Heidi Larssen (Høyre), 2001-12-04:
For omtrent ett år siden ble det i denne sal vedtatt skatte- og avgiftsøkninger som mangler sidestykke i norsk historie. Norge var på vei til å bli et skattepolitisk annerledesland. Arbeiderpartiets skattepolitiske talsperson, Britt Hildeng, sa da også i debatten: «Regjeringens skatteopplegg er dristig og tar tak i viktige skattepolitiske utfordringer. Det svarer på de utfordringer velferdssamfunnet står overfor, i den forstand at det gir grunnlag for økte inntekter, …» I dette utsagnet ligger nok noe av forskjellen mellom Høyre og Arbeiderpartiet. Mens Høyre mener at vi bør ha konkurransedyktige, dvs. lavere, skatter og avgifter for å øke vekstkraften i økonomien, for så å forbedre velferdssamfunnet, mener Arbeiderpartiet at å utvide skattegrunnlaget og å øke skatte- og avgiftsnivået er måten man får mer penger til velferdssamfunnet på – også på lang sikt. Det interessante er imidlertid at Arbeiderpartiet i år har skjønt at de var på ville veier i fjor og foreslår i år reduksjon i skatte- og avgiftsnivået. Men det måtte en regjering bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre til for å få et budsjett med en ny skattepolitisk kurs. Sem-erklæringen har klare ambisjoner om skatte- og avgiftslettelser. Budsjettet for 2002 er første etappe, og Regjeringen har kommet langt på tre uker. Fremskrittspartiet mener det er altfor lite, men selv finanskomiteens leder, Siv Jensen, mener at det er et steg i riktig retning. I finansdebatten i forrige uke var det en diskusjon mellom Arbeiderpartiets og Høyres parlamentariske ledere om det virkelig er slik at alle inntektsgrupper kommer bedre ut med samarbeidspartienes forslag. Det riktige er at for inntekter i de to laveste inntektsklassene, dvs. for alle med bruttoinntekt opp til 120 000 kr, kommer man likt ut med Arbeiderpartiets og samarbeidspartienes opplegg. Men for alle inntekter utover dette vil man komme bedre ut med samarbeidspartienes opplegg, ifølge Statistisk sentralbyrås modell for beregning av fordelingsvirkninger. Redusert boligskatt, fjerning av flypassasjeravgiften og merverdiavgift på kjøretøyopplæring mer enn oppveier det at Arbeiderpartiet har lagt inn litt mer enn oss i økt minstefradrag. Med andre ord: Ingen kommer dårligere ut med samarbeidspartienes skatte- og avgiftsopplegg enn med Arbeiderpartiets opplegg, og åtte av ti nordmenn kommer bedre ut. Det betyr at de med helt vanlige inntekter, ja til og med de med temmelig lave inntekter, vil få merkbar skatte- og avgiftslettelse med det opplegget samarbeidspartiene har lagt frem – også sammenliknet med det justerte skatte- og avgiftsopplegget Arbeiderpartiet har foreslått. Men det var vel heller ikke å vente at Arbeiderpartiet skulle kunne konkurrere med oss på dette området! Jeg har sagt det før, og jeg gjentar det gjerne: Jeg er glad for at Samarbeidsregjeringen oppfyller Arbeiderpartiets løfter fra i fjor om å fjerne dobbeltbeskatningen av aksjeutbytte, når de ikke klarte det selv. Det er alltid interessant å registrere at Arbeiderpartiet er imot noe de har vært for tidligere. For eksempel sa finanskomiteen i forbindelse med et Dokument nr. 8-forslag i 1998: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmet fra Sosialistisk Venstreparti, viser til departementets grundige gjennomgang av de negative følger det vil få for norsk økonomi og eierskap hvis man innfører dobbeltbeskatning av aksjeutbytte.» Det er helt riktig sagt, og det burde også Arbeiderpartiet ha fulgt nå. Boligskatt har vært og er et yndet debattema. Den viser også klassiske skillelinjer og standpunkter. Samarbeidsregjeringen hever bunnfradraget til 80 000 kr og øker ikke ligningsverdien med 5 pst. Arbeiderpartiet er imot dette, og Fremskrittspartiet går meget lenger i lettelser. I vår vedtok Stortinget at ligningsverdien av boliger skulle begrenses til 30 pst. av omsetningsverdien. Var taksten kommet høyere, kunne man klage. I den forbindelse foreslo Stoltenberg-regjeringen å opprette et register i hver kommune over takstmenn som skulle brukes ved klage på takst. Jeg ber Regjeringen merke seg at flertallet i finanskomiteen, Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet, ikke finner noen grunn til å øke byråkratiet på dette punkt. Vi ser ingen grunn til å opprette et slikt register, da både eiendomsmeglere og takstmenn bør kunne avgi takster for fastsettelse av ligningsverdi. Det er ikke alle finansministere som vil få en bestemmelse i skatteloven oppkalt etter seg. Jeg tror Schjøtt-Pedersen vil få det – lex Schjøtt-Pedersen. Den går ut på at man kan frasi seg de skattemessige fordelene som bostedsreglene for rikspolitikere fra Finnmark og Nord-Troms gir. En enstemmig komite åpner nå muligheten for at disse personene kan betale mer skatt hvis de vil. Etter det jeg har sett i avisene de siste dagene, ser det ikke ut til at det blir et rush av politikere som vil benytte seg av denne adgangen. Selv SV, som i andre saker vedrørende betingelser for stortingsrepresentanter har gått høyt på banen både fra denne talerstol og i media, sier at de ikke kommer til å benytte seg av den. Er det forskjell her på liv og lære? I mange av de forslagene som foreligger, er det tre forslag i tre retninger. Arbeiderpartiet står stort sett sammen med SV og Senterpartiet på den ene siden, Fremskrittspartiet på den andre siden, og samarbeidspartiene står i midten. Men på et par områder avviker dette mønsteret. Er det unntaket som bekrefter regelen? Det ene er avgiftsreduksjonen på sprit, hvor Arbeiderpartiet går lenger enn Samarbeidsregjeringen og senker avgiften med 17,5 pst., mot vårt forslag på 15 pst. Det andre er forslaget om å øke satsen i minstefradraget. Her går Senterpartiet og Kystpartiet lengst, og hvor Fremskrittspartiet faktisk ikke har sagt ja til en skattelette for dem med de laveste inntektene som alle de andre partiene har sagt ja til. Det hadde jeg ikke trodd jeg skulle oppleve. Til slutt: Ved en inkurie har Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre glemt å fremme tre forslag i innstillingen. Forslagene er kommentert og tatt hensyn til i budsjettet, men selve forslagene til vedtak mangler. Jeg tar herved opp forslagene nr. 16, 17 og 18, og for øvrig disse partiers forslag i innstillingen.