Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2005-12-13:
Både i innleggene fra statsråden, Olemic Thommessen og Karin Woldseth og i en kommentar fra presidenten var høner et tema. Man har sikkert også merket at både statsråden og jeg er i litt dårlig form, med dårlig hals, i dag. I så måte er kanskje kyllingsuppe å anbefale. Vi får bare håpe at pressen ikke skriver i referatet at debatten om kulturbudsjettet var kakling. I løpet av valgkampen har vi hørt politikere både fra SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet snakke varmt om frivillighetssektoren. Frivillighetssektoren i Norge er et meget viktig supplement til det offentlige, både innenfor velferd, innenfor helse og innenfor idrett. Dette er gjentatt også i debatten i dag av statsråden og av flere andre talere. Redningsselskapet, Røde Kors, Landsforeningen for hjerte- og lungesyke, idretten, korpsbevegelsen, foreningene, lagene osv. er en stor folkebevegelse som bidrar på en meget positiv måte i det norske samfunnet. Det er bra at våre nye regjeringspartier har fått med seg dette. Men det er to sentrale spørsmål: for det første om de vil huske den varme omtalen og de fagre ordene når det kommer til det harde i regjeringskontorene, og om de faktisk vil gjøre noe konkret for frivillighetssektoren. I budsjettet er det litt usikre signaler. Vi registrerer at man sier positive ting om frivillighetskontorer, og om mer penger til frie fond. Man sier noe om et frivillighetsregister. Men spørsmålet er hvordan det følges opp. Vi har opp gjennom tidene sett mange eksempler på politikere som har kort hukommelse, og «valgløftealzheimer» – for å bruke et slikt ord – er en relativt utbredt sykdom i det politiske liv i Norge. Fra Fremskrittspartiets side er resepten for frivillighetssektoren klar, og den er også i tråd med det organisasjonene har fremmet ønske om. Vi må forenkle merverdiavgiftsreglene og gjøre skattereglene mest mulig enkle for den frivillige sektoren. Det er jo slik at hvis man driver et idrettslag eller en forening, har man ikke de samme administrative ressurser som store bedrifter har. Men mye av regelverket er dessverre det samme. Vi håper at et frivillighetsregister kan bidra til å få endret reglene og gjøre det enklere å drive i frivillighetssektoren i Norge. Vi må bygge videre på den skattefradragsordningen som ble innført av Bondevik-regjeringen med Fremskrittspartiets støtte, og gjerne utvide den både i omfang og beløp, gjerne opp til 24 000 kr. Det er ikke hyggelig når vi ser at Regjeringen legger opp til at fradraget skal stå stille, at man ikke går inn for de 15 000 kr som de gamle regjeringspartiene foreslo, og som gikk i riktig retning. Vi må få likestilt statlige spill og de frivilliges lotterivirksomhet med hensyn til bl.a. premier. Spør man folk rundt om i Frivillighets-Norge, er dette svært sentralt for å sikre inntekter på lang sikt. På dette området er det også slik at de frivilliges lotterier over tid har fått langt dårligere forhold enn det som er tilfellet for de statlige spill. Vi må sørge for at offentlige etater bedrer sitt samarbeid med de frivillige og setter dette sentralt i sitt arbeid framover. Vi må sørge for at kulturbudsjettene prioriterer de frivillige organisasjonene og ikke de store, sentrale prestisjeprosjektene, slik det har vært en tendens til, bl.a. gjennom det store operabygget som etter hvert skyter opp her i Oslo. Vi må også reversere de vedtak som Stortinget har gjort i den såkalte automatsaken. Nå kan det jo være at internasjonale domstoler sørger for å gjøre det for oss, men foreløpig lever veldig mange i usikkerhet på dette området. Som min kollega representanten Woldseth var inne på, er det faktisk også slik at det er mange tusen små foreninger og lag som har sine inntekter på dette området – psoriasisforeninger, idrettslag, korps osv. Det er faktisk slik at når en liten forening lokalt får en inntektsreduksjon på 200 000–300 000 kr, er det et ganske kraftig innhogg i den virksomheten som man driver med. Jeg merket meg at statsministeren i sin regjeringserklæring sier: «Regjeringen vil legge til rette for gode vilkår for frivillig sektor som viktige bidragsytere og supplement til de offentlige tjenestene.» Vi har også merket oss positive trekk ved det budsjettet som Regjeringen nå har lagt frem. Vi er imidlertid fortsatt usikre, og vi føler at det er lenge til man kan si at den sittende regjering er vennlig i forhold til de frivillige organisasjonene. Så til en konkret sak i budsjettet. Representanten Gjul åpnet diskusjonen om dette med et pop- og rockopplevelsessenter. Jeg tror hun i sitt innlegg tre ganger spurte om hvor Per Sandberg er. Det kan muligens være litt diskutabelt å stille det spørsmålet i dag, for som representanten Gjul sannsynligvis vet, er Per Sandberg høyst sannsynlig i en begravelse i dag. Nå vet hun det, iallfall. Hun påpekte helt riktig at Fremskrittspartiet har justert sitt standpunkt i saken. Det legger vi ikke skjul på. Når vi ser svært gode grunner til å justere vårt standpunkt, gjør vi det. Jeg tviler ikke på at man i Trøndelag har et utmerket pop- og rockmiljø, og at det har gitt oss mange gode artister. Man kunne sikkert nevnt flere enn de fire gruppene som hun nevnte i sitt innlegg. Men det er et faktum at 80 prosent av musikkbransjen holder til i Oslo. Det er et faktum at FONO har sagt at Oslo er det alternativet som bør velges. Det er et faktum at Institutt for Norsk Populærmusikk, Norsk Folkemuseum, Norsk Viseforum, Norsk Musikkbibliotekforening, Norsk Folkemusikk- og Danselag, Norsk Country Musikk Forbund bl.a. har tatt til orde for Oslo. Det er et faktum at den klart billigste løsningen er Oslo. Av de tall vi har fått oss forelagt så langt, ligger Oslo-alternativet på om lag 20 mill. kr, mens Trondheim-alternativet ligger på 32 mill. kr, hvilket er en relativt betydelig forskjell. Det er også slik at det er veldig mange norske artister som tydelig har sagt at de støtter forslaget om Oslo. Vi er faktisk avhengig av de norske artistene for å få dette prosjektet opp å stå. Blant de store norske artistene som har tatt til orde for Oslo, er Arne Bendiksen, Jahn Teigen, Lillebjørn Nilsen, Jan Eggum, Steinar Albrigtsen, Kaizers Orchestra, Turboneger, Sissy Wish, Surferosa, Karen Jo Fields, osv., osv. Jeg kunne fylt resten av de to minuttene jeg har igjen, med navn. Det er altså slik at både bransje og økonomi tilsier at dette skal være det rette stedet å legge det. Og når det er så massivt på dette området, ser Fremskrittspartiet ingen grunn til ikke å justere sitt standpunkt, og det burde også regjeringspartiene gjøre. Når man gjør slike valg kun ut fra distriktshensyn, kan det bli veldig galt. Jeg kan forsikre representanten Gjul om at vi på ingen måte har noen trønderfrykt i Fremskrittspartiets gruppe. Vi har faktisk også en parlamentarisk nestleder som er trønder.