Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-03-20:
Et samlet politisk Norge er bekymret for økningen i antallet uføretrygdede. Særlig er det urovekkende at andelen uføretrygdede menn under 30 år og andelen kvinner mellom 30 og 40 år øker forholdsvis mye. For mange er uføretrygd et dårlig alternativ som innebærer isolasjon og mangel på deltakelse i samfunnet. Det er derfor svært viktig at vi innretter velferdssystemet slik at alle som har mulighet til å delta i arbeidslivet, kan delta. Arbeidet med å inkludere flere i arbeidslivet er viktigere enn noen gang. Det er viktig fordi vi ønsker et inkluderende samfunn med plass til alle. Det er viktig fordi vi ønsker at den enkelte skal gis mulighet til å bidra med sine unike egenskaper, og det er viktig fordi samfunnet trenger flere omsorgsfulle hender og kloke hoder. Vi har tidligere i dag drøftet St.meld. nr. 9 for 2006-2007, og hovedfokuset har vært hvordan vi gjennom arbeidsrettede tiltak kan få flere i arbeid. Kvalifisering og motivering av det enkelte menneske som i dag står utenfor arbeidslivet, er svært viktig om vi skal lykkes. Men det er også avgjørende at de medisinske vurderingene som gjennomføres forut for behandlingen av en søknad om uføretrygd, er så grundige og objektive som overhodet mulig. Til tross for høy ressursbruk og gode arbeidsmarkedstiltak har OECD påpekt at Norge har relativt svake resultater å vise til. Det skyldes i stor grad at tiltak ofte settes inn for sent. Gjennomsnittlig går det f.eks. mer enn to og et halvt år fra sykdom til attføringstiltak settes i gang. Tall fra NAV viser at bare 1,5 pst. av de som i dag får tidsbegrenset uføretrygd, har aktivitetstilbud. Dette er for dårlig. Det er viktig at statsråden sammen med NAVs ledelse sørger for at kunnskapen om at det er lettere å få mennesker tilbake i jobb dersom tiltak settes inn raskt, får større betydning i det daglige arbeidet i etaten. Vi i Kristelig Folkeparti er enig med Høyre i at det er behov for å utrede alternative modeller for vurdering av søkerens funksjonsevne og medisinske forhold i uføresaker. Veksten i antallet uføretrygdede er av en slik karakter at den må adresseres fra ulike innfallsvinkler. Vi må ha flere tanker i hodet på en gang, både arbeide for at flere uføretrygdede kommer tilbake i jobb, og at færre henvises til en ordning som innebærer passivitet. I Kristelig Folkeparti har vi ikke konkludert med hvilken modell som er best for å vurdere arbeidsmulighetene til dem som søker uføretrygd, men mye kan tale for at en slik vurdering bør foretas av helsepersonell som har et noe mer distansert forhold til pasienten enn dennes fastlege. Jeg tror ikke dette nødvendigvis vil medføre økt bruk av legeressurser, men at ressursene brukes på en måte som tjener både den enkelte og samfunnet bedre. Uførepensjonsutvalget har en viktig oppgave, og dets utredning vil bli studert med stor interesse. Jeg håper at utvalget vil komme med forslag som kan snu den negative utviklingen i antallet uføretrygdede. Det vil være viktig med en grundig diskusjon både av om dagens retningslinjer for hvilke krav som skal stilles til medisinsk dokumentasjon, er gode nok, og om den faglige prøvingen av kravene holder tilstrekkelig kvalitet. Kristelig Folkeparti ser fram til et tverrpolitisk samarbeid om uførepensjonsordningen framover. Jeg viser for øvrig til innstillingen og de forslag som er foreslått der.