Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
«Forsvaret i nord må planlegges ut fra mulige trusler om ti–tyve år fra et aggressivt Russland, ressurshungrig Kina og til og med EU-land som gjerne ser at kontrollen vår med naturressurser svekkes.» Dette er hentet fra statssekretær Roger Ingebrigtsen, som tidligere i år holdt et foredrag i Tromsø. Jeg skal ikke ta debatten om hvorvidt dette er fornuftig ordbruk fra politisk ledelse i Forsvarsdepartementet, men Ingebrigtsen har helt rett i at vi må legge til rette for et forsvar i dag som makter å løse uforutsette oppgaver og trusler om 10–20 år. Det som virker utenkelig nå, kan bli realiteter. Og det er all grunn til å mene at de største utfordringene ligger i nord. Den beste garantien for fred og stabilitet i området er at vi har operativ evne til å ivareta grunnleggende oppgaver, som suverenitetshevdelse og tilstedeværelse. Økt aktivitet på mange fronter, militært og sivilt, i nordområdene utfordrer oss på nye måter, også sikkerhets- og beredskapsmessig. Alle eksisterende stater i nord bygger opp kapasitet, og stater utenfor Arktis finner veien inn i området. Aktivitet vil foregå hele året, hver dag, og dette må reflekteres i vårt operasjonsmønster. Mye av det som skal skje i nord, innebærer store verdier for Norge. Da må vi evne å ivareta disse. Historien har lært oss at uventede ting skjer. Både i nær og fjern historie finnes det en rekke geopolitiske og mer lokale hendelser som har satt både Norge og verden på prøve. Det vil være fullstendig ansvarsløst å legge rammer for et forsvar av Norge som kun tar inn over seg det som er kjent. Kriser og uventede hendelser kjennetegnes åpenbart ved at det ikke gis lang varslingstid – de kommer som lyn fra klar himmel. De kan komme når som helst, og da er det avgjørende at viktig beredskap fungerer – hele tiden. Det tas nå noen grep, ikke minst kjøp av nye kampfly, som vil kunne være med og løfte vår forsvarsevne. Men det forutsetter at elementene kommer på plass – og i tilstrekkelig grad – og at de evner å være operative. Det nytter lite å ha et høyteknologisk forsvar med dyre komponenter hvis vi ikke makter å ha dem i drift. Vi kan ikke basere Forsvarets suksess på hvilke enheter som eksisterer på papiret, uavhengig av styrkenes kapasitet og faktiske beredskap. Det å sammenligne forsvarsbudsjettene fra et år til et annet og forsvarsbudsjettet i Norge med en del andre alliertes er sikkert en grei øvelse, men det blir veldig ufullstendig. Det gir ikke nødvendigvis svaret på om vi har et forsvar som fungerer etter hensikten, eller som er dimensjonert for oppgaven. Det må være de sikkerhetspolitiske utfordringer som ligger til grunn for en slik vurdering. At vi budsjettmessig slår en del andre NATO-land, er for så vidt uvesentlig hvis vi ikke makter å ha et forsvar som tar våre utfordringer på alvor. Forsvarssjefen mener han trenger mer penger for å gjennomføre de endringer som nå er foreslått. Det får han åpenbart ikke av regjeringspartiene, og det vil få konsekvenser. Jo lengre tid det går med underfinansiering av ulike oppgaver i Forsvaret, jo mer problematisk blir det. Man vil sikkert kunne fremstille oversikter som viser en lang rekke kapasiteter, men muligheten til faktisk å være i aktivitet vil begrenses. Hvis man ikke evner å finansiere den struktur som nå skal vedtas, påtar man seg et enormt ansvar. Hvis det ikke finnes penger til alle gode ønsker og den vedtatte struktur i Forsvaret, må det gjøres valg – ikke undergrave Forsvaret i sakte fart. Nå fremstilles det fra enkelte representanter fra regjeringspartiene som at det er kun opposisjonen som stiller spørsmål ved om den foreslåtte struktur er bærekraftig. Jeg vil si at vi er i godt selskap – forsvarssjefen har vært nevnt, BFO har vært nevnt. Jeg vil også sitere fra høringen fra Institutt for Forsvarsopplysning, som sier at det foreslåtte «vil medføre at det ikke er mulig å opprettholde forsvarsstrukturen uten betydelige tilleggsbevilgninger». Vi ser med stor spenning frem til høstens statsbudsjett. Til slutt: Representanten Myrli gjør et nummer av at alle endringer i strukturen som Arbeiderpartiet er med på, gjøres for å ivareta Forsvarets evne og kun det, nå og historisk – det Fremskrittspartiet, bl.a., holder på med, har helt andre hensyn. Man kunne jo lure på om representanten Myrli hadde tatt med seg feil foredrag og trodde at han skulle holde en valgkampappell. Man skal ha et ganske intimt forhold til Arbeiderpartiet for å tro på den retorikken som her fremføres.