trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-06-20:
Representanten Samuelsen har stilt spørsmål til Venstre knyttet til seismikkaktivitet. Han lurer på om vi ikke ønsker mer kunnskap som en kan basere videre politikk på, på dette området. Svaret på det er ja. Det ønsker vi. Da forvaltningsplanen ble behandlet i Stortinget, stemte Venstre for et forslag om at det skulle være petroleumsfrie områder utenfor Lofoten og Vesterålen. Dersom det forslaget hadde blitt vedtatt, ville det ikke vært nødvendig å gå videre med seismikkundersøkelser i dette området. Men i tillegg til å gi rødt lys for noen områder gav vi gult lys for andre områder hvor en nettopp ønsket mer kunnskap før en bestemte den videre disponeringen. Det som har vært problemet med Regjeringens opplegg, er at en har fullfinansiert seismikkundersøkelsene, men underfinansiert de øvrige miljøundersøkelsene. Dette har Venstre påpekt i flere budsjettinnstillinger. En er faktisk i den situasjonen at en kan risikere at miljøbiten ikke er gjort godt nok før forvaltningsplanen kommer til behandling i 2010. Når vi nå kutter i seismikkbevilgningene, er det fordi det har oppstått en konfrontasjon med fiskeri- og miljøinteressene i forbindelse med årets seismikkundersøkelser. De er gjennomført på en måte som gjør at fiskerne føler seg overkjørt og ikke hensyntatt, slik som de tidligere er lovt. Det er som en konsekvens av det at vi foreslår å kutte i disse bevilgningene, slik at en får gjenopprettet den sameksistensen som lenge har vært mellom fiskeri-, olje- og miljøinteressene, men som nå lider under et kraftig tillitsbrudd. For øvrig har jeg registrert med tilfredshet at Senterpartiet synes å konkludere slik som Venstre gjør, med at det bør være petroleumsfrie soner rundt Lofoten og Vesterålen. Det er bra. Senterpartiets problem, hvis de mener det, er at de nå er med på ferden som bereder grunnen nettopp for petroleumsaktivitet rundt Lofoten og Vesterålen, og det gir grunn til bekymring.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
Det som fikk meg til å ta ordet, var naturlig nok representanten Karin Andersens innlegg. I går kveld hadde vi en lengre debatt om trygdeoppgjøret. Vi prøvde flere ganger å forklare våre forslag, men det har tydeligvis ikke blitt oppfattet av Karin Andersen. Når hun sier at Fremskrittspartiet ikke var med på å foreta et løft for minstepensjonistene, er det fullstendig feil. Det Fremskrittspartiet foreslo i går kveld, var et dobbelt så godt forslag som det regjeringspartiene foreslo. Vi foreslo at alle landets minstepensjonister skulle få en økning til 2 G fra 1. mai i år - ikke slik som regjeringspartiene foreslår, at det bare er de enslige som skal få det, og at det skal gå over tre år. Det er feil, det som Karin Andersen her påpeker. Det er bare de enslige minstepensjonistene og de minstepensjonistene som er gift med en minstepensjonist som får det. Men alle minstepensjonister som er gift med en alderspensjonist som har en lav alderspensjon, vil faktisk komme dårligere ut som par enn to gifte minstepensjonister - faktisk 10 000 kr dårligere. Hva slags fattigdomsbekjempelse er det? Jo, man skaper økte forskjeller mellom minstepensjonister, der gapet mellom de med lav og de med høy sats blir enda større - 13 000 kr større. Her har iallfall Fremskrittspartiet meget god samvittighet i forhold til de forslagene som regjeringspartiene foreslår. I tillegg opplever vi til stadighet flere og flere festtaler om bekjempelse av fattigdom fra regjeringspartienes side. Men hva er det som skjer konkret? Ingen verdens ting. Før valget i 2005 lovte finansministeren at man skulle avskaffe fattigdommen. Hva har skjedd? Ifølge media er det blitt 10 000 flere fattige etter at denne regjeringen overtok. Hva slags fattigdomsbekjempelse er det - når fattigdommen øker i det de selv karakteriserer som verdens rikeste land? I tillegg registrerer jeg at det ikke blir gjort noen verdens ting for å hjelpe folk tilbake igjen til arbeid via rehabilitering. Hvorfor bruker man ikke hele rehabiliteringsmuligheten og lar de private tilbyderne som står med ledige senger, få lov til å foreta rehabilitering? Det kunne faktisk ha ført flere tusen mennesker tilbake på en mye raskere og mer effektiv måte, men her er Regjeringen mer opptatt av prinsipper enn av å hjelpe folk. Det synes jeg også er beklagelig. Det siste halvminuttet av taletiden har jeg lyst til å bruke på mitt eget fylke. Jeg vil bare konstatere at denne regjeringen fortsatt synes det er greit at folk i Midt-Norge skal betale mye dyrere strømpris enn folk i resten av landet, ved å beholde det som et eget prisområde. Ennå har de ikke klart å få på plass større tilgang på kraft. Jeg registrerer også at man fortsatt ønsker å forskjellsbehandle pasientene i Midt-Norge, ved at man ikke retter opp skjevfordelingen i dette reviderte budsjettet.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-20:
Til statsråden og hennes vennlige råd om meningsmålinger: Det kan faktisk være slik at velgerne og folk flest i dette landet har oppdaget forskjellen på denne regjeringens politikk og andre regjeringers politikk, og at det er derfor meningsmålingene er som de er. Det som fikk meg til å ta ordet, var det jeg hørte Karin Andersen si da jeg satt på kontoret. Da trodde jeg ørene skulle falle av. Og da jeg kom ned hit og fikk høre at hun hadde tatt ordet igjen og fikk bekreftet det jeg hørte oppe, må jeg komme med et uttrykk som heter at man skal høre mye - og det fikk jeg altså høre. Når representanten klarer å si at Fremskrittspartiet stemte imot økningen i minstepensjonene, har man ikke fått mye med seg. Fremskrittspartiet la fram et forslag som var langt bedre for alle minstepensjonister, et forslag som ville gitt en økning fra 1. mai i år, mens SV skal skyve det tre år fram i tid. Og så sier Karin Andersen at de har lært seg å prioritere, det har ikke Fremskrittspartiet. Det SV nå gjør i regjering, er å prioritere mellom en rik stat som leker Onkel Skrue, og pensjonister som har dårlig råd. For det som faktisk foregår i den omfordelingen som man så pent prater om, er at man tar fra de enslige pensjonistene som har litt mer enn minstepensjon og tjener 140 000 kr i året, og gir til dem som tjener 120 000 kr. Det er å ta fra dem som har lite, for å gi til dem som har litt mindre, istedenfor å ta fra en søkkrik stat og virkelig gi et bidrag til alle. Hvis SVs forslag om omprioritering og prioritering skal slå slik ut, håper jeg vi aldri havner i den divisjonen. Så til fattigdom. Statsråden sier at de har som mål å kjempe imot fattigdom. Ja, det er nye toner. Før siste valg skulle den fjernes med et pennestrøk. Jeg tror faktisk det er slik at de fattige i dette landet, som er blitt 10 000 flere, kanskje ser seg best tjent med at SV går ut av regjering, eller kanskje aller best: at Regjeringen går av.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-10-24:
På vegne av representantene Elisabeth Røbekk Nørve, Svein Flåtten, Øyvind Halleraker og meg selv vil jeg fremme forslag om reduksjon av bedriftenes administrative kostnader.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-10-24:
Det siste som ble sagt fra utenriksministeren nå, var relativt klargjørende Vi er enig i at tjenestedirektivet har utfordringer, og at det har en del positive sider. Så er det dette med reservasjonsretten, som i redegjørelsen i hvert fall ikke ble problematisert. Nå tok utenriksministeren tak i det. Så sier da en av regjeringspartienes hovedtalsmenn her i dag noe som jeg forstår at utenriksministeren på sett og vis tar avstand fra, nemlig at det er feil at konsekvensene er svært negative. Vi har for vår del levd i den villfarelse at det å sette et så sentralt direktiv til side, kan få svært negative konsekvenser. Jeg lurer på om utenriksministeren vil utdype det, og eventuelt gå så langt som å si at dette vil være en viktig del av avgjørelsen for Regjeringen når man konkluderer, etter at man har vært gjennom den faglige vurderingen av direktivets vellykkethet for Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-24:
Det var to ting som ble sagt i innlegget – det kunne også vært fristende å ta en replikk om tjenestedirektivet og annet – som fikk meg til å stusse litt. Det ene var at utenriksministeren sa at man nå var i diskusjon med ESA om allokeringsplanen. Det er altså slik at Regjeringen ikke har konsultert Stortinget om hvilken ny allokeringsmodell Regjeringen har, man har bare sagt at man vil ha en ny allokeringsplan. Betyr det at man for øyeblikket diskuterer modeller med ESA som man ikke har drøftet med Stortinget? Dette vil det være interessant å få et svar på. Det andre gjelder arbeidet i forhold til meldingen fra Europakommisjonen om arktiske spørsmål. Det har vært et sterkt ønske fra oss på Stortinget om å bli konsultert på forhånd når det gjelder innspill og hva som skal skje med dette. Og da er mitt spørsmål til utenriksministeren: Vil Regjeringen konsultere Stortinget om hva politikken skal være på dette området? Hvis ikke faller mye av Stortingets arbeid med stortingsmeldingen om en mer aktiv europapolitikk, litt i fisk.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-24:
Jeg hadde bare tenkt å kommentere kort Per Olaf Lundteigens innlegg. Det er veldig interessant at man kontinuerlig bruker fire dommer som allerede er avsagt på grunnlag av et annet direktiv, som begrunnelse for hvorfor vi skal nedlegge veto mot tjenestedirektivet – altså utsendelses- og utplasseringsdirektivet. Det direktivet er nå over ti år gammelt. Skulle det vært lagt ned veto mot det på noe tidspunkt, skulle det skjedd for ti år siden. Det er det alle disse fire dommene bygger på. Det vil fortsatt være sånn at det direktivet gjelder, for et av kompromissene som kom ut av behandlingen av tjenestedirektivet, var faktisk at man ikke la inn den typen reguleringer i dette direktivet. Så en endrer ikke på statusen til såkalt utsendte ansatte og folk som jobber i andre land på vegne av et firma i hjemlandet. Det kan godt tenkes at det er dilemmaer knyttet til utviklingen på det området, men det er altså ikke relevant for tjenestedirektivet. Og det mener jeg er noe nei-siden gjentatte ganger glemmer å ta med seg, hvis de sier at vi tilslører. Vi snakker om det som står i tjenestedirektivet – det vi faktisk skal vedta. Og når jeg da sier at vi kunne vedta det, er det fordi jeg ikke var for tidligere. Jeg er enig i at det ikke er behov for hurtigere tempo, men den forrige arbeids- og inkluderingsministeren svarte meg en måned etter at dette tjenestedirektivet var klart i EU, at det etter departementets mening ikke ville medføre behov for å gjøre endringer eller gjøre det vanskeligere med hensyn til sosial dumping og reglene der. Det var altså svaret som ble gitt på det tidspunktet. Det var den samme vurderingen som ble gitt løpende før det endelige vedtaket ble fattet av Regjeringen. Men etter den tiden har det vært usikkerhet om hva Regjeringen faller ned på. Nå er det kanskje sånn at mye av det som sies her, viser at det først og fremst foregår en modningsprosess et eller annet sted som gjør at Regjeringen til slutt kan falle ned på det som er naturlig, det som er riktig, og det som faktisk er ganske avgjørende for norsk næringsliv. Jeg skal gi alle dem muligheten til prosesser og alle tingene rundt det, men bare stadfester én gang til at dette trenger vi. Vi går inn i en nedgangsperiode for norsk næringsliv – ja hele verdens næringsliv. Det er ingen grunn til at vi skal være med på en spiral hvor vi oppfattes som mer proteksjonistiske og forsøker å verne oss på enkelte områder ved å si nei til å delta innenfor fri handel og frie tjenester. Gevinsten er betydelig hvis vi får andre land til å ta vekk sine reguleringer og sine tekniske handelshindringer – for det er ikke sånn Norge er. Norge er ganske åpent. Men både Polen, Frankrike og andre land er grådig kreative når det gjelder å sperre for andre lands aktivitet der hvor de kan. Dette vil vi få bedre tilgang på. Det er altså bidrag til flere arbeidsplasser og mer vekst i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2008-10-24:
Første del av innlegget til statsministeren hørtes ut som et nytt evangelium med begynnelsen: fra stat er du kommet, og til stat skal du bli. Jeg har ikke tenkt å gå inn i den debatten, den kan vi ta en annen gang. Jeg synes at situasjonen nå er mer alvorlig enn at man kan ta det vanlige sosialdemokratiske forsøket på ny historieskrivning. Det som jeg er bekymret for, og det som er utfordringene fremover, er hvordan vi er i takt med og i samhandling med andre land når det gjelder å sørge for gjennomsiktighet, sørge for at markedsøkonomien fungerer godt og sørge for at vi ikke kommer inn i en proteksjonistisk sirkel som en konsekvens av det som har skjedd. For det er fort gjort at proteksjonismen ligger nært i det øyeblikket vi har denne typen store kriser. Mitt spørsmål til statsministeren er enkelt og greit: Hvilken internasjonal dialog har Regjeringen nå med hensyn til felles motarbeiding av at den typen økonomisk utvikling blir svaret på den krisen vi gjennomgår nå?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-24:
Jeg er glad for at jeg oppnådde mitt ønske om å få utenriksministeren til å våkne i dag morges. Jeg kan bekrefte at det ikke må forveksles med et ønske om å våkne med utenriksministeren. Det utenriksministeren gikk inn på i innlegget, var substansen i tjenestedirektivet. Det gjør at jeg har frimodighet til å stille noe mer konkrete spørsmål i denne replikken. LO har lagt vekt på fire punkter: Tjenestedirektivet skal ikke være til hinder for tiltak som er igangsatt mot sosial dumping. Allmenngjøringsinstituttet skal kunne videreføres. Det skal være nasjonal styringsrett på viktige offentlige sektorområder. Den norske modellen for trepartssamarbeid og viktige nasjonale arbeidsrettslige spørsmål skal ivaretas. Kan utenriksministeren bekrefte at disse kriteriene vil ligge til grunn når Regjeringen nå vurderer og konkluderer når det gjelder tjenestedirektivet, og at vi vil få en garanti om at disse forholdene blir ivaretatt hvis Norge skal slutte seg til direktivet?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-24:
La meg først takke statsministeren for krystallklar tale om lederlønninger og bonuser. Jeg går uten videre ut fra at Regjeringen vil sørge for å gjennomføre dette, som helt klart er i pakt med Stortingets vilje, som eier i ulike sammenhenger. For det andre vil jeg takke statsministeren for at vi har fått til et samarbeid om dette viktige krisetiltaket i finansnæringen og den åpne linjen som Regjeringen har lagt seg på overfor opposisjonen i den sammenheng. For det tredje vil jeg spørre statsministeren om ikke det ville være i den samme ånd å legge opp til et mer åpent samarbeid om det budsjettet Regjeringen har lagt fram. Jeg skjønner at Regjeringen mener at det er det beste budsjettet som tenkes kan i denne situasjonen, men vi vet at det kommer nye tall, nye prognoser allerede neste uke. Det kan jo tenkes at Regjeringen vil ønske å gjøre justeringer. Min forgjenger som parlamentarisk leder sa at et godt budsjett ble enda bedre. Det vil jeg invitere statsministeren til å si litt lenger utpå høsten, hvis han har lyst til det.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-10-24:
Jeg syns det var hyggelig å høre det representanten Sanner sa om markedsøkonomien. Den er ikke sjølregulerende. Den er ikke feilfri. Den må reguleres, og vi må sikre at spillereglene følges. Jeg er veldig glad for det. Kjernen i en sosial markedsøkonomi er nettopp det som her er sagt. Uten regulering får en ikke konkurranse. En får monopoler, og en får pyramideorganisering. Spissformulert kan en si at konkurranse er et statsprodukt. Det er noe staten må sikre at konkurransen er, ellers får vi det som er konsekvensene i det kjente monopolspillet. Det som Sanner peker på, er det internasjonale og det nasjonale ansvaret knyttet til den situasjonen vi er oppe i. De reguleringsmekanismer som vi har hatt, har tydeligvis vært for dårlige. Vil Høyre nå også se på det internasjonale regimet for valutastabilitet og sikre at det fungerer bedre, som et resultat av denne krisa?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-10-24:
Senterpartiet stemmer sjølsagt ikke for Fremskrittspartiets forslag. Det som ligger fra Regjeringas side, er en svær pakke som skal sikre bankene tilgang på innlån til vilkår som er tilpasset et ordinært fungerende marked. Når det er sagt, har bankene ikke noe annet sted å henvende seg enn til den norske stat. Heldigvis er den norske stat i stand til å yte denne sikkerheten. Som jeg sa, vil det da være feil å koble forpliktelser til pakken, slik det nå er, på kort sikt. Men over tid må det, som det står i innstillingen, her legges til rette for at en endrer atferd, slik at de betalingssystemer som de ansatte har, medvirker til større stabilitet i tida framover.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-10-24:
Først vil jeg også takke for den gode tonen som har vært i komiteen ved behandlingen av saken. Jeg sa helt klart at bank er nasjonal infrastruktur. Hvorfor er det det? Jo, fordi det har de konsekvenser som representanter Flåtten her nevner med tanke på næringsliv og arbeidsplasser. Det er en integrert del av hele det norske samfunnet, og dermed er det et område som må reguleres, slik at en kan få den tryggheten. Til det konkrete spørsmålet: Dersom det ikke blir mer dramatisk enn det som er lagt til grunn i de analyser som har kommet fra Statistisk sentralbyrå om utsiktene for norsk økonomi, er det ikke stort behov for å endre statsbudsjettet. Men hva som kommer til å skje framover, er det veldig vanskelig å ha en konkret mening om, fordi det skjer så mye hver eneste dag. Men jeg vil gjenta: Det Statistisk sentralbyrå har lagt til grunn for noen få uker tilbake, er ikke så dramatisk at det borger for betydelige endringer.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-10-24:
DnB NOR er å sammenlikne med navet i norsk bankvesen. Det er den banken som på mange måter setter standard, og som bør gå foran – som altså har en ledende rolle. Så langt jeg er kjent med, har statens representanter i hvert fall på det siste besluttende møtet i banken framført det som representanten Syversen nå ber om. Det har vært lite oppmerksomhet rundt dette. Det er noe som ikke ble tatt tilstrekkelig til følge, for det var ikke forståelse for det blant majoritetsaksjonærene. Men jeg forventer at staten som eier følger opp det som representanten Syversen ber om her, på en enda tydeligere og offentlig måte.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-10-24:
Jeg registrerer utenriksministerens utdyping når det gjelder tjenestedirektivet, men jeg har lyst til å komme tilbake til et spørsmål jeg stilte i mitt innlegg. Jeg reagerer litt på utenriksministerens utsagn om at Regjeringen vil legge vekt på arbeidstakernes rettigheter og sitt høye ambisjonsnivå i arbeidet mot sosial dumping når den skal vurdere tjenestedirektivet. Jeg forstår godt at han må formulere seg slik, gitt uenigheten i Regjeringen. Jeg synes imidlertid det er litt rart at han i sin redegjørelse fullstendig unnlot å nevne hensynet til våre tjenesteytende næringer. De er store og voksende, og det vil ha mye å si for norsk økonomi at de får best mulige rammebetingelser i EØS-området. En betydelig del av veksten i norsk økonomi og sysselsetting forventes å finne sted nettopp i de tjenesteytende næringene. Er ikke utenriksministeren noe opptatt av dette? Bør ikke dette veie tungt når han og resten av Regjeringen – på overtid – skal vurdere tjenestedirektivet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Til det aller siste: Jeg føler at det egentlig oppsummerer det jeg sa, at det er tre hensyn å ta når det gjelder tjenestedirektivet. Det er den økonomiske dimensjonen, det er de spørsmålene vi er urolige for og vil vite mer om når det gjelder arbeidstakeres rettigheter og sosial dumping, og det er konsekvenser for EØS-avtalen. De to siste forholdene, som har vært grundig utredet, må tas i den rekkefølgen. Jeg registrerte representanten Lundteigens innlegg. Jeg har også hørt Senterpartiet uttale seg om veto i andre sammenhenger. Det får vi ha respekt for. Men Regjeringen skal ta sin beslutning, og det må den gjøre etter en grundig diskusjon – det er ikke mer hokuspokus enn det. Så er jeg ikke den første til å skulle spekulere om konsekvenser for EØS-avtalen ved en reservasjonsrett, som er reell – vi har den i henhold til avtalen. Men det kan selvfølgelig være forskjell på saker og på hvilken betydning det vil ha for samarbeidet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Som representanten vet, er behandlingen av kvotedirektivet ikke min fagsak. Men det vi har lagt vekt på, er å svare på ESAs innvendinger og sørge for at det norske systemet er i samsvar med det ESA har påtalt. Jeg tror at jeg har omtalt det i Europautvalget og i andre organer, men jeg skal i løpet av debatten sørge for å oppdatere meg, slik at jeg i et senere innlegg kan gi litt mer presis informasjon om det. Målet vårt er at direktivet skal tre i kraft raskt, og vi ønsker selvfølgelig at Stortinget er godt informert om prosessen inn mot det. Jeg mener at jeg i flere innlegg og i ulike sammenhenger har vektlagt det norske synet på arktiske spørsmål og gjort det veldig klart. Det kan helt opplagt være tema for en debatt i Stortinget og tema for en viktig del av en redegjørelse i tiden som kommer. Jeg opplever at det er bred norsk enighet om folkerettens og havrettens prinsipper og den orden som må gjelde i nord, og det er det vi spiller inn til EU. Men jeg vil selvfølgelig finne en anledning hvor vi kan holde Stortinget godt informert om de innspillene vi kommer med.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg er tilfreds så lenge representanten ikke sovner av utenriksministeren. Så vi har en god debatt her. Jeg tror jeg i mitt innlegg vektla at det er mange vurderinger rundt tjenestedirektivet. Det er kommet mange høringsuttalelser. De går i litt ulike retninger, og de legger vekt på ulike ting. Jeg la vekt på i mitt innlegg at de fire områdene LO trekker fram, er veldig godt oppsummert – det er fire temaer av helt sentral betydning. Jeg vil ikke gå mer inn i det nå – det er fire dager siden høringsuttalelsene kom og fristen var – men jeg tror jeg har sagt såpass at disse fire områdene er helt sentrale i den vurderingen man må gjøre seg i dette spørsmålet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg håper ikke jeg har uttrykt meg uklart. Jeg mener jeg la vekt på i mitt innlegg at den økonomiske betydningen er av stor viktighet når vi skal vurdere dette. Norge har offensive interesser i tjenester. Det er dyktige tjenestemiljøer, de tjener penger, de sikrer arbeidsplasser, de er med på å fornye, de har mye kunnskap – vi kunne holdt et langt og engasjert innlegg om det. Jeg tror vi er helt enige om det. Så den betydningen er sentral. At representanten Larsen er overrasket over at jeg legger vekt på arbeidstakeres rettigheter, overrasker meg, fordi det står i Soria Moria-erklæringen, som et mandat for ethvert regjeringsmedlem i denne regjeringen. Og jeg har som minister i denne regjeringen tatt oppdraget å følge Soria Moria-erklæringen og forsøke å gjennomføre den til punkt og prikke. Der står det veldig tydelig at det å godta lovgivning som svekker arbeidet mot sosial dumping, er ikke vår politikk. Vi følger den politikken vi har annonsert. Dette er kjerneverdier for denne regjeringen, og ikke minst er det kjerneverdier for Arbeiderpartiet, Arbeiderpartiets velgere og de interessene Arbeiderpartiet legger til grunn når vi skal forme samfunnsutviklingen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Det første jeg vil si, er at denne debatten har vist bredden i fagdebatten rundt europaspørsmål, og jeg vil takke for alle de innleggene som har gått på de forskjellige områdene som redegjørelsen min kom inn på. Jeg kan ikke komme inn på alle, men det blir sikkert anledning til oppfølging senere. Noen svar. Til representanten Solberg – kvotetildeling. Der er det slik at lov- og forskriftsendring ble sendt på høring 16. oktober med tre ukers høringsfrist. Det er ikke så lenge igjen. Deretter vil lovendringer bli framlagt for Stortingets godkjenning. Samtidig arbeider vi parallelt, for ikke å tape tid, med notifikasjon av tildelingsplanen for ESA-godkjenning. Forutsatt Stortingets godkjenning vil norske bedrifter kunne delta fullt ut i kvotesystemet, forhåpentligvis så raskt som mulig. Representanten Vaksdal mente at vi burde gi samme type lån til Island som det Russland har tilbudt. Det russiske sporet vil ikke jeg tillegge for stor vekt. Jeg tror ikke det er det sporet Island er på. Jeg tror det Island er ute etter, er en bredere, godt forankret støttepakke hvor flere land er med, og jeg kan forsikre om at Norge kommer til å være i front i den gruppen. Til representanten Thomsen, som hadde en del refleksjoner rundt integrasjon og innvandring og framholdt Estland med sine 15 asylanter som et ideal for Norge: Det er ikke vår politikk. Han framholder en suksessrik politikk på dette området med å ha så få asylanter som mulig. Vi skal leve opp til våre internasjonale forpliktelser overfor sårbare mennesker og gjøre det på en måte som det står respekt av. Så vil jeg bare gi en refleksjon til representanten Olemic Thommessen, som sier at EU er et uløst tema. Det er ikke noen hemmelighet at jeg er en EU-tilhenger, men EU-saken ble løst i 1994 av det norske folk, og vi regjerer i denne regjeringen på grunnlag av et avklart forhold og en EØS-avtale. Om dette kommer opp igjen, vil tiden vise. Så reiste representanten Solvik-Olsen spørsmål om et sitat fra Tore Nordtun. Jeg kan ikke gå inn i hva Tore Nordtun skal ha sagt rundt allokering av kvoter – gratis eller ikke – etter 2012. Det jeg vil si, er følgende – og dette er et sitat fra Ot.prp. nr. 66 for 2006–2007 om endringer i klimakvoteloven: «Regjeringen vil arbeide for at EUs kvotesystem skal baseres på at det ikke tildeles vederlagsfrie kvoter etter 2012. Norske kvotepliktige bedrifter kan derfor ikke basere seg på tildeling av vederlagsfrie kvoter etter 2012. Dette vil imidlertid måtte vurderes i lys av EUs politikk på området.» Jeg tror det er klart hva det ligger i det. Så har jeg 26 sekunder igjen, og det er for lite til å svare på representanten Lønnings spørsmål og refleksjoner omkring situasjonen med den statiske EØS-avtalen, som han kaller den. Min jobb som utenriksminister er å gjøre den avtalen så god og virksom som mulig for Norge når det gjelder ivaretakelsen av norske interesser. Når det gjelder UDs og Justisdepartementets syn på Svalbard og identitetskort, vil jeg vise til innlegg i Aftenposten om den saken i dag fra to statssekretærer fra de to departementene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg går ut fra at representanten Gundersens medlidenhet var vel ment, men i mistanke om at det kan være et bredere motiv, vil jeg si at jeg har ikke behov for den. Det vi nå gjennomfører i Norge, er jo en grundig prosess hvor det norske samfunn får sagt sin mening om noe som kommer til å bli veldig viktig, uansett hvordan vi velger. Når vi ikke er medlem av EU, er vi jo ofte på etterskudd av mange av debattene, fordi vi ikke deltar mens lovgivningen blir til. Nå har vi hatt tid, det har ikke vært noen grunn til å forhaste seg, og vi har brukt tiden grundig. Det jeg synes er interessant, er representantens totale – hva skal jeg si – lettvinthet i forhold til fenomenet sosial dumping. Han relaterer det til spørsmålet om vi skal beskytte hjemmemarkedet. Det er overhodet ikke det det er snakk om. Det norske hjemmemarkedet er åpent, slik europeiske hjemmemarkeder er, med like spilleregler for alle europeiske land innenfor EØS-området. Det er spørsmål om vi kan opprettholde en viktig del av den norske politiske kultur og arbeidsmarkedskultur, som går på trepartssamarbeid, som går på et ambisjonsnivå mot sosial dumping. Det er en utfordring allerede i dag, før tjenestedirektivet er der, at norske tilsynsmyndigheter til daglig kan besøke arbeidsplasser, gå etter hvordan det regelverket vi har, praktiseres. Derfor har Regjeringen lagt fram en tiltakspakke 1 og en tiltakspakke 2 og har et høyt ambisjonsnivå på området sosial dumping. Jeg mener det er bare rett og rimelig, i alle fall for denne regjeringen – selvfølgelig – at vi skal kunne gi folk gode svar på hvordan området sosial dumping, kampen for å bekjempe det, blir ivaretatt gjennom de internasjonale forpliktelsene vi påtar oss. Det svaret skal vi gi på en måte som i ettertid kommer til å stå fram som grundig utredet, grundig vurdert og godt innenfor de tidsfristene som settes.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-24:
Utenriksministeren brukte i sin redegjørelse mye tid på europeisk innvandrings- og integreringspolitikk, bl.a. Sarkozys asyl- og immigrasjonspakt. Det er prisverdig at utviklingen går i retning av en felles europeisk innvandrings- og integreringspolitikk, som også kan ha store konsekvenser for Norge. Jeg skulle ønske at utenriksministeren også hadde nevnt at EU gjennomfører stadig mer av Fremskrittspartiets innvandringspolitikk, og at de rød-grønne partiene er i utakt med Europa. For det første åpner det nye returdirektivet for internering av asylsøkere i inntil 18 måneder. Direktivet sier også at EU-land kan bruke fengsler hvis de ikke har kapasitet i lukkede asylmottak. Dette høres jo til forveksling ut som Fremskrittspartiets forslag til ny norsk utlendingslov. For det andre er Norge i europatoppen når det gjelder innvilgede asyl pr. innbygger. Sverige og Østerrike er de eneste europeiske land som mottar like mange. Norge ville faktisk vært på nivå med resten av Europa, hvis Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for maksimalt 1 000 ikke-vestlige innvandrere pr. år. Vårt naboland Estland behandlet for øvrig 15 asylsøknader i 2007, dvs. én promille av asyltilstrømningen til Norge – altså én promille. Det er bra at utenriksministeren følger med i utviklingen i Europa. Jeg håper at de rød-grønne partiene etter hvert også forstår at Norge ikke kan føre en snillistisk og naiv innvandringspolitikk, samtidig som Europa fører en fremskrittspartipolitikk.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Representanten Syversen satt noen sekunder på statsrådsstolen, men er nå på plass på talerstolen.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Ja, jeg kan tenke meg det, særlig med tanke på at vi står samlet om innstillingen. Og det er bra. I morges var det debatt på Politisk kvarter, hvor Kristelig Folkepartis leder, Dagfinn Høybråten, også tok opp dette med lederlønninger og opsjoner i forhold til statlig eierskap. Slik jeg oppfattet ham, ønsker han sterkere engasjement fra statens side som eier. I forhold til eierskapsmeldingen var vi i de rød-grønne partiene veldig tydelige på motstand mot opsjoner. Kristelig Folkeparti hadde en merknad hvor de ikke ønsket å gå prinsipielt imot det. I lys av den debatten som har vært den siste uken, lurer jeg på om Kristelig Folkeparti har endret standpunkt i synet på opsjoner og avlønninger i statlige bedrifter.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-10-24:
I sin redegjørelse kom utenriksministeren inn på migrasjons- og integreringspolitikken. Han pekte på at noen EU-land har gitt såkalte amnestier, altså praktiske ordninger som gir en mer varig basis for opphold i landet. Han tilføyde at noen EU-land som har gjort dette, har fått kritikk av andre. Generell regularisering av personer uten lovlig opphold kan stimulere til menneskesmugling og illegal innvandring, sa utenriksministeren, og tilføyde at EU bruker store ressurser på å bekjempe dette. Men utenriksministeren sa ikke hva Regjeringen mener om dette. Et EU-land som har gitt såkalte amnestiordninger, er Italia. Siden 1982 har Italia gjennomført seks regulariseringer av ulovlige utenlandske arbeidere. Betingelsene for disse regulariseringene har variert: Generelt har kravet vært at en har jobb, og at en kan bevise at en har oppholdt seg i Italia fra en bestemt dato. Alle disse seks ordningene har ført til at Italia har godkjent halvannen million søknader i løpet av disse årene. Det er viktig for meg å presisere at disse forholdene ikke på noen måte er sammenliknbare med Norges situasjon. Vi snakker her om et helt annet antall og en helt annen situasjon. Det er ingen politiske partier i Stortinget som har foreslått tilsvarende amnestiordninger i Norge. I Norge har det de siste årene blitt avdekket at vi har mellom 5 000 og 10 000 mennesker som oppholder seg her uten lovlige papirer. Det kan være mennesker som er ofre for menneskehandel, mennesker som har fått avslag på søknad om opphold, eller mennesker som aldri har vært registrert som søkere, eller som har forsvunnet i prosessen. Kristelig Folkeparti er spesielt opptatt av den gruppen som har lang botid i Norge uten lovlige papirer. Det er mennesker som har bodd her, arbeidet her, gjerne i ti år, uten en avklart situasjon. De er i praksis ureturnerbare. Derfor foreslo Kristelig Folkeparti i arbeidet med utlendingsloven at botid skal tillegges vekt ved vurderingen av opphold på grunnlag av sterke menneskelige hensyn. Det er noe helt annet enn en generell amnestiordning. Jeg regner med at utenriksministeren ser den forskjellen. Med andre ord: En kan ikke bruke kritikken av de såkalte amnestiordningene i Europa som en unnskyldning for å lukke øynene for utfordringene vi har i Norge i dag når det gjelder lengeværende, som etter Kristelig Folkepartis mening må få en verdig og avklart situasjon.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
I en utenrikspolitisk debatt om EU- og EØS-saker er det på sin plass å minne om hvor viktig EØS-avtalen er for næringsutvikling og for norsk næringsliv. EU er fortsatt vår viktigste handelspartner, og EØS-avtalen gir Norge tilgang til EUs indre marked, noe som selvsagt er av stor betydning for våre eksportører. Det gir oss også god tilgang til internasjonale forskningsprogrammer og deltakelse på viktige samarbeidsarenaer. Et eksempel på det er romfart. Regjeringen satser kraftig på romfart, og på at Norge skal kunne utnytte de mulighetene som verdensrommet gir. Deltakelse i romfartsprogrammer i European Space Agency sikrer oss tilgang til teknologi og utløser en rekke kontrakter og oppdrag for norske høyteknologiske bedrifter. Et artig eksempel på hvor norsk industri leverer, kan være å nevne at skipstrafikken på Donau navigerer etter utstyr produsert av Kongsberg Seatex i Trondheim, som igjen har underleverandører andre steder i landet. Romfartsindustrien er derfor teknologidrivende virksomhet, som har stor verdiskapende effekt mange plasser i landet vårt. Under deltakelsen på European Interparliamentary Space Conference i Praha forleden var det imponerende å høre hvilket godt renommé ledere av norske høyteknologiske bedrifter har i det europeiske romfartsmiljøet. Det var imidlertid påfallende også å legge merke til hvor EU-fokuserte de europeiske parlamentarikerne var, og hvor opptatt de er – naturlig nok – av å få næringsliv fra de nye EU-landene involvert i de forskjellige industrielle programmer. Det sier derfor mye om hvor viktig det er at vi fra norsk side er offensive og går inn i avtaler som legger til rette for at norsk næringsliv sikres utviklingsmuligheter. Nordområdene utgjør et svært viktig territorium for romfartsindustrien. Norge har en ideell geografisk plassering for utforsking av atmosfæren og det nære verdensrom. Det lave folketallet og den spredte bosettingen i nord, kombinert med de store land- og havområdene, gjør også at Norge har stor nytte av bruk av rommet. Satellitteknologi er viktig i navigering og overvåking av sjøtransport, samtidig som det står sentralt i den daglige ressurs- og miljøovervåkingen. Bedre overvåking gjør oss i stand til å slå sterkere og oftere ned på miljøkriminalitet til sjøs. Vi kan også reagere raskere og bedre ved ulykker. I det raskt voksende verdensmarkedet for romteknologi er det gode muligheter for norsk næringsliv, og også i årets forslag til statsbudsjett satses det videre på dette. La meg avslutningsvis si at jeg er svært glad for å høre de signaler utenriksministeren kom med når det gjelder grensepasseringer ved Storskog. Da næringskomiteen var på reise i Finnmark denne våren, fikk vi høre om problemene de har med et arbeidsmarked som er preget av liten mobilitet og stor etterspørsel. Vi fikk høre hvor viktig det er for næringslivet med smidige og effektive ordninger, og statsrådens ambisjoner om å legge til rette for enklere måter å håndheve kontrollen av Schengens yttergrenser i nord på er derfor veldig gode nyheter.
Jon Øyvind Odland (Senterpartiet), 2008-10-24:
Jeg bor i nord, arbeider i nord og vil gjerne snakke litt om Senterpartiets internasjonale profil. Jeg vil svært gjerne at vi ikke sitter igjen med at Senterpartiet i dag kun har snakket om tjenestedirektivet, for vi har faktisk mange andre dimensjoner i vår politikk. Jeg tilhører vel den gruppen som kanskje kan kalles pragmatiske EU-motstandere. Jeg er faktisk veldig interessert i at vi skal samarbeide med EU i alle de gode sakene. Det bringer meg inn i det arktiske miljøet. Det har tidligere i dag vært snakket om EUs ønske om å delta aktivt i Arktis. Jeg ønsker dem hjertelig velkommen, for miljøet på den arktiske søppelplass, som jeg vil kalle det, er en katastrofe. Her kreves det en opprydding, samtidig som det kreves avtaler. EU har en veldig interessant utvikling når det gjelder REACH-forhandlingene, som går på miljøforskrifter. Jeg skulle gjerne ønske at disse kom inn i det russiske miljøet. Når det gjelder å diskutere med våre russiske venner, må vi vise styrke. Vi må ha tyngde når vi diskuterer, ellers blir de forvirret. Mitt budskap til dere i dag er rett og slett den arktiske søppelplass. Mens vi diskuterer våre nasjonale retningslinjer for klimakvoter og utslipp, er dette noe som går langt over landegrensene. Eksempelvis spyr nå Kina miljøgifter i mengder over Amur-floden og over Sibir. Det påvirker urbefolkningen som bor i arktiske områder. Dette dreier seg om menneskerettighetsspørsmål. Det dreier seg om helsen til dem som bor der. Lokalt der oppe ser vi tusenvis av gifttønner som råtner, og hvor innholdet siger ned i grunnen der folk har lagret maten sin, og igjen går inn i kostholdet. Dette gir svære helseeffekter. Dette dreier seg om menneskerettigheter. Det dreier seg om miljø. Det dreier seg om helse. På et så tverrpolitisk grunnlag er det dermed Utenriksdepartementet som er det rette til å ta opp dette internasjonalt. Jeg håper at vi nå gjennom vårt arbeid i Arktisk Råd kan komme videre med dette og legge atskillig større trykk på det. Det dreier seg om helsen til hele folkegrupper i nordområdene. Det dreier seg om de samiske grupper. Det dreier seg om de russiske urbefolkningsgrupper. Det kommer en stor rapport gjennom AMAP – Det Arktiske Miljøprogram – til våren, der dette blir belyst i sin fulle bredde. Jeg ønsker at vi først kan ta en skikkelig opprydning i et problem som jeg, hvis noen ønsker å se bevismateriale, har tallrike bilder av på mitt kontor. Bilder forteller mye mer enn en beskrivelse av noe. Altså opprydning først og deretter avtaler gjennom Arktisk Råd.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-24:
Da jeg tegnet meg på talerlisten, var jeg ikke klar over at jeg skulle bli så sen at jeg nærmest kom etter oppsummeringen, men jeg hadde lyst til å si lite grann om tjenestedirektivet. Jeg har stor medlidenhet, nærmest, med utenriksministeren, som har en utrolig vanskelig jobb innad i Regjeringen med å balansere de forskjellige hensyn, særlig når jeg hører representanten Lundteigens defensive innfallsvinkel til hele problemstillingen. Det var også litt spesielt å høre at Lundteigen hyllet Hegnar som et sannhetsvitne i en god del økonomiske spørsmål. Det er ganske interessant. Norge er et lite land i en åpen verden, og vi har et velstandsnivå som er helt avhengig av åpenhet, handel og at vi spesialiserer oss. Det ville ikke være tenkbart å opprettholde det norske velferdsnivået uten at vi tok utfordringen som ligger i det. Da synes jeg Senterpartiet og Lundteigen må forstå at skal norsk velferd og norsk lønn kunne opprettholdes høyere enn i resten av verden over tid, så må faktisk også norsk produktivitet og effektivitet være bedre. Det kan nok oljen skygge over en periode, men vi ser også at i disse tider er selv ikke oljen uberørt av det som skjer ute i verden. Uten at også Norge tar utfordringen med å ha en høyere effektivitet, vil ikke Norge kunne opprettholde en høyere velstand eller høyere lønn enn resten av verden. I det bildet er begrepet «sosial dumping» interessant. For hva er det som er sosial dumping, og hva er det som er å holde andre utenfor en utvikling? Det synes jeg kunne vært en spennende debatt, men jeg har ennå ikke sett at noen har klart å dra akkurat den grensen. Et eller annet sted går den jo selvfølgelig, men hvor? Det som i grunnen også er signalet mitt, er at Norge har en veldig god historie å fortelle når det gjelder å tilpasse seg en åpen verden. Vi har jo hatt suksess hele veien, og vi har tradisjon for å ta de utfordringene som tjenestedirektivet legger opp til. Da bør ikke fokuset være at vi beskytter det innenlandske markedet vi har, da bør fokuset være at vi tar utfordringene ute. Da er mulighetene mye, mye større enn de mulighetene som det lukkede hjemmemarkedet byr på. Der går i grunnen den prinsipielle diskusjonen, og det hadde jeg lyst til å si noe om.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-24:
Jeg må få lov til å reagere når ordet «lettvint» blir brukt om sosial dumping. Det var absolutt ikke det jeg mente å legge i det. Jeg har stor tillit til at vi har et regelverk og et kontrollapparat som tar seg av det. Det er nettopp i tillit til det jeg mener at fokuset er på hvordan vi skal utvikle norsk velferd videre. Selvfølgelig skal da også det kontrollapparatet og det regelverket følge med, men det går faktisk en diskusjon om hvor grensen går mellom det å drive sosial dumping og det å holde andre ute. Det er en velkjent diskusjon i forhold til proteksjonisme, bl.a. Det var det eneste jeg sa at vi burde ha en debatt om – ikke at vi verken skal slakke på noe, eller at det er noen lettvint holdning til sosial dumping.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Først har jeg lyst til å understreke at dette er ikke strukturelle tiltak eller forhold der vi gir statsstøtte eller -garanti eller går inn med egenkapital, men dette er å tilføre likviditet på vanlige markedsmessige vilkår. Vi gjør det ikke for bankenes del, men vi gjør det rett og slett for å opprettholde arbeidsplasser, vi gjør det for å opprettholde bedrifter, og vi gjør det for at vi skal – jeg holdt på å si – få pumpet blod til hjertet slik at det fortsatt kan være eksistens. Hadde vi skullet inn på andre forhold som hadde knyttet seg til strukturelle tiltak, som de har gjort i Sverige og en del andre europeiske land for å få dette i gang, har vi sagt at da er vi veldig klar for å vurdere de tiltakene. Vi er veldig opptatt av at dette kommer raskt i gang for ikke ytterligere å forverre den situasjonen som er. Vi mener helt klart at med det opplegget som Fremskrittspartiet har lagt, vil det skapes fullstendig panikk i markedet.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Til det vil jeg si at regjeringspartiene har vært veldig klare på at vi har en svært høy beredskap. Regjeringen har også sagt at dersom det er nødvendig med andre og nye virkemidler, er den beredt til det, og selvsagt er vi interessert i å ha et tett og nært samarbeid. Det er ikke tiden for å drive partipolitisk spill, men det er tid for at vi skal ha en samlende holdning til det spørsmålet vi står overfor. Og jeg kan gjerne gjenta: Høyre har vært veldig konstruktive i den jobben vi har gjort i finanskomiteen for å få en helhetlig innstilling i denne saken.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg føler at Regjeringen allerede har gitt klare meldinger, enten det er den banken eller det er andre banker. Finansministeren var da hun møtte finansnæringens organisasjoner, veldig klar og tydelig i sin tale i spørsmålet om opsjoner, lederlønninger og utbytte i den situasjonen vi står oppe i, og da skilte hun ikke mellom om det var den banken vi hadde eierandeler i eller ikke. Så svaret er ja.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Vi skal behandle budsjettet på et senere tidspunkt. Jeg vil ikke gi noen løfter på vegne av Regjeringen om hva vi skal gjøre framover, men det er helt klart at vi bør følge situasjonen nøye i forhold til de utfordringer som eventuelt dukker opp, og jeg er ganske sikker på at Regjeringen tar situasjonen like alvorlig som vi gjør her i Stortinget. Jeg vil ikke kvittere ut noe i forhold til statsbudsjettet.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Først har jeg lyst til å si at både politisk ekspertise og økonomer i USA har vært veldig klare på at det er manglende regulering som gjør at dette er ute av styring. Så ser jeg at Fremskrittspartiet har brukt en lov fra 1977 om at de føderale bankene skulle, jeg holdt på å si, ta hensyn til å gi boliglån til de med lavere eller midlere inntekter, og at det skulle være en vesentlig årsak til at en hadde mange råtne lån. La meg da si at fra 2001 er den loven brukt i veldig beskjeden grad, og de lånene som har vært misligholdt, har vesentlig ikke vært CRA-lån, men andre lån. Ett av fire lån som er misligholdt, har vært innenfor den grensen. Det er ikke det som har skapt problemet, men det er andre låneordninger i forhold til skyhøye renter.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Denne tiltakspakken inneholder grep som tilfører finansmarkedet likviditet. Pakken er ikke en subsidie, og kan vise seg å være lønnsom for Norges Bank. Likevel hjelper den markedet ut av den vanskelige tillitskrisen som markedet er i i dag. Fremskrittspartiets formann har sagt at denne krisepakken finansieres av skattebetalernes penger, og at det er bankkundene som må betale. Jeg har også hørt Fremskrittspartiets formann si at det er en dårlig ordning fordi – hun uttrykte seg vel slik: For hver krone man kjøper statlige obligasjoner for, så får man bare 90 øre igjen. Dette kan det være grunn til å få klarlagt. Kan Fremskrittspartiet klargjøre hvem de mener egentlig tar kostnaden for dette? Står de i motstrid til hverandre?
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg skal ikke bruke ettermiddagen til å dra opp debatten igjen. Det som fikk meg til å ta ordet, var representanten Tybring-Gjedde, som jeg vet er en teoretisk vel utdannet mann. Han drog fram kvantitetsteorien, som er en gammel teori om prisnivå og inflasjon, som har røtter helt tilbake til 1500-tallet, så vidt jeg har greid å registrere. Resonnementet, som dere også tar fram i merknader, har én svakhet, og det er om dere har tatt hensyn til pengenes omløpshastighet når dere har tenkt slik dere har tenkt. Problemet i dag er jo at pengenes omløpshastighet faller. Bankene sitter på pengene sine og låner dem ikke ut. Da kan likviditeten øke uten at prisene stiger. Dermed mener jeg helt klart at det resonnement dere har dratt, faller i dagens situasjon. Helt til slutt vil jeg bare si at dette har vært en god og en samlende debatt, som jeg håper at vi i vanskelige tider kan få flere av med så bred politisk enighet.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-10-24:
Jeg registrerte at saksordføreren ønsket Fremskrittspartiet «velkommen etter». Da ble jeg litt i stuss, for er det nå slik å forstå at Arbeiderpartiet har tenkt å stemme for det forslaget som Fremskrittspartiet har fremmet, og som representanten ønsker oss «velkommen etter» på? Hvis det skal være noe innhold i denne «velkommen etter»-hilsenen, må det vel da være at vi har fremmet et forslag og inntatt et standpunkt som Arbeiderpartiet angivelig alltid har hatt, og således vil det være noe underlig hvis innstillingen blir stående som en realitet i dag også og Arbeiderpartiet går imot det man angivelig ønsker oss «velkommen etter» på. Jeg bare lurer på om dette var en melding om endring i stemmegivningen fra Arbeiderpartiet, og at de nå kommer til å stemme for det de er veldig glad for at Fremskrittspartiet nå mener.