Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2001-12-11:
For Arbeiderpartiet er investering i utdanning og forskning en investering for framtiden vår. Det er helt sentralt i en tid da menneskelig arbeid, kunnskap og skaperevne er Norges viktigste nasjonalformue. Selv om ikke penger alene er nok, gir prioriteringene i budsjettene på utdannings- og forskningsområdet – fra regjering og storting – viktige signaler. I budsjettet fra Stoltenberg-regjeringen ble det vist vilje til å satse. Arbeiderpartiet foreslo den største økningen noen gang i bevilgningene til forskning. Studiefinansieringen ble foreslått betydelig forbedret ved høyere kostnadsnorm og kraftig forbedring av stipendandelen. Studentene skulle få bedre muligheter til å studere på heltid. Vi fulgte opp kvalitetsreformen av høyere utdanning med midler til omstilling, utstyr, forskerrekruttering og et nytt finansieringssystem for universitet og høyskoler. Arbeiderpartiet leverte det vi hadde lovet. Vårt mål er bedre kvalitet både når det gjelder forskning og i utdanningssystemet. Men kvalitet koster, både penger og innsats. Hvordan ville så dette bli med den nye Bondevik-regjeringen? Jeg skal innrømme at det var med en nøktern tilbakeholdenhet, men likevel en viss forventning, når det gjaldt utdannings- og forskningsområdet – særlig fordi Høyre i sin valgkamp gjorde dette til en av sine hovedsaker. Jeg må innrømme at resultatet var skuffende. Utdanning og forskning tapte i kampen mot skattelettelser i Regjeringen. Ofret ble høyere stipend for studentene, det ble betydelige kutt i brukerstyrt forskning og bortfall av utlånsordningen som en vei mot målet om gratis læremidler i den videregående skolen – totalt nesten en halv milliard kr mindre på vårt område – og det etter at denne regjeringen endret anslagene for økonomien, slik at den fikk 2,5 milliarder kr mer å rutte med for neste år enn det Stoltenberg-regjeringen la til grunn. Det får meg til å tenke på en leder i Aftenposten forleden, der det ble påpekt behovet for å satse på kunnskapsøkonomien: «Vi hører en god del om slike fremtidsplaner, men vi ser mindre til de bevilgninger som vil bidra til en slik utvikling.» Det er en god beskrivelse av det budsjett Høyre-statsråden og denne regjeringen har lagt fram. I stedet for et felles løft på viktige områder har Regjeringen valgt symbolpolitikken, med mindre påplussinger til f.eks. private høyskoler, noen flere prestestillinger og en værradar ekstra. Regjeringspartiene gjør et stort poeng av at de øker bevilgningen til studentboliger for neste år. Først kutter de oppunder 300 mill. kr i stipendøkning for studentene. Så tar de en liten del av disse pengene og fremstiller en økning på 26 mill. kr til boliger som en seier for studentene. Det må være dette som kalles nytale. Det skal også legges til at Regjeringen heller ikke får tilslutning for sitt budsjettforslag fra sine egne partier her i Stortinget – uten at de er presset til det. På egen kjøl omdisponerer de nær 70 mill. kr på nye områder av symboler. Arbeiderpartiet må selvsagt forholde seg til de rammer som er vedtatt for vårt område, som altså betyr nesten 500 mill. kr mindre enn hva Arbeiderpartiet foreslo. Det betyr at vi ikke har mulighet til å løfte inn igjen alle de store kuttene jeg har vist til. Men vi hadde én målsetting for budsjettbehandlingen: Vi ville forsøke å få til en bedre studiefinansieringsmodell fra neste høst av. Det var et tverrpolitiske ønske å øke kostnadsnormen og stipendandelen fra behandlingen av kvalitetsreformen i Stortinget før sommeren. Et viktig mål, og faktisk en forutsetning for hele kvalitetsreformen, er å gi studentene bedre muligheter til å studere på heltid. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet og de andre opposisjonspartiene er blitt enige om å øke kostnadsnormen til 80 000 kr og stipendandelen til 40 pst. fra 1. november neste høst. Det betyr ca. 1 000 kr mer i stipend per måned. Regjeringen tilbyr studentene kun flere tusen mer i lån. At studentene har demonstrert og oppfattet dette som løftebrudd, er forståelig. Opposisjonspartiene har også kommet frem til et kompromiss når det gjelder konverteringsordning, nemlig at studentene får 25 pst. i direkte stipend og ytterligere 15 pst. av kostnadsnormen etter avlagte vekttall. Det er riktig med krav til resultat for maksimal stipendfinansiering. Når regjeringspartiene prøver å konstruere svakheter ved en kraftig forbedret stipendordning, er det uttrykk for krokodilletårer. Og som jeg påpekte i en replikk tidligere: Når Venstres landsstyre påstår at studentene i sum er kommet dårligere ut, er det stikk i strid med de synspunktene studentenes egne organisasjoner har kommet med. For oss har det vært viktig å holde løftet til studentene. Så over til noe mer samlende synspunkter. Universitets- og høyskolesektoren står overfor store utfordringer de nærmeste årene når det gjelder gjennomføring av kvalitetsreformen. Arbeiderpartiet legger i denne forbindelse vekt på økte bevilgninger både til omstillingstiltak og forskning. Omstillingsarbeidet vil innebære bl.a. utvidet studieår, nye evalueringsformer, nytt karaktersystem, nye studieprogram med nye grader og et samlet fokus på kvalitetsheving av den samlede virksomheten. At institusjonene helst hadde sett ytterligere midler avsatt til omstillinger, tar jeg som et positivt tegn på et høyt ambisjonsnivå og at det er vilje til endringer og forbedringer. Ressursbehovet for å lykkes er noe vi uansett må vurdere ved neste budsjettrunde. I denne sammenheng vil jeg også peke på det den økte friheten universiteter og høyskoler har fått ved delegert myndighet. Det er viktig for at disse enklere og raskere kan svare på endrede behov i samfunnet. Departementet har videre utarbeidet en ny finansieringsmodell for sektoren som vil kunne gi et godt grunnlag for forutsigbarhet i finansiering av universiteter og høyskoler. Det er positivt at det skjer en dreining av fokus fra innsatsfaktorer og over mot resultat, videre at det blir innført et delvis skille mellom tildelingene til undervisning og forskning Jeg regner det som sikkert at det vil være behov for justeringer i modellen når erfaringene og tallgrunnlaget blir bedre. På forskningsområdet i høyere utdanning vil jeg understreke bevilgningene til strategisk prioritert forskning, vitenskapelig utstyr, forskerrekruttering og nye stipendiatstillinger og for ikke å glemme, nye professorater som er øremerket kvinner. Arbeiderpartiet deler målsettingen om at norsk forskningsinnsats må trappes opp til minst gjennomsnittlig OECD-nivå innen 2005. Det er viktig å øke de offentlige budsjettene både gjennom avsetninger til Fondet for forskning og nyskapning og gjennom direkte bevilgninger over de forskjellige departementers budsjetter. Samtidig er det avgjørende at næringslivet stimuleres ytterligere til økt forskningsinnsats bl.a. ved skattefradrag for FoU-investeringer. Etter krav fra et flertall i Stortinget foreslo Stoltenberg-regjeringen i høst en skattefradragsordning for forskningsinvesteringer som alternativ til FUNN-ordningen basert på tilskudd. Vi har sluttet oss til de utvidelser som den nye regjeringen har gjort i skattefradragsordningen. Vi ser det som viktig at det er bredest mulig enighet om ordningene og slik sett forutsigbart for næringslivet. Jeg vil imidlertid påpeke to forhold. Det ene gjelder de bedrifter som nå har igangsatt prosjekter med midler fra tilskuddsordningen, som enten faller utenfor reglene om skattefradrag eller får problemer med likviditeten. Her vil jeg be statsråden vurdere om behovet til disse bedriftene kan bli ivaretatt. Det er ellers min oppfatning at FUNN-ordningen har vært godt mottatt hos brukerne og har fungert effektivt i den korte tida den fikk leve. Kanskje burde vi sammen vurdere om en tilskuddsordning også hørte med blant incentivene til mer forskning. Forskningsrådet spiller en sentral rolle i forskningspolitikken. Bevilgningen fra Nærings- og handelsdepartementet til rådet skal bidra til økt verdiskaping i næringslivet og til å utvikle et konkurransedyktig næringsliv i hele landet. Arbeiderpartiet må selvsagt forholde seg til de rammer som er vedtatt for vårt budsjettområde. Innenfor disse rammene har det ikke vært mulig å dekke inn igjen kuttet som denne regjeringen har gjort i bevilgningene til de direkte næringsrettede og brukerstyrte programmene i regi av Forskningsrådet. Det hevdes nå fra ulikt hold og fra næringslivet at det ikke er midler til nye kontrakter, og jeg kan her bare oppfordre statsråd Clemet til å etterprøve virkningene av en vesentlig lavere bevilgning på dette området. Det er viktig at de direkte næringsrettede brukerstyrte programmene ikke stopper opp. Utdanning og forskning er avgjørende for samfunnet og framtida vår. Det var et dårlig signal fra Regjeringen og statsråd Clemet å gjøre dette til salderingspost i budsjettet. Jeg håper både statsråden og Regjeringen har høyere ambisjonsnivå ved neste korsvei.