Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-04-18:
Det var interessant å høre avslutningen på den forrige replikkrunden, at Høyre er interessert i å samarbeide med verden rundt seg. Det er ikke mer enn tre uker siden Høyre stemte mot at Norge også skulle tilslutte seg EUs innvandringspolitikk og arbeidsinnvandringspolitikk. Så det kan ikke være helt konsekvent det som sies fra det holdet. I dag skal vi behandle mange saker. Kommunalkomiteen avgav forrige torsdag fem saker vedrørende asyl-, flyktning- og integreringspolitikken. Det er ytterligere to saker som vi skal behandle i dag. Alle disse sakene kan vi si har kommet i kjølvannet av debatten som ble dratt opp tidligere i vinter, men de har også bakgrunn i at norske kommuner, kanskje det norske folk, politiet, de som stort sett jobber med integrering, har signalisert at vi er på feil spor. Derfor er jeg glad for at i alle de innstillingene som ligger på bordet i dag, er det bevegelse fra de andre partiene i retning Fremskrittspartiet. Det er store deler med innrømmelser fra de andre partiene. Hvis vi skal konkludere med én ting i forhold til disse sakene, og særlig i forhold til Dokument nr. 8:50 som vi behandler nå, er det at Fremskrittspartiet på en måte har fått gjennomslag på en hel rekke områder, men at de andre partiene fortsatt preges av noe naivitet og litt feighet. Det vi må ta innover oss, er at dagens innvandringspolitikk har endret seg. I dag er asylinstituttet på en måte pulverisert. Det utnyttes på alle mulige måter. Den nye innvandringspolitikken vil jeg betegne som et stort problem i forhold til handel med unge mennesker, og det gjelder familiegjenforening. Det er det som er det grunnleggende i det forslaget som ligger til behandling. For det som kjøp og salg av unge mennesker har resultert i, er at det har kommet en hel masse unge mennesker til Norge, og det er en hel masse unge mennesker som har vokst opp i Norge, som på en måte blir terrorisert, mister sin frihet på grunn av enkelte kulturer og enkelte tradisjoner – enkelte kulturer og enkelte tradisjoner som Norge importerer. Jeg har gått så langt som å si at vi må slutte å snakke om første-, andre- og tredjegenerasjonsinnvandring. Situasjonen er faktisk den at vi faktisk fortsatt driver med førstegenerasjonsinnvandring. Vi tar fortsatt inn en generasjon som har med seg en kultur og en tradisjon som hører fortiden til. Det er et av de store problemene. Derfor er det selvfølgelig skuffende at det fortsatt er litt feighet som råder når de andre partiene ikke tør å slutte seg til Fremskrittspartiets forslag. Jeg hører en hel masse argumenter rundt disse forslagene våre. To representanter har i dag stått fram med total uvitenhet når de snakker om helseundersøkelse. Representanten Øye og representanten Holmberg går fortsatt rundt og tror at en helseundersøkelse av unge jenter er en gynekologisk undersøkelse. Den som vet hva en kjønnslemlestelse resulterer i, vet at en trenger ikke noen gynekologisk undersøkelse for å sjekke hvorvidt det har skjedd eller ikke. Det har også kommet fram andre signaler om uvitenhet. For å ta et eksempel: Når en høyst oppegående og respektert journalist i Aftenposten på ledersiden presterer å sammenligne arrangert ekteskap og tvangsekteskap med «blind date», da har det ikke skjedd noe med debatten i Norge. Da har vi ikke forstått hva som er problemet. Derfor har i alle fall jeg brukt veldig mye tid på å snakke med de menneskene som har vært utsatt for disse handlingene. Sist mandag hadde jeg møte med en hel masse mennesker som i dag lever på flukt, og de støtter intensjonene i Fremskrittspartiets forslag. Men selvfølgelig går det ikke an å vedta et forslag og glemme alle de andre. De må ses i en sammenheng. Jeg ser at det er noen partier her som tenker på aldersgrense, og noen som tenker på forsørgelsesbyrde og forsørgelsesplikt og boplikt, men det må jo ses i en sammenheng. Hvis vi virkelig mener at vi skal treffe tiltak for å hindre at flere jenter skal bli sendt ut av landet og bli tvangsgiftet, må vi se dette i sammenheng. Hvis vi hever aldersgrensen til 24 år for familiegjenforening ved ekteskap, og hvis vi samtidig stiller krav om forsørgelsesplikt og bosted, hindrer vi det. Da er det ikke noe grunnlag for å sende disse jentene ut for å få dem gift. Jeg beklager at det ikke går an å komme lenger i debatten. Så får jeg kanskje lov til å si – fort, for tiden går fra meg – at Fremskrittspartiet selvfølgelig kommer til å støtte forslaget om obligatorisk introduksjonsprogram. Selvfølgelig gjør vi det. Jeg vil gå litt gjennom flere av våre forslag: Vi får ikke flertall for obligatorisk helseundersøkelse. Jeg ser at de andre bruker en hel masse argumenter mot å øke strafferammene. Jeg kan for så vidt være enig i det, hvis det er slik at strafferammene ikke benyttes i dag. Men erfaringen viser at hvis man øker strafferammene, øker også straffene. Så for meg kan man gjøre begge deler – man øker strafferammene, og så sørger vi for at strafferammene også blir bedre utnyttet. Når det gjelder norsk statsborgerskap, lyttet jeg til representanten Holmberg, som totalt har misforstått. Hun har totalt misforstått og vet ikke hva det dreier seg om. Det er beklagelig når vi er i Stortinget og skal fatte slike vedtak eller vurdere forslag. I dag er det mange mennesker som har dobbelt statsborgerskap. Det er faktisk mange mennesker som ikke får lov til å kvitte seg med det ene statsborgerskapet sitt, eksempelvis de jentene som stod fram i vinter. Det er et av problemene. Et av de største problemene til Nadia var at hun hadde dobbelt statsborgerskap. Men det forstår altså ikke Høyre. Jeg beklager det. Når det gjelder generelt forbud mot ekteskap mellom fetter og kusine, ser jeg at i hvert fall noen av partiene er på vei til å vurdere det. Jeg ser ikke at det skal være så kontroversielt. Jeg kan ikke se det. Det har også en annen side som jeg har dokumentert ganske grundig, det er medisinske grunner. Når det gjelder forsørgelsesevne og disponering av egen bolig, er det bevegelse. Hvorfor kan vi ikke nå ta en beslutning i stedet for å ha dette til vurdering ytterligere, og la Regjeringen jobbe med det, som Høyre her sier? Til slutt vil jeg si litt med bakgrunn i debatten i «Holmgang» i går. Der var det en rekke mennesker som etterlyste samarbeid. Vi må samle ressursene, samle kompetansen vi har rundt dette med integrering. Det er jeg for så vidt enig i, for jeg tror gjerne det er et problem at det er så mange instanser som jobber med integreringen. Det er klart at integrering går over alle felt, og da er det kanskje på tide at vi gjør det samme som de har gjort i Sverige, og det samme som de har gjort i Danmark, og rett og slett sørger for at det blir én som har ansvaret for det – gjerne også et departement. Derfor vil jeg fremme forslag nr. 26, og alle de andre forslagene våre som står i innstillingen. Jeg vil senere i dag komme tilbake med en stemmeforklaring når det gjelder alle de andre forslagene, for jeg ser at det har jeg ikke tid til nå. Forslag nr. 26 er at vi henstiller til Regjeringen om kanskje å vurdere om vi ikke skal få en integreringsminister.