Trond Helleland (Høyre), 2001-05-29:
Lov om familievernkontorer trådte i kraft 1. januar 1998. I denne treårsperioden har Barne- og familiedepartementet gjort seg enkelte erfaringer som tilsier at det nå foretas justeringer av loven. Det kan oppstå uklarheter som har sitt utspring i at noen av de kirkelige familievernkontorene ikke har vært ansett som et organ for stat eller kommune. Det at noen familievernkontorer er ansett som organ for stat eller kommune, mens andre ikke er det, medfører ulikheter bl.a. hva gjelder forvaltningslovens rekkevidde, og i forhold til rettens adgang til å motta forklaring fra de ansatte. De foreslåtte lovendringer tar derfor sikte på å sikre at de ulike kontorene i størst mulig grad har det samme regelverk å forholde seg til. Det er også foreslått endringer i regelverket om taushetsplikt. Taushetspliktreglene i dagens lov bygger på den tidligere legeloven. I proposisjonen foreslås det bl.a. at taushetsplikten for ansatte på familievernkontorer i hovedsak blir i overensstemmelse med helsepersonellovens regler. Det at barnevernet kan få opplysninger om f.eks. rusmiddelbruk under svangerskap, som man bringer i erfaring gjennom møter med familievernet, er en konsekvens av denne lovendringen. Dette vil Høyre slutte seg til. Høyre og et flertall i komiteen går imot Regjeringens forslag om at man skal måtte levere fra seg personnummeret ved samtaler på Kirkens familievernkontorer. Vi viser til at da lov om familievernkontorer ble vedtatt av Stortinget i 1997, var det bred politisk enighet om at det skulle være en lavterskeltjeneste. Hvem som helst skulle kunne oppsøke tjenesten på sine egne premisser uten noen form for henvisning. De foreslåtte lovendringene vil etter vår mening heve terskelen til familievernkontorene. Risikoen for at sensitive opplysninger om brukeren og brukernes familie påføres personnummer og sendes ut av kontoret på statistikkskjemaer, fører til at personvernet svekkes og bidrar til at mange kanskje avstår fra å benytte tjenesten. Selv om regelverket legger opp til en streng praksis på dette området, vil det for enkelte være en psykologisk sperre å oppsøke familievernet dersom man har en følelse av at opplysningene kan komme på avveier. Flertallet viser til at Justisdepartementets lovavdeling i en uttalelse til Barne- og familiedepartementet den 16. oktober 2000 uttrykte skepsis til om det skulle være nødvendig å bruke personnummer for å få statistikkført ønskede opplysninger, og uttaler bl.a.: «Når det endelig gjelder de reelle hensyn som anføres, stiller Lovavdelingen seg noe tvilende til om ikke-anonymiserte opplysninger er nødvendige for at statistikken skal bli «tilstrekkelig pålitelig og nyansert». På denne bakgrunn finner vi det riktig å gå imot den foreslåtte endringen av § 8. Høyre inngår også i et mindretall sammen med Kristelig Folkeparti og Kystpartiet – som representanten Lånke viste til – som går imot departementets foreslåtte endring av kravet til tverrfaglighet. Begrunnelsen fra Regjeringens side er at det bør være opp til fylkeskommunene å avgjøre dette. Kirkens familievern ønsker å beholde dagens lovformulering om tverrfaglighet. Høyre har stor forståelse for dette og vil stemme for at dagens lov ikke blir endret på dette punkt. Etter vår mening sikres kompetansekravet best ved lovhjemmel, der det i dag blir slått fast at psykiater eller annen lege, psykolog og sosionom bør være ansatt ved kontorene. Prest, jurist og andre relevante yrkesgrupper kan også være tilknyttet familievernkontorene. Med de endringene jeg har henvist til, slutter vi oss til lovforslaget.