Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Stortinget behandlar i dag ei finansinnstilling som iallfall på eitt punkt har ein klar arbeidarpartiprofil. Neste år skal det nemleg brukast 1 milliard kr til å byggje fleire barnehageplassar og til å redusere foreldrebetalinga. Regjeringa Stoltenberg foreslo det. Eg vil gi Bondevik-regjeringa ros for at den har halde fast ved den same politikken. Her er Regjeringa på rett kurs. Det er også positivt at det blir satsa tungt for å få betre sjukehus, og at eldreomsorga skal forbetrast slik regjeringa Stoltenberg foreslo. Skulebygg blir rusta opp, og det skal leggjast betre til rette for opplæring. Arbeidarpartiet og regjeringspartia står i lag om desse sakene. Det er det positive med finansinnstillinga. På andre felt derimot legg regjeringa Bondevik opp til ein svært uheldig politikk, ein politikk som skapar større forskjellar i samfunnet vårt. Skattelette vil regjeringa Bondevik gi i rik mon. Skatteletten går til dei som har mest frå før. Dei mest velståande i samfunnet vårt blir vinnarane. Personar med store aksjeutbytte håvar inn nesten 1,5 milliardar kr i skattelette. Ein slik skattepolitikk kan ikkje Arbeidarpartiet godta. Det har vi ikkje sosialt samvit til. At Kristelig Folkeparti har det, vekkjer faktisk betydeleg oppsikt. Arbeidarpartiet gir det største handslaget til dei som tener minst. Vi vil auke satsen i minstefrådraget med 2 prosentpoeng, til 24 pst. Dermed får personar som tener under 195 000 kr i året, vesentleg skattelette. Dei rikaste skal framleis betale skatt på aksjeutbyttet sitt, meiner Arbeidarpartiet. Bondevik-regjeringa riv grunnlaget unna distriktspolitikken. Kutta i løyvingane til SND og distrikts- og regionalpolitiske tiltak er dramatiske. Offentlege forskings- og utviklingsmidlar blir reduserte med 60 pst. Utviklingstilskot blir kutta med 60 pst. Løyvingane til å skape arbeidsplassar i distrikta blir skorne ned med 350 mill. kr i forhold til forslaget frå regjeringa Stoltenberg. Som om ikkje dette var nok: Bondevik-regjeringa kuttar dramatisk i fiskeriforskinga, og programmet for utvikling av fiskerinæringa blir fjerna. Slikt er næringsfiendtleg. Havbruk og fiskeri er framtidsnæringar i landet vårt. Vi må gi dei vekstvilkår – ikkje stikke kjeppar i hjula for desse næringane. Reaksjonane på distrikts- og regionalpolitikken til regjeringa Bondevik har vore uvanleg sterke, ikkje minst frå folk som til vanleg står regjeringspartia nær. Fleire næringslivsleiarar seier det slik: Vi treng stimuleringstiltak for distrikta og næringslivet, ikkje skattelette. Å gi skattelette fører ikkje til at det blir satsa meir på nyskaping. Erfaringane viser at SND nettopp har sin styrke i denne viktige fasen av arbeidet. Investorane held seg vekke til prosjekta blir mindre risikable. Staten har altså ei overmåte viktig oppgåve med å yte såkorn og hjelpe fram entreprenørane og gründerane. Det kan i neste runde vere med på å auke verdiskapinga i samfunnet vårt. Næringspolitikarane i mitt eige fylke kallar regjeringa Bondevik sitt forslag for dramatisk. Reelt sett vil det innebere ei avvikling av SND, slik vi kjenner det i dag. Det meste av utviklingsaktiviteten ved hovudkontoret vil falle vekk. SND som inngang til statlege verkemiddel som Forskingsrådet, Eksportrådet og Designrådet blir dermed nokså uinteressant, hevdar næringspolitikarane i Sogn og Fjordane. NHO i fylket går langt på veg like hardt ut i sin kritikk av regjeringa Bondevik sin distrikts- og næringspolitikk. Endringane kjem på eit svært ugunstig tidspunkt. Det er nedgang i den internasjonale økonomien. Marknaden for mange norske eksportvarer fell. Arbeidsløysa vil kanskje auke, seier Regjeringa. Næringslivet vårt er på jakt etter risikokapital i ei tid då private utlånarar ikkje vil stille opp. Når Bondevik-regjeringa byggjer ned statlege støtteordningar og svekkjer risikokapitalen, går det i feil retning. Verdiskapinga vil li. Regjeringa Bondevik sin distrikts- og næringspolitikk fører til sentralisering av kapital og arbeidsplassar. Ein slik politikk vil Arbeidarpartiet motarbeide. Næringslivet treng stimulans i nyskapingsarbeidet. Det trengst derfor nok midlar både til SND og til sentrale distrikts- og regionalpolitiske tiltak.