Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2014-06-20:
Norsk økonomi går etter forholdene godt, det ser det ut til at vi alle er enige om. Men jeg har lyst til å minne om at under trontaledebatten i fjor var det flere representanter for de rød-grønne som i denne sal slo fast at norsk økonomi var bunnsolid – dette til tross for at deres egen perspektivmelding fra 2013 viste at den sosialdemokratiske velferdsstaten over tid ikke er bærekraftig, til tross for at vi, ironisk nok, ble mer oljeavhengig enn noen gang under en såkalt rød-grønn regjering, og at det ble 15 000 flere fattige barn i Norge under de rød-grønne. Analytiker Magne Østnor i DNB Markets sa i fjor at det store bildet er at Norge har gått fra å være annerledeslandet med positivt fortegn til annerledeslandet med negativt fortegn. Dette skjedde i februar 2013, altså syv måneder før valget. Det var arven etter åtte år med rød-grønt styre. Både statsministeren og særlig finansministeren har satt viktigheten av vekst i produktiviteten på dagsordenen. Vi har høy sysselsetting, men ligger nær bunnen i OECD målt i antall timer arbeidet per person i arbeidsfør alder. I tillegg ligger norske lønninger nesten 70 pst. over – ikke Kina, men gjennomsnittet i OECD. Det høye kostnadsnivået er ikke bare en utfordring for utekonkurrerende industri, vi ser at kostnadsnivået presser næringer som leverer til petroleumsvirksomheten. Rundt 210 000 jobber er direkte eller indirekte knyttet til etterspørselen fra oljeselskapene, så selv om det hovedsakelig går godt i norsk økonomi, med økonomisk vekst, lav arbeidsledighet og høy sysselsetting, ville jeg ikke beskrevet økonomien som bunnsolid og bare holdt kursen. Allerede i budsjettet for 2014 gjennomførte regjeringen vekstfremmende skattelettelser og flyttet bruken av penger over mot framtidsrettede investeringer i samferdsel og kunnskap. Det var begynnelsen på en ny retning for Norge. Lettelser i formuesskatten var en av disse. Tidligere næringsminister Trond Giske og daværende LO-leder Roar Flåthen så også på muligheten for å fjerne formuesskatt på arbeidende kapital, nettopp fordi denne kunne true norsk industriutvikling og norske arbeidsplasser, men i opposisjon henfalles det til retorikk om mye til dem som har mest fra før. Og hvis enkel retorikk er det eneste man klarer å komme opp med til et av de største spørsmålene i Norge, nemlig hva vi skal leve av etter oljen, var det på tide med et regjeringsskifte. Når det gjelder retorikk, er det alltid lett å framstå som snill med andres penger. I Dagbladet i dag fikk vi endelig svar på hvor Arbeiderpartiet ville hente den ekstra milliarden til Syria fra: bistandsbudsjettet, stat-til-stat-samarbeid, infrastruktur og utdanningsprosjekter i utviklingsland. Det er å ta fra dem som har minst fra før. Utdanning er nøkkelen til fattigdomsreduksjon, særlig for jenter og unge kvinner, et satsingsområde for denne regjeringen. Revidert budsjett er en revisjon og justeringer, men likevel er jeg glad for at det finnes rom for å fjerne nok en avgift helt. Opposisjonen må gjerne harselere med regjeringens arbeid med å forenkle og forbedre Norge, men illegitime eller dårlig fungerende skatter og avgifter blir ikke mer legitime eller bedre fungerende dersom de går til å dekke for så vidt legitime behov. Når båtmotoravgiften er forholdsvis ressurskrevende å ta inn, og en oppheving kan føre til større utskiftning til mindre støyende og mer miljøvennlige båtmotorer, skjønner jeg ikke kritikken. Apropos miljøvennlig: Jeg ser også med glede at regjeringen følger opp med klimatiltak som faktisk virker. Det foreslås å øke den årlige avkastningen fra klimafondet betydelig, og regjeringen foreslår et kapitalinnskudd med 4,25 mrd. kr. Med den opptrappingsplanen regjeringen foreslår, vil kapitalen i fondet være nesten 13 mrd. kr høyere i 2016 enn forutsatt i klimaforliket. Med dagens rentenivå vil denne opptrappingsplanen gi en avkastning fra fondet på rundt 2 mrd. kr i 2017. Dette er penger som kan skape nye grønne arbeidsplasser og bidra til lavutslippsutvikling både nasjonalt og globalt. Vi har fått økt satsing på kollektivtransport i de store byene. Som Oslo-borger uten «lappen» ønsker jeg dette mer enn hjertelig velkommen. Oslo har også vært kåret til Europas mest miljøvennlige by, og jeg vet at byrådet i Oslo har ambisiøse klimaplaner for byen. Det forventes en vekst på 10 000 innbyggere per år i årene som kommer, og det stiller store krav til utbygging av bærekraftig infrastruktur, så på vegne av hjembyen min er jeg glad for at regjeringen viser handlekraft også her, og jeg gleder meg til å se også mer utbygging av sykkelveier og gangveier. Jeg er også en av dem som med stor forventning ser fram til resultatene fra Grønn skattekommisjon, som begynner sitt arbeid til høsten. Økonomiske incentiver fungerer. Å vri enkelte skatter og avgifter fra røde skatter til blå-grønne har jeg stor tro på. I det hele tatt: Vi har sett klare føringer til en ny politikk som tar landet i en ny retning, og som jeg begynte med, trenger Norge et skifte for å sikre økonomisk vekst og en bærekraftig velferdsstat.