Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-02-11:
Dysleksi og dyskalkuli er ganske vanskelige ord, men å ha lese-, skrive- eller matematikkvansker er mer kjent. Det er heller ikke så tabubelagt som det har vært tidligere, men jeg vet at det fortsatt er vanskelig for mange, og ikke minst synliggjøres det veldig godt når det handler om sosiale medier. At det ikke er så tabubelagt lenger, skyldes at flere har stått fram med sine vansker. Jeg vil i den sammenhengen gi ros til statsministeren for å ha stått fram med sin utfordring knyttet til lese- og skrivevansker. Slike utfordringer er altså mulig å forsere. Du kan bli statsminister selv om du ikke har helt perfekt rettskriving. Det vil si: Du bør være klar over at det er sånn det er, og det betyr at skolen eller foreldrene dine bør være klar over hva du sliter med. Ellers bør du ha en ganske god psykisk helse. Det hjelper ikke å være flink på skolen muntlig og få bare feil skriftlig hvis eleven ikke har fått kartlagt hva han sliter med. Da må en ha en sterk psyke. Det samme gjelder for matematikkvansker. Får ikke eleven hjelp til å synliggjøre hva han sliter med, er det dessverre ikke sikkert at han kan bli den beste versjonen av seg sjøl – det som han drømte om. Som forslagsstillerne skriver, lærer unger på forskjellige måter. Tilpasset opplæring er et godt innarbeidet begrep, men det legges ulike ting i begrepet. Likevel tror jeg at de fleste lærere er opptatt av å ha god nok tid til å følge opp hver enkelt elev og tilrettelegge for at den enkelte elev har utbytte av det som skal formidles. Vi ser at det er en liten nedgang i antall elever som får spesialundervisning, og det er veldig bra hvis det betyr at en reduserer behovet for spesialundervisning fordi en intervenerer tidligere. Vi bør være opptatt av å hjelpe så raskt utfordringene kommer til syne. Spesialundervisning må også være et tilbud en kan komme ut av dersom en får tilstrekkelig hjelp tidsnok. Strever en med dysleksi eller dyskalkuli, blir det ytterst nødvendig å ha ressurser nok til oppfølging. Forslagsstillerne viser til Dysleksi Norge, som gjennom 10 år har arbeidet med å såkalt sertifisere skoler til dysleksivennlige skoler. Dette er skoler de mener oppfyller noen spesielle kriterier. Disse 22 skolene har gode systemer for kartlegging og iverksetting av tiltak. Skolene er også opptatt av å videreutvikle sin kompetanse om temaet, om pedagogiske metoder, om hjelpemidler, psykososialt arbeid osv. Dette er veldig bra å høre, men det er bare så synd at det ikke er flere skoler som har den samme tilnærminga, og som har fått denne sertifiseringa. I dag opplever mange foreldre å streve med å nå fram for å få den hjelpen de føler ungen deres trenger. Ordinære kartleggingsprøver er et første hjelpemiddel, men om en lurer på om det er noe mer, må en gå mer spesifikt til verks. Det er her jeg tror mange føler at tida går mens problemene vokser. Stortinget vedtok i forrige periode at skolene har plikt til tidlig innsats, og de har ikke lenger anledning til å vente med utredninger til PP-tjenesten kommer. De skal gjøre det de kan før spesialtjenesten kobles inn. Jeg registrerer at systemet fortsatt har noe brister, sjøl om mange skoler er blitt flinke. Det er åpenbart et behov for videreutdanning innenfor disse temaene for at hele lærerkollegiet skal være rustet til å fange opp elevenes utfordringer. Matematikkvansker og lese- og skrivevansker burde derfor ha vært et godt og prioritert emne i videreutdanninga. Den forrige regjeringa la fram lesestrategier og matematikkstrategier som denne regjeringa har videreført, og jeg tror det er veldig bra. Når utfordringene er avdekket og tiltaksfasen er satt i gang, er det viktig at det også finnes hjelpemidler en kan benytte seg av. Jeg har hørt historier om at sjøl om elevene er diagnostisert med lesevansker, kommer ikke lydbøkene til skolen før langt utpå høsten, og det er uakseptabelt så lenge skolen er klar over problemene. Dette må regjeringa ta tak i for å oppfylle elevenes rettigheter. Teknologisk burde det ikke være noe hokuspokus å kunne tilrettelegge for de elevene som strever med enten tall eller bokstaver, som representanten Aasen sa. Skolen skal gi alle elever muligheter til å utvikle seg i tråd med sine evner. Det er uhyre viktig at problemer med lesing, skriving eller matematikk blir tatt tak i tidlig. Å lese er en grunnleggende ferdighet. Det er viktig at tester og prøver ikke har et ensidig fokus på å oppnå et visst nivå i forhold til andre skoler. Det er en fallitt dersom elevene oppfordres til å være hjemme eller til ikke å ta prøvene. Det er nettopp kartleggingsprøver som skal bidra til å hjelpe elevene videre. Dette er ikke fantasier, men det er et reelt problem ved enkelte skoler, og dette må statsråden også sette en stopper for og rydde opp i.