Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-03-18:
Områdesatsingene handler om å utjevne sosiale forskjeller, gi like muligheter, unngå utvikling av byområder med større problemer og å forbedre bomiljøet, forbedre miljøforhold, skape trygghet og trivsel i storbyene våre. De er basert på analyser som bygger på sosiale kriterier, hvor man har slått fast at i de områdene man satser, har man spesielle utfordringer når det gjelder mange med lav inntekt, mange barnevernstilfeller, for mange utenfor arbeidslivet osv. Det handler om ganske små budsjettposter på statsbudsjettet og på kommunale budsjetter, men det er avgjørende for hele Norge at vi lykkes for å unngå at vi får problembydeler noen steder i landet, som vi har sett i andre land i Europa. Disse satsingene kan jeg dele opp i tre grupper etter når de ble startet: De første ble lansert i hovedstadsmeldingen, som kom i 2006–2007. Der gis det også en bredere begrunnelse ut fra levekår osv. for satsingene, slik jeg var inne på innledningsvis. Den største satsingen, som ble lansert der, er Groruddalssatsingen, som skal gå i ti år fra 2007. Det er et spleiselag mellom stat og kommune på 50 mill. kr + 50 mill. kr, og det er i tillegg også andre elementer som gratis kjernetid, altså 20 timer gratis i barnehagene i de fire bydelene i Groruddalen, og også forsterket skolesatsing og en del andre positive ting. Det samme gjelder Oslo Sør-satsingen, som er et handlingsprogram i Søndre Nordstrand, som også går i ti år fra 2007, og der det har ligget i hvert fall 12 mill. kr + 12 mill. kr til grunn fra stat og kommune, der også gratis kjernetid i barnehagene og forsterket skolesatsing har vært viktige elementer. Senere er det kommet områdeløft i Bergen også. Det ble lansert i 2012-budsjettet – en satsing på bomiljø på 6,7 mill. kr i bydelene Årstad, Indre Laksevåg og Ytre Arna og også gratis kjernetid i barnehagene i noen av de samme områdene. I Trondheim er det også satset på bomiljø i bydelen Saupstad-Kolstad med 2,6 mill. kr fra 2012. En av de nye satsingene som skal lanseres fra i år, er i Drammen, i området Fjell og deler av Strømsø bydel. Man har til nå hatt gratis kjernetid i barnehagene i disse områdene, men fra i år skal man starte et områdeløft. Det var foreslått 15 mill. kr på det opprinnelige budsjettet fra forrige regjering, og det legges nå opp til 7 mill. kr til denne bomiljøsatsingen. Det er også lagt opp til en ny satsing i samarbeid mellom Oslo kommune og regjeringen på Tøyen i Oslo indre øst, der det i statsbudsjettet for 2014 er lagt opp til en satsing på ca. 25 mill. kr i indre øst, og i Oslo kommunes budsjett er det lagt opp til en satsing på 25 mill. kr i Tøyen-området. Det er mye positivt å si om det engasjementet og de resultatene som disse satsingene har skapt. Jeg kan nevne tre hovedpunkter. Det ene er at det spleiselaget stat, kommune, bydeler, frivillige organisasjoner, boligkooperasjonen, borettslag, idrettslag, kulturliv, kirke- og trossamfunn har skapt, har utløst mye mer enn bevilgningene. Det har skapt en positiv holdning, en framtidstro, en optimisme, en ny identitet, en stolthet i områdene som vi har savnet. Et bilde på det kan være i Oslo sør, Søndre Nordstrand, hvor de har laget en ny festival de kaller Vær stolt-festivalen – en kjempestor samling i Søndre Nordstrand bydel. Saupstad-Kolstad i Trondheim har en liknende festival, og i Groruddalen har vi fått GranittRock. Alt dette er bilder på hvordan nytt engasjement er skapt gjennom disse satsingene. Arbeidsmetoden har vært at spleiselaget er blitt konkretisert i områdeløft på bestemte steder hvor sosiale indikatorer peker på at det er spesielle utfordringer. Det har vært plukket ut bestemte, begrensede områder f.eks. i Groruddalen. Haugenstua er et av dem. Der var kommunalkomiteen på besøk i forrige uke. Vi så hvordan man – bl.a. gjennom et tiltak som kalles Verdenshuset – skaper en ny arena, en ny møteplass, for utfoldelse av lokale krefter og nye initiativer, både for forebygging blant unge og gjennom aktiviteter for eldre og for hele befolkningen. I denne bydelen så vi også hva satsingen i gratis kjernetid på å lære norsk og det å vokse opp sammen og lære seg hverandres kulturer har betydd for utviklingen av positivt innhold, større evne til å lykkes i skoleløpet osv. Da vi var på besøk der i forrige uke, fortalte de oss at alle som nå begynner på skolen i Stovner bydel, har gått i barnehage og vært gjennom den spesielle tilretteleggingen – bl.a. når det gjelder språk – som nå foregår i barnehagene hvor de har gratis kjernetid. Det samme så komiteen da den var på besøk på Haugerud skole, som hadde vært en skole som lå godt under gjennomsnittet når det gjaldt karakterer og resultater i Osloskolen. Entusiasmen var kjempestor på Haugerud skole for å heve skolen over gjennomsnittet, noe de nå hadde lyktes med. Der hadde man miljøterapeuter som en del av Groruddalssatsingen, man hadde ekstra matte- og norsktime, og man hadde noen statlige stillinger som ga disse mulighetene til å gjøre noe ekstra for å lykkes på nye måter. Satsingene har vært områdeløft i Groruddalen på bestemte steder som Romsås, Furuset, hvor det har skjedd en ganske stor forandring av nærmiljøet, og Veitvet-Sletteløkka, og man starter nå opp i nye områder. Det samme skjer i Søndre Nordstrand og de andre delene av landet hvor det er satsinger. Det som er felles, er satsing på språk og fellesskap, trygge og attraktive uteområder, fysisk aktivitet, turveier, folkehelse og på å skape møteplasser med deltakelse. Det jeg særlig vil fokusere på i dag, er fem problemstillinger, og jeg vil gjerne ta opp med statsråden hvordan vi skal utvikle dette positive videre. Først gjelder det at omtalen av disse satsingene i statsbudsjettene, fra regjeringens side og også ved behandlingen her i Stortinget, blir ganske spredt fordi det er noen ord her og der under forskjellige departementer. Man må lete med lupe for å finne ut hvor det står noe, og det har også i liten grad vært sammenheng i behandlingen fra vår side her på Stortinget. Når man har spredte poster, hvor man skal søke i løpet av året osv., forutsettes det et engasjement i departementene og fra regjeringens side for å utløse disse satsingene lokalt. Jeg er positiv til det grepet som ble gjort nå i statsbudsjettet, om å samle mer i ett departement – altså i Kommunal- og moderniseringsdepartementet – som overtok en avdeling i Miljøverndepartementet som hadde hatt ansvaret for bl.a. Groruddalssatsingen tidligere. Nå får man i større grad samlet hoveddelen i ett departement og kan få bedre koordinering. Men det forutsetter da et tydelig engasjement fra departementsledelsen, at man legger opp til rapportering fra alle prosjekter, og at man legger opp til også å gi Stortinget en mer samlet framstilling i budsjettene av hvordan man vil utvikle disse satsingene i årene framover. Det andre spørsmålet mitt – eller problemstillingen overfor statsråden – gjelder hvordan man kan gi satsingene større langsiktighet. Det er åpenbart at vi har skapt mer framtidstro og mer engasjement, at vi har positive resultater og har startet på en positiv utvikling, men det er også åpenbart at vi er langt fra å være i mål. For eksempel har vi i Groruddalen, i de samme områdene som man jobber i, fortsatt opphoping av de sosiale problemindikatorene på samme måte som vi har sett tidligere. Foreløpig har ikke det forandret seg vesentlig. Vi har problemer med trygghet i nærmiljøene, slik f.eks. saken med 19 barneranere, som akkurat nå gikk for Oslo tingrett, viser. Vi har problemer med at man flytter ut av skolekretser, slik at vi får mer ensidig sammensetning når det gjelder elevenes bakgrunn på en god del av skolene, noe som selvsagt også gjør språkutfordringene større. Så vi trenger å bli enige om en forlengelse av disse satsingene, og jeg håper og mener at det kan kombineres med å evaluere og forbedre dem underveis. Det er enstemmige vedtak om det, bl.a. i Søndre Nordstrand bydel, og det var en bred tverrpolitisk holdning til det også i valgkampmøter oppe i Groruddalen. Så jeg håper at statsråden kan ta sikte på å avklare i løpet av året hvordan man vil legge opp til en forlengelse av disse satsingene for å ta vare på det gode som er skapt, og for å bygge dem opp videre. Videre vil jeg peke på at det er behov for å utløse mer engasjement fra flere statlige etater. Jeg tenker på Nav når det gjelder arbeid, jeg tenker på samferdsel, på Statens vegvesen, og jeg tenker på Kulturdepartementet når det gjelder idrettsanlegg. Det er mer å komme tilbake til – tusen takk!