Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2000-12-04:
Den internasjonalt organiserte kriminaliteten er en av de største utfordringene vi står overfor i kampen mot kriminalitet. Narkotikasmugling, eksport av stjålne biler, menneskesmugling, økonomisk kriminalitet og kriminalitet rundt prostitusjon er eksempler på forbrytervirksomhet som drives på tvers av landegrensene. Når det gjelder det siste, prostitusjon, er det skremmende tall ute og går. En gjør regning med at rundt 2 mill. jenter mellom 5 og 15 år hvert år blir satt ut på det kommersielle sexmarkedet. Hvert år rekrutteres rundt 500 000 kvinner fra u-land og land i Øst- og Sentral-Europa til sexindustrien i Vest-Europa, og også til Norge. Her har vi en enorm utfordring! Den økende internasjonaliseringen av økonomien, ikke minst når det gjelder den teknologiske utviklingen, gjør at nye avanserte former for forbrytelser har blitt mer og mer aktuelle, og setter politiet på nye prøver. Uansett om det dreier seg om tradisjonelle eller nye former for kriminalitet, kreves det et sterkt internasjonalt politisamarbeid for å bekjempe den grenseoverskridende forbrytervirksomheten. På denne arenaen må Norge være en sterk og sentral deltaker. Fra norsk side må både Økokrim, Kripos og Politiets overvåkingstjeneste, POT, være sentrale aktører. I St.meld. nr. 18 for 1999-2000, Om Norges deltagelse i internasjonalt politisamarbeid, ble det gitt en nøye gjennomgang av Norges deltakelse i allerede eksisterende politisamarbeid. Jeg har ikke til hensikt nå å nevne alle de samarbeidsrelasjonene norsk politi er involvert i, men vil understreke nødvendigheten av effektivisering og koordinering av de forskjellige typer samarbeid. Interpols europakontor må f.eks. være samordnet med de europeiske samarbeidsorganene vi har. Utgangspunktet for Norge er at vi i størst mulig utstrekning skal kanalisere vårt internasjonale arbeid gjennom internasjonale fora for politisamarbeid. Likevel var det riktig og nødvendig at vi i 1998 inngikk en bilateral avtale med Russland vedrørende informasjonsutveksling om bl.a. terrorisme, narkotikakriminalitet, økonomisk kriminalitet, tyveri og overtredelse av tolloven. Det eksisterende kriminalitetsbildet tilsier også et sterkt norsk og nordisk engasjement i Østersjøregionen. Derfor er bl.a. arbeidet i Baltic Sea Task Force on Organized Crime, eller BSTF, av stor viktighet. Schengen-samarbeidet, der vi blir med for fullt fra 25. mars neste år, blir en meget viktig faktor i kriminalitetsbekjempelsen. En effektiv yttergrensekontroll vil få stor betydning. Interessant er også det øvrige samarbeidet som innledes på justis- og politisektoren mellom de samarbeidende Schengen-landene. Europol ble operativt fra 1. juli 1999. Ved behandlingen av tidligere nevnte stortingsmelding, gav en samlet justiskomite uttrykk for at Europol nå er EU-landenes viktigste tiltak for å forebygge og bekjempe alvorlig organisert kriminalitet. Derfor må Norge så fort som mulig få etablert en tredjelandsavtale med Europol. De kriminalitetsområdene som ligger innenfor Europols mandat, er illegal handel med kjernefysisk materiell, menneskesmugling, handel med forsvunne kjøretøy, handel med mennesker, terrorisme og hvitvasking av penger – med andre ord områder som samsvarer godt med de kriminalitetsfelt jeg nevnte tidligere i innlegget.