trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Jeg føler behov for å komme med noen synspunkter på det Stortinget nå diskuterer, for jeg skjønner intensjonene bak forslaget fra representanten Nesvik m.fl. fra Fremskrittspartiet. Representanten Nesvik har i sitt innlegg et poeng når han sier at det er viktig at Stortinget får anledning til å drøfte helheten i Helse-Norges utfordringer, og jeg er enig i at det viktigste dokumentet i så måte er St.prp. nr. 1, altså budsjettet. Men vi må samtidig ta inn over oss at store deler av Helse-Norges budsjett behandles i forbindelse med kommunalkomiteens innstilling. Derfor kan man si at den debatten vi har i dag, ja den handler om Helse-Norges utfordringer, men det budsjettet vi behandler, tar ikke opp i seg Helse-Norges helhetlige utfordringer. Derfor tror jeg det er behov for at vi drøfter videre hvordan Regjeringen skal kunne invitere Stortinget til en mer helhetlig, overordnet debatt om hvilken vei Helse-Norge nå skal gå, at en f.eks. får anledning til å drøfte om de største utfordringene nå ligger i å styrke primærhelsetjenesten, hvilke deler av primærhelsetjenesten, om det skal gå på bekostning av noe annet – altså i det hele tatt å ha en litt mer overordnet, helhetlig prioriteringsdebatt. Derfor er det min intensjon å videreutvikle Nasjonal helseplan på en sånn måte at jeg i hvert fall ikke nå vil utelukke at Nasjonal helseplan neste gang f.eks. kan komme som en egen melding eller en egen proposisjon til Stortinget – ikke nødvendigvis på høsten sammen med statsbudsjettet, men i forkant av at vi tar de endelige rundene knyttet til budsjettet. Det vil da ikke være på samme måte som kommuneproposisjonen, men det vil i hvert fall være en anledning for Stortinget til å kunne delta i en overordnet helsepolitisk debatt på et noe tidligere tidspunkt enn under sluttbehandlingen av budsjettet. Uten at jeg nå kan love noe, jobber jeg med å se på muligheten for å kunne legge fram en slik stortingsmelding eller stortingsproposisjon våren 2010, slik at vi kan få en litt mer omfattende debatt etter at samhandlingsreformen er lagt fram, så tidlig som mulig i neste stortingsperiode, slik at det kan danne grunnlaget for det vi skal gjøre med Helse-Norge i de fire årene som da kommer.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Det er en gledens dag for alle som har arbeidet med å rette opp skjevfordelingen mellom de regionale helseforetakene. Magnussen-utvalgets innstilling blir fulgt opp i budsjettet for 2009 med 600 mill. kr og ytterligere 634 mill. kr for 2010. Sykehusøkonomien styrkes, og skjevfordelingen rettes opp. Regjeringen Stoltenberg viser både vilje og handlekraft gjennom det framlagte statsbudsjettet for 2009. Sykehusøkonomien styrkes med 6,5 milliarder kr utover pris- og lønnsstigningen, og er nå oppe i over 102 milliarder kr. Styrkingen vil gi flere pasienter behandling, føre til kortere ventetid og bidra til at sykehusene kan holde sine budsjetter. For Helse Midt-Norge utgjør dette 224 mill. kr for 2009 og 237 mill. kr for 2010. Dette gjøres uten noen kutt i bevilgningene til Helse Sør-Øst. Det er friske midler. Skjevfordelingen er historie fra 1. januar 2010. Magnussen-utvalgets innstilling følges opp fullt ut, som jeg sa, med unntak av to forslag, det som gjelder finansiering av gjestepasienter og forslaget om økt aktivitetsbasert forskningstilskudd, som vil bli evaluert før det eventuelt tas inn senere. Omfordelingen skjer innen veksten i sykehusbudsjettet. Det innebærer at Helse Midt-Norge vil få 436 mill. kr mer over en toårsperiode istedenfor 324 mill. kr, som var utvalgets opprinnelige forslag, da man måtte rette opp omfordelingen uten å ha vekst i budsjettet. Rettferdig finansiering av helseregionene har denne perioden vært en meget viktig problemstilling for mange som er opptatt av helsepolitikken. Derfor er jeg glad for at skjevfordelingen blir historie. Det gir Helse Midt-Norge mulighet til å realisere andre viktige byggeprosjekter, bl.a. ny barneavdeling i Ålesund, nytt sykehus i Molde osv. Det bevilges i dag totalt 3,6 milliarder kr til offentlige sykehus på det nye budsjettet og 320 mill. kr til private for å dekke bl.a. pensjonskostnadene, altså de reelle pensjonsforpliktelsene en påtar seg for framtiden, i motsetning til pensjonspremien, som er det sykehusene er forpliktet til å utbetale i inneværende år. For Helse Midt-Norge utgjør denne økte bevilgningen 680 mill. kr. Pensjonspremien for 2008 utgjør 2,3 milliarder kr, og dermed økes likviditeten til sykehusene med 1,3 milliard kr, som er differensen mellom pensjonskostnadene og pensjonspremien. 24 mill. kr settes av til forebygging, 36 mill. kr til forskning og kompetanseheving, 5 mill. kr til samhandling og 7 mill. kr til økt brukerinnflytelse. I tillegg er rus regnet med i dekningen av 1,5 pst. pasientbehandling i sykehusene. Jeg synes statsråden og Regjeringen her viser vilje til både å se framover og til å ta inn nye tiltak og øke bevilgningene på viktige områder, som gjør at flere får god behandling på riktig sted og til riktig tid.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Jeg er glad for at også representanten Nesvik synes dette er et forholdsvis godt budsjett, og komiteen er jo på de aller, aller fleste punkter enig. Men jeg vil også minne om at Hagen-utvalget, som Fremskrittspartiet var med og støttet fullt ut, skulle rette opp skjevfordelingen med 50 pst., og at man skulle bruke fem år på det. Arbeiderpartiregjeringen innfridde det i løpet av fire år – og ikke bare det, de nedsatte et nytt utvalg. Rapporten ble lagt fram i år, og dette blir allerede innvilget i løpet av budsjettet 2009 og 2010. Jeg synes det er meget bra i forhold til det Fremskrittspartiet i sin tid var med og sluttet seg til i forbindelse med Hagen-utvalget.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Jeg er glad for at flertallet i helsekomiteen på initiativ fra Arbeiderpartiet løfter fram det flotte arbeidet som prosjektet «Sammen» gjør elleve steder i Norge. Vi snakker om omfattende aktivitet i Haugesund, Sauda, Karmøy, Stord, Flekkefjord, Kvinesdal, Kristiansand, Grimstad, Porsgrunn og Sandefjord og noe aktivitet i Larvik. Prosjektet administreres av IOGT Norge, og har på de ulike virksomhetsstedene omfattende samarbeid med kommuner, frivillige organisasjoner og næringsliv. Målsettingen med prosjektet er å gi rusmiddelavhengige et bedre liv. Prosjektet inneholder en bredde av tiltak for noen av de i vårt samfunn som sliter mest. Stikkord i den forbindelse er et lavterskel helsetilbud for tunge rusmisbrukere, matutlevering og rehabilitering. Prosjektet «Sammen» er et ypperlig eksempel på hvordan frivillig sektor, det offentlige og næringslivet sammen tar et samfunnsansvar. Ikke minst er dette et nonprofitprosjekt. Problemet er imidlertid at det i forhold til aktiviteten og potensialet i prosjektet har vært underfinansiert. Her får en mye igjen for pengene, lite går til administrasjon, og mange mennesker hjelpes. Derfor hadde det vært ønskelig med et noe større statlig bidrag i årene som kommer. Da er det spesielt gledelig at flertallet i komiteen på initiativ fra Arbeiderpartiets medlemmer er tydelig i sin budsjettmerknad for neste år: «… ber om at søknad til Helsedirektoratet om støtte til «Sammen»-prosjektet prioriteres spesielt.» Jeg er glad for den tydelige merknaden, og jeg er helt sikker på at det vil føre til at prosjektet kan nå ut til enda flere i årene som kommer.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Fremdeles gjenstår en del før vi kan si oss fornøyde med det behandlingstilbudet vi gir til kvinner og menn som har vært utsatt for incest. Mange av de historiene incestutsatte forteller om hvordan de er blitt møtt av hjelpeapparatet, er til å gråte av. Mange blir dessverre fremdeles overhørt av behandlingsapparatet når de forsøker å fortelle sin overgrepshistorie. De blir tvunget til å fortsette å bære på sin grusomme hemmelighet, og i mellomtiden utvikler de kompliserte psykiske og somatiske lidelser. Jeg er derfor veldig glad for at komiteen i sin innstilling er opptatt av behandlingstilbudet til de incestutsatte og spesielt nevner traumetilbudet som er etablert for seksuelt misbrukte ved Betania Malvik. Dette behandlingstilbudet er på mange måter helt særegent, fordi det er bygd opp etter initiativ fra de incestutsatte sjøl og er et tilbud skreddersydd for seksuelt misbrukte. Behandlingen er et døgntilbud hvor man får en intensiv behandling av egen traumehistorie, dvs. at man får bearbeidet de traumer man er påført, slik at de helseskadene de har skapt, kan heles. Finansieringen av dette traumetilbudet er sikret ut 2009 gjennom en forsknings- og utviklingsavtale mellom Helse Midt-Norge, St. Olavs Hospital og Betania Malvik. Hva som skjer etter 2009, er høyst usikkert. Jeg mener det er viktig at prosjektet nå blir videreutviklet og kvalitetssikret. De tilbakemeldingene som kommer fra de incestutsatte som har fått behandling ved Betania Malvik, er unisont positive. For øyeblikket er det lange ventelister for folk som ønsker behandling ved Betania Malvik, helt opptil to års ventelister. Jeg er opptatt av at dette tilbudet blir videreført også etter 2009, og at man etter hvert også ser på muligheten for et tilbud som kan bli landsdekkende. Dagens tilbud til denne gruppa er altfor tilfeldig, og fremdeles mangler deler av helsevesenet vårt kunnskap om hvordan de skal behandle denne gruppa. I et slikt perspektiv er det viktig at vi viderefører behandlingsopplegg som har vist seg å være så vellykket som nettopp traumetilbudet for seksuelt misbrukte ved Betania Malvik.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Eg meiner at me i praktisk politikk har vist at me ønskjer ei brei tilnærming for å bidra til at andre land skal få ei positiv utvikling i sin økonomi. Marknadstilgang er eit av dei viktigaste tiltaka på dette området, og derfor har denne regjeringa gjennomført spesielle lettar for ein god del land. Me ønskjer å satsa aktivt på Aid for Trade, og Noreg har vore ein aktiv pådrivar for å få til ein ny handelsavtale gjennom WTO. Så på ei rekkje område vil Noreg bidra til å få opp handelen. I tillegg til det vil bistanden vera avgjerande viktig fordi mange land ikkje har dei føresetnadene som skal til for å vera med i den internasjonale handelen. Me meiner at me i dag har dei verkemidla som er nødvendige for å kunna nå ein politikk der me får ei positiv utvikling i dei landa som i dag heng etter.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
For det første synest eg det er dristig av Høgre å stilla dette spørsmålet, fordi Høgre har løyst dette på sin eigen måte ved å kutta i bistand og overføring til dei fattigaste landa og dermed frigjort ressursar som dei kan bruka på andre område. Så er eg sjølvsagt heilt einig i at det ikkje skal vera noko carte blanche eller at ein skal kunna føra alle slags typar utgifter inn på bistandsbudsjettet. Eg har likevel opplevd at veldig ofte er det det motsette som er utfordringa, nemleg at dei internasjonale køyrereglane me har på dette området, ODA-reglane, er så rigide og vanskelege at dei var ei større utfordring enn å prøva å snika inn utgifter som ikkje høyrer til der. Eg kan i alle fall bekrefta at for Arbeidarpartiet sin del er det slik at pengar som skal gå over bistandsbudsjettet, skal gå til bistand. Det er viktig med openheit om desse pengane, og det er ikkje minst viktig at ein får ei moglegheit til å kontrollera at pengane fører til det som er ønskemålet, nemleg ei positiv utvikling for dei landa som tek imot desse pengane.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Det er noko som heiter at sjølvskryt skal ein lytta til, for det kjem frå hjarta. I dette tilfellet meiner eg at me alle har grunn til å gleda oss over det som er situasjonen i dag. Når me gjer eit vedtak, har me i fellesskap bidrege til at Noreg gjev 1 pst. av bruttonasjonalinntekt til utviklingsformål. Så har eg i fleire debattar vore oppteken av at prosent er viktig, for det gjev oss noko å strekkja oss etter. Likevel er det slik at det som er det viktigaste, er kroner og øre. Utviklinga i denne perioden har vist at me brukar atskilleg fleire kroner – 8,3 milliardar kr meir – enn det me gjorde ved inngangen til denne perioden. Det gjev Noreg enorme moglegheiter til å bidra på dette området. Eg meiner Soria Moria-erklæringa no er oppfylt, men samtidig er det viktig å ha nye mål å strekkja seg etter. Så veit me òg at delvis blir denne prosentsatsen avgjord av prisen på olje. Og det er ikkje usannsynleg at når me gjer opp rekneskapen ved halvgått løp i år, er me langt over den eine prosenten, om oljeprisen går ned.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Nok ein gong er det slik at Framstegspartiet sitt budsjett er «hinsides» alle andre forslag som ligg føre her i salen i dag. Eg er einig i at viss dette blir gjennomført, vil det stilla Noreg i den internasjonale skammekroken – eg trur likevel ikkje det er det viktigaste poenget, eg skal heller ikkje fokusera på alle kutta i år – men då må Framstegspartiet faktisk auka løyvingane i sine eigne budsjett. Det er slik at når ein les budsjettet, får ein lett moglegheit til å samanlikna det som blir vedteke frå år til år. Det ein ikkje så lett får moglegheit til å samanlikna, er det opposisjonen foreslår, og som blir nedstemt. Men viss ein ser på Framstegspartiet sitt alternative budsjett for i fjor, og samanliknar det med det frå i år, vil ein sjå at det er eit område som litt overraskande har stor vekst i løyvingane, og det er støtta til FN sitt organ for palestinske flyktingar, UNRWA, der Framstegspartiet har femdobla støtta frå i fjor til i år. Sidan dette ikkje har kome nemneverdig fram korkje i merknader eller frå talarstolen, skulle det vera interessant å få vita kva som har skjedd med Framstegspartiet, sidan dei plutseleg finn at det er så viktig å prioritera dette området.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Lat meg først seia at eg trur ein gjer ein stor feil dersom ein prøver å redusera nordområdesatsinga til berre å vera eit spørsmål om kroner og øre. Det har vore fokusert på dei spesielle problema som ein har i nord, og ikkje minst på det å få internasjonal merksemd når det gjeld desse tinga, som har vore ein viktig og avgjerande del av arbeidet. Gjennom å setja dette på dagsordenen har ein òg i mykje større grad greidd å få internasjonal merksemd om dei spesielle utfordringane. Bakgrunnen for at eg ber om ordet, er at eg kort vil kommentera tre av dei forslaga som er fremja. Når det gjeld forslag nr. 1, er det slik at Finansdepartementet no skal ha ein gjennomgang av dei etiske retningslinene for Statens pensjonsfond – Utland sine investeringar. I den samanhengen skal ein òg sjå på investeringsprofilen, inkludert forslag som går i retning av det som er omtalt i dette forslaget. Eg trur derfor at intensjonane i forslaget er ivaretekne. Når det gjeld forslaga nr. 3 og nr. 6, har høvesvis statsråd Solheim og utanriksminister Gahr Støre omtalt dei i positive ordelag, og dei skal vera i tråd med det som er Regjeringas politikk. Eg vil derfor be dei som har fremja desse forslaga, om at dei gjer om forslaga til oversendingsforslag, slik at vi slepp å få ei votering over desse i kveld.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Fra Arbeiderpartiets side hevdes det at det er viktig å bidra til at utviklingsland kan skape vekst gjennom økt handel, at produksjon av varer og tjenester er en forutsetning for handel, og at bearbeiding av råvarer skaper grunnlag for arbeidsplasser og næringsklynger som er avgjørende for at land kan klatre opp utviklingsstigen. Til tross for disse fagre ord ser vi sørgelig lite fra partiet når det gjelder virkemidler for å få dette til. Man fortsetter i de samme gamle spor som ikke virker. Skal man få til næringsutvikling, må det investeringer til. Opposisjonspartiene fremmer i dag et fellesforslag om å få utredet dette nærmere. Hvorfor er man fra Arbeiderpartiets side motstander av å få dette utredet, all den tid man så klart og tydelig sier at man er opptatt av næringsutvikling i utviklingslandene?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Jeg finner ikke igjen særlig mye av Sosialistisk Venstrepartis tradisjonelle utenrikspolitikk i innstillingen fra komiteen. Partiets NATO-motstand er nå avløst av en hyllest av NATO som «hjørnesteinen i vår sikkerhetspolitikk», og man slår i tillegg fast: «Ankerfestet for norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk er vår sterke støtte til» bl.a. NATO og vårt «tette forhold» til EU. SV har tradisjonelt hevdet at de har vært opptatt av menneskerettigheter, og har brukt dette som årsak til at man bl.a. vil boikotte israelske varer. Menneskerettighetsbrudd i eksempelvis Iran er skremmende, med pisking og henrettelser ved steining. Og i Kina hevdes at man henretter kanskje 10 000 mennesker årlig, uten at det får den samme reaksjon fra SV. Vil man fra SVs side boikotte varer også fra disse landene? Eller hvis dette er et selektivt virkemiddel fra partiet, hvilke andre reaksjoner vurderer man overfor disse landene?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
Det er ganske kreativt å trekke den konklusjonen at Høyre arbeider for dårligere kontroll med korrupsjon, men det er ikke det som er spørsmålet mitt. Etter klimaforliket hadde Høyre forventet at tiltak mot skogforringelse og avskoging ville bli ført i andre deler av budsjettet enn under utvikling og bistand, men nå står det nå der, og det blir på en måte en regnskapsmessig sak om det regnes med i bistanden eller ikke. Vi er enig i mye av det Akselsen sa i sitt innlegg om viktigheten av klimatiltak og skogstiltakene. Men er Arbeiderpartiet likevel enig i at det er behov for en grenseoppgang og en avklaring av hva som er utviklingsrelaterte tiltak under klimapolitikken?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
For vår del tror vi det er mulig å effektivisere administrasjonen de fleste steder, og vi kan ikke se at det har skjedd i den grad vi kunne forvente i de nevnte administrasjonene. Men jeg vil ikke trekke noe likhetstegn mellom det og det å redusere innsatsen f.eks. mot korrupsjon. Vi er veldig opptatt av at når det gjelder monitorering, evaluering, oppfølging av forvaltningssystemer i mottakerland og den type ting, må det være innbakt i prosjektene og programmene i utgangspunktet som en del av den kostnaden som ligger i det å gjennomføre programmet. Det er det vi savner, og vi mener at det skulle vært gjort i større grad. Vi mener det i altfor liten grad er prospektivt lagt opp hvordan vi skal gjøre dette som en del av aktivitetene, og ikke bare som en aktivitet for seg selv hjemme.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
Et glimrende spørsmål – jeg er veldig opptatt av temaet. Jeg vet at bl.a. SV, med stor rett, har vært bekymret over kondisjonaliteter i bistand og utvikling. Når det gjelder politisk kondisjonalitet, om det nå går på frihandel eller privatisering, skjønner jeg det. Men vi er opptatt av at når det gjelder bruk av budsjettstøtte, må det være mulig, som man også har formulert i sluttdokumentet fra Accra, å sette kvalitetskrav til mottakerlandets forvaltningssystemer, særlig når det gjelder økonomi og finansforvaltning, og man må kunne monitorere utviklingen av kvalitetsparametrene i de systemene. Det kan godt hende at man i utgangspunktet ikke har en god nok kvalitet, men at man er villig til å utvikle det i riktig retning. Hvis den situasjonen foreligger, mener vi det også er grunnlag for å bruke budsjettstøtte. Men hvis det ikke foreligger en slik situasjon, og man ikke er villig til å gjennomgå en utvikling av kvaliteten på forvaltningssystemene, er vi imot å bruke det.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
Noen steiner synes tyngre å flytte enn andre, tydeligvis. Jeg ble så entusiastisk over den replikken jeg fikk fra SV i sted, at jeg må jo bare følge opp overfor SVs representant. Det gjelder budsjettstøtte og forutsetninger for det. Er SV enig i, slik det fremgår av sluttdokumentet fra Accra, at når det gjelder bruk av budsjettstøtte, er det aktuelt å stille visse krav til mottakeren i form av kvalitetsovervåkning av deres forvaltningssystemer, og at man faktisk setter noen kondisjonaliteter som har å gjøre med at de utvikler kvaliteten på egne systemer, som grunnlag for å få den type bistandsoverføringer?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
Det er nesten for galt å legge seg opp i denne bilaterale feiden her, men siden representanten Haga var innom også matproduksjon og tydeligvis er opptatt av den langsiktige svikten i matproduksjonen, ble det for fristende å ta en replikk på det. Jeg minner om at vi hadde en handlingsplan for utviklingssamarbeid på landbrukssektoren i 2004, og komiteen har nå henvist til den og bedt Regjeringen følge opp. For når man går inn i det foreliggende budsjettet, finner man ikke mye igjen av den langsiktige landbrukssatsingen som del i utviklingsarbeidet. Som jeg sa i innlegget mitt tidligere i dag, har komiteen stilt det som spørsmål til Regjeringen, og svaret vitner jo om at man mener at det er en oppgave som andre får ta seg av i en internasjonal oppgavefordeling. Er Senterpartiet fornøyd med den ambisjonen fra Regjeringens side?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
I anledning 60-årsjubileet for FNs verdenserklæring om menneskerettigheter i Bergen 11. november, understreket utenriksministeren at Regjeringen har laget retningslinjer for hvordan vi best kan støtte og beskytte MR-forkjempere i praksis. Russland er ett av verdens farligste land for journalister og aktivister. Europarådets rapportør for MR-forsvarere utpeker det russiske Nord-Kaukasus som den mest kritiske regionen. Grunnet situasjonen i Nord-Kaukasus har Helsingforskomiteen fremmet søknader om overføring av forfulgte MR-forsvarere til flyktningkvoten siden 2003. Personer som ble forfulgt fordi de snakket ut om overgrep, fikk beskyttelse i Norge. Ordningen er i praksis avviklet under den rød-grønne regjeringen. Norsk praksis overfor asylsøkere fra Nord-Kaukasus er basert på en virkelighetsbeskrivelse i strid med kilder som FN og Europarådet. Norsk tilnærming synes for tiden preget av et utenrikspolitisk overoptimistisk syn på Russland. Kan vi forvente en mer realistisk holdning til menneskerettigheter i Russland fra Regjeringens side?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-12-09:
Jeg synes utviklingsministeren gjør en formidabel innsats for å fremme innovative finansieringsordninger – jeg opplevde det på nært hold i Doha. Jeg synes det er et solid arbeid. Hvis det ikke var fordi jeg antok at jeg må ha misforstått, tror jeg mitt sparsomme hår hadde reist seg på hodet da jeg fikk en slags oppfatning av at en ikke har tenkt i forkant på hvordan man skal revidere, administrere, kontrollere og monitorere hva man bruker disse pengene til, og hvordan det skjer. Det er klart at en har nasjonale institusjoner både på giversiden og på mottakersiden. Man har Bretton Woods, man har private institusjoner. Det finnes sikkert ulike måter å gjøre dette på, men jeg må vel tro at man har vært inne i den tankegangen allerede, og har lagt det opp i forkant, for ellers må jeg si at jeg synes det er sterkt betenkelig.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Komiteens leder brukte store deler av sitt innlegg til å gratulere seg selv, Regjeringen og Arbeiderpartiet med å ha oppfylt målet om 1 pst. i bistand. Det er en feiring jeg gjerne deltar i, selv om jeg har mine synspunkter på måten man oppnår dette på – det skal jeg komme tilbake til i mitt innlegg. Representanten Akselsen kom i skade for å si at Soria Moria-erklæringen med dette er oppfylt. Da må jeg nok minne Akselsen om hva som står i Soria Moria-erklæringen. Regjeringen vil «at bevilgningene til utviklingssamarbeid når målet om 1 prosent av BNI og at innsatsen deretter trappes ytterligere opp i perioden». Mitt spørsmål til representanten Akselsen er om han ikke er enig i at denne målsettingen ennå ikke er oppfylt. Mitt neste spørsmål er hvordan representanten Akselsen vil sørge for at det blir en opptrapping utover 1 pst. i denne perioden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Representanten Valle berørte i sitt innlegg innstillingen om kvinner og bistand, som hun på en utmerket måte førte i pennen på vegne av komiteen. Hun viste bl.a. til nødvendigheten av at ambassadene følger opp de føringer som Stortinget har gitt. Det regner jeg med at statsråden har tatt et alvorlig og betydelig ansvar for. Men kanskje burde representanten Valle i rollen som stortingsrepresentant være litt mer opptatt av hvordan statsråden følger opp den delen av bestrebelsene som går på å løfte kvinner i utviklingsland, og som handler om utdanning. Vi er naturligvis enige om at utdanning er en helt sentral, strategisk innsats når det gjelder kvinner i utviklingsland. Hva vil representanten Valle gjøre med at utdanning konsekvent nedprioriteres som andel av bistanden under denne regjeringen?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Kristelig Folkeparti er i spissen når det gjelder å kjempe for god bistand, kvalitativt høy bistand og en oppfølging av bistandsresultatene som gjør at vi kan gripe inn der hvor det skjer feildisponeringer, der hvor midler ikke forvaltes på en måte som er i tråd med retningslinjene. Det må skje uavhengig av hvem som utøver oppdraget på Norges vegne. At vi ikke har sluttet oss til en helt spesiell bemerkning i innstillingen, rokker ikke ved dette hovedsynet. Det skal selvfølgelig stilles krav til alle, også til de frivillige organisasjoner, og særlig fordi vi ønsker at de frivillige organisasjoner skal ha en større rolle i bistanden framover enn det Regjeringen har lagt opp til.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
For det første var det betryggende å få melding underveis her om at det ikke er brann i bygget. Det kan man ikke si om situasjonen i Midtøsten, den er høyst eksplosiv. Svaret på representant Valles spørsmål om Kristelig Folkepartis holdning finnes i innstillingen. Det framgår av merknader Kristelig Folkeparti er med på, sammen med regjeringspartiene og delvis sammen med andre opposisjonspartier, at vi nettopp ønsker en fredsløsning som stiller krav til alle parter, også til Israel, som stiller krav på alle de punkter representanten Valle var innom. Men vi er kritiske til en holdning som ensidig retter kravene mot staten Israel, og som ikke aksepterer de grunnleggende prinsipper for Israels rett til eksistens og stans av terrorvirksomhet, som hele det internasjonale samfunnet har stilt seg bak.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
La meg si meg helt enig med utenriksministeren i at det er viktig i tiden framover å forsøke å se finanskrisen, fattigdomskrisen og klimakrisen i sammenheng, og se om det går an å møte de tre store globale krisene med tiltak som virker sammen. Jeg ser fram til et samarbeid med Regjeringen om akkurat det. Jeg vil ta opp det utenriksministeren sa om at Regjeringen arbeider med hvordan en kan følge opp Soria Moria-erklæringen når det gjelder styrker til Afrika i FN-regi. Så langt har man ikke lyktes med å få oppfylt det. Jeg vet at Regjeringen har signalisert at den vil arbeide langsiktig med å prøve å få til styrker i Kongo. Men det haster med både å møte de humanitære behovene og å forsøke å bidra til fred i dette området. Spørsmålet er hva Norge kan gjøre for å støtte den fredsprosessen som FN nå er i gang med i Kongo.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Debatten har vist bred enighet om hovedlinjene i norsk utenriks- og bistandspolitikk. Det forhindrer ikke at det er store forskjeller mellom enkelte partier i denne salen og flertallet, ikke minst når det gjelder bistandspolitikken. Det er også bekreftet i denne debatten. Vi trenger allikevel en kritisk debatt oss imellom som er tilhengere av høye ambisjoner i bistandspolitikken, nettopp fordi det vil gjøre bistandspolitikken bedre. Nå tilbød statsråden en fredsavtale med Kristelig Folkeparti. Hvis vi sluttet å dra storheten i dette ekspansive bistandsbudsjettet ned, skulle han slutte å beskylde Kristelig Folkepartis leder for å være i slett lune – det var noe slikt jeg oppfattet av innlegget. Da må jeg si at vi fra Kristelig Folkepartis side hele tiden har markert at det er et bra budsjett som er lagt fram, og det er grunn til å feire det. Men jeg vil kanskje bemerke at statsråden ikke trenger å omskrive historien for å få grunn til å feire det, slik han gjør når han sier at det er første gangen Norge har oppnådd 1 pst. av BNI i bistand. Det vet han ikke er tilfellet. Det er heller ikke slik fordi om vi er glad for at bistandsbudsjettet øker, at det ikke kan være rom for nødvendige kritiske grenseoppganger, og det har vi til hensikt å fortsette med. Så statsråden må nok belage seg på at han vil møte bistandskritikk fra to fronter også i fremtiden. Men jeg vil ta hans utfordring på det konstruktive og vise til det som er sagt om forholdet mellom klimatilpasningsbistand og det som primært er globale tiltak for atmosfæren. Er statsråden villig til å gå inn i en grenseoppgang mellom disse ytterpunktene i den meldingen han har varslet for Stortinget? Det vil jeg gjerne ha svar på. Til slutt vil jeg vise til at det i debatten er gjort klart både fra Venstres og Høyres talere at man subsidiært vil stemme for Kristelig Folkepartis fordeling innenfor rammen, og jeg ber om at man legger opp voteringen slik at det blir mulig. Mens jeg har ordet, vil jeg også si at slik statsrådene og komiteens leder har formulert seg når det gjelder intensjonen og støtte til intensjonen i forslag nr. 1, kan vi som forslagsstillere gjøre det om til et oversendelsesforslag.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Min korte merknad går på følgende: Man gjør ikke seg selv stor ved å gjøre andre små. Jeg synes at vi må kunne fastslå at Norge har hatt 1 pst. av sitt bruttonasjonalprodukt til bistand tidligere, både under arbeiderpartiregjeringer og under ikke-sosialistiske samarbeidsregjeringer. Selvfølgelig var grunnlaget et annet, men det betyr bare at vi var fattigere i 1986 enn vi er nå. Det var derfor atskillig tyngre å nå 1 pst. Ellers slutter jeg meg til statsrådens rause omtale av Reidun Bruslettens innsats og den raushet som hun har vist tilbake. Den deler vi. Siden statsråd Solheim ikke er her, skal jeg ikke plage utenriksministeren med å svare på det spørsmålet Solheim ikke svarte på. Jeg bare konstaterer at det fortsatt gjenstår et ubesvart spørsmål om hvorvidt Regjeringen vil foreta en skikkelig grenseoppgang mellom klimatilpasningsbistand og det som er en regelrett global tilpasning i forhold til atmosfæretiltak.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Representanten Akselsen bruker ord som «hinsides» og «skammekroken». Når det gjelder ODA-andelen, som andre er opptatt av, er vi på 0,62. Vi nærmer oss faktisk Monterrey-kravet – om det skulle være et mål. Det er nå bedre enn veldig mange andre land, som jeg ikke tror representanten Akselsen ville bruke den type ord om. Vi har gjort dramatiske kutt på UNRWA tidligere. Vi har endret kuttet, det er helt riktig observert. Vi har tidligere også vist vilje til å justere våre budsjettforslag i tråd med hva som budsjettmessig er mer realistisk å få til. Jeg tror vel vårt første kutt er innenfor en slik ramme og en korrigering av det vi hadde tidligere. Det er ingen vesentlig endring av politikk, men det er rett og slett hva som er budsjettmessig håndterbart i forhold til de endrede rammer som UNRWA vil få.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Det å ha en politikk som er global, og som trekker opp rammer for alle lands skattepolitikk, har ikke vi sett gode eksempler på. Vi vet heller ikke om det er formålstjenlig. Skattepolitikk er et nasjonalt anliggende. At land har ulike profiler og ulik politikk på dette området, aksepterer vi. Vi tror at det meste som det jobbes med på dette området, er veldig lite gjennomførbart. At det er konkurranse her, bidrar også til at statene seg imellom skjerper seg. At det er utslag og eksempler som bidrar til en negativ effekt for mange utviklingsland på dette området, er vi enig i, men det handler først og fremst om å ta tak i disse landenes forvaltningssystemer – skatteinnkreving, det rettsstatlige osv. – og sørge for at de ser seg tjent med å beholde pengene i sine land. Vi vet at det her er en stor jobb å gjøre. Vi tror ikke vi løser den utfordringen som representanten Ågot Valle tar opp her, ved å foreslå å legge ned de såkalte skatteparadisene.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Selvfølgelig er det bruk for barmhjertige samaritaner, men – som vi påpeker – alt med måte. At mange fra den rike delen av verden har hatt en eller annen agenda for sitt bistandsengasjement, mener vi er riktig. Vi har, som jeg påpekte, et bistandsbudsjett på totalt sett 16 milliarder kr, slik vi fremlegger det. Det betyr ikke at vi avviser bistand som et virkemiddel, men vi mener det overdrevet har blitt brukt som et redskap i utviklingspolitikken. Det har ført til at mange stater, ikke minst i Afrika, har fått en klient/offerrolle som ikke har tjent dem. Statsadministrasjonene i disse statene er nå innrettet mer på å hente inn nye donorkroner enn å skape grunnlag for økonomisk vekst i sine egne land og for sine egne innbyggere. Det er en negativ spiral som vi på en eller annen måte er nødt til å bryte.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Det er interessant å registrere at den utenrikspolitiske talskvinnen for et av regjeringspartiene ønsker å bruke hele sin taletid på å gå til angrep på Fremskrittspartiet. Jeg kjenner meg overhodet ikke igjen i beskrivelsen når hun snakker om fiendebilder, isolasjon og total mangel på dialog. Jeg tok nettopp til orde i mitt innlegg for betydningen av dialog også med land vi ikke er enige med. Når vi snakker om gapet i forhold til de arabiske statene, er det jo nettopp de forhold som befolkningen lider under: manglende ytringsfrihet, manglende religionsfrihet og krenkelse av rettigheter for kvinner og barn. Når det gjelder bistanden, er ikke representanten Haga enig i og innser hun ikke at den bistandspolitikken som har vært ført, ikke har ført frem, og at det er på tide å tenke nytt? Representanten glemte å nevne vår idé om et stort investeringsfond som nettopp kan stimulere til en riktig form for utvikling.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Jeg registrerte at representanten valgte å hoppe bukk over mitt spørsmål. Jeg vil på nytt gi henne anledning til å svare på spørsmålet om ikke den fallitt, i hvert fall de manglende resultater fra bistanden over mange år som vi har sett, gir grunnlag for nytenkning og å stille kritiske spørsmål. Hvis representanten fortsatt ikke vil svare på det, kan hun svare på spørsmålet knyttet til de arabiske lands situasjon: Er det ikke vår plikt og vår rett å løfte opp situasjonen for befolkningen også i den arabiske del av verden, og påpeke mangler ved f.eks. menneskerettigheter når vi ser det?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Tallet 85 er ikke spesielt magisk for Fremskrittspartiet. Vi bruker, som jeg tidligere har sagt, 16 milliarder kr på bistand i dette budsjettet, som er rekord for oss, uten at det er noe vi vil vektlegge veldig mye. Jeg er veldig glad for de signalene utenriksministeren gav i forhold til Durban 2. Jeg er enig i hans analyse av at det ikke må bli Vesten mot resten. Samtidig har det vært viktig for oss å fokusere på at vi må stå fast på noen verdier. Den trend vi mener å se, er at enhver slik konferanse prøver å flytte noen grenser, og det har ikke gått i en mer liberal og åpen retning. Er ikke utenriksministeren bekymret for at det kan bli utfallet, og at vi dessverre fort kan havne i en situasjon med Vesten mot resten, uten at det er dit vi ønsker å komme?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Siden dette antakelig er siste gang i år utenriksministeren er i Stortinget, ønsket jeg at utenriksministeren kunne kommentere WTO-situasjonen. Det rapporteres – vi ser det av nyheter i dag – at man mislyktes i går med å få til et resultat, og at dette skal skyldes USA og bomull – velkjente problemstillinger. Hvordan ser utenriksministeren på utsiktene? Og vil en ny administrasjon i USA etter utenriksministerens oppfatning kunne endre den amerikanske holdningen til sine egne bomullsprodusenter, og at vi dermed får et resultat som vi alle ønsker oss?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Jeg vil først få si at jeg er fornøyd med de signalene som er gitt når det gjelder Nicaragua. Jeg hadde også håpet at regjeringspartiene hadde vært med på de merknadene vi har i budsjettinnstillingen, men det er viktig at statsråden gjør noe her. Når det gjelder det å gjøre seg relevant for USA, virker det som om det er en rød tråd først og fremst i Regjeringens politikk, slik som statsråden her argumenterer. Vi er selvstendige i forhold til USA når det gjelder mange internasjonale spørsmål – vi har ingen problemer med det. Hørte jeg virkelig statsråden si at alle burde gå inn for å fortsette bistanden til Uganda, fordi de gjør mye godt som USA setter pris på? Antakelig hørte jeg feil. Er ikke statsråden enig i at det er bekymringsfulle trekk ved utviklingen i Uganda, og at Museveni mer og mer inntar en autoritær holdning, som det er viktig å påpeke for å prøve å bidra til at Uganda blir demokratisk, slik vi ønsker det, og slik vi har tro på er best for befolkningen i Uganda?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Vi er glad for at Regjeringen har et godt forhold til USA. Det bør enhver norsk regjering ha, men i likhet med Regjeringen har også Fremskrittspartiet selvstendige vurderinger. Og statsråden overdriver den betydning USA måtte ha for vår utenrikspolitikk. Tilbake til Nicaragua. Vi har tatt dette opp før i salen, og statsråden har vært imøtekommende i forhold til utfordringene. Oppfattet vi statsråden riktig når vi oppfattet ham dit hen at han er villig til å true med å holde tilbake budsjettstøtte dersom man ikke ser positive fremskritt i Nicaragua, og dersom utviklingen fortsetter i like gal retning som den har gjort det siste året?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Utenrikskomiteens leder, representanten Akselen, ønsket at vi kunne gjøre om noen av forslagene til oversendelsesforslag. Når det gjelder forslag nr. 1, har allerede representanten Høybråten sagt noe om det, og vi deler den oppfatningen. Allikevel må jeg få lov til å si at vi er litt usikre på om enigheten er så fullkommen som det kanskje her ble fremlagt. Det får vi se på. Vi føler vel at det på sett og vis er en avstand, men vi vil gjerne se Regjeringens vilje til å komme oss i møte. Forslagene nr. 3 og 6 er vi innstilt på å gjøre om til oversendelsesforslag.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
Fremskrittspartiet er opptatt av å bidra til en sterk internasjonal fokusering på kampen mot korrupsjon. Korrupsjon er tjuveri fra de fattigste, det er vi sikkert enig om. Jeg etterlyser derfor Fremskrittspartiet i kampen mot skatteparadiser – mot å unndra skatt fra fattige land. Dette er et fenomen som gjør at pengeflyten går fra fattige land til spesielt rike selskaper i nord, uten muligheter for innsyn. Uten skatteparadisene hadde det ikke vært mulig å gjemme vekk korrupsjonspengene. Fremskrittspartiets representanter har tidligere lovprist skatteparadiser fordi det fører til en sunn skattekonkurranse. Dersom representanten Høglund er enig med sine partifeller, vil jeg påstå at forslaget om å lindre finanskrisa ikke står til troende, for kampen mot skatteparadiser er viktig for finanskrisa.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
Jeg kan forsikre om at vi er stolte over å være med i en regjering som flytter steiner, også i retning av det SV har stått for tidligere. Jeg kan også forsikre om at vi står ved vår NATO-motstand. Men vi er med i en regjering som bygger på NATO, og som bygger på at vi ikke skal være medlemmer av EU. Replikanten har nok ikke fulgt helt med i timen når han påstår at vi ikke tar menneskerettighetsbrudd i Iran og Kina på fullt alvor. Det gjør vi sannelig! Derfor er vi veldig opptatt av at menneskerettighetsbrudd f.eks. rammer kvinner i Iran. Men det vi oppfatter som et paradoks, er Fremskrittspartiets forsvar for okkupanten Israels grove overgrep overfor palestinerne og de grove menneskerettighetsbruddene som utøves der.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
Den nyvinninga som kommer i sluttdokumentet fra Accra, er en sterk satsing på det sivile samfunnet, på grasrota, som en kontrollør overfor myndighetene. Gitt det perspektivet er budsjettstøtte og ikke minst eierskap et viktig prinsipp som vi støtter. Men det må altså forutsette at grasrota, parlamentene, blir tatt med, både når det gjelder dialog om utviklingen, og også som kontrollørinstans sammen med andre kontrollørinstanser. Så er det også slik at i oppfølginga av Doha-runden var vi opptatt av de store kapitalstrømmene ut av utviklingslandene.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
Jeg er glad for at representanten Høybråten er helt enig i at ambassadene skal følges nøye opp med hensyn til hvordan de ivaretar den gode innstillingen vi var sammen om å lage når det gjelder kvinners rettigheter og utdanning. Når representanten påstår at utdanning blir prioritert ned, stemmer jo ikke det med de opplysningene som nå kommer om at flere og flere jenter får utdanning, og at man ligger mye bedre an til å nå tusenårsmålene om utdanning enn på andre områder, f.eks. mødrehelse. Det er jo et faktum at vi gir en stor bistand til utdanning gjennom f.eks. UNICEF. Det er ikke bare de bilaterale donasjonene som gjelder, men også det som gis gjennom FN. Så skal det være en stor konferanse nå i desember som vil vise at denne regjeringa og denne utviklingsministeren tar dette på ramme alvor, for det er jo grunnlaget for all annen utvikling.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
I mer enn 40 år har palestinerne levd under en stadig mer brutal okkupasjon fra Israels side. Antall bosettinger har økt til tross for at Israel har forpliktet seg til å trekke tilbake de bosettingene som er der. Muren strider mot internasjonale konvensjoner. Den stjeler mer og mer land fra palestinerne og hindrer palestinerne i å dyrke jorda si.(Over høytaleranlegget: Det er ikke registrert brann i bygningen.) (Over høytaleranlegget: Det er ikke registrert brann i bygningen.) Når skal Kristelig Folkeparti innse at det er en uholdbar situasjon, at det ikke blir fred i Midtøsten uten en rettferdig fred for palestinerne? Og hvordan ser Kristelig Folkeparti for seg en slik fred?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-09:
Igjen foreslår Venstre å kutte bistanden til Latin-Amerika og begrunner dette med at det er en ideologisk basert støtte – som om noe er upolitisk i denne verden! Jeg må si at jeg forstår ikke denne holdninga. For det første er det støtte til demokratiske land med demokratisk valgte ledere som representerer marginaliserte grupper, som f.eks. Evo Morales i Bolivia. Hans motstandere er rike folk som ikke vil dele ressursene med fattigfolk. Norske tiltak er fattigdomsorienterte og i stor grad rettet mot urfolk og kvinner som lever i ekstrem fattigdom sjøl om dette er mellominntektsland. Flere tiltak er i forhold til biologisk mangfold og helt i tråd med handlingsplanen for miljørettet bistand. Hvorfor denne ideologisk baserte motstanden fra Venstres side mot å støtte kampen mot fattigdom i nye demokratier som har kvittet seg med diktatorer og militærstyre?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Det er eit stort skilje mellom Framstegspartiet og dei andre partia i utviklingspolitikken. Innlegget no var for så vidt ikkje særleg overraskande, men eg må seie at eg begynner å lure når eg les innstillinga, der Framstegspartiet uttalar at «u-landene trenger rettferdig handel fremfor bistand, nettopp for å beholde selvrespekten og for å slippe å bli omringet av barmhjertige samaritaner som kun er opptatt av å plassere seg selv på pidestall gjennom almisser og politisk korrekte uttalelser». Eg tolkar Framstegspartiet slik at dei meiner at bistand er bortkasta, og ikkje ser at bistand er viktig for å få til handel. Kan ein òg tolke Framstegspartiet slik at dei meiner at det heller ikkje er bruk for miskunnsame samaritanar lenger?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Kristeleg Folkeparti er godt fornøgd med at bistandsbudsjettet no er på 1 pst. – me ville til og med gå vidare. Men me stiller samtidig alltid spørsmål ved bruken av pengane, som i 2007, då Statkraft gjennom SNPower gjekk inn og kjøpte vasskraftselskapet Electroandes av eit amerikansk selskap. Då skaut Norfund inn 525 mill. kr, som gjekk rett i lomma på det amerikanske selskapet. Det me oppnådde, var auka norsk eigarskap. Likevel blir slike oppkjøp rapporterte som norsk offisiell utviklingshjelp. Hadde det derimot vore støtte til utbygging av eit vasskraftverk, der midlane kanskje hadde gått lokalt, hadde det vore greitt, men her går altså verdiane rett til Noreg, og pengestøtta går til det amerikanske selskapet. Korleis kan ein statsråd frå SV forsvare at dette blir ført som offisiell utviklingshjelp?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2008-12-09:
Me kan vere stolte av den innsatsen Noreg har gjort for utviklingsland. Me kan vere stolte av det budsjettet som ligg her, der me faktisk har ein auke til verdas fattigaste. Me treng demokratiarbeid i eit land som t.d. Kviterussland, som eg besøkte i helga, der studentar blir kasta i fengsel eller ikkje får moglegheit til å fullføre utdanninga si fordi dei driv opposisjonsarbeid. Me treng utdanning og betre helse i eit land som Kenya, der fattige faktisk døyr av enkle sjukdomar som me kunne hjelpt dei med. Me treng næringsutvikling i eit land som Uganda, der det er eit enormt potensial. Då er det trist å sjå det partiet som ønskjer å kutte brutalt i den bistanden som har vist seg å vere vellukka, og som me veit vil funke i åra som kjem. Men samtidig må eg òg seie at den bistanden me gjev, òg på mange måtar blir litt utviska. Det er nemnt eit prosjekt, Statkraft og SNPower, der me brukar offisiell utviklingshjelp til å tøye praksisen ved å kjøpe selskap i utlandet som ikkje eigentleg er konkrete utviklingsprosjekt. Samtidig veit me òg at t.d. regnskogmilliardane er blitt tekne av bistandsbudsjettet, der me veit at grunngjevinga er at klima og fattigdom heng så tett saman. Men den same argumentasjonen blir ikkje like god når miljø- og utviklingsministeren i NRK roser Statoils oljeutvinning frå tjæresand og kallar det for ein suksess – det er i alle fall sitert slik. Me har eit ansvar for verdas fattigaste. Me har eit ansvar for klimaet. Me har kanskje eit endå større ansvar fordi me har ei enorm moglegheit til å kunne gjere noko på grunn av den rikdomen som me har, og den måten som me har bygt opp rikdomen på. Men me er òg forplikta til å fortsetje opptrappinga av reell bistand. Det betyr at me må spisse bistanden og ikkje vere med på å tøye praksisen for kva som blir kalla offisielt utviklingsarbeid, kva som blir kalla ein effektiv og reell bistand. Derfor er det viktig at me understreker at det budsjettet som kjem no, òg skal gjennomgåast for å tydeleggjere at den bistanden me gjev, er etter ein standard som òg OECD ønskjer at han skal vere.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Representanten Vallersnes er genuint opptatt av utviklingspolitikk og bistand. Det er vel også en av årsakene til at Høyre så fortjenstfullt har fulgt opp den bistandspolitikken som har vært ført de siste årene. I sitt innlegg var representanten bl.a. opptatt av kontroll med hvor bistandsmidlene går. Da må jeg spørre: Er det ikke veldig spesielt at Høyre i finansinnstillingen kutter bevilgningen til departementets administrasjon av utviklingshjelpen med 10 mill. kr og NORADs driftsutgifter med 20 mill. kr? Er ikke nettopp problemstillingen nå at bistandsbudsjettet har økt kraftig, mens administreringen av bistandsbudsjettet har stått stille, og at det også kan være et problem når det gjelder effektivitet, når det gjelder mulighetene for implementering, og ikke minst når det gjelder kontroll?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Venstre er med på en merknad som fyrer av en kraftsalve mot Regjeringens nordområdepolitikk. Jeg siterer: «Til tross for at Regjeringen har økt bevilgningene til nordområdene i perioden, har den ikke klart å levere de løsningene som trengs.» Og videre: «Disse medlemmer savner overblikket, kunnskapsfokuset og svarene på strategiske, økonomiske og kommunikasjonsmessige utfordringer i nord.» Du verden! Mitt spørsmål til representanten Larsen er: Hvilke løsninger vil Venstre levere? Hvilket overblikk er det Venstre har når det gjelder nordområdepolitikken, som Regjeringen mangler? Det går nemlig ikke fram av innstillingen.