet til lengre vegstrekninger og generelt i forbindelse med utforming av nye veganlegg når det bygges nye veger. Det er klart at det er en del av det viktige trafikksikkerhetsarbeidet, men det er ikke det alene som bidrar til en reduksjon av ulykker, og det kan i alle fall være noe av forklaringen på at en kan klare både å utbedre strekninger og utforme nye veganlegg på en bedre måte enn det en kanskje har gjort i tidligere år.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Den arbeidsdelingen som er nedfelt mellom Statens vegvesen og Vegtilsynet, skal sjølsagt ligge der, og Vegtilsynets rolle som tilsyn skal utvikles videre. Det er viktig at Vegtilsynet skal kunne føre kontroll med at fagetatene gjør den jobben de skal gjøre. Hvorvidt de skal ha en mer sjølstendig rolle i å følge med de enkelte strekningene, er et spørsmål vi eventuelt må komme tilbake til. Det er jeg mer usikker på. Men jeg må si at jeg syns det arbeidet som Statens vegvesen generelt gjør – og da svarer jeg på generelt grunnlag – når det gjelder analyser knyttet til både ulykker og forebyggingsarbeid, har blitt svært bra i løpet av de siste årene og må også være et godt utgangspunkt for det videre arbeidet. Det må være et grunnlag for nye veganlegg når de bygges, og for å sikre bedre drift og vedlikehold på strekninger som en vet er sterkt ulykkesbelastet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
De siste årene er det gjennomført flere tiltak på denne strekningen. Rekkverk og kantforsterkende tiltak er satt opp, en kjettingplass er ferdigstilt, fartsgrensen er satt ned flere steder, og det er utført mindre tiltak, særlig i området ved Sundve skole. I tillegg er det utført is- og rassikring. Entreprenøren har et fokus på særlig utsatte strekninger og ulykkespunkt. Den konkrete ulykkesplassen mellom Vinje og Sundve er siden den forrige ulykken skiltet som et særlig ulykkesutsatt område, og svingen er merket mye tydeligere. Rekkverk er forsterket så mye som mulig i forhold til fundamentet på vegen. Det er også undersøkt hva som skal til for å bedre sikten i svingen ved ulykkespunktet. Representanten etterlyser strakstiltak etter ulykken i forrige uke. Jeg kan opplyse at Statens vegvesen har startet en prosess med inspeksjon av strekningen mellom Skulestadmo og Oppheim med tanke på trafikksikring, tilsvarende det som ble gjort på E16 vest for Voss. Dette innebærer å prioritere aktuelle punkter, identifisere tiltak som gir best mulig effekt på kort sikt, beregne og prioritere tiltakene, finansiere og utføre de utvalgte tiltakene. Her vil det som tidligere være naturlig å samarbeide med representanter fra kommunen, politiet og Lastebileierforbundet underveis i arbeidet. Når tiltakene er avklart, vil de bli gjennomført etter avtalt plan.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Rent generelt er det mulig å si at E16 er en av de viktigste ferdselsårene som forbindelse mellom landsdeler og også innenfor en region. Så det er klart at det er en strekning som er viktig, og det er viktig at den alle steder får en standard som gjør at den er trafikksikker og god å kjøre på. Når det gjelder denne strekningen og de mer langsiktige tiltakene som eventuelt vil bli foreslått, må jeg få lov til å komme tilbake til det når NTP blir framlagt på fredag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-10:
Til det spørsmålet må jeg svare på et litt generelt grunnlag. Dette er et spørsmål som en i departementet verken har tatt stilling til eller vurdert. Men generelt er det slik at det er de ulike tilsyn sjøl som avgjør om de åpner tilsynssaker overfor etater eller ikke, og det er vanligvis slik at en verken politisk eller fra departementets side ellers signaliserer den type ting. Det vil det være tilsynene sjøl som avgjør. Det er iallfall en alminnelig regel når det gjelder alle andre tilsyn. Jeg regner med – uten at jeg kan svare helt spesifikt på det – at det også gjelder Vegtilsynet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
«Den 28. februar 2013 inntraff det en tragisk trafikkulykke der to personer mistet livet ved Ådland bru på E39 på Stord. Fakta viser at strekningen ved Ådland bru er en farlig strekning med mange alvorlige ulykker i perioden mars 2000 til mars 2013. Til Bergens Tidende den 21. mars sier en representant for Statens vegvesen: «I dag ville me aldri bygd eit vegkryss i enden av ei nedoverbakke og inn på ei bru.» Hvilke driftstiltak og hvilke endringstiltak kommer på plass for å sikre mot flere ulykker ved Ådland bru, og hvordan følger Statens vegvesen generelt opp farlige veistrekninger?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Takk for svaret. Konkret til E39 på Stord: Jeg håper tiltak kommer raskt på plass. Overvåkingen er det grunn til å stille spørsmål ved. Tirsdag kveld den 2. april i år mistet en svensk trailersjåfør livet etter en utforkjøring på E16 mellom Voss og Vinje. Det er dessverre likhet mellom disse to hendelsene. Begge dødsulykkene skjer på europaveien i Hordaland, og begge skjer på samme punkt, der det gjennom flere år har vært en rekke ulykker – også dødsulykker. Begge steder står fortsatt uten effektive sikringstiltak fra Statens vegvesen. Om ulykkesstedet på Voss forrige tirsdag opplyste Statens vegvesens representant på TV 2 dagen etter, altså den 3. april, at tiltak var blitt vurdert, men funnet å være for kostbart. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Hvordan følger Statens vegvesen generelt opp farlige veistrekninger, spesielt farlige steder på hovedveinettet – spesielt europaveinettet?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-04-10:
Når det gjelder E16 mellom Voss og Vinje, hvor den siste dødsulykken skjedde, sier veibrukernes representanter, bl.a. Lastebileier-Forbundet, at ulykker her er egentlig bare noe vi går og venter på. Ikke bare venter man på tiltak fra Statens vegvesen, men det er faktisk slik at brukerne går i redsel og venter på nye dødsulykker. Regjeringen har etablert et veitilsyn underlagt Statens vegvesen – vi mener det er en dårlig løsning, men det er en bedre løsning enn ikke å ha et veitilsyn. Nå er det viktig at tilsynet kommer på banen – det passer kanskje bedre å si «på veien» i denne sammenheng – for det må og bør være en viktig oppgave, etter Fremskrittspartiets syn, at et veitilsyn, til og med lokalisert på Voss, følger med på de mest ulykkesutsatte stedene. Jeg spør konkret: Vil Vegtilsynet føre tilsyn med spesielt ulykkesutsatte veistrekninger, spesielt på europaveinettet? Og: Vil Vegtilsynet ha sanksjonsmulighet når ulykkespunkter ikke forbedres av veieier selv, staten, ved Statens vegvesen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-04-10:
Da er også mitt spørsmål langt på vei besvart, men jeg skal stille det likevel: «Nok en gang har vi mottatt det tragiske budskapet om at et vogntog har kjørt av veien og en person mistet livet på den smale og uoversiktlige strekningen på E16 mellom Voss og fylkesgrensa til Sogn og Fjordane. Det har vært flere slike hendelser i vinter, som det også har vært tidligere vintre. Strekningen har langt fra europaveistandard, er smal, uoversiktlig og svingete, og dermed særlig utfordrende for store kjøretøyer, særlig på vinterføre. Vil statsråden se nærmere på denne strekningen og iverksette strakstiltak?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-04-10:
Men fortsatt er det slik at veien er så farlig at barn som bor bare 300 m fra skolen, har krav på skoleskyss. Hva syns egentlig statsråden om at E16 i Hordaland/Sogn og Fjordane nå utbedres, og faktisk er utbedret på begge sider av denne strekningen – fra Voss og nordover legges det sågar opp til firefelts vei med en hastighet på 90 km/t – mens man skal ha noen livsfarlige kilometere hvor det bare er en ettfelts vei. Det blir da en flaskehals, selvfølgelig, og er et kroneksempel på klattvis utbygging. Så er det også slik at det planlegges 3 000 fritidsboliger i dette området, som kommer til å forsterke denne situasjonen. Er det mulig for statsråden å komme med en liten lekkasje i dag også – det er jo tid for det for tiden – om man vil forsere utbedringene av denne strekningen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-04-10:
Takk for det. Det tror jeg vil glede de 350 bekymrede menneskene som møtte opp på et folkemøte tidligere i vinter. Etter det har altså den nye ulykken skjedd. Jeg vil gripe fatt i et tema som var oppe i forrige spørsmål, nemlig dette med å åpne tilsynssak. Nå mener både Transportarbeiderforbundet og lastebileierne at det bør skje på denne strekningen. Det kan være interessant i denne sammenheng – siden dette tilsynet er såpass ferskt – å få statsrådens syn, sett fra et politisk nivå, på om dette er en sak hun mener kvalifiserer for at det bør åpnes tilsynssak. Jeg stiller spørsmålet både spesifikt for dette prosjektet og på et generelt grunnlag siden dette er en ganske ny ordning for oss.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-04-10:
Det er ingen tvil om at branner i landbruket er alvorlige og fører til store tap av dyreliv og til materielle skader. Landbruksnæringen har utviklet sitt eget kvalitetssystem, KSL. Systemet dekker alle typer matproduksjon på norske gårdsbruk og stiller krav til hvordan produksjonen skal gjennomføres og hva som skal dokumenteres. Systemet omfatter årlige internrevisjoner samt ekstern revisjon på en viss prosent av alle gårdsbruk. 99,66 pst. av norske gårdsbruk har egenrevisjonssystemer. HMS er en del av KSL-systemet og omfatter bl.a. føringer for elkontroll og brannvarsling. Det er viktig for meg å understreke at det er bonden selv, som selvstendig næringsdrivende, og det enkelte foretak som har ansvaret for å sikre virksomheten mot brann og gjennomføre brannforebyggende tiltak. Oppfølgingen i KSL-systemet tyder på at bonden tar dette ansvaret på alvor. I landbruksbygg der det befinner seg dyr, er brannforebygging særlig viktig, da evakuering av panikkslagne dyr er krevende å håndtere. Gjennom regelverk for hold av dyr er det nedfelt bygningsmessige krav som skal bidra til å forhindre brann, forhindre spredning av brann til dyrerom og sikre en viss mulighet til evakuering av dyr. Det er også anbefalt at det utarbeides beredskapsplaner for det enkelte bruk, og brannøvelser bør gjennomføres. Undersøkelser gjort av Landbrukets brannvernkomité viser at brannvarslingsanlegg halverer sjansen for totalskade ved branntilløp. Det er krav om egnet og godkjent brannvarslingsanlegg i husdyrbygg med besetninger over en viss størrelse. Norge har verdens høyeste dekning av brannvarslingsanlegg i husdyrbygg. Forsikringsbransjen ser på forbedring av elkontroller som et viktig tiltak for å forebygge brann i landbruksbygg, og det gis rabatt i forsikringspremien dersom bonden gjennomfører regelmessig elkontroll. Forsikringsbransjen deltar også i Landbrukets brannvernkomité, der reduksjon av brannfarlige feil i elanlegg er et prioritert område. Selv om ansvaret til syvende og sist ligger hos bonden selv, anser jeg det som viktig at også myndighetene bidrar i det brannforebyggende arbeidet. Over jordbruksavtalen bevilges det årlig midler til Landbrukets HMS-tjeneste – 14 mill. kr for 2013. De tilbyr bl.a. kurs i brannforebyggende arbeid og brannvern. I 2012 ble den nasjonale kampanjen Trygghet og helse i landbruket lansert. Brann og brannsikring er sentrale tema for kampanjen, og jeg har stort håp om at den vil bidra til økt kunnskap og bevissthet om brannvern. Jeg mener at det er viktig at flere aktører jobber sammen for å finne tiltak som kan redusere antall branner i landbruket. Nasjonalt samarbeidsforum for HMS i landbruket, som jeg leder, har siden oppstarten i 2010 hatt møter to ganger i året, senest i forrige uke. Forumet har bred representasjon fra både næringen og private og offentlige aktører, inkludert Landbrukets brannvernkomité og forsikringsbransjen. På disse møtene blir vi jevnlig holdt orientert om utviklingen på området.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-04-10:
Dette er jo en sammensatt problemstilling, men i ganske mange av tilfellene har feil ved elektriske anlegg vært en av forklaringene på tragiske branner i husdyrbygg og andre typer landbruksbygg. Når vi skal gå videre i arbeidet med å redusere brannene – i tillegg til det man allerede har gjort, ikke minst med tanke på kvalitetssikring i landbruket og at vi nå har en helt annen holdning til det å ha godkjente brannvernsanlegg i norske bygg – må man se på om man kan gjøre forbedringer når det gjelder kontrollsystemene for elanlegg, som jeg tror kan være blant de mest aktuelle tiltakene å vurdere.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-04-10:
Det arbeides med endringer i forskrift om hold av storfe, svin, høns og kalkun, hest, og det arbeides også med endringer i forskrift om velferd for småfe, så det er et ganske bredt spekter. Et av tiltakene som bør diskuteres, er om vi kan gjøre endringer når det gjelder å stille krav til kontrollørene som skal sjekke elanleggene i norske husdyrbygg. Så ligger vi helt i verdenstoppen med hensyn til antall husdyrbygg som har varslingsanlegg, og det er strenge krav til det, fordi vi alle er svært opptatt av at man skal ha færrest mulig branner med tragisk utfall.
Henning Warloe (Høyre), 2013-04-10:
«Bergens Tidende har i en lengre artikkelserie avdekket det som synes å være en systematisk skjevfordeling av midler til likeverdige kulturinstitusjoner i favør av institusjoner i Oslo. Statsråden har så langt ikke villet svare på spørsmål fra avisen om denne saken, til tross for at temaet er prinsipielt viktig for forståelsen av den nasjonale kulturpolitikken. Kan statsråden begrunne den forskjellsbehandling som er avdekket, særlig vedrørende nasjonale orkestre og teatre samt investeringer i museumsbygg?»
Henning Warloe (Høyre), 2013-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er klar over at hun de siste dagene har kommet på banen, og det er veldig positivt. Jeg er helt enig med statsråden i at man ikke skal drive med millimeterrettferdighet eller fordele kroner helt likt. Men det er vel egentlig statsråden selv som har sagt at det motsatte, nemlig det å lage kvalitetskriterier slik at man faktisk kan få en objektiv, helhetlig vurdering av institusjoner og hva de presterer, er forferdelig vanskelig. Da er jeg veldig usikker på hva som er statens politikk på dette området. Statsråden nevnte også at det var naturlig at nasjonale institusjoner legges til hovedstaden. Jeg er faktisk helt enig i det. Men det omvendte er veldig uheldig – hvis institusjoner som ligger i hovedstaden, blir regnet som nasjonale og dermed får en særskilt behandling utover objektive kvalitetskriterier, blir det altså skjevt. Her har staten altså gjort massive investeringer de siste årene og skal gjøre det fortsatt i hovedstaden, og man oppretter stadig nye såkalte nasjonale institusjoner som ligger til Oslo. Ser statsråden at dette skaper en stadig større skjevhet i denne balansen mellom hovedstaden og resten av landet?
Henning Warloe (Høyre), 2013-04-10:
Én ting er den statlige kulturpolitikken og vurderingen av hvordan de statlige midlene fordeles. En annen ting er den nasjonale kulturpolitikken – hvordan skal Norge utvikles som kulturnasjon? Norge er et lite land. To tredjedeler av alle de profesjonelle kunstnerne i Norge bor og arbeider i Oslo. Her er de store klassiske og tunge institusjonene, og her er altså tyngden av kultur i Norge. Jeg mener at det er viktig for Norge som kulturnasjon at det er et annet tyngdepunkt også et annet sted. Det kan man ikke få til hvor som helst, men i Norges eldste kulturby – hvis jeg får lov til å bruke det uttrykket – er det ambisjoner, og der er det altså tyngdepunkter som holder et relevant kvalitetsnivå i internasjonal sammenheng. Bergen har internasjonale ambisjoner som kulturby. Vil statsråden legge opp til at dette kan bli en diskusjon i den nasjonale kulturpolitikken, og hvilken rolle skal en by som Bergen ha til beste for Norge, ikke bare til beste for Bergen?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Eg takkar for spørsmålet frå representanten Warloe. Eg er litt hås, men eg trur eg skal klare å gjere meg forstått. Ulike tal viser ulike nyansar. Warloe og eg kan møtast på at diskusjonen omkring desse tinga er interessant, men eg trur ikkje me møtast på dei premissane som han går inn i denne debatten med. Å fordele kulturmidlane etter ein modell der alle får like mange kroner per hovud, gir ikkje ein rettferdig eller likeverdig kulturpolitikk. Ei regjering må ta høgde for dei ulike behova som finst i heile landet. Dersom me skal slutte å vurdere lokale behov og begynne å tildele like mange kroner per hovud, uansett forhold – då har me avskaffa kulturpolitikken. Samtidig er det slik at debatten som har gått, ikkje berre har handla om kroner per hovud. I den artikkelserien som Warloe viser til, samanliknar ein også driftstilskotet til ulike institusjonar i Bergen og Oslo. Det finst eksempel på institusjonar i Oslo som får meir enn institusjonar i Bergen. Omvendt finst det også tiltak i Bergen som får meir enn tiltak i Oslo. Det er ikkje slik at alle teater, museum eller festivalar skal ha det same tilskotet frå staten fordi dei ligg på den same budsjettposten. Ein slik kulturpolitikk ville gitt lita moglegheit til å tilpasse virkemidlane etter behov. Alle institusjonar og alle tiltak er forskjellige, og dei må verte behandla individuelt. Det er ei ganske utbreidd oppfatning over heile verda at enkelte nasjonale funksjonar vert lagde til ein hovudstad. Tilskota til dei enkelte musea, orkestera og teatera må vurderast heilt konkret. Det kan dreie seg om prosaiske, men nødvendige utgifter som husleige og pensjonar. Me set oss også inn i kva institusjonane ønskjer og treng, og me ser på kor godt dei forvaltar midlane. Me ser også på behova på kulturfeltet i ein heilskap. Warloe grunngir spørsmålet sitt med at temaet er prinsipielt viktig for forståinga av den nasjonale kulturpolitikken. Det er eg einig i. Prinsippet kan ikkje vere like mange kroner per hovud alle stader, eller like store driftstilskot til institusjonar på same budsjettpost. Eg er sikker på at ingen, heller ikkje Bergen, ville vere tent med å sjå ein slik kulturpolitikk sett ut i praksis. Vår regjering vil at kulturmidlane skal kome heile landet til gode. Då må me balansere behova opp mot kvarandre på ein gjennomtenkt og nyansert måte. Warloe antydar at eg ikkje har ønskt å ta denne debatten. Det kjem nok av ei mistolking. Det har vore viktig for meg å yte god service til Bergens Tidende innanfor dei fristane som avisa sjølv har sett for den artikkelserien som avisa har ønskt å føre. Eg synest det er supert at me har avisredaksjonar og kulturredaksjonar som prioriterer å stille detaljerte spørsmål om kulturpolitikk, og eg er oppteken av at dei skal få svar innanfor dei fristane som dei sjølve har sett. Det er grunnen til at statssekretæren har svart på vegner av meg. Men dei standpunkta som er vortne målborne, er jo dei same som mine, og eg har også delteke i denne debatten på andre arenaer enn i Bergens Tidende, og no dei siste dagane i Bergens Tidende.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Representanten Warloe seier at han har inntrykk av at Kulturdepartementet ikkje er interessert i å utvikle kvalitetskriterium, eller at det er veldig vanskeleg. Det er viktig for meg å understreke at eg synest at det å ha gode kvalitetsindikatorar er eit viktig arbeid. Enger-utvalet, som eg sjølv har nedsett for å få kritiske innspel til korleis arbeidet vårt kan vere best mogleg for kulturlivet i heile landet, har også påpeikt at kvalitetsdiskusjonen må prioriterast framover. Det er også noko av bakteppet for at me allereie har teke initiativ til å begynne å utarbeide den typen vurderingar, bl.a. evaluerer me tre teater, ikkje berre Nationaltheatret, men også Sogn og Fjordane Teater og Rogaland Teater, med det formål å kunne utvikle kvalitetsindikatorar som det er oppslutning om generelt også i kulturfeltet. Men når me vurderer dei søknadene me får, vurderer me dei heilt konkret. Me vurderer dei på basis av rapporteringane deira om korleis pengane er brukte før, kva for ambisjonar dei har framover, ressursutnyttinga og publikumsarbeidet. Det er klart at summen av det seier også noko om kvaliteten på institusjonen.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-04-10:
Svaret på det er ja. No utarbeider me det neste store kulturløftet, og som ein del av det arbeidet reiser eg rundt til absolutt alle fylka for å få innspel og vurderingar frå alle delar av kulturlivet på kva som skal vere elementa i det neste store kulturløftet. Eg kjem til Bergen den 23. mai. Eg reknar med å verte utfordra og få gode innspel frå Bergens kulturliv, og at dei har gode, vel funderte synspunkt på korleis Bergen som kulturby kan verte sett enda meir på kartet. Bergen er ein unik by på mange måtar. Bergen er også unik i den forstand at det er den einaste byen i Noreg utover hovudstaden som huser nasjonale institusjonar. Det seier også noko om Bergens kulturelle kraft, og den tunge historia som ein har i Bergen med satsing på ulike kulturområde, seier at Bergen har også eit stort potensial i framtida. Men det er også viktig for meg at me klarer å løfte alle delar av landet, slik at ulike delar av landet kan utfordre kvarandre. På den måten kan me også utvikle kvalitet i kulturen i alle delar av landet vårt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Det er en glede å kunne legge frem representantforslag fra representantene Per Olaf Lundteigen, Marit Nybakk, Per-Kristian Foss, Hallgeir H. Langeland, Geir Jørgen Bekkevold, Trine Skei Grande og meg selv om endring av § 4 i lov av 3. februar 1995 nr. 7 om kontroll med etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste(innsynsretten) (innsynsretten)
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-05-07:
På vegne av representanten Hans Olav Syversen og meg selv har jeg gleden av å framsette representantforslag om overoppfyllelse av EU-regelverk som svekker næringslivets konkurranseevne og ideelle organisasjoners virksomhet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-05-07:
På vegne av representantene Nikolai Astrup, Borghild Tenden og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om tiltak for å redusere nasjonale utslipp av klimagasser.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2013-05-07:
Sakens ordfører, Rannveig Kvifte Andresen, har på en glimrende måte presentert regjeringspartienes syn på dette nye framskrittet som nå gjør det enda lettere for kvinner å kombinere lønnet jobb med det å ha små barn. Det som har vært beskrivende for den rød-grønne regjeringen gjennom åtte år, er at vi skritt for skritt har lagt til rette for at barna skal få mer tid sammen med sine foreldre – med både moren og faren – og at det i enda større grad skal være muligheter for småbarnsfamilier til både å være yrkesaktive og ha små barn. Vi kan stolt fastslå at vi er det beste landet i verden når det gjelder å legge til rette for dette. Forslaget om å sikre at alle kvinner, uavhengig av om de jobber i offentlig sektor eller i tjenesteytende næringer, i servicenæringer, skal ha mulighet til å gå tilbake til jobb og fortsette å amme er et nytt framskritt som er viktig for alle kvinner. Så har det fra enkelte hold blitt sagt at dette er en ordning som er best for de mest ressurssterke kvinnene – de med de beste jobbene, de som tjener best, og som bor i byene. Jeg synes representanten Kvifte Andresen på en glitrende måte beskrev fleksibiliteten man har i denne ordningen. Man kan ta det ut i form av kortere arbeidstid eller at barnet kommer til arbeidsplassen til mor, der hun ammer. Her er det stor fleksibilitet knyttet nettopp til det med lønnet ammefri. I tillegg vil vi jo da lykkes med i enda større grad å ivareta de helsepolitiske interessene, som er kjempeviktig – at Norge skal være verdens beste mødreland, at vi er på ammetoppen i verden. Det klarer vi til tross for at norske kvinner går tilbake til jobb og er yrkesaktive. Vi sikrer at barna får morsmelk det første året i livet sitt. Så konstaterer jeg at igjen er det sånn som det har vært i veldig mange av de tilfellene når vi har tatt de viktige skrittene for å sikre kvinners yrkesaktivitet og barns rettigheter til å være sammen med sine foreldre, at Høyre og Fremskrittspartiet stemmer imot. De stemmer imot at kvinner som jobber i servicenæringene – de kvinnene som kanskje aller mest trenger å få denne rettigheten – får en mulighet til å få lønnet ammefri. Det er de kvinnene med de laveste lønningene og den dårligste beskyttelse i arbeidslivet som de ikke ønsker skal få den rettigheten som alle andre kvinner som har et yrkesaktivt liv i barnets første leveår, har. Jeg synes det er forsmedelig igjen å registrere at de to partiene som liksom er så for fleksibilitet når det gjelder foreldrepermisjoner – i hvert fall uttrykker de det – når det kommer til stykke overhodet ikke ønsker å legge til rette for verken fleksibilitet overfor mor eller at barnet skal få ta del i det som er det viktigste for barnet i det første leveåret, nemlig både det å være sammen med foreldrene sine og at de helsepolitiske interessene som er her, blir ivaretatt, slik at man får til mest mulig amming i barnets første leveår. Jeg er kjempeglad for at Kristelig Folkeparti støtter regjeringens forslag om en time lønnet ammefri for alle kvinner. Jeg synes det er trist at Høyre og Fremskrittspartiet stemmer imot.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Jeg må jo si at det er ganske rørende å høre representanten Gunn Karin Gjul snakke om hvor viktig det er at mødrene får amme sine barn, i hvert fall fram til de er ett år. Med tanke på en sak som vi skal behandle litt senere i dag om foreldrepermisjon, gjør altså denne regjeringen det vanskeligere for mor å få lov til å være hjemme og amme barna sine. Det var også en kronikk i Aftenposten på lørdag som viste at regjeringens foreldrepermisjon kan være et hinder for amming. Men det er ikke det vi diskuterer akkurat i denne saken. Amming er viktig, det er vi – alle partiene – enige om. Jeg er veldig glad for at Norge ligger så høyt på verdensranking når det gjelder å amme barna sine mest mulig og lengst mulig. Nå er det sånn at med mine to barn fikk jeg anbefalt at det første barnet skulle ammes et halvt år, og med det andre barnet – seks år etterpå – var anbefalingen ett år. Så det hender at de lærde av og til strides. Men det var nå en digresjon. Den saken vi behandler i dag, er jo en oppfølging med hensyn til likestilling for likelønn, der regjeringen varslet at de vurderte å innføre en plikt for arbeidsgiver til å dekke lønn under ammefri en time daglig i barnets første leveår for alle private virksomheter, og der Fremskrittspartiet i den saken helt klart og tydelig sa fra at det ikke var noe som vi støtter. Det gjør vi ikke i denne saken heller, for Fremskrittspartiet mener at de aller fleste arbeidstakere i dag blir dekket av tariffavtaler, og de har rett til lønn under ammefri i sine avtaler. 95 pst. av alle ansatte i privat sektor er dekket av den tariffavtalen. Derfor støtter ikke Fremskrittspartiet et slikt lovmessig påbud. Vi er fornøyd med den ordningen som vi har i dag, og mener at den er god nok. Vi ønsker at det blir opprettholdt en frivillig ordning hvor man forhandler med arbeidsgiveren om muligheten til ammefri de stedene de ikke har tariffavtale. Så blir det også satt spørsmålstegn ved at Fremskrittspartiet viser til et par høringsinstanser. Det er viktige høringsinstanser, og jeg synes også å merke at Likestillings- og diskrimineringsombudet var helt klart ute da denne saken kom, og sa at de fryktet at det ville virke mot sin hensikt – at kanskje en del arbeidsgivere ville kvie seg for å ansette kvinner på grunn av at de var klar over den plikten som da kom, og at det kunne virke mot sin hensikt. Det som har vært viktig for Fremskrittspartiet, er å ha en frivillig avtale. Vi registrerer også at med dagens forslag, som regjeringen legger opp til, påfører vi disse bedriftene en ganske stor merkostnad, som også kan være avgjørende. Det er årsaken til at Fremskrittspartiet ikke støtter lovforslaget sånn som det ligger. Vi ønsker å ha den ordningen som vi har i dag, med at de fleste har en avtale. For de 5 pst.-ene som ikke har det, ønsker vi å opprettholde den frivillige ordningen – at vi forhandler med arbeidsgiver om muligheten til ammefri. Fremskrittspartiet ønsker dermed å stemme imot innstillingens forslag til vedtak.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Dette er ikke en debatt for eller imot amming. Det som gjelder i dag, er jo at 95 pst. av alle kvinner allerede har den retten, og det er veldig bra. Det som statsråden ikke sier noe om i sitt innlegg, er de negative konsekvensene dette pålegget kan ha for en del private bedrifter. Det viser seg at det kommer til å bli dyrere å ansette kvinner enn menn. Det kan bli en årsak til at en del bedrifter ikke vil ansette disse kvinnene, som det er viktig å få ut i jobb. Det pålegger bedriftene en ekstra kostnad, og Fremskrittspartiet har vært opptatt av å lytte til de høringsinstansene som helt klart sier at de frykter at det for disse kvinnene faktisk kan bli verre enn det er i dag med den frivillige ordningen. Mitt spørsmål til statsråden er: Frykter ikke statsråden at det kan bli verre for disse kvinnene, at det kan virke diskriminerende å pålegge de private bedriftene en slik ordning?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-05-07:
Jeg må bare benytte anledningen og si at jeg jo er glad for at regjeringen allerede i dag har sett at de private barnehagene sliter og økt prosentsatsen til 96 pst. i revidert budsjett, men det de burde gjort, var å gå fullt ut som barnehageforliket sa, med full likebehandling. Men det var ikke det som var replikken til statsråden. Statsråden er flere ganger inne på at det nå er nye skritt for fars rettigheter og er stolt over at far har fått så gode rettigheter under denne regjeringen. Vi vet at far sliter ved samlivsbrudd. Denne regjeringen har tatt veldig mange hensyn til far i et lykkelig samliv. Viktigheten av fars tilstedeværelse i barns første leveår blir veldig poengtert. Men vi vet også at ved et samlivsbrudd er det mors rettigheter som kommer inn, og far står uten rettigheter. Statsråden har vært inne på uttaksrett, og mitt spørsmål til statsråden blir: Hvilke tiltak vil regjeringen sette inn for å bedre fars rettigheter både når det gjelder uttaksrett og ved samlivsbrudd?