trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Det er jo litt artig å høre på det retoriske fra Venstres representant Trine Skei Grande, når hun hevder at Fremskrittspartiet ikke er målrettet i sin politikk når det går på kjønnslemlestelse. Det er faktisk slik at vi har støttet alle, utenom ett, forslag fra Venstre som er blitt lagt fram. Så jeg vet ikke om det er forslagene fra Venstre det er noe galt med, eller om det er støtten fra Fremskrittspartiet. Det jeg opplever som et stort problem i denne saken, er at alle forstår at det er ingen som i utgangspunktet har interesse av å foreta en kjønnsundersøkelse av pikebarn i fireårsalderen - selv om vi vet at det også er eldre kvinner som blir omskåret. Men dessverre er det slik at hvis vi skal ta dem det gjelder, på alvor, hvilke alternativer har vi? For vi har hatt et lovforbud i mange år. Vi har drevet med opplysningskampanjer om det, noe Fremskrittspartiet støtter og er enig i. Men vi ser også at dessverre er ikke disse virkemidlene bra nok. Til tross for at både helsesøster og helsestasjoner har dette som en fast oppgave, ser vi at det ikke fungerer. Og da er spørsmålet: Skal vi lene oss tilbake i stolen, akseptere og se på at det foregår brudd på menneskerettighetene i hverdagen i Norge, eller skal vi forsøke å gjøre noe med det? Fremskrittspartiet har kommet fram til at det å foreta en obligatorisk undersøkelse av fireåringer for å avdekke kjønnslemlestelse er mindre skadelig enn at mennesker skal bli lemlestet. Av erfaring vet vi at det vil skje, og da må man ta det på alvor. Det er ikke slik - verken i dette tilfellet eller i mange andre - at man kan velge mellom goder. Det er faktisk slik at man må velge mellom onder, og da må man velge det ondet som er minst.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-04-08:
Venstre har jo gått inn for at ein skal innføre ei meldeplikt for dei yrkesgruppene som i dag har avvergingsplikt. Forslaget har ikkje fått gehør i regjeringspartia. Eg høyrde ikkje at statsråden kommenterte det forslaget i dag heller. Eg har registrert at landbruks- og matministeren har lansert ei meldeplikt i samband med dyremishandling, så mitt spørsmål til statsråden er nokså enkelt: Er ikkje meldeplikt minst like relevant i samband med mishandling av unge jenter som i samband med dyremishandling?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Jeg har på dette området, som på veldig mange andre områder, mer tru på dialog i vid forstand. For eksempel kan vi sørger for at de jenter som allerede er omskåret, oppsøker helsetjenesten. På den måten vil de få hjelp til å få et bedre liv. På den måten vil man også kunne forhindre at f.eks. yngre småsøsken blir utsatt for det. Det er jo slik at det foreligger en meldeplikt når det er snakk om å forhindre omskjæring. Den er vi usikker på om blir brukt i stor nok grad, og det er av de spørsmålene vi får svar på i den rapporten som kommer i mai. Det er også slik at barnevernet har en klar meldeplikt dersom det er tvil om hvorvidt det er god nok omsorg for barnet, og dersom man kan avverge det på den måten. Så er kompetanse helt sentralt. Der mener jeg at det fortsatt er en vei å gå - i alle ledd. Regjeringen har som sagt ikke tatt stilling til obligatorisk underlivsundersøkelse, men er nok noe tvilende til om det er det mest hensiktsmessige grepet for å få gjort noe på dette området.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Jeg må si at jeg synes det var en litt søkt sammenlikning mellom dyremishandling og de grove overgrep av unge jenter vi her snakker om. Men det er en meldeplikt allerede i dag når det er snakk om å forhindre. Det er ingen tvil om det. Men det må være begrunnet mistanke om at noen skulle prøve seg på nettopp de tingene. Og når det har skjedd, er det også slik at barnevernet har meldeplikt, hvis man mener det er behov for det. Men fordi vi har vært litt usikre på om dette faktisk blir fulgt opp overalt, har vi bedt om at dette må gjennomgås. Institutt for samfunnsforskning går gjennom det nå. Jeg får en rapport i mai. Hvis det da skulle vise seg at dette ikke blir praktisert på den måten som loven tilsier, er det klart at Regjeringen er beredt, når som helst, til å komme med forslag til Stortinget - og da skjønner jeg det vil være oppslutning om å gjøre dette grepet enda strammere. For jeg opplever at det er av felles interesse at vi sjølsagt får gjort det vi kan for å stoppe disse grove overgrepene mot unge jenter.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Ja, vi er opptatt av at den meldeplikten som gjelder, skal følges. Det er det ingen tvil om. Vi er også beredt til, hvis det skulle være behov for det, å skjerpe det enda mer. Det gjelder sjølsagt også helsepersonell. Så vet jeg, og vi har hørt noen eksempler på det, at en del unge jenter har oppsøkt helsepersonell og sjukehus og sagt at hvis det meldes videre, vil de ikke motta den hjelpen de egentlig trenger for å få et bedre liv. Det bare sier noe om at verden ikke alltid er så enkel som vi skulle ønske at den var. Men svaret på det representanten Skei Grande her tar opp, er at lover og regler, også når det gjelder meldeplikt, sjølsagt også skal gjelde for helsepersonell.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-08:
Statsråden syntes det var søkt å sammenlikne dette at dyr har større rettsvern enn barn. Men jeg har lyst til å dra spørsmålet litt videre. Da denne saken var oppe i fjor sommer, hørte vi en rekke uttalelser fra helsepersonell, fra helsesøstre og andre som møtte dette i sin daglige jobb. De uttrykte en holdning som jeg oppfatter som holdningsløs. Man sa at disse barna nok ville få større problemer hvis de meldte fra om dette, enn hvis de ikke meldte fra, også når det gjaldt å avverge. Det er klart at hvis et barn f.eks. blir utsatt for incest eller vold, vil det også føre til problemer og ubehageligheter å melde fra om det. Men det er likevel rett. Så spørsmålet mitt er: Vil statsråden sørge for at helsepersonell skjønner at det faktisk er rett å melde fra, sjøl om det fører til ubehageligheter og konflikter i en familie, fordi det faktisk er feil det som gjøres?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-08:
De aller fleste landene i verden har faktisk et forbud mot kjønnslemlestelse. Det er bare det at det er så veldig mange land som ikke håndhever det. Hvis man kommer fra et land der man vet at nasjonalforsamlingen har vedtatt en lov mot kjønnslemlestelse, men alle utfører det, kan det ikke virke spesielt overraskende å komme til Norge, der man har en nasjonalforsamling som har vedtatt at dette ikke er lov, men der ingen blir dømt for å ha utført det. Derfor er det faktisk ganske viktig at man gjøres spesielt oppmerksom på at denne loven akter vi å håndheve. Det å sammenlikne dette, som Høyre gjorde, med at det heller ikke er lov å utøve vold eller å stjele fra andre eller noe sånt - på det nivået - når man blir bedt om å signere på at dette faktisk er et forbud vi i Norge har tenkt å håndheve, er et uttrykk for manglende kulturkunnskap. Det er manglende kulturkunnskap hvis man ikke skjønner at det faktisk er en stor forskjell. I de aller fleste kulturer er vold og tyveri forbudt, men dette er en spesiell lovparagraf, fordi man håndhever den annerledes. Det er uavhengig av religion - bare se på Egypt, der kristne jenter blir omskåret eller kjønnslemlestet like ofte som muslimske jenter. Det sies at det ikke må gjøres for lett å varsle. I sommer fikk jeg mange telefoner fra lærere som trodde de skulle ha ferie idet de lå på stranda - men de lå stort sett og bekymret seg: Skulle jeg ha sagt fra? Da er mitt svar til alle de lærerne at det er deres jobb å si fra, og så er det politiet som skal vurdere om det er rett eller ikke. Det ansvaret skal ikke lærere ha når de skal ha sommerferien sin. Det ansvaret er det politiet som skal ha, det er politiet som skal vurdere hvorvidt det er rett eller ikke. Vi åpner ikke for et angiversamfunn, men vi åpner for et samfunn der barn skal føle at voksne bryr seg om dem, også lærere. Det grepet som Fremskrittspartiet gjør i forhold til jentebarn, tror jeg ikke er spesielt målrettet, når vi vet hvor voksne mange av jentene faktisk er når disse overgrepene skjer. Jeg tror vi må sørge for at vi får dømt noen etter at overgrep har skjedd, og ikke bare bry oss om å få stoppet det før - for vi må faktisk vise at dette er en lov som dette parlamentet har tenkt å håndheve, i motsetning til mange andre parlamenter rundt omkring i verden. Så er jeg egentlig litt lei meg over Fremskrittspartiet. For Fremskrittspartiet er tydeligvis så opptatt av å være uenig med Venstre i integreringstiltak at når vi faktisk er enige, så er det viktigste å være uenig. Her er det en rekke gode tiltak som vi har lagt inn, men som da likevel formuleres som egne forslag. Jeg klarer ikke med mitt beste syn å se forskjell på de to siste forslagene og forstå hvorfor det ikke var mulig å gå for vårt opprinnelige.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-08:
Det var egentlig representanten Bøhler som fikk meg til å ta ordet - for det første for å gi ham rett, for det andre for å si at han tar feil. Først til det som er feil. Vi i Venstre har ikke påpekt det så sterkt i dagens debatt, men forslaget vårt har altså ligget veldig lenge for behandling, antakeligvis i påvente av handlingsplanen. Så det å komme og si at vårt forslag er en gjentakelse av forslaget i handlingsplanen, tror jeg er en litt gal forståelse av rekkefølgen - bare så det er påpekt. Vi skal ikke være snurt og fornærmet over at forslaget har ligget lenge, selv om vi kunne ha ønsket at behandlingen av det hadde gått mye fortere. Det Bøhler har helt rett i, er at dette er et spørsmål som man ikke bekjemper ved landets grenser, men innad i miljøene. Det er innad i de enkelte miljøene man må sørge for virkelige holdningsendringer. Derfor tror jeg det er så viktig å få noen dømt - det er faktisk et veldig viktig symbol i denne kampen. Jeg som har jobbet med dette lenge, har snakket med mange foreldre som fullt og helt har bestemt seg for at dette skal de ikke gjøre. Men det å stå imot presset når de kommer hjem på ferie, er ganske tøft. Jeg har også snakket med foreldre som har opplevd at mens de har vært bortreist, har besteforeldre kjønnslemlestet ganske voksne barnebarn. Spørsmålet er hva man skal si. Når man sier at dette faktisk ikke er lov i Norge, har man lite å stille opp med når de sier at nei, det er heller ikke lov i vårt land, men ingen blir dømt for det - og det blir ingen i Norge heller. Jeg vil gjerne gi alle de foreldrene som kjemper den kampen - jeg vet at veldig mange foreldre gjør det - «backing» fra det norske lovsystemet, slik at de kan si at jo, i Norge blir man faktisk satt i fengsel for dette. Det vil være et veldig viktig grep i denne kampen. Så til de obligatoriske undersøkelsene. Jeg syns ikke at det er et overgrep. Jeg må innrømme at jeg er av de kullene som ble utsatt for disse undersøkelsene, og jeg føler ikke på noen måte at dette var et spesielt overgrep fra doktor Lunds side. Men undersøkelsene er ikke virkningsfulle, antakeligvis fordi de blir gjennomført altfor tidlig. Det er mitt hovedargument mot dette. Og da er det et ganske massivt grep å ta i forhold til virkningen av det. Jeg tror det er veldig mange andre viktige grep vi kan ta når det gjelder disse miljøene. Et av de viktigste er kanskje å vise at vi er en nasjonalforsamling som mener det vi vedtar, og at vi faktisk får noen dømt ganske snart.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Det er et viktig tema som behandles her i dag, og det er prisverdig at representantene fra Venstre har satt fram forslagene. Det er jo veldig mange av de forslagene som ligger nært opp til det som er omtalt i handlingsplanen, og det er nyanser i forhold til tiltakene i handlingsplanen og tiltak som her er foreslått, lagt fram av forslagsstillerne. Nyansen ligger vel først og fremst i hvor bredt vi skal forutsette at det er nødvendig å gå ut, altså hvor stort problemet er. Det er farlig å legge til grunn i debatten at dette foregår i et svært omfang i Norge i dag, for det kan også være en annen grunn til at ingen er tatt for det og ingen er dømt for det ennå, nemlig at man ikke har greid å få tak i noen som dette har skjedd med etter at de er kommet til Norge. Jeg leter derfor, som de andre her i salen, tror og håper jeg, desperat etter hva som er den beste og mest målrettede innfallsvinkelen i forhold til å få gjort noe med dette problemet, og å få gjort noe konkret. Det er jo berørt i noen punkter i handlingsplanen fra departementet, om samhandling, spesialisthelsetjenesten og de lokale helsetjenestene - punktene 27, 29 og 30 for dem som kjenner handlingsplanen, om hvordan man skal samhandle. Der vil jeg særlig gå inn på en dimensjon som jeg mener at man ut fra de punktene i planen bør gå sterkere inn i. Det gjelder dette med hvordan vi skal finne disse familiene hvor dette problemet eksisterer. Jo, jeg mener at dette først og fremst vil gjelde de familiene som kommer til Norge, hvor moren er omskåret fra før av. Det er lite sannsynlig at man starter med en sånn tradisjon i Norge, etter at man har kommet hit, hvis ikke moren er omskåret. Moren vil man ofte kunne nå på den måten som vi i dag ser, via et tilbud som har vært siden 2002 på Ullevål sykehus. Der har man mottatt opptil 300 kvinner som er behandlet og åpnet opp, som det heter, som følge av kjønnslemlestelse. De har oppsøkt sykehuset på grunn av problemer med vannlating, problemer med menstruasjon, ulike smerter og selvsagt i forhold til å bli åpnet opp for svangerskap og fødsel, og fått hjelp. Det er viktig at disse kvinnene og disse familiene som oppsøker helsevesenet for å få medisinsk hjelp i forbindelse med kjønnslemlestelse, følges opp systematisk. Det er viktig at meldeplikten brukes, og at man registrerer de kvinnene man på lokale graviditetskontroller og fødselskontroller oppdager har vært utsatt for kjønnslemlestelse. Det er viktig at dette samordnes med en meldeplikt til én instans, og at det legges opp et løp overfor disse familiene i flere år framover hvor det er forpliktende å møte opp til samtaler og om nødvendig kontroller, slik at vi målretter innsatsen mot disse gruppene hvor vi vet at kjønnslemlestelse har foregått i familien tidligere, og hvor kvinnene har vært utsatt for det. Vi må bruke de innfallsvinklene som er operative, og det er det tilløp til i handlingsplanen, som jeg skulle ønske man gikk enda mer konkret inn i når man følger det opp.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Det er tre år siden stortingsmeldingen ble behandlet. Kystverket utarbeidet, som statsråden sa, en rapport på bakgrunn av dette. Dette er en rapport som departementet valgte å tilbakeholde. Fremskrittspartiet måtte faktisk gå helt til statsministeren for å få frigitt den rapporten. Rapporten viste at det var et etterslep på 260 mill. kr. Statsråden sier at denne regjeringen har fulgt det opp, og at det nå er et visst etterslep. Da blir spørsmålet til statsråden: Er 100 mill. kr et visst etterslep? For det er det man snakker om for 2006, 2007 og 2008. Da er det altså et etterslep på ca. 100 mill. kr i forhold til rapporten. Mener statsråden at det er akseptabelt?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Dette er en kjempeviktig sak. Jeg synes også det er viktig at man forholder seg til det som er tilfellet. Jeg skal i hvert fall sørge for at statsråden får en kopi av det brevet som ble sendt til statsministeren. Man hadde allerede forsøkt å få Fiskeri- og kystdepartementet til å utlevere rapporten, fordi den var unntatt offentlighet. Etter påtrykk fra Fremskrittspartiets parlamentariske leder til statsministeren for å få frigitt rapporten fikk man endelig frigitt denne rapporten, som med tydelighet viste at det altså var et behov på 260 mill.kr. Og hvis ikke statsråden husker det, skal jeg i hvert fall klare å sørge for at hun får det brevet, så vi får brakt på det rene de faktiske forhold, hvordan denne saken var, og hvordan situasjonen rundt rapporten var. Jeg må altså si at når jeg hører på representanten Langeland, som var på talerstolen her og mente at oljevernberedskap er viktig, at det er viktig å følge opp, og at det er det man nå gjør, skjønner jeg at Langeland er fornøyd med at det mangler 100 mill.kr, ifølge den rapporten, bare på de tre årene siden 2006. Det var veldig bred politisk enighet rundt St.meld. nr. 14 for 2004-2005, at den skulle ha et reelt innhold. Etter at den meldingen var til behandling i Stortinget, hvor det var bred enighet om at dette var et viktig område som en måtte satse på, har vi altså hatt to alvorlige ulykker som har gjort at man faktisk bør se på hva man må gjøre videre, og hvordan man bør gå fram for å sikre at vi får en skikkelig beredskap. Statsråden sier at det er en tilfredsstillende oljevernberedskap. Vi synes ikke det er tilfredsstillende nok, når man opplever det vi har gjort og den knusende egenrapporten som Kystverket har kommet med etter «Server»-forliset. Jeg synes det er bra at alle har vært oppe og sagt at oljevernberedskap er viktig, og at her må det følges opp. Men det må være noe mer forpliktende. Det vi ønsker med denne handlingsplanen, er at man får en forpliktelse til å sørge for at oljevernberedskap blir satt på dagsordenen, og at det blir fulgt opp med økonomiske ressurser, i tråd med det bl.a. Fremskrittspartiet fremmet forslag om i 2007-budsjettet, om 100 mill. kr mer til oljevernberedskap. Da får man en skikkelig og akseptabel beredskap, får skiftet ut gammelt utstyr, og får nytt utstyr som gjør at man kan handle raskt og effektivt og hindre at utslipp, hvis det skjer, skjer i minst mulig grad.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-04-08:
Fremskrittspartiet tar opp en viktig sak i dag. Men det som kanskje er mest oppsiktsvekkende, er at de tar den opp ut fra en politisk erkjennelse som flere av oss bekjenner oss til i andre sammenhenger, nemlig føre-var-prinsippet. Jeg kunne nok ønsket at Fremskrittspartiet også i andre miljøsaker praktiserte føre-var-prinsippet like iherdig. Det kunne lede oss inn i spennende samarbeidsrelasjoner. Oljevirksomheten gir nasjonen store inntekter, men den medfører også en stor risiko. Det har vi smertelig lært av historien. Så er det jo slik at vår største eksportnæring altså må leve side om side med vår nest største eksportnæring, som altså er fiskeriene og havbruksnæringen. Det gir selvsagt store utfordringer. Jeg kunne også legge til den store og viktige næringen turisme. Derfor er det særlig viktig at vi har stor oppmerksomhet på dette, og det har vi hatt. Så sent som måneden før Stortinget gikk fra hverandre i forrige periode behandlet vi St.meld. nr. 14 for 2004-2005, På den sikre siden - sjøsikkerhet og oljevernberedskap. Da var det tolv år siden forrige gang vi behandlet en slik melding. Her var det et stort og bredt flertall bak de fleste konklusjonene, som samlet faktisk alle partiene på Stortinget. Det var bare ett mindretallsforslag. Så en liten visitt innom Arbeiderpartiet og representanten Strøm, som sa at det hadde skjedd svært mye nå under denne regjeringen. Ja, det har det nok. Det har i hvert fall skjedd en del - på grunnlag av den meldingen som vi behandlet og som alle var enige om i mai 2005. Jeg kan ikke se at Arbeiderpartiet var med på en eneste mindretallsmerknad i innstillingen til den meldingen. Vi var altså den gangen helt på linje med de nåværende regjeringspartiene. Det syns jeg er betryggende, for dette er et viktig felt, som vi må ha et bredt flertall bak. Så kommer altså Fremskrittspartiet nå og ber om en ny handlingsplan. Etter det jeg forstår, er det særlig på bakgrunn av to hendelser: «Server»-forliset og avrivingen av ledningen mellom lastebøyen og bøyelasteren ved Statfjord. Det er klart at begge disse hendelsene var alvorlige påminnelser om at ting kan skje som ikke burde ha skjedd. Men det er også en viktig påminnelse om at det foregår en stor virksomhet ved Europas nest største oljehavn, Mongstad, hvor det er over 3 000 skipsbevegelser hvert eneste år. Så det påhviler Regjeringen et stort ansvar for løpende å vurdere behovet for beredskap og en eventuell bedring av denne, og selvsagt å informere Stortinget om dette. Det vil også være slik at det økonomiske ressursbehovet må gjøres kjent for Stortinget i de årlige budsjetter. I Høyre har vi derfor kommet til at St.meld. nr. 14 for 2004-2005 foreløpig bør være retningsgivende for vårt syn inntil Regjeringen legger fram nye opplysninger som måtte endre på dette.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2008-04-08:
En av de hendelser som foranlediget nevnte Dokument nr. 8-forslag, er avrivingen av oljeledningen ved bøyelasteren på Statfjordfeltet. I en intern rapport som ble offentliggjort fra selskapet, leser vi om mange grove feil. Kan statsråden nå forsikre oss om at Regjeringen har truffet tiltak for å følge opp dette, slik at vi kan unngå en så åpenbar slendrian i framtiden? 4 000 tonn råolje kunne forårsaket stor skade hvis oljen hadde kommet til vår nære kystlinje.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-04-08:
Dette er en sak der regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti var enige da vi behandlet sjøsikkerhetsmeldingen i 2005, så jeg er litt forundret over at ministeren drar fram det store etterslepet etter Bondevik II-regjeringen. Da vi behandlet dette akkurat i overgangen til at de rød-grønne tok over og Stoltenberg-regjeringen kom, var vi i startfasen av en ny satsing. Men la nå det ligge. Vi er enige om framdriften her. Det er kommet ekstra penger til departementet, og Kristelig Folkeparti er glad for det. Men jeg vil gjenta min utfordring til ministeren når det gjelder Svalbard. Komiteen skal til Svalbard i neste uke. Da vi var der i forrige periode, var det sterkt fokus på dette at man måtte ta hånd om sjøsikkerhet knyttet til Svalbard, og på spørsmålet om havne- og farvannsloven skulle gjelde i de sårbare områdene der. Hvor langt er Regjeringen kommet med den behandlingen?
Erling Sande (Senterpartiet), 2008-04-08:
Noreg sine store oljeressursar sikrar oss både store inntekter og miljøutfordringar. Både produksjon og transport av olje representerer ein potensiell lekkasjefare. Sjølv med stort fokus på dei fire områda tryggleik ved produksjon, strenge miljøkrav, sikring av hamner og farleier og stadig meir kunnskap om korleis ein kan redusere risikoen for utslepp, kan vi ikkje heilt fjerne risikoen for oljeutslepp. Derfor må vi ha ein neste skanse, og det er oljevernberedskapen. I ein fase der produksjonen av olje framover etter kvart vil minke, mens transporten vil kunne auke, må vi kontinuerleg vurdere om oljevernberedskapen er høveleg innretta for å møte ein potensiell fare for utslepp av olje. Scenarioa når det gjeld isdekking av Nordkalotten, er eit eksempel på eit slikt ytre tilhøve som vil kunne gi konsekvensar for korleis vi innrettar beredskapen. Senterpartiet kjenner verdien av at folk bur i heile landet og langs heile kysten vår. Dette busetnadsmønsteret gir Noreg store næringsmessige fortrinn og gir ein stor reell valfridom for innbyggjarane våre til å velje bustad i ulike delar av landet og i ulike naturtypar. Men det at folk bur og verkar langs heile kysten vår, gjer at konsekvensane ved eventuelle store utslepp av olje blir større enn om dette hadde skjedd i område utan busetnad. I tillegg til dei konsekvensane oljeutslepp får for natur- og dyreliv, særleg i forhold til sjøfugl og fugl generelt, vil ein altså ramme næring og busetnad. Det kalde klimaet og dei tidvis ekstreme vêrtilhøva, som forslagsstillarane òg peikar på, er ekstra utfordringar for Noreg. Eg fekk besøkje kysten av Spania etter «Prestige»-ulykka og sett konsekvensane av oljeutslepp i område med busetnad. Det seier seg sjølv at det får store konsekvensar for næringslivet, og det blir òg sosiale konsekvensar som følgje av det i ettertid. Ein god oljevernberedskap er på bakgrunn av dette etter Senterpartiet sitt syn heilt avgjerande å ha for ein kystnasjon som Noreg. Sjølv om vi ikkje trur at stadig nye nasjonale handlingsplanar er rette reiskapen - forslagsstillarane bed om ein slik i sitt forslag - er det jo gledeleg å registrere at Framstegspartiet har eit engasjement på dette området. Det må vere lov å seie at nokre av partia på Stortinget, t.d. mitt eige, jo har hatt eit engasjement på dette området lenge og vore opptekne av oljevernberedskap heilt sidan før Framstegspartiet var skipa. Derfor er det gledeleg å kunne seie velkommen etter i å ha merksemd på dette viktige temaet. Men det krev òg at ein viser reell vilje til å følgje opp med midlar. Det har Regjeringa gjort, dette området kjem Regjeringa til å ha stor fokusering på i tida framover, og det kjem det òg til å vere behov for.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-04-08:
Først ønsker jeg å uttrykke at det er positivt at Regjeringen har økt innsatsen når det gjelder forebyggende oljevernberedskap. Det er selvfølgelig viktig dersom uhellet skulle være ute. Langs vår langstrakte kyst ligger det mange vrak, og faktisk lekker det olje fra en del vrak. Kystverket anbefaler å tømme vrakene. Det gjelder bl.a. «Velheim» utenfor Florø og «Nordvard» i Mossesundet. Ifølge Kystverket står det på penger, som Regjeringen da ikke har bevilget. Vil statsråden sørge for at det blir bevilget penger, slik at en kan få tømt for olje disse vrakene som i dag ligger og lekker kontinuerlig?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-04-08:
Skal norsk landbruk ha en framtid, er det en kjensgjerning at bøndene har behov for større inntekter, og at ressursene blir utnyttet maksimalt. Det innebærer at det fortsatt vil være behov for overføringer over statsbudsjettet. Det er viktig for legitimiteten at de midler som bøndene får over statsbudsjettet, oppfyller de forutsetningene som regelverket krever. De aller fleste bøndene er seriøse drivere, men dessverre finner vi også det jeg vil kalle for arealsurfere. De oppgir store areal som dyrket mark og gjødslet beite, uten at det blir drevet som det skal - det være seg fornying eller gjødsling av beite osv. Disse bøndene svekker omdømmet til næringen. Er statsråden enig i at en del yrkesutøvere svekker omdømmet til næringen i måten å drive på? Synes statsråden at ansatte i landbrukssektoren kontrollerer godt nok at regelverket blir fulgt, slik at omdømmet ikke blir svekket?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
For det første vil jeg understreke at Fiskeri- og kystdepartementet praktiserer åpenhet når det gjelder de behovene og anbefalingene som gjelder for oljevernberedskapen. Den rapporten det her er snakk om, er omtalt i de relevante dokumentene til Stortinget - budsjettet er her et nøkkelstikkord. Da denne regjeringen overtok, startet vi med et stort etterslep som vi hadde overtatt etter Bondevik II-regjeringen, som jo gjorde opp budsjettet med støtte fra Fremskrittspartiet i tre av fire år. Det som står igjen som det store tiltaket i oljevernberedskapen - nå snakker jeg ikke om det forebyggende sjøsikkerhetsarbeidet, men oljevernberedskapen - etter den forrige regjeringen, med hjelp fra Fremskrittspartiet, er nedleggelsen av mellomdepotet på Fedje. Vi måtte begynne med å bevilge penger til det. I tillegg har vi altså styrket bevilgningene i den størrelsesorden som representanten Bård Hoksrud her har gjort rede for. Det er faktisk et stort skritt for norsk oljevernberedskap.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Det er Petroleumstilsynet som har gjort undersøkelsene når det gjelder Statfjord A-utslippet. Det sorterer under Arbeids- og inkluderingsdepartementet. Det er åpenbart at alle hendelser av denne typen må evalueres. Man må både kartlegge årsakene og se på hvordan ting har vært håndtert, både av private aktører og av det offentlige apparatet som skal redusere konsekvensene. Både det som skjedde i forbindelse med «Server», og det som skjedde på Statfjord A, er erfaringer som de ulike departementene, de ulike etatene og også de private aktørene må ta med seg videre for framtiden.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
For det første er jeg enig med representanten Sahl i at dagens regjeringspartier har vært enige med de forrige regjeringspartiene om de overordnede grepene, om hvilke tiltak som må settes inn, og om risikovurderingene. Jeg vil også berømme den forrige regjeringen - og dermed også de forrige regjeringspartiene - for det de har gjort med hensyn til den forebyggende sjøsikkerheten. Når det så gjelder bevilgningsnivået, føler jeg ikke samme trang til å rose Bondevik II-regjeringen. Jeg mener at man burde ha gjort mer for å prioritere oljevernberedskapen høyere, og det prøver denne regjeringen å rette opp, slik at vi skal nå de anbefalingene Kystverket har fremmet overfor oss. Når det gjelder Svalbard, jobber vi kontinuerlig med å forbedre det forebyggende sjøsikkerhetsarbeidet der, og når det gjelder havne- og farvannsloven og dens anvendelse på Svalbard, er det som sagt noe Regjeringen vil komme tilbake til.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Ja, vi har allerede satt i verk tiltak overfor vraket i Moss. Kystverket har nå laget en rapport som gir oss en veldig god oversikt over hvor vrakene ligger, og hvilke vrak det er størst risiko knyttet til. Vi følger også veldig nøye med på utviklingen. Det er åpenbart at dersom situasjonen forverrer seg og blir akutt for noen av disse vrakene, vil man være nødt til å gripe inn. Og det er, som sagt, noe det følges nøye med på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
For det første vil det bli foretatt en ekstern undersøkelse av «Server»-aksjonen, i tillegg til de interne rundene Kystverket har. Når det gjelder Barents Rescue og andre øvelser som gjennomføres, gjøres det nettopp for å finne ut om systemene fungerer, og for å øve på scenarioer. Det er veldig viktig for å håndtere situasjoner den dagen de eventuelt oppstår. Jeg mener at dagens oljevernberedskap er tilfredsstillende, men det er også slik at oljevernberedskapen hele tiden må vurderes opp mot utviklingen av risikobildet og dimensjoneres etter utviklingen av bl.a. skipstrafikk og petroleumsaktivitet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Blant det som har skjedd siden Stortinget behandlet St.meld. nr. 14 for 2004-2005 om oljevernberedskapen, er «Server»-forliset. Statsråden har tidligere sagt at hun vil sikre en uavhengig, ekstern konsulent i vurderingen av hendelsen. Kystverket har laget sin egen interne evaluering. Så jeg spør om vi fortsatt vil få en gjennomgang ved uavhengige fagfolk som ser på hvordan aksjonen er gjennomført. Det andre som har skjedd, er at vi i februar/mars hadde en beredskapsøvelse i de nordlige områdene. Barents Rescue viser at oljevernberedskapen ikke er særlig bra - tvert imot, den står til stryk. Stortingsrepresentant Heidi Sørensen fra SV sa da at «øvelsen avdekket alvorlige feil». Jeg lurer på om statsråden er enig med stortingsrepresentanten fra SV, som da også sa: «Tilstanden er tydeligvis langt verre enn vi fryktet, og det kan vi ikke leve med.» Det gjelder altså oljevernberedskap utenfor Finnmark.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
La meg til saksordføreren starte med å si at Fremskrittspartiet har lagt inn ekstra midler i sine alternative budsjett, både i 2007 og i 2008. La meg også minne om at utgangspunktet er St.meld. nr. 14 for 2004-2005, som vi behandlet for knappe tre år siden, men at det altså har skjedd en del siden vi behandlet den meldingen om oljevernberedskapen. Vi hadde i desember 2007 - det var jo bakgrunnen for initiativet til dette representantforslaget - et alvorlig utslipp av olje i Nordsjøen, og vi ble reddet så å si av tilfeldigheter, av vind og strøm. Vi hadde i januar 2007 et skipsforlis utenfor Fedje i Hordaland, hvor et skip brakk og vi fikk oljesøl i fjæresteinene. Det var lite olje, men det ble mye søl, og kostnadene er blitt over 300 mill. kr. Kystverket har evaluert selv. Jeg er derfor tilfreds når statsråden nå bekrefter i replikkordvekslingen her at vi får en evaluering til. Det er nok viktig. Egenevalueringen til Kystverket avdekker en rekke svakheter i oljevernberedskapen. Jeg er derfor glad for at man vil åpne for at andre enn etaten selv kan vurdere den aksjonen som er gjennomført. Men disse og andre hendelser minner om at oljevernberedskapen er viktig for både oljenasjonen og kystnasjonen Norge. Beredskapen bør være best mulig, slik at ikke tilfeldigheter og/eller mangel på rutiner og utstyr kan gi manglende eller mangelfull aktivitet dersom en uønsket hendelse eller en ulykke først skjer. Jeg vil sitere fra innstillingen til St.meld. nr. 14 for 2004-2005. Der var Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet enige om at «det er et åpenbart behov for både styrking og oppgradering av mellomdepot og hoveddepot», og at oppgradering og styrking av depotene burde skje raskt. Det er også igjen grunn til å understreke at denne rapporten om nødvendig oppgradering som statsråden viser til, ble vist frem etter kraftig påtrykk bl.a. fra Fremskrittspartiet, fordi man regnet den som et internt budsjettinnspill fra etaten selv. Jeg kommer igjen, avslutningsvis, tilbake til øvelsen utenfor Finnmark i begynnelsen av mars 2008, hvor det altså ble stryk for oljevernberedskapen i nord. Ordfører Kristina Hansen i Nordkapp kommune - jeg tror hun representerer Arbeiderpartiet - stiller krav om styrking av oljevernberedskapen for å støtte oljevirksomheten i nord; jeg viser til Dagens Næringsliv den 3. mars 2008. Oppsummert: Det mangler moderne utstyr, beredskapsøvelser viser mangel på beredskap, og «Server»s forlis viser mangel på gjennomføring. Dette og andre forhold er bakgrunnen for at vi ber om en handlingsplan for forsterket oljevernberedskap.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-08:
Det mest oppsiktsvekkende i denne saken er å finne i vedlegg 1-4, hvor statsråden ikke svarer på spørsmål fra næringskomiteen. Dette er selvfølgelig irriterende for komiteens arbeid, men det signaliserer også en veldig spesiell holdning til hovedspørsmålet, nemlig hvordan man utnytter ressursene i norsk jordbruk. Særlig tragikomisk blir det når statsråden kritiserer en særoppgave fra en student, hvor studenten anslår at byråkratiet koster om lag 4 milliarder kr hvert år, uten at statsråden har lest oppgaven, og uten at statsråden presenterer tilsvarende informasjon for næringskomiteen. Vi får et lite drypp av informasjon i vedlegg 4, i brev datert 12. mars 2008, hvor statsråden avslører at departementet faktisk vet hvor mange som jobber innenfor jordbruksadministrasjonen i kommunene. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva er bakgrunnen for at denne informasjonen først kommer i svar på brev nr. 4 fra næringskomiteen? Og: Har departementet mer informasjon om byråkratiet innenfor jordbruket enn det som framkommer i disse svarbrevene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-08:
Vi står foran kanskje de største forventningene til et jordbruksoppgjør noensinne. Bøndene ønsker større overføringer. De ønsker høyere priser. De ønsker mer penger til å investere i norsk landbruk. Da har vi en situasjon der forvaltningen sannsynligvis koster 4 milliarder kr hvert år, og der statsråden ikke informerer Stortinget om omfanget av byråkratiet i landbruket. Hvis man foretar et tankeeksperiment med administrasjonsutgifter på 4 milliarder kr og betydelig slark i dette systemet som følge av manglende politisk oppmerksomhet, kan det være interessant å spørre statsråden: Når man kommer til jordbruksforhandlingene, kan det være et tema å se på om det er mulig å få noe mer ut av de pengene som Stortinget faktisk bevilger, og slik sett kanskje gjennomføre reformer som gjør at bøndene får enda mer ut av jordbruksoppgjøret, ved at man kutter i noen av disse utgiftene, som det åpenbart har vært veldig liten fokusering på i de siste årene?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Jeg prøvde under statsrådens innlegg å følge nøye med på om statsråden erkjenner at det er et byråkrati i landbruket, eller om det ikke er det. Jeg registrerer at han sier at man skal bruke noe færre ressurser på forværelser og på arkiv osv., men jeg kan ikke se at det skulle innebære det helt store byråkratiet. Det som er merkelig, er at når man har møter med aktører i landbrukssektoren, så er det ikke snakk om byråkrati i det hele tatt. Det er bare snakk om hva staten kan gjøre mer for næringen, ikke hva staten kan gjøre mindre. Det skiller seg helt ut fra alt annet næringsliv i dette landet, som er opptatt av de helt motsatte problemstillingene. Så la meg spørre statsråden helt konkret, og jeg forlanger et konkret svar: Erkjenner statsråden at det er et stort byråkrati i det norske landbruket?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Dette har vært en snodig debatt å være vitne til. Her har man altså opplevd at statsråden og representantene for posisjonen skyter tilbake på deler av opposisjonen og på forslagsstillerne for at det er vi som ikke har gjort hjemmeleksa vår. Det er ikke ofte man opplever at en statsråd overfor flere partier hevder at man ikke har lest budsjettproposisjonen. Dette er å forenkle debatten. Det er å prøve å skyte tilbake fordi man selv ikke har klare og tydelige svar på det arbeidsoppdraget man spør om. Det er klart at vi har fått med oss det som statsråden har skrevet i budsjettproposisjonen. Vi leser proposisjonen i alle retninger - holdt jeg på å si. Men personer fra forskningsmiljøer og Norsk Institutt for Landbruksforskning har offentlig sagt at det er noe fornuft i de tallene som Aanesland har kommet ut med. Det har forskningssjefen i Statens landbruksforvaltning sagt i Dagens Næringsliv. Når det er så stor forskjell på de tall som departementet legger fram, og det som forskningsmiljøene hevder, er det klart at Stortinget er nødt til å gå inn i og stille kontrollspørsmål om det arbeidet som gjøres i Landbruksdepartementet. Jeg registrerer at statsråd Riis-Johansen ikke ønsker å legge seg ut med landbruksbyråkratiet. Han ønsker å ha en fredelig periode som landbruks- og matminister og holde seg inne med landbruksbyråkratiet. Men samtidig i denne debatten er det veldig interessant når representanter som Sigrun Eng fra Arbeiderpartiet og Ola Borten Moe, komiteens leder, på mange måter bekrefter at det er et stort byråkrati i landbruket, fordi det er en så regelstyrt næring som det det er. Så til Mattilsynet. Det er enkelte som har for seg at Mattilsynet, det skal vi liksom trekke ut av byråkratiet, det har ikke noe med byråkrati å gjøre. Jeg kan fortelle Stortinget at Fremskrittspartiets representanter i næringskomiteen nesten daglig får henvendelser fra bedrifter og enkeltpersoner som hevder at de er utsatt for et byråkratisk mattilsyn. Vi skal ha et effektivt og bra mattilsyn, men vi er nødt til å se på om Mattilsynet opptrer effektivt, og om Mattilsynet opptrer ubyråkratisk. Etter denne debatten er det bare å innse at debatten om byråkrati i landbruket ikke er avsluttet.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-04-08:
Framstegspartiet har fremja forslag om tiltak for å redusera det dei kallar landbruksbyråkratiet. Representantane etterlyser ei konkretisering av omfanget av landbruksbyråkratiet, og dei ber om at Regjeringa ved framlegginga av jordbruksoppgjeret for 2008 legg fram ein strategi for avbyråkratisering av landbruket. Landbruket er livsnerven i Bygde-Noreg. Det står for uvurderlege verdiar og lange tradisjonar knytte til matproduksjon, husdyrhald, kulturlandskap osv. Landbruket er ein sentral føresetnad for målet om spreidd busetnad her i landet. Landbruket er avhengig av å ha ei god offentleg forvalting. Det har difor vore gjennomført effektiviseringar og organisasjonsendringar av landbruksforvaltinga dei seinare åra. Det er framleis ei utfordring å leggja til rette for ei meir effektiv landbruks- og matforvalting, som har fokus både på brukarretting, forenkling, openheit, kvalitet og medverknad. Statsråden varslar i sitt brev til næringskomiteen 11. februar i år at han i framtidige budsjettproposisjonar til Stortinget vil følgja opp med oppdatert informasjon om utviklinga i landbruksforvaltinga. Det er positivt. Eg ser det òg som positivt at det i denne samanhengen kan verta utvikla indikatorar for å sjå på arbeidsoppgåvene og ressursutnyttinga i samanheng. Det kan verta eit nyttig verktøy i det vidare arbeidet med å effektivisera landbruks- og matforvaltinga slik at ho vert mest mogleg tilpassa innbyggjarane og næringsverksemdene sine behov. Men éin ting til. I brevet frå landbruks- og matministeren av 12. mars i år kjem det fram at fylkesmennene sin årlege rapport til Fornyings- og administrasjonsdepartementet viser at det i 2007 var 365 årsverk knytte til Fylkesmannens landbruksavdeling. Dessutan viste ei kartlegging som fylkesmennene hadde gjort, at det var ca. 870 årsverk knytte til landbruksadministrasjonen. Kristeleg Folkeparti er saman med resten av opposisjonen kritisk til at desse anslaga ikkje kom fram verken i statsråden sine svarbrev av 11. februar, 15. februar eller 18. februar 2008, og at Regjeringa framleis ikkje har gjeve ei samla oppstilling over landbruksforvaltinga, slik som næringskomiteen i fleire rundar har etterlyst i samband med handsaminga av denne saka. Eg er med på at representantframlegget vert vedlagt protokollen. Eg ser fram til framtidige budsjettproposisjonar for å få meir informasjon om omfanget av landbruksforvaltinga.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-08:
Som jeg redegjorde for i mitt innlegg, og som jeg har redegjort for i St. prp. nr. 1, er det ansatt et betydelig antall mennesker i landbruksforvaltninga i Norge. Jeg forsøkte i mitt innlegg å gjennomgå noen av de arbeidsoppgavene som de menneskene er satt til å løse. Jeg oppfatter fortsatt, også i spørsmålsstillinga til representanten Kielland Asmyhr nå, at det er uklart hva representanten faktisk mener det skal gjøres mindre av, bortsett fra et mer generelt grep for avbyråkratisering, eventuelt en endring i landbrukspolitikken. Jeg har ennå ikke hørt Fremskrittspartiet fremme forslag i Stortinget om å gjøre Mattilsynet mindre. Jeg har ikke hørt Fremskrittspartiet fremme forslag om at det skal forskes mindre. Det er mulig Fremskrittspartiet mener at Landbruks- og matdepartementet og Statens landbruksforvaltning er overflødige, men jeg skulle ønske at presisjonsnivået ble betydelig høyere med hensyn til hva som konkret menes her. Ja, vi har en landbruksforvaltning. Fremskrittspartiet står fritt til å kalle det et landbruksbyråkrati med negativt ladet inngang. Poenget er at de menneskene er satt til å gjøre en oppgave innenfor den politikken som er utformet for landbruk, og som Stortinget har vedtatt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-08:
Når det gjelder ansatte i kommunene, har jeg ved flere anledninger meddelt Stortinget, og også sagt fra denne talerstolen tidligere, at det er kommunenes eget ansvar. Det er mange kommuner som har delte stillinger, og, som representanten Borten Moe sa, som har avdelinger som jobber med mer enn landbruk. Så man finner ikke ett konkret svar på spørsmålet om antall ansatte i kommunene som jobber med landbruk. Og, som sagt, det er heller ikke statens oppgave i forhold til de kommunale vedtak som blir fattet om det. Det beste anslaget vi har, er på rundt 870. Når det gjelder tallene for øvrig, må jeg igjen bare minne representanten Torbjørn Hansen om hva som står i St. prp. nr. 1. På side 26 og på side 71 står det omtalt og tallfestet hvor mange byråkrater som jobber f.eks. i Mattilsynet og i Landbruks- og matdepartementet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-08:
Jeg mener at problemstillinga som representanten Kongshaug tar opp, er viktig for troverdighet og tillit til et system som er en viktig del av landbrukspolitikken. Jeg deler den tankegangen. Jeg deler også bekymringa over dem som eventuelt måtte finne det for godt å utnytte systemet. Min oppfatning er at det ikke er noen vesentlig grad av utnytting av systemet, men i den grad det skjer, er det ikke akseptabelt - ikke akseptabelt. Når man kopler dette til denne debatten, vil jeg samtidig si at nettopp det eksemplet som representanten Kongshaug tar opp, viser hvorfor det er viktig å ha en landbruksforvaltning som fungerer. Hvis man skulle følge Fremskrittspartiet og Høyres metode, ville vi hatt færre mennesker til å følge opp at regelverket faktisk ble overholdt. Jeg mener at nettopp det representanten Kongshaug tar opp, underbygger viktigheten av å ha mennesker som kan kontrollere, mennesker som har mulighet til å følge med på at intensjonene i landbrukspolitikken blir ivaretatt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-08:
Fremskrittspartiet må gjerne gjøre det til et poeng å si at man hele tida snakker om dem. Jeg hørte at representanten Hoksrud sa det samme i foregående debatt. Det er feil. Men jeg tillot meg å kommentere mangelen i det resonnementet som Fremskrittspartiet her framfører, som er åpenbar. Når det gjelder tilgang på informasjon, vil jeg igjen anbefale at man leser St.prp. nr. 1, spesielt sidene 26 og 71. Der står det oppstilt hva som er av ansatte i vesentlige deler av landbruksforvaltninga. Det er ikke opplysninger som det er noen som helst intensjon og poeng for meg eller andre å holde tilbake. Det er ansatte som gjør den jobben de er satt til å gjøre, og som vi trenger. Samtidig er det mitt ansvar mer enn de fleste andres å sørge for at tilstrekkelig effektivisering til enhver tid finner sted. Jeg nevnte 10 pst. effektivisering i Mattilsynet. Jeg nevnte 10 pst. effektivisering i Bioforsk. Det er nødvendige tiltak som sørger for at det er nok trøkk på statsforvaltninga og landbruksforvaltninga til hele tida å foreta nødvendige omstillinger.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-04-08:
Jeg tviler på om det i Landbruks- og matdepartementet på lang tid har vært mer fokusering på viktigheten av å få de pengene som er framforhandlet gjennom jordbruksavtalen, fram til bonden, slik at det konkret kan bidra til inntekt og næringsutvikling på den enkelte gård. Det er min intensjon. Det har det vært i de foregående jordbruksoppgjørene. Det kommer også til å være min intensjon i år. Hvis det for øvrig skulle være slik at de tallene som representanten Hansen her opererer med, er sanne, må jeg stille spørsmål ved hva partiet Høyre gjorde i regjering. Dette er ikke noe som dukket opp i oktober 2005. Det er oppsiktsvekkende at partiet Høyre ikke tok tak i dette i de fire åra da partiet var i posisjon til eventuelt å forhandle om noe som ifølge representanten Hansen er umulig å forsvare. Jeg er overrasket over det. Jeg mener samtidig at i kombinasjon med å fokusere på den jobben landbruksforvaltninga gjør, og samtidig stille tilstrekkelige krav til effektivisering, som jeg har nevnt når det gjelder Mattilsynet og Bioforsk, skal vi klare å effektivisere og utvikle matforvaltninga og landbruksforvaltninga videre framover.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-04-08:
Når Fremskrittspartiet spør om noe, har jeg lagt merke til at statsråden svarer med å gå til frontalangrep. Det er ikke akkurat særlig produktivt. Statsråden skyter på Fremskrittspartiet og spør hele tiden om hvor Fremskrittspartiet vil effektivisere, og hvor vi vil redusere byråkratiet. Da er vi kanskje ved noe av kjernen i problemet: Vi får ikke de svarene fra statsråden som vi ber om, slik at vi kan få en total oversikt. Til en annen side av det problemet: I svar fra statsråden blir det bl.a. nevnt at man holder på med en kontinuerlig omorganisering og effektivisering. Han nevnte det fra talerstolen igjen i dag. Min erfaring fra arbeidslivet tidligere er at for å kunne effektivisere og omorganisere må man i hvert fall ha én ting på plass, og det er grunnleggende basiskunnskap om hva som er status. Mener statsråden at han har levert det til Stortinget, eller sitter han på den informasjonen?