Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Dette er en viktig debatt om en helt grunnleggende del av den økonomiske politikken i Norge. Det er for så vidt greit å konstatere at i begrunnelsen for representantforslaget roses både nåværende og tidligere regjeringer for en klok og offensiv oljepolitikk. Dette er etter mitt syn vel fortjent. Over tid har flere regjeringer og storting bygd opp et godt system for håndtering av statens oljeinntekter. Pensjonsfondet og handlingsregelen er bærebjelker i dette systemet. Vårt rammeverk blir lagt merke til internasjonalt. Handlingsregelen setter en ramme for utviklingen i den oljekorrigerte budsjettbalansen over tid. Regelen legger ikke føringer på prioriteringer i budsjettet, herunder skattenivå eller budsjettets størrelse. Dette er prioriteringer som vil variere fra regjering til regjering og fra parti til parti. Så langt har det imidlertid vært bred enighet om den generasjonsmessige fordelingen når det gjelder bruken av oljeinntektene, som handlingsregelen innebærer. Forslaget vi behandler i dag, innebærer at det ikke lenger skal settes en samlet ramme for bruk av oljeinntekter over statsbudsjettet. Dersom offentlige utgifter utenom investeringer skal følge BNP samtidig som det gjennomføres et kraftig løft i investeringer i realkapital, vil konsekvensen bli at offentlig sektor legger beslag på en økende del av ressursene i norsk økonomi de nærmeste årene. Dette vil gi høyere innenlandsk kostnadsvekst, med negative konsekvenser for kronekurs, konkurranseevne og de deler av næringslivet som møter konkurranse fra utlandet. Det vil også gjøre det vanskeligere å finansiere pensjoner og andre velferdsordninger i framtiden. Ifølge forslaget skal gjennomføringstidspunktet for investeringer tilpasses slik at en unngår presstendenser. Dette er i og for seg et viktig hensyn, isolert sett. Behandlingen av statsbudsjettet og handlingsregelen hjelper oss med nettopp dette siden prosjektene blir sett under ett, innenfor en helhetlig ramme. Tekniske endringer i budsjettregler gir oss verken mer penger eller flere menneskelige ressurser til disposisjon. En ønsker at retningslinjene skal legge vekt på produktivitetsfremmende satsinger innenfor infrastruktur, utdanning, forskning og en mer konkurransedyktig skatte- og avgiftspolitikk. Det er ikke noe som hindrer en i å prioritere disse formålene innenfor den rammen for bruk av oljepenger som handlingsregelen setter – tvert imot. Handlingsregelen og et helhetlig budsjett gir et godt grunnlag for politiske valg mellom ulike formål innenfor rammen av det som ivaretar hensynet til en balansert utvikling i økonomien. Innenfor budsjettrammene handlingsregelen setter, har regjeringen de siste årene gjennomført et kraftig løft ikke bare for vei og jernbane, men også for barnehager, skole og forskning. På den måten legger vi til rette for en fortsatt god utvikling i norsk økonomi. La meg til slutt si at situasjonen i flere land rundt oss viser hvor viktig det er å holde orden i egen økonomi. Andre land strammer nå opp sitt finanspolitiske rammeverk for å få en bedre styring med offentlige finanser. I denne situasjonen fremmer altså Fremskrittspartiet et forslag om å skrape en regel som har fungert godt. Som erstatning foreslås en regel som ikke setter noen samlet ramme for budsjettet, med vanskelige avgrensninger og store muligheter for omgåelse av budsjetteringen. Dette vil jeg på det sterkeste advare mot. Vi skaper ikke et mer vekstkraftig næringsliv ved det en kan kalle kreativ bokføring på statsbudsjettet, eller det en også kan kalle en uansvarlig økonomisk politikk. Den gode utviklingen i norsk økonomi er ikke selvskreven, og jeg mener at en i urolige internasjonale omgivelser ikke bør sette i gang prosjekter som bidrar til å eksperimentere med tryggheten i norsk økonomi.