Reidun Gravdahl (Arbeiderpartiet), 2001-03-27:
Prøysen sa en gang: «Det er mye vondt her i verda. Men det er mye godt òg.» Ja, det er mye vondt her i verden, også her i vårt land. Det er sykdom og fattigdom, ventelister og lidelser vi ennå ikke kan helbrede – områder som har vært forsømt lenge. Men det er mye godt òg: Gode hender gir stell og pleie. Det er endringer og forbedringer i organisering og prioritering. Forsømte områder har blitt prioritert, som f.eks. psykiatrien. Verdivalg, gode valg, skal gi bedre helse og behandling for alle, uansett hvor i landet en bor eller hvor rik eller fattig en er. Verdimeldingen drøfter sentrale verdispørsmål i det norske helsevesenet knyttet til planlegging, utbygging og drift av den norske helsetjenesten i tida framover. I reformpolitikken som har gått over det siste tiåret, har det vært vektlagt ressursopptrapping gjennom flere opptrappingsplaner og gjennom modernisering av mange lover. Det er satset på personelltiltak både innen utdanning og fordeling av helsepersonell, og det er foretatt mye utviklingsarbeid for å få til en bedre arbeidsdeling og organisering. Og det er satset på helsefremmende og forebyggende arbeid. Opptrappingsplaner innen psykiatri og kreft er i gang. Forsømte områder er prioritert. Bevilgningene til helse er økt betydelig. Ventelistene har blitt kortere, alle har fått tilbud om fast lege, og vi står foran tidenes største omorganisering av norsk sykehusvesen. Den medisinske og teknologiske utviklingen går raskt. Det må tas nasjonale grep for å sikre at alle får del i de nye tilbudene. Helsetilbudet vårt er på et høyt nivå. Flere enn noensinne får behandling, flere enn noensinne får operasjoner. Stadig flere sykdommer kan behandles. Hver eneste dag gjør tusenvis av ansatte i den norske helsetjenesten en kjempejobb. Men det er også problemer. Sykehusene har større utgifter enn inntekter, og helsevesenet drives ikke like godt overalt. Disse problemene vil bli større hvis vi ikke får en mer helhetlig styring. Å løse problemene i sykehusene er ikke bare et pengespørsmål, det er også et organisasjonsspørsmål. Derfor må vi forandre. Vårt sykehusvesen er et offentlig ansvar, og det skal det fortsette å være. Sykehusene skal i det alt vesentlige være eid og styrt av det offentlige. Noen har forsøkt å omtale sykehusreformen som privatisering. Det er feil. Sykehusreformen er basert på at staten overtar eierskap og finansiering av sykehusene, mot nå fylkeskommunalt eierskap og statlig finansiering. Et slikt samlet statlig ansvar må bygge på den hovedstruktur som er utviklet i de etablerte helseregionene. Regional og nasjonal samordning skal sikre opprettholdelse av en desentralisert struktur, samtidig som mulighetene til utveksling av kapasitet og kunnskap i tjenestetilbud og behandling blir effektivt utnyttet. Dermed blir det mulig å utjevne forskjeller og gi likeverdige og gode tilbud til hele befolkningen. Omdanning til aksjeselskaper er uforenlig med en slik modell og i strid med Arbeiderpartiets politikk. Det sa vi klart fra om da Stortinget behandlet lovsaken om fylkeskommunale sykehusselskap, og det sier vi klart fra om nå. Saken om statlig overtakelse har vært ute til høring og har vært mye omstridt – mye på feil grunnlag etter min mening. 100 pst. statlig eierskap av sykehusselskapene er etter mine begreper ingen privatisering. Det er avtaler med private i dag, og etter Arbeiderpartiets mening kan dette bare være et supplement til det offentlige. Slike tilbud inngår i de offentlige helseplanene i dag, og det vil være naturlig at slike planer og avtaler fortsetter selv om staten tar over eierskapet av sykehusene. Dette dreier seg i vesentlig grad om sykehus eid og drevet av ideelle organisasjoner, som Røde Kors Klinikk, Feiringklinikken og sykehus eid av Sanitetsforeningen, oftest reumatismesykehus. Vi vil ikke ha privatisering av helsevesenet som bidrar til konkurranse om helsekroner, og som kan skape et voksende skille mellom pasienter med god og dårlig økonomi. Hovedmålene i helsepolitikken er å sikre tilgang til gode og likeverdige helsetilbud til alle uansett hvor vi bor i landet, eller hvor mye eller lite penger vi har. Sykehusene utgjør også noen av landets største kunnskaps-, forsknings- og utviklingsbedrifter. Framtidsrettede og lovende områder som medisin og bioteknologi ivaretas i sykehusene. Sykehusene er en spennende arbeidsplass for en rekke forskjellige yrkesgrupper og utgjør en viktig forutsetning for trygghet og velferd i alle deler av landet. Antall legeårsverk har økt med 50 pst. de siste ti årene. Vi har flest leger i forhold til innbyggere av alle land i Europa. Allikevel opplever vi legemangel. Vi bruker mer penger i norske sykehus enn noen gang. Allikevel står avansert utstyr ubrukt store deler av døgnet. Operasjonsstuer står tomme midt på dagen, og sykehuslegene behandler færre pasienter enn før. Skal vi få til å forbedre kvaliteten i helsevesenet, må vi ha mer samspill mellom sykehusene og mellom sykehusene og primærhelsetjenesten. Primærhelsetjenesten styrkes ved at vi alle nå får fastlege. Vi har nå rett til å velge vår egen lege, og hun eller han vil kunne følge oss over tid. Det gir trygghet. Verdimeldingen gjennomgår en rekke av de tiltak som er i gang i det norske helsevesenet. Jeg vil kort bare nevne noen av dem: Kliniske etikkomiteer har vært utprøvd i seks år og er opprettet ved sju sykehus inntil nå. De ble evaluert i 1998, og er anbefalt etablert ved alle sentral- og regionsykehus. Frivillige organisasjoner har lang tradisjon for aktiv deltakelse ved utforming og drift i helsetjenesten og gjør en god jobb. Det håper vi at de fortsetter med. Folkehelsearbeid har med jevne mellomrom vært drøftet i Stortinget. Nå er Stortinget gjort kjent med at Regjeringen har satt i gang arbeidet med en nasjonal handlingsplan for folkehelsearbeidet. Planen skal gi en bred gjennomgang av utviklingen på 1990-tallet, som grunnlag for planlegging av innsatsen på dette området i årene som kommer. Dette innebærer at planen vil utgjøre både helsefremmende og forebyggende arbeid. Stortinget vil bli orientert om dette, er det sagt, og det vil også komme helsepolitiske redegjørelser med noen års mellomrom, slik det har vært gjort tidligere. Verdimeldingen omhandler viktige områder som jeg kunne brukt mer tid på enkeltvis, men de er godt omtalt i innstillingen fra komiteen. For eksempel er rusomsorg, smertelindring og omsorg for døende svært viktige områder. En enstemmig komite ber om en stortingsmelding om alternativ medisin og en vurdering av å opprette et geriatrisk forskningsprogram. Statens helsetilsyn har opprettet et fagråd for kvinnehelse som vil være et sentralt virkemiddel i arbeidet med typiske kvinnelidelser. Det er behov for å fremme likestilling innen helsetjenesten. Altfor mye av kunnskap er basert på menns fysiologi og livsløp, noe som framkom i NOU 1999: 13 om kvinners helse i Norge. Det er viktig at dette arbeidet følges opp. Jeg synes at meldingen er en god melding, og at saksordføreren har gjort en god jobb. Det takker vi for. Vi er tilfreds med det arbeidet og den gjennomgangen som er gjort.