trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-15:
Nå begynner jeg snart å få like mollstemt røst som replikanten her. La meg starte med å si at vi har hatt – og det kunne være grunnlag for å være så mollstemt – en rekordhøy økning i utslipp av CO2 i Norge det siste året. Det har fått mye oppmerksomhet i mediene i det siste. Og vi skal altså om tre dager behandle nysalderingen, hvor Regjeringen i inneværende år ikke har kjøpt noen kvoter i andre land, fordi det ikke har vært fornuftige prosjekter å investere i. Derfor trekkes det vekk atskillige hundre millioner kroner. Det er helt åpenbart at her er en i bakkant, fordi instrumentene ikke er på plass. Det er bare å lese Regjeringens egen nysaldering for å se det. Derfor har vi – også Regjeringen – en jobb å gjøre for å nå de viktige mål som Regjeringen åpenbart ønsker, men der det er et stykke igjen før man lykkes.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-15:
Jeg forstod ikke helt den replikken. Det er helt korrekt at vi hadde en grundig debatt om dette i forbindelse med revidert, der Venstre bl.a. sa at vi trodde det var urealistisk å finne fram til disse tiltakene for klimagassreduksjoner, og ikke så noen grunn til å budsjettere med store penger til det formålet. Nå kommer Regjeringen med fasiten i forbindelse med nysalderingen. Og da sier Regjeringen akkurat det samme som Venstre sa for et halvt år siden, og som jeg ble kritisert av representanten Klungland for for et halvt år siden. Så her er det veldokumentert at Venstre hadde rett – og Regjeringen kommer etter og er blitt enig. Derfor hadde det vært så mye viktigere om vi hadde kastet alle disse ressursene, pengene og innsatsen, inn i arbeidet for å ta reduksjoner hjemme. Der har vi kontroll på tiltakene, vi vet når de kan komme. Så får vi ta tak i de fornuftige prosjektene ute når vi er sikre på at det gir de reduksjoner vi trenger.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Debatten om denne budsjettinnstillingen blir alltid litt springende. Jeg har ikke tenkt å gå gjennom alle de temaene som man kunne ta opp, men bare det ene som har vært en liten gjenganger i debatten, nemlig hvordan man skal følge opp videre ut fra den lærdommen om finanskrisen vi har så langt, og hvilke grep en skal ta ytterligere framover. Det er helt opplagt et behov for å gå igjennom det lovverk og det regelverk som vi har. Selv om både lovverket og tilsynet er godt og tydelig i internasjonal sammenheng, er det likevel slik at det kan tenkes at det er noen svakheter der som en raskt bør komme tilbake til Stortinget med, og det har vi mange anledninger til å gjøre. Så er det de litt mer langsiktige utfordringene som kommer i kjølvannet av finanskrisen. Der er det flere i den offentlige debatten som har tatt til orde for at man bør nedsette ulike former for kommisjoner, offentlige utvalg bestående av fagfolk, eller litt mer bredt sammensatte utvalg. Det er innspill som jeg tar med meg videre, fordi jeg også mener det er nødvendig å analysere grundig de langsiktige utfordringene som finanskrisen gir oss – økonomisk, men også politisk – og at dette er det interessant for Stortinget ved en senere anledning å komme tilbake til. Men vi må bare passe på at en utformer mandatene på en slik måte at de tingene som raskt bør fremmes for Stortinget, ikke hindres av at en nedsetter en form for kommisjon eller utvalg her. Så bare noen korte kommentarer: Jeg må si jeg er veldig forundret over at Fremskrittspartiet gjentar sitt forslag om å kutte i Kredittilsynet, når alle forstår at et oppegående kredittilsyn, som nå har muligheten til nøye å overvåke kredittmarkedet, er helt avgjørende for hvordan vi skal håndtere en krevende situasjon også med hensyn til norske institusjoner. Det ville helt opplagt bety mindre kontroll, mindre tilsyn. Det er helt uforsvarlig i dagens situasjon.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Jo, det finnes sikkert en krone som kan kuttes både her og der, men ikke å styrke Kredittilsynet i en situasjon med en internasjonal finanskrise som også har virkning for Norge, mener jeg er uforsvarlig.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Men ikke i det omfanget som er nødvendig for at Kredittilsynet skal være oppegående og gjennomføre de kontrollene og det tilsynet som er meget krevende i dagens situasjon. Det er helt opplagt at det er den nitide kontrollvirksomheten som vil lide dersom Fremskrittspartiets budsjett skulle gjennomføres. Det gjør det heldigvis ikke.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
Den problemstillingen som Tybring-Gjedde nå tar opp, og som andre har vært inne på tidligere i debatten, er viktig. Næringsministeren har nylig lagt fram et opplegg for hvordan vi skal gå igjennom og forenkle systemene rundt private næringsdrivende, for det er helt opplagt muligheter for å gjøre noe på den fronten. Det jeg imidlertid vil advare mot, er at man går inn på de kontrollsystemene som er avgjørende for å sikre f.eks. soliditeten, lovligheten med hensyn til skatteoppgjør osv. Og det er alltid en avveining mellom hvor mye rapportering en skal ha i forhold til hvor effektivt det skal være å drive næringsvirksomhet, og det som er samfunnets behov for kontroll, for å sikre at en har ryddige forhold innenfor næringsvirksomhet.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Eg vil gjerne kome tilbake til eit tema som representanten Sponheim avslutta sitt innlegg med: å omtale og for så vidt argumentere for forslag nr. 5 i innstillinga. Det er sett fram av representantane for opposisjonspartia, og hensikta med forslaget er å be Regjeringa setje ned eit fagleg basert utval som med bakgrunn i finanskrisa får i oppgåve å gå igjennom regulering av den norske finans- og kredittmarknaden. Eg skjønar godt behovet for eit slikt forslag, og eg vil vise til at på side 8 i innstillinga er det faktisk frå fleirtalet i komiteen gitt eit tilsvar – om ein vil – til den saka, der vi frå fleirtalet si side viser til at finansministeren allereie har uttalt at det i Finansdepartementet er sett i gang eit arbeid for å gå igjennom lovverket for finansnæringa, og at det i samband med det kan vere aktuelt å setje ned ein kommisjon. Det skulle for så vidt vere ein veldig konkret respons på det ønsket som opposisjonspartia her har ytra. Eg viser for øvrig til den klargjeringa som finansministeren nettopp har gitt i sitt innlegg i debatten, og eg vil på dette grunnlaget oppmode om at forslag nr. 5, frå opposisjonspartia, blir gjort om til eit oversendingsforslag.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-15:
I saksordfører Holmås' fravær har jeg gleden av å legge fram flertallsinnstillingen fra finanskomiteen, når vi nå skal behandle representantforslaget Dokument nr. 8:139 for 2007–2008 fra fire fremskrittspartirepresentanter. Forslaget handler om å forby offentliggjøring av skattelister. Denne diskusjonen er på ingen måte ny, den har vart i årevis. Den har viktige demokrati- og fordelingspolitiske sider ved seg, som det er verdt å veie opp mot hverandre iblant. Bakgrunnen for forslaget gjøres nok kjent av forslagets tilhengere, mens jeg vil redegjøre for flertallets syn. I denne saken har vi vektlagt samfunnsmessige hensyn framfor enkeltindividers ønsker om å holde informasjon privat. Vi mener at den offentliggjøring vi har, som den rød-grønne regjeringen har utvidet, bidrar til å styrke den kritiske debatten om skatt og inntektspolitikk, og inntektsfordeling mellom yrker og grupper. I tillegg bidrar åpenheten til at likningsmyndighetenes arbeid etterprøves i større grad enn uten. I de land som har denne typen offentliggjøring, regnes også demokratiet som godt, og de er de mest egalitære landene i verden. Når det gjelder de folkerettslige forpliktelser vi har, eller forholdet til menneskerettighetene, er det ikke framkommet noen entydige og klare konklusjoner som tilsier at vår praksis bryter med disse. Vi ser derfor ingen grunn til å etterkomme forslaget, og anbefaler at det ikke vedtas.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Da jeg hørte på representanten Rytman og argumentasjonen rundt hvorfor en var for offentliggjøring av skattelister, undret det meg voldsomt, og kanskje enda mer når jeg hører hvorledes debatten har utviklet seg. Et av hovedargumentene fra Rytman for å være imot offentliggjøring av skattelister er at det skaper vold mot barn. Nå er det sånn at mobbing og vold mot barn er et kjempestort problem i seg selv, men det har aldri verken kommet meg for øre eller på andre måter blitt meg fortalt at offentliggjøring av skattelister er et vesentlig problem i forhold til mobbing eller vold mot barn. Ut fra det jeg vet og kjenner til, vil jeg tilbakevise at det er en rett argumentasjon. Det samme gjelder innbrudd og ran, at det er rike folk som blir offer for kriminelle innbruddstyver. Det finnes ikke statistikk som sier at det er slik det er. Det å bli offer for innbrudd og ran sier statistikken kan ramme oss alle i hop, uansett hvilke nummer eller navn vi har på skattelisten. Det er vesentlig at det er offentlig, for det er sånn at om det ikke er snusk, kan man oppdage snusk med offentlighet. Men det man også kan oppdage, er om vi har et rettferdig skattesystem. Det er sånn at det som bærer vårt skattesystem, er at det oppleves rettferdig. Jeg må si at det er folk som har enormt med penger, og det er det mange som har, og ikke betaler skatt. Jeg opplevde som barnehageassistent å betale mye mer skatt enn noen av dem som var stinne av gryn – jeg vet ikke om det er et parlamentarisk uttrykk – og da spurte i alle fall jeg meg selv: Er det et rettferdig skattesystem? Og må vi ikke da gjøre noe med skattesystemet for at det skal bli rettferdig, så lenge skattesystemet er det som skal bære vårt velferdssamfunn? Etter å ha hørt representanten Tybring-Gjedde lurer jeg på om en er mest opptatt av å verne dem som er offer for offentliggjøring av skattelistene, eller om en er mest opptatt av å fortelle hvem som ikke blir lagt ut i forhold til dette med mottak av såkalte skattepenger som Fremskrittspartiet kaller det for. Hvis representanten Rytman er så opptatt av vold mot barn og mener at offentliggjøring av skattelistene er noe som er et kjempeviktig argument for å være imot, burde i alle fall representanten Rytman og andre fra Fremskrittspartiet kjempe mot at en offentliggjorde hvem som mottar ulike trygder. Det ville i alle fall ført til mobbing av barn hvis det kom for en dag at moren din går på uføretrygd fordi hun f.eks. har leddgikt, eller moren din går på uføretrygd fordi hun har psykiske problemer og ikke kan stå i jobb. Debatten ble for meg ganske merkelig da jeg hørte argumentasjonen. Jeg vil ikke ha noen oppklaring. Jeg har bare lyst til å si at det var greit å få på bordet det Fremskrittspartiets representanter egentlig er opptatt av når det gjelder offentliggjøring av skattelister.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-12-15:
I 2004 ble det opprettet et kulturfond for romanifolket, eller taterne. Det skulle være en kollektiv kompensasjon for den uretten som ble begått av den norske staten – det hører historien til. Hensikten med denne kollektive kompensasjonen var å bevare og utvikle taternes språk, kultur og historie. Det ble besluttet at det bare var organisasjoner som er godkjent av Arbeids- og inkluderingsdepartementet som kan være representert i fondets styre. Og pr. i dag gjelder det to foreninger. Det er Taternes Landsforening, og det er Landsorganisasjonen for Romanifolket, dvs. at disse to organisasjonene hver har tre representanter i styret – seks representanter til sammen. I tillegg har staten én representant i styret som er uten stemmerett. Ved nedsettelsen av dette styret oppstod det etter hvert en del uro i tatermiljøet. Den uroen var særlig blant de 90 pst. – det er det tallet jeg har fått oppgitt – som er uorganiserte. Den aller største delen av taterne er uorganiserte og ikke representert i styret. Det har utviklet seg slik at det har blitt en mistillit til fondets styrerepresentanter, og dette ble slått nokså stort opp i VG for noen måneder siden. Det er bakgrunnen for at denne saken er til behandling her i dag. Fremskrittspartiet står bak dette Dokument nr. 8-forslaget. Forslagsstillerne ønsker på bakgrunn av den uroen som er ute i miljøet, et helt nytt, uavhengig og bredt sammensatt styre til å forvalte romanifolkets fond. Nå er det ikke så enkelt at det er opp til Stortinget å foreta konkrete innspill eller fatte vedtak om fondets styre, fordi dette er en stiftelse, og det er stiftelsen selv som må ta opp denne saken. På den bakgrunn ønsker vi fra opposisjonens side å gå videre og henstille til stiftelsens styre om selv å ta et grep om saken, slik at vi kan få mer ro rundt fondets styresammensetning. Opposisjonspartiene, med subsidiær tilslutning fra Fremskrittspartiet, ønsker at statens representant i styret skal få stemmerett. Det vil nemlig gjøre problemet noe mindre fordi noe av problemstillingen rundt dette, er at ved stemmelikhet i styret, vil lederen ha dobbeltstemme. Her er det mye misnøye når det gjelder inhabilitet og familiære situasjoner. Saksordføreren har i denne saken vært ganske tålmodig og håpet på at regjeringspartiene og statsråden også kunne tenke seg å ta et skritt i retning av å henstille til styret selv om å gjøre endringer. Det har ikke lyktes, og vi skiller derfor lag i denne salen. Det er Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre som står bak det forslaget, som subsidiært blir støttet av Fremskrittspartiet. Så med det tar jeg opp forslaget.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Flertallet går mot forslaget om å opprette et nytt styre for Romanifolkets fond. Forslagsstillerne er bekymret for habiliteten til fondets styre, og ønsker at Stortinget griper inn og setter inn et nytt og uavhengig styre. Vi, altså flertallet, mener det er bedre at departementet har en nær dialog med styret i det videre, ettersom styret for fondet nettopp har startet sitt arbeid. De har ennå ikke foretatt noen disposisjoner av fondets avkastning. Da velger vi som utgjør flertallet, å ha tillit til at fondets styre foretar disposisjoner i henhold til de vedtekter og formål som er nedfelt i stiftelsesdokumentet for Romanifolkets fond, og at de gjør dette på en måte som skaper tillit til hele folkegruppen. Ifølge stiftelsesdokumentet skal avkastningen brukes til tiltak som fremmer bevaring og utvikling av romanifolkets kultur, språk og historie. Jeg vil også benytte anledningen til å minne om bakgrunnen for at romanifolkets/taternes fond ble opprettet. Vi vet at romanifolkets kulturelle utvikling er blitt vanskeliggjort av statens fornorskingspolitikk gjennom nesten hele det forrige århundret. Ja, faktisk så sent som på slutten av 1970-tallet ble det stadig gjennomført overgrep mot medlemmer av denne folkegruppen. Dette er handlinger vi i dag ikke ønsker å være bekjent av. Statens politikk på dette området har medvirket til at romanifolkets språk og kultur er blitt undertrykket og ikke fått utvikle seg. Dette var en av årsakene til at fondet ble opprettet, og at det ble lagt til grunn at det var romanifolket sjøl som skulle forvalte avkastningen av fondet. Med bakgrunn i dette velger flertallet å avvise forslaget, og vi vil også stemme mot forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-15:
Saksordføreren redegjorde godt for saken, og det begynner å gå mot natt, så jeg skal være kort. I VG lørdag den 23. februar 2008 kunne man lese at et brødrepar, med sterk støtte fra familien, sikret seg vetorett i styret for romanifolket, som skal utbetale den årlige avkastningen av fondet som er på ca. 4 mill. kr fra 2008. Fordi fondet ble opprettet flere år før stiftelsen kom i virksomhet, er det samlet opp en betydelig millionpott som skal deles ut allerede nå. Romanifolkets fond er ifølge VG på ca. 12 mill. kr i oppsamlet avkastning siden 2004. At én familie har fått et godt grep om den nyopprettede stiftelsen, er svært uheldig. Jusprofessor Geir Woxholth som i sin tid ledet stiftelsesutvalget, sier til VG at han er meget skeptisk til at én familie har fått slike fullmakter, og han stusser over at arbeids- og inkluderingsministeren ikke har sikret bredere rekruttering av styremedlemmer. Taternes landsforening, som forvalter Romanifondet opprettet av Regjeringen, framstår i dag som et rent familieforetak, hvor én familie sitter med flertall og vetorett i styret. En slik utvikling kan skade romanifolket og er med på å sette fondet i miskreditt, og kan, hvis det får utvikle seg, skade saken som fondet var ment å løfte. Vi foreslår derfor at Regjeringen oppnevner et nytt, uavhengig og bredt sammensatt styre til å forvalte Romanifolket/taternes kulturfond. Jeg tar da opp dette forslaget og vil subsidiært støtte forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
I artikkel 15 i Europarådets rammekonvensjon om beskyttelse av nasjonale minoriteter er det slått fast at myndighetene skal skape de forutsetninger som er nødvendig for at personer som tilhører nasjonale minoriteter, sikres effektiv deltakelse i det kulturelle, sosiale og økonomiske liv og i offentlige anliggender, særlig de som berører dem. For å bidra til en løsning som en tilfredsstillende kollektiv kompensasjon for de overgrep romanifolket er utsatt for, vedtok Stortinget i 2004 opprettelse av Romanifolkets/taternes kulturfond. Romanifolkets organisasjoner skulle være representert i stiftelsen, og vedtektene skulle utarbeides av Kommunal- og regionaldepartementet i samarbeid med romanifolkets organisasjoner. Det tok tre år fra Stortinget vedtok opprettelse av fondet til stiftelse og vedtekter var på plass. Departementet la vekt på at vedtektene ble til gjennom en prosess der departementet og romaniorganisasjoner i størst mulig grad drøftet seg fram til enighet. Det var i den perioden uenighet mellom organisasjonene – etter departementets syn ville det virke veldig uheldig å presse gjennom en løsning om organisering av stiftelse som organisasjonene ikke var innforstått med. Det måtte derfor ta noe tid. Videre tok det tid å få godkjent registrering av stiftelsen i Brønnøysundregistrene. I tillegg til å angi fondets formål og forvaltning av fondets avkastning slår vedtektene fast at det er representanter fra de av romanifolkets organisasjoner som er godkjent av Arbeids- og inkluderingsdepartementet som berettiget til grunnstøtte, som kan sitte i styret. Ved opprettelsen i 2007 var dette Taternes Landsforening, Landsorganisasjonen for Romanifolket og Foreningen Roma. Foreningen Roma søkte ikke om grunnstøtte fra departementet i 2008, og foreningen er følgelig ikke aktuell for styret i dag. I henhold til vedtektene har staten én representant i styret med tale og forslagsrett, men ikke stemmerett. I tillegg har departementet hatt en observatør som bl.a. har bidratt med å føre referat fra møtene. Endringer i vedtektene vedrørende f.eks. stemmerett for statens representant kan bare foretas av stiftelsens styre med trefjerdedels flertall. Alle praktiske forhold er nå avklart, og midlene er lyst ut. I denne situasjonen mener jeg det er uheldig å foreslå endringer i den løsningen som er valgt. Styret bør nå gis mulighet til å virke som forutsatt. Til sist vil jeg bare nevne at Stortinget gjennom stiftelsesdokumentet er sikret orientering om forhold som kan ha noe å si for vurderingen av utbetaling av framtidig avkastning. Dessuten gjelder stiftelseslovens bestemmelser om kontroll og oppfølging.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-06-06:
Det er riktig at det er stor enighet i komiteen i denne saken. Om enigheten er så stor at å finne forskjellen er som å finne forskjell på sandkorn i Sahara, som representanten Jakobsen sier, er jeg litt mer usikker på. Det har vært redegjort godt både fra saksordføreren og fra representanten Jakobsen. Jeg har bare lyst til å rette oppmerksomheten mot ett forhold, hvor Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har noen særmerknader. De går i én retning. De går på dette med forskriftsutformingen. Representanten Jakobsen henviste til denne fondsdagen som han var på 1. april, og det han kalte utålmodighet fra bransjen. Det er helt riktig. Det er mer enn utålmodighet. Man synes det har gått sakte. Det er for så vidt ikke noen kritikk av den regjeringen som sitter nå, det er en kritikk av ting som har foregått over tid. Saken er den at handelen med verdipapirer er en fremvoksende næring i Norge. Derfor er det viktig at vi vedtar lover som kan holde tritt med utviklingen internasjonalt, slik at vi kan drive denne virksomheten fra Norge og også ha den som en god næring her. Da er vår lille bekymring, som vi har gitt uttrykk for i merknader, at det skal gå for sent når man overlater mye til forskriftsutformingen. Dette er kompleks lovgivning. Det er umulig - i hvert fall ganske vanskelig - for Stortinget å spikre alt i lover. Dette må utformes i forskrifter, men da er man avhengig av at dette går rimelig fort. Og selv om det skal være høringsfrister på den typen ting, har vi prøvd å si i merknadene at vi mener man bør holde tempoet oppe på disse tingene, for utviklingen internasjonalt går veldig, veldig raskt. Selv om vi nå kommer litt «i kapp med » det som skjer, vil en sen utvikling hos oss bety at vi senere kommer på etterskudd igjen. Men jeg har lyst til å understreke at den enigheten som har vært i komiteen, som det har vært gitt uttrykk for her, og som fremgår av dokumentene, også er viktig for bransjen. De får en forutsigbarhet ved at det er et samlet storting som mener dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Selv om det nå hersker forholdsvis stor grad av harmoni blant talerne i denne saken, og stor grad av enighet, slik både saksordføreren og andre talere har vært inne på, skal jeg ikke legge skjul på at dette er en sak som jeg syns har krevd vanskelige avveininger mellom ulike hensyn. Grunnen til at vi har endt på den konklusjonen at det nå tillates etablert og markedsført spesialfond, eller hedgefond, fra Norge, er at summen av det vi nå har av lovgivning på området etter vår mening balanserer hensynet til forbrukere og hensynet til bransjen på en rimelig god måte. Det er jo ikke slik at det ikke finnes tilbud om spesialfond, eller hedgefond, i det norske markedet nå. Men det er slik at de selges fra utenlandske institusjoner og ikke er underlagt den lovgivningen som vi har i Norge. Den lovgivningen ble betydelig forbedret med virkning fra 1. november i fjor, da det ble innført helt nye regler for investeringsrådgivning. Det betyr bl.a. at den som gir et investeringsråd, skal vurdere om investeringen er egnet for den konkrete kunden. Det er et betydelig økt ansvar for dem som behandler denne typen produkter i forhold til å vurdere kundens behov, om kunden forstår hva man kjøper, osv. Dermed har det vært en mulig fordel som ligger i at de som i dag føler seg tiltrukket av denne typen spareprodukter, nå kan få bedre råd i forbindelse med at man kjøper dem. Det er viktig å ha denne typen bestemmelser som beskytter forbrukerne i disse sakene, fordi det er helt opplagt at investeringer i spesialfond vil kunne medføre høyere risiko for tap sammenlignet med investeringer i de verdipapirfond som til nå har vært tilbudt på det norske markedet. Det er viktig at vi også fører tilsyn og kontroll med dette markedet, og at de som ønsker å utvikle denne typen produkter, etablerer gode, oversiktlige og egnede produkter. Med disse ord vil jeg si meg fornøyd med at Regjeringen får tilslutning til sin konklusjon i Stortinget. Men vi understreker hvor viktig det er å balansere hensynet til næringens ønske om å kunne tilby det som tilbys internasjonalt, og hensynet til forbrukernes behov for beskyttelse.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Jeg har gleden av å fremme et representantforslag fra Dagrun Eriksen og meg selv om å sikre tilbud om habilitering og rehabilitering for cochlea-implanterte barn og voksne.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
På vegner av representantane Line Henriette Holten Hjemdal, May-Helen Molvær Grimstad og meg sjølv har eg gleda av å framsetja forslag om ein heilskapleg gjennomgang av avfallspolitikken og betring av rammevilkåra for miljøvenleg avfallshandtering i Noreg.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Eg registrerte at representanten Tybring-Gjedde prøvde å bruke sentralbanksjef Gjedrem som sanningsvitne for resonnementa sine. Han viste til at Gjedrem hadde avvist Arbeidarpartiet sin planøkonomi frå tidlegare tider. Eg deltok òg på høyringa, eg leia ho, og eg kan ikkje minnast at det var Gjedrem sin bodskap. Men når det først er slik at representanten Tybring-Gjedde trykkjer sentralbanksjefen til sitt bryst, er spørsmålet mitt følgjande: Vil no representanten Tybring-Gjedde og Framstegspartiet lytte til sentralbanksjefen sitt råd når han i fleire samanhengar, bl.a. i open høyring i finanskomiteen, har avvist Framstegspartiet sitt opplegg om uansvarleg bruk av olje- og gassinntektene? Vil Framstegspartiet og Tybring-Gjedde lytte til det rådet frå sentralbanksjefen?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Eg takkar representanten Tybring-Gjedde for å gi meg høve til å svare på desse standardspørsmåla frå Framstegspartiet. Når det gjeld skattenivået, er dei tre regjeringspartia einige om at vi i den inneverande stortingsperioden skal liggje på det skattenivået ein hadde i 2004. Det nivået er vi på, og den linja styrer vi etter i den stortingsperioden som vi no er inne i. Men når vi snakkar om skattar, vil eg understreke at det er viktig for oss å forbetre skattesystemet og skape meir rettferd. Det kan bety at vi skal ta meir frå dei som har aller mest å bidra med, for å skape eit betre fellesskap i Noreg. Når det gjeld synet på private løysingar, er det regjeringspartia og Arbeidarpartiet sitt definitive syn at vi skal ha fellesskapsløysingar og korkje inspirere til eller leggje grunnlag for at vi skal ha private helse- og omsorgsløysingar. Det er ikkje vår politiske kurs, som representanten Tybring-Gjedde svært godt veit.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
No har vi jo høyrt eksempel her i stortingssalen før i dag på at framstegspartirepresentantane ikkje er så nøgne med sitatbruken. Vi hadde jo eit eksempel på det no frå Hagesæter si side. Eg har ikkje uttalt meg om den djupaste intellektuelle ferdigheita i utforminga av korkje handlingsregelen eller anna, men eg har sagt at det er ein operativ regel som vi styrer etter, ikkje slavisk, men i den ånda som han skal styrast etter. Til det spørsmålet som representanten Hagesæter stiller, om å skilje mellom ulik bruk av pengar, vil eg berre seie at eg aksepterer ikkje premissane for resonnementet frå Hagesæter og Framstegspartiet om at det å bruke mest mogleg pengar til investering, for så vidt er veldig gunstig, men så er ein veldig kritisk til midlar til drift. Eg viser til det finansministeren sa tidlegare i dag, som eg synest var veldig dekkjande òg for mi oppfatning: Det er ikkje investeringar å løyve til barnevern og utdanning, men det er nyttig, klokt og framtidsretta å gjere det, sjølv om det ikkje fyller dette framstegspartikravet som det òg blir vist til.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
For det første vil eg understreke at når det gjeld private løysingar, uttalte eg meg om kva som var vårt hovudløp. Representanten Syversen og eg er einige om at staten må kjøpe betydelege tenester innanfor helse- og omsorgssektoren, bl.a. frå ideelle organisasjonar, og dei gjer eit godt arbeid. Så la oss ikkje skape nokon strid om det. Når det gjeld spørsmålet om å styrkje forbrukarvernet, som Kristeleg Folkeparti riktig tek opp i merknadene, synest eg det er både klokt og relevant. Det er gjort veldig mykje for å styrkje forbrukarvernet i denne regjeringsperioden. Eg viser til både endra lovgiving og regelverk på dette feltet, og vi vil gå vidare med dette spørsmålet for å sjå om vi kan få til ei forbetring - for så vidt i den ånd som Kristeleg Folkeparti legg opp til. Men vi treng litt områdingstid for å kunne vere heilt konkrete på dette.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Eg ber om respekt for at eg ikkje kan gå inn på representanten Hagesæter sine premissar, for vi har ei heilt anna forståing av kva skatte- og avgiftsinntektene til staten skal brukast til. Eg aksepterer ikkje det utgangspunktet at det å løyve mykje til offentleg sektor ikkje er ei god plassering av pengane. Vi vil ha ein stor offentleg sektor for å skape betre velferdsordningar i dette landet. Derfor satsar vi tungt på utdanning, derfor har vi gjort ein historisk innsats når det gjeld utbygging av barnehagane, og derfor er vi på jakt etter å skape betre ordningar for dei som slit mest i samfunnet, og som har minst ressursar å leve av. I det biletet er eg ikkje med på å knytte eit negativt forteikn til innsatsen i offentleg sektor, slik vi har sett mange eksempel på tidlegare. Det synest eg faktisk Framstegspartiet òg skal slutte med.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Eg er einig i at vi står overfor eit betydeleg kostnadspress både i offentleg og privat sektor, men eg er ueinig med representanten Sanner i at regjeringspartia og Regjeringa ikkje gjer ein innsats for å forbetre offentleg sektor. Vi er ikkje komne i mål, vi er ikkje komne langt nok, men vi har tankar om det, og det er gjort grep for å kome vidare. Det er nødvendig å forbetre offentleg sektor, gjere han endå meir tilgjengeleg for forbrukarane og få ein endå høgare kvalitet på tenestene. Men igjen vil eg seie: Eg er ikkje med på å teikne eit negativt bilete av innsatsen til mange av dei som yter ein betydeleg innsats f.eks. innafor helse- og sosialsektoren. Eg er redd for at dersom vi heile tida målar dette negative teiknet, er det med på ikkje å inspirere, men å demotivere dei som i det daglege gjer ein stor innsats, anten det er på sjukeheimar eller i klasseromma.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
I innstillinga om kredittmeldinga kjem Framstegspartiet med mange og klare synspunkt på pengebruken i samfunnet vårt. Det gjer sanneleg òg den erfarne finanspolitikaren Gjermund Hagesæter i Dagens Næringsliv i går. Han uttalar: «Jeg synes vi skal være litt mer opptatt av generasjonen som lever nå, fremfor fremtidige generasjoner. De får mer enn nok.» Og vidare: «Det er ingen andre generasjoner som har spart til oss, til tross for at staten har hatt store inntekter fra for eksempel sølvgruvene på Kongsberg.» Spørsmålet mitt til representanten Leirstein må derfor bli: Er ikkje representanten Hagesæter si utsegn ei fornærming overfor generasjonar før oss, dei som bygde dette landet? Vi snakkar om personar som sytte for at både representantane Hagesæter og Leirstein og vi andre, i motsetning til forfedrane våre, kunne få gratis utdanning og rimelege helsetenester.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det var mange spørsmål på en gang. Prisen på olje har økt, og det har også noe med asfaltprisen å gjøre. Men Fremskrittspartiet tror at veiutbygging kan skje også ved å innhente kapasitet fra utlandet, slik at en kan satse på massiv veibygging på den måten. Vi har også regelmessig kontakt med bransjen, som sier at det finnes ledig kapasitet, og vi vil utnytte den ledige kapasiteten som finnes. Selvfølgelig er det en grense for hvor mye dette kan koste. Med konkurranse fra utlandet vil prisene presses ned, men når Regjeringen selv velger ikke å dempe avgiftene på olje, som asfalt er avhengig av, ja vel, da lager den ris til egen bak. Fremskrittspartiet har foreslått å redusere drivstoffavgiftene slik at også asfalten blir rimeligere, men det har altså regjeringspartiene valgt å ignorere. Da blir det også dyrere å bygge vei, og det er Regjeringens skyld.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Sentralbanksjefen uttalte i denne høringen at han hadde ingen tro på planøkonomien fra tidligere tider. Og så vidt jeg erindrer - selv om det var før jeg ble født og like etter - var det altså Arbeiderpartiet som hadde rent flertall i denne salen og førte den planøkonomien som Gjedrem viste til. Vi lytter til Gjedrem, men det er ikke dermed sagt at Gjedrem besitter all kunnskap om dette. Gjedrem innhenter også informasjon ute i markedet. Vi innhenter også informasjon ute i markedet. Vi har også utdannelser. Vi kan også tenke selv, og det finnes andre aktører som også har gode råd til Fremskrittspartiet. Vi lytter til alle, og kollektivt vil vi finne en fornuftig politikk. Vi har tro på at kapasiteten i norsk økonomi kan utvides ved at vi har et annet syn på økonomien. Vi tror ikke det er som Schjøtt-Pedersen tidligere har uttalt, nemlig at når du heller vann i et glass, renner det over, og så får du inflasjon. Vi tror, i motsetning til Arbeiderpartiet, at kapasiteten i norsk økonomi kan utvides på en fornuftig måte.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Fremskrittspartiet kommer ikke til å skape noen egne prognoser. Mitt poeng er å vise at det ikke finnes noen fasitsvar. Du kan ikke slå opp i en bok eller bruke én modell for å finne ut av hvordan utviklingen kommer til å være om ett år, to år, tre år. La oss gå 20 år tilbake i tid og så 20 år framover i tid - det er så enorme svingninger i norsk økonomi og verdensøkonomien at det er umulig å forutsi. Det er den skråsikkerheten til regjeringspartiene vi angriper, at akkurat det kronebeløpet som finansministeren legger fram for Stortinget, er det korrekte, at ikke én krone mer skal brukes over statsbudsjettet. Vi sier: Vær lite grann mer ydmyk. Kanskje man ikke her kan være så skråsikker, kanskje det finnes andre varianter. Kanskje det finnes andre måter å se det på. Kanskje man bør tenke litt annerledes. Det er det Fremskrittspartiet sier. Vi kommer ikke til å legge frem egne prognoser. Men vi vil vise at de prognosene Regjeringen legger frem, ikke stemmer. År etter år stemmer de ikke. Og i 2007 stemte de overhodet ikke.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det er korrekt observert. Fremskrittspartiet ønsker å investere i fremtiden. Vi ønsker å investere for fremtidig vekst. Det er klart at man kan velge å gjøre som Regjeringen gjør, og som de øvrige opposisjonspartiene gjør, nemlig at man sparer alt til eventuelt dårlige tider. Det ville være mer fornuftig å gjøre som andre oljeeksporterende land gjør, nemlig å investere i infrastruktur til å skape et grunnlag, å satse på forskning og utdanning, slik at elever og studenter har muligheten til å kunne bidra til fremtidig vekst i bedrifter som har konkurransemessige vilkår, både når det gjelder skatter, avgifter og infrastruktur. I stedet gjør vi det motsatte, og vi blir rentenister alle sammen. Vi er i ferd med å utvikle oss til å bli rentenister. Stadig flere går på uføretrygd. Stadig flere får trygdeordninger. Stadig flere får sosiale ordninger - i likhetens tegn. Fremskrittspartiet tror ikke det er noe sunt tegn for norsk økonomi. Det er bedre at man satser på at folk kan få jobb og bidra til vekst i norsk næringsliv.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Først vil jeg oppklare noe som er åpenbare misforståelser med overlegg. Fremskrittspartiet ønsker ikke å bruke opp pensjonspenger. For det første er det en brøkdel av det årlige overskuddet som vi bruker. Vi ønsker å investere pengene og kutte i forbruket på statsbudsjettet. Vi ønsker å investere pengene i fremtidig vekst, skape de forutsetningene som gjør at et næringsliv som ikke er avhengig av olje og gass, som ikke lever av olje og gass, kan skapes i Norge. Da må man altså bygge infrastrukturen - bygge veier. Man må ha lavest mulig skattetrykk, slik at næringslivet kan bli konkurransedyktig, slik at fremtidens generasjoner kan gå inn i et næringsliv og skape verdier og ikke leve som rentenister av statsråd Kristin Halvorsens overføringer i form av alle mulige sosiale ordninger. Det er ikke slik vi skaper en nasjon. Vi skal ha noe å leve av. Det er det Fremskrittspartiet ønsker. Mitt konkrete spørsmål til statsråd Kristin Halvorsen er: På hvilket grunnlag avviser hun et utenlandsbudsjett som skaper minimalt press på norsk økonomi, når vi allikevel har pengene investert i dollar i utlandet, kan handle i dollar i utlandet og få apparater til forskning, få medisinsk utstyr, politiutstyr og forsvarsutstyr til Norge, uten å skape press i norsk økonomi? Hva er årsaken til dette?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Privat rikdom øker. Avstanden mellom den private rikdommen og den offentlige fattigdommen øker. Regjeringen sparer fordi økonomien ikke tåler at man bruker mer penger. Mener representanten Sandal at skattene derfor må økes, slik vi har hørt enkelte rød-grønne politikere argumentere for - for å dra inn kjøpekraft? Eller vil representanten Sandal tillate private løsninger, slik at folk kan bruke sin private økende velstand på annet enn biler, reiser, bygging av hus osv., slik at de også kan dekke noen av sine grunnleggende velferdsbehov med egne opptjente penger?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
En klok mann!
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Representanten Sanner er veldig opptatt av økt arbeidsinnvandring. Innvandringen til Norge er på 20 000 ikke-vestlige innvandrere i året, og da ser jeg bort fra den kategorien som representanten Sanner nevner. NHO har sagt at disse innvandrerne i større grad er en kostnad for samfunnet enn et bidrag. På samme måte ser vi at polakker og andre som er kommet til Norge, i større grad etablerer seg og blir en utgift istedenfor å være en potensiell inntektskilde med sitt arbeid, slik de var tidligere. Mitt spørsmål til representanten Jan Tore Sanner er: Hva er forskjellen på en arbeidsinnvandrer og en innvandrer? Er det slik at arbeidsinnvandreren skal arbeide, mens den andre innvandreren skal leve på trygd og sosiale overføringer?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Representanten Sponheim var veldig opptatt av at det var gode tider. Ja visst er det gode tider. Men så er det en rekke ting som ikke er så bra, og som også er strukturelle ting. Vi har 700 000 mennesker mellom 18 og 67 år som lever på offentlige overføringer. Det er et langt, langt høyere antall enn i alle de land vi kan sammenligne oss med. Vi har en offentlig sektor som forfaller når det gjelder infrastruktur, offentlige bygg, jernbane, veier, riksveier osv. Vi har kirker som forfaller, vi har et forsvar som stadig trappes ned, og vi har en rekke andre områder hvor vi ikke er i stand til å forvalte det som de tidligere generasjonene skapte for oss. Vi blir stadig rikere, men vi klarer ikke engang å forvalte det, og vedlikeholdsetterslepet øker overalt. Mange har det bra, og mange har det ikke fullt så bra. Er representanten Sponheim - det virker i hvert fall på meg som at vi skal være fornøyde og stolte over det vi fikk til i 1997, 2000 og 2004, fornøyd med tingenes tilstand, eller mener han at det er mulig å gjøre helt andre ting, ta strukturelle grep som gjør dette bedre, når vi har en sånn enorm formue som vi har, bedre enn alle andre land?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det er ikke slik som statsråden antydet, at Fremskrittspartiet bruker 30-40 milliarder kr mer. Det er en ganske lemfeldig bruk av tall. Vi bruker 15 milliarder kr mer, så mens Regjeringen sparer ca. 350 milliarder kr, sparer vi 335 milliarder kr. Jeg kan også si til statsråden at Fremskrittspartiet vil være garantisten for en ansvarlig og fornuftig økonomisk politikk og vil ikke basere den på økonomiske modeller som bommer gigantisk fra år til år. Det er ansvarlighet. Så til spørsmålet til statsråden: Statsråden snakket om «generasjonssolidaritet». Det er et flott uttrykk, sikkert - i sosialistiske kretser er ordet solidaritet både brukt og misbrukt mye. Men hvorfor er det ikke generasjonssolidaritet å investere i fremtiden, i infrastruktur og de tingene som fremtidens generasjoner kan bruke? Det er den aller beste form for solidaritet å etterlate seg en infrastruktur i verdensklasse.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Fremskrittspartiet føler seg trygg på at Futsi og London-børsen - og ikke Finansdepartementet - er de riktige til å vurdere markedene. Vi støtter oss på de vurderingene som gjøres der, basert på den erfaringen de har. Jeg holder fast ved at de markedene jeg nevnte, er svært utrygge, men igjen: Jeg synes det er klokere å forholde seg til Futsis vurdering av dette enn til hva en enkeltrepresentant på Stortinget eller Finansdepartementet skulle finne å mene, og da slipper vi den politiske belastningen og vurderingen som ligger i et SV-styrt departement.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det er interessant at jeg i denne saken får denne replikken hvert eneste år i denne sal. I fjor var det en annen representant som stilte akkurat det samme spørsmålet. Ja, vi er for de etiske retningslinjene, men vi er mot utviklingen de etiske retningslinjene tar. De etiske retningslinjene må dekke korrupsjon og den typen ting. Ellers ønsker vi et sterkt internasjonalt lovverk, slik at vi alle har de samme rammebetingelsene for investeringer og verdenshandel. Det er Fremskrittspartiets mål. Så vil vi gjerne styrke de organisasjonene som jobber mot et politisk mål, nemlig å forby en rekke ting. Ja vel, da kan man gjøre det politisk. Men å bruke dette subjektivt og på bakgrunn av den historien som Norge har - som har støttet barnearbeid, vi har kjøpt våpen fra forsvarsbedrifter som vi nå ekskluderer, og en rekke andre ting - er det altså inkonsekvent og dobbeltmoralsk å ha den typen etiske retningslinjene som vi har nå. Hvor skal grensen gå? Skal vi slutte å investere i flyselskaper? Skal vi slutte å investere i bilindustrien? Skal vi slutte å investere i bøker som ikke er moralsk oppbyggende? Tobakkindustrien er et godt eksempel. Hva med pornografi, hva med gamblingindustrien i Macao? Hvor skal denne etiske grensen settes?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Nå er ikke Fremskrittspartiet så populistisk som representanten Torgeir Michaelsen. Så om det norske folk er med oss eller ikke, er vi i hvert fall rasjonelle, fornuftige og konsekvente i våre holdninger til de etiske retningslinjene. Vi ønsker at Norge skal engasjere seg aktivt, f.eks. hvis man ønsker å forby ting, gjennom internasjonale organisasjoner. Når man forbyr et våpen, og det blir internasjonalt godkjent av alle at dette skal forbys - ja vel, så skal vi heller ikke investere i den typen våpen. Poenget er at når det er en bedrift som produserer en våpentype som finansministeren ikke liker, og man boikotter hele bedriften - som de 300 000 ansatte ved Lockheed Martin, som er verdensledende på teknologi, og som har gitt oss utrolig mange fordeler som vi nyter godt av hver eneste dag - så er det en inkonsekvent holdning. Når det gjelder barnearbeid, er det slik at alternativet for barna må være bedre enn det å arbeide. En rapport viser at i Bangladesh er alternativet barneprostitusjon, det er ikke skolegang. Vi snakker ikke om Norge anno 2008, vi snakker om Bangladesh anno 2008. Alternativet må være bedre. For hvorfor skal vi gjøre hverdagen verre for disse barna, når vi kan gjøre den bedre?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
For andre gang: Vi er for de etiske retningslinjene, men vi er ikke for den utviklingen de etiske retningslinjene tar. For hvert eneste år statsråden legger frem en ny rapport for Stortinget, blir det strengere og strengere. Hvor skal grensen gå? Det er spørsmålet. Hvor skal grensen gå for de etiske retningslinjene? Målet er å få best mulig avkastning innenfor moderat risiko, for det er våre pensjonspenger. Det er altså ikke statsrådens penger det er snakk om, det er folkets penger. Vi har en målsetting, et mål, og vi har faktisk en oppgave overfor folket å gi best mulig avkastning. Vi er for at vi skal ha de etiske retningslinjene, men vi ønsker at vi skal ha like betingelser for internasjonal industri og investeringsindustri og kapitalindustri. Da kan ikke vi ha helt egne regler som skal vise at vi er verdens flinkeste i klassen. Det er ikke slik det fungerer. Vi må bruke de internasjonale organisasjonene, bruke vår innflytelse der for å finne felles etiske retningslinjer, felles mål for handel, og ikke sitte her i nord og tro at vi kan styre verdenshandelen ved bruk av et gigantisk stort oljefond.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Representanten Jakobsen og undertegnede har i alle fall én ting felles: Vi bruker hele vår taletid på Fremskrittspartiets politikk - han for å karikere den, og jeg for å presentere den. Men det er greit nok. I dag er det slik at Norge beskyttes av NATOs atomvåpenparaply. Disse atomvåpnene produseres av bedrifter som Statens pensjonsfond har trukket ut fra sin investeringsportefølje. Mener representanten Jakobsen at det er etisk korrekt å betrakte disse bedriftene som uetiske eller i kollisjon med FN, når vi samtidig blir beskyttet av de våpnene som disse bedriftene produserer? Det er spørsmål nummer én. Mener representanten Jakobsen at det er etisk korrekt å boikotte barnearbeid i Bangladesh, når rapporter entydig viser at flesteparten av barna mellom 11 og 14 år endte opp i barneprostitusjon? Er det bedre at de gjør det, når alternativet ikke er norsk skolegang og det som presenteres her? Er det en etisk korrekt vurdering å gjøre?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Jeg fikk kun svar på ett spørsmål, så denne gangen kommer jeg til å stille bare ett spørsmål. Det gjelder det første spørsmålet jeg stilte, nemlig om NATOs atomvåpenparaply. Norge har vært beskyttet av NATOs atomvåpenparaply siden doktrinen ble innført. NATO ble etablert i 1949. Vi er beskyttet av våpen som bl.a. produseres av Lockheed Martin og Northrop Grumman og andre. Alle disse bedriftene er, på grunn av deres produksjon av komponenter til atomvåpen, blitt boikottet og utelukket av Statens pensjonsfond - Utland. Mener representanten Jakobsen at det er en etisk korrekt vurdering å ta disse ut fordi de produserer uetiske komponenter eller våpen man ikke liker, og samtidig bli beskyttet gjennom NATOs atomvåpenparaply? Er det en etisk korrekt beslutning?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Representanten Lund Bergo kom med litt av en tirade mot Fremskrittspartiet. Det får han stå inne for selv, hvis han kan leve med seg selv etter den type karakteristikker av andre mennesker - en tredjedel av velgermassen. Jeg lever godt som avviker. Representanten Lund Bergo var veldig opptatt av at Fremskrittspartiet var alene om ditt og alene om datt. Da vil jeg minne representanten Lund Bergo om at Fremskrittspartiet nå har rundt 30 pst. oppslutning på meningsmålingene. Partiet han selv representerer, er vel ikke helt der ennå. Hvis vi legger sammen opposisjonspartiene, er vel de også i nærheten av 30 pst. Vi står alene, med en stor, stor velgermasse i ryggen, bare så det er helt klart. Og bare en kommentar til det å spare til neste generasjon. Nei, de sparte ikke til neste generasjon, de investerte i infrastruktur. Det er jo hele poenget til Gjermund Hagesæter, at de investerte i infrastruktur. Tidligere generasjoner laget disse tingene, og de hentet til og med bistand utenfra, som Lund Bergo var inne på. Jeg har lyst til å spørre Lund Bergo veldig kort: Hva er hans syn på sentralbanksjefens kommentarer rundt de etiske retningslinjene, at vi er gjester i andres hus når vi gjør investeringer i utlandet?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Først til statsråden: Ja, jeg har mitt hjerte i Forsvaret. Jeg har hjerte for at Forsvaret skal fungere, og at forsvaret i landene rundt omkring skal fungere. For at et forsvar skal fungere, må de faktisk kjøpe noe som smeller, og noe som dreper, og det gjør de av de bedriftene som produserer disse våpnene. De produserer våpnene på vegne av sine respektive regjeringer, som har pålagt dem denne produksjonen. Det hjelper altså ikke å trekke seg ut av disse selskapene, for de er pålagt denne produksjonen. Man sitter ikke i mørke styrerom og vedtar å produsere komponenter til atomvåpen. Men mitt spørsmål gjelder investering i eiendom. I meldingen står det at man kan risikere at man ikke kommer til å foreta investering i eiendom fordi man vil stille krav om særregler. Forvalterne må ta spesielle miljøhensyn, og man må delta i visse grupper for å kjempe mot eller annet som går på miljø. Det var ikke beskrevet så veldig godt i meldingen. Jeg lurer på hva konkret disse kravene som skal stilles til forvalterne, er, og når det eventuelt er at Regjeringen beslutter at man ikke kan investere i eiendom. På hvilket grunnlag vil det være?