trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Det er helt riktig som representanten peker på, og som også 22. juli-kommisjonen har pekt på, at ledelse, holdninger, kultur og samhandling er en utfordring når vi skal jobbe med sikte på både å bedre beredskapen og å sikre bedre gjennomføringskraft og vektlegging av resultater. Jeg vil være svært forsiktig med å gjøre en direkte kobling til spørsmålet om fryktkultur, men jeg forutsetter at Politidirektoratet, når de nå gjennomfører omfattende endringsprogrammer med vekt på ledelse, selvsagt inkluderer personalpolitiske utfordringer med tanke på å sikre nettopp at man når de mål man har satt seg, og evner å gjennomføre i henhold til planen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg er glad for at representanten Oktay Dahl er opptatt av både behovet for å etablere gode spilleregler og behovet for å sikre et godt arbeidsmiljø for medarbeidere i politi- og lensmannsetaten. Han refererer til en historikk rundt en enkeltsak som jeg dessverre ikke kjenner i alle detaljer, men jeg kan forsikre representanten om at jeg har gått inn i det som har skjedd siden denne saken formelt ble tatt opp med direktoratet. Da ble også spørsmålet om hvordan vi, bl.a. gjennom bruk av en uavhengig varslingskanal, kan sikre oss mot at vi står overfor både mistanke om, påstander om og rykter om at det er arbeidsforhold som heller ikke gjør det mulig å ta tak i spørsmål om man ønsker å gjøre det, tatt opp. En uavhengig varslingskanal kan gi en mulighet som man hittil ikke har hatt i etaten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg er enig med representanten Åse Michaelsen i at det medfører krevende utfordringer både for strafferettspleien og det psykiatriske behandlingsapparatet å håndtere personer som begår kriminalitet, og som samtidig, når det gjelder diagnose, befinner seg i et grenseland – vedkommende er psykisk syk, men ikke akutt behandlingstrengende. Her oppstår det lett ulike konklusjoner om og eventuelt hvor disse gjerningspersonene skal anbringes. I tilfeller der uenigheten fører til at de ikke frihetsberøves, er faren til stede for at de begår ny kriminalitet. La meg her presisere at straffeprosessloven gir adgang til å varetektsfengsle personer som er mistenkt for alvorlig kriminalitet, også i tilfeller da de på grunn av en psykiatrisk diagnose står foran overføring til tvungent psykisk helsevern. Et drapsforsøk er et eksempel på slik kriminalitet. På departementets forespørsel har Riksadvokaten opplyst at den saken som er nevnt i representanten Michaelsens spørsmål, fortsatt er under etterforskning, men at politiet ikke finner grunnlag for å sikte den mistenkte for forsøk på drap. Siktelsen vil omfatte en annen bestemmelse i straffeloven. Politiet ila vedkommende meldeplikt og forbud mot å oppsøke den fornærmede. Det ble konkludert med at vilkårene for bruk av varetektsfengsel ikke er til stede i saken. Når det ellers gjelder tiltak mot det Åse Michaelsen omtaler som «tikkende bomber», kan jeg bl.a. vise til det samarbeidet mellom politiet og helsemyndighetene som er nedfelt i et felles rundskriv fra Politidirektoratet og Helsedirektoratet fra i fjor. Her klargjøres ansvars- og oppgavefordelingen mellom etatene når det gjelder psykisk syke personer. Dette omfatter også en varslingsplikt fra politiets side til helsesektoren vedrørende psykisk ustabile personer som trenger observasjon og mulig behandling. På bakgrunn av Mæland-utvalgets rapport om behovet for endringer i lovverket, om strafferettslig utilregnelighet og strafferettslige særreaksjoner, arbeider Justisdepartementet nå med en gjennomgang av reglene for overføring til tvungent psykisk helsevern og tvungen omsorg der kriminaliteten har karakter av integritetskrenkelser og systematisk forfølgelse. Departementet ser videre på behovet for en ny bestemmelse om tidsbegrenset tvungent opphold i psykisk helsevern for utilregnelige som begår vedvarende og samfunnsskadelig kriminalitet. Regjeringen har dessuten besluttet å gjennomføre et pilotprosjekt. Formålet er å forebygge tilbakefall i den aktuelle gruppen av gjerningsmenn ved å benytte eksisterende virkemidler fullt ut. Prosjektet legger opp til et nært samarbeid mellom helsepersonell og politi. Oslo politidistrikt er valgt ut som område for pilotprosjektet, og vi planlegger utvidelse til Bergen og Trondheim. De første erfaringsrapportene ventes til Helse- og omsorgsdepartementet i begynnelsen av neste måned. La meg avslutningsvis vise til at vi er i ferd med å sette ned et offentlig utvalg som skal utrede regelverket for strafferettslig utilregnelighet og bruken av psykiatrisk sakkyndige i straffesaker.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Representanten beskriver noen av de mest krevende sakene vi har, og hvor det derfor har vært viktig å etablere regler for et tettere samspill mellom politiet og helsemyndighetene. Som jeg redegjorde for, etablerte vi et rundskriv for dette i fjor, og vi iverksetter et pilotprosjekt rundt dette i år. Oslo politidistrikt har allerede igangsatt pilotprosjektet, og vi ruller i løpet av kort tid dette ut også i Bergen og Trondheim. Med de erfaringsrapportene som Helse- og omsorgsdepartementet vil få i begynnelsen av neste måned, tror jeg vi også kan se hva vi eventuelt kan gjøre for å sikre en enda bedre oppfølging i disse sakene fra både politiets og helsemyndighetenes side.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
I saker som involverer asylsøkere som enten er anmeldt, tiltalt, siktet eller dømt for kriminelle handlinger, har vi bedt om at disse sakene gis spesiell prioritet både i UDI og i Utlendingsnemnda. Vi har også etablert mottak med forsterkede avdelinger og særskilte bo- og omsorgstilbud som gir mulighet for å følge opp asylsøkere, f.eks. med psykiske problemer, tettere. Er det spørsmål om vakthold, har mottakene også mulighet for å etablere forsterket vakthold i saker som tilsier det.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
«Flere ganger har asylsøkere som er psykisk ustabile, begått kriminelle handlinger. Etter avhør blir mange sluppet ut i påvente av rettssak. En asylsøker med ukjent ID og uten oppholdstillatelse utførte et drapsforsøk i Mandal, ble overført til psykiatrisk avdeling for deretter å bli sluppet ut etter seks dager. Offeret/familien føler seg nå så truet av vedkommende at de måtte flytte til hemmelig adresse. Politiet er klar over trusselen, men kan ikke ta i bruk varetekt. Hva vil statsråden gjøre for å unngå «tikkende bomber»?»
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Uten å gå konkret inn i en egen sak – det skal vi ikke gjøre – er det jo slik at etter at en hendelse har skjedd, er det etterforskning, som også statsråden påpeker. Faren for gjentakelse vil kanskje først bli avdekket gjennom den etterforskningen. Er det en risiko vi er villige til å ta – at det faktisk på ny kan skje en kriminell handling i påvente av at etterforskningen blir ferdig? Bør en ikke tenke at det er bedre å være føre var enn etter snar? En ser at ofre får f.eks. en voldsalarm, men på grunn av dårlige ressurser vil voldsalarmen gi en falsk trygghet: På grunn av mangel på mannskap er det ikke politi som kan rykke ut ved en eventuell alarm. Er ikke det en stor risiko å ta?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
I tilfeller der en person har ukjent identitet og også er uten oppholdstillatelse, som en har sett i flere tilfeller, burde ikke det være skjerpende – når en egentlig ikke vet hvem en har med å gjøre? Bør en ikke da være så pass tydelig, siden vi ikke vet hvem dette er, at en kanskje tar i bruk varetekt eller en eller annen form for lukket mottak i slike tilfeller? Vi har sett saker hvor det skjer nye kriminelle handlinger når noen har falt mellom to stoler. Er det ikke da bedre å være i forkant og si at vet du hva, her vil vi ha varetekt, eller – hvis det ikke er hjemmel for det i lovverket – når det gjelder personer med ukjent ID og også uten oppholdstillatelse, få dem inn i lukket mottak?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
«Livselskapene ser etter bedre investeringsmuligheter for å ivareta behov for pensjonssparing. Økte kapitalkrav fra myndighetene, redusert risikofri rente og lengre levetid skaper utfordringer. Samtidig trenger samfunnet økt tilgang på kapital for å bygge ut mye nødvendig infrastruktur, slik som vei, strømnett og gassrør. I lys av pensjonsdebatten den siste tiden, hva vil regjeringen gjøre for at investeringer i infrastruktur kan bli mer interessant for å sikre fremtidige pensjoner?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Takk for svaret. Jeg er enig i at vi skal spre risikoen. Når alderdommen kommer, skal pensjonistene vite at pengene er der, og ikke at de har blitt investert med høy risiko og gjerne blitt tapt for en del. Det har vi sett for mange eksempler på i andre land, der det kommer stor usikkerhet når en blir eldre. Men mange av de selskapene som i dag har – ifølge statsråden – fått mulighet til å investere i infrastruktur, f.eks. strømnett og gassrør, er allikevel veldig klare i sine tilbakemeldinger til Fremskrittspartiet på at dette ikke er tilstrekkelig. Det blir ikke tilstrekkelig åpning eller tilstrekkelig interessant til at de faktisk kan realisere dette. Det er min oppfatning at selv om intensjonen til finansministeren har vært riktig, så har han ikke klart å gjennomføre det på en tilstrekkelig god måte. Derfor mener jeg dette temaet er en viktig debatt, spesielt når en ser den pensjonsdebatten som nå griper om seg, der mange ser at bare fordi forventet rentenivå av risikofri rente vil være lavere framover, så må en begynne å endre hele pensjonssystemet. Da bør en heller åpne for trygge, gode investeringer, f.eks. i infrastruktur.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Takk for det – jeg ser fram til det arbeidet som skal skje. En liten relevant ting: Dette handler om livselskapene, som har behov for å dekke sine forpliktelser, delvis fordi folk blir eldre enn det en forventet, delvis fordi den risikofrie renten blir lavere enn forventet. Samtidig har regjeringen opprettholdt målsetningen om at oljefondet skal få 4 pst. avkastning på sine investeringer. De garanterte spareproduktene som livselskapene har, har 3,6 pst. avkastning. Det betyr altså at regjeringen forventer at oljefondet vil gjøre det vesentlig bedre enn det livselskapene vil ha forpliktelser til. Vil regjeringen vurdere å åpne for at pensjonsfondet også kan ha en del der livselskapene kan skyte inn sin kapital og der faktisk – hvis regjeringen står ved kravet om 4 pst. avkastning – oljefondet vil kunne tjene penger på å forvalte pensjonspengene til de private aktørene? Det må jo selvsagt utredes grundig, men det er en måte for å vise om regjeringen faktisk selv tror på at 4 pst. avkastning er realistisk.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
I reglene for livsforsikringsselskaper er det bestemmelser om at kundemidler skal forvaltes forsvarlig, og det er derfor krav om å spre risiko og bestemmelser om hvor stor andel som kan plasseres i verdipapirer som ikke er noterte på såkalte regulerte markedsplasser. Bestemmelsene er generelle, og det har ikke vært vanlig å skille mellom livsforsikringsselskapers adgang til å investere i verdipapirer utstedt av selskaper med virksomhet i ulike bransjer. For å legge til rette for investeringer i infrastruktur, endret vi kapitalforvaltningsforskriften for livsforsikringsselskaper med virkning fra 1. januar 2011. Adgangen til å investere i lite likvide eiendeler utstedt av selskaper med infrastruktur som underliggende virksomhet, ble da utvidet. Vi har derfor ikke nå konkrete planer om å endre forskriftens bestemmelser om investeringer i infrastruktur. Forsikringsselskaper skal etter konsesjonsreglene bare drive med forsikringsvirksomhet. Innenfor forsikringsvirksomheten ligger det også å forvalte kundemidler på best mulig måte. Jeg er enig med spørreren i at det er viktig å sikre at framtidige pensjonsutbetalinger er sikre, men det er en balansegang mellom når en investering bare er en investering og når investeringen blir så stor eiermessig at det må ses på som drift av annen virksomhet. Et forsikringsselskap kan derfor ifølge loven ikke investere kundemidler i eierposter på mer enn 15 pst. av et selskap som driver såkalt forsikringsfremmed virksomhet. Denne eierbegrensningen har Banklovkommisjonen foreslått at blir videreført i forslaget til ny finansforetakslov. Den loven er nå under arbeid i Finansdepartementet, og vi tar sikte på å legge den fram i løpet av våren. Representanten nevner også nye kapitalkrav for forsikringsselskap. Det gjenstår mye arbeid i EU før det nye solvensregelverket for forsikringsselskap er på plass. Verken de konkrete reglene eller innfasingsperioden for dem er klare i EU. Det ser nå ut til at infrastrukturinvesteringer vil bli behandlet likt som såkalte illikvide aksjer. Investeringer med markedsmessig avkastning, som bl.a. strømnett og gassrør, blir finansiert på vanlig måte i kapitalmarkedet. Så lenge de prosjektene er lønnsomme, er det ingen grunn til å tro at de begrenses av manglende kapitaltilgang. Statlige investeringer uten markedsmessig avkastning bør fortsatt – etter mitt syn – finansieres over statsbudsjettet slik som i dag.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Det er to sider av denne saken. På den ene siden er hvordan en håndterer de private pensjonsforsikringene framover, ikke minst i overgangen mellom gammel folketrygd og ny folketrygd. Det refererer til den siste utredningen fra Banklovkommisjonen som nå er ute på høring – det er viktig at vi håndterer det på en god måte. Det andre er å sikre bl.a. livsforsikringsselskap gode investeringsmuligheter. Jeg kan for så vidt si til representanten Solvik-Olsen at det som går på infrastrukturinvesteringer, er et tema, men som jeg sa i hovedsvaret, har vi ingen planer om ytterligere å endre forskriften nå, selv om det for så vidt er på dagsordenen. Det andre jeg tror blir viktig framover, er å utvikle såkalte obligasjoner med fortrinnsrett, som kan bli et viktig redskap for å sikre bl.a. forsikringsselskaper langsiktig kapital.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Når det gjelder forventet avkastning i Statens pensjonsfond utland, så mener vi – basert på de lange linjer bakover – det er fullt realistisk å oppnå 4 pst. avkastning over tid. Jeg har ingen planer om å åpne for at Statens pensjonsfond utland kan forvalte penger på vegne av private forsikringsselskaper. Det er et forslag som vi i hvert fall ikke har til vurdering. Jeg tror det er riktig og fornuftig at også private får mulighet til å forvalte sine midler på best mulig måte.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Brukerstyrt personlig assistanse, forkortet BPA, er en alternativ måte å organisere den kommunale tjenesten praktisk bistand på. Kommunen skal alltid fatte vedtak om tjenestetilbud ut fra en individuell vurdering av behov. BPA-ordningen skal være brukerstyrt, det er et sentralt prinsipp. Brukeren selv, eventuelt med noe hjelp, er arbeidsleder for sin personlige assistent. Dermed kan brukeren – innenfor rammen av vedtaket om praktisk bistand – avgjøre hva assistentens oppgaver skal være, og til hvilke tider assistansen skal ytes. BPA-ordningen kan organiseres på flere måter, og her tror jeg vi er inne på kjernen i det representanten tar opp. Så langt jeg kjenner til, velger de fleste kommuner å stå som arbeidsgiver for assistentene, men kommunen kan velge å overlate arbeidsgiveransvaret til brukeren selv, til et andelslag – som f.eks. Uloba – eller til andre aktører. Hvis de følges opp på skikkelig vis, oppfyller alle disse organisasjonsmodellene kravene til BPA-ordningen og er i tråd med intensjonen. Når det gjelder Ringsaker kommune, som det er vist til her, forstår jeg av reportasjen til Hamar Arbeiderblad 17. januar at kommunen nå velger å stå som arbeidsgiver for assistentene selv, fremfor at Uloba skal fortsette å ha dette ansvaret. Slik jeg forstår det, er kommunestyrets begrunnelse for å endre organisasjonsmodell å redusere kostnadene. Kommunalt ansatte koster, ifølge kommunen, mindre enn å ansette assistenter gjennom Uloba. Det fremgår av reportasjen at innsparingen er koblet til lønnsforskjell per time, og at brukeren vil få det samme timetallet som før. Det fremgår videre at brukeren fortsatt skal være arbeidsleder. Så lenge dette er situasjonen, er det etter mitt skjønn ikke riktig å hevde at kommunen avskaffer ordningen med BPA. Det kommunen faktisk gjør, er å organisere ordningen ut fra det som synes mest hensiktsmessig ut fra lokale forhold og behov, og det er etter min mening en kommunes rett og plikt. De velger en organisasjonsmodell som ligger klart innenfor lovens bestemmelser, og som også er angitt som en organisasjonsmodell i lovens forarbeider.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg synes det er litt vanskelig å gå inn i detaljene i hva man gjør i Ringsaker kommune. Det kan kanskje være grunn til å se nærmere på dette, men jeg merker meg at ordføreren i et avisinnlegg har lagt vekt på å forklare hva som var intensjonene bak den beslutningen. Der understreker hun bl.a. at en BPA-ordning i kommunal regi vil, som før, bygge på reglene i helse- og omsorgsloven, med tilhørende rundskriv fra Helse- og omsorgsdepartementet. Hun skriver videre at det er ikke på noen måte tenkt at den fleksibilitet som ligger i ordningen, skal bli mindre med en ordning i kommunal regi. Brukeren vil således fortsatt ha avgjørende innflytelse på prosessen med ansettelse av assistenter, herunder stillingsintervju, opplæringsbehov osv., vil fortsatt være arbeidsleder og ha rett til å utarbeide arbeidsinstruks. Så jeg legger til grunn at også Ringsaker kommune følger intensjonen i loven, og jeg synes at det som er skrevet her, er betryggende. Det understrekes også at det ikke skal være en reduksjon av tjenestetilbudet, herunder antall timer som tildeles, og jeg legger da til grunn at kommunen vil følge lovens bokstav og intensjon.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg tror jeg kan gi representanten rett i at definisjonen av ordet «raskt» – uansett hva man legger i det – er utfordret her. Men jeg vil si at siden jeg ble minister, har jeg arbeidet mye med denne saken. Den er krevende. Det er også satt et kostnadstak her, og vi vil finne en god ordning. Så la meg si det slik: I håp om at det varslede mildværet ikke tar for hardt på, så skal vi klare dette mens snøen ligger. Det er ambisjonen jeg har satt meg, og vi jobber hardt med det. Når det gjelder den andre saken, så har jeg sympati med intensjonen i spørsmålet til representanten Høie, nemlig dette med feriested. Det høres rimelig ut. Men jeg synes igjen det er vanskelig, med respekt for Ringsaker kommune, her å definere hva det vil si å dra til et feriested – hvor er feriestedet, hva er implikasjonene av å dra dit? Dette er jo et spørsmål som i høyeste grad i praksis angår de timene som den brukerstyrte assistenten har. Men jeg legger til grunn, slik jeg også leser innlegget fra ordføreren, at de ønsker å opprettholde intensjonen i ordningen, lovens bokstav, og det har jeg som utgangspunkt at de også følger opp.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg vil besvare dette spørsmålet på bakgrunn av regelverket knyttet til helse- og omsorgstjenesten. Vi har særlige regler om utgiftsdekning når barn er innlagt i institusjon. Ved alvorlig eller livstruende sykdom har barnet rett til å ha begge foreldrene hos seg. Enten skal foreldrene tilbys overnatting i institusjonen, eller så skal institusjonen dekke utgifter til opphold annet sted. Dersom barnet ikke er alvorlig eller livstruende sykt, har det krav på å ha én av foreldrene til stede. Dette kan være mor eller far. Disse reglene er fastsatt av hensyn til barnet og barnets behov for å få omsorg fra sine foreldre når det er alvorlig sykt. Reglene har derfor som utgangspunkt at det er barnet selv som er innlagt, og vil gjelde når barnet er innlagt etter fødsel. Reglene gjelder imidlertid ikke i tilfeller der barnet ennå ikke er født. Da er det den gravide moren som er innlagt. Når voksne pasienter av medisinske eller behandlingsmessige grunner har behov for å ha en person de kjenner hos seg, under oppholdet, f.eks. fordi pasienten trenger hjelp til å kommunisere med helsepersonellet, skal sykehuset dekke de nødvendige utgifter til overnatting, mat og reise for ledsageren. Dersom den gravide ikke har behov for ledsager av medisinske eller behandlingsmessige grunner, vil ikke den vordende far ha krav på å få dekket sine utgifter. Jeg kan se at dette kan bli en tyngende utgift for enkelte, og jeg kan se og forstå at en mor – i det tilfellet som representanten her skisserer – har et legitimt ønske om å ha nærvær av den vordende far. Det at det er en tyngende utgift, gjelder spesielt i de tilfeller hvor mor er innlagt over en lengre periode før fødsel, og hvor far ønsker å være til stede i perioden. På den annen side tror jeg ikke det er hensiktsmessig å forskriftsfeste ordninger om at et sykehus skal foreta behovsprøving på bakgrunn av foreldrenes økonomi. I slike tilfeller vil jeg anta at det er mer hensiktsmessig å benytte etablerte ordninger, ved at Nav gjør en vurdering etter søknad om økonomisk støtte fra foreldrene. Utover det vil jeg gå ut fra – noe jeg synes jeg erfarer når jeg besøker sykehus – at sykehuset utviser en fleksibilitet og en raushet og romslighet ved å se behovet som den vordende mor og den vordende far har i en slik utsatt situasjon.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Jeg besitter ikke en talloversikt over lignende tilfeller. Jeg har også lest om det tilfellet som representanten viser til, i Adresseavisen – jeg tror det var tidligere i januar – om et studentpar fra Levanger. Der var det antydet at dette ville koste dem 10 000 kr. Jeg har ikke heller kvalitetssikret det tallet, og derfor vil jeg være varsom med å kommentere dette konkrete tilfellet. Men jeg er kjent med at sykehus i lignende tilfeller lar faren overnatte hos pasienten på rommet, og for å dekke ekstra utgifter til sengeskift og mat til faren krever sykehusene forholdsvis lav betaling, nærmest kostpris. Så jeg tror ofte beløpet ligger lavere enn det som har vært skissert i avisen. Som sagt, jeg kan ikke vurdere det tallet, og jeg vet ikke om det er et slikt tilbud faren i dette konkrete tilfellet har fått fra sykehuset, men det virker etter min mening sannsynlig. Så tror jeg det er slik – igjen – at svaret her ikke er å lage en byråkratisk kostnadsordning, en egen forskrift for dette spesielle tilfellet, men det er en del eksisterende tilfeller i vårt velferdssystem, og det ligger også mye i skjønnet som sykehuset kan utvise i en sånn situasjon.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Det å «være sikker på» er et sterkt begrep. Vi forsøker å legge til rette for at vårt helsevesen kan se mennesker i utsatte situasjoner. Jeg synes representanten godt beskriver behovet og sårbarheten som er i en sånn vanskelig situasjon. Men jeg føler meg ganske trygg på at forskriftsendring her ikke er svaret på den utfordringen, og jeg må si at mitt generelle inntrykk er at sykehus gjennomgående viser en stor fleksibilitet, stor raushet og stor evne til å se hele omsorgsbehovet til det mennesket som kan være i mange forskjellige situasjoner, også denne. Jeg mener at vi gjennom fødselsomsorg, gjennom veiledere som utstedes der, kan illustrere denne typen situasjoner eller mulige situasjoner som også vil kunne skje i fremtiden, som en – skal vi si – veiledning til hvordan sykehus kan håndtere slike situasjoner. Så må jeg berømme lokalmiljøet som stiller opp for disse to. Det er også en ressurs vi har, nemlig lokalmiljøet og dem som er tett på.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
«Det har stadig vært reist debatt om hvordan reglene for fritak fra nasjonale prøver praktiseres. Det største spørsmålet er ikke nødvendigvis selve andelen som fritas, men om disse elevene forblir på et nivå hvor de ikke kan delta i nasjonale prøver gjennom hele grunnskolen. Har statsråden tanker og forslag til hvordan regelverket rundt nasjonale prøver og praktisering av dette kan forbedres, og kan det særlig legges opp til en bedre rapportering av om det er de samme elevene som fritas gjennom hele skoleløpet?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Takk for svaret. Jeg vil først rose statsråden for i arbeidet sitt å legge veldig stor vekt på at vi må forebygge «dropouts» i videregående skole, allerede i grunnskolen – altså at vi må ta tak i dem som faller utenfor den vanlige læringsutviklingen, tidlig. Det jeg er bekymret for i den sammenhengen, er at det på en del skoler er ganske mange elever – vi har sett tall opp mot 40 pst. – som fritas fra nasjonale prøver, og at de gjennom hele skoleløpet blir gående utenfor læringsutviklingen. Derfor mener jeg at en veldig viktig informasjon er om det er en stor andel av elevene som fritas på den enkelte skole, som er fritatt gjennom hele skoleløpet. Det er dessverre sånn at nasjonale prøver i veldig stor grad er i fokus. Det er varierende i ulike kommuner og ulike skoler, men jeg er altså redd for at mange av de treningstiltakene som settes inn, når den delen av elevene som deltar på nasjonale prøver, mens de andre går glipp av en viktig del av det som er motivasjonen.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-01-23:
Hvis jeg kort skulle komme med fire innspill til hvordan man kunne forbedre og unngå feil fokusering, er det første at man burde gi sterke føringer på at resultatlønn for rektorer ikke bør knyttes til resultatene ved nasjonale prøver. For det andre bør man ikke bruke tid på skolene til tørrtrening på nasjonale prøver. Man bruker mye tid på gamle nasjonale prøver som et puggeopplegg for hvordan man skal takle neste prøve, hvor de som er fritatt, faller utenfor hele den prosessen. Det tredje jeg vil si, er at man kanskje burde se på bekrivelsen av hvem som kan fritas. Vi ser f.eks. at Rommen skole i Oslo, der over 90 pst. av elevene har minoritetsbakgrunn, har gått ned i antallet de fritar. De har gått ned mot 7 pst, mens andre skoler ligger opp mot 40 pst., og det gir veldig mange forskjellige utslag. Det fjerde jeg vil nevne, er at jeg synes det ville vært nyttig å følge med på hvor stor andel på skolene som er fritatt gjennom hele skoleløpet, som altså er gjengangere, fordi det forteller noe om skolens resultater når det gjelder de andre tiltakene man setter inn overfor den gruppa.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-01-23:
«På strekningen E6 står snart ny vei klar frem til Hamar. Planlegger statsråden å bygge strekningen mellom Hamar og Lillehammer som ⅔-felts vei med midtrekkverk, selv om årsdøgntrafikken, ÅDT, allerede er over grensen på 12 000 ÅDT?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-01-23:
Nå har vi gang på gang sett at prognosene har slått feil, og at trafikken har blitt sterkere. Oslo Economics lagde i fjor en rapport som analyserte prognoser og faktisk trafikkutvikling på gitte strekninger i Norge. Denne rapporten viser at flere steder planlegges det med for lave prognoser fordi Statens vegvesen ikke tar med i beregningen at det er ulik veksttakt i ulike deler av landet. Typiske vekstområder får derfor for lav dimensjonering, mens såkalte fraflyttingsområder – hvis man kan kalle det det – kan ende opp med en motsatt feil i beregningene. Dette har vi gang på gang sett har vært et stort problem. I tillegg kommer altså variasjon i trafikk over døgnet, over ukene og over årssykluser med ferie, utfart osv. Er ikke dette noe vi bør få orden på og bli noe mer presis på i våre prognoser?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-01-23:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har en liten mistanke om at vi har en hund begravet et annet sted enn i det vi kanskje har tatt opp så langt, nemlig at det legges til grunn nytte–kost-vurderinger for infrastruktur fra et annet departement enn statsrådens. Dette er altså grunnlaget for de vekstprognoser som ofte blir lagt til grunn. De nytte–kost-vurderingene måler jo bare transportnytte. De måler ingen utvikling innenfor næringsliv, innenfor næringsklynger som er i sterk ekspansjon. De måler ikke bedret mobilitet i arbeidslivet, og de måler heller ikke en gledelig utvikling i reiseliv og turisme, der det skjer. Det er det som egentlig er årsaken til den merveksten vi ofte ser. Og da syns jeg vi i fellesskap kanskje burde gå sammen om å få et bedre prognosegrunnlag for de planer vi etter hvert skal ha for veinettet i Norge.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Transportetatenes konseptvalgutredning, KVU, for valg av konsept for den videre utviklingen av transportsystemer i Mjøsregionen, tilrår utbyggingsstrategi på denne strekningen av E6. For utviklingen av vegen mellom Kolomoen og Lillehammer innebærer det valgte konsept 5, slik jeg vurderer det, firefelts veg på den om lag 48 km lange strekningen mellom Kolomoen og Biri og tofelts veg med midtrekkverk og forbikjøringsfelt på den om lag 26 km lange strekningen videre fra Biri til Lillehammer. Konsulenten har også lagt dette til grunn for sin tilråding i kvalitetssikringsrapporten, KS1-rapporten. Trafikkmengden varierer langs strekningen. Ifølge trafikkprognosen i KVU vil en ÅDT på E6 mellom Kolomoen og Lillehammer ligge på mellom 15 000 og 24 000 kjøretøy innen det har gått 20 år. Gjeldende vegnormaler tilsier bygging av firefelts veg dersom trafikkmengden i dimensjoneringsåret, dvs. 20 år etter vegåpning, er på over 12 000 kjøretøy. Det systemet legges til grunn ved bygging av alle norske veger, og jeg ser ingen grunn til å avvike fra denne ordningen. Vegstrekningene som er aktuelle for utbygging i neste tiårsperiode, vil regjeringen legge fram for Stortinget i kommende Nasjonal transportplan. Det er mange underdimensjonerte veger i Norge, og vi kan ikke bygge ut alle samtidig. Derfor er vi noen ganger nødt til å gjennomføre midlertidige tiltak som kan spare liv og helse, i påvente av en full utbygging.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Det ante meg at representanten Halleraker ville komme med rapporten fra Oslo Economics. Det er riktig at de peker på særlig tre strekninger, hvorav den vi nå tar opp, er en av dem. Som jeg sa, er det slik at en vanligvis vedtar en konseptvalgutredning som gir føring for den videre planleggingen av et prosjekt. Men en må samtidig ta hensyn til det som er nedfelt i regelverket når det gjelder spørsmål om trafikkmengde knyttet til utvikling av firefelts veg. De to tingene må en klare å se i sammenheng. Men når alt kommer til alt, må også prioriteringen av de enkelte strekningene avgjøres i forbindelse med en samlet gjennomgang av Nasjonal transportplan, som representanten Halleraker vet at vi har hvert fjerde år og snart vil ha igjen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Representanten har helt rett i at vi foretar nytteanalyser knyttet til hvert enkelt prosjekt gjennom planleggingen av prosjektet. Det ser jeg på som et viktig virkemiddel knyttet til det beslutningsgrunnlaget regjeringen skal ha foran Nasjonal transportplan. Jeg tror jeg kan være enig med representanten Halleraker hvis det implisitt i hans innlegg ligger at kost–nytte-analysene er et virkemiddel og ikke et mål i seg sjøl. Det må være en helhetlig vurdering som ligger til grunn for hvilke prosjekt som prioriteres inn i de ulike nasjonale transportplanene. Så må vi også, mens vi ser bildet av prioriteringer av de ulike vegstrekningene, foreta mer midlertidige tiltak som kan øke trafikksikkerheten på de strekningene som er under planlegging, sjøl om de vil være av mer kortvarig karakter.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Sikkerhet for de reisende er en avgjørende premiss for å kunne opprettholde trafikken på jernbanestrekningene våre. Som representanten Sortevik påpeker, er det særlige utfordringer med en bane som går så høyt til fjells som Bergensbanen gjør, og som også til dels, iallfall etappevis, går langt fra veg. Jernbaneverket og NSB har ansvaret for at det er etablert en beredskap som tar høyde for den ekstra risiko som dette medfører. Jernbaneverket har beredskapsrutiner tilpasset både de geografiske forholdene og de aktuelle værforholdene. Visitasjonshyppigheten kan økes, og snøryddingen kan styrkes. Linjen kan stenges for trafikk om det ikke er forsvarlig å sende tog over høyfjellet. NSB har ansvaret for passasjerene og har bl.a. utstyr om bord som skal redusere problemene for de reisende hvis strømmen skulle gå vinterstid. NSB har også et beredskapstog som kan settes inn i nødstilfeller. I tilfelle en alvorlig hendelse skulle oppstå, vil også nødetatenes ressurser bli satt inn. Beredskapsplanene skal tilpasses på bakgrunn av erfaringer. En av de erfaringene en har gjort seg, er brannen på Hallingskeid i 2011. Den systematiske oppfølgingen av Jernbaneverkets og NSBs beredskap i denne sammenheng skal skje gjennom Statens jernbanetilsyn. Jernbanetilsynet er tilsynsmyndighet for jernbanevirksomhetene og har også et veiledningsansvar overfor disse. Jernbanetilsynet er aktivt med for å prøve å påvirke jernbanevirksomhetenes sikkerhetsarbeid bl.a. gjennom utvikling av regelverk, ved å gi tillatelser og gjennom sin risikobaserte kontrollvirksomhet. Dette gjelder også gods- og passasjertrafikken på Bergensbanen. Jeg har lyst til å nevne spesielle aktiviteter som er gjennomført, eller planlegges, og som kan påvirke sikkerhetsstyringen: Det er ført tilsyn med virksomhetenes beredskap. Jernbaneverkets arbeid med etablering av en beredskap knyttet til klimatiske forhold er fulgt opp. Beredskap er valgt som et fokustema i Jernbanetilsynets tilsynsprogram for 2013. Sikkerhetstilrådninger knyttet til jernbaneulykker på Bergensbanen gitt av Statens Havarikommisjon for Transport er under aktiv oppfølging. Jernbanevirksomhetene er pålagt å rapportere enkelthendelser og å sende inn en årsrapport. Tilsynet driver aktiv veiledning, bl.a. gjennom regelmessige veiledningsmøter. Etter min vurdering tar både NSB og Jernbaneverket beredskapsarbeidet svært seriøst, og forbedringsbehov som avdekkes av Statens jernbanetilsyn, blir fulgt opp.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Som jeg viste til i mitt svar, er sikkerhetstilrådninger knyttet til tidligere jernbaneulykker på Bergensbanen gitt av havarikommisjonen under aktiv oppfølging. Jernbanevirksomhetene er pålagt å rapportere enkelthendelser, men også å ha en årlig gjennomgang knyttet til sikkerhetsstyring. Tilsynet driver en aktiv veiledning. Etter min vurdering, samlet sett, tar både NSB og Jernbaneverket dette beredskapsarbeidet seriøst – og tar også på stort alvor at de forbedringsbehovene som avdekkes av Statens jernbanetilsyn, blir fulgt opp. Jeg har også lyst til å nevne – jeg var inne på det i mitt svar – at beredskap også er valgt som et fokustema i Jernbanetilsynets tilsynsprogram for 2013. Det vil jo være ytterligere et grep for å gå nøyere inn i sikkerhets- og risikoarbeidet knyttet til jernbanevirksomheten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Som jeg har vært inne på, foregår det et systematisk arbeid når det gjelder både spørsmålet om hvorvidt tog skal ha tillatelse til å kjøre over fjellet, og hvilken type beredskap en skal ha for både passasjerenes og togets del, dersom toget går over fjellet. Jeg har forståelse for bekymringen til brannsjefen på Voss, men jeg er kjent med at det er gjort en rekke tiltak når det gjelder beredskapen, både av NSB og av Jernbaneverket. Det dreier seg bl.a. om å ha på plass tiltak overfor passasjerene slik at de er i stand til å kunne oppleve en strømstans eller en togstopp, og spørsmålet om f.eks. ekstra strømaggregater på stasjonene på høyfjellslinjen. Men først og fremst skal både Jernbaneverket og NSB gjøre en sjølstendig vurdering av hvorvidt det er forsvarlig å føre tog over fjellet. Og dersom en velger å la toget gå, skal en ha på plass skikkelig beredskap.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Jeg er enig med representanten i at sikkerhetsrutiner og HMS-arbeid er viktig i arbeidslivet. Jernbaneverket opplyser at etaten har fokus på dette i alle deler av anskaffelsesprosessen, fra planlegging av konkurransen til den faktiske gjennomføringen av kjøpet, og har krav knyttet til dette i alle anskaffelser. Jernbaneverket opplyser videre at det settes krav knyttet til sikkerhetsrutiner og HMS i alle anskaffelser. I tillegg er det strenge krav vedrørende sikkerhet og HMS i Jernbaneverkets kontraktsmaler. Som eier forutsetter departementet at kontraktsmalene blir fulgt opp. De skal oppfylles under gjennomføring av arbeidet, i henhold til hver enkelt kontrakt som er ute på anbud. Jernbaneverket bruker kvalifikasjonsbasen TransQ. Et av kvalifikasjonskravene i denne databasen er at leverandørene bekrefter ved daglig leder at de etterlever kravene til internkontroll, ved en HMS-erklæring. Denne erklæringen er i samsvar med kvalifikasjonskravene som er gitt i forskrift om offentlige anskaffelser. Omtrent 55 pst. av alle anskaffelser av entreprenørtjenester i Jernbaneverket skjer via denne kvalifikasjonsdatabasen. Etaten opplyser at dersom krav til sikkerhetsrutiner og HMS ikke har vært angitt i prekvalifiseringen – som kan forekomme ved konkurranser under nasjonal terskelverdi – vil krav til HMS og sikkerhetsrutiner fanges opp gjennom kravene gitt i sjølve konkurransegrunnlaget og i den enkelte kontrakt. Dersom Jernbanetilsynet mener at Jernbaneverkets sikkerhetsrutiner og HMS-arbeid ikke er tilfredsstillende, tar jeg for gitt at tilsynet vil varsle departementet om dette på egnet måte.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Jeg har redegjort for de tiltakene Jernbaneverket har satt i verk når det gjelder å forsikre seg om sikkerhetsrutiner og HMS-erklæringer knyttet til anskaffelsesprosessen. Det er slik at 55 pst. av anskaffelsene må gjennom en database der det vil stilles krav om at man skal gi en erklæring om HMS. For de konkurransene som er under nasjonal terskelverdi, kan det forekomme at det ikke er satt krav til preklassifisering. Da vil man fange opp spørsmålet om HMS i sjølve konkurransegrunnlaget. Som eier må jeg forutsette at et sjølstendig tilsyn som Jernbanetilsynet gir departementet melding dersom man mener at HMS og sikkerhetsrutiner i Jernbaneverket ikke er fulgt opp. Den type beskjed har departementet meg bekjent ikke fått.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Jeg mener at sikkerhetsrutiner og HMS er viktig i alle deler av virksomheten til samferdselsetatene. Representantens spørsmål gikk i utgangspunktet på HMS-erklæring knyttet til anskaffelser. Jeg har redegjort for at der er det et klart og tydelig system, og det systemet blir ifølge Jernbaneverket fulgt opp. Dersom Jernbanetilsynet skulle mene at det ikke blir fulgt opp, må departementet få beskjed av Jernbanetilsynet om det. Når det gjelder de enkelte operasjoner som utføres av Jernbaneverket, forutsetter jeg som eier at de følger opp sikkerhetsrutinene i alle deler av sin virksomhet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Sikkerheten til passasjerene har førsteprioritet. Etter dagens regelverk tillates ikke togselskapene å sette av passasjerer utenfor plattformene. I tilfelle det skjer, er det utenfor dagens regelverk. Det er gjennom forskrift stilt krav om at det skal være plattform til alle togets dører som brukes ved av- og påstigning. På stasjoner med stor trafikk har det vært nødvendig å forlenge mange av plattformene, siden de nye togsettene er lengre enn de gamle. Jernbaneverket har de siste årene gjennomført en omfattende planlegging og utbygging av plattformer på en lang rekke stasjoner på de fleste banestrekningene. I tillegg er det en del stasjoner og holdeplasser som vil få nye eller forlengede plattformer de kommende årene. Bakgrunnen for dette har nettopp vært ønsket om bedre tilgjengelighet til toget, bedre og tryggere forhold for av- og påstigning, og innføring av ny grunnrute med lengre tog. På stasjoner med lite trafikk og for korte plattformer kan det tillates at toget stopper, sjøl om plattformen ikke er lang nok, men da forutsettes det at sikkerhetsmessige rutiner er på plass, slik at man gir en sikker avstigning, herunder at togene er utstyrt med teknisk utrustning som sikrer at kun de dørene som passer til plattformen, blir åpnet opp når toget stopper.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Hvis en slik praksis som her er beskrevet av representanten, skjer i virkeligheten, er det ikke i tråd med regelverket. Da er den i strid med gjeldende forskrift. Det er nedlagt et stort arbeid, og man har brukt millioner av kroner de siste årene, for å forlenge plattformene – for å forberede at man får lengre tog. De gangene det gis dispensasjon, på stasjoner der det ofte er lite trafikk, skal man låse dørene, helst gjennom en automatisk dørlåsing. Det gjør at det bare er mulig å stige av ved de dørene som passer til plattformen. Jeg forutsetter at NSB i så måte forholder seg til det regelverket som foreligger.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Som jeg prøvde å si i mitt forrige svar: Jernbaneverket har de siste årene gjennomført en omfattende utbedring og også planlegging av utbedring av plattformer på veldig mange stasjoner, nesten på alle banestrekninger. Det kommer også i årene framover til å bli fortløpende utbedringer på de strekningene på Østlandet som er avhengig av ny grunnrute, det er mest tidskritisk, men også på stasjoner med mindre trafikk, der man i dag har for korte plattformer. Noen av disse må imidlertid ha dispensasjon noen år framover, men da blir man også pålagt et system med låsing av dører. Jeg kan ikke si eksakt hvor mange stasjoner som har blitt utbedret de siste årene, men det har vært en lang rekke stasjoner. Det vil det også bli i årene framover, for ellers må man ha dispensasjon enten til 2015 eller til 2019.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Det synes som om en rekke representanter fra Fremskrittspartiet er opptatt av sikkerhetsspørsmål ved jernbanen i dag, og det er bra. Det er svært viktig og har høyeste prioritet på jernbanenettet, og det er grunnleggende for alle aktiviteter som berører infrastrukturen. Ifølge Jernbaneverket er grunnen til at signalsystemene i Norge må fornyes, ikke økt sikkerhetsrisiko, men at de eksisterende anleggene har nådd sin teknologiske levetid. Dagens system er konstruert slik at det forårsaker stopp hvis noe uforutsett skulle skje. Jernbaneverket kaller det å feile til en sikker tilstand. Det er med andre ord utfordringer knyttet til driftsstabilitet som gjør at nytt ERTMS-signalsystem skal bli innført på jernbanenettet, ikke at sikkerheten er truet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
ERTMS er det signalanlegget som er valgt i de europeiske land ved fornying av anlegg. Det er et teknologisk valg – en velger det samme teknologiske systemet i hele Europa. Det varierer i svært stor grad hvorvidt de europeiske landene faktisk har begynt å innføre ERTMS. Det vil ta lang tid før det er gjennomført i alle europeiske land. Det eneste landet jeg kjenner til foreløpig som har en plan for innføring av hele ERTMS, er Danmark. Men regjeringen har altså vedtatt at vi nå skal prøve ut ERTMS på én strekning. Siden vil en gjøre valg når det gjelder resten av banestrekningene og det norske jernbanenettet. Men som sagt, det er et system som ikke først og fremst handler om sikkerhet, men om driftsstabilitet, og som skal bidra til færre forsinkelser og et rimeligere vedlikehold på norsk jernbane i framtiden.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-01-23:
Jeg sa det ville ta mange år før vi fikk se ERTMS utviklet i hele Europa. Jeg vil gjerne bli sitert presist når jeg skal bli sitert. På sikt er det nødvendig å bytte ut jernbanens signalanlegg. Som jeg har sagt i mine svar, er grunnen først og fremst driftsstabiliteten, ikke at sikkerheten skulle være truet. Når det gjelder spørsmålet om den videre utbyggingsstrategien, vet representanten antakelig veldig godt at svaret mitt på det vil være at vi skal komme tilbake til det i ny nasjonal transportplan i løpet av våren.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
«Bergensbanen er viktig for både gods- og passasjertrafikk mellom Bergen og Oslo. Banen krysser høyfjellsområder der det ikke er sammenhengende veiforbindelse langs banen. Dette gir ekstra sikkerhetsmessige utfordringer, spesielt for passasjertransport. Med bakgrunn i avsporing vinter 2007 og» – her har jeg skrevet «brannen i 2010», jeg beklager det, det riktige årstallet er 2011 – «brannen i 2011 samt ny sikkerhetsstyringsforskrift i 2011: Hvordan forsikrer statsråden seg om at både Jernbaneverket og NSB har fokus på passasjersikkerhet og beredskap og arbeider med forbedring av sikkerhet og beredskap?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Takk for svaret. Nytt regelverk kom altså i 2011. Staten er ansvarlig – som eier av både Jernbaneverket og NSB. Begge skal etter forskrift ha et sikkerhetsstyringssystem. Begge skal planlegge og gjennomføre de risikovurderinger som er nødvendige for å fastslå om driften er innenfor akseptert risiko. Begge skal undersøke og analysere jernbaneulykker. Er det statsrådens oppfatning at beredskapen er blitt bedre etter de to nevnte ulykkene, altså avsporingen i 2007 og brannsituasjonen i 2011? Vet statsråden om dette er en oppfatning som Jernbanetilsynet deler?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Igjen takk for svaret. Havarikommisjonen kom med rapport i juni 2012, etter brannen på Hallingskeid stasjon i 2011. De rettet kritikk mot brannberedskapen. I april 2011 uttalte brannsjefen på Voss til NRK Hordaland: «Bergensbanen har hatt flaks altfor lenge.» Og videre: «De sender tog av gårde over Hardangervidda under alle slags forhold.» I går, 22. januar 2013 – nesten to år senere – sa brannsjefen på Voss: «Katastrofe om det skjer i 20 minus. Ei vinterulukke på Bergensbanen kan koste liv.» Er det slik? Er det flaks som skal avgjøre om passasjerene på Bergensbanen, spesielt vinterstid, kan regne med trygghet når de er passasjerer over fjellet?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
«Sikkerhetsrutiner og HMS-arbeid er viktige faktorer innen arbeidslivet for å heve og sikre kvalitet, effektivitet og sikkerhet. Under komiteens besøk hos Jernbanetilsynet kom det fram i en spørsmålsrunde at preklassifisering av leverandører og underleverandører som Jernbaneverket bruker, var fullstendig fraværende. Kvalitetssikring av leverandørsiden er gjennomført stort sett ellers i andre sammenlignbare områder i samfunnet. Hvilke tiltak vil statsråden foreslå slik at Jernbaneverket tar dette på alvor?»
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Jeg takker for svaret. Da komiteen var på besøk hos Jernbanetilsynet, opplyste man at preklassifisering av selskaper ikke blir fulgt opp. Jeg hører i dag i denne sal at statsråden er uenig med sitt eget tilsyn – bare det i seg selv er alarmerende. Spørsmålet må bli, som jeg kan gjenta: Hvilke tiltak vil statsråden gå inn på, eller mener hun faktisk at det statlige tilsynet prater tull?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
På det samme møtet med Jernbanetilsynet fikk vi også innblikk i at i desember 2012 oppsto det en brann i Oslotunnelen som medførte store forsinkelser og mange ubehageligheter for de reisende. Brann er ikke å spøke med, derfor er det viktig at sikkerhet og beredskap er knyttet opp til at ting faktisk kan skje. Under brannen i Oslotunnelen sto et vognsett med plass til 21 000 liter vann i beredskap – om brann skulle inntreffe. Men i frykt for kulde og frost var togsettet tømt for 21 000 liter vann, så det var ingen beredskap for å kunne slukke brannen. Mener statsråden fortsatt at sikkerhet og beredskap blir godt ivaretatt?
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
«Vi blir stadig flere og flere mennesker i Norge, og togsettene blir stadig lengre, samtidig er det gjort svært lite for å utbedre perrongene tilsvarende. På mange jernbanestasjoner får ikke togsettene plass til alle vognene på perrongen, de kjører enten forbi eller stopper, til stor ulempe for passasjerene. Vi vet at folk blir skadet når de må hoppe av toget utenfor perrongene, fordi terrenget ikke er egnet til avstigning. Dette er uforsvarlig. Hva vil statsråden gjøre med sikkerheten for passasjerene?»
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2013-01-23:
Takk for svaret. Jeg vet at konduktør eller lokfører kan låse dørene automatisk dersom plattformen ikke er lang nok. Dette kan også gjøre manuelt – mange av togene er jo så lange at det kreves to konduktører. Tilbakemeldinger vi har fått, viser at det ikke skjer, og at dørene likevel blir åpnet, til stor fare for passasjerene. Vil statsråden sørge for at disse tiltakene blir effektuert, sånn at det ikke skjer igjen? Vi vet at det har skjedd mange ganger.