Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-06-08:
Jeg er helt enig i representanten Hadia Tajiks inngang til denne debatten. Jeg har også i mange sammenhenger tatt til orde for at andre yrkesgrupper inn i skolen kan avhjelpe lærerne og frigjøre tid til pedagogiske oppgaver. Men det viktigste målet med å benytte seg av flerfaglige personalressurser er at vi kan skape en god skolehverdag for elevene, slik at de får en god faglig, en god sosial og personlig utvikling. Representanten Tajik viser til Tidsbruksundersøkelsen fra 2008, der det gikk fram at 70 pst. av lærerne ofte hadde sosiale oppgaver – og halvparten jevnlig måtte gripe inn i konflikter. Elevundersøkelsen fra 2011 viser at det nå er tendens til bedring – at elevene opplever at lærerne trenger mindre tid på å få ro i klassen, kan være et tegn på det. I Meld. St. 22 for 2010–2011, Motivasjon – Mestring – Muligheter, som handler om ungdomsskolen, pekte vi på at bråk og uro hemmer læring og er et problem i norske klasserom. Regjeringens satsing på utvikling av læringsmiljøet er en satsing i rett tid! Et godt læringsmiljø frigjør tid for læreren og fremmer læring for elevene, ikke bare faglig, men også sosialt og personlig. Et godt læringsmiljø bidrar til å redusere bråk, uro og problematferd. Et godt læringsmiljø bidrar også til bekjempelse av mobbing. Det er lite mobbing på skoler med godt læringsmiljø. God klasseledelse er den faktoren som har størst betydning for elevenes læringsmiljø og læringsresultater. Derfor legger vi til rette for skolebasert kompetanseutvikling i klasseledelse ved samtlige skoler med ungdomstrinn. Endring av skolens læringsmiljø krever at skoler arbeider systematisk, kunnskapsbasert og langsiktig. Hele skolen må med, og skolelederens evne til å få med hele personalet er sentral. Styrking av rektorenes kompetanse er en del av vår etter- og videreutdanningsstrategi. Representanten Tajik har helt rett i at den også bør innebære hvordan man kan sørge for å være oppmerksom på hva slags kompetanse andre yrkesgrupper har, og hvordan en kan benytte seg av det i en helhet. Som en del av oppfølgingen av Meld. St. 18 for 2010– 2011, Læring og fellesskap, som handler om spesialundervisning, oppretter vi nå et senter for læringsmiljø og atferdsforskning. Et slikt kompetanse- og ressurssenter vil være en betydelig styrking av støtten til arbeidet med læringsmiljøet lokalt. Skolen må forholde seg til elevenes hverdag, livsstil, fysiske og psykiske helse og bidra til at elevene får støtte og hjelp i å mestre og å lykkes både faglig, sosialt og personlig. I dette arbeidet er samarbeid med hjemmene og kontakten med andre tjenester viktig. Andre yrkesgrupper og tjenester finnes allerede i skolen: Skolehelsetjenesten, som representanten Tajik var innom, er en veldig viktig ressurs. Det er også riktig at den ligger under helseministerens ansvarsområde, men det er likevel sånn at helseområdet og skoleområdet må samarbeide tett om skolehelsetjenesten. Det er også slik at skolehelsetjenesten er en viktig kanal inn til andre deler av helsesektoren. I retningslinjene for skolehelsetjenesten ligger et godt grunnlag for skolene og helsetjenestene til ytterligere å konkretisere rutiner for samarbeid. Representanten Tajik etterlyste nettopp dette. Rammer og lokale forhold varierer, derfor mener jeg det lokale nivå må bestemme hvordan man konkret skal samarbeide. Heldigvis finnes det veldig mange gode og inspirerende eksempler som man kan benytte seg av. Helsedirektoratet konkluderte i 2009 med at skolehelsetjenesten har for lav kapasitet og må styrkes. Jeg vil peke på at Samhandlingsreformen legger føringer for å styrke den forebyggende innsatsen. I mange kommuner vil dette bl.a. kunne innebære styrking av skolehelsetjenesten. Rådgiverfunksjonen utføres ofte av lærere, men det er ikke et krav i opplæringsloven at sosialpedagogiske rådgivere må ha undervisningskompetanse. Her ligger det muligheter for skolene til å ansette personer med annen bakgrunn. Assistenter i skolen er en gruppe med veldig ulik utdannings- og yrkesbakgrunn, men statistikken fanger dessverre ikke opp mangfoldet av kompetanse. Over halvparten av assistentene har formell praktisk-pedagogisk utdanning fra barne- og ungdomsarbeiderutdanning, og mange har bakgrunn fra helse- og sosialfagene. Det er også slik at assistenter og barne- og ungdomsarbeidere ikke verdsettes i tilstrekkelig grad, og at kompetansen deres ikke utnyttes godt nok. Det har vi bl.a. sett i forsøk med utvidet og helhetlig skoledag. I skoleåret 2010–2011 var det ca. 8 500 assistentårsverk i skolene. Assistenter skal ikke erstatte læreren, men assistenter kan være en veldig viktig del av et team. Teamet kan i samarbeid sørge for at lærerens krefter og innsats først og fremst kan brukes til å forberede undervisning, gjennomføre undervisning og følge opp undervisning. Assistenter kan være med på å avlaste med hensyn til både enkeltelever og hele miljøet. Derfor har vi i stortingsmeldingen, Læring og fellesskap, varslet at vi skal gå gjennom opplæringsloven og definere nærmere hva som er assistentenes rolle i skolen, for i dag er det en ganske usynlig gruppe. Pedagogisk-psykologisk tjeneste finnes i alle kommuner og fylkeskommuner. I skoleåret 2009–2010 var det 1 703 fagårsverk i tjenesten, bl.a. spesialpedagoger og psykologer. Målet er at disse høyt utdannede i langt større grad skal bidra systematisk inn i den enkelte skoles arbeid. I kommunene er ulike yrkesgrupper allerede til stede, f.eks. ansatte i barnevernet og i kommunenes sosialtjeneste. I Samhandlingsreformen har vi pekt på kommunenes utfordring med å arbeide tverrfaglig og på tvers av sektorene. Vi ser eksempler på at kommuner har etablert tverrfaglige psykososiale team, eller at skoler har organisert kriseteam som hjelper lærerne når det oppstår situasjoner. Dette er noe flere kommuner burde gjøre. Departementet vil ikke forskriftsfeste kompetansekrav til andre yrkesgrupper enn undervisningspersonalet i skolen. Lokale behov må avgjøre hvilken kompetanse den enkelte trenger i støtteapparatet. Vi anbefalte i Meld. St. 19 for 2009–2010, Tid til læring, skoleeierne å legge til rette for at opplæringen knytter til seg personer med ulik yrkesbakgrunn, f.eks. merkantil hjelp, helsefaglig eller sosialpedagogisk kompetanse, miljøarbeidere eller barne- og ungdomsarbeidere. Slik kompetanse vil absolutt kunne avlaste både lærerne og skoleledelse, slik at man kan få en god bredde over kompetansen på en skole, jobbe mer forebyggende og konfliktdempende, sørge for at det er mindre bråk og uro og følge opp elever med psykososiale problemer bedre. Den enkelte kommene, dvs. skoleeier, må legge til rette for å utvikle samarbeidet på den enkelte skole og sørge for nødvendig kompetanseutvikling både for lærerne og for andre yrkesgrupper som har sitt virke i skolen. Det er skoleeiers ansvar å sørge for forsvarlig bemanning for å oppfylle kravene i lov, forskrifter og regelverk. Det er viktig å understreke at det er lærerne som skal ha ansvar for elevenes opplæring, og for at kompetansemålene nås. Det er også læreren som må ha hovedansvaret for elevenes læringsmiljø. Derfor må lærerne ha god kjennskap til den enkelte elevs sosiale og personlige utvikling. Læreren er den mest sentrale personen for elevene og skal til enhver tid kunne vurdere hvilken hjelp som i størst mulig grad bidrar til elevens utvikling. Andre yrkesgrupper med ulik kompetanse og erfaringsbakgrunn er et viktig supplement og kan ha en veldig viktig støttefunksjon overfor elever og lærere. Representanten Tajik peker på to utfordringer: å bedre rekrutteringen av ulike yrkesgrupper til Skole-Norge samt å sikre arbeidsrutiner der en flerfaglig personalressurs kan brukes best mulig. Av statistikk ser vi at det i økende grad ansettes personale med annen bakgrunn enn lærerbakgrunn mens lærertettheten har vært stabil. At annet personale i stor grad ansettes som assistenter og dermed ikke får en arbeidstittel som viser den kompetansen de faktisk har, er derimot en uheldig bivirkning. Jeg mener det er grunnlag for å hevde at det er en positiv utvikling når det er slik at det er flere yrkesgrupper som kommer inn i skolen. Når det gjelder arbeidsrutiner, slik at flerfaglige ressurser kan brukes best mulig, er dette en viktig del av oppfølgingen av Meld. St. nr.18 for 2010–2011. Det er mange oppgaver hvor andre yrkesgrupper har en naturlig plass i tilknytning til opplæringen og kan støtte opp under opplæringen. I meldingen om læring og fellesskap viser vi til at noen av disse viktige yrkesgruppene overlates et stort pedagogisk ansvar alene og ikke benyttes i et team sammen med læreren. Derfor er det viktig, som jeg var inne på i sted, å presisere vilkårene for assistentenes rolle i opplæringen. Det følges opp av departementet nå. Jeg vil også, som en oppfølging av denne interpellasjonen, be Utdanningsdirektoratet utarbeide veiledningsmateriell, som kan bidra til å klargjøre roller og ansvarsforhold og vise hvordan ulike yrkesgrupper kan støtte opp om lærernes arbeid. En slik veilederressurs skal også vise gode eksempler på hvordan dette kan gjøres i dag i mange kommuner og skoler.