Odd Henriksen (Høyre), 2015-05-07:
Det er en spesiell dag for meg. Jeg kommer fra en kommune som har hatt lovlig rekreasjonskjøring i snart 14 år. Jeg tror det var vinteren 2008 at jeg som ordfører fikk besøk av energi- og miljøkomiteen. De kom til mitt vakre Sulitjelma på befaring for å se på hvordan vi hadde organisert motorferdsel og hvordan det kunne gjøres. Jeg fikk inntrykk av at komiteen var fornøyd. Vi tolket budskapet slik at det ville komme endringer i motorferdselloven i løpet av kort tid. I kommunen startet vi opp med å se på våre planer. Hvordan kunne vi regulere enda mer skånsomt for å unngå konflikter? Vi fikk henvendelser – flere ønsket å starte med vinterturisme. Det var relativt bra aktivitet. 2008 er blitt til 2015, og endelig ser det ut til at det skjer noe i denne saken. Som bosatt utenfor hovedstaden er det med litt undring jeg registrerer hvordan debatten i denne saken har gått. Det argumenteres med at nå vil all natur i Norge bli utsatt for støy. Det vil ikke være mulig å bevege seg i Vinter-Norge uten å bli utsatt for scooter, og ikke minst vil forslaget gå ut over nesten alt folkehelsearbeid. Når jeg hører argumentene om folkehelse, skjønner jeg ingen ting. Min hjemkommune har folkehelse høyt på sin agenda. Kommunen har aktivt arbeidet for dette i flere år – til tross for at vi har scooterløype. Kommunen fikk til og med en pris for sitt arbeid for folkehelsen. Sett i relasjon til argumentasjonen som brukes i denne saken, burde vi vel strengt tatt blitt fratatt prisen og satt i skammekroken! Jeg skal ikke utrede hvordan vi la til rette for å få til best mulig folkehelse med aktivitet for våre innbyggere, hvordan vi gjennom planarbeid i nærmiljøet la til rette for fysisk aktivitet, gratis bruk av idrettsanlegg for våre barn og hvordan vi fikk aktivisert hele kommunen til faktisk å komme seg ut, og også hvordan vi fikk de som var inaktive til å komme seg ut – selv om de kanskje måtte bruke snøscooter. Med all mulig respekt – det er godt mulig å drive godt folkehelsearbeid og samtidig ha muligheten til å ta en tur på scooter. Så til det neste litt uforståelige argumentet: Det hevdes at det vil være uforsvarlig scooterpolitikk med rekreasjonskjøring, og at scooter i utmark ikke er forenlig med tradisjonell naturopplevelse og naturmangfold. Høyre har lange tradisjoner for å ta vare på norsk natur. Vi skal fortsatt være en garantist for at det skal være mulig å oppleve vår natur og dyrke friluftslivet her i landet, også for dem som ønsker å gjøre det i total stillhet. Hadde dette lovforslaget vært et totalt frislipp av snøscooter, hadde vi selvsagt gått imot forslaget. Lovforslaget setter mange skranker for hvor det ikke er lov å kjøre. Som sagt, det er ikke noe frislipp. Det er forbud i verneområder, i planlagte verneområder, det er forbud i nasjonale villreinområder og i andre sårbare naturområder. Det skal tas hensyn til friluftsliv og naturmangfold, tamreinnæringen har stor innflytelse, og det er forbud mot naturinngrep osv. Rammene for å gi tillatelse til å lage løyper er streng, og de er etter Høyres syn gode og godt begrunnet. Høyre erkjenner at Norge er et mangfoldig land, og vi har tiltro til lokaldemokratiet. Vi legger til grunn at landet vårt har rom for både dem som ønsker å nyte stille natur og de som ønsker å kjøre snøscooter. Vi tror at tillitsvalgte i kommunene er i stand til å regulere dette. Her går det et klart skille fra Arbeiderpartiet, som kun har tro på statlig styring og statlig regulering, til Høyre, som har tro på lokaldemokratiet. Vi tror rett og slett at de som bor og virker rundt om i landet, vil kunne forvalte sine arealer på best mulig måte. Det handler i bunn og grunn om distriktenes livsgrunnlag. Hva dette egentlig handler om, er meget godt beskrevet av en annen ordfører i en prøvekommune. Han oppsummerer det slik: Motorferdselsplanen er inndelt i A-soner, der motorferdsel er forbudt, og B-soner, der en kan legge til rette for faste løyper. 70 pst. av kommunens areal er A-soner. Løypene kan være 4 meter brede av hensyn til sikker trafikk og preparering. Legger vi til en 100 meters støysone på hver side, vil en total utnyttelse av løypa utgjøre 2,5 pst. av kommunens areal, selv om vi har en scooterløype på 30 mil. Vi har mye dokumentasjon på at scooterløyper skaper trivsel og har bidratt til at folk flytter hit. Det er positivt for å rekruttere folk til ulike stillinger både i kommunen og i næringslivet. Statskog har økt salget av fiskekort med flere hundre prosent i forsøksperioden. Problemet er bare at det hele tiden er andre som definerer hva som fremmer trivsel hos oss. Det er derfor trist å oppleve at etter nesten 50 år med reguleringer av scooter i kommunene, og med de resultater vi dokumenterer, blir våre erfaringer overhodet ikke vektlagt. Hvorfor skal det fortsette å være slik? Hvis alt går etter planen, skal det i denne saken snart være mulig for denne ordføreren å kunne høste sine erfaringer og lage løyper til sine innbyggere.