Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Helt siden arbeidet med St.meld. nr. 47 for 2008–2009 ble påbegynt av tidligere statsråd Bjarne Håkon Hanssen, har debatten om arbeidet med å skape et enda bedre helsevesen i Norge gått land og strand rundt i over tre år. Samhandlingsreformens intensjon med rett behandling på rett sted til rett tid har vært et overordnet mål for hele reformen og arbeidet som har vært nedlagt. Norge er av FN kåret til verdens beste land å bo i, og dette skyldes i stor grad vårt helsevesen og alle dyktige helsearbeidere som har høy kompetanse. Norge bruker i dag stadig mer penger på å utvikle et stadig bedre helsevesen, som skal gi trygghet til befolkningen når man blir rammet av sykdom. En av våre aller største utfordringer er hvordan vi skal dreie innsatsen mer over fra reparasjon til forebygging. Statsråd Anne-Grete Strøm-Erichsen overtok den viktige stafettpinnen da Samhandlingsreformen ble vedtatt av Stortinget i juni 2009. I dag behandler vi tre viktige saker: Nasjonal helse- og omsorgsplan, ny lov om kommunale helse- og omsorgstjenester og ny folkehelselov. Siden 2009 har statsråden og den rød-grønne regjeringen hatt stort fokus på utviklingen av ny helsepolitikk til pasientens beste. Organisasjoner, institusjoner, helseforetak og kommuner har deltatt i utviklingen av de sakene som i dag behandles i Stortinget. Ingen har vel tidligere invitert så bredt i utviklingen av viktige helsepolitiske saker som denne regjeringen. Deltakelsen har vært meget bra. Det har kommet inn ca. 900 høringssvar på de to ulike lovene, over 1 600 høringssvar i forbindelse med Nasjonal helse- og omsorgsplan, og 697 høringsinstanser har uttalt seg i denne utviklingen. I løpet av disse årene har statsråden i samarbeid med kommuner, helseforetak og frivillige organisasjoner etablert flere pilotprosjekter om hvordan god samhandling mellom primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten – samhandling som skal bidra til at flere får tilgang til bedre helsetjenester i sitt nærområde, og samtidig bidra til at høyt spesialiserte tjenester blir samlet og utviklet i gode og brede fagmiljø. Folkehelseloven skal bidra til en samfunnsutvikling som styrker folkehelsen og utjevner sosiale forskjeller i helse og levekår. Folkehelsearbeid krever systematisk og langsiktig innsats. Grunnlaget for god helse legges først og fremst utenfor helsetjenesten. Dette utfordrer alle samfunnssektorer til å tenke helse i alt vi gjør, samtidig som det utfordrer helsesektorens evne til å samarbeide med andre sektorer. På tross av at befolkningens helse er bedre enn noen gang, er det fortsatt et stort potensial i å fremme helse og forebygge sykdom og for tidlig død. Alkoholproblemer, bruk av tobakk og sukker, kosthold og inaktivitet er de største områdene vi bør ta tak i. Da hjelper det ikke å sette ned priser og ha flere utsalgssteder osv. Det bidrar ikke til bedre folkehelse, men frukt og grønt i barnehager, frukt og grønt i skoler, bidrar til å styrke folkehelsen. Mye av dette grunnlaget for god folkehelse legges i barne- og ungdomsårene. Folkehelsearbeid handler om å skape gode oppvekstvilkår for barn og unge, forebygge skader og sykdom, utvikle et samfunn som legger til rette for sunne levevaner, som beskytter mot helsetrusler og fremmer fellesskap, trygghet, inkludering og deltakelse. Dette arbeidet må gjøres i kommunene. Kommunene har ansvar for egne innbyggere, men også for å utvikle tilbud som er i samsvar med de utfordringene kommunene har. Som en start er det bevilget 230 mill. kr til lokalt folkehelsearbeid. Norge har en stor frivillig sektor som hver dag bidrar med aktivitet, kompetanse og motivasjon for å fremme bedre folkehelse. Det er viktig at det offentlige understøtter dette arbeidet, slik at denne sektoren kan fortsette sitt viktige arbeid. En kan nevne mange organisasjoner både innenfor friluftsliv og annet – bl.a. Norges Idrettsforbund – som har stor aktivitet i alle landets kommuner, og som hver dag bidrar til fysisk aktivitet i hverdagen for barn, unge og voksne. Disse organisasjonene har mange lavterskeltilbud til alle aldersgrupper, som er viktige og som vi må understøtte for å nå våre mål om en bedre folkehelse for alle. Den rød-grønne regjeringen har også merket seg innspillene fra Sametinget angående samiske pasienters og brukeres behov for tilrettelagte tjenester. Dette må også bli vektlagt ved utformingen av helsetjenesten i framtiden – spesielt i de kommunene som er innenfor forvaltningsområdet for samiske språk, men også i andre kommuner i landet.