trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker statsråden for svaret. For de tre konsesjonene som allerede er gitt, er forutsetningene for lønnsom drift delvis endret siden søknadene ble sendt. Det har vært snakk om potensial for gasskraftverk i Grenland, i Østfold og flere andre steder. Risavika ligger nær gasskildene, og Lyse har allerede satt i gang en offensiv satsing på bruk av gass innenlands. I tillegg er det en rekke bygg og industri i Risavika som kan dra nytte av spillvarmen fra et gasskraftverk, og således sikre en veldig høy utnyttelsesgrad. Regjeringen har tidligere tatt til orde for at kraftproduksjonen må stå på flere bein enn vannkraften. Hvorfor vil ikke statsråden vise mer initiativ til å vurdere andre gasskraftverkalternativ enn de tre som allerede har fått konsesjon?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Lyses eiere har allerede vist en langsiktig holdning når de har investert flere 100 millioner kr i gassrør over Boknafjorden og i distribusjonsnett på Nord-Jæren. Dermed er det grunn til å tro at de ville ha hatt en større investeringslyst i et gasskraftverk dersom en forberedelse til å bygge et kraftverk endte i en konkret konsesjonssøknad. Er den egentlige årsaken til den negative holdningen som her vises fra Regjeringens side, faren for at et gasskraftverk faktisk kunne bli realisert dersom konsesjon ble gitt her?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Jeg vil stille følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «OmsorgsSenteret som er lokalisert i Sandefjord, driver forebyggende arbeid mot selvmord. De har en landsdekkende krisetelefon som i 2002 hadde 2 636 henvendelser. Dette viser at det er et stort behov for et slikt tilbud. Kontoret har fått avslag på å bli godkjent som frivillig organisasjon i forbindelse med skattefrie gaver. Hva skal til for at dette kan bli mulig, og hva kan gjøres for at dette arbeidet kan få offentlig støtte?»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Når jeg hører hva Finansdepartementet sier om hva som skal til for å bli godkjent som en frivillig organisasjon for å motta skattefrie gaver, føler jeg at dette omsorgssenteret er midt i blinken. OmsorgsSenteret driver selvmordsforebyggende arbeid og bistår mennesker med psykiske problemer med å oppnå en bedre livskvalitet. Klientene finner primært fram gjennom krisetelefonen, som står oppført i alle lokal- og rikstelefonkataloger. Den er landsdekkende. Arbeidet utføres ved telefonsamtaler, sjelesorgssamtaler på kontor, rådgivning og veiledning, samt oppsøkende tjeneste i hjemmet. Senteret er et lavterskeltilbud og fungerer som et supplement til offentlig psykiatri. Selvmord er jo tabubelagt i dag, og det er om å gjøre å få tak i mennesker som arbeider for å motvirke dette. Ser statsråden at et slikt senter kan være et godt supplement til det offentlige, og at utformingen av kriteriene – som jo inneholder et visst skjønn – kan omfatte et slikt omsorgssenter?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-02-05:
Jeg takker for et positivt svar, og for at man ser nytten av et slikt omsorgssenter. Da forslaget om skattefrie gaver til frivillige organisasjoner kom, så nettopp dette senteret en mulighet til å kunne drive enda mer intensivt, for dette har gått på frivillige gaver. De har fått noe offentlig støtte fra kommunen. De har for mange år siden sendt søknad til Sosialdepartementet, men ble henvist til de lokale kommunene og fylkeskommunen. Nå er søknaden avvist i fylkeskommunen også, fordi man mener at slikt arbeid nå er overtatt av staten. Derfor ønsker man nå et statlig engasjement i dette. Når man vet at Regjeringen ønsker å styrke forebyggende arbeid – og ved at man forebygger selvmord, er dette familiepolitikk på sitt beste, for vi vet hvilke tragedier det fører med seg – vil jeg, når en slik søknad i forhold til frivillige organisasjoner kommer, be statsråden om å vurdere om OmsorgsSenteret kan bli tatt med. Hvordan ser hun på dette nå som tingene er overført fra fylkeskommunen til staten?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg vil gjerne få stilla følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «På jernbanen har vi i vinter opplevd mange forsinkelser og innstilte avganger, spesielt i en periode med kaldt vær og snø. En slik værsituasjon skulle ikke være spesielt overraskende eller uventet i Norge. Hva skyldes dette, og hva vil statsråden gjøre for å hindre at det samme skjer i framtiden?»
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg takkar for svaret, og eg tykkjer det er bra at statsråden tek dette alvorleg. Me hadde nokre veker, i alle fall eit par, der dette var i nyheitene kvar einaste dag. Eg har ein heil bunke her med dårlege nyheiter til folk som reiser med tog eller vurderer å reisa med tog. Mellom anna på Dombås vart toget stoppa fordi bremsane ikkje verka lenger. Så sette dei inn eit anna tog, på det gjekk òg bremsane i stå. Og me las vidare om togkaos på Dombås, at snøen skapte trøbbel, om at det alltid går eit tog, og at tog- og trikkekaoset held fram. Det verka nokså improvisert det som vart sett inn av tiltak. Det var skadar på materiellet, men det var òg manglande brøyting. Då spør eg meg: Er det akseptabelt i vinterlandet Noreg at dette tykkjest koma som eit sjokk på systemet?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-02-05:
Eg takkar igjen for svaret. Eg håpar eg kan tolka statsråden slik at dette ikkje vil gjenta seg seinare i vinter eller neste vinter med tilsvarande temperaturar, at ein no har sett i gang betre tiltak som sikrar at dette ikkje skal koma som julekvelden på kjerringa. Så har det ei generell side. Eg les i dei same klippa at eitt av fire Signatur-tog er forseinka. Då kan ein i grunnen ikkje skulda på gammalt materiell. Det er meir spørsmål om korleis ein jobbar med dette som eit problem. Alle, både statsråden og eg og me i Arbeidarpartiet, er veldig opptekne av å få fleire over på bane. Men om ein set bilen heime ein dag og blir ståande på stasjonen og venta på eit tog som ikkje kjem, eller som det kjem beskjed om kanskje kjem om ein halv time og kanskje ikkje, kan det vera den gongen ein prøver å ta toget. Då oppnår me ikkje målet om å få flest mogleg vekk frå veg og over på bane. Difor er punktlegheit, særleg for folk som reiser til arbeid og utdanning, heilt avgjerande for at me skal oppnå målet. Eg vil gjerne høyra statsrådens refleksjonar knytt til dette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Tidligere i vinter hadde vi selv for Norge uvanlige værforhold med en kombinasjon av store mengder med lett snø etterfulgt av en lang og sammenhengende kuldeperiode. Dette medførte at store snømengder pakket seg mellom boggi og togkasse under kjøring. I tillegg medførte kulden kraftig ising på bevegelige deler i infrastrukturen, f.eks. sporveksler. I noen tilfeller førte store temperaturforskjeller mellom lange tunneler og sprengkulde til at snøen ble omdannet til kompakt ismasse som skadet togene. Dette gjaldt spesielt de gamle lokaltogene. All tilgjengelig kapasitet for å tine, tørke og reparere togene ble tatt i bruk for å redusere ulempene for kundene. NSBs personale gjorde en stor innsats for å få togene raskest mulig ut i trafikken igjen. Jernbaneverket, på sin side, omprioriterte 5 mill. kr som ble satt inn i ekstra vinterberedskap i den aktuelle perioden. Lokaltogparken har en høy gjennomsnittsalder. Fuktighet i motorene førte til at mange av de eldste lokaltogene i Oslo-området fikk motorproblemer. Motorene i disse togene ble umiddelbart skiftet ut. Togene av denne typen er under oppgradering, og elmotorene får ny impregnering som gjør dem mindre ømfintlige for snø- og vanninntrengning. Dette er allerede gjennomført for de fleste togsettene, og erfaringene fra denne perioden er at tiltaket gir en langt høyere driftsstabilitet. Regjeringen har i statsbudsjettet for 2003 økt tjenestekjøpet hos NSB med nær 90 mill. kr. Dette dekker bl.a. bruk av 36 nye togsett i lokaltogtrafikken i Oslo og Akershus og i Stavanger-området. De 36 nye lokaltogene av type 72 er under levering, og disse har færre kritiske komponenter plassert slik at de kan utsettes for issprengning. Signatur-togene, som er av nyere dato, kom også gjennom perioden med relativt små problemer. NSB går nå nøye igjennom de ulike togtypene for å se om det er mulig å finne ytterligere forbedringer. Samtidig arbeider Jernbaneverket med å finne løsninger for å begrense problemene på slike områder.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Det vil alltid være slik at det vil være litt ekstreme forhold selv om vi er et vinterland. Vi er forberedt på at snøen kommer hver vinter, og det blir gjerne sprengkulde på et tidspunkt. Så opplever vi likevel av og til at værforholdene blir slik at det skapes ekstra problemer. Når jeg har gått igjennom alle tiltakene som ble gjennomført både innenfor Jernbaneverket og NSB, er det nettopp for å gi et signal om at det blir gjort veldig mye, og det følger vi opp. Vi er et vinterland, vi kommer til å være det, og jeg håper vi kommer til å oppleve mange vintrer framover med snø- og vinterforhold. Det gjør at vi også må være forberedt på dette både på transportsiden og på infrastruktursiden. Vi må legge til rette for at togene skal gå også når det er kaldt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Det er ingen hemmelighet at jeg er veldig opptatt av nettopp jernbanen, og at jeg ønsker at folk skal velge å reise med jernbanen framfor med privatbil. NSB arbeider hele tiden for å sette kunden i fokus. Vi må ha oppmerksomheten rettet mot at vi faktisk ønsker å ha med den enkelte reisende. Derfor må vi gjøre det vi kan for å legge til rette for at det blir attraktivt for de reisende faktisk å reise med jernbane. Det gjelder i forhold til informasjon, tilgjengelighet til tjenester på jernbanen osv. Dette er jeg opptatt av. Når det gjelder akkurat de forholdene vi har hatt i vinter, så har de vært vanskelige både i forhold til transporten på NSB og i forhold til infrastrukturen. Vi har lært mye som vi kan dra nytte av senere. Det kan også være problematisk å kjøre bil når det er kaldt, så det har vært utfordringer for dem som skal reise, uansett transportmiddel. Men alt i alt: Ja, jeg er opptatt av at folk skal ønske å reise med jernbanen, og at vi skal få det til.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Jeg vil begynne med å si at jeg er utrolig glad, om enn litt overrasket – jeg ser på dette nesten som historisk – over at representanten Hedstrøm nå engasjerer seg for å få opp kvaliteten på jernbanen i Norge. Overraskelsen skyldes at da Regjeringen i høst la fram forslag om å trappe opp satsingen på vedlikehold av og investeringer i jernbanen med nær 300 mill. kr i 2003 og bevilge mer midler til NSB for å kunne fornye dagens gamle togsett i lokaltrafikken, var Fremskrittspartiet det eneste partiet som gikk imot dette. Ja, ikke bare det, Fremskrittspartiet går i sitt alternative budsjett for 2003 inn for å kutte vedlikeholdet og investeringene i jernbanen med over 1 milliard kr og nær halvere det statlige kjøpet av persontransport. Fremskrittspartiet sier i samferdselskomiteens budsjettinnstilling at de «ressurser som Stortingets flertall stiller til disposisjon for persontransport, må kanaliseres til vegvedlikehold og vegbygging». Fremskrittspartiet sier videre: «Det er ikke fornuftig å bruke store summer til å produsere en tjeneste som går med et betydelig underskudd, og som må subsidieres av skattebetalerne fremfor å bruke fly, bil og buss.» Fremskrittspartiets politikk, slik den framgår av budsjettinnstillingen for 2003, ville ha gitt dramatiske konsekvenser både for rutetilbud, punktlighet og sikkerhet for togreisende i Østfold og andre steder i landet. Det aller viktigste jeg vil gjøre for å ivareta de hensyn som representanten Hedstrøm er opptatt av, er derfor å satse på økt vedlikehold og fornying av materiell på jernbanen, i stedet for den nedbyggingspolitikken som Hedstrøms eget parti har stått for til nå. Men dersom representanten Hedstrøm med dette spørsmålet varsler et totalt brudd med Fremskrittspartiets egen politikk på området, vil intet glede meg mer. Når det gjelder østre linje spesielt, har NSB økt antall avganger betydelig de senere årene og utnytter eget materiell og en begrenset infrastruktur maksimalt i rushtiden. Østre linje har en infrastruktur av eldre type med få kryssingsmuligheter og begrenset kapasitet. Strekningen er heller ikke fjernstyrt. Når forsinkelser har oppstått mellom Oslo og Ski, forverres disse videre mot Mysen fordi man ikke har samme mulighet til å legge om kryssinger som på en fjernstyrt strekning. Dessuten har snutidene på Mysen vært forholdsvis korte. I tillegg til Regjeringens økte satsing på vedlikehold i 2003 har NSB og Jernbaneverket nedsatt et eget prosjekt for å overvåke punktligheten, bl.a. mellom Oslo og Ski, for å finne fram til tiltak som kan gjennomføres uten å måtte foreta større utbedringer av infrastrukturen. Fra ruteendringen i juni 2003 vil Kråkstad stasjon være betjent av togekspeditør fra Jernbaneverket for å kunne ta kryssinger i rushtidene. Dette vil gjøre driften av østre linje mer fleksibel. Videre vil snutidene på Mysen for togene som skal returnere i retning Oslo, bli forlenget.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Jeg er fortsatt svært overrasket, og jeg er imponert over Fremskrittspartiets engasjement i dette spørsmålet. Jeg er veldig glad for at det her er et engasjementet, for jernbanen er viktig. Jeg tilhører en regjering og et parti som er opptatt av å finne gode kollektivløsninger, og jernbanen er viktig i så måte. Jeg har nå gitt et svar på hva vi gjør på østre linje for å bedre regulariteten, og det er viktig for at det skal bli attraktivt for folk å reise. Jeg håper nå, med dette utspillet fra Fremskrittspartiet, at dette er vendepunktet for Fremskrittspartiet, at de også ønsker å prioritere jernbanen, og at de ser at gode jernbaneløsninger ikke kommer av seg selv, men at vi faktisk er nødt til å bruke penger på å få til de løsningene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Jeg kan ikke tolke dette på annet måte enn at Fremskrittspartiet nå har tenkt å satse stort på jernbane. Det er jeg veldig takknemlig for. Vi skal gjøre vårt til at vi sammen kan bidra til det.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Årlig omkommer 300 mennesker i vegtrafikken, mens over 12 000 blir skadd. Tallet på drepte har siden 1970 gått gradvis nedover. Sett i lys av at trafikkmengden stadig øker, tyder det på at arbeidet for økt sikkerhet på norske veger nytter. Nedgangen i tallet på drepte har imidlertid flatet ut de siste årene, og antallet skadde øker mer enn trafikkveksten. Jeg er ikke fornøyd med dette, og det minner oss om at det å redusere antallet drepte og skadde i vegtrafikken krever fokusert og langsiktig innsats. Jeg mener trafikksikkerhetstiltakene i tiden framover mer systematisk bør rettes inn mot de mest ulykkesbelastede strekningene. På strekninger med stor trafikk vil bygging av fire felt kunne ha betydning for trafikksikkerhet. Jeg vil her vise til erfaringene med ny E18 i Vestfold. Regjeringen har derfor framskyndet arbeidet med ny firefelts motorveg på E6 gjennom Østfold. I neste Nasjonal transportplan vil omfanget av firefeltsveger bli tatt opp til ny behandling. Jeg tror dette vil kunne være et nødvendig og riktig tiltak på viktige deler av det høytrafikkerte stamvegnettet. Mange møteulykker på to- og trefeltsveger med stor ulykkesfrekvens kan forebygges ved å bygge midtrekkverk. I 2003 er det satt av om lag 430 mill. kr på vegbudsjettet til midtrekkverk og andre særskilte trafikksikkerhetstiltak. Det er en kraftig økning i forhold til i fjor og gjør at vi ligger i forkant av planene i Statens vegvesens handlingsprogram for slike tiltak i årene 2002–2005. Som følge av de økte bevilgningene vil det nå bli satt i gang forsøk med bygging av midtdelere på to- og trefeltsveger på utvalgte europavegstrekninger i østlandsområdet. Når det gjelder E6 nord for Lillehammer, ble fartsgrensene sør for Øyer satt ned fra 90 til 80 km i timen høsten 2001. Virkningen vil bli evaluert i 2003. I fjor ble det dessuten satt opp veglys på strekningen. I tillegg vil E6 mellom Lillehammer og Øyer bli utpekt som en demonstrasjonsstrekning, der prinsippene i nullvisjonen skal legges til grunn. Hensikten med dette treårige prosjektet er å teste ut virkemidler rettet både mot veg, trafikkant og kjøretøy som kan redusere de alvorlige ulykkene mest mulig. Det vil bli satt inn betydelige økonomiske ressurser i prosjektet. Én type tiltak vil ikke alene redusere antall drepte i trafikken så mye som vi ønsker. Derfor er det, parallelt med utbedringer av vegnettet, nødvendig å styrke det holdningsskapende arbeidet samt trappe opp kontrollene av fart, rus og bilbeltebruk. I tillegg har jeg sterk tro på at ordningen med prikkbelastning av førerkort, som skal gjelde fra neste årsskifte, vil bidra betydelig til å begrense både ulykkene og de aggressive tendensene vi ser i trafikken.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Statens vegvesen vurderer bruken av midtdeler på enkelte veger der det er mulig og hensiktsmessig, sett ut fra ulykkesrisikoen. Det er helt klart at det området vi snakker om nå, er veldig ulykkesbelastet. Det skjer altfor mange ulykker der, og derfor har vi nå fokusert konkret på det området og tatt utgangspunktet i den vegstrekningen når det gjelder et såkalt nullvisjonsprosjekt. Vi må gjøre det vi kan for å redusere ulykkene. Midtdelere kan være ett egnet tiltak, kanskje er det andre ting, og kanskje er det kombinasjon av flere ting. Når det gjelder hvilke tiltak som er mest aktuelle, kan jeg ikke kommentere det her. Vi vil se på sammenhengen mellom ulike tiltak, og sette inn det vi tror har mest effekt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Jeg er godt kjent med at situasjonen langs E18 Mosseveien ikke oppleves som tilfredsstillende, verken for trafikantene som ferdes på vegen eller for dem som bor langs den. Mosseveien fungerer i dag som hovedåre for regional busstrafikk og samleveg for boligområder i Oslo. Stor trafikk på denne vegen fører til redusert framkommelighet, miljøbelastninger og trafikkulykker. Avviklingen i rushtidsperiodene er preget av forsinkelse og køer. På bakgrunn av Stortingets behandling av budsjettet for 2003 har jeg nylig bedt Vegdirektoratet om en vurdering av muligheten for å gjennomføre en utbygging av Mosseveien i tunnel basert på privat finansiering. I den vurderingen som Vegdirektoratet skal foreta, er det flere aspekter som må vektlegges. Jeg vil her peke på at plansituasjonen er en viktig premiss for bruk av OPS-modellen. Ved et OPS-prosjekt må det foreligge godkjent reguleringsplan på utlysningstidspunktet. Videre må også den totale kapasiteten for vegsystemet på Sørenga vurderes, og fordelingen av trafikken i området – spesielt er det her viktig å se på forholdet til E18 Bjørvikaprosjektet. Med de planer som foreligger for E18 Bjørvika, er det etter mitt syn også helt nødvendig å se nærmere på sikkerheten knyttet til et omfattende tunnelsystem i et tett trafikkert område. Det er et overordnet mål for Regjeringen å øke den samlede kollektivandelen i Oslo-området, og derfor er det viktig å se på hvordan kollektivtrafikken i dette området skal betjenes. Sett i forhold til målet om økt samlet kollektivandel, er det i utgangspunktet etter mitt syn uheldig samtidig å utvide vegkapasiteten. Men når det gjelder vegprosjekter som i en miljø- og byutviklingsmessig sammenheng avlaster lokalmiljøet – uten dermed å øke vegkapasiteten totalt sett – vil dette selvsagt kunne være positivt. Jeg er kjent med at det pågår en prosess lokalt med en eventuell fortsatt brukerbetaling i Oslo etter nedlegging av bomringen i 2007. Det er som kjent også lagt til grunn at E18 Bjørvikaprosjektet delvis skal brukerfinansieres. På den bakgrunn må det vurderes nærmere hvordan en finansiering av et tunnelprosjekt på Mosseveien, dvs. tilbakebetalingen til OPS-selskapet, eventuelt utformes. Jeg har bedt Vegdirektoratet gi en vurdering av saken innen 1. mars, med sikte på å komme tilbake til Stortinget med en vurdering av forslaget om privat finansiering av Mosseveien i løpet av våren 2003.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-02-05:
Miljøaspektene knyttet til Mosseveien i tunnel er veldig viktige. Det er mange ulike miljøaspekter knyttet til vegen. Utover de miljøaspektene som representanten her er inne på, kan jeg nevne de som går på lokal luftforurensning og barriere til fjorden. Det som oppleves som veldig vanskelig i dag, vil da kunne bli bedre. Når vi utreder dette, er det også viktig å se på helheten i transportmønsteret i området og for byen som sådan. Derfor er det både riktig og viktig at vi tar tak i dette prosjektet nå og får utredet dette i sammenheng med bl.a. Bjørvikaprosjektet og utfordringene på Sørenga.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Jernbaneverket og NSB, som har delt ansvar for punktligheten, klarer ikke å oppfylle målet om ni av ti tog i rute på østre linje. Totalt endte østre linje på 74 pst. punktlighet for fjoråret. Mange østfoldpendlere lider pga. forsinkelser og dårlig service og ser bussen som et fullgodt alternativ. Hva vil statsråden bidra med slik at målsettingen om større punktlighet kan innfris?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg følte at hun forsøkte å snakke seg bort fra den politikken som Regjeringen har ansvaret for, og det vedtatte budsjett. Hun brukte meget tid på å kritisere Fremskrittspartiets politikk og alternative løsninger for samferdsel, noe som dette spørsmålet ikke innebærer. Det er innenfor den politikken som Regjeringen står for og fører, at vi har en kritikkverdig regularitet. Den har også blitt dårligere de siste månedene av fjoråret og er helt nede i 65 pst. med den samferdselspolitikken som Regjeringen har ansvaret for. Det er ikke de små avvikene, noe over 3 minutter, som betyr så mye, men det er de store avvikene som har betydelige samfunnsøkonomiske konsekvenser både for pendlere og andre reisende. Er det ikke nå på tide at man forsøker å gjenopprette tilliten til NSB ved at man fra Regjeringens side velger å satse på å gi bedre service og å få til bedre regularitet, altså at Regjeringen kjenner sin egen besøkelsestid?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg vil presisere overfor statsråden at den politikken hun står for, har bidratt til at 2,1 millioner passasjerer, ifølge Transportøkonomisk institutt, i fjor forlot NSB, at 500 000 av disse passasjerene har gått over til ekspressbusser, og at langt flere bruker privatbiler. Den samferdselspolitikken som statsråden sier hun står for, har beviselig ikke virket. Når det gjelder Fremskrittspartiets engasjement og de bevilgninger og den satsing som er gjort på jernbanen, bl.a. med nye tog – Agenda og Signatur og andre togsett – er vi selvfølgelig interessert i å få mest mulig samfunnsøkonomisk nytte ut av de investeringene. Når nå antall reisende med NSB går nedover, risikerer vi at det blir færre avganger, og at servicen blir dårligere. Samtidig har jo dette en negativ miljømessig effekt ved at flere bruker buss og bil. Det burde bekymre statsråden og den samferdselspolitikken hun har ansvaret for.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «E6 nord for Lillehammer har på få år hatt en kraftig økning i alvorlige trafikkulykker, med hele 18 dødsulykker. Trafikktallene på store deler av E6 skulle tilsi vegstandard av smal motorvegstandard med midtdeler, ifølge de nye vegreglene fra Vegdirektoratet. Hvorledes og når vil statsråden gripe fatt i de vegstrekningene som stadig har alvorlige ulykker?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg er veldig godt fornøyd med svaret. Det var veldig mange positive innslag der. Men det var en liten ting jeg tenkte på. Statsråden var inne på både økt kontroll og holdningsskapende arbeid, og at man spesielt vil fokusere på E6 nord for Lillehammer. Det var dessverre en større ulykke igjen litt syd for dette stedet nå i helgen. Hun vil ha en rullering i Nasjonal transportplan, som jeg ser veldig positivt på, der en del av de verste strekningene vil bli tatt opp. Statsråden sa ikke noe om at veitypen ved Lillehammer ville få midtdeler og den nye veinormalen med firefelts motorvei. Veinormalen skulle tilsi, når det er en årlig gjennomsnittstrafikk på over 10 000, som det er på den strekningen, at veien skulle ha en smal firefelts motorveistandard. Vil dette bli vurdert på E6 gjennom Gudbrandsdalen, som er veldig utsatt for dødsulykker?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker for svaret, som jeg er veldig godt fornøyd med.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-02-05:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. «Ved behandlingen av samferdselsbudsjettet for 2003 bad Stortinget Regjeringen å vurdere privat finansiering eller OPS-utbygging om man vil ha Mosseveien i tunnel. Hvordan vil statsråden følge opp dette, og hvilke utfordringer ser statsråden det ligger i en OPS-utbygging av Mosseveien i tunnel?»
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-02-05:
Jeg takker for svaret. Mosseveien i tunnel med fire felt vil være en nødvendig fullføring av store kapasitetsutvidelser på veinettet mellom Fiskvoll og forbindelsene sydover. Like viktig er miljøaspektet ved prosjektet. Tunnelen vil redusere uønsket trafikk gjennom boområdene og på skoleveiene i nærområdene. Strandlinjen vil bli åpnet for tusenvis av mennesker for rekreasjon. En firefelts tunnel åpner for kollektivtrasé i begge retninger, og dermed for høyere kollektivandel. Endelig vil tunnelen som del av Oslos totale tunnelsystem bidra til bedre fremkommelighet, mindre kork og mindre forurensning. Er ministeren av den oppfatningen at miljøaspektene ved prosjektet bør være en viktig drivkraft i arbeidet for Mosseveien i tunnel?
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2003-02-05:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som meget positivt.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg har følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren som vil bli besvart av kommunal- og regionalministeren: «Lærlingsituasjonen for maritim utdannelse på Agder må forbedres. Norge er en av verdens største skipsfartsnasjoner. Det er nå viktig å få raskt på plass internasjonale rammevilkår for norsk maritim virksomhet slik at vi kan skape fornyet optimisme i næringen. Da vil det fortsatt være behov for norske mannskaper og rekruttering til de tradisjonsrike maritime yrker. Kan statsråden allerede nå varsle at maritim utdannelse og rekruttering vil få en sentral plass i den varslede skipsfartsmeldingen?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker statsråd Solberg for svaret, et svar som viser at nå har Regjeringen endelig kommet i gang og ser behov for å gjennomgå norsk maritim virksomhet og politikk. Det er svært viktig at Stortinget og Regjeringen nå snart avklarer hvilke framtidige rammebetingelser som norsk sjøfart skal få tildelt, for å stoppe en nært forestående storstilt utflagging. Norge er, som statsråden nevnte, fremdeles verdens tredje største sjøfartsnasjon, men den plassen kan vi fort tape dersom vi ikke raskt får på plass langsiktige, stabile, forutsigbare og konkurransedyktige rammebetingelser for næringen. Vi må også huske at en betydelig del av landets næringsliv har direkte tilknytning til skipsfart, og næringen samlet sett betyr mye for norske arbeidsplasser. Mitt spørsmål til statsråden må da bli noe sånt som: Hvorfor har det tatt så altfor lang tid for Regjeringen endelig og omsider å forstå at nå må noe gjøres, og nå altså har varslet en egen stortingsmelding om skipsfart? Vi har jo visst i flere år at det har vært rammebetingelser for norsk skipsfart som ikke har matchet rammebetingelsene i de aller fleste EU-land.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-02-05:
Jeg takker for svaret, som var greit nok. Men jeg har nok mange med meg når jeg finner grunn til å rette en viss kritikk mot Regjeringens passivitet og at man ikke har gjort nok tidligere, og at dette har gått for tregt. Vi kunne i nyhetene på TV 2 i går se at Høyre-ordførere på hele Vestlandet og en samlet rederinæring gjorde opprør mot Regjeringens skipsfartspolitikk, og at det ble planlagt en storstilt utflagging. Selv om det er et faktum at Norge bare for noen år siden antakelig hadde verdens mest gunstige skipsfartspolitikk, er det mye som har endret seg siden den gang. Nå er de fleste andre land langt bedre enn Norge på dette området, og vi må gjøre noe. Jeg håper og ber om at Regjeringen nå virkelig legger opp til en kursendring i retning av et mer positivt syn på norsk sjøfart. Da tror jeg vi igjen kan skape ny optimisme i næringen, slik at både lærlingsituasjonen og rekrutteringen kan forbedres. La meg til slutt spørre: Deler statsråd Solberg den oppfatningen – og Regjeringen for øvrig også – at nettolønnsordningen, det med tonnasjeskatt, er blant de aller viktigste elementer når vi snakker om å styrke norsk skipsfart?
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Skipsfartsspørsmål har vært oppe til behandling i Stortinget en rekke ganger de senere år. Det er ca. syv år siden Stortinget fikk seg forelagt en egen stortingsmelding om skipsfart, og Regjeringen ønsker gjennom den varslede meldingen om skipsfartspolitikken en bred gjennomgang av næringens utfordringer og politiske veivalg. Skipsfart og de maritime næringene utgjør en viktig del av norsk næringsliv, og har også en viktig rolle i verdenshandelen som et miljøvennlig transportalternativ. Den norskkontrollerte flåten er verdens tredje største, noe som gir norske myndigheter en særlig rolle i det internasjonale arbeidet med miljø og sikkerhet til sjøs. Et overordnet spørsmål innen skipsfart og relaterte næringer er hvordan verdiskaping i denne konkurranseutsatte næringen vil utvikle seg over tid. Gitt et høyt norsk kostnadsnivå for faglært arbeidskraft er det viktig at kunnskapsinnholdet i produkter og tjenester økes ut fra en forventning om at dette også øker produktiviteten per arbeidstime. Høy forsknings- og utviklingsinnsats samt svært god markedskunnskap er avgjørende faktorer for å oppnå dette. I dette perspektivet er en tilrettelegging for kunnskapsdrevet næringsutvikling og innovasjon viktig for å sikre skipsfartsnæringens konkurranseevne over tid. Flere områder innenfor norsk skipsfart opplever i dag økt konkurranse og nye utfordringer. Strukturen i fraktefartøyflåten er fragmentert og med gjennomgående lav inntjening, og innen offshorenæringen skaper et lavere aktivitetsnivå på norsk sokkel en ny situasjon. Begge disse sektorene er utsatt for økende konkurranse, hovedsakelig innen EØS-området. Den planlagte utvidelsen av EØS-området vil også kunne påvirke konkurransesituasjonen for norsk skipsfart. Videre har representanter for fiskeriflåten vært opptatt av konkurranseforholdene mellom fiskeriflåten og handelsflåten når det gjelder maritim kompetanse. I arbeidet med stortingsmeldingen om skipsfart ønsker Regjeringen å involvere næringens organisasjoner så vel som andre relevante fagmiljøer. Som andre deler av norsk næringsliv møter skipsfarten en økende konkurranse også innenfor EØS-området, både om arbeidskraft, kompetanse og kapital. På global basis er det også en utfordring å sikre utdannelse av et tilstrekkelig antall offiserer for å møte fremtidig etterspørsel. I forhold til behov for maritim kompetanse i årene fremover kan det derfor være grunnlag for å gjennomgå både maritim utdanning og rekruttering, og Regjeringen legger derfor opp til at dette vil omtales i den planlagte stortingsmeldingen om skipsfart.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Det er ikke slik at det ikke har vært gjort noe i forhold til rammebetingelsene for norsk skipsfart. Hele 1990-tallet har vært preget av at det har vært tatt enkelte tak, og det var også for syv år siden en stortingsbehandling. Vi har laget et nytt skattesystem for skipsfartsnæringen, som har bidratt til å gi betydelig bedre rammebetingelser, etter et sterkt ønske fra skipsfartsnæringen selv. Vi har også hatt ordninger med ulik grad av refusjon og subsidiering av arbeidstakere innenfor skipsfarten. Det som har skjedd nå, er at det har vært en løpende endring i rammevilkårene for skipsfarten. Det gjør at det er behov for å gjennomgå og se om de ordningene vi har, er godt nok tilpasset, ikke minst i forhold til annen type norsk næringsvirksomhet og bruken av ressurser, som det er mangel på også i vårt samfunn. Det er ingen tvil om at denne regjeringen mener at skipsfarten er en viktig del av den maritime clusteren. Derfor er det viktig for oss å ivareta den i årene fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Regjeringen anerkjenner at vi har inngått et budsjettkompromiss med Fremskrittspartiet, som har vernet nettolønnsordningen som den er i dag, over en tid, og vi går igjennom de spørsmålene som er knyttet til budsjettforliket og videreutviklingen av ordningene. Nå har jeg lyst til å understreke at det er mange sektorer i dagens næringsliv som er utsatt for ganske tøff internasjonal konkurranse. Det er ikke bare skipsfarten. Men på noen områder får skipsfarten mer konkurranse i årene fremover. Det er en av grunnene til at vi bl.a. har sett på spørsmålet om arbeidstillatelse langs kysten, som har gjort at vi har imøtekommet de delene av den internasjonale skipsfarten som har vært redd for at vi skulle bruke det spørsmålet til å begrense konkurransen, og dermed bidratt til å lokke internasjonal skipsfart tilbake igjen. Det er ikke noe enkelt spørsmål å finne ut hvordan vi skal klare både å være konkurransedyktige og å opprettholde kompetanse når det er så store velstandsulikheter og kostnadsulikheter i verden. Det er et perspektiv som vi er nødt til å ha med i stortingsmeldingen, at vi ikke på alle punkter kommer til å være konkurransedyktige i fremtiden. Da må vi finne de områdene der vi kan være konkurransedyktige.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Representanten stiller spørsmål ved om det i dag er tilstrekkelig kontroll med strømmålernes nøyaktighet. Det er i dag om lag 2,2 millioner strømmålere i norske husstander og småbedrifter, og med de strømpriser og det forbruk av elektrisk energi vi har i dag, kan unøyaktige strømmålere ha økonomiske konsekvenser både for den enkelte forbruker og den enkelte småbedrift. Jeg vil derfor først slå fast at nettleverandørene uavhengig av eventuelle kontrollordninger har et klart ansvar for å sikre at strømmålerne er av god kvalitet slik at forbrukere og småbedrifter kan ha tillit til måleresultatene. For å øke kvaliteten på strømmålere i Norge ble det innført førmarkedskontroll av strømmålere fra 1. januar 2003. Førmarkedskontroll innebærer at strømmålerne blir typegodkjent og kontrollert før de selges. Innføring av førmarkedskontroll sikrer at strømmålere som selges i Norge, er nøyaktige og pålitelige, og at de er i tråd med internasjonale krav til kvalitet. Når det gjelder strømmålere som allerede er i bruk, er det riktig at det i dag ikke er noen form for offentlig kontroll. Det ligger samtidig som et mål for Regjeringens politikk å redusere skjemaveldet, og vi vil derfor være varsom med å innføre nye og kostnadskrevende kontroll- og reguleringsopplegg. Nærings- og handelsdepartementet har tatt kontakt med Justervesenet, som er fagmyndigheten på området, for å få utredet hvor stort omfanget av feilmålinger er for å kartlegge i hvilken grad det er behov for offentlige kontrollordninger. Høsten 2002 foreslo Justervesenet etter en vurdering at det stilles krav til at nettleverandøren gjennomfører statistisk kontroll av strømmålere ved godkjente laboratorier. Justervesenet skal føre tilsyn med at dette utføres, og at resultatene følges opp. Ut fra de opplysninger Justervesenet har hentet inn, er det imidlertid vanskelig å påvise at en kontrollordning vil medføre noen samfunnsøkonomisk gevinst eller et samfunnsøkonomisk tap. Næringsministeren vil på denne bakgrunn ta initiativ til en dialog med nettleverandørene så vel som andre relevante departementer og institusjoner for å se hvordan vi kan sikre at publikum har den nødvendige tillit til strømmålerne.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Det er en vesentlig forskjell mellom én pumpe på en stasjon og bensinstasjoner rundt omkring i landet og 2,2 millioner strømmålere, nettopp det at det er så utrolig mange av dem. Når det er gjort beregninger fra Justervesenet som altså viser at det ikke nødvendigvis er noen samfunnsøkonomisk gevinst, betyr det at feilmålingene kanskje ikke er så store at det er riktig å innføre en fullstendig kontrollordning. Så trodde jeg faktisk at Fremskrittspartiet, på samme måte som regjeringspartiene, er opptatt av og enig i at vi skal bruke mindre ressurser på ting som ikke er målrettet i vårt samfunn. Jeg er enig i at det er viktig for nettselskapene og strømkjøperne at strømmålerne deres er troverdige. Derfor er det en ordning hvor man kan ta kontakt med sin nettleverandør og få sjekket systemet. Jeg har imidlertid lyst til å minne om at det kan også bli en veldig stor kostnadsoperasjon, så det er viktig å ha en kontrollmekanisme slik at man ikke gjør det hvis det er unødvendig, og en av de mekanismene vil alltid være at man kan komme til å måtte betale for det besøket hvis det viser seg at det ikke er feil. Men næringsministeren vil altså gå gjennom dette og ha en dialog med nettselskapene, og det tror jeg, når vi ikke har funnet en samfunnsøkonomisk gevinst ved å innføre en offentlig kontrollordning og et nytt regelverk på dette området, bør være den riktige veien å gå. For vi skal altså ha en bedre begrunnelse – når vi ikke har en økonomisk besparelse og ikke ser det – for å innføre nye offentlige kontrollordninger.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Det er altså gjort en beregning fra Justervesenet som viser verken gevinst eller tap samfunnsøkonomisk. I tillegg er det gjort en beregning på hva en statistisk, altså tilfeldig, måling vil koste. Det vil koste opp mot 20 mill. kr. Det vil bli en utligning på de andre, men en slik statistisk kontroll vil ikke gi enkeltpersonen en større garanti for at akkurat din strømmåler er riktig. Derfor synes jeg nok at når næringsministeren har sagt at man ønsker en aktiv dialog med nettleverandørene, bør man forsøke å finne gode løsninger på dette. I dagens situasjon tror jeg både energiselskapene og nettleverandører er opptatt av å ha et godt kundeforhold, opptatt av å bygge troverdighet, og det kan helt klart bety at de også er villige til å gjøre noe i sine egne servicestrategier knyttet til sine egne strømmålere. Da kan det være at det vil være riktig at vi holder oss litt tilbake fra offentlige inngrep i denne sammenhengen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Jeg vet at Bergen kommune som storby står overfor en del utfordringer som mindre kommuner ikke har. Fra og med 2003 tildeles derfor Bergen kommune et midlertidig storbytilskudd. I løpet av våren vil Regjeringen videre legge frem en storbymelding som tar opp de spesielle utfordringene som Bergen og de øvrige storbyene står overfor. Bergen kommune søkte i oktober 2002 om 100 mill. kr i ekstra rammetilskudd i 2003. Ekstra rammetilskudd tildeles i prinsippet kun dersom en kommune er i en særlig vanskelig økonomisk situasjon som skyldes forhold kommunen selv ikke rår over. De sakene som Bergen kommune begrunnet søknaden med, var ekstra pensjonsutgifter, vedlikeholdsetterslep, rus og psykiatri, befolkningsendringer og ressurskrevende brukere. Disse spørsmålene er generelle for kommunesektoren og ikke spesielle for Bergen kommune. For å unngå å rokke ved prinsippet om likebehandling av kommuner og fylkeskommuner har departementet avslått søknaden fra Bergen kommune i brev av 29. januar 2003. Flere av de sakene som Bergen kommune tok opp, vil dessuten bli bedre ivaretatt i 2003 enn tidligere, f.eks. gjennom raskere gjennomslag for befolkningsendringer og det midlertidige storbytilskuddet. Bergen kommune hadde i 2002 skatteinntekter på 104 pst. av landsgjennomsnittet og ble derfor omfattet av kompensasjonsordningen i inntektsutjevningen. Det vil si at Bergen kommune fikk kompensert 90 pst. av differansen mellom egen skatt og referansenivået på 110 pst. av landsgjennomsnittet. Bergen kommune måtte imidlertid som alle landets kommuner være med på å finansiere inntektsutjevningen. På bakgrunn av at Bergen måtte ha mindre i brutto inntektsutjevning enn hva finansieringen av inntektsutjevningen koster, ender Bergen opp med et negativt inntektsutjevningstilskudd. Bergen kommune hadde lavere nivå på frie og korrigerte inntekter enn landsgjennomsnittet. De kommunene som har høyere inntekt enn landsgjennomsnittet, har relativt høyere skatteinntekter og/eller særskilte regionalpolitiske tilskudd. Det vil derfor være slik at så lenge man ikke har full inntektsutjevning, og man har regionalpolitiske tilskudd, må Bergen kommune påregne å ha et inntektsnivå som ligger noe under landsgjennomsnittet.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Statsråden har en fullmakt fra Stortinget til å behandle skjønnsmidler og gi særlige tilskudd. Men det er altså rammer for hva statsråden kan gjøre innenfor det. Og rammen er at det skal gjelde særlige utgifter og særlige situasjoner utenfor egen kontroll. Den søknaden Bergen kommune har fremlagt, viser ikke at det er en særlig vanskelig situasjon på disse områdene, eller en situasjon som er annerledes enn i resten av kommunesektoren. Når det gjelder det at den økonomiske situasjonen skyldes hendelser utenfor Bergen kommunes egen kontroll, må jeg faktisk si at det er jeg ikke helt enig i. Jeg tror at noen av grunnene til de store underskuddene i Bergen kommune er mangel på kostnadskontroll, ikke en situasjon som er særlig annerledes. Så til de spørsmålene som er annerledes for Bergen kommune, nemlig spørsmål knyttet til storbyproblematikken. Det har vi for det første gjort noe med i inneværende budsjettår. Vi har i tillegg sagt at vi kommer tilbake til det i storbymeldingen. Vi kommer også til å se på spørsmålet knyttet til inntektsutjevning. Men det er nå en gang slik at det inntektssystemet vi har, på enkelte områder delvis er vedtatt mot min stemme, som tidligere stortingsrepresentant fra Høyre, og det slår negativt ut for Bergen.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Vi har meldt til Stortinget at vi kommer med en melding om storbyspørsmål som dreier seg både om måten vi skal ha en dialog og samhandling med storbyene på, fordi de har spesielle utfordringer, og om de kostnadskrevende utfordringene som storbyene har. Jeg er enig i at man må se nærmere på deler av inntektssystemet, men det må sees i en helhet. Jeg kan ikke gå inn og si at fordi jeg kommer fra Bergen, eller fordi noen stortingsrepresentanter ber meg om det, skal jeg gi mer penger til den byen, hvis man ikke objektivt sett kan si at Bergen har kommet skjevere ut enn andre i det systemet. I tillegg vil jeg minne om at den siste rapporten fra finansbyråden i Bergen tilsier et underskudd på nærmere 250 mill. kr, så det ville ikke vært mangel på «kuttebehov» også med representanten Ranveig Frøilands alternative budsjett for Bergen kommune. Jeg mener nok at det fortsatt mangler noe på økonomistyringen, og jeg håper at Bergen kommune viser seg mer delaktig i de omstillingsprosesser som mange andre kommuner deltar i, enn det vi så langt har sett fra Bergen kommunes side. Jeg tror de har et behov for å få tettere kontroll med sin egen økonomi.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Bakgrunnen for statssekretærens uttalelser er egne opplevelser med grenser som skaper unødvendig byråkrati og byrder for innbyggerne, bl.a. grenseoverskridende næringsvirksomhet i det området. Færre grenser, det gjelder både fylkes- og kommunegrenser, ville etter statssekretærens erfaringer skapt færre hindringer og et enklere hverdagsliv for mange av innbyggerne i de to fylkene det er snakk om. Det er jeg enig i. Vi må som politikere arbeide for større enkelhet og mer effektiv bruk av ressursene enn det vi gjør i dag. Det som ligger fast som et utgangspunkt for både meg og statssekretæren, er at sammenslutninger, både på fylkesnivå og på kommunenivå, skal basere seg på lokale initiativ og lokale myndigheters beslutninger. Men dermed er det ikke sagt at vi som politikere ikke kan delta i debatten om hensiktsmessigheten av dagens grenser. I den konkrete saken uttaler statssekretæren seg på bakgrunn av sin nære kjennskap til disse fylkene. Personlig har jeg ikke noe spesielt synspunkt på om Troms og Finnmark bør slå seg sammen. Det har jeg pr. i dag ikke noe grunnlag for å mene noe om. Når statssekretær Eira som politiker fra området initierer en slik debatt, synes jeg det er positivt, for jeg tror vi trenger noen av disse debattene. Debatten skal foregå lokalt. Både regjering og storting har understreket frivillighet, men det skal ikke være til hinder for at en debatt faktisk startes.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Det er faktisk slik at også i denne regjeringen er det rom for at statssekretærer, på lik linje med mange tidligere statssekretærer, med bakgrunn i et bestemt område kan delta i en politisk debatt og ha politiske synspunkter som ikke er stemplet og sanksjonert av en statsråd. På dette området har Regjeringen hele tiden understreket frivilligheten. Vi har hele tiden understreket behovet for at man tar den lokalpolitiske debatten, og behovet for at man har brukernes, innbyggernes, hensyn i fokus. Jeg kommer aldri til å overprøve statssekretærers innspill og synspunkter i en debatt. I så måte har kanskje Høyre en annen organisasjonsmessig kultur enn det Arbeiderpartiet tradisjonelt har hatt. Det er jo en kjent sak at den demokratiske sentralismen er noe mer rotfestet i Arbeiderpartiet enn den har vært i Høyre. Vi mener at man kan delta i en lokal debatt og initiere en slik en, uten at det betyr at den blir en offentlig stemplet sak som da nødvendigvis er Regjeringens politikk.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
Nei, det skal man ikke, men man skal kanskje la være å være så ekstremt opptatt av at dette er saker som på ethvert tidspunkt bare skal ses i lys av at det er Regjeringens politikk. Jeg mener at politikere skal delta i den lokale debatten. Jeg må minne om at statssekretæren gav uttrykk for dette som et personlig synspunkt i et bredt anlagt intervju, i en bisetning som ble valgt ut og gjort til en stor sak av det medium som intervjuet ham. Jeg tror ikke vi får gode politikere, verken som statssekretærer, regjeringsmedlemmer eller i Stortinget for den saks skyld, hvis vi skal båndlegge enhver politisk debatt slik at alle blir overforsiktige med hva de sier, fordi det kan mistolkes eller oppfattes på annen måte.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-05:
I en situasjon der Regjeringen har måttet foreta prioriteringer i forhold til fordeling av ressursene, mener vi det er viktigst å prioritere dem som skal bli i landet, i forhold til norskundervisning. Denne prioriteringen har Stortinget gitt sin tilslutning til, ettersom forslaget om å ta bort norskundervisningen til asylsøkere inngikk i forslaget til statsbudsjett for 2003. Blant asylsøkere som kommer til Norge i dag, er det om lag 80 pst. som ikke får innvilget opphold. Disse skal reise hjem. Regjeringen ser det ikke som hensiktsmessig å bruke store ressurser på norskundervisning til så mange personer som likevel ikke skal bli i Norge. Asylsøkere har heller ikke en lovfestet rett til et tilbud om norskundervisning. For 2003 er det likevel bevilget 4,8 mill. kr til aktivitetstiltak i mottak som en følge av bortfallet av norskopplæring til asylsøkere. De som har fått innvilget oppholdstillatelse, men som fortsatt blir boende i mottak i påvente av bosetting, skal få norskopplæring som nå. Regjeringen velger å bruke ressursene på dem som har fått opphold i Norge. Som et ledd i denne satsingen arbeider vi for å gjøre norskopplæringen til en rett og en plikt for den enkelte. Regjeringen har også foreslått å lovfeste en ordning for nyankomne innvandrere som kombinerer et introduksjonsprogram med en introduksjonsstønad. Det er kommunene som får ha ansvaret for ordningen, og som får en plikt til å tilby et individuelt tilpasset introduksjonsprogram til nyankomne innvandrere med behov for grunnleggende kvalifisering. Målet med introduksjonsordningen er å gi nyankomne innvandrere en effektiv og hensiktsmessig overgang til yrkeslivet eller ordinær utdanning. En del kommuner har allerede innført tilsvarende ordninger, mens det i lovforslaget er foreslått å gjøre ordningen obligatorisk fra 1. september 2004. Avslutningsvis vil jeg vektlegge at mange asylsøkere med antatt grunnløse søknader har kort oppholdstid i mottak. Utlendingsdirektoratet praktiserer nå en differensiert behandling av asylsøknader og fokuserer på rask behandling av dem med antatt grunnløse søknader. Slike personer prioriteres også for uttransportering.