Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-06-10:
Dette er i ferd med å bli en litt underlig debatt, og la oss gå ett år tilbake i tid. For ganske nøyaktig ett år siden fattet stortingsflertallet et vedtak, et vedtak som er fattet i en tid der pilene knyttet til migrasjon og innvandring til Norge pekte nedover. Da fant stortingsflertallet det for godt å vedta at vi skulle motta 8 000 flyktninger. Umiddelbart etter det vedtaket kan man se av statistikken at tilstrømningen til Norge endret seg, og vi begynte å få en økning til Norge. Utover sommeren og høsten så vi at Norge ble hardt rammet av den migrasjonsbølgen som kom. Det linker jeg ikke til det vedtaket, det linker jeg til et sammenbrudd i de systemene som er i hele Europa, et sammenbrudd i Schengen-systemet, et sammenbrudd i landenes evne og også vilje til å ta det ansvaret som man har med registrering og med oppfølging, og sørge for at man ikke sender flyktningstrømmer og ikke minst migrasjonen bare videre ut av sitt land og over til neste land. Vi så en utvikling på Storskog som ingen av oss ante konsekvensene av. Heldigvis klarte stortingsflertallet på en fin måte i høst – et stortingsflertall som representerte 161 av 169 representanter – å sette seg ned og diskutere utfordringene vi sto overfor. Det medførte gode avtaler. Det medførte at Norge kunne signalisere at vi er nødt til å endre innretningen på den politikken som vi hadde, vi er nødt til å møte utfordringene på en mer alvorlig måte. Det signalet har virket – men bare sammen med en rekke andre tiltak. Det er heldig at man nå har fått på plass et bedre system i avtaleverket mellom EU og Tyrkia, og at man har fått på plass en del avtaler der. Det har fungert, selvsagt, at en rekke land har utvidet grensekontrollen. Både Sverige og Danmark har gjort det, Østerrike og en rekke andre land også. Det medfører selvsagt at migrasjonsstrømmene stopper opp, og at hvert enkelt land tar sitt ansvar. Videre har det selvsagt også virket at Russland har gjort sin del. Men hva skjer hvis disse strukturene endrer seg? Hva skjer hvis EU bestemmer at disse utvidede grensekontrollene ikke kan fortsette utover 1. november, som er vedtaket? Hva skjer hvis avtalen mellom EU og Tyrkia bryter sammen og Tyrkia bestemmer seg for at grensen skal åpnes, fordi de ikke takler de problemene som er der? Hva skjer hvis de enorme tallene som vi ser nå, kommer over Middelhavet mot Italia og middelhavslandene? Hva skjer hvis systemene bryter sammen da? Det er nettopp da det er viktig at vi har et regelverk i Norge, et system i Norge, som gjør oss i stand til å motstå det å ha en pull-effekt inn mot Norge. For Norge er et relativt lite land befolkningsmessig. Vi har begrensede muligheter til å kunne ta vare på alle dem som vil hit. Da må vi også sørge for at vi har tiltakene i bunn for å ivareta det. Det leverte regjeringen. Gjennom Prop. 90 L leverte regjeringen tiltak som nettopp skulle kunne møte dette. Så er det trist å se at stortingsflertallet ikke går inn for alle forslag, men forslagene ligger her og kan raskt fremmes igjen når behovet tilsier det. Men det blir i dag vedtatt en rekke forslag til innstramning som følge av det initiativet som regjeringen har tatt. Vi får det strengeste regelverket på innvandringssiden som dette landet noensinne har hatt. Men det spillet som jeg har hørt fra enkelte i salen i dag, er uverdig – det spillet hvor man sier at det kunne blitt enda strengere hvis regjeringen ikke ville stemt over sine egne forslag. Det er meningsløst. Enhver regjering er forpliktet til å fremme de forslag som man mener er nødvendig for å møte utfordringene. Det er mer et demokratisk problem at enkelte mener at man ikke skal fremme forslag som man tror på. Da er vi på feil spor i et demokrati.