Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-03-18:
Jeg begynner med å si noe som jo er selvfølgelig, nemlig at Grunnloven eies av Stortinget, og at det er de folkevalgte representantene som er forslagstillere til grunnlovsendringer. Det er derfor ikke partiene som sådan som stiller seg bak forslagene som vi debatterer her i dag. Men like fullt forholder det seg slik som saksordfører Foss nettopp har sagt, at menneskerettighetenes plass i Grunnloven har fått en helt spesiell behandling som går langt utover det som er vanlig før grunnlovsforslag fremmes av enkeltrepresentanter. Som også representanten Foss sa, var det jo daværende stortingspresident Jagland som i 2009 tok initiativet til å styrke menneskerettighetene i Grunnloven, og som førte til at Stortingets presidentskap den 18. juni 2009 besluttet å nedsette et utvalg til å utrede og fremme forslag til en begrenset revisjon av Grunnloven med det formål å styrke menneskerettighetenes stilling i nasjonal rett ved å gi sentrale menneskerettigheter grunnlovs rang. Utvalgets arbeid var ment å inngå som en del av Stortingets forberedelser i anledning av Grunnlovens 200-årsjubileum i 2014. Utvalget som ble ledet av Inge Lønning, som jeg ser også er til stede her i dag, avga sin rapport til Stortingets presidentskap den 19. desember 2011. Presidentskapet oversendte så rapporten til kontroll- og konstitusjonskomiteen for videre behandling. Vi har i Arbeiderpartiet gjennomført en grundig behandling, og Arbeiderpartiets representanter i kontroll- og konstitusjonskomiteen står som forslagstillere bak den helhetlige vurdering som Menneskerettighetsutvalget har lagt til grunn – med unntak som vi vil komme nærmere tilbake til i debatten fra Arbeiderpartiets side. Jeg vil først og fremst komme med noen betraktninger om hvordan Arbeiderpartiet – selv om jeg igjen vil understreke at det er enkeltrepresentanter som er forslagsstillere – og hvordan vi som representanter i kontroll- og konstitusjonskomiteen har vurdert Menneskerettighetsutvalgets rapport. Men jeg vil aller først igjen berømme presidentskapet for å ha tatt initiativet til denne debatten om grunnlovsforslagene som er fremmet denne perioden, og som skal realitetsbehandles av neste storting. Det er i Grunnlovens ånd og vil forhåpentligvis gi velgerne innsikt og mulighet til å ta i betraktning de grunnlovsforslagene som er fremmet, før de går til valg i september. Før jeg går inn på vurderingen av menneskerettighetene i Grunnloven, synes jeg det er på sin plass kortfattet å gjenta noen av premissene som Menneskerettighetsutvalget har lagt til grunn for sitt arbeid. For det første: Grunnloven gir ikke et helhetlig bilde av det menneskerettighetsvern som faktisk eksisterer i norsk lovgivning, da det bare er noen av de sentrale menneskerettighetene som er kommet til uttrykk i Grunnloven. Dagens fragmentering vil kunne lede til at det oppstår rettslig uklarhet om de verdiene som er kommet til uttrykk er viktigere eller mer overordnet enn menneskerettigheter i annen lovgivning. Større offentlige utredninger om diskrimineringsvern og personvern har konkludert med at rettighetsvernet i Grunnloven må styrkes. For det andre: Grunnlovens rettighetsvern bør minst dekke de sentrale menneskerettighetene som ligger til grunn for de internasjonale menneskerettighetskonvensjonene som Norge har sluttet seg til. For det tredje: Grunnlovfesting av de sentrale menneskerettighetene vil ikke lede til det som ofte omtales som rettsliggjøring av samfunnet. For det fjerde: Utvalget har tatt hensyn til hvordan menneskerettighetene kommer til uttrykk i moderne konstitusjoner i Vest-Europa, særlig i våre naboland. Det er lagt vekt på norske tradisjoner og norske verdier i betydningen synliggjøring av verdiene det norske samfunn er tuftet på, og med tanke på at Grunnloven skal være bedre egnet i møte med Norges framtidige utfordringer. Til sist: Menneskerettighetene i Grunnloven samles i en ny del E som bare omhandler menneskerettigheter. I Arbeiderpartiets behandling har vi selvfølgelig vært oppmerksom på at også disse forutsetningene har vært og er gjenstand for debatt og ulike oppfatninger både innenfor og utenfor det juridiske miljøet, og likeledes at det har vært ulike syn på både resultatet av Menneskerettighetsutvalgets arbeid og prosessen både før og etter nedsettelsen av utvalget. Vårt utgangspunkt er at det er viktig å ha et relativt konservativt utgangspunkt når det gjelder endringer i Grunnloven. Grunnloven bør fortsatt være overordnet og ikke detaljert – dette for at den fortsatt skal stå seg slik den har gjort, siden den ble skrevet for snart 200 år siden. På den annen side må vi ikke bli så grunnlovskonservative at vi ikke sørger for en grunnlov som kan fange opp og speile den nye virkeligheten i samfunnet, og som ikke ser framover i tilstrekkelig grad. Endringer som foreslås nå, kan virke selvfølgelige og unødvendige i dag, men de er kanskje ikke det om 50 år. Hensikten med grunnlovsendringer må være å sikre våre barnebarn og barnebarns barn de samme grunnleggende rettigheter som vi nyter godt av i det norske samfunnet i dag. Dette er det overordnede perspektivet for de endringene som Arbeiderpartiet har gått inn for. Vi har derfor tatt utgangspunkt i de foreliggende endringsforslag fra Menneskerettighetsutvalget som de la fram i sin rapport. Mange av dem er etter vårt syn uproblematiske og kan nærmest betraktes som en grunnlovfesting av den samfunnsmodellen vi har i dag, og som Arbeiderpartiet mener å ha mye av æren for og er stolt av. Etter vårt syn er det i et slikt perspektiv viktig faktisk å grunnlovfeste denne modellen. Jeg synes forslaget som foreligger, balanserer godt de ulike hensyn som må tas. Sitat fra utvalget: «En grunntanke må være at Grunnloven skal ivareta sentrale verdier i dagens norske samfunn, men samtidig gjenspeile de verdiene som har overlevd over tid. Å grunnlovsfeste disse verdiene vil være et bidrag til å sikre at også fremtidige generasjoner vil kunne nyte godt av disse rettighetene.» Jeg er videre enig med Menneskerettighetsutvalget i at det er behov for å ajourføre Grunnloven i forhold til det samfunnet vi lever i i dag. Dette innebærer ikke at Grunnloven skal gi oss svarene på vanskelige og viktige samfunnsutfordringer, men at den bør knesette noen sentrale prinsipper og grunnleggende verdier som i dag utgjør fundamentet for de beslutningene som treffes. På den måten vil man i større utstrekning kunne sikre at individets frihet, likhet og menneskeverd blir ivaretatt i beslutningsprosessene også i vår framtid. For Arbeiderpartiet er noen av forslagene problematiske og kan støte mot viktige prinsipper som vårt parti har kjempet fram, som f.eks. abortloven. Vi har derfor laget egne alternative formuleringer der vårt syn ivaretas og lagt dem inn som egne grunnlovsforslag. Dette vil de andre representantene for Arbeiderpartiet i kontroll- og konstitusjonskomiteen komme tilbake til og redegjøre nærmere for senere i debatten. Det er det neste storting som skal realitetsbehandle forslagene vi debatterer i her i dag, som representanten Foss også har understreket. Det har vært veldig viktig for oss i Arbeiderpartiet å skape et stort handlingsrom for dem som skal gjøre det viktige arbeidet det er å endre Grunnloven i neste stortingsperiode.