Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2009-01-13:
Jeg vil først få takke interpellanten for å reise en viktig problemstilling. Studiestøtte og rammeverket rundt studenter er jo på mange måter ryggraden i det høyere utdanningssystemet vårt, nettopp fordi ingen skal hindres i å ta høyere utdanning på bakgrunn av økonomisk situasjon. Det er bred politisk enighet om at det er viktig å legge til rette for at alle studenter skal kunne fullføre sin utdanning. Det er veldig mange studenter som ikke helt tenker over hvilke ordninger som fins, før de står midt oppe i det og har behov for noen av de ordningene som er til stede. Vi skal ha gode ordninger som gjør at studenter som rammes av sykdom under studiene, skal sikres godt økonomisk. Vi har en mer sammensatt og annerledes studentmasse nå enn før, og det må også støtteordningene ta høyde for. I forbindelse med statsbudsjettet for 2002 ble folketrygdloven endret, slik at også langtidssyke studenter ble omfattet av reglene om rehabiliteringspenger. Reglene ble, som interpellanten pekte på i sin interpellasjon, av et bredt flertall i Stortinget begrenset til studenter under 26 år. Det er også et krav om 20 ukers arbeidsuførhet. For øvrig har reglene vært at arbeidsuførheten må ha vart i 52 uker. Aldersgrensen på 26 år ble, som statsråden var inne på, begrunnet ut fra at de fleste antas å ha fullført sin utdanning ved fylte 26 år, og også for å sikre harmoni i systemet, fordi det er samme aldersgrense som gjelder ellers i folketrygden for særskilte ytelser til unge uføre. Hensikten med vedtaket i 2002 var å sette inn et målrettet tiltak for å bedre den økonomiske situasjonen for unge som blir alvorlig syke. Men som jeg var inne på litt tidligere, er studentmassen veldig annerledes nå. Den er langt mer heterogen, spesielt i forhold til alder. Vi begynner senere å studere, vi utdanner oss lenger, og vi har både en helt annen familiesituasjon og andre ting som gjør at studentene i dag er annerledes enn før. Normalstudenten fins egentlig ikke lenger. Et annet aspekt som er viktig å tenke på i denne sammenheng, er at vi går inn i nedgangstider, noe som betyr at stadig flere som er godt over 26 år, sannsynligvis vil søke seg til høyere utdanning for å omskolere seg. Det betyr at vi kommer til å få flere inn på høyere utdanningsinstitusjoner som overstiger aldersgrensen på 26 år. Rett før jul avgav arbeids- og sosialkomiteen Ot.prp. nr. 4 om lov om endringer i folketrygdloven og i enkelte andre lover. Det ble vedtatt at de tidligere folketrygdytelsene rehabiliteringspenger, attføringspenger og tidsbegrenset uførestønad erstattes med ny tidsbegrenset inntektssikring. Det ble også vedtatt å ta i bruk systematiske arbeidsevnevurderinger som redskap og metode for å avklare brukernes behov for arbeidsrettet bistand. Hensikten med det er å legge til rette for tidligere og tettere oppfølging av mottakeren og dermed for at flere raskere skal komme tilbake i arbeid eller arbeidsrettet aktivitet. Som statsråden var inne på, ble venteperioden på ett år fjernet. Da var det heller ikke noe behov for å videreføre særregler for studenter. Men det betyr altså at arbeidsavklaringspenger nå også kan gis til studenter. Interpellanten peker i sin interpellasjon på at målet må være at ingen studenter skal ha bekymringer knyttet til sin studiehverdag, verken på grunn av fysiske eller psykiske plager. Jeg er ikke helt sikker på om vi noensinne kommer helt dit, men vi kan i hvert fall gjøre et forsøk på å gjøre hverdagen enklere når det gjelder studenter som blir syke. Da er det et poeng, som interpellanten nevner, at man i dag må være 100 pst. studieufør for å komme inn under reglene. Det harmonerer heller ikke spesielt godt med det som gjelder i arbeidslivet, for der søker man jo, så langt det er mulig, å utnytte restarbeidsevne, altså å utnytte den mulige arbeidskapasiteten man har. Og situasjonen er jo den at studenter – i en helt annen grad enn andre arbeidstakere – som blir syke, sannsynligvis tilpasser studieopplegget sitt slik at de forsinkes. De blir forsinket i studiene fordi de ikke kan få ytelser som sørger for at de kan være borte og bli friske over en kortere periode. I stedet får de et lengre sykdomsforløp, og de er borte lenger. Det er dårlig samfunnsøkonomi at vi legger opp til ordninger som gjør at studenter – uten en særlig plan – er nødt til å forlenge studieløpet sitt betydelig. Derfor er det fornuftig å se på disse reglene, slik at studenter bør kunne få støtte også når de ikke er 100 pst. studieuføre. Helt til slutt vil jeg også nevne, når vi snakker om studentvelferd, at Studentsamskipnadenes studenthelsetilbud er et viktig område å satse på. Høyre foreslo å bevilge 3 mill. kr ekstra til det under behandlinga av budsjettet. Vi ber statsråden om å se spesielt på de reglene som nå gjelder, der mange samskipnader sliter med å få ordinære drifts- og avtalevilkår med de regionale helseforetakene.