Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Regjeringas budsjettforslag er det tydeligste høyrebudsjettet som noen regjering har lagt fram i moderne tid i Norge. Hvorfor sier jeg det? Jo, fordi det er et budsjett som veldig tydelig peker i retning av en utvikling av samfunnsstrukturen vår der likhetstanken ikke lenger skal være den bærende ideen. Den settes under press og vil gradvis bli betydelig svekket med en slik utvikling som regjeringa legger opp til i budsjettet. Dette er ikke noe nytt. Høyresida i Norge har historisk alltid ment at fellesskapet ikke skal bli for sterkt, og at de materielt rikeste må ha det stadig bedre for at alle skal få litt mer. Når det regner på presten, drypper det på klokkeren. Nå sier de – og dette har de sagt fra alle hold under hele denne debatten og ved framleggelsen av budsjettet – at skal vi klare den utviklinga som Norge nå vil stå overfor, må vi gjøre det som de foreslår. De mener at den avgjørende medisinen for å takle framtidsutfordringa for et moderne land i Europa i dag er å utfordre fellesskapet – de som er på toppen av samfunnet, skal ha mer, og de som er nederst, skal betale. Det er det høyrepartiene foreslår. Hva er dette? Ja, framfor alt er det selvfølgelig veldig umoderne, og det vil på sikt skade hele samfunnet. Utviklinga av forskjeller skaper ikke dynamikk og omstilling. Det skaper stivhet og ubalanse, og det skader det som er essensielt for statsministeren og finansministeren, nemlig samfunnets verdiskaping. Det er uomtvistelig, for alle som vil se, at ikke bare den politiske argumentasjonen, men også all kunnskap innenfor statsvitenskap og økonomisk teori, viser oss at det er de samfunnene som er stabile, som har høy skatt, som har gode samfunnsforhold for hele befolkninga, og som har sterke fellesskap i sin kultur, som også er de samfunnene som gir best avkastning på kapitalen. Jeg forstår oppriktig talt ikke – og dette sier jeg ikke for å være retorisk, her jeg står – hvorfor høyrepartiene ikke tar det innover seg. Statsministeren sa til Stortinget i sitt innlegg i denne debatten tidligere i dag at dette må vi gjøre på grunn av den internasjonale utviklinga. Ja, måtte store krefter hjelpe oss, slik at den internasjonale utviklinga ikke blir slik at vi må bli lik landene med høy arbeidsledighet, store forskjeller og svake samfunnsinstitusjoner, nettopp fordi staten blir forgjeldet, fordi skatteinntektene er for lave. Jeg ser at finansministeren ennå er til stede her: La oss bli spart for det, finansminister. La oss bli spart for en utvikling i en slik retning som vi ser i mange andre land. Det er ingen vei å gå. Man kan spørre seg: Denne retorikken rundt Arbeiderpartiets økonomiske politikk som Fremskrittspartiet og Høyre holdt seg med i hele valgkampen, går ut på at vi har stivnet helt. Det er ikke noen framtid i oss. Da må jeg si: Når skal høyrepartiene rett og slett lære? Når skal de lære? Har de aldri tenkt å lære? Eller bryr de seg rett og slett ikke? Kanskje det er det siste – ettersom de legger fram et slikt forslag som de nå har gjort? For dette handler ikke bare om det vi nå har snakket om. Det handler også om det som representanten Aasrud så fint pekte på: hele kulturlivet. Og jeg spurte meg selv da jeg så dette budsjettet presentert: Hva er det de gjør? Utsetter de virkelig seg selv for alle denne kritikken frivillig? Nei da, det er ikke sånn. Finansminister Siv Jensen har sagt det: Det blir selvfølgelig bråk når man må bygge ned Arbeiderparti-staten. Det hun selvfølgelig tok feil i, var at hun gikk rett i veggen – i kollisjon med det norske folk. Det er det som er situasjonen.