Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-05-07:
Nordland er det fylket i landet som har flest kystfiskefartøy. Bosettingen og næringslivet langs kysten er avhengig av en fiskeripolitikk som sørger for flest mulig arbeidsplasser på både hav og land. Derfor opptar denne saken så mange, og derfor blir tonen skarp. Hvem er det som tjener på at Stortinget ikke stopper opp, men at man fortsatt lar eierskapet samles på færre hender? Hvem er det som tjener på at fiskeriavhengige kommuner fortsatt mister fiskeriaktivitet? Hva betyr det for bosettingen, arbeidsplassene og aktiviteten for et samlet samfunn at stadig økende kvotepriser gjør det vanskelig å rekruttere nye fiskere, at det blir færre, og at samfunn forvitrer? Senterpartiet mener at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet nå er i ferd med å gjøre vedtak som ytterligere vil ta fiskeripolitikken i feil retning, der fiskerisamfunn vil tape, der rekrutteringen svekkes, og der ressursene samles på stadig færre hender. Regjeringen gjemmer seg bak en unnskyldning om generell samfunnsutvikling. En større innrømmelse av at man ikke har vært villig til å bruke de mulighetene som lovverket gir for å få en utvikling langs hele kysten til gode for innbyggerne, oppnå de målsettingene Stortinget har vedtatt, og sørge for at de evigvarende ressursene kommer flest mulig til gode, kunne vi vel knapt fått. Lønnsomheten er blitt bra, vises det til. Det er riktig. Men lønnsomhet for hvem? Det er ikke for hele kysten, men for flåteleddet som eies av stadig færre hender. Det er ikke å gi kysten muligheter både på land og til sjøs. Det gir færre norske arbeidsplasser, færre aktive kystsamfunn. Med de utsiktene vi har, er dette arbeidsplasser vi ikke har råd til å si nei til. Jeg har lett etter hva som er bra i meldingen og i innstillingen. Selv i havets dyp og mørke vil skapninger som svirrer rundt, finne mat. Det er bra at et samlet storting sier nei til en statlig kvotebank. Det er bra at et samlet storting sier nei til å forlenge strukturkvoter. Men det er ikke bra at flertallet legger opp til en fiskeripolitikk som vil forsterke en utvikling med økende kapitalbehov, kystsamfunn som taper, og at fiskeriene kommer stadig færre til gode. Det er alvorlig at summen av endringer i kvotesystemene har fått eller i hvert fall vil få, mot uttalte politiske motsetninger, negative konsekvenser for fiskeriaktiviteten i mange kystsamfunn. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet vil ved vedtak av forslagene de har fremmet i innstillingen til kvotemeldingen, etter at Riksrevisjonen har lagt fram en sviende kritikk, demonstrere en overraskende selvgodhet og forakt for de alvorlige funnene i rapporten – og ikke minst for Riksrevisjonens rolle som Stortingets viktigste kontrollorgan med forvaltningen og regjeringen. Jeg vil gå så langt som å si at dette er uhørt. Jeg kan ikke komme på noe eksempel der flertallet banker igjennom en stortingsmelding som bygger på egne politiske vurderinger, frakoblet virkeligheten Riksrevisjonen beskriver, og på tampen foreslår at kanskje forslagene skulle vært utredet. I realiteten betyr dette at flertallet skroter rapporten uten realitetsbehandling. Det er ekstremt alvorlig, og det vil føre til stor uro framover at de vedtak som fattes, vil mangle legitimitet og forståelse hos kystbefolkningen.