Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-04:
I løpet av de siste ukene før jul her på Stortinget skal vi gjøre store og små veivalg som vil ha betydning for hverdagslivet til menneskene rundt om i landet vårt. Det er mye vi er enige om i denne salen, men det er også viktige saker som skiller partiene på Stortinget, og som deler salen i to. For Arbeiderpartiet er frihet for den enkelte, like muligheter for alle og et sterkt fellesskap våre ledestjerner i de veivalgene vi skal gjøre. Derfor prioriterer vi velferd for alle framfor skattekutt til noen få. Kommunene har ansvaret for noen av våre viktigste velferdstjenester. Penger er ikke alt, men man kommer ikke utenom at kommunene må ha penger for å kunne prioritere barnehager, skoler og eldreomsorg. Historien etter åtte år med vår regjering er at overføringene til kommunene har økt, og at kommunene har levert: full barnehageutbygging, nye skolebygg og flere sykehjemsplasser. De har ansatt titusenvis av nye mennesker, herunder flere tusen nye lærere. I tillegg kan vi slå fast at den økonomiske situasjonen i norske kommuner er vesentlig bedre etter åtte år med rød-grønn regjering. I mai 2005 var 116 kommuner, altså mer enn hver fjerde kommune, i økonomisk ubalanse og sto i ROBEK-registeret. Under den rød-grønne regjeringen har tallet på kommuner i ROBEK holdt seg historisk lavt, mellom 40 og 50 kommuner. Arbeiderpartiet vil ha et samfunn for alle, med like muligheter for alle. Derfor er det så viktig for oss å ha et godt velferdstilbud og en god skole i hele landet, ikke bare i de skatterike kommunene. Derfor har det også vært viktig for oss mens vi satt i regjering å sikre en bedre utjevning av inntektene kommunene imellom. I dag kan vi slå fast at forskjellene kommunene imellom er mindre nå enn de var for åtte år siden. Dersom vi ikke utjevner skatteinntektene kommunene imellom, f.eks. mellom Bærum og Fredrikstad, vil forskjellene i tjenestetilbudet til innbyggerne bli veldig store. Bærum har nemlig nesten dobbelt så høye skatteinntekter per innbygger som det Fredrikstad har. Det sier seg selv at uten utjevning ville denne forskjellen i inntekt vist seg veldig tydelig i barnehage, i skole og i eldreomsorg. Det er bra for Norge at vi har omfordeling av inntekter både mellom personer og mellom kommuner. Det er et veldig tungt bidrag til at Norge er det landet i verden der foreldrenes bakgrunn og hvor man er født, betyr minst for hva man kan bli når man blir stor. Vi ønsker at Norge også i fortsettelsen skal være et samfunn med små forskjeller og store ambisjoner – ambisjoner på vegne av alle barn, ambisjoner på vegne av dem som flytter hit fra andre land, ambisjoner om vekst i alle deler av landet og ambisjoner om at alle kommuner skal være i stand til å skape en god skole, en trygg eldreomsorg og moderne løsninger. Den nye regjeringen legger seg på samme vekst i de frie inntektene til primærkommunene som den forrige regjeringen. Likevel kan vi se at stortingsflertallet velger en annen retning og svekker velferdstilbudet når de reverserer og avvikler flere av de forslagene som den forrige regjeringen la fram. Regjeringen sender en ekstra regning på 163 mill. kr til norske foreldre som har barn i barnehage, når de øker maksprisen for foreldrebetaling sammenlignet med vårt forslag. I valgkampen hørte vi at Høyre lovet bemanningsnorm og bedre kvalitet i barnehagene. Høyre i regjering ber norske kommuner kutte i barnehagetilbudet med 344 mill. kr på grunn av økt kontantstøtte. Vi får altså et redusert barnehagetilbud som følge av økt kontantstøtte. Det er den valgfriheten som Høyre og Fremskrittspartiet gir norske småbarnsforeldre. De setter også kommunene i en vanskeligere situasjon. Kommunene må nå ta ned dette tilbudet veldig fort, allerede fra 1. januar, selv om mange av de framtidige kontantstøttebarna fortsatt kommer til å være i barnehagen når juleferien er over. I valgkampen lovte Høyre også løpende barnehageopptak, mens Høyre i regjering fjerner vårt forslag om opptrapping mot to barnehageopptak i kommuneopplegget. Høyre skapte store forventninger på mange områder i valgkampen. De har bare sittet noen få uker i regjering, men mye av det de lovte, er allerede avlyst. Fremskrittspartiet gikk lenger enn de fleste på det meste. I debatten om kommuneproposisjonen for 2014 lovte de ikke bare mer penger til kommunene, men daværende stortingsrepresentant, nå statssekretær, Bård Hoksrud, viste også til et etterslep på fylkesveiene på 55 mrd. kr. I regjering sørger Fremskrittspartiet nå for 280 mill. kr ekstra til fylkesveiene. Det vil Fremskrittspartiet sikkert framstille som et stort løft, men hvis vi fortsetter i dette tempoet, vil standarden på norske fylkesveier være tipp topp om ca. 200 år. Nå er jo heller ikke dette helt friske penger fordi man henter mesteparten av fylkesveipengene ved å kutte i de regionale utviklingsmidlene. Det er penger som bl.a. brukes til Innovasjon Norge, til reiselivssatsing i nord og til omstillingsarbeid. Det er særlig uheldig at disse kuttene kommer i en tid med usikkerhet om norsk økonomi i årene som kommer, ikke minst usikkerhet for det eksportrettede næringslivet. Når regjeringen i tillegg øker oljepengebruken og kutter i permitteringsregelverket, setter man mange eksportavhengige lokalsamfunn i en sårbar situasjon. Jeg merker meg også at regjeringens retorikk om å stimulere veksten der den er, gir seg utslag som stopp i det nye helsearkivet på Tynset, Framsenteret i Tromsø og at når man skal effektivisere Direktoratet for økonomistyring, kuttes det systematisk på de minste stedene, eller enda mer presist: utenom de største byene. I valgkampen påpekte Arbeiderpartiet at dersom Høyre vant valget, ville vi få en annen fordeling av midlene kommunene imellom. Vi kunne med bakgrunn i det Høyre sto for i Stortinget i forrige periode, frykte at Høyre ville fordele pengene på en annen måte – altså ta penger fra de skattesvake kommunene for å kunne gi mer til de skattesterke kommunene. Da Høyre ble konfrontert med dette i valgkampen rundt om i landet, sparte de ikke på karakteristikkene: Dette var bløff, skremselspropaganda og desperasjon fra Arbeiderpartiets side. Så kom valget og valgresultatet, og plutselig ble Høyre igjen tydelige på hva de egentlig mener. Når vi leser både regjeringsplattformen og innstillingen vi behandler i dag, er det liten tvil om at norske kommuner fortsatt har grunn til å være bekymret. Nå beredes grunnen for mindre omfordeling og større forskjeller, og dette skal man altså komme tilbake til i kommuneproposisjonen i 2015. Det kommer vi selvfølgelig til å følge veldig nøye med på. Regjeringens første budsjett er et budsjett for større forskjeller mellom mennesker og mellom ulike deler av landet. Innstillingen bærer bud om at det i årene som kommer vil komme mer av det samme fra regjeringens side. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet har fremmet sammen med andre.