Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-28:
Jeg vil innlede med å trekke fram to mål for Forsvaret, nemlig bedre kvalitet på utdanning og opplæring for Forsvaret og behovet for å få mer igjen for pengene for å få dette til. Det er to mål som ligger i bunnen for all aktivitet Forsvaret har framover, også den aktiviteten som Forsvarsbygg har ansvaret for. Vi er midt i en større omstilling. Det er det som gjør at Forsvaret skal legge ned virksomheten en rekke steder, og at en stor del av Forsvarets eiendommer skal selges. Forsvaret er i dag Norges klart største eiendomsforvalter. Vi hadde i 2001 6 mill. m2 bygningsmasse, og vi hadde 1,4 mill. dekar grunnareal, spredt på over 400 kommuner. Av dette skal 2 mill. m2 bygningsmasse selges som følge av omstillingsprosessen. Og jeg vil legge til: Det skal også inngå som et finansieringsgrunnlag for den omstillingsprosessen vi står midt oppe i, knyttet til den 118-rammen som Regjeringen og Arbeiderpartiet har inngått en avtale om. Vi skal altså frigjøre midler fra ting vi ikke trenger, til ting vi trenger. En av de største utfordringene knyttet til omstillingen er derfor å håndtere avhending av overflødig eiendom, bygg og anlegg på en rask og kostnadseffektiv måte. Denne eiendomsmassen som representerer en ressurs, skal først og fremst bidra til driftsreduksjoner og salgsinntekter. I St.prp. nr. 55 for 2001-2002 som ble behandlet i juni i fjor, står det klart at salgsinntektene av eiendommer, bygg og anlegg har vært styrende for hvilke økonomiske konsekvenser man har kommet fram til når man har valgt ulike organiserings- og lokaliseringsalternativ. Stortinget har altså basert seg på inntektene når man har sydd sammen den totale omstillingen. Det er forutsatt at de inntektene vi får, skal reinvesteres for å kunne gjennomføre den planen Stortinget har vedtatt. Forsvarsbygg er den som forvalter eiendommene, og Forsvarsdepartementet har gitt dem i oppdrag å avhende utrangert bygningsmasse så raskt som mulig, men også med størst mulig gevinst for øye. Forsvarsbygg er en profesjonell eiendomsforvalter og skal være selvfinansierende etter omleggingen. Vi kan ikke på den ene side forlange at Forsvarsbygg skal drive forretningsmessig og bli selvfinansierende, mens vi på den annen side fratar dem muligheten til å gjøre nettopp det. Ved avhending av statens faste eiendommer er alle statsetater pålagt å følge avhendingsinstruksen vedtatt den 19. desember 1997. Avhendingsinstruksen forutsetter avhending til markedspris. Men det er riktig at Forsvarsdepartementet helt siden 1990-tallet har hatt en fullmakt som gjør at avhendingsinstruksens krav om salg til markedspris kan tilsidesettes. Dette ble også bekreftet i et vedtak i høst, der det står helt tydelig det som også har vært departementets fullmakt tidligere, at man kan overdra eiendommer, bygg og anlegg som organisasjonen ikke lenger har behov for, til kommuner eller til overtallig personell i Forsvaret knyttet til næringsutvikling. Det kan skje vederlagsfritt eller til redusert vederlag. Fullmakten gir altså en åpning for unntak, men hovedregelen vil fortsatt være markedspris. Og i de tilfeller en berørt kommune ønsker å overta en eiendom, vil hovedregelen fortsatt være at det skal skje til takst. Avhending til underpris eller vederlagsfritt vil forekomme i helt spesielle tilfeller. Jeg vil understreke at fullmakten gjelder i forbindelse med utnyttelse til næringsutvikling og ikke til boligutvikling. Jeg vil også gjøre oppmerksom på at det i fullmakten er tatt med en klausul som gjør at kommunen ikke kan videreselge hele eller deler av eiendommen uten Forsvarsdepartementets samtykke før det har gått ti år. Kommunen kan altså ikke overdra eller videreselge til f.eks. et eiendomsselskap eller til andre interessenter i denne perioden. Da St. prp. nr. 45 for 2000-2001 ble behandlet i juni 2001, la den sittende arbeiderpartiregjeringen en del føringer for håndtering av overflødige eiendommer, bygg og anlegg. Det ble sagt helt klart: «Avvik fra avhendingsinstruksens bestemmelser bør imidlertid bare foretas etter en nærmere vurdering i særskilt sterkt berørte lokalsamfunn eller i spesielle tilfeller.» Jeg er ikke overbevist om at kommunene i alle tilfeller er tjent med å overta de eiendommer, bygg og anlegg Forsvaret skal kvitte seg med. Jeg tror det viktigste for kommunene er å få etablert nye arbeidsplasser til erstatning for de arbeidsplasser som legges ned, ikke nødvendigvis at kommunen skal stå som eier av bygningsmassen som skal danne grunnlag for disse næringsaktivitetene. Det er en stor utfordring, både faglig og økonomisk, å skulle forvalte eiendomsmasse. Det er nettopp det Forsvaret har erfart, og som gjør at vi nå selger ned. I mange tilfeller vil det antakelig være gunstigst for lokalsamfunnene å la private investorer ta de økonomiske kostnadene med å etablere næringsvirksomheten, mens kommunene kan høste gevinsten i form av sysselsetting og skatteinntekter. Jeg mener at et avvik fra avhendingsinstruksen derfor bør skje bare i de tilfeller der den ønskede effekt utelukkende kan oppnås hvis kommunen selv står som eier av overflødig bygningsmasse. Sandtorgholmen, som i 1996 ble overdratt til Harstad kommune, er et eksempel på at fullmakten til å overdra eiendommer, bygg og anlegg til redusert pris eller vederlagsfritt, er benyttet. Det vil si at man har avveket fra avhendingsinstruksen. Vi har flere eksempler på at eiendommer er solgt direkte til kommunene, men til takst, slik vi så med Heimevernsskolen på Torpo som ble solgt til Ål kommune i 2002, og Havarivernskolen i Borre som ble solgt til Vestfold fylkeskommune samme år. Omleggingen av Forsvaret innebærer at en rekke kommuner og lokalsamfunn som tradisjonelt har vært forsvarsavhengige, berøres. Det vi legger vekt på i St. prp. nr. 45 for 2000-2001, er å hjelpe de lokalsamfunn som rammes hardest, ved å gi dem støtte til omstilling. Det skjer i regi av Kommunal- og regionaldepartementet som forvalter midler for omstillingsprogrammene. Det er Kommunal- og regionaldepartementet som tar stilling til om en kommune vil få status som omstillingskommune, og som også foretar tildelingen til de berørte fylkeskommuner. Dette gjelder kun kommuner som har mistet arbeidsplasser som en følge av Forsvarets omlegging. Jeg mener det er helt klart at Forsvarsdepartementets ansvar er overfor de regioner og lokalsamfunn som berøres særlig sterkt av reduksjoner eller nedleggelser av militær virksomhet, altså ansvar overfor områder som har hatt stort innslag av forsvarsarbeidsplasser, og som er hardt rammet. Vederlagsfri overføring er i realiteten en rammereduksjon for Forsvaret. Uten salgsinntekter fra eiendomsmassen vil det ikke være mulig å gjennomføre den nye forsvarsstrukturen, som Arbeiderpartiet og Regjeringen har stått sammen om. I tillegg hadde vi ved høstens budsjettbehandling en enighet mellom både Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og regjeringspartiene om å øke salgsinntektene fra Forsvarsbygg med 100 mill. kr, altså en skjerping av kravene til å legge markedsøkonomiske betraktninger til grunn. Vi er med andre ord pålagt å realisere 220 mill. kr i inntekter på eiendomssalg i inneværende år. Jeg oppfatter derfor Stortingets beslutning som et helt klart signal om i første rekke å bruke markedspris. Så er det fortsatt slik at Forsvarsdepartementet skal behandle henvendelser om overtakelse av Forsvarets eiendom i enkeltsaker. Vi skal forsøke å ta spesielle hensyn der det er grunnlag for det. Men i forhold til en del av de spørsmål som interpellanten tok opp, nemlig salg av fritidseiendommer til Landbruksdepartementet og til Statsskog, vil vi også selvfølgelig legge til grunn at det her skal betales en pris. Vi har en konstruktiv dialog med Landbruksdepartementet om hvordan dette kan skje, og hvilken pris som vil være den riktige. Det er både mitt og Regjeringens syn at det er attraktivt for allmennheten å få tilgang til de viktige rekreasjonsområdene det her er snakk om, men det har aldri vært meningen at Statsskog skal få tomtene gratis, like lite som det har vært meningen at Justisdepartementet, når de overtar anlegg og bygningsmasse fra Forsvarsdepartementet, skal få det gratis. Justisdepartementet har betalt tilnærmet markedspris, og det samme vil bli lagt til grunn i de forhandlingene vi har med Statsskog. Alt annet vil være en overføring fra forsvarsbudsjettet til landbruksbudsjettet, eller fra forsvarsbudsjettet til kommunalbudsjettet. Det er prosesser som bør skje i denne sal, og ikke gjennom enkeltsaksbehandling i Forsvarsdepartementet.