Michael Momyr (Høyre), 2005-06-14:
Tradisjonen tro behandler vi i dag en fremforhandlet avtale mellom staten og organisasjonene. Slik har det vært alle årene Samarbeidsregjeringen har sittet med dette ansvaret. Avtalen har en ramme på 450 mill. kr. Avtalen innbærer bl.a. at målprisene økes med 260 mill. kr, og at bevilgningene over kap. 1150 økes med 190 mill. kr i 2006. Dette legger grunnlag for en inntektsøkning i jordbruket på vel 5 pst. Partene konstaterer i sluttprotokollen at jordbruket med det får beholde en vesentlig del av produktivitetsgevinsten, slik et flertall i Stortinget har uttalt tidligere. Høyere gjeldsvolum innenfor jordbruket understreker betydningen av en politikk som bidrar til lav rente. Det er svært viktig også for jordbruket at vi holder orden i landets økonomi. Jordbruket skal fortsatt være i stand til å produsere fellesgodene som samfunnet etterspør. Det er hovedbegrunnelsen for overføringsnivået. Effektivisering må kombineres med ny næringsutvikling for at målet om levende og aktive bygdesamfunn skal kunne realiseres fremover. Jordbruksproduksjonen bidrar til en rekke andre samfunnsmål og samfunnsoppgaver utover selve matproduksjonen. Det kan oppsummeres i begrepet multifunksjonelt landbruk. Derfor er det viktig at vi har flere mål for øye samtidig: en sterk og kostnadseffektiv volumproduksjon, muligheter for næringsutvikling i skjæringspunktene mellom landbruk og kultur, mellom landbruk og reiseliv og mellom landbruk og omsorg, ivaretakelse av kulturlandskapet og nisjeproduksjon. Landbruks- og matdepartementet la i 2005 frem en ny strategi for næringsutvikling: «Landbruk mer enn landbruk». Strategien omfatter områdene mat, tre, bioenergi, reiseliv og opplevelsesproduksjon. Verdiskapingsprogrammet for matproduksjon skal videreutvikles, slik at det blir et av flere virkemidler for å gjennomføre den nye strategien. Budsjettnemndas materiale viser at arealbruken er stabil. Produksjonsvolumene er stabile eller svakt økende. Slik har produksjonen vært gjennom de siste tiårene. Vi produserer like mye mat på samme areal i dag som i 1980. I dag utføres produksjon av 65 000 årsverk, mens det i 1980 var 135 000 årsverk. Dette er først og fremst et resultat av den teknologiske utviklingen, og det er en villet utvikling. Det er behov for ytterligere strukturelle forbedringer for å redusere småskalaulempene og legge til rette for konkurransedyktige råvarepriser. Det vil, sammen med andre målrettede virkemidler, legge grunnlaget for en konkurransedyktig næringsmiddelindustri. Det forhandles ikke skatt i jordbruksoppgjøret. Likevel er det ingen grunn til å legge skjul på at innføringen av jordbruksfradraget i 2000 med en gradvis utvidelse i årene frem til 2003 har hatt en vesentlig betydning for inntektsutviklingen i landbruket. Foredling og omsetning av landbruksvarer ligger i hovedsak utenfor jordbruksavtalens virkeområde. Markedsordninger og handelspolitiske rammebetingelser har stor betydning for næringsmiddelindustri og omsetning, og landbrukspolitikken må ha fokus på alle ledd i kjeden fra jord til bord. Foredlings- og omsetningsleddene er viktige både for sysselsetting og verdiskaping og for inntektsmulighetene i jordbruket. Regjeringen ønsker reell konkurranse i verdikjeden for å opprettholde produksjon og verdiskaping i Norge. Store deler av næringsmiddelindustrien er basert på norsk råstoff, samtidig som den i økende grad er eksponert for internasjonal konkurranse. Hensynet til næringsmiddelindustriens utviklingsmuligheter, til forbrukerinteressene og til jordbrukets avsetningsgrunnlag gjør det viktig at industriens konkurranseevne styrkes. Blant annet i et grensehandelsperspektiv har relativ utvikling i matvareprisene i Norge i forhold til i nabolandene betydning. Vi ser at den har økt, men på tross av det har grensehandelen blitt redusert, og det skyldes først og fremst de økonomiske incentivene som en endret kronekurs gir. Ifølge Statistisk sentralbyrås forbruksundersøkelse ser man at gjennomsnittshusholdningen bruker 10,3 pst. til mat. Det er en situasjon jeg er tilfreds med. Den norske næringsmiddelindustrien blir i økende grad utsatt for internasjonal konkurranse gjennom import, spesielt bearbeidede landbruksprodukter som omfattes av ordningen med råvarepriskompensasjon, den såkalte RÅK-ordningen. For norsk næringsmiddelindustri er det en utfordring å beholde sin markedsandel. Det vil også være viktig for underleverandørene til RÅK-industrien, primærprodusentene og foredlingsindustrien. Om lag 13 pst. av norsk melkeproduksjon går til RÅK-industrien. For å opprettholde en konkurransedyktig næringsmiddelindustri må det gjennom prisutviklingen innenlands og målrettede virkemidler legges til rette for å sikre industrien konkurransedyktige rammevilkår. WTO-forhandlingene er av stor betydning for norsk landbruk. Når det gjelder markedsadgang, fastslås det at tollsatsene skal reduseres. For sensitive produkter gis det muligheter til lavere tollreduksjoner, men det skal gis kvoteøkninger for alle produkter. Derfor er det viktig at det forhandles om hvilke produkter som skal defineres som sensitive. Regjeringen har bidratt til at arealtilskuddet er flyttet fra blå boks til grønn boks. Det tror jeg er et viktig grep for at vi fortsatt skal kunne ta vare på det multifunksjonelle jordbruket. Rammevilkårene inneholder også en enighet om å avskaffe alle former for eksportsubsidier på jordbruksvarer. På det punktet er jeg helt enig og meget tilfreds. Selv om det går ut over deler av norsk jordbruksproduksjon, er det et viktig punkt, som betyr mye for u-landenes fremtidsmuligheter. Norge samarbeider med G10-gruppen. Det er viktig. Jeg er meget tilfreds med den innsatsen Regjeringen har gjort i WTO-forhandlingene på både våre offensive og våre defensive områder. Jordbruksoppgjøret setter viktige nasjonale føringer for landbrukspolitikken, men det er også nødvendig å innse at det i økende grad settes internasjonale rammebetingelser for landbruket. Så vil jeg si noen ord om Dokument nr. 8:53 for 2004-2005. De produsenteide samvirkeorganisasjonene har ansvaret som markedsregulator, samtidig som produsentene selv har det økonomiske ansvaret for overproduksjon gjennom reduserte priser og omsetningsavgift. Samvirkene er pålagt plikter i form av ansvar for å kjøpe landbruksråvarer fra primærprodusentene, samtidig som de har ansvar for å selge over hele landet. Finansieringen fra omsetningsavgiften dekker kun kostnader knyttet til reguleringsaktiviteter for å håndtere temporære overskudd i markedet samt å sørge for å utjevne regionale og sesongmessige svingninger. Høyre mener det er viktig å sørge for at markedsreguleringene skal ha en konkurransenøytral effekt når en ser på rettigheter og plikter under ett, og at det regulerte førstehåndsutbudet ikke forhindrer konkurranse videre i verdikjeden. Det er viktig og riktig at behovet for, og omfanget av, markedsreguleringene er under stadig debatt. Jeg er tilfreds med at årets jordbruksforhandlinger resulterte i at markedsreguleringen for fjørfekjøtt har opphørt. Det er av stor betydning å opprettholde balanse i ansvars- og myndighetsforhold, samtidig som det vektlegges at systemet skal fungere konkurransenøytralt. I forhold til markedsregulering og konkurransen i meierisektoren vil jeg vise til at det er innført en ny markedsordning fra 1. januar 2004. Tiltakene Regjeringen nylig har varslet, vil bidra til å styrke konkurransen i meierimarkedet. Det innebærer bl.a. at Konkurransetilsynet fra 1. januar 2006 skal overvåke markedet for meieriprodukter ut fra konkurranselovens bestemmelser og om nødvendig med etterkontroll. Det er hensiktsmessig at dagens system med etterkontroll og etterregning i meierisektoren videreføres ut 2005, og at Konkurransetilsynet i løpet av 2006 skal evaluere om de endringene i forsyningsplikten som er gjennomført, har gitt positiv konkurransemessig effekt. Landbruks- og matdepartementet, sammen med Moderniseringsdepartementet, skal oppnevne et utvalg som i løpet av første halvår av 2006 skal evaluere hvordan det etablerte skillet mellom råvaredelen og industridelen av Tine fungerer. Dersom evalueringen viser at bestemmelsene begrenser mulighetene for økt konkurranse, skal det vurderes å utvide leveringsplikten. Samtidig er det viktig at det fra 1. januar 2006 innføres et normert egenkapitalkrav for Tine. Det vil bidra til at Tine og uavhengige meieriselskaper betaler lik pris for råvaremelken, noe som igjen vil sikre likeverdig og rettferdig konkurranse når det gjelder meieriprodukter. Jeg mener at det er viktig for både Tine og de andre aktørene at forholdene rundt konkurransen ikke årlig skal avgjøres i Oslo tingrett.