trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg mener at med de tiltakene vi har foreslått, vil utslippene gå ned. Jeg synes det er litt spesielt å bli kritisert av Arbeiderpartiet for at våre åtte satsingsforslag ikke inneholdt et særskilt forslag om miljø, for dette er overordnede forslag knyttet til enkelte reformer og områder vi skal jobbe med. Miljø og klima ligger som en grunnleggende tråd i verdigrunnlaget for denne regjeringen. Men jeg er litt forbauset over at Arbeiderpartiet har vært så høyt på banen for dette, for det må være en grunnleggende kritikk av Arbeiderpartiets eget program. I Arbeiderpartiets eget program for denne perioden satses det på fem områder. De står i begynnelsen av programmet, og ingen av dem er miljø- eller klimaspørsmål. Jeg ville ikke vært så høy og mørk som Arbeiderpartiet har vært i kritikken av Sundvolden-plattformen, når partiet selv ikke har prioritert klima og miljø som én av de fem viktigste utfordringene i neste periode.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg har forsøkt å finne ut hvorfor man er så opptatt av at man skal ha flere mål, når det overordnede målet er 2-gradersmålet. Det overordnede målet er at vi må sørge for at klimagassutslippene holdes i tråd med 2-gradersmålet. Det er det vi foreslår, og vi skal da ha fokus på hvilke utslipp vi har. Strategiene for å få ned utslippene innebærer bl.a. fornybarsatsing fordi det er viktig – særlig i Europa – for å få bremset opp på kullkraften og utslippene knyttet til det. Men jeg føler at denne debatten om hva som skal være mål, og om det skal være flere mål, er en diskusjon om hva som er målet, og hva som er strategien og virkemidlene for å nå det målet. Vi gamle sosialøkonomer pleier å si at det viktigste vi kan gjøre, er å sørge for å ha ett mål og ett virkemiddel for å nå det og ha fokus på dét. Skal vi nå 2-gradersmålet, må vi ha fokus på utslippene, og så må vi ha ulike strategier for å nå det målet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Først og fremst er dette en nedkorting av tid. Så vet vi at det som alltid vil være knutepunktet på disse områdene, er tilkoblingen til nettet. Men vi ønsker jo mest mulig innføring av denne typen kraft. Hvor lønnsomt det blir, vil jo være avhengig av det enkelte prosjekts egen lønnsomhet. Det vil også være viktig om det er kvalifisert til – eller får muligheten til å komme innenfor – grønne sertifikater, slik at man reelt sett kan få til investeringer på den måten. Men jeg mener at med kortere tid og med de endringene vi foreslår, vil også flere – fortutsatt at nettet der de skal bygge ut, har bærekraft for dette – få konsesjon.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Vi er opptatt av at vi skal nå målsettinger på flere områder samtidig, og noen ganger er det konflikt mellom spørsmål – f.eks. mellom det å nå klimamålsettingene våre og det å ha et veldig restriktivt jordvern rundt de store byene. Det er et dilemma som eksisterer. Noen av dem som i debatten sier at vi bør ta høyde for å satse mer på jordvernet f.eks. rundt Oslo, peker på at vi heller kan bygge i Marka. Det er dilemmaer hele tiden når det gjelder hvordan vi løser slike spørsmål. Vi har f.eks. sagt at en strategi som kan være aktuell når vi bygger på godt dyrkbar mark, fordi det er en naturlig forstørrelse av en større by, er bra klimapolitikk og gir bedre kollektivløsninger, er å finne erstatningsjord som kan opparbeides. Det er ting som vi vurderer fremover, for å sikre at totalmengden av områder vi kan produsere mat på, opprettholdes i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er helt uenig i beskrivelsen av både hva som har vært min agenda og hva vi spiller inn overfor EU, som vi har konsultert og faktisk fått ganske bred tilslutning for i Europautvalget knyttet til EUs mål og utvikling av ny klimapolitikk frem til 2030. Jeg mener at det vi fremmer, er ambisiøst. Det vi har sagt, er at hovedveien og hovedmålet må være helt klart og tydelig: toprosentsmålet for verden, og at det er utslippene av CO2 som er det som må være styrende. Alt det andre er virkemidler på den veien. Fornybarsatsing er et virkemiddel og ikke et mål i seg selv, etter min mening. Det er et virkemiddel for å nå det som er viktig i klimapolitikken, nemlig at utslippene ikke blir større. Det er et veldig godt virkemiddel, og derfor er vi veldig for at det skal utvikles. Men vi synes det er litt rart at virkemidlene opphøyes til mål. Da er det nemlig veldig lett å nå målene for fornybarsatsing, men ikke nå målet, nemlig at vi sørger for at vi ikke går over toprosentsutslippene i verden. Det er det som er avgjørende for oss alle, spørsmålet om klimautslippene blir så store. Man kan altså oppleve at man når masse når det gjelder fornybar, men at det ikke går å nå det som hele klimadebatten dreier seg om, nemlig å forhindre CO2-utslippene. Derfor synes vi det er ryddigere. Det vi spiller inn, er en veldig tydelig innstramming i selve handelssystemet, eller kvotesystemet. Vi mener det er viktig, for det at vi har en lav kvotepris i Europa i dag, bidrar til at store sektorer som reguleres gjennom kvoter, ikke har de sterke incentivene for å satse på ny teknologi som bidrar til at utslippene blir mindre. Det er fortsatt et hovedgrep, det har vi vært enige om i klimaforliket at er et hovedgrep for store deler av også nasjonal politikk. Da må vi sørge for at EU, som bestemmer rammene rundt kvotesystemet, faktisk har en klar og ambisiøs linje om å stramme inn på dette.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg mener at hele klimapolitikken er forankret i ett spørsmål, og det bør være hovedmålet, nemlig å få ned utslippene. Da er det veldig lett i politikken å si at vi nådde de to andre målene, men vi nådde ikke det viktigste. Da har det faktisk litt liten verdi å nå de to andre målene, hvis vi ikke når det viktigste, nemlig at utslippene går ned. Derfor synes vi det er viktig å ha det som hovedmålet – at det er det som er målet. Det er veldig lett å lage mye politikk på områder som f.eks. å regulere mer fornybar energi. Men hvis det ikke gir som resultat at det skifter ut nok utslipp fra kull, eller vi ikke når de andre målene, har det litt mindre verdi. Vi mener at det er et godt virkemiddel på veien, men når vi opphøyer ett mål som det viktigste, er det fordi det er det målet som alt er forankret i, nemlig at vi skal sikre at klimautslippene ikke skaper de store endringene og blir så høye at vi får, og ser, en verden som er under stor forandring, med mange barn som må oppleve at hjemstedene deres forsvinner, og alle de dramatiske virkningene som det har. Da er det det som er målet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Som vi har informert, har regjeringen ikke foreslått et spesielt mål knyttet til dette. Vi er opptatt av at vi skal ha ambisiøse mål fremover, men at toprosentsmålet må være det som er det avgjørende. Jeg er altså uenig i beskrivelsen av at det å ha bare ett mål – å ha det viktige målet – ikke er ambisiøst. Men vi har sagt at det er viktig at vi sørger for at vi får ned kullet og kullproduksjonen. En av de tingene vi jobber hardt for i regjeringen, er å sørge for de kapasitetsmekanismene som nå etableres rundt omkring i EU-markedene for å kunne fylle på når den fornybare energien ikke leverer energi, for det er en utfordring. Når solen ikke skinner, og når vinden ikke blåser, må andre inn. Det er der kullet har fått en renessanse. Vi vet at norsk gass og norsk elektrisitet kan bidra til å være den bufferen. Da må vi være sikre på at vi kommer inn i de mekanismene som etableres i landene rundt oss.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det er viktig å si at når målet i utgangspunktet er utslippene, betyr det også at kvotemarkedet ikke svarer på alle utslipp. Det er helt riktig som representanten sier. Det betyr at man også må utvikle mål på de områdene som ikke omfattes av kvoteutslippene. Det må være en del av den videre utviklingen av EUs politikk. Jeg kan ikke på stående fot si at vi har gitt anbefalinger til ulike områder, men f.eks. innen persontrafikk er det viktig å nå målene selv om ikke hver enkelt del av dette er innenfor kvoteområdet. Det er også spørsmål om hvilke områder som i tillegg kommer inn under kvotehandelen i årene som kommer. På nasjonalt plan er vi opptatt av at vi skal bruke både skatter og avgifter – reguleringsmekanismer – for å få ned utslippene på andre områder. Vi har også incentiver gjennom økonomisk støtte, som f.eks. det vi er enige om at vi skal gjennomføre, et skattefradrag for energiøkonomiserende investeringer for enkelthusholdninger, og som regjeringen nå jobber med å utvikle reglene for.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg føler vel av og til at disse debattene kan bli litt spesielle. Når du har ett hovedmål, vil det selvfølgelig under det være veldig mange virkemidler som du lager målsettinger på. Det er klart at for oss er det helt naturlig at vi har målsettinger på en lang rekke områder for å nå hovedmålet, nemlig at CO2-utslippene skal gå ned, og at vi skal nå togradersmålet – det er helt riktig at det jeg skulle sagt, var togradersmålet, ikke toprosentsmålet. Jeg føler nok at dette er litt en skinndiskusjon, for ingen er uenig i at vi skal ha sterke mål om å få mer fornybar energi. Men det å løfte ett mål på toppen, nemlig det som virkelig betyr noe, synes i alle fall jeg vil være en helt viktig og riktig ting av EU – nettopp fordi, som jeg sa i sted, hvis du har tre mål og de oppfattes som likestilte, kan du oppnå mye på et område, men på hovedmålet er du faktisk ikke i havn. Og da har det ikke så stor verdi, det du har gjort på det området.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er helt enig i at det er viktig for integreringspolitikken at mødre både lærer norsk, deltar i det norske samfunnet og er med i arbeidslivet. Det er styrende for hvilken integreringspolitikk man skal gjennomføre. Derfor er det i og for seg bra at fra å ha full skatteklasse 2 i fjor, er den neste år halvert. Det er noe med denne ordbruken til Arbeiderpartiet i disse debattene; man glemmer at i fjor var man for et system som ville gi et dobbelt så stort fradrag som det kommer til å være neste år. Vi er altså på vei. Men vi har også sagt at det er noen familier som omstiller seg, og det å ta store beløp fra en familie som har tilpasset seg, som Arbeiderpartiets opplegg la opp til, synes vi i samarbeid med Kristelig Folkeparti det var grunn til å gjøre endringer i. Så er det viktig å ha målrettede tiltak for å få flere innvandrerkvinner ut i arbeidslivet. Et av dem er å sørge for at vi raskere godkjenner kompetanse de har hjemmefra. Det står på vår arbeidsliste over ting vi må gjøre. Det å sørge for at vi i vårt A4-utdanningssystem blir flinkere til å lage modulbaserte ordninger som gjør at personer som kommer med en utdanning hjemmefra, kan få påfyll på de områdene de trenger for at det kan fungere i Norge, gjør at de lettere og raskt kommer ut igjen i arbeid – og ser at de kan bruke sin jobb som relevant for det. Så er det for noen grupper veldig viktig at vi fortsetter med det arbeidet som ble startet under Bondevik II-regjeringen, det såkalte Ny sjanse-programmet. Det var et program som gikk særlig på at de som hadde vært lenge hjemme, lenge utenfor arbeidslivet, en del av de som hadde vært lenge på sosialhjelp, skulle få erfaring nok til å kunne gå videre gjennom langsiktig arbeid i en tiltaksplass ute i arbeidslivet – for å komme inn. Jeg mener at den type tiltak er målrettede og viktige. Så mener jeg at integreringsdebatten ofte brukes som en kamuflering for en ordning man ikke liker, nemlig kontantstøtte. Arbeiderpartiet har aldri likt kontantstøtte, og da bruker man integrering som …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg tror at hvis vi får gjennomført det vi har som tiltak i vår politikk, vil det bidra at flere innvandrerkvinner kommer til å delta i arbeidslivet. En aktiv integreringspolitikk har som målsetting at flest mulig av dem skal delta. Derfor tror jeg at jeg helt bramfritt kan si at vi både på det området og på områder som gjelder andre grupper som står utenfor arbeidslivet, kommer til å gjøre en større innsats enn den forrige regjeringen reelt sett gjorde. Innsatsen må ha andre parametere enn bare å kutte på velferdsordninger i Norge for å få folk ut i jobb – det må faktisk være å gå målrettet inn på det som kan være barrierer for at de kommer i jobb, som bl.a. kunnskap og kompetanse. Så jeg er helt enig i at det er viktig at barn kan norsk før de begynner på skolen. Det er en av grunnene til at vi sist gang jeg satt i regjering innførte fireårstesting, og vi sørget for at vi skulle ha oppfølgende tilbud knyttet til det at man ble testet. Det synes jeg fortsatt er viktig. Vi skal ha et aktivt arbeid for å sikre at alle barn som begynner på skolen, er i stand til å lære fra dag én i en norsk skole.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er enig i at de tiltakene kan bidra til at noen velger å være litt lenger hjemme med barna sine i perioder. Men det er ikke de tiltakene som bidrar til at somaliske eller afghanske kvinner blir hjemme – det er de to kvinnegruppene i Norge som har lavest yrkesdeltakelse. Det er mangelen på utdanning som gjør at de får jobb i Norge, som er en av utfordringene. Det er språkkunnskaper som er den andre utfordringen. Hvis vi klarer å gi dem tilførsler på disse områdene, klarer vi i mye større grad å få dem til å delta i det norske arbeidslivet. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet på ett område i politikken – og ikke på andre områder – er mest opptatt av økonomiske sanksjoner eller det å ta fra brukere velferdsgoder, og det er i integreringspolitikken. På dette området tenker jeg at de ikke helt treffer med tanke på hva som er barrierene for yrkesdeltakelse. For disse store gruppene er det kompetansen de som kommer til Norge har, målt mot våre kompetansebehov, som kommer til å være en av de største utfordringene. Der synes jeg vi i fellesskap skal sette inn innsatsen.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Aldri før har Norge hatt en så kvinnedominert regjering som den som sitter i dag. 50 pst. av regjeringsmedlemmene er kvinner. For første gang er både nr. 1 og nr. 2 i regjeringen kvinner. Det betyr at vi har en historisk kvinnesterk regjering. Jeg mener signalvirkningen av det er store. De er gode og burde være noe man kunne glede seg over. Så er det slik at vi har ikke klart den like store og gode sammensetningen når det gjelder team av statssekretærer og politiske rådgivere. Det er et flertall av menn, og jeg har sagt at det skal jeg gjerne jobbe med å få til bedre. Men jeg synes ikke det er noen negativ signaleffekt å si at vi har valgt de som er flinkest, og de som er best, til å gjøre disse oppgavene. I et kunnskapssamfunn som Norge burde vi alltid velge de som er flinkest, og de som er best. Hvis det var slik at jeg følte at jeg hadde kvinner som var bedre på enkeltposter her enn menn, burde jeg selvfølgelig ha valgt dem, men det var ikke der vi var da vi dannet regjering. Jeg er opptatt av at vi som en hovednorm for hvorfor vi velger folk, alltid skal ha kunnskap og kompetanse inn også i politiske verv.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det er ikke slik at vi ikke har funnet kvinner som ville være kompetente her, men spørsmålet var om de ville være de som var dyktigst. Dette landet fortjener å få de dyktigste politikerne uavhengig av geografi og kjønn, inn i rollene. Da har vi valgt dem som etter vår mening er dyktigst på de områdene hvor vi har satt dem inn. Heldigvis er det mange kvinner, og jeg tror det kommer til å bli enda flere kvinner i årene fremover. Så er jeg helt enig i at vi burde hatt enda flere, og det jobber vi med. Våre partier jobber – på samme måte som andre partier – intensivt med å rekruttere flere dyktige jenter. Dessverre er det fortsatt slik at undersøkelser som er gjort, viser at 12 pst. av mennene kan tenke seg et politisk verv, men bare 5 pst. av kvinnene kan tenke seg det. Vi har fortsatt en felles jobb å gjøre. Men vi i Høyre eller i Fremskrittspartiet har aldri lagt opp til kvotering til politiske verv, i motsetning til Arbeiderpartiet, fordi vi alltid har ment at vi skal velge dem som er dyktigst til disse jobbene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Når det gjelder sammenhengen mellom ASA-styrene og rådgivere og statssekretærer, må jeg si at jeg ikke ser den. I en regjering som har 50 pst. kvinner – og hvis en skal sammenligne med et styre der både styrelederen og nestlederen er kvinner – er vi parallelt med det i AS Norge godt forspent med å være i tråd med også ASA-lovgivningen når det gjelder kvotering. Men det er ingen som har foreslått at vi skal sørge for kvotering i alle nivåene nedover med hensyn til hvem som deltar og jobber rundt omkring i norske bedrifter. De som har foreslått det, har i alle fall aldri fått noe stort gjennomslag for at det skal være slik. Og slik er det, etter vår mening, heller ikke i politikken. Er det slik at likestillingspolitikken er under forandring? Ja, det er en litt annen likestillingspolitikk med denne regjeringen enn med den forrige. Vi er opptatt av at vi skal sørge for at kvinner får like muligheter. Vi er opptatt av at kvinner skal få mulighet til å bruke kvalifikasjonene sine. Vi er litt mindre opptatt av detaljregulering av folks privatliv enn det den rød-grønne regjeringen var.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Siden jeg har sett Arbeiderparti-representanter bruke dette sitatet i denne løsrevede formen noen ganger, tenkte jeg at jeg skulle lese opp hele sitatet. Det jeg sa på en stor kristen-konferanse i Oslo, var: «Rødgrønn likestillingspolitikk tar utgangspunkt i et samfunn der alle mennesker er A4 med behov for like løsninger. Den har jeg liten tro på. Tvert imot tror jeg at vi som enkeltmennesker og familier kan fatte beslutninger som er best for oss. Men vi skal være oppriktige, og vi skal vite at det betyr at man kanskje går glipp av noe annet, for eksempel økonomisk gevinst. For de kvinnene her i dag som er hjemme, vil jeg anbefale å ta en samtale om sin mann om pensjonsforsikring for fremtiden. Jeg pleier å si at skilsmisser skjer selv om vi ikke liker det(…) (…) Det er faktisk et godt og velment råd til kvinner som har gjort et annet valg. Det er ikke en politisk strategi om at kvinner ikke skal være yrkesaktive, men det er et råd jeg håper at representanten Helga Pedersen også ville gitt til kvinner som har valgt ikke å være fullt ut yrkesaktive. Det største dramaet for dem skjer ofte i det øyeblikket familielivet bryter sammen. Vi er opptatt av at flest mulig er aktive i arbeidslivet. Jeg er ikke enig i at vår politikk svekker kvinners tilknytning til arbeidslivet, men jeg mener at i perioder av livet kan både menn og kvinner gjøre andre valg enn det som er løsningen som Arbeiderpartiet har foreskrevet for alle: å ta permisjonstiden med akkurat den fordelingen som Arbeiderpartiet synes er bra, og etter det ha full tilknytning til arbeidslivet. Jeg mener det er et mål at vi skal få ned mest mulig av den ufrivillige deltiden. Derfor er jeg opptatt av at vi f.eks. må arbeide med arbeidstidsordninger og turnus for å kunne få til det. Jeg tror litt mer kreativitet i arbeidslivet kunne gjort at langt flere kvinner fikk et bedre pensjonsgrunnlag, en bedre alderdom og en bedre tilknytning til arbeidslivet, rett og slett ved å tilrettelegge for litt mer alternative måter å jobbe på, f.eks. innenfor helse- og omsorgssektoren. Jeg mener at det viktige er at vi klarer å balansere enkeltindividenes ønske om hvordan de skal leve sitt liv, med de behovene de har. Så synes jeg det er helt riktig å si at velger du annerledes, kan du ikke alltid regne med at det offentlige kommer til å kompensere for det økonomiske tapet du har. Det er faktisk en egeninvestering f.eks. i det å være sammen med sine barn lenge, som ikke det offentlige fullt ut kan kompensere for.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg synes Helga Pedersen bør være litt mer ryddig med hensyn til den måten hun omtaler hva andre partier foreslår, og hva andre partier har gjort. Vi støttet opp under spørsmålet om rett til heltid, men vi var uenig i regjeringens måte å gi den retten til heltid, for den retten til heltid var knyttet til akkurat den heltidsstillingen man hadde i dag. Det kunne ikke nødvendigvis passe. Vi har derfor et annet forslag, om det vi ønsker, som vi kommer til å jobbe videre med å utrede. Det går på at man med en litt lengre gjennomsnittsberegning vil få en rett til heltid som er mer tilpasset det som også fagforeningene har ønsket. Hovedspørsmålet her var følgende: Mener statsministeren at likestilling mellom menn og kvinner er en oppgave for politikken? Svaret på det er ja. På spørsmålet om det er opp til den enkelte kvinne å forhandle selv, mener jeg at det offentlige ikke alltid kan kompensere for de valgene du selv gjør. Det går jeg ut fra at Helga Pedersen også er enig med meg i, at vi ikke skal kompensere for dem som velger å leve liv som gjør at de ikke er fullstendig yrkesaktive hele livet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Spørsmålet som ble stilt, ble stilt skriftlig, og det er det svart på. Spørsmålet var: «Mener statsministeren at likestilling mellom menn og kvinner er en oppgave for politikken». Det har jeg svart klart og entydig ja på. På spørsmålet om det er «opp til den enkelte kvinne å forhandle selv» har jeg sagt at når man velger livsformer som er helt annerledes, kan ikke det offentlige kompensere. Da synes jeg man skal forhandle litt hjemme om en pensjonsordning, om den ene eller den andre velger å være hjemme. Når nå Helga Pedersen legger til andre føringer for hva som egentlig er spørsmålet, vil jeg si: Vi er uenige om hva som gir best likestilling, med tanke på den detaljstyringen som Arbeiderpartiet har lagt opp til. Vi legger opp til å sørge for at alle jenter er rustet til å ta valg som gjør at de har valgmuligheter også fremover. Jeg mener f.eks. at realfagsatsingen til denne regjeringen kommer til å være et viktig bidrag til likestilling. Jo færre jenter som velger å ta realfag, jo færre muligheter har de til å velge enkelte yrker og utdanninger senere. Hovedkilden til mye «ulikestilling» i Norge i dag dreier seg også om at vi i lang, lang tid har hatt et av verdens mest kjønnsdelte arbeidsmarkeder. Der bør vi begynne likestillingspolitikken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Statsministeren sa i sitt svar at regjeringspartiene gjør det de har lovet. Selv om verken Høyre, Venstre eller Kristelig Folkeparti sto bak barnehageforliket i 2002, la det grunnlaget for en massiv utbygging av barnehager og en innføring av en makspris som veldig mange foreldre har satt pris på. Nå brytes den avtalen, og prisene øker. Den skatteletten som en vanlig familie nå får, dekker akkurat opp for den økte barnehageprisen som regjeringen Solberg har vedtatt, mens en med 2 mill. kr i inntekt får hele barnehageregningen dekket av skatteletten. Hvor er den sosiale profilen i dette?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Mitt spørsmål går til statsministeren: «Det er lenge siden vi har hatt kvinnelig statsminister. Gro Harlem Brundtlands regjeringsperioder ga norske kvinner solide steg i retning av et mer likestilt samfunn. Vi må et stykke tilbake i tid for å finne en så dårlig kjønnsbalanse mellom kvinner og menn blant statssekretærer og rådgivere i en norsk regjering som nå. Statsministeren har uttalt: «Vi har funnet dem vi synes er dyktigst og best til de jobbene vi har nå.» Bekymrer heller ikke signaleffekten statsministeren?»
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Jeg vil takke statsministeren for svaret. Jeg skal gi statsministeren rett i at det er bra at vi har en regjering der halvparten av statsrådene er kvinner og halvparten er menn; det er bra. Men jeg synes det er oppsiktsvekkende når statsministeren sier at man bare fant 17 kvinner av 60 som var kompetente til å utgjøre staben i de forskjellige departementene. Det at vi er mange kvinner i Norge i politiske posisjoner, er resultatet av politisk kloke valg som har vært gjort gjennom tiden, og statsministeren var jo selv medlem av en regjering som innførte kvotering i ASA-styrene. Da er mitt spørsmål: Hvorfor er det så viktig at vi har kvinner i ASA-styrene, når vi ikke trenger kvinner i ledelsen av viktige departementer? For eksempel er det sånn at i Justisdepartementet og i Samferdselsdepartementet er det ingen kvinner i politisk ledelse. Er ikke det et tilbakeskritt for likestillingen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Jeg registrerer at statsministeren ikke har noen meninger om kvotering i ASA-styrene. Det kunne vært interessant å høre hva statsministeren mener om det, for der er det jo innført kvoteringsregler. Så er det et annet spørsmål. Vi har hele tiden i det siste, etter at Solberg-regjeringen tiltrådte, hørt at vi ser en ny retning i likestillingspolitikken. Det er interessant. For ett år siden viste en stor innbyggerundersøkelse at folk i Norge var veldig fornøyd med den likestillingspolitikken som ble ført. Faktisk var det en stor framgang, på hele 9 pst., på dette feltet. 74 pst. mente at vi hadde en god likestillingspolitikk i Norge. Er de grepene som nå gjøres, bl.a. det vi ser med så få kvinnelige medlemmer i stabene i departementene, et uttrykk for en ny likestillingspolitikk?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
Jeg håper virkelig ikke det er en form for ny praksis at man går fra talerstolen hvis man ikke er tilfreds med det svaret som blir gitt. Jeg synes det er riktig som statsministeren sier, at vi skal prioritere dem som trenger det mest. Det som bl.a. var problemet med maksprisen, var at familiene med dårligst råd fikk en dyrere barnehageplass, mens de som hadde mest å rutte med, faktisk fikk det største prisnedslaget. I den budsjettavtalen regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti og Venstre har inngått, står det at vi skal se på akkurat det spørsmålet: Hvordan sikre lavere barnehagetakster for dem med dårligst råd? Hvordan ser regjeringen på oppfølgingen av det?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-12-18:
Høyre gikk til valg på slagordet «Nye ideer, bedre løsninger». I budsjettet ble det dyrere barnehage for alle, også for dem med lavere inntekter, og satsingen på to årlige opptak ble fjernet. Er dyrere barnehage og mindre fleksibilitet når man skal starte å bruke barnehage, noe statsministeren definerer som nye ideer og bedre løsninger?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-12-18:
Skattelette har vært en viktig del av regjeringens forklaring på hvorfor det lar seg legitimere å redusere bevilgningene til fastlandsindustrien, som regjeringen foreslo. Men i regjeringens opplegg – som har blitt underkommunisert – ligger det direkte skatte- og avgiftsøkninger for industrien. Den industrien som var i vekst i fjor – den eneste industrien som var i vekst i fjor – næringsmiddelindustrien, ble pålagt økte gebyrer. Anleggsbransjen pålegges et historisk høyt hopp i dieselavgiften. På budsjettdagen var det stor jubel da man fjernet arveavgiften, men man har glemt å utrede konsekvensene – stortingsflertallet har vedtatt at man skal utrede konsekvensene nå i ettertid. Hvordan ser statsministeren på at man gjennom budsjettet har økt det direkte skatte- og avgiftspresset på store deler av norsk næringsliv?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-18:
Barnehagefeltet er vel det feltet der det er størst forskjell mellom tiltaka regjeringa set inn, og den retorikken dei brukar. Barnehagane blei til slutt den store taparen i budsjettet – saman med studentane – 649 mill. kr blei kutta i barnehagane. Likevel køyrer regjeringa ein veldig offensiv retorikk, der dei går inn for løpande opptak, betre kvalitet osv., samtidig som dei kuttar. Eg har tidlegare stilt spørsmålet til Solberg, eg har stilt det til Sanner, som har ansvaret for kommunane, og til Røe Isaksen, som har ansvaret for barnehagane – og det er: Når får norske barn barnehageplass når dei treng det, utan at det går ut over talet på vaksne og pedagogar per barn eller rettane til dei tilsette?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
Eg kunne stilt oppfølgingsspørsmål til førre spørsmål òg, da eg er veldig opptatt av barnehageplassar for det neste året, men eg ønsker derimot å stille eit hovudspørsmål. No er me midt i julestria, og da er det veldig vanskeleg å vere lei seg for at me har søndagsopne butikkar. Men spørsmålet er: Ønsker me å ha det sånn heile året? Det norske folk seier ja til søndagsopne butikkar i julestria, men seier eit tydeleg nei til søndagsopne butikkar heile året – ja, det er berre 26 pst. i Dagbladets undersøking frå november som seier ja til det, og heile 58 pst. seier eit rungande nei. Eg trur òg at dei tilsette som no har førebudd seg på å jobbe søndagar i desember, er veldig glade for at det ikkje er sånn resten av året. I Danmark har innføring av søndagsopne butikkar ført både til ein konsentrasjon og til betydeleg nedlegging av nærbutikkar. Viss me summerer opp dette, ser me at det norske folk er imot søndagsopne butikkar, NHO er imot, Virke er imot, LO er imot, dei tilsette er imot, bransjen er imot, forbrukarane er imot, kostnadane for samfunnet vil auke, og me veit òg at me treng dei menneskelege ressursane på andre område framover. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Vil regjeringa lytte til og ta med på råd dei mange som dette vedkjem, før regjeringa kjem til ein endeleg konklusjon?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
Eg vil takke for svaret. Eg er glad for at regjeringa vil køyre ein prosess med dei dette vedkjem. Men eg opplever nok at statsministeren på mange måtar allereie har bestemt seg. Det synest eg er sterkt beklageleg. Det eg synest er veldig spesielt, er at nettopp dette punktet har Solberg-regjeringa tatt inn i kapittelet om forenkling. Ein skriv svært godt om korleis ein skal effektivisere, korleis ein skal bruke ressursane til fellesskapet endå betre, og korleis ein skal redusere administrasjonskostnader og unødvendig byråkrati. Men me veit at viss me innfører søndagsopne butikkar, gir me næringslivet og butikkeigarane auka kostnader. Dei får altså auka kostnader – utan at dei får auka omsetnad. Eg ser fram til den dialogen regjeringa skal ha, og eg håpar at ho reelt sett går inn i problemstillinga.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
Folk kan få frihet til å gjøre ting på en litt annerledes måte. I dag er ikke søndag en hverdag – søndag er en litt annerledes dag for de fleste. Det vil mange av oss mene har en verdi i seg selv. Mange av oss vil mene at det er et gode for alle å ha en annerledes dag samtidig – at det er godt for familielivet, og at det er godt for folkehelsen. I hvilken grad er statsministeren betenkt over at dette vil kunne endre seg for veldig mange av oss hvis det blir søndagsåpne butikker, slik man tar til orde for i regjeringsplattformen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Solberg har lagt seg til en veldig interessant måte å svare både Fylkesnes, Stoltenberg og Hareide på når hun blir utfordret – enten det gjelder mindre barnehageutbygging, dyrere barnehager eller søndagsåpent: Vi har flertall. Vi vant valget. Det er derfor vi gjør det. Det er bedre å gå inn i substansen og svare på det Hareide spør om. Næringslivaktørene frykter at de blir tvunget til å ha åpent på søndag – fordi andre har det – at de vil tjene mindre, og at de vil få større kostnader. Dette er et produktivitetsnedsettende forslag. Familier frykter at de blir tvunget til å jobbe. Man mister friheten til å være sammen med familie, ektefelle eller kjæreste på søndager. Folk mister friheten til å ha søndagen som en annerledes dag, en dag da man slipper kjøpefesten, en dag da man kan bruke sentrum, byene, på en annen måte enn resten av uken. Er det bare ideologisk prinsipprytteri som gjør at Høyre går videre med et forslag der man reduserer produktiviteten, tar bort friheten til å være sammen med familien, ødelegger søndagen som en fredelig dag og bryter med Norges kulturarv og historie?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-12-18:
Det er sterkt å høre at statsministeren ganske sterkt argumenterer for at alle dager skal bli ganske like – det skal ikke lenger være forskjell på søndager og hverdager. Det kalles samfunnsdesign, at vi er imot endring, at det leses opp argumenter mekanisk. Det er sterkt å høre sånt – det er tross alt 370 000 personer som er ansatt direkte i varehandelen. Det er mange som er ansatt i tilknyttede næringer. Dette omfatter altså svært mange hundre tusen menneskers hverdag og familieliv. Det er mange vanlige, praktisk flinke kvinnelige arbeidsmaur i varehandelen. Bør vi ikke behandle dem som arbeider i varehandelen, som andre bransjer – ikke ta vekk søndagsfri når det er ønskelig fra regjeringas side?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-12-18:
«Norge produserer stadig mindre korn. Norge forbruker stadig mer korn. Hva betyr dette for Norges produksjon av jordbruksmatvarer?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-12-18:
Jeg takker for svaret, som jeg kan slutte meg til når det gjelder den faktiske beskrivelsen. Det som er faktum, er at importen av korn i 2012 var på over 1 200 000 tonn, mens norsk produksjon samme år var bare litt over 1 000 tonn. Altså: Importen av korn er nå langt større enn egenproduksjonen. Det betyr at norsk matvareproduksjon blir mer importavhengig av korn, og norsk sjølforsyningsgrad blir derfor redusert. Er statsråden enig i at sjølforsyningsgraden reduseres med en slik utvikling?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-12-18:
Jeg ber om at statsråden har større respekt for spørsmålet og svarer på det, for spørsmålet er ganske poengtert formulert, og jeg vil gjenta det: Når norsk kornproduksjon går ned, norsk forbruk av korn går opp, importerer vi stadig mer. Det er et faktum, det kan en se ut fra enhver statistikk. Er statsråden enig i at ved en slik utvikling svekkes norsk sjølforsyningsgrad basert på norske planteprodukter?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-18:
Jeg er enig med statsministeren i at det fint går an å gå på tur på en mandag. Men det er veldig vanskelig å handle i butikken hvis den er nedlagt. Det vi opplever nå, er at store butikkjeder sier at hvis de ikke får slå seg sammen, blir butikker nedlagt. Når regjeringen sier de skal innføre søndagsåpne butikker, sier handelsnæringen at da må vi stenge butikker, fordi regnestykket ikke går opp. De får høyere utgifter, men det er veldig lite som tyder på at folk da kommer til å kjøpe flere kålhoder, brød og erter på boks. Det betyr at lønnsomheten går ned, og at butikkdøden øker. Da er det et paradoks at denne regjeringen f.eks. vil innføre postdirektivet, der posten ikke engang skal gå ut på lørdager, men man skal innføre søndagsåpne butikker, som gjør at friheten til å kunne gå og handle på butikken, faktisk blir mindre, fordi mange butikker vil bli nedlagt. Er det regjeringens mål?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-18:
«Når den amerikanske journalisten Edward Snowden kan få tilgang til store mengder data, må vi ta høyde for at også andre, også kriminelle, kan skaffe seg samme tilgang til lagret data. Står regjeringen fortsatt inne for innføring av EUs datalagringsdirektiv, i lys av det vi nå vet om hva som er realiteten rundt trygg og sikker datalagring?»
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-18:
Jeg forstår at statsråden sier det siste, for jeg har gått ganske nøye gjennom det som var representanten Anders Anundsens innlegg fra debatten om datalagringsdirektivet. Der sier han, spesielt når det gjelder lagring av data, at erfaringen tilsier at de havner i gale hender. Det er endatil slik at representanten Anundsen mente at dette rokket ved selve fundamentet i Grunnloven § 102. Det får meg til å spørre: Hva er det som er annerledes nå, med de risikovurderinger og regler som nå ligger til grunn, enn de som var forutsatt å ligge til grunn da representanten Anundsen var helt imot å innføre dette regelverket fordi det nettopp ikke sikret lagringen av data på en slik måte at de ikke kom i gale hender, og at det heller ikke hindret kriminalitet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-18:
Jeg stilte spørsmålet mitt til samferdselsministeren, men det har blitt oversendt til justisministeren. Det er ikke noe jeg har bestemt. Det som er interessant, er at det nå hele tiden henvises til at man er i en mindretallsregjering, men at et parti som sitter i regjering, kan ha en annen mening. Det er vi godt kjent med. Det hadde vi da vi satt i regjering og behandlet denne saken, og vi sto for det. Vi har nå en justisminister som, da han satt i Stortinget, mente at hele poenget med datalagringsdirektivet var å innskrenke borgernes frihetssfære. Han mente videre at det naturligvis bare var de mest naive som trodde at dette ville bidra til å øke oppklaringen av alvorlig kriminalitet, at kriminelle som planlegger lovstridig aktivitet, selvfølgelig vet hvordan dette funker og kan ta hensyn til det på en spesiell måte, og at det derfor bare er dem med minst ressurser som nå vil bli kartlagt og tatt av politiet. Hvordan vil ministeren sørge for at det ikke skjer, og at det er de som virkelig er kriminelle, og som vi ønsker å ta, som kommer i justisministerens søkelys?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-12-18:
På den halvårlige pressekonferansen i går advarte statsministeren, ifølge Dagens Næringsliv, om at vi kan være på vei mot en periode med lavere vekst. Da er det et paradoks at høstens budsjettbehandling så langt har bydd på urovekkende signal fra regjeringen når det gjelder fastlandsindustrien. Heldigvis ble forslaget om endringer i CO2-kompensasjon og permitteringsregelverk reversert i forliket med Venstre og Kristelig Folkeparti, men likevel gjenstår mange betydelige kutt i viktige tiltak overfor fastlandsindustri som skogindustrien, næringsmiddelindustrien, fiskeriene, hvitfiskindustrien, det distriktsbaserte reiselivet og næringslivet i distriktene, gjennom de regionale utviklingsmidlene. Fastlandsindustrien er viktig. Den sysselsetter titusenvis av arbeidstakere over hele landet. På bakgrunn av det er det også grunn til å spørre om hva som vil være regjeringens næringspolitiske kurs framover, og om regjeringen ser det som viktig med aktive og målrettede tiltak overfor fastlandsindustrien.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-12-18:
Jeg takker for svaret. Det var i og for seg ikke så overraskende. Regjeringens samferdselssatsing har vært betydelig oversolgt. I mitt fylke, Nord-Trøndelag, vil bare reduksjonen i regionale utviklingsmidler til næringslivet utgjøre 30 mill. kr i kutt. Økningen i fylkesveier utgjør 7 mill. kr. Det er et betydelig minusregnskap for en god del fylker. Når det så gjelder skatt og skattesystem, ser jeg jo at regjeringen er opptatt av det, men spørsmålet mitt var egentlig om regjeringen også er opptatt av en aktiv og målrettet næringspolitikk. Er en også opptatt av at den delen av fastlandsindustrien som sysselsetter titusenvis av mennesker, særlig ute i distriktene, også skal ha gode og målrettede ordninger, slik vi har sett at den rød-grønne regjeringen f.eks. foreslo overfor skogindustrien i vår, som også er viktig for bl.a. næringsmiddelindustri, marine næringer og også landbruket? Det var spørsmålet. Ser ikke statsministeren at hun i en – muligens – krevende økonomisk periode, særlig overfor distriktsnæringene, burde satse mer og ikke mindre på de viktige delene av fastlandsindustrien?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Vi har fått signal om noen varsellamper fra næringslivet den siste tiden. Regjeringen har gjort klare og tydelige prioriteringer, sier statsministeren. Ja, i innstillingen fra næringskomiteen har vi i høst sett at regjeringspartiene har kuttet betydelig i virkemidler rettet mot næringer som reiseliv, fiskeri, jord- og skogbruk, som er viktige fastlandsnæringer, og sysselsetter mange. Ser statsministeren at disse kuttene kan være med på øke todelingen av norsk økonomi, og bidra til uforutsigbarhet og en passiv næringspolitikk? Jeg lurer også på om vi kan forvente oss en aktiv næringspolitikk, som tidligere spørsmålsstiller har spurt om, med målrettede tiltakspakker til næringer som trenger det framover, slik som Stoltenberg-regjeringen gjorde med verfts- og utstyrsleverandørindustrien, treindustrien og ikke minst vekstpakker?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
«Tidligere næringsminister fra Høyre Ansgar Gabrielsen løftet temaet likestilling i næringslivet med å innføre 40 pst. kjønnskvotering i ASA-styrene. Hvilke ambisjoner har statsråden for å sikre at flere kvinner tar lederposisjoner i næringslivet, som styreverv, lederroller og etablering av selskaper?»
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Kvoteringsreglene var omstridte – ikke minst i Høyre, tror jeg – da de ble foreslått og vedtatt, men i dag har jo den diskusjonen roet seg betraktelig. Reglene rundt kjønnskvotering i ASA-styrer vekker også internasjonal interesse. Flere land har innført lignende krav etter at vi gjorde det, og enda flere kommer sikkert til å gjøre det. Jeg synes næringsministeren snakket veldig mye om nå-situasjonen, men mitt spørsmål går på om næringsministeren, også innenfor dette feltet, har «nye ideer og bedre løsninger» – noe som hele tiden var et tema i valgkampen. Jeg fikk ikke nå med meg noen nye tiltak, annet enn at man skal se på dette. Kan man nå komme med noen konkrete innspill til hvordan man ønsker å etablere flere kvinner i toppledelsen i næringslivet?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Det er veldig positivt å høre det. Norge er et av verdens mest likestilte samfunn. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser faktisk at kjønnslikestillingen – i vårt langstrakte land – har en del geografiske skillelinjer. Nord-Norge og Østlandet skårer veldig høyt, mens Sørlandet, Vestlandet og Sør-Østlandet jevnt over har dårligere skår når det gjelder kvinnerepresentasjon. Også når det gjelder utdanningsperspektivet, går det skillelinjer rundt omkring i landet, og det er også med på å påvirke hva man ønsker å satse på med hensyn til yrkesvalg etter endt utdanning. Ser statsråden noen utfordringer som man kan ta tak i når det gjelder de geografiske skillelinjene på likestillingsområdet?
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-12-18:
Da Venstre gikk til valg på å få en ny borgerlig regjering, var en av hovedbegrunnelsene for det at vi trenger en mer offensiv miljø- og klimapolitikk. Vi har også en samarbeidsavtale med regjeringen, der vi sier at naturmangfoldloven ligger fast, i det ligger også intensjonene bak, og også at vi skal forsterke klimaforliket. Fra Venstres side var det litt overraskende da regjeringen la fram sin plattform, at klima og miljø ikke var en av de åtte hovedprioriteringsområdene for regjeringen. Nå legger vi likevel til grunn at vi skal forholde oss til hva regjeringen gjør, og ikke nødvendigvis hva den der har skrevet. Selv om vi har et godt miljøbudsjett for neste år, som er forhandlet fram i Stortinget, har regjeringens initiativ så langt når det gjelder klassisk miljøvern, stort sett vært at man har lagt til rette for et frislipp av snøscootere, det er signaler om at jordvern kan bli nedprioritert i tiden framover, og man har flyttet planavdelingen fra Miljøverndepartementet til Kommunaldepartementet. Alt dette er Venstre kritisk til. Når det gjelder klimatiltak, skal vi ha en forsterking av dem. Når det gjelder klimaforliket, skal vi fram mot 2020 redusere de norske utslippene med fem millioner tonn, dvs. ca. fire ganger Oslos samlede utslipp. Da blir mitt spørsmål til statsministeren: Hvilke nye tiltak ser statsministeren for seg at regjeringen skal gå inn for og legge fram for å redusere klimagassutslippene i Norge, ikke bare med fem millioner tonn, som klimaforliket sier, men en forsterking av dette fram mot 2020?
Ola Elvestuen (Venstre), 2013-12-18:
Jeg legger merke til at statsministeren viser til budsjettavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti når hun skal vise til de offensive klimapolitiske virkemidlene i neste års budsjett og ikke til regjeringens opprinnelige budsjett. Venstre skal definitivt ta ansvar også videre for å sørge for at vi får en offensiv klimapolitikk i Norge. Nå står regjeringen overfor en beslutning omkring elektrifisering av Utsirahøyden, inkludert Sverdrup-feltet. Uten elektrifisering innebærer dette en utslippsøkning på én million tonn. Da blir mitt spørsmål: Ser statsministeren i det hele tatt for seg at det skal være mulig å nå Norges ambisiøse klimamål uten å sikre at Utsirahøyden blir elektrifisert?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-12-18:
Det hviler et stort ansvar på denne regjeringa og på oss som skal lage budsjetter med denne regjeringa framover, håper jeg, for å ta langsiktige grep både for klimaet og det klassiske miljøvernet. Vi ser hvilke utfordringer vi kan stå overfor hvis vi ikke får snudd klimapolitikken. Det har vi sett gjennom værmeldingene om det som kommer innover vårt land i de siste månedene. Det er også viktig å ta vare på den klassiske naturen rundt oss. Rett før vi gikk inn her i dag, hadde en av de største barne- og ungdomsorganisasjonene i Norge, nemlig Den Norske Turistforenings ungdom, aksjon utenfor Stortinget. Vi har sett at nesten alle frivillige organisasjoner som jobber på naturfeltet, har engasjert seg sterkt mot regjeringa når det gjelder de såkalte forsøkene på snøscooter. Er dette å ta vare på norsk natur for framtidige generasjoner?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-12-18:
Jeg vil gjerne stille justis- og beredskapsministeren følgende spørsmål: «En helt fersk anbefaling fra generaladvokat Pedro Cruz Villalón i EU-domstolen sier: «Datalagringsdirektivet er i sin helhet ikke kompatibelt med kravene som ligger i Den europeiske unions charter om grunnleggende rettigheter» og «Direktivet utgjør et alvorlig inngrep i den grunnleggende rettigheten personvern som borgerne har.» Er statsråden enig i generaladvokatens anbefaling?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-12-18:
Jeg hadde ikke forventet at justisministeren skulle la være å forholde seg til Stortingets vedtak. Han er likevel ansvarlig for den helhetlige politikken som gjelder norske borgeres rettssikkerhet. Og når generaladvokaten sier at datalagringsdirektivet ikke er «kompatibelt» med de kravene vi setter til grunnleggende menneskerettigheter, er det en helhetsvurdering, sjøl om jeg mener at Stortinget har rammet inn dette til en minimumsløsning. Men det må gå an å få justisministeren til å ha noen meninger om hvilket ansvar han har for å hindre overvåking av norske borgere, f.eks. fra fremmede makter. Det er en del av justisministerens ansvarsområde. De avsløringene vi har hatt i det siste, viser at det er viktig også å begrense angrep på norske borgeres privatliv. Så kan statsråden si noe om hva han anser som sin rolle for å sikre norske borgeres privatliv?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-12-18:
Jeg forutsetter at også justisministerens parti var bevisst da man kom til den konklusjonen man gjorde. Nå skal jeg spørre enda mer direkte om borgernes rettssikkerhet. I dag vet vi at f.eks. norsk E-tjeneste og PST har klare rammer for hvordan man kan overvåke norske borgere. Likevel går det meste av norsk datatrafikk gjennom Sverige som har en FRA-lov. Hvordan forholder justisministeren seg til at norsk E-tjeneste og PST kan innhente informasjon som ikke vil være lovlig å lagre i Norge, men som er lovlig å lagre i Sverige, og som de kan få av svenskene? Kan de bruke slik informasjon, som er innhentet ulovlig om norske borgere i et annet land, om norske borgere i Norge?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
I likhet med representanten Elvestuen var jeg skuffet over at regjeringen ikke har funnet plass til klima blant sine åtte hovedsatsningsområder, og etter mitt syn er Sundvolden-erklæringen svak når det gjelder nye tiltak på klimafeltet. I tilleggsproposisjonen fra regjeringen så vi at man kuttet i mange viktige klimatiltak. Samtidig har vi en regjering som har varslet økt oljeutvinningstempo og økt tempo i samferdselsutbyggingen, og man valgte å gå imot den forrige regjeringens forslag om økt CO2-sats i avgiften på tyngre biler. Da er spørsmålet mitt til statsministeren – basert på summen av Sundvolden-erklæringen og regjeringens foreslåtte politikk så langt: Mener statsministeren at utslippene i Norge fortsatt vil gå ned, eller at de sannsynligvis vil gå opp, eller kan hun garantere at de faktisk vil gå ned?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
Det er behov for et grønt skifte, som vi sier i samarbeidsavtalen. Derfor er Kristelig Folkeparti uenig når regjeringa i sitt innspill til EUs fremtidige klimapolitikk har tilrådd bare ett mål, nemlig om klimautslipp. Det er behov for et grønt skifte, og for å nå 2-gradersmålet mener vi det er avgjørende å ha flere mål, så vi ønsker derfor å inkludere et mål om fornybar energi og et om energieffektivisering. Regjeringa har som sagt bare gått inn for ett mål, og spørsmålet blir da: Hvilke konsekvenser vil dette få for klimasatsingen her hjemme, og er dette i tråd med et forsterket klimaforlik?