Kristin Krohn Devold (Høyre), 1999-10-26:
Globalisering er kanskje det mest fremtredende trekk ved samfunnet vi lever i. Grenser utviskes, mennesker, produkter og informasjon flyttes raskt, og muligheten til å utnytte nye markeder er store. Dette gjelder næringslivet. Og her er det et politisk ansvar hele tiden å gi norsk næringsliv rammebetingelser som gjør at de ønsker å være i Norge og får muligheter her hjemme. Dessverre er det ikke bare lovlig virksomhet som er globalisert. Kriminell virksomhet flytter seg langt raskere enn tungrodde bedrifter, og organiserte kriminelle miljøer søker seg til områder der de får gode rammebetingelser. Vårt ansvar som lovgivere er å sikre at de ikke får slike rammebetingelser i Norge, men at vi tvert imot er i stand til å få til en effektiv kriminalitetsbekjempelse også når det dreier seg om komplisert og organisert kriminell virksomhet. Kripos utgav i fjor rapporten «KRIMINALITETSBILDE OG TRUSSELVURDERING 1998 ». Rapporten beskriver utviklingen av internasjonal organisert kriminalitet i Norge, og det er tankevekkende lesning. For å gjengi etter hukommelsen tror jeg det stod noe slikt som at disse kriminelle miljøene er på jakt etter land med en åpen politikk og en naiv befolkning. Det er vårt ansvar å lage et lovverk som ikke plasserer Norge under en slik karakteristikk. Noen har hevdet at de nye politimetodene er unødvendige og kommer som en følge av lettskremte politikere. Andre mener at vi langt fra går langt nok i tilpasning av lovverket til den kriminalitetsvirkelighet vi lever i. Etter å ha lest Kripos" rapport og gjennomført møter og besøk ved landets politikamre og fengsler er justiskomiteen av den oppfatning at det nye lovverket er nødvendig. Dette bekreftes også av de møter vi har hatt med representanter for det internasjonale samfunn, som Interpol og Europol eller FBI. Det er bare ved samarbeid over landegrensene både praktisk og gjennom lovbygging at vi kan bekjempe den alvorlige kriminaliteten effektivt. Inntrykket forsterker seg ytterligere i det arbeidet som pågår i FN i høst, og som flere stortingsrepresentanter har hatt anledning til å observere. FNs juridiske komite arbeider denne høsten bl.a. med felles internasjonale virkemidler mot terrorisme og finansiering av terrorisme. I debattene i FN, både i plenum og i komiteene, var det svært mange som trakk frem organisert kriminalitet og narkotika som et av de aller viktigste hindre for utvikling i fattige land. U-hjelp er ikke lenger bare tradisjonell nødhjelp. Derimot er institusjonsbygging, hjelp til å lage godt lovverk, gode domstoler og et uavhengig politi og hjelp til å bekjempe kriminelle organisasjoner som undergraver disse, noe av det viktigste vi og andre land kan bidra med. Slik jeg ser det, er modernisering av politimetodene i Norge bare en bitte liten del av det store og viktige arbeidet som pågår internasjonalt for å trygge hverdagen til folk flest. De fleste land vi kan sammenligne oss med, går svært mye lenger i å gi politiet effektive etterforskningsmetoder enn det Stortinget i dag vil gjøre. Vi setter langt strengere krav til kriterier for å kunne bruke ekstraordinære etterforskningsmetoder enn nesten noe annet land, dette fordi hensynet til grunnleggende rettssikkerhet ligger dypt i den norske folkesjela, og det er bra. Vi går ikke så langt i å vedta nye politimetoder som mange hadde ønsket seg, vi går noen forsiktige skritt og holder åpent for å gå videre hvis utviklingen viser at det er nødvendig etter at vi har høstet erfaringer med de reglene vi nå vedtar. For meg personlig er det viktigere at hele justiskomiteen står samlet om de endringene vi nå vedtar, bortsett fra et par punkter som berører POT og rikets sikkerhet, enn at vi går ett skritt lenger, med større splid og uenighet i det politiske miljøet. Det siste skrittet, som vi ikke tar i dag, er f.eks. romavlytting, som man har innført og høstet gode erfaringer med i Danmark. Vi avventer situasjonen og forbeholder oss retten til å ta denne debatten senere, når og hvis det er nødvendig. Jeg har valgt ikke å ramse opp alle enkelthetene i innstillingen i dette saksordførerinnlegget. Det kan leses i selve innstillingen. Derimot vil jeg understreke det internasjonale aspektet i det vi driver med, samt at de nye etterforskningsmetodene bare er ett av flere svar på hvordan vi som lovgivere tar fatt i de utfordringene som dagens kriminalitetsbilde gir. Metodeloven utgjør en helhet sammen med lov om inndraging av utbytte fra kriminell virksomhet, som ble vedtatt i vår. Vi har vedtatt nye ransakingsregler for våpen for å gi politiet mulighet til å forebygge vold og våpenbruk i gatene, og vi skal rundt årsskiftet behandle en ny politilov som foretar omorganisering av politiet, bl.a. knyttet til et nytt politidirektorat. Vi har tilført politi og domstoler flere midler for å effektivisere straffesakskjeden, vi har vedtatt Schengen-loven om økt politisamarbeid i Europa, og 1. desember får vi resultatet av høringsrunden om anonyme vitner. Alle disse tiltakene spiller sammen, og jeg vil gi ros til så vel justisministeren som til Riksadvokaten for å spille meget godt sammen med justiskomiteen i utformingen av den nye politikken. De fleste av de lov- og bevilgningstiltak jeg nevner, har blitt vedtatt det siste halvåret eller året, og det vil forhåpentligvis gi grunnlag for bedre resultater i kriminalitetsbekjempelsen i årene fremover. En viktig utfordring vi har foran oss, er engasjementet rundt gjennomføringen av de tiltak som vedtas. Det erviktig at Riksadvokaten følger opp overfor påtalemyndigheten, slik han allerede er meget godt i gang med. Videre er det viktig at justisministeren følger opp resultatet og behovene til alle landets politidistrikter. Det må bli slutt på at alle skylder på alle. Vi må få økt velvilje overfor hverandre, økt vilje til ansvar og til samarbeid. Godt organisert kriminell virksomhet kan ikke møtes med dårlig organisert håndhevelse av lov og rett. Jeg vil også berøre noen av enkelthetene i innstillingen. Metodeutvalget mente at de ekstraordinære politimetodene skulle kunne benyttes for kriminelle handlinger med en strafferamme ned til seks år. Anbefalingen fra Regjeringen og justiskomiteen er ti år. Det betyr at vi hever terskelen noe for bruken av de nye politimetodene, samtidig som vi åpner for at forbrytelser som drap, grove seksualforbrytelser, grov legemsbeskadigelse, ran, penge falskneri, ulovlig frihetsberøvelse og legemsbeskadigelse med døden til følge eller betydelig skade til følge, kommer inn under anvendelsesområdet. Vi utvider området betydelig, og i tillegg ber vi departementet nøye vurdere om andre alvorlige lovbrudd i fremtiden bør gis et unntak, slik som for narkotika, og da nevner vi spesielt spritsmugling og distribusjon av barnepornografi. Vi åpner også for at overskuddsinformasjon skal kunne brukes som bevis i straffesaker. Det er begrenset til saker som kunne gitt selvstendig grunnlag for telefonkontroll. Det er også den positive siden at overskuddsinformasjon skal kunne brukes for å forhindre at uskyldige blir straffet, og for å forebygge lovbrudd av en slik alvorlighetskarakter at forbrytelsen kan medføre frihetsstraff. Vi berører også EMK. Når det gjelder romavlytting, som vi ikke går inn for i dag, er jeg glad for at justisministeren i den proposisjonen han har lagt frem, klart slår fast at romavlytting ikke skiller seg fra telefonavlytting i art, men i grad, og at romavlytting slik sett ikke er i strid med EMK artikkel 8, om privatlivets fred. Vi vet at romavlytting har gitt positive resultater i Danmark, ikke minst når det gjelder å oppklare alvorlig MC-kriminalitet, og det tilsier at vi har en anledning til å ta romavlytting opp til vurdering igjen senere dersom det skulle vise seg nødvendig. Vi har også temaet provokasjon. Komiteen er kjent med at Høyesterett gjennom «Skrik »-saken fastslo at provokasjon var lovlig metode i Norge. Komiteen sier at den er enig i Høyesteretts utvidede tolkning når det gjelder bruken av provokasjon, og den nevner spesielt bruk av provokasjon når det gjelder bekjemping av barneporno. Det er meningsløst at private aktører som Redd Barna e.l. kan ta i bruk provokasjon for å avdekke svært alvorlige sedelighetsovergrep mot barn, mens politiet har følt at de ikke har kunnet bruke de samme metodene. Det er derfor gledelig at Riksadvokatens nye retningslinjer for bruk av provokasjon nå kan legges til grunn, med bred støtte i en samlet justiskomite. Også når det gjelder anonyme vitner, dveler komiteens innstilling en del ved det temaet til tross for at det ikke ligger til eksplisitt konkret behandling. I fjor høst påla Stortinget Regjeringen å utrede problemstillinger rundt anonyme vitner, og det er gledelig at justisministeren har gjort det, at han har sendt et utkast til høring, og at høringsresultatet kommer 1. desember, slik at vi i fremtiden kan sikre at det finnes vitner når store, viktige rettssaker står for døren med bakgrunn i svært alvorlig organisert kriminalitet. Så vil jeg berøre forholdet med hensyn til avlytting av GSM-mobiltelefonene. Jeg tror vi må kunne si at det ble begått en tabbe for noen år siden da man opprettet GSM-nettet og startet med GSM-mobiltelefoner uten samtidig å åpne for avlytting. Det betyr at det påløper en ekstra kostnad i dag når vi må rette opp dette. Komiteen sier krystallklart at det må finnes midler til å foreta denne endringen, slik at GSM-telefoner kan avlyttes, og det er gledelig å merke seg at justisministeren tar oss på ordet og sier at disse midlene vil bli fremskaffet, og at arbeidet er i gang. Til slutt noen ord om europeiske menneskerettigheter. I debatten omkring de nye politimetodene har det ofte blitt hevdet at disse står i strid med EMK. Det er derfor gledelig at departementet i sin proposisjon har brukt ganske mye plass til å drøfte denne problemstillingen. Jeg la også merke til at i høringen med Advokatforeningen gav også de honnør til det arbeidet som var lagt ned nettopp i å drøfte menneskerettighetene. En samlet komite er tilfreds med at departementet konstaterer at alle forslagene vi behandler i dag, faller innenfor bestemmelsene i EMK, og at man her har klart å balansere to viktige hensyn samtidig. På den ene side klarer man å ivareta og foreslå nødvendige tiltak for å bekjempe alvorlig organisert kriminalitet, og samtidig har man funnet frem til virkemidler som sikrer tjenlige rettssikkerhetsgarantier. Med disse ord vil jeg først ta opp forslagene fra komiteen og deretter forslagene fra mindretallet bestående av Høyre og Fremskrittspartiet.