trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
La meg først kommentere den avgiften som komiteens leder, hr. Nordtun, startet med innledningsvis. Vi skal nok sørge for at vi skal stemme for alle de forslag om å fjerne avgifter som departementet eventuelt kommer med – og det håper vi blir mange. Men det er mulig man må ha et regjeringsskifte for å få det til. Men så over til klimaendringer, ikke i regjeringskvartalet, men mer globalt. Det er helt riktig at vi i innstillingen viser til at Norge etter Kyotoprotokollen kun skal ha 1 pst. høyere utslipp av klimagasser i 2012 sammenlignet med 1990. Vi viser til det som er et stortingsflertall, det er ikke et flertall vi har vært med i. Vår politikk når det gjelder klimaspørsmålet, ligger fast. Vi registrerer at det FNs klimapanel kommer med, er spådommer, og at det er andre forskere som har helt andre synspunkter når det gjelder det som påvirker klimaet, bl.a. solaktivitet, skyer, havstrømmer og slike ting. Vi ønsker ikke å gå inn på en klimaavtale som vil medføre konkurransevridning for norsk industri, tap av norske arbeidsplasser og slike ting. Skal man ha et klimaregime, bør jo det inkludere så å si de fleste industrilandene på kloden. Det er for å unngå konkurransevridning. Og det er ikke uten grunn at USA har satt foten ned for en så konkurransevridende avtale.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Det er ikke første gang man hører en dommedagsprofet fra Kristelig Folkeparti. Når det gjelder klimaspørsmålet, ønsker vi iallfall å være atskillig mer sikre på hvilke tiltak man skal iverksette, før man gjør det. Det er klart at skal man gå inn på det som er Kyoto-avtalen, så vil jo det medføre en enorm kostnad for landet vårt. Og som jeg sa i mitt forrige svar, medfører det konkurransevridning og bortfall av norske arbeidsplasser, og det har ikke vi noe ønske om. Det får gjerne andre partier ha et sterkt ønske om, men det ønsker iallfall ikke vi. Det er riktig at Fremskrittspartiet lokalt har engasjert seg i denne saken; Fremskrittspartiet lokalt engasjerer seg i svært mange saker. Men det er slik at vi på Stortinget må fatte noen beslutninger, og det er ikke bestandig vi kan oppfylle de ønskene som kommer lokalt. Og i forbindelse med den forsvarsproposisjonen som er til behandling her i huset, tror jeg samtlige partier har opplevd at lokale ønsker ikke kan etterkommes. Det gjelder også det som har vært engasjementet av Fremskrittspartiet lokalt i Telemark. Men vi er glad for at de har det engasjementet, og at de selvfølgelig vil følge den saken nøye. Vi mener at den overvåkingen som er, er god nok, og ser ikke noe behov for å treffe populistiske beslutninger her i huset for eventuelt å tekkes velgere i Telemark ved valget.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Når det gjelder klimagasser, eller såkalte klimagasser, kommer om lag 97 pst. av de globale CO2-utslippene fra naturen selv – 97 pst. 3 pst. er menneskeskapt. CO2 utgjør en liten del av de klimagassene som befinner seg i atmosfæren. Så det er snakk om små, små mengder. Men det som er litt interessant å følge med på i klimadebatten, er at hver gang man har en storm, en flom eller lignende, står klimaforskere fram og sier at dette er menneskeskapt. Vi husker at det var svært mye nedbør i dette området i høst, og da stod den ene klimaforskeren etter den andre fram, avbildet langt ute i en elv med vann opp til livet, og sa at dette skyldes klimaendringer. Men nå har vi hatt et normalt klima – hvis man kan kalle klima for normalt – fremover til nå, og det har ikke vært én klimaforsker som har stått fram. I 1997 hadde vi to og en halv meter snø i Tromsø. Da stod klimaforskere fram på snøskavlene og ropte at dette er menneskeskapt. Etter det har vi hatt normale vintre, og det har ikke vært én klimaforsker som har stått og ropt om klimaendringer. Klimaforskerne bruker dårlig vær for å markedsføre seg og sine synspunkter, og det tror jeg man bør begynne å tenke litt over fremover.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Representanten Ballo var inne på dette med føre var-prinsippet og Fremskrittspartiet og Kyoto-avtalen. Vi vil selvfølgelig gå inn for et føre var-prinsipp, men da skal det være rimelig god grunn for å gjøre det. Vi mener at når det gjelder Kyoto-avtalen, er hele den protokollen tuftet på svært usikkert grunnlag, og det viser seg også at det er mange land som ikke ønsker å ratifisere denne avtalen. Man tar ikke høyde for andre forskere enn de som sitter i FNs klimapanel, som har helt andre teorier om hvorfor klimaet endrer seg. Det er kanskje litt viktig for representanten Ballo, og for så vidt for andre i denne salen, å være klar over at vi ikke bor på en klimastatisk klode. Klimaet endrer seg, og både arter og fauna kommer og går. Jeg har sittet og sett på TV om dinosaurene, og jeg må si at jeg kanskje er litt glad for at vi har hatt en del klimaendringer siden den gang. Det bør kanskje andre også være. Jeg vet ikke om jeg kan glede representanten Ballo fra SV, men når det gjelder avgifter, har SV og Fremskrittspartiet stått sammen om en avgift som vi mente burde gå til forbedring av miljøet, nemlig til et fond for å redusere utslippene av svoveldioksid. Vi ønsker at den avgiften som prosessindustrien nå betaler inn, skal gå til et fond for å utvikle en teknologi for å rense utslippene, men det ønsker ikke et flertall her på Stortinget. Det er helt riktig at vi har et prinsipp, som hele komiteen er enig i, om at forurenseren skal betale skadene ved forurensningen, og da vil jeg spørre representanten Ballo – han kan jo kikke ut av vinduet, der det er noen som har satt fyr på løvene på yttersiden i dag: Mener representanten Ballo at de som satte fyr på løvene, nå skal stå ute og vaske dem istedenfor at et leid firma gjør det?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Jeg går ut fra at det er rikets miljøtilstand vi debatterer her og ikke revidert nasjonalbudsjett, slik representantene fra Kristelig Folkeparti og Høyre tydeligvis legger opp til. Revidert nasjonalbudsjett skal behandles neste fredag. Som kjent har norske forskere lenge kjent til et middel som kan ta knekken på lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Midlet det her er snakk om, er en aluminiumsholdig væske som tar livet av lakseparasitten uten å skade verken laksen eller vannmiljøet. Forskere skal nå bruke Lærdalselva til forskning, som testelv. Vil statsråden sørge for at også andre elver blir inkludert i denne forskningen siden det her blir brukt et middel som verken skader laks eller annet liv i elva, men som kun tar knekken på lakseparasitten? Under budsjettbehandlingen i fjor høst bevilget stortingsflertallet, alle utenom Fremskrittspartiet, 5 mill. kr til å utrydde alt liv i Steinkjervassdraget ved bruk av rotenon. Bevilgningen ble gjort etter statsrådens tilrådning. I og med at statsråden kjente til aluminiumsmetoden, synes hun da at det var riktig å forgifte Steinkjervassdraget med seks og et halvt tonn miljøgift for å drepe alt liv i elva? Og: Har rotenon blitt brukt for siste gang i norske vassdrag?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Komiteens flertall, bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, SV og Venstre, viser til brev fra statsråd Bjerke, hvor forslagene settes i sammenheng med behandlingen av St.meld. nr. 31 for 2000-2001, Kommune, fylke, stat – en bedre oppgavefordeling. Komiteens flertall er imidlertid enig i forslagsstillernes påpeking av at saksbehandlingen i plansaker svært ofte tar for lang tid. Flertallet mener derfor det vil være naturlig å be Regjeringen legge til rette for innføring av tidsfrister for kommunenes behandlingstid av private reguleringsplaner, uten at det svekker kvaliteten og grundigheten i prosessen. Et mindretall i komiteen, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, synes det er behov for å styrke lokalt selvstyre, og at det best kan skje på bekostning av en redusert statlig styring og innblanding på lokalplanet. Kommunene bør kunne fatte endelig vedtak i plan- og reguleringssaker uten inngripen fra overordnede myndigheter, slik at lokalpolitiske beslutninger og vedtak i større grad respekteres, og er endelige, og ikke med jevne mellomrom blir gjenstand for overprøving og tilsidesettelse av statlige myndigheter. Det er ikke tidsfrister for kommunenes behandling av private reguleringsplaner. I mange tilfeller har det medført en svært lang og kostnadskrevende saksbehandlingstid, slik at utbyggerne må vente i lang tid for å få realisert sine prosjekter. Mindretallet i komiteen mener at bruk av tidsfrister vil være et viktig virkemiddel for å sikre bedre og raskere fremdrift av private reguleringsplaner. Dermed vil jeg ta opp mindretallets forslag i innstillingen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Som det fremgår av innstillingen, er ikke dette opprydningsfondet ferdig utredet, snarere tvert imot, vi ber departementet og Regjeringen om å utrede ulike modeller. Det er derfor det er overraskende at Arbeiderpartiet har valgt å stå utenfor. Jeg er enig i at forurenser skal betale, men vi vet at dette er en forurensning som kan ha skjedd for 10, 20 eller 30, kanskje 40 år siden, og fra bedrifter som kanskje har gått konkurs, eller hvor det rett og slett ikke er mulig å identifisere synderen. Høyre har vært en pådriver for å øke de statlige bevilgningene til opprydningsarbeidet, vi har støttet Oslo byråd i deres ønske om å stille forurenserne til ansvar, og vi har pekt på dette opprydningsfondet. Men Arbeiderpartiet står igjen uten svar. Arbeiderpartiet har konsekvent gått imot Høyres forslag om å bevilge statlige midler til å starte opprydningsarbeidet. Arbeidet går imot etableringen av dette opprydningsfondet. Og vi vet at Byrådet i Oslo ikke fikk nødvendig støtte fra myndighetene og fra Arbeiderpartiet da de ønsket å ta tak i problemene i Oslo havn. Hvis vi er enige om at PCB og andre miljøgifter som er spredd i naturen, er et problem, må vi lete etter løsninger. Høyre har pekt på flere. Vi etterlyser Arbeiderpartiets.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Representanten Blattmann har ikke grunnlag for å konstatere noe som helst. Vi ønsker å få dette utredet, vi ønsker at det skal være et samarbeid mellom staten og næringslivet, og vi mener at det er helt naturlig at næringslivet også trekkes med i utredningen av ulike modeller som ligger i vårt forslag. Det som gjenstår, er at når det gjelder dette store problemet med gamle miljøsynder, der gifter er spredd i naturen og vokser oppover i næringskjeden, har Arbeiderpartiet ikke noe svar på hvordan det skal angripes. Det ble bl.a. fra Arbeiderpartiet sagt at forurenser skal betale. Ja, betyr det da at Arbeiderpartiet ikke er villig til å bruke flere statlige midler på opprydningsarbeidet? Og nå får vi også høre at man ikke er villig til å trekke dagens næringsliv med i opprydningsarbeidet. Jeg tror at hvis vi skal stå og kaste argumenter i hodet på hverandre, vil dette problemet bare vokse uten at vi faktisk tar tak i det. Høyre er villig til å gjøre det. Derfor foreslår vi økte bevilgninger over budsjettet, derfor ønsker vi å fokusere på et opprydningsarbeid hvor vi kan etablere et samarbeid med næringslivet, og vi ønsker også å gi støtte til dem som ønsker å stille forurenseren til ansvar, om nødvendig gjennom rettssystemet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Vi vet at forsvarskomiteen nå behandler langtidsplanen for Forsvaret. Der har sentrumspartiene lagt frem et forslag om at man skal benytte salg av eiendommer som blir frigjort ved omlegging av det norske forsvaret, til finansiering av sentrumspartienes forsvarsopplegg. I denne innstillingen som vi behandler i dag, står sentrumspartiene sammen med Arbeiderpartiet og Høyre om en merknad, hvor vi sier: «Dette flertallet mener at arealer som blir frigjort på grunn av omlegging av det norske forsvaret bør legges ut til friområder.» Med andre ord: På den ene siden sier sentrumspartiene at inntektene av salget av eiendommene skal brukes til å finansiere Forsvaret. I innstillingen til denne meldingen sier sentrumspartiene at arealene skal legges ut til friområder. Er dette dobbelt bokholderi, eller er det slik at det er kommunene som skal kjøpe disse eiendommene av Forsvaret? Det er ikke små summer vi snakker om. Hvis jeg ikke husker helt feil, vil sentrumspartiene at 2 milliarder kr fra salget av Forsvarets eiendommer skal gå inn i finansieringen av Forsvaret, samtidig som man sier at arealene bør legges ut til friområder. Jeg ser frem til svaret.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Det er åpenbart at representanten Dale ikke var særlig komfortabel da han skulle svare på mitt spørsmål, så jeg må nesten få lov til å gjenta det og etterlyse hvilken versjon som er den riktige. Senterpartiet står nemlig sammen med Høyre i en merknad hvor man sier: «Dette flertallet mener at arealer som blir frigjort på grunn av omleggingen av det norske forsvaret bør legges ut til friområder.» Samtidig sier Senterpartiet i forsvarskomiteen at inntektene av salg av eiendommer, som vil beløpe seg til 2 milliarder kr, skal brukes til å investere i nytt forsvarsmateriell. Det er ikke mulig for Senterpartiet å mene disse to tingene samtidig. Hvis man skal bringe inn 2 milliarder kr fra salg av eiendommer, er det betydelige eiendommer, men i miljøinnstillingen sier de at frigjorte arealer «bør legges ut til friområder». Hvilken versjon er det som er riktig? Er det det Senterpartiet sier i forsvarskomiteen, hvor de vil selge eiendommene og få inntekter som så skal investeres i forsvarsmateriell, eller er det merknaden i denne innstillingen, hvor Senterpartiet står sammen med Høyre og sier at områder skal legges ut til allmennheten?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Jeg registrerer at statsråden skryter av den store satsingen Arbeiderpartiet har fått til på kulturminnesiden. Da synes jeg med respekt å melde at man kan legge til at det var i avtale med sentrumspartiene at kulturminnebudsjettet ble økt med 6 mill. kr. I Høyres alternative budsjett gikk vi inn for en enda større satsing på dette området. I rettferdighetens navn må det nok sies at Arbeiderpartiet har vært bremseklossen når det gjelder å prioritere kulturminnevernet, sammenliknet med både sentrumspartiene og Høyre. Jeg synes ikke at statsrådens svar på representanten Frafjord Johnsons spørsmål er tilfredsstillende. Spørsmålet er hva statsråden har gjort for å sørge for at Stortingets prioriteringer blir fulgt opp. Hva er gjort for å sørge for at de blir fulgt opp? Vi registrerer at Stortingets prioriteringer ikke har blitt etterfulgt. Stortinget bad om økte bevilgninger til prioriterte formål, mens resultatet er at støtten har blitt redusert. Statsråden viste til at adgangen for Riksantikvaren til å prioritere mellom de ulike postene skal være for å sikre Stortingets prioriteringer. Situasjonen er jo at det motsatte har skjedd, at Riksantikvaren har brukt adgangen til å omprioritere bort fra Stortingets prioriteringer. Stortingets flertall pekte på Heddal stavkirke, Utstein kloster, Stavanger domkirke og de tekniske og industrielle kulturminnene. Disse har blitt prioritert ned. Vi vil vite hva stasråden har gjort og vil gjøre for å sørge for at Stortingets prioriteringer blir fulgt opp i 2001.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-06-07:
Jeg er glad for at vi nå har fått en avklaring når det gjelder kulturminnefondet. Jeg forstår statsråden dit hen at det i budsjettet for 2002 vil bli lagt frem forslag om opprettelse av et kulturminnefond. Når jeg tar ordet, er det fordi statsråden sier at Regjeringen og statsråden vil fortsette arbeidet med å følge opp Stortingets prioriteringer. Når jeg tar opp akkurat det, er det nettopp fordi vi har kunnet konstatere at Stortingets prioriteringer ikke har blitt fulgt opp. Så hva ligger det i at man vil fortsette arbeidet med å følge opp prioriteringene? Betyr det at statsråden er enig med sentrumspartiene og Høyre i at det ikke er akseptabelt at Riksantikvaren prioriterer ned kulturminner som Stortinget har sagt skal prioriteres opp? Vil statsråden sørge for at de kulturminnene som Stortinget har sagt skal prioriteres opp, og som er prioritert ned, faktisk prioriteres opp i inneværende år? Det er sentrale spørsmål, for jeg synes ikke det er tilfredsstillende at statsråden sier at man vil fortsette arbeidet, når vi har kunnet konstatere at det Stortingets flertall har sagt skal gjøres, faktisk ikke er blitt gjort.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det er fra Høyres side lagt stor vekt på at vi ikke har sluttet oss til opprettelsen av et såkalt opprydningsfond. Jeg har lyst til å si at for det første er ikke et slikt fond etablert over natten, for det andre tror jeg at det er ganske viktig at en står på at forurenseren skal være med og betale, og at næringslivet som har bidratt til denne forurensningen, også presses av myndighetene til å være med. I et tidligere replikkordskifte i dag sa Bent Høie at det er så vanskelig å identifisere de gamle miljøsynderne. Jeg tolker dette slik at fordi det kan være vanskelig, ønsker Høyre faktisk å pålegge dagens næringsliv sammen med myndighetene å påta seg de økonomiske forpliktelsene og ansvaret for bl.a. PCB og kostnader i forbindelse med det. Dagens næringsliv skal altså ta ansvaret for det som et tidligere næringsliv har foretatt seg. Det er beregnet til bortimot 30 milliarder kr bare for PCB. Høyre vil ikke bruke avgifter, har jeg forstått. Da stiller jeg spørsmålet til representanten Jan Tore Sanner: Hvordan har han tenkt at dette skal finansieres? Hvem er det som skal være med i dette fondet, for det må jo tross alt være to parter? Jeg må si at jeg iallfall ikke har noen tro på at det partiet som så sterkt kritiserer avgifter, vil bruke det som et virkemiddel for å få penger inn i fondet.
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Ja, jeg registrerer da etter det svaret jeg har fått fra Jan Tore Sanner, at han faktisk ønsker å pålegge dagens næringsliv å dekke utgiftene i forbindelse med skader forårsaket av tidligere bedrifter og tidligere næringsliv.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg må si til representanten Korsberg at Regjeringen i friluftsmeldingen, som nå ligger ute, har foreslått å fjerne fiskeravgiften. Så det er nok ikke Korsberg som har foreslått det i komiteen. Men det som er litt oppsiktsvekkende, og som jeg stadig må spørre representantene fra Fremskrittspartiet om, er deres syn på klimaendringer og klimapolitikken. I innstillingen slutter faktisk Fremskrittspartiet seg oppsiktsvekkende nok, i forhold til den politikken de har hatt før, til Kyotoprotokollen, hvor man nå skal redusere utslippene av klimagasser i Norge til 1 pst. i 2012 sammenlignet med 1990. Men samtidig kommer de i sin komitemerknad med ramsalt kritikk. De snakker om «de såkalte klimagassene» osv. De viser til FNs klimapanel, som de da omtaler nesten hånlig, og mener at det ikke er reelle ting de snakker om, og at det må mer forskning til. Er det da slik at Fremskrittspartiet ikke ser behovet i det hele tatt for at vi drøfter klimapolitikken her i Norge, og at vi får fastlagt en klimapolitikk både nasjonalt og internasjonalt? Er det nå slik at Fremskrittspartiet avviser alt dette? Hva er det som er Fremskrittspartiets politikk nå, i og med at de slutter seg til Kyotoprotokollen og slik som vi skal håndtere den i Norge, ut fra det de tidligere sa, men samtidig radbrekker FNs klimapanel og sier at dette har ikke troverdighet i det hele tatt? Hva er det egentlig som er Fremskrittspartiets klimapolitikk nå, og hvordan vil de forholde seg til klimameldingen når den kommer? Er den helt unødvendig, sett i forhold til Fremskrittspartiet?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Det var rimelig klar tale fra Korsberg. Samtidig ser det ut som om også Fremskrittspartiet etter hvert tar innover seg at det eksisterer klimagasser, og at de kan ha uheldige konsekvenser. Jeg registrerer at Carl I. Hagen uttalte til Aftenposten den 20. februar 2000 at CO2-utslipp ikke er forurensning i normal forstand, forurensning er når utslipp renner ut i elver og vann slik at fisken dør, og når folk blir syke av lufta; CO2 forurenser ikke. Jeg vil spørre Korsberg om han er enig i den betraktningen, om han mener at for klimaet er mengden av CO2 underordnet, uinteressant, det spiller på en måte ikke så stor rolle om det er der. Carl I. Hagen var jo i intervjuet også inne på at plantene lever av CO2. Betyr det at for Fremskrittspartiet er det helt uinteressant hva slags forekomster, mengder man har av CO2, og hvordan CO2 oppstår, og at det derfor overhodet ikke er behov for konkrete tiltak for å gjøre noe med mengden av CO2? Kan Korsberg svare konkret på det?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Gjennom Regjeringens rapport om rikets miljøtilstand og framleggingen av Regjeringens miljøpolitikk gjennom årlige rapporter får man en debatt også i stortingssalen omkring spørsmålene, og vi ser at vekslende temaer kommer opp, slik som PCB i år. Man får satt temaer i fokus, og kanskje kan man på en del områder se at man går nye skritt i riktig retning. Det finnes det eksempler på i innstillingen fra energi- og miljøkomiteen. Men dersom man reduserer intervallene på rapportene fra Regjeringen til hvert annet år, slik som flertallet foreslår, så betyr det at det gis mindre rom for denne typen debatter i stortingssalen. Det kan riktignok komme opp som saksframlegg i forbindelse med andre saker, men det betyr at man veldig fort i volum får mindre debatter omkring energi- og miljøpolitikk, og at andre temaer overtar. Jeg registrerer at også Senterpartiet er med i det flertallet som går inn for at man ikke lenger skal legge fram årlige rapporter om rikets miljøtilstand fra Regjeringen, men kun hvert annet år. Jeg vil gjerne spørre Senterpartiet om hva slags betraktninger man har lagt til grunn for ikke fortsatt å ha et krav om at rapportene skal komme årlig, nettopp ut fra den begrunnelsen jeg her har gitt.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Ja, jeg synes det. Jeg synes det er en glimrende idé. Fremskrittspartiet som et lov- og ordenparti burde ikke ha noen problemer med at man bringer inn dem som har skitnet til løvene og får dem til å vaske dem. Det synes jeg vi skulle gjøre. Jeg går direkte videre til det neste. Jeg har en bok av Ronald Reagan med sitater av ham, og veldig mange av de sitatene knytter seg til miljøproblemer. Jeg må si at de uttalelsene Ronald Reagan har kommet med, burde kunne gå direkte inn i Fremskrittspartiets arbeidsprogram. Der nevnes det ene eksempel mer graverende enn det andre. En er f.eks. inne på at planter og skogen er den største miljøforurenseren av alle. Jeg registrerer at Peter N. Myhre den 2. september 1989 uttalte til Aftenposten: «Jeg spår at om fem til ti år er det ingen som lenger snakker hverken om drivhuseffekten eller om hullene i ozonlaget. Venstresiden, særlig i norsk politikk, har nemlig alltid forsøkt å finne saker som ligger utenfor virkelighetens verden. Siden slutten av 70tallet har disse vært samene, de homofile, atomvåpnene og nå altså drivhuseffekten/ozonhullene.» Det er altså en spådom som Peter N. Myhre kom med. Jeg vet at vi i SV har sitert den før, men det er et godt sitat. Jeg er fristet til å spørre – selvsagt via presidenten – tilbake til representanten Korsberg: Er man enig i den spådommen som Fremskrittspartiet kom med for drøye ti år siden, nemlig at om ti år ville ingen lenger snakke om drivhuseffekten, om ozonlaget? Oppfatter Korsberg med andre ord at det som skjer her i dag, er en ikke-debatt, det er ikke noe som noen sier noe om, ingen snakker om disse begrepene? På det området kan det i hvert fall synes som om Fremskrittspartiets spådommer inn i framtiden har vært noe forfeilet. Så må jeg si at det ville være et forunderlig føre var-prinsipp hvis det eneste man skal være føre var på, er områder der man kan være rimelig sikker på konsekvensene. Jeg oppfatter at føre var-prinsippet nettopp innebærer at den usikkerheten man måtte ha med hensyn til konsekvenser for framtiden, innebærer at man skal velge de løsninger man er sikker på gir de minste skadevirkningene. Det er jo hele grunnlaget for føre var-prinsippet. Hvis Fremskrittspartiet oppfatter det i en helt annen retning, nemlig at det kun skal gjelde når man vet konsekvensene på forhånd, er det ikke det som SV oppfatter som et føre var-prinsipp.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-07:
Jeg merket meg at statsråden i forbindelse med omtalen av kulturvernet uttalte at det ikke kan herske tvil om Regjeringens satsing på disse områdene. Og det kan det tydeligvis ikke, for i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett mener et flertall at den satsingen er altfor lav. Slik sett er det kanskje ikke noen tvil om Regjeringens satsing på de områdene. Men jeg regner med at statsråden i utgangspunktet hadde andre meninger med det hun uttalte. Jeg la også merke til at når det gjelder forpliktelsene om en internasjonal klimaavtale, uttaler statsråden at Regjeringen fortsatt skal være en pådriver for bred internasjonal enighet om en slik avtale. Med tanke på formuleringen når det gjaldt den forrige problemstillingen, altså om kulturminner, der det ikke skulle herske noen tvil på et område der man satser for lite, vil jeg spørre statsråden: Hva slags pådriverrolle er det statsråden tenker seg at Regjeringen skal ha i dette spørsmålet? Er det en pådriverrolle for en type avtale som vil være mer tjenlig for Norge, og på den måten mer skadelig for klimaet? Er det slik statsråden tenker seg at man fortsatt skal være en pådriver? For det er jo den rollen Norge har spilt til nå. Eller er det slik at statsråden her tenker seg at den pådriverrollen også vil ha konsekvenser for Norge når det gjelder miljø- og klimapolitikken, eksempelvis i forhold til gasskraftverk, på en slik måte at Norge faktisk også må legge om sin klimapolitikk med de konsekvensene det får? Kan statsråden gi et mer presist svar på hva hun mener med en slik pådriverrolle, og også hvis hun ønsker å ha en pådriverrolle, hva årsaken da kan være til at den meldingen fortsatt ikke foreligger?
John Dale (Senterpartiet), 2001-06-07:
Når me lyttar til representanten frå Høgre her, får me inntrykk av at det eksisterer ein stor sprik mellom det som vert diskutert i forsvarskomiteen, dei standpunkta som ein der er i ferd med å ta, og dei standpunkta som me tek stilling til og drøftar her i dag. Det er nok ikkje tilfellet. Det som det her er snakk om, er jo friareal – areal som kan fristillast og ha ein nytteverdi i forhold til det me er opptekne av. Det går me sjølvsagt inn for. Eg kan som sagt ikkje sjå at det i denne prosessen ligg inne slike store motsetnader som representanten Sanner her trekte fram.
John Dale (Senterpartiet), 2001-06-07:
Når me har føreslått det me har gjort, er det fordi me føler oss trygge på at eit slikt opplegg vil kunna vareta vel dei interessene som representanten Ballo var oppteken av. Det er jo slik at me gjennom det normale arbeidet i Stortinget til kvar tid har høve til å krevja framlagt dokumentasjon som me meiner har spesiell interesse for oss. Og nettopp i denne kombinasjonen som ligg i det normale arbeidet som går føre seg i Stortinget, og den framgangsmåten som me føreslår, vil me fullt ut ha høve til å kunna følgja opp på dei områda som me måtte ynskja.
John Dale (Senterpartiet), 2001-06-07:
Eg er glad for at eg får høve til å presisera det som var poenget mitt. Dei areala som Forsvaret eig, og som eignar seg for å verta frigjorde til friluftsformål, vil me realisera på ein slik måte. Men det er jo klart at det er store delar av desse areala som ikkje passar til eit slikt formål, og som kan avhendast, og der pengane vert brukte innafor Forsvaret sine rammer. Det eg sa, står altså fast. Her finst det areal som med fordel kan verta frigjorde for allmenta, men store delar av dei areala det her er snakk om, må verta realiserte innafor Forsvaret sine rammer.
John Dale (Senterpartiet), 2001-06-07:
I mitt innlegg tidlegare i dag sa eg meg glad for at Regjeringa vil overføra ein større del av ansvaret for miljøpolitikken frå dei sentrale nivåa til lokalsamfunn og til kommunar. På dette punktet fører regjeringa Stoltenberg vidare politikken til sentrumsregjeringa, og det som her skjer, er fullt ut i tråd med Senterpartiet si oppfatning av saka. No har statsråden også fått sterk støtte i energi- og miljøkomiteen for å føra meir makt over frå sentrale til lokale nivå. Og det statsråden sa i innlegget sitt i dag, oppfatta eg som eit signal om vilje til å følgja opp. Men det som heng over oss alle – det gjeld også statsråden – er spørsmålet om teori og praksis, og difor er det naturleg å stilla følgjande spørsmål: Vil statsråden t.d. syta for at lokale folkevalde organ får spela ei viktigare rolle innanfor rovdyrforvaltinga?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-06-07:
Statsråden har helt rett i at Regjeringen prioriterte kulturminnearbeidet i budsjettet. Det var en betydelig påplussing. Stortinget fulgte dette opp med ytterligere å føre på et betydelig beløp. Problemet er at disse pengene ikke når fram til adressaten. Dette er ikke bare et spørsmål om et enkelt datainnkjøp til noen millioner kroner, men det er en systematisk tapping av denne kontoen til prioriterte kulturminnetiltak, som brukes til helt andre formål. Dette har et omfang som gjør at det er nødvendig å rydde opp i det. Det er ikke nok at statsråden sier at en løpende vil følge med. Det er behov for å gå inn og rydde opp, slik at en får dette på skinner igjen. Ellers vil det måtte få konsekvenser for den fullmakten som Riksantikvaren har til å omdisponere for å få til en prioritering i tråd med det Stortinget har vedtatt, når han faktisk bruker fullmakten til å gå andre veier enn de som er staket ut. Det er også slik at statsråden i denne sal gjentatte ganger har blitt minnet om prioriteringer, bl.a. når det gjelder Stavanger domkirke. Like fullt følges ikke dette opp fra Riksantikvaren, slik at det er ikke bare Riksantikvaren som ikke har fulgt opp. Det har heller ikke statsråden gjort godt nok. Så har jeg to konkrete saker som jeg ikke fikk tid til å gå nok inn på i innlegget mitt. Det å legge til rette for at forsvarseiendommer og fyreiendommer stilles til allmennhetens rådighet, er en viktig del av Regjeringens politikk når det gjelder friluftsbiten. Mitt spørsmål til statsråden er om hun vil ta kontakt med finansministeren og andre involverte statsråder for å unngå at verdifulle eiendommer, fyreiendommer, nå skal gjøres butikk med, med den konsekvens at et friluftsråd ikke kan erverve dem, og det blir private som kjøper dem i stedet. Det kan ikke være sånn at staten bruker millionbeløp på å kjøpe eiendommer fra andre for å legge dem ut til allmennheten, og så selger den sine egne eiendommer – indrefileten i mange tilfeller – til private. Her må det være sammenheng mellom det Regjeringen gjør på ett område og det den gjør på andre områder. Og så er det et konkret tilfelle i forhold til skipstrafikken. Det står også i meldingen at en skal intensivere og arbeide for å unngå at det blir havari, og at en skal klargjøre ansvarsforholdene, slik at opprydding kan skje raskere. Nå har det altså stått en båt utenfor Karmøy kommune siden 1. juledag 1999, og en klarer ikke å få dette i mål. Kan statsråden bekrefte at dette er en sak hun vil se på for å få til en ordning? Det står om beskjedne midler for å få dette ordnet.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg minner om den store satsingen som er på kulturminner som er i årets budsjett. Jeg minner også om at den adgangen til å overføre mellom ulike poster på Riksantikvarens budsjett, som har pågått gjennom mange år, er der fordi en skal få muligheten til å sikre Stortingets ulike budsjettprioriteringer. Det er flere viktige prioriteringer i årets kulturminnesatsing. De er først og fremst knyttet til styrkingen av de konkrete kulturminnetiltakene som fartøyvern, industrielle kulturminner og stavkirker, men også til oversikten, kartleggingen og registreringen – ikke fordi det er viktig i seg selv, men fordi det er viktig for nettopp denne konkrete satsingen. Det vil selvsagt være min oppgave å sørge for å få til en best mulig oppfølging av de prioriteringene som Stortinget har på kulturminneområdet, som også er Regjeringens prioriteringer, og først og fremst sikre at vi får en konkret satsing på de enkelte kulturminnetiltak.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det er et faktum at arbeiderpartiregjeringen forslo en stor økning på kulturminnefeltet for i år, men jeg er likevel den første til å være svært glad for at en gjennom budsjettforliket i Stortinget fikk en ytterligere økning på dette veldig viktige området, og jeg vil gjøre det jeg kan for at denne økningen skal videreføres, slik at vi får den satsingen på kulturminner som vi fortjener. Min oppfølging dreier seg om å gå inn i de enkelte forslagene som Stortinget har vedtatt når det gjelder fartøyvern, når det gjelder industrielle kulturminner og når det gjelder stavkirkene, for å nevne noen av de aller viktigste. Jeg vil også gjøre dette i tiden som kommer, med sikte på at vi får til den konkrete styrkingen som disse kulturminnesatsingene fortjener, og jeg vil sørge for at vi får en god balanse mellom disse helt konkrete tiltakene og tiltak som skal gå til registrering av kulturminner, som også vil være viktige for å få til en styrking av dette. Men det kan aldri være slik at registrering i seg selv skal gå på bekostning av det å få til denne konkrete satsingen. Så her er det et fortløpende arbeid, og jeg vil også i fortsettelsen selvsagt sikre den satsingen som Regjeringen og Stortinget står bak på dette området.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Tiltak for å sikre de ville laksestammene og arbeidet mot lakselus og Gyrodactylus salaris er blant de aller viktigste nasjonale miljøoppgavene. Derfor har Regjeringen arbeidet mye med å finne fram til gode løsninger som kan være mer treffsikre når det gjelder å utrydde Gyrodactylus salaris, uten å påføre oss selv store, nye miljøutfordringer. Dessverre er det klart at vi ennå ikke har noen patentløsninger for å få dette til, og det er også slik at rotenonbehandlingen har vært nødvendig for å gå til angrep mot Gyrodactylus salaris. Dette må gjøres med stor varsomhet, men i enkelte tilfeller vil det fortsatt være nødvendig, samtidig som vi bruker alle de kreftene vi har på å finne fram til hvilke tiltak som etter hvert kan komme til erstatning for dette, som kan virke enda bedre og ikke medføre så store andre miljøutfordringer som rotenonbehandling gir.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Hvis vi skal få til den styrkingen av miljøvernpolitikken som vi er helt avhengig av på grunn av de enorme miljøutfordringene vi står overfor i tiden framover, kan jeg ikke se noe alternativ til å styrke det lokale miljøansvaret. Det er på denne måten vi kan få til en sterkere forankring av miljøpolitikken, et bedre samarbeid mellom lokale myndigheter og frivillige organisasjoner på feltet, og også få til et samarbeid der næringslivet inkluderes. Så dette må vi absolutt sørge for å følge opp i praksis. På den annen side er en styrking av det lokale miljøansvaret også avhengig av svært tydelige nasjonale og internasjonale signaler. Det er ikke slik at en kommune eller et lokalsamfunn kan arbeide i vakuum hvis vi skal få til en styrking av miljøpolitikken. Rovdyrspørsmålene er spørsmål som trenger nasjonale retningslinjer som følger internasjonale retningslinjer, men som absolutt også åpner for at vi kan få til et større lokalt ansvar, og jeg tror at det også kan være med på å forebygge noen flere av de konfliktene vi ser rundt omkring. Jeg ser at forsøkene vi har gjort med mer lokalt ansvar i rovdyrpolitikken, har ført til det – men bygd på nasjonale retningslinjer.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det er et faktum at satsingen på kulturminner i årets budsjett er større enn den har vært på svært mange år. Ikke desto mindre vil det absolutt være ønskelig å styrke den satsingen i årene som kommer. Vi har så mange viktige kulturminner at det absolutt er mer enn nok å bruke pengene på. Regjeringen er en pådriver i arbeidet for å få til en forpliktende internasjonal klimaavtale. Det gjelder å få Kyotoprotokollen til å tre i kraft. Det er den avtalen verdenssamfunnet må ha for å starte arbeidet med å redusere klimagassutslippene. Det er ikke riktig at Regjeringen har en defensiv linje i dette arbeidet. Vi ønsker en avtale som vil få konsekvenser for nasjonal klimapolitikk i Norge og i andre land. Det vil også bare være det første skrittet, for – som det er påpekt fra flere i denne salen – klimautfordringene vil kreve at vi går til nye utslippsreduksjoner etter oppfyllelsen av Kyotoprotokollen. Men nå gjelder det altså å få den avtalen på bena, og i det arbeidet gjør alle land nå det beste de kan. Vi venter på og presser på USA i dette arbeidet, men vi er krystallklare på at vi ønsker å gå videre med klimaarbeidet uansett. Vi kan ikke gi slipp på den rammen for en avtale som verdenssamfunnet har forhandlet fram de ti siste årene.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Siden spørsmålet om kulturminnesatsing kom opp igjen på tampen av debatten, vil jeg gjerne bekrefte og ta opp igjen det jeg sa i mine tidligere innlegg. Jeg arbeider selvfølgelig med en oppfølging av Stortingets merknader om kulturminnefondet, og jeg vil legge fram forslag for Stortinget om dette i forbindelse med budsjettet for 2002. Jeg vil også bekrefte at kulturminneprioriteringene som Stortinget og Regjeringen står for, selvfølgelig skal fram til adressaten, og at Regjeringens arbeid med dette fortsetter med full tyngde. Når det gjelder fyreiendommer, som også kom opp på tampen her, er disse absolutt blant de eiendommene som det vil være viktig å sikre i forhold til friluftsformål flere steder i landet, og arbeidet med å prioritere og få til muligheter for dette står høyt på min arbeidsliste. Siden Sellafield-problemstillingen også ble tatt opp, vil jeg minne om den tyngde og den styrke som Regjeringen legger i det arbeidet overfor britiske myndigheter på ulike plan. Det er heller ikke alltid at formen på det arbeidet er identisk med styrken, og siden Thorbjørn Berntsen ble nevnt her, er det vel i hvert fall et faktum at den formen som den gangen ble brukt, ikke har løst problemene. Vi står fortsatt overfor denne utfordringen, men det er en utfordring som tas på alvor, og som skal følges opp.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg vil igjen bekrefte at de kulturminneprioriteringene som Stortinget og Regjeringen står for, skal følges opp på den måten at konkrete tiltak skal tilgodeses. Vi skal ha den riktige balansen mellom tiltak til registrering og konkrete tiltak – konkrete fartøyvernprosjekter, stavkirkeprosjekter og industrielle kulturminneprosjekter, for å nevne noen, som betyr en styrking av disse i tråd med det som Stortinget har vedtatt. Vi må se til at balansen på disse punktene blir slik at vi får en styrking av de konkrete tiltakene utover det som vi har sett komme til uttrykk hittil i året.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Da miljøvernministeren var i Stortinget i forbindelse med siste spontanspørretime, måtte Stortinget minne Regjeringen på nødvendigheten av respekt for Stortinget i forbindelse med gjentatte utsettelser av klimameldingen. Nylig ble det avslørt at midler til Riksantikvaren som Stortinget bevilget til Heddal stavkirke, Stavanger domkirke og Utstein kloster, er blitt omdisponert til drift og datasystemer, og midlene er endog blitt kuttet. Så har vi fått ny informasjon nå som viser at dette ikke bare har skjedd på disse områdene, men også for kystkultur- og fartøyvern og tekniske og industrielle kulturminner. Økningen til Riksantikvaren under kap. 1429 post 72.2 på 21,8 mill. kr, er fordelt på andre kulturminneformål. I tillegg har Riksantikvaren, i strid med Stortingets prioriteringer, så vidt vi nå har fått informasjon om, overført 4 mill. kr fra disse postene til driftsutgifter og til kjøp av datatekniske tjenester. Dette er helt uakseptabelt! Her opererer Riksantikvaren helt i strid med Stortingets klare prioriteringer. Er Stortingets prioriteringer å betrakte som rådgivende for Riksantikvaren og for statsråden? Det kan neppe være tilfellet. Dette er bindende, og det er statsrådens ansvar å påse at Stortingets vilje blir realisert. I tillegg kommer altså kulturminnefondet, som det ble vedtatt skulle opprettes innen 2000. Intet har skjedd, og nå er ikke Arbeiderpartiet en gang med på vedtaket om opprettelsen av kulturminnefondet innen statsbudsjettet for 2002. Skal det bli en vane at vi må minne Regjeringen om Stortingets vedtak? Det er faktisk ikke akseptabelt. Stortingets vedtak er bindende for Regjeringen. Jeg vil spørre statsråden om hun nå vil ta ansvar for å rydde opp i forhold til Riksantikvaren? Det virker ikke bare som om dette er et tilfelle, siden vi nå opplever flere avsløringer – det later til å være systematisk. Vil hun rydde opp i forhold til Riksantikvaren og sikre at Stortingets prioriteringer blir realisert? Og vil statsråden nå sikre opprettelsen av kulturminnefondet, slik at det blir operativt fra 1. januar 2002?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Siden dette forslaget i realiteten er falt på grunn av Arbeiderpartiets og Sosialistisk Venstrepartis stemmegivning, kan forslaget trekkes.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-06-07:
Det er to forhold jeg har lyst til å berøre på tampen av debatten. Det ene er at når vi er i gang med produksjon og – i enda større grad – leting etter olje og gass i Norskehavet og Barentshavet, er det svært viktig at Regjeringen ikke står på stedet hvil når det gjelder miljøovervåkning og forhold som har med beredskap i disse områdene å gjøre. Vi befinner oss i de mest sensitive områdene, hvor miljøsårbarheten er på topp, uansett hvor vi måtte befinne oss i Europa. Og det er viktig at de miljøene vi har på plass lokalt i disse områdene, enten det gjelder Norskehavet eller Barentshavet, får lov til å være med og delta i utviklingen, slik at vi kan få en situasjon hvor olje, fisk og miljø kan gå hånd i hånd, og også har troverdighet og lokal oppslutning når man etter hvert skal i gang med enda større grad av produksjon enn det som er virkeligheten i dag. Det andre forholdet jeg har lyst til å ta opp, er at det er ingen ting som forurenser og ødelegger mer langs norskekysten enn det radioaktive stoffet technetium. Sammenlignet med all annen form for forurensning vi har langs norskekysten i dag, har den en irreversibilitet i seg som man ikke ser eller kjenner rekkevidden av. Nedbrytingstiden for stoffet technetium er på mer enn 200 000 år! Når vi nå ser at britiske miljømyndigheter søker om nye utslippstillatelser på samme nivå som i dag, for seks nye år, får dette virkninger langs norskekysten. Spesielt langs Sør- og Vestlandet kan det ha fatale virkninger spesielt for den næringsvirksomhet som har med marin sektor å gjøre. Og jeg skulle ønske at den nåværende regjering kunne hatt samme styrke i sin protest rundt forholdene med utslippene fra Sellafield, som går med havstrømmene opp Skagerrak og Kattegat, som arbeiderpartiregjeringen hadde for ti år siden, jf. daværende miljøvernminister Thorbjørn Berntsens karakteristikk av sin kollega i den britiske regjering. Situasjonen er langt fra blitt bedre, den er blitt mye, mye verre. Da burde engasjementet og protestene ha stått i et rimelig forhold til den utviklingen vi har sett, for dette er den mest skadelige forurensning vi har langs norskekysten i dag, og den er evig ødeleggende.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-06-07:
Jeg regner med at dette skal gå rimelig fort, men Høyre og Fremskrittspartiet har et forslag i saken som selvsagt må settes frem. Jeg vil ellers bare si at dette er en uproblematisk sak, men du verden så lang tid den har tatt! Saken om Jernbaneverkets fiberkabelnett har vandret over flere år. Den var vel faktisk oppe både i 1996 og 1997, da Telenor i sin tid skulle leie det. Så kom ESA inn, og kom tilbake og sa at det var det ikke anledning til, og siden har denne saken vandret. Men la oss ikke bruke lang tid på dette. Nå er vi der vi skal være. Jeg hadde selvsagt helst sett at dette hadde blitt omgjort til et privat selskap, men vi har iallfall fått det omgjort til et AS, og forhåpentligvis er det mulig å tjene noe penger på dette – til glede for oss alle i fremtiden.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Vi har hatt flere saker i komiteen der vi faktisk har berørt dette området – verdiskaping når det gjelder mat, nisjeproduksjoner osv. Det er et omfattende arbeid som ligger framfor oss. Jeg viser da til at vi i forbindelse med Ot.prp. nr. 85 egentlig har gitt et kjempeoppdrag til departementet, og det er spennende å se hva som kan komme ut av det. Men hvis vi sammenlikner oss med Frankrike, der 20 pst. av matvarene er nisjeprodukter, ligger vi i utgangspunktet meget dårlig an. Det kreves en kjempestor innsats for å komme i et godt spor på dette området. Samvirkeorganisasjonene sier at de i sitt sortiment har noen produkter som kan komme inn under den nye merkeordningen – som vi skal snakke om i en annen sak. To-tre ostetyper og et par flytende melkeprodukter kan tenkes å være aktuelle. Omtrent det samme er situasjonen på kjøttsektoren. Det er imidlertid grunn til å tro at merkeordningen kan være et incitament til å finne fram igjen produkter som gjennom standardiseringen har mistet noe av sin identitet, slik at antallet produkter over tid kan øke. Og dersom satsingen på å bygge opp en merkeordning for landbruksprodukter basert på geografisk opprinnelse, tradisjon og egenart skal lykkes, må det stilles til disposisjon økonomiske ressurser. Dette er en vanlig måte i alle land, og det er i tråd med WTOs regler om støttebegrensning å bruke offentlige midler til å få i gang et sånt arbeid. Vi føler vi har berørt dette i svært mange saker, og avventer nå Regjeringens arbeid. Jeg viser også til at det i forbindelse med reindriftsmeldingen er kommet liknende merknader. Jeg syns at vi bør ha et regelverk i Norge som gjør at tørrfisk er lovlig vare å selge, og at tørket reinkjøtt er lovlig vare å selge. Det er kvaliteten på sluttproduktet som skal være avgjørende, og vi må ikke ha for rigide krav i forhold til foredlingsprosessen.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Forslagsstillerne fokuserer på et viktig tema innenfor matvaresektoren: utvikling av konkurransedyktige høykvalitetsmatvarer og samkjøring av ressurser for å få dette til. Vi er midt oppe i en debatt om matvarepriser og marginundersøkelse for å hindre at den planlagte halvering av matmomsen 1. juli ikke skal komme forbrukerne til gode i form av lavere matvarepriser. Det som imidlertid er viktig å fastslå i denne sammenheng, er at norsk landbruk ikke kan bli billigst i verden. Men norsk landbruk kan skape større verdier enn i dag. En god del norske forbrukere er villig til å betale noe mer for de rette produktene ut fra sine egne preferanser. Nisjemarkedet er allerede i dag et betydelig marked i vekst, og det er ikke minst et mer robust marked. Vi opplever en trend der forbrukerne i sterkere grad etterspør råvarer av høy kvalitet, gjerne spesialiteter, det originale og det overraskende. Skal en lykkes med en satsing på utvikling av norsk gårdsmat og norske spesialiteter – virkelig satse på nisjer – trengs en tung og langsiktig, målrettet innsats. Ved behandlingen av landbruksmeldingen var det bred enighet om å etablere et eget verdiskapingsprogram for norsk landbruk, en storallianse for den norske maten hvor sentrale aktører i landbruket og næringsmiddelindustrien deltar. Konkurransestrategier for norsk mat er innlemmet i dette programmet. Med den satsing som gjøres, bør det være gode muligheter for økt produksjon av konkurransedyktige matvarer av høy kvalitet. Det innebærer høyere verdiskaping både i primærproduksjon og foredling som et ledd i å styrke norsk matproduksjon. Samordning og organisering for bl.a. å oppnå synergieffekter vil stå sentralt i arbeidet med verdiskapingsprogrammet. Regjeringen blir pålagt å informere Stortinget om utviklingen. Fremskrittspartiet mener at de hensyn som etterlyses av forslagsstillerne, blir tilfredsstillende ivaretatt i det arbeid som er i gang med å utvikle konkurransedyktige kvalitetsmatvarer. Vi ser det derfor ikke som ønskelig eller hensiktsmessig å fremme flere forslag om dette nå.