trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Jeg har lyst til å ta opp funksjonsfordelingen og hvor viktig den er for distriktspolitikken. I denne innstillingen til budsjett har vi lagt merke til at flertallet har gått inn for å få Olavsfestdagene til et knutepunkt. Representanten Ola T. Lånke har fått æren for dette. Mitt spørsmål er: Hvordan er det med samvittigheten? Her er det nemlig slik at Sør-Trøndelag, ved Trondheim, har tilrevet seg mellom 60 og 70 millioner statlige kulturkroner, og nå skal de få enda mer ved Olavsfestdagene. I Nationen ble det skrevet den 12. desember: «Sør-Trøndelag er dessuten blitt velsignet med et nytt knutepunkt, Olavsfestdagene. Hittil har Olavsfestdagene markert seg mest ved at eierne ikke har klart å bli enige om festivalens kunstneriske innhold, og kvalitetsnivået har vært så lite imponerende at festivalen sto i fare for å miste en del av statstilskuddet til neste år. Nå er den reddet, og som knutepunkt skal den være et kunstnerisk kompetansesenter for hele regionen. Så får man bare håpe at den Stortinget gir status, også får en høyst tiltrengt forstand.» Dette er ikke min kvalitetsvurdering, den får stå for journalistens regning. Det jeg også kunne tenke meg å nevne, er at tildelingsutvalget for festivalene gikk av i går på bakgrunn av den overprøvingen som har skjedd fra Stortingets side her. Arbeiderpartiet fant dette så alvorlig at vi har lagt inn et forslag om at Regjeringen bør vurdere etablering av andre nasjonale landsdels- og knutepunktinstitusjoner rundt i de andre fylkene. Hvordan er det med samvittigheten til representanten Ola T. Lånke i forhold til det å trekke til seg alle midlene til Sør-Trøndelag, og ta æren for det? Hvordan er det med samvittigheten i forhold til funksjonsfordelingen og kvaliteten på Olavsfestdagene? Og hvordan vil han stille seg til forslaget fra Arbeiderpartiet for å sørge for en reell fordeling?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Jeg har registrert at kulturministeren ikke liker seg i dag. Hun ville helst ha tatt mer av privatforbruket og brukt på fellesskapet. Betyr det at hun ikke liker det samarbeidet som er med Høyre og Fremskrittspartiet? Hun har også gitt uttrykk for at hun ikke liker å ta av pressestøtten – til tross for at hun har gjort det ved to anledninger. Betyr det også at hun ikke liker å samarbeide med Høyre og Fremskrittspartiet? Vi har også hatt en debatt om funksjonsfordeling. Olavsfestdagene er foreslått til knutepunktinstitusjon. Man har satt spørsmålstegn ved om det som er der, er kvalitetssikret. Hvordan liker egentlig kulturministeren å fordele mer penger til de store byene istedenfor til de fylkene og distriktene som får lite statlige kulturpenger? Og det fjerde spørsmålet går på Rikspolitisk senter. Flertallet har faktisk brukt opp 8 mill. kr som skulle ha vært brukt til Rikspolitisk senter. Det har de brukt til drift istedenfor til investering i prosjektet til kulturministeren. Hvordan liker hun det? Det er også et tankekors for meg at siden pengene nå er brukt opp, hvordan har kulturministeren tenkt å finansiere Rikspolitisk senter i 1999? Blir det egentlig penger til det? Og hvis det ikke blir det, hvordan liker hun det?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
President! Det er en åpenbar misforståelse at jeg er i slett lune.
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Forslag nr. 17 vil jeg anbefale Arbeiderpartiets medlemmer å stemme imot. Så har det vært innstendige oppfordringer om at diverse av Arbeiderpartiets forslag blir gjort om til oversendelsesforslag. Forslag nr. 18 ønsker vi å stemme over. Forslag nr. 19 ber vi om gjøres om til et oversendelsesforslag. Når det gjelder Forslag nr. 20, har vi fått innstendige oppfordringer om å gjøre dette om til et oversendelsesforslag, uten at vi har fått noen som helst forsikringer om at man vil arbeide aktivt for det vi her foreslår, så det ønsker vi rett og slett ikke å gjøre om til et oversendelsesforslag. Det samme gjelder forslag nr. 21. Forslag nr. 22 ber vi om blir gjort om til et oversendelsesforslag. Det samme gjelder forslag nr. 23. Forslagene nr. 24 og 25 ber vi om at det stemmes over.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Det er vanskelig å vite hvilke ord en skal bruke for å beskrive Fremskrittspartiets kulturpolitikk. Primært kutter Fremskrittspartiet over 900 mill. kr. Det er det representanten Bredvold kaller å «ta noen kroner» fra kulturbudsjettet. Det er på en måte litt uangripelig, fordi det liksom ikke berører noen annen slik som det blir fremstilt. Men dersom dette skulle bli vedtatt i Stortinget, ville det jo bety at svært mange av de kulturelle institusjonene rundt i landet ville forsvinne. På en måte er det realt å ha dette synet, og jeg vil vel også si ikke desto mindre beundringsverdig og rosverdig at representantene Sandberg og Bredvold i komiteen har opptrådt så ansvarlig og ryddig som de har gjort nå i høst når de har inngått et budsjettforlik. Jeg skal bruke denne replikken til å stille et spørsmål til representanten Bredvold. Jeg har inntrykk av at Henie Onstad Kunstsenter på Høvikodden er en institusjon som står Fremskrittspartiets hjerte nær, og det forstår jeg, for det er jo en flott institusjon. Men i en merknad ber Fremskrittspartiet departementet om å «vurdere en funksjonsfordeling mellom Museet for samtidskunst og Henie Onstad kunstsenter», og la sistnevnte ha ansvaret for formidling av internasjonal kunst. Spørsmålet er: Hva ønsker Fremskrittspartiet å oppnå ved en slik funksjonsfordeling? Betyr det at Museet for samtidskunst kun skal konsentrere seg om norsk kunst, og at Henie Onstad Kunstsenter skal ta seg av det internasjonale?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Hvordan er det med min samvittighet? Samvittigheten min er forholdsvis oppegående, for å bruke et folkelig uttrykk. Jeg er oppriktig talt veldig glad for at et bredt flertall, alle partiene i komiteen unntatt representanten Fossums parti, har vært med og gitt Olavsfestdagene status som knutepunktinstitusjon. Jeg skal ikke gå inn på en kvalitetsvurdering. Den stod ikke for representanten Fossums regning, og den står heller ikke for min. Jeg kan ikke gi det. Den får stå for journalistens regning. Det som er klart, er at Olavsfestdagene har hatt en utvikling. Jeg tror det er enighet om at denne festivalen har vokst veldig fram til det vi har sett det siste året. Den har vært gjennom kriser, men den har kommet seg ovenpå, og i dag står den veldig støtt som en bred, kirkelig kulturmønstring knyttet til Nidarosdomen, men med en mønstring av hele kultur- og musikklivet i byen. Det er tross alt landets tredje største by vi snakker om. Så når det gjelder samvittighet – hvis en sammenlikner med andre byer som også har tilrevet seg støtte, for å bruke representanten Fossums uttrykk, er jeg ikke sikker på om Trondheim kommer noe bedre ut. Jeg skulle gjerne vært med og sett på en bedre fordeling. Jeg tror ikke det er noe problem å se på det. Da måtte vi tatt med hele kulturlivet og sett på mange sider av det, ikke bare knutepunktinstitusjoner innenfor musikk, men også på ulike områder som f.eks. museumssektoren. Jeg tror vi kanskje ville fått se et nokså sammensatt bilde. Jeg går ikke god for den fremstillingen som representanten Fossum har kommet med. Jeg vil tvert imot si det slik at det at en by eller et distrikt opprettholder en stor statlig støtte, er et tegn på at det har skjedd noe der – det har vært en utvikling, det har vært aktivitet, og dette har på en eller annen måte blitt belønnet. Men om det alltid bør være slik, eller om det bør tas skritt for å se på helheten i dette, skal jeg være den første til å underskrive at vi bør vurdere.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Pressestøtten har i over 30 år fungert som en stimulans for å opprettholde mangfoldet og ytringsfriheten i den norske avisverdenen, og den har bidratt til at Norge har det største aviskonsumet i verden. Det er ingen ting som tilsier at vi skal snu en slik utvikling – la det være sagt. Det er også Kristelig Folkepartis og sentrumspartienes målsetting. Når vi skal vurdere pressestøtten i framtiden, er det klart at det må gjøres i lys av den nyere medieutviklingen, men også i lys av hvordan pressestøtten til enhver tid fungerer med tanke på den målrettethet som er ønsket i forhold til avisene. Vi vet at den har fungert bra helt til nå, og at den har vært målrettet. Det er det undersøkelser som viser. Men samtidig har vi på grunn av den økonomiske situasjon kommet dit at vi har kuttet i denne pressestøtten. Derfor snakker vi nå på to plan. Vi snakker om en kortsiktig horisont, hvor vi er nødt til å ha mest mulig stabile og forutsigbare rammevilkår for avisene så langt det er råd. Det betyr at vi ønsker å legge objektive kriterier til grunn for fordelingen av den pressestøtten som står igjen, slik at vi skjermer flest mulig og kan opprettholde det mangfoldet vi ønsker. Men vi har samtidig også sagt at vi bør utrede og gjennomgå hele pressens rammevilkår, nettopp i lys av de faktorene som også representanten Sandberg nevnte, for å se om det finnes andre grep. Det er ikke sikkert at løsningen er å løfte pressestøtten opp til det nivået den har vært på tidligere. Det er ikke sikkert at det er realistisk politisk. Det vet vi ikke. Det kan være at det må gjøres på en annen måte, for det er mange elementer som inngår i pressens rammevilkår. Det er porto, det er statsannonser, ikke minst har moms vært nevnt, og det er sikkert også veldig mange andre ting. Det er viktig nå at vi får nedsatt dette utvalget, slik at vi får en gjennomgåelse. Så får vi prøve i tiden som ligger imellom, å unngå at det gjøres skade.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Jeg registrerer at representanten Stolt-Nielsen har den forståelse at vi har fått til et bedre budsjett etter forliket. Det får nå stå for representanten Stolt-Nielsens egen regning. Jeg ville ikke ha brukt det utrykket – kanskje et annet budsjett. Men det ble et godt budsjett. Vi kan leve med det. Det er også lagt en helhetsforståelse til grunn og en annen inndekning enn det som var sentrumspartienes utgangspunkt – det kjenner både representanten Stolt-Nielsen og Høyre til – slik at det er et annet budsjett. Men det var snøen som falt i fjor. Siden jeg har litt tid til gode, benytter jeg anledningen til å fullføre et replikksvar som jeg skulle gitt til representanten Fossum om Olavsfestdagene. Det er riktig – som det ble meddelt – at utvalget i Rikskonsertene som innstiller til støtte fra festivalmidlene, har gått av i protest. Og nå angir de ikke bare Olavsfestdagene som grunn, de har også brukt argumenter som går på merknadene fra et annet flertall i komiteen. Men det som var komiteens utgangspunkt, var det dette utvalget i Rikskonsertene nærmest har lagt i fanget på oss – de har sendt ut signaler veldig tidlig om at budsjettet til Olavsfestdagene ville bli kuttet med to tredjedeler. Samtidig hadde vi signaler fra i fjor om at dette ikke skulle skje, og da syntes ikke komiteens flertall at de hadde noe annet å gjøre enn å ta dem ut. De har samtidig gitt signaler om at Olavsfestdagene har en struktur som kanskje gjør at de ikke passer helt med kriteriene for musikkfestivaler, og det er vi enig i. Derfor synes vi det var en god løsning å ta ut av posten kun den summen som de har hatt de siste årene. Det er ikke spørsmål om å kutte noe her, men vi har løftet dem ut og satt dem på en egen post og gitt dem status på linje med Festspillene i Bergen og Harstad.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Representanten Ågot Valle er en engasjert og initiativrik kulturpolitiker. Når en sitter og hører på Fremskrittspartiets og SVs representanter replikkveksle, opplever en på en måte to rake motsetninger. Der Fremskrittspartiet kutter, plusser SV på. Jeg har foran meg SVs liste med påplussinger – halvannen side til alle slags gode formål landet over, til sammen ca. 280 mill. kr ekstra, hvis jeg ikke tar feil, til kulturformål. Hvem skulle ikke hatt lyst til å ha så mange penger å bruke på kultur? Og når en hører Ågot Valle beskrive hva kultur kan utrette, blir en helt rørt. Men virkeligheten er nå engang ikke slik at vi kan bruke så mye penger. Jeg har lyst til å spørre representanten Valle om det er en klok strategi av SV å vifte med så mye SV- kroner som en ikke får noe som helst for. Forslagene skaper mange forventninger rundt omkring, men det kommer ikke noe ut av dem. Og skulle de nå i et gitt tilfelle ha blitt vedtatt, vet vi at det ville måtte videreføres på et langt høyere nivå på neste års budsjett. Og det ville i hvert fall på sikt føre til en uheldig situasjon for norsk økonomi. Mitt spørsmål er, uten at jeg skal blande meg for mye inn i SVs politiske strategi: Ville det ikke være klokt om SV opererte litt mer på samme bølgelengde som oss andre?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Jeg hadde egentlig bedt om ordet bare for å gi en kort stemmeforklaring til det som står igjen av forslag. Men siden representanten Sandberg utfordrer meg, vil jeg gjenta det jeg har sagt, at fra vår side er det først og fremst om å gjøre å opprettholde en støtte til aviser for å sikre mangfold, ytringsfrihet og aviskonsum. Det kan ikke jeg se er det samme som å drive politisk styring. Jeg nevnte ordet objektive kriterier, og det står vi sammen med Fremskrittspartiet og Høyre om i fellesmerknadene til Regjeringen som skal legges til grunn for innretningen på pressestøtten fremover etter kuttet. Jeg har ikke til hensikt å trekke det forslaget som jeg har fremmet på vegne av de fire partiene. Det kom litt brått på, men jeg vil innstendig oppfordre representanten Sandberg om å ta det positivt når jeg sier at det ikke er et ønske om å drive politisk styring av avisene. Som en stemmeforklaring til dette forslaget vil jeg bare vise til det jeg selv har sagt tidligere i dag, og til de merknader som vi er sammen om i innstillingen, samt våre mindretallsmerknader, som vi hadde forståelsen av at vi kunne legge inn ved siden av flertallsmerknadene i kapitlet under pressestøtten. Ellers bare kort til to andre forslag, som vi ikke har gitt beskjed om. Det gjelder forslag nr. 21, fra Grethe Fossum på vegne av Arbeiderpartiet, som jeg også vil anmode representanten Fossum om å omgjøre til et oversendelsesforslag. Hvis ikke det etterkommes, blir vi nødt til å stemme mot det. Grunnen er særlig at det er en oppramsing av flere fylker, og vi har vanskelig for å godtgjøre alt det som står i dette forslaget, samtidig som det også er unødvendig for oss å instruere Regjeringen på dette punktet. Når det gjelder det siste forslaget, nr. 22, vil jeg råde Kristelig Folkepartis representanter til å stemme mot det forslaget.
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Fremskrittspartiet og representanten Bredvold har blitt beskyldt for å være et kulturfiendtlig parti, sa Bredvold selv i sitt innlegg. Han har blitt såret av bemerkninger om dette. Jeg skal ikke forsøke å såre Bredvold i min replikk, men jeg setter pris på det engasjement som Fremskrittspartiet viser i kulturkomiteen, i det arbeidet vi gjør der. En ting er at Fremskrittspartiet nærmest barberer budsjettet når de legger fram sine primærforslag. Men nå har jeg hatt gleden av å samarbeide med Bredvold og Fremskrittspartiet om fordelingen av de midlene som vi skulle omdisponere. Den gleden som lyste ut av øynene på representantene fra Fremskrittspartiet over å kunne være med og omdisponere, satte virkelig en tankevekker i meg, nemlig at Fremskrittspartiet synes egentlig det er moro å være med på kulturbevilgninger til gode tiltak. Det er Fremskrittspartiets syn at det er breddekulturen som skal støttes, og ikke finkulturen. Jeg lurer på om representanten Bredvold ser at det er den nyskapning av kultur, altså kultur som ikke når ut til de brede masser, som ofte er grunnlaget for det som senere blir breddekultur, og som dermed kommer inn under Bredvolds definisjon av det som bør støttes. Til slutt har jeg et spørsmål til Bredvold angående en lang og kronglete merknad om norsk rock, som Fremskrittspartiet har gått inn på sammen med Arbeiderpartiet og SV, og som det viser seg at svært mange reagerer på. For eksempel er Norsk Rockeforbund redd for å miste sin driftsstøtte. Turné-, festival- og transportstøtten kan bli borte, og det meste skal gå til noe som heter Norgesnettet. Jeg lurer på om Bredvold kunne forklare meg hvordan Norgesnettet skal ivareta rocken, og hvordan det skal komme de brede masser til gode ved å bygge opp et nytt byråkrati gjennom Norgesnettet.
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Representanten Breimo mente at Høyre sa mye fint om kultur, og det er jeg enig i. Men jeg blir litt bekymret når han sier at dersom Høyre hadde styrt landet, hadde kulturen fått blø. Høyre har vist før og vil vise senere at dersom vi er i posisjon, prioriterer vi kultursatsingen. Vi har vårt faste kutt på kulturbudsjettet, og det har jeg akkurat redegjort for i mitt innlegg, nemlig pressestøtten. Det har vi en prinsipiell forklaring på: Den går vi imot. Utover det er det noen kutt, men det er ikke snakk om store summer. Så spør representanten Breimo om hvorfor ikke Høyre kunne være med på denne merknaden om mål- og resultatstyring. Vi kunne godt ha vært med på den, men nå har det seg slik at den merknaden som står foran, som en samlet komite står bak, var det jeg selv som skrev, og den går på akkurat det samme: «Komiteen har registrert at det i den senere tiden er fremkommet en rekke klager fra kunstnere og arrangører over byråkrati og skjemavelde i forbindelse med de forskjellige kulturstøtteordningene. Komiteen mener at det er viktig å finne en rimelig balanse mellom hensynet til å ha rimelig kontroll med at midlene brukes etter sitt formål og hensynet til en smidig og ubyråkratisk søknads- og kontrollprosedyre. Komiteen ber departementet gjennomgå støtteordningene med dette for øye. En slik gjennomgang vil også kunne bidra til at en større del av kulturmidlene går til kulturaktiviteter og mindre til administrasjon.» Dette var det en enstemmig komite som sluttet seg til, og jeg føler på mange måter at det signalet er klart nok. Signalet som ble gitt der, betyr rett og slett at kulturministeren nå må gå gjennom og se på de støtteordningene som finnes, og prøve å redusere byråkratiet. Så kan en jo si at kulturkomiteen kanskje har en tendens til å skrive vel lange merknader. Av og til kan det være hensiktsmessig å ikke gå inn i alle.
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Jeg kan være enig med representanten Bredvold et visst stykke på veien. Høyre har pleid å foreslå et lite kutt i støtten til produksjon av norsk film, men på ingen måte slike gigantkutt som Fremskrittspartiet foreslår. Jeg tror på mange måter at filmstøtteordningene er relativt omfattende og kompliserte. Men hvis vi ser på våre naboland og den satsingen som foregår der når det gjelder filmproduksjon, er det klart at Norge ligger langt etter. Det er ikke et mål å lage filmer som ingen ser, men det er heller ikke et mål bare å lage filmer som «Olsenbanden». Det må være et mål å kunne produsere kvalitetsfilm som kanskje kan nå ut til et større og internasjonalt publikum. Husk på at Olsenbanden har sine brødre og søstre både i Sverige og Danmark. Det er ikke den type film Norge kan selge internasjonalt. Jeg mener derfor at vi må ha en fin blanding av det som er publikumsvinnere i Norge, og det som kan ha et potensial for å gi et bilde av Norge også i utlandet. Film er en kunstart fullt på høyde med mange andre og bør dermed støttes av det offentlige. Men selvsagt kan det diskuteres hvordan denne støtten blir brukt, hvordan midlene blir fordelt. Den diskusjonen vil Høyre gjerne delta i, og jeg håper også at Fremskrittspartiet vil se at det kan være behov for å støtte opp om kvalitetsfilm, selv om det begrepet sikkert ikke lyder godt i Bredvolds ører.
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Det burde være et relativt kjent standpunkt Høyre har inntatt når det gjelder pressestøtten, nemlig at vi ønsker avvikling. Det som er gledelig, er jo at når vi sammen med Fremskrittspartiet nå holder presset oppe for å fjerne pressestøtten, ser det ut til at sentrumspartiene etter hvert begynner å komme etter – 15 mill. kr i fjor og 35 mill. kr i år. Hvis den takten fortsetter, er jo pressestøtten fjernet i løpet av perioden. Da er det mer redelig å si at pressestøtten er noe vi prinsipielt er imot og ønsker å avvikle, i stedet for å gjøre som sentrumspartiene, og reise rundt på alle norske kongresser der avisfolk er samlet, og si at en er tilhenger av pressestøtten, og så kutte den etterpå. Det synes ikke jeg er spesielt redelig. Da er det mye bedre å si det en faktisk mener, og stå for det, i stedet for å ta noen svinger i budsjettet og så kutte pressestøtten. Jeg har stor respekt for – og det sa jeg også i innlegget mitt – at Regjeringen og kulturministeren valgte å ta kuttet i pressestøtten og begrunnet det med at det var viktigere å skjerme kulturmidlene enn å skjerme pressestøttemidlene. Det har jeg stor respekt for, og jeg håper at sentrumspartiene etter hvert vil komme til den erkjennelsen at pressestøtten ikke er det som holder liv i det mangfoldet av norske aviser som også Høyre er opptatt av. Vi har en rekke lokalaviser i dette landet som går veldig godt, vi har en rekke regionalaviser i dette landet som går veldig godt, og vi har en rekke nasjonale aviser, riksdekkende aviser, som går veldig godt. Jeg er sikker på at med den framveksten vi også ser av nye medier, f.eks. Internett-aviser som har en potensiell dekning over hele landet, som når alle husstander, som når ut av landet osv., vil vi etter hvert få flere og flere spørsmål knyttet til om det er viktig å opprettholde en pressestøtte på over 200 mill. kr fra det offentlige. Kunne pengene ha blitt brukt til noe annet? Kunne pengene ha blitt brukt til noe mer fornuftig?
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Kulturministeren er opptatt av tusenårsskiftet – det er positivt – og viser til de 1 200 søknadene som er mottatt når det gjelder tusenårsprosjekter. Det kulturministeren ikke nevnte, var summen det er søkt om, nemlig 750 mill. kr. I tillegg vet vi at det nå står en lang rekke fylker i kø for å lansere sine tusenårssteder, og at det ligger en rekke andre tusenårsprosjekter på beddingen. Er ikke kulturministeren redd for at de forventninger som er skapt i forhold til dette tusenårsskiftet, er vel store? Og hvordan vil kulturministeren i så fall bidra til å dempe de forventningene om bevilgninger som er skapt? Så over til pressestøtten: Kulturministeren sier veldig klart at hun valgte å foreta kuttet i pressestøtten for å skjerme kulturen. Det syns jeg er et helt klart signal om at det minst prioriterte, det minst viktige, i kulturministerens budsjett, er pressestøtten. Men så fortsetter kulturministeren naturligvis å framholde de pressepolitiske målsettinger, og gjentar at de står fast. Da er spørsmålet om vi skal tro på det, når kuttet i fjor ble tatt i pressestøtten og kuttet i år blir tatt i pressestøtten, og kulturministeren sier at dette er det minst prioriterte området, eller der en helst vil kutte dersom en må kutte. Er det ikke da mer redelig å si at Senterpartiet og kulturministeren vil revurdere pressestøtten? For det er faktisk det kulturministeren er i ferd med å gjøre ved å ha kuttet 50 mill. kr over to år. Det er et kraftig innhogg – og Høyre støtter det – men jeg syns at kulturministeren kunne si at det er dette hun faktisk mener.
Trond Helleland (Høyre), 1998-12-15:
Representanten Bekkemellem Orheim var sjokkert over dagens oppslag i Sunnmørsposten. Etter å ha lest nøye gjennom det jeg selv er sitert på, har jeg ingen problemer med å stå inne for det som står der. Men jeg regner med at representanten Orheim er ute etter å få bekreftet at Høyre fortsatt støtter opp om etableringen av et jugendsenter. Det er det ingen tvil om. Det har vi skrevet merknader om som sier klart at Regjeringen må komme tilbake med dette prosjektet ved neste års statsbudsjett. Det som skjedde i forbindelse med det møtet vi hadde med Jugendsenteret, var at de la fram planene sine, planer som vi allerede hadde blitt presentert for før. Vi fikk ingen nærmere avklaring av finansieringen, og vi fikk en veldig klar henstilling om at enten måtte det bevilges 6-8-9 mill. kr, ellers kunne det være det samme. Vi driver med mye forskjellig i kulturkomiteen, men trylling har vi ennå ikke begynt med. Det var umulig å få fram de midlene i år. Det tror jeg også Arbeiderpartiet ser, for de har heller ikke klart å finne rom for det. Men til Jugendsenteret vil jeg si at det er et veldig positivt prosjekt som jeg håper kan bli realisert, men da er det nok også nødvendig at Regjeringen går inn for prosjektet og får lagt det inn i statsbudsjettet. Ellers er det veldig mange andre gode prosjekt som man naturligvis også kunne nevne. Jeg vil, som en liten stemmeforklaring til de to kulturforslagene fra Arbeiderpartiet, si at jeg støtter det som Ola T. Lånke har sagt. Vi ber om en oversending. Hvis ikke, må vi dessverre stemme imot, selv om det naturligvis smerter meg sterkt, som representant fra Buskerud, å si at vi ikke vil stemme for at Buskerud skal prioriteres spesielt blant andre fylker. Men i den forbindelse kan jeg nevne at Buskerud har ulike prosjekter på gang. Vi har et prosjekt i Drammen som heter Regionalt kulturverksted, som utvikler seg positivt. Vi har et museumsprosjekt på Labro i Kongsberg som absolutt har et stort potensial, og som er i ferd med å få på plass en rekke planer som er positive, og som allerede ligger inne på statsbudsjettet med prosjektmidler. Dette prosjektet på Labro håper vi også å kunne komme tilbake til neste år, og jeg regner da med at Arbeiderpartiet, som nå så velvillig har omtalt Buskerud flere ganger, er med på å dra lasset når vi skal behandle dette til neste år.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg må først få lov til å si at jeg synes det blir litt parodisk når Arbeiderpartiet etterlyser samvittighet i forhold til fordeling av kulturmidler. Det blir en enda større parodi når jeg kikker på forslag nr. 21 fra Arbeiderpartiet. Jeg håper inderlig at ikke Nord-Trøndelag blir befengt med noen flere knutepunkter. Vi har allerede ett som Arbeiderpartiet har sørget for, som sørger for at kommunen går konkurs. Det var ikke det jeg skulle spørre om. Jeg har et annet spørsmål til representanten Lånke. Han var inne på dette at vi først og fremst hadde en fin dialog i komiteen da vi drev og forhandlet. Det hadde vi også når det gjaldt pressestøtten. Men så dukket det opp noen uttalelser fra Lånke i dag. Kristelig Folkeparti og Regjeringen ønsker å prege mediebildet. Da vil jeg spørre Lånke, siden vi kom til enighet om det forslaget som vi står bak nå: Ville det ikke være naturlig når vi skal se mediepolitikken i en helhetssammenheng, å se på hvorvidt den pressestøtten vi har, er nødvendig? Er det ikke også verdt å se på hvorvidt det går an å ta bort noe av pressestøtten, og eventuelt få belyst konsekvensene av det? Prinsipielt ønsker Fremskrittspartiet sammen med Høyre å fjerne pressestøtten. Når vi da har gått inn for et sånt forslag, håper jeg også at intensjonene bak det er å se på de midlene som brukes i form av pressestøtte. Jeg håper ikke representanten Lånke var i ferd med å si at han ville gi noen aviser fordeler i forhold til andre aviser.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Fremskrittspartiet har gjennom disse budsjettforhandlingene blitt kalt rabiat og forskjellig annet fordi vi kutter på kulturbudsjettet. Jeg skal ikke ta i bruk samme ordbruken overfor Ågot Valle og SV – det måtte i tilfelle gå i den andre retningen. Avslutningsvis begynner Ågot Valle på listen og mer til – hvis hun skulle ha tatt for seg hele den listen, hadde det nok ikke blitt en tidlig kveld på noen av oss. SV ønsker å bruke mer midler på kultur, 223 mill. kr i dette tilfellet, bl.a. 15 mill. kr ekstra til tusenårsfeiring, ekstra til Nordic Black Theater, 2 mill. kr ekstra til utsmykning av offentlige bygg osv. Aller helst hadde nok SV sett at vi hadde brukt 2 eller 3 pst. av budsjettet på kultur. 223 mill. kr tilsvarer, raskt regnet, ca. 8 500 barnehageplasser i året. Fremskrittspartiet blir grovt kritisert for at vi foretar denne prioriteringen. Er det ikke også nå naturlig at SV på en måte begynner å se prioriteringene sine i sammenheng med alle budsjettene? Hadde det ikke vært mer naturlig at SV i utgangspunktet hadde bevilget disse pengene bl.a. til mer barnevern, hvis det er det de ønsker, til flere barnehageplasser, siden de går så høyt opp på banen på det området?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
: Utfordringen gikk egentlig til Alstad når det gjelder Samlet Norsk Rock. Fremskrittspartiet har sammen med Arbeiderpartiet og SV sørget for flertallsmerknader her. Jeg har i dag fått et brev fra Norsk Musikkråd, som gjør oppmerksom på at det muligens ligger en fare i flertallsforslaget. Det skyldes vel noe uvitenhet og at en ikke har satt seg inn i intensjonene med merknadene. For Fremskrittspartiets del er det i hvert fall en helt klar retning i noen av de ønskene vi har med kulturpolitikken. Det må aldri bli eller fortsette slik som det er når det gjelder Rikskonsertene, at det på en måte blir opp til andre enn representanter for populærsangerne å bestemme hvordan populærsangernes midler skal brukes, til å begunstige kultur som andre har bestemt skal inneholde mer kvalitet eller mer høyverdig musikk enn populærsangernes. Det er det som foregår. Tilbake til det som statsråden var inne på når det gjelder presse. Jeg spurte tidligere representanten Lånke om det samme, og nå hører jeg at statsråden er veldig opptatt av å presisere at man skal berge de pressepolitiske mål. Nå har regjeringspartiene, Fremskrittspartiet og Høyre blitt enige om et omforent forslag som har et annet innhold. Er det fortsatt veldig viktig for statsråden og Regjeringen å drive fram de pressepolitiske målene som jeg anser som politisk styring av media?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg føler behov for å foreta en avklaring etter representanten Bekkemellem Orheims påstander. Ut fra noe som har stått i Sunnmørsposten i dag, skulle det være sånn at jeg har stått fram og kalt sunnmøringene både grådige og «griske». Jeg finner ikke noe i den artikkelen som tyder på at undertegnede har sagt noe slikt eller lignende. Jeg har langt fra kalt sunnmøringer «griske», men det kan kanskje være at jeg har antydet at de er litt dårlige til å svømme – den som forstår hva som ligger i det! Når det gjelder Jugendsenteret, er det litt artig at de som i utgangspunktet var imot, bl.a. representanten Bekkemellem Orheim, nå har meldt seg på i kampen om å stå i fremste rekke for Jugendsenteret. Årsaken til at vi går imot forslag nr. 20, er at vi ser at våre flertallsmerknader dekker Jugendsenterets interesser. Det er også lagt inn midler til Jugendsenteret for 1999. Det vi ønsker en større avklaring på, er finansieringsspørsmålet. Det kom fram noe vagt i det siste møtet vi hadde, og det ville vi ha en bedre avklaring på. Og som det står i flertallsmerknadene, ønsker vi at det ligger på plass når budsjettet for år 2000 skal utredes. Jeg har heller ikke fått noen avklaring i forhold til flertallsforslaget vedrørende pressestøtten. Undertegnede ser også at vi i fellesmerknadene dekker det som omhandles i forslaget. Jeg vil anbefale representanten Lånke om å trekke forslaget, hvis det ikke på en bedre måte kommer fram hva som er intensjonene i forslaget. Jeg har spurt både representanten Lånke og statsråden hva de legger i «politisk styring av media». Jeg har ikke fått noen avklaring på det, og jeg er stygt redd for, ut fra det siste statsråden sa her nå, at det er enkelte aviser som nå skal pekes ut. Det er ikke i Fremskrittspartiets interesse, for det blir altfor mye politisk styring.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1998-12-15:
Jeg skal være kort og bare fremme det forslaget fra Fremskrittspartiet som står i innstillingen. Jeg håper å få litt større oppslutning enn det som er realiteten, ut fra den debatten vi hadde i dag, og bekymringene for barne- og ungdomsorganisasjonene, særlig fra Arbeiderpartiet og SV.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 1998-12-15:
Etter at regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet var blitt enige om de totale rammer for årets statsbudsjett, har det vært veldig hyggelig for oss som samarbeidspartnere i budsjettet å høre at representanter for regjeringspartiene har stått frem på rekke og rad og bedyret at Høyres medvirkning i statsbudsjettet har gjort statsbudsjettet til et bedre budsjett enn det opprinnelig var fra Regjeringens hånd. Nå har vi også hatt den fornøyelse å arbeide sammen med regjeringspartiene i komiteen om de rammer som stod til rådighet der, og bortsett fra den støtte vi gav til Trøndelag Teater og til Olavsfestdagene, har de prioriteringene Høyre har kjempet mest for, hatt overordnede nasjonale mål. Jeg vil gjerne høre om representanten Lånke vurderer Høyres deltakelse i arbeidet med disse budsjettrammene som et positivt bidrag for å få en bedre innretning på kulturrammen.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Høyre sier mye fint om kulturen i sine generelle merknader, hvor det bl.a. heter at staten må sørge for infrastruktur og kunstnerutdanning og sikre det økonomiske grunnlag for de nasjonale kulturinstitusjonene, og Helleland fulgte godt opp i sitt innlegg. Det høres så bra ut, men nå er det jo slik at Høyre konkurrerer med Fremskrittspartiet om å redusere skatter og andre statlige inntektsposter. Det er Høyres hjertesak nr. 1, som går foran alt annet. Det er derfor grunn til å være skeptisk til Høyres programerklæringer. Pengene vil neppe flyte til kultursektoren når budsjettene skal salderes. I dag flyter Høyre på at andre sikrer statens inntekter. Jeg er redd mange vil oppleve å få gode ord på veien, på samme måte som Ungdom mot vold fikk ved budsjettet vi behandlet i formiddag. Organisasjonen fikk mange gode ord i en merknad, men da det kom til spørsmål om bevilgning, prioriterte Høyre noe annet. De fine ordene skulle tilsi støtte til Arbeiderpartiets konkrete forslag om øremerket driftsstøtte, men nei. Verken organisasjoner eller mennesker kan leve av ord alene. Det er også grunn til å spørre hva som ligger bak det forholdet at Høyre ikke kunne være med på komiteflertallets merknad, hvor det advares mot for rigide krav til mål- og resultatstyring innenfor kunst- og kulturlivet. Flertallet, alle unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, ber Regjeringen vurdere om en streng mål- og resultatstyring er egnet for kultursektoren. Det er jo engang slik at det finnes få metoder for å måle kvalitet på dette området. Dessuten er det også slik at kunsten og kulturen først og fremst har kvalitative mål. Høyre vil ikke ha en slik vurdering. Sammenholdt med kuttet i bevilgningen til musikkfestivaler er det også grunn til å spørre om Høyre ønsker å styrke det jeg vil kalle elitekulturen, på bekostning av det mer folkelige engasjementet som skjer på den såkalte grasrota, bl.a. gjennom de mange musikkfestivalene rundt om i landet.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 1998-12-15:
Det er jo slik at opposisjonen gjerne trekker fram de områdene vi er uenige om, og argumenterer for sitt eget syn, gjerne iblandet kritikk av den andre parten. Slik skal det da også være i et demokrati. Enhver regjering og enhver statsråd skal ha et korrektiv. Fra tid til annen kan det imidlertid være på sin plass å si noe positivt om hverandre, ikke bare fordi det snart er jul. Jeg vil på tampen av debatten trekke fram det positive ved at museumssektoren er blitt skjermet mot nedskjæringskniven og faktisk får en reell bevilgningsøkning. 9 pst. økning vil komme godt med på et kulturområde hvor oppgavene er store og mange. Kulturministeren fortjener ros for denne prioriteringen. Blant museene har Stortinget flere ganger viet spesiell oppmerksomhet til de teknisk-industrielle kulturminnene – så også denne gangen. En enstemmig komite viser til disse kulturminnene og forutsetter at også de skal få en økning i bevilgningene på 9 pst., og det skal være øremerkede midler som tidligere. Jeg regner det som en selvfølge at departementet følger komiteen. Jeg vil også be kulturministeren om å vurdere om ikke disse museene nå bør tilgodeses med en egen omtale og egen plass i budsjettet. Det fortjener de ildsjelene som har stått bak og sikret at vi i dag i det hele tatt har slike verdifulle kulturminner som det her er snakk om. De representerer hver på sin måte en del av vår historie vi verken har lov til eller råd til å la gå i glemmeboken. Etter bare en kort periode i kulturkomiteen vil jeg understreke betydningen av at den bebudede museumsmeldingen blir så grundig som mulig. Blant annet må de forskjellige museenes status vurderes nøye. Det er viktig at meldingen trekker opp en museumspolitikk vi kan leve med noen år, og som de tusenvis av ildsjelene som finnes rundt om i landet, kan forholde seg til. For det er ikke én liten kommune i dette landet med respekt for seg selv som ikke har minst tre-fire museer innenfor sine grenser, og svært mange av dem ønsker seg naturlig nok en plass på statsbudsjettet. Det er i det hele tatt en voldsom kreativitet på dette området over det ganske land. Departementet står etter mitt syn foran en svært vanskelig, men ikke desto mindre viktig sorteringsoppgave ved utarbeidelsen av meldingen. Jeg vil peke på betydningen av at departementet tar for seg spørsmålet om kompetanseheving også på denne sektoren. Jeg tror også det er mye å hente gjennom et bevisst samarbeid mellom de mange likeartede museene, hvor man kan trekke på hverandres erfaring og kompetanse. Det er all grunn til å ønske departementet lykke til med arbeidet. Arbeidet haster, men kvaliteten på arbeidet er viktigst. Hastverksarbeid er ingen tjent med. Tilgi meg at jeg også trekker fram en merknad om en sak fra mitt eget fylke, nemlig den som omhandler etableringen av et musikkteater i Bodø. Komiteen minus Fremskrittspartiet ber om at det «vurderes om dette prosjektet kan inngå i den framtidige driftsmodellen for operaformidling». Det vil uten tvil kunne medvirke til å befeste forståelsen for opera som en kunstart også i denne delen av landet. Jeg håper departementet vil se med velvilje på dette og følge det opp.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Ein skulle tru at svaret som representanten gav til Bredvold når det gjaldt produksjonstilskot til film, hadde blitt det motsette i forhold til kva Høgre ville gi i sitt alternative budsjett, ikkje redusere det ytterlegare, men heller auke det, for Trond Helleland argumenterte jo godt når det gjeld kvifor ein bør gi produksjonstilskot til norsk film. Høgre seier i ein merknad i budsjettinnstillinga: «Det er verdifullt for samfunnet at det eksisterer et mønster av frie og uavhengige lokale, regionale og riksdekkende aviser. Dette bør ivaretas gjennom konkurranse i et åpent marked. Pressen skal være uavhengig av myndighetene og Høyre går derfor prinsipielt inn for avvikling av den statlige pressestøtten.» Då er ikkje det ein gradvis reduksjon. Men i sitt alternative budsjett foreslår dei å fjerne heile støtta. Og er ikkje representanten Helleland redd for kva for konsekvensar det vil få når ein ønskjer å fjerne alt tilskot? Vi går jo i forliket med Høgre og Framstegspartiet inn for ein reduksjon på 35 mill. kr, og vi ser også kva for støy det skapar. Det ville jo blitt eit ganske stort rabalder dersom alt vart fjerna, og eg trur også at det ville verke inn på moglegheita for vanskelegstilte aviser til å oppretthalde grunnlaget for utgjeving og oppretthalde grunnlaget for at det finst alternativ til dei leiande daglege aviser på lokalt og nasjonalt nivå på same måten som i dag. Elles vil eg takke Høgre for eit godt og konstruktivt samarbeid i komiteen ved behandlinga av kulturramma. Det har vore eit positivt samarbeid, men når det gjeld pressestøtta, stiller eg meg undrande til at Høgre ønskjer å fjerne alt.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1998-12-15:
Representanten Karita Bekkemellem Orheim utfordra meg på Jugendsenteret. Eg vil vise til innlegget eg hadde, der eg nettopp uttalte meg om det og peikte på dei midlane som er avsette til vidare arbeid med etablering av senteret, som vi også har nemnt i merknadene i innstillinga. Så det burde ikkje vere noko som var uklart i forhold til det. Arbeidsgruppa på Jugendsenteret har gjort ein flott jobb, også ved å arrangere internasjonalt seminar om jugendarkitekturen, eit flott seminar som var med og sette dette med jugendsenter i fokus også internasjonalt. Så til forslag nr. 20, frå Arbeidarpartiet. Der står det m.a.: «Stortinget ber Regjeringen arbeide aktivt sammen med Møre og Romsdal fylkeskommune med Jugendsenteret i Ålesund og med Bergen kommune om Den Nationale Scene i Bergen, om ferdigstillelse av disse tusenårsprosjektene.» Så vidt eg har registrert, har ikkje Hordaland fylkeskommune prioritert tusenårsstad, og i forslaget viser ein til at ein skal forhandle med Bergen kommune. Men det må jo vere både med fylkeskommunen og kommunen ein skal ha forhandlingar, og her vil ein avvente til prioriteringa kjem frå fylkeskommunen. Eg vil oppmode Arbeidarpartiet om å gjere dette om til eit oversendingsforslag. Vi har gitt klart uttrykk for i innstillinga, og også departementet i budsjettet, at ein vil arbeide vidare med dette, så det er ikkje noko behov utover det for å instruere Regjeringa om noko vi allereie har sagt at vi vil vere i gang med.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-12-15:
Først litt om fengselsbiblioteka. Eg hugsar at me i fjor snakka om akkurat dette, og me kjem tilbake til dette når me får den meldinga som omhandlar bibliotek, arkiv og museum, i året som kjem. Så til skuldinga om å ta bort pressestøtta bitvis. Det er aldeles ikkje Senterpartiet si meining, og det trur eg òg representanten Valle er heilt klar over. Men sidan me var nøydde til å skjera ned – ikkje påverka av Høgre og Framstegspartiet, men ein plass måtte ein ta nedskjeringa på kulturbudsjettet – gjorde ein det slik for å skjerma resten. Det trur eg òg har kome ganske klart fram. Difor er det ein vil sjå på innretninga av dette, for at det skal vera til minst mogleg skade for avisene. Me vil halda oppe dei små lokalavisene og dei riksdekkjande meiningsberande avisene og passa på at det er eit variert avistilbod rundt om i landet. Då treng me meir enn ei avis, for å seia det rett ut. Difor ber me Regjeringa setja ned eit offentleg utval for å sjå på alt dette i samanheng. Det har vore nemnt moms, statsannonsar, porto og pressestøtte i samanheng. Ein må òg sjå på ein del detaljar i dette, som eigentleg er såpass komplisert at me ikkje direkte kan behandla det i Stortinget, men me ber departementet koma tilbake med dette. Då trur eg me vil kunna få noko alle kan leva med, som kanskje òg kan verta positivt.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-12-15:
Eg har aldri uttrykt noko ønske om å leggja ned Rogalands Avis, eller andre nr. 2-aviser for den del. Eg har aldri sagt noko slikt, så eg anar ikkje kor representanten Alstad har det frå. Eg veit at den avisa var framme som eit eksempel under debatten om det tilsvarande budsjettet i fjor. Eg er veldig opptatt av at me ikkje skal driva politisk sensur, og dermed skal me i alle fall ikkje ta vekk aviser frå spesielle politiske parti. Nr. 2-avisene består dessutan etter kvart av ein del nokså uavhengige aviser og aviser, bl.a. i Nord-Noreg, som i alle fall har vore høgrevennlege. Men eg har aldri sagt noko som helst om Rogalands Avis eller andre aviser som er eller har vore knytte til A-pressa. Eg tykkjer det er positivt at me har ei variert presse nettopp for å visa mangfaldet, og som korrektiv der me har ei enkelt stor avis som dominerer totalt. Den store avisa har òg godt av at det er fleire kanskje små og iltre terrierar som bit av og til, når det måtte trengast. Det er mitt syn.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-12-15:
Eg trur eg hadde uttalt ganske klart nå i det førre innlegget mitt kva eg meinte om dette. Når ein skal skjera ned, vil ein for det første sjå på heile innretninga som gjeld pressestøtta. Det er f.eks. heller ikkje nokon tvil om at enkeltaviser, som Finansavisen, hadde fått 6-7 mill. kr åleine i tilskot. Me må ha lov til å stilla oss spørsmålet: Er dette rett bruk av pressestøtta? Det kan vera andre aviser som, dersom dei går over til å verta søndagsaviser, får 5 mill. kr åleine i tilskot. Kan det vera rett bruk av pressestøtta? Det er slike ting ein òg må sjå på, samtidig som ein ser på opplagstalet for enkeltaviser, om det er rett tal det ein har nå, eller om vil det vera klokare å leggja seg på eit anna opplagstal. Eg vil i alle fall ikkje vita av at det skal insinuerast at eg vil leggja ned korkje Rogalands Avis eller andre nr. 2-aviser, for eg ser det viktige ved å ha fleire aviser som kan følgja opp og passa på i det som måtte skje rundt i samfunnet. Det er derfor me prøver så godt me kan, å ta vare på det avismangfaldet som me har her i landet. Men det kan vera område som det må vera lov å sjå på på nytt – om det er rett bruk av offentlege pengar.
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-12-15:
Eg merka meg at representanten Oddbjørg Ausdal Starrfelt var misnøgd med at det ikkje var sett i gang noko meir på Rogaland Teater. Då går eg ut frå at representanten Starrfelt ikkje har lese det som står i merknadene, og dermed heller ikkje har lagt merke til at det ikkje står nokon verdas ting meir frå Arbeidarpartiet enn det står frå ein samla komite. Me er heilt klåre over at forholda ikkje minst når det gjeld arbeidsmiljø, er svært dårlege der, med m.a. ein verkstad frå 1919, som nå skal betena tre scener i staden for ein, og som er frå ei tid med ganske andre miljøkrav. Me veit at det har vorte jobba med dette i mange år, og at det er arbeid på gang for å betra dette. Samstundes har utgiftene auka frå 22 mill. kr til fleire-og-femti mill. kr. Ein må få styring på dette. I tilleggsproposisjonen syner ein til at ein vil koma tilbake til dette våren 1999, og ein samla komite føreset at Regjeringa kjem tilbake til byggesaka ved handsaminga av neste års statsbudsjett. Då tykkjer eg det er ganske merkeleg at ein kjem med kritikk her, når ein ikkje har noko som helst betre forslag sjølv. Eg trur ein må begynna å lesa det som står, dersom ein skal kritisera. Eg vonar at dette ordnar seg neste år. Eg veit at Rogaland Teater er innforstått med dette og er nøgd med det i den situasjonen som det er i nå.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-15:
Jeg må få plage Senterpartiet på dette med pressestøtta. Jeg er kjempeskuffet over at Senterpartiet lar seg dirigere av Høyre og Fremskrittspartiet når det gjelder pressepolitikken. Vi har nettopp hørt Høyre si at målet er at pressestøtta skal vekk, men det ser ut som strategien er at den skal tas bitvis. Da er det ikke noe rart at Trond Helleland i et tidligere innlegg jublet over at de lykkes med strategien. Senterpartiet har tidligere vært med på å forsvare avismangfoldet, nr. 2-avisene, lokalavisene og de riksdekkende meningsbærende avisene som ikke har mange mektige eiere i ryggen. Og den eneste muligheten til å begrense den makta som de største avisene har over samfunnsdebatten og til å sette dagsorden, er at det finnes alternativer. Jeg ber representanten Aarrestad tenke seg en EU-debatt uten dagsaviser som Nationen og Klassekampen. Vi har prøvd å vise til alternativ når det gjelder kuttet i pressestøtta. Det er ikke kjekt å kutte i andre hjertesaker heller, men prioriteringer er av og til smertefulle. Og det hadde vært mulig for Senterpartiet å følge med oss i akkurat den prioriteringa hvis de mente det var viktig å bevare pressestøtta. I fjor delte Senterpartiet SVs bekymring når det gjaldt utviklinga av fengselsbibliotekene, og Unn Aarrestad er jo saksordfører for akkurat dette feltet. Fengsel som har ventet i årevis, må få bibliotektjenester. De innsatte i fengslene låner langt flere bøker enn det som er vanlig ellers i samfunnet. Å gi flere innsatte en slik anledning, er ett av flere tiltak som kan gi soninga et innhold. Da jeg var på besøk i Oslo kretsfengsel i høst, så jeg hvor viktig fengselsbiblioteket er i fangehverdagen. Vi har et forslag om mer midler til fengselsbibliotek og til det flerkulturelle biblioteket innafor budsjettramma. Når skal Senterpartiet innfri de løftene de tidligere har gitt på akkurat disse områdene?