trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Statsråden viser i sitt innlegg til sitt syn om at ILOs kjernekonvensjoner allerede er godt nok ivaretatt i lovverket og gjennom de internasjonale forpliktelsene Norge har. Men i saken om tvungen lønnsnemnd mellom Den norske legeforening og KS nylig ble ILO satt til side i regjeringens vurdering av om tvungen lønnsnemnd var lovlig. Regjeringen har også mottatt sterk kritikk for sin inngripen under sykehusstreiken i 2019, og nå sist i konflikten mellom Parat/YS og NHO og Fagforbundet/LO og NHO. Nå ligger jo fagansvaret for håndteringen av disse streikene og tvungen lønnsnemnd til andre departementer, men ser ikke justisministeren at ILO-konvensjonene ikke står tilstrekkelig sterkt i lovverket når de så enkelt kan settes til side når det blir satt på spissen, og når det faktiske grunnlaget ikke kvalitetssikres før streiker avsluttes?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Nå foreslår jo ikke Arbeiderpartiet at samtlige konvensjoner skal inntas. Det er en drøss med konvensjoner fra ILO, og vi foreslår at det er kjernekonvensjonene – de åtte mest grunnleggende menneskerettskonvensjonene – som skal inn i menneskerettsloven. Et annet problem er at i dag er det sånn at det er kun staten som kan ansvarliggjøres ved brudd på ILO-konvensjonene, og det ender sjelden opp med noe mer enn påpekninger. Regjeringspartiene glemmer da at ved å få dette inn i menneskerettsloven sørger man også for at private parter vil være ansvarlige for å håndheve rettighetene. Mener statsråden faktisk at ILO-konvensjonene står sterkt nok i dag? Og mener statsråden i så fall at det ikke vil ha noen som helst betydning om ILOs kjernekonvensjoner tas inn i menneskerettsloven for private aktører?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Med Høyre-flertall blir det et a- og b-lag i dette, hvor man ser at når det blir satt på spissen, prioriterer man å skyve internasjonale konvensjoner til side, som ILO har blitt gjort i en rekke eksempler under dagens regjering. Men det som er vel så viktig å få etablert, er at også private aktører har et ansvar for å håndheve rettighetene knyttet til disse konvensjonene. Vi har en rekke eksempler på fra norsk arbeidsliv at private parter ikke blir ansvarliggjort ved brudd på disse rettighetene. Ser ikke statsråden at det å få dette inn i menneskerettsloven ville ha styrket også ansvaret for de private partene i arbeidslivet, og derigjennom også håndhevingen av disse rettighetene?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Representanten Tybring-Gjedde kommer med en oppramsing av noen få rettigheter og friheter som han selv holder høyt, og dermed åpenbart forventer at alle andre skal holde høyt, mens det han selv ikke holder så høyt, det skal heller ingen andre være opptatt av. Han glemte pressefriheten. Om det skyldes en forglemmelse, eller om det skyldes at han deler synet til personen som han nominerte til Nobels fredspris, kan kanskje Tybring-Gjedde selv gjøre rede for fra denne talerstol, men det er interessant at pressefriheten ikke ble nevnt som en grunnleggende frihet man bør forsvare fra parlamentene. Etter at Trump måtte gå av som president i USA, sier fagbevegelsen i USA at nå er kneet over nakken fjernet. Nå kan fagforeningene endelig begynne å puste igjen etter flere år hvor de har vært nede i knestående, under forbildet til Tybring-Gjedde, Donald Trump. Når det gjelder forslagene vi har fremmet, kan man spørre seg: Hva av det er det Tybring-Gjedde har problemer med å akseptere? Har han problemer med at folk skal ha retten til å streike? Har han problemer med at folk skal ha retten til å organisere seg? Har han problemer med et forbud mot barnearbeid eller et forbud mot tvangsarbeid? Er det dette som gjør at han fyrer seg så opp at han kommer og holder det innlegget som han gjør? Nei, jeg tror det handler om at han egentlig vil ha et helt annet samfunn enn det sosialdemokratiske samfunnet. Det representerer en helt annen retning, men det er også fullstendig historieløst, for det som har brakt verden og Norge framover, er jo kollektive avtaler, ikke samfunn med den sterkestes rett. Oljepengene som Tybring-Gjedde og Fremskrittspartiet elsker å strø om seg med, har jo Norge fått eneretten på gjennom havretten og FN, en organisasjon som de ellers elsker å tråkke på. Det er gjennom en organisert verden at små land som Norge ikke står alene, det er gjennom et organisert arbeidsliv at arbeidstakerne ikke blir stående alene, og det er gjennom et organisert samfunn at hver enkelt ikke blir stående alene. Så innlegget fra Tybring-Gjedde representerer utelukkende et helt annet verdisyn, et helt annet samfunnssyn. Det er greit at det sies, men det får de stå for. Vi vil fortsatt kjempe for ILO inn i lovverket, menneskerettsloven. Det er ikke bare en valgkampsak, det skal vi gjennomføre den dagen vi kommer i regjering.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Finnes det egentlig noen grenser for menneskerettigheter? Er det egentlig noe sted hvor det slutter, eller er det slik at internasjonale konvensjoner skal overgå enhver tanke om hva de grunnleggende menneskerettigheter er? De grunnleggende menneskerettigheter er ytringsfrihet, likeverd og likestilling. Det er det som er de grunnleggende rettighetene og menneskerettigheter. Vi har utvidet dette til å gjelde alt mulig rart. Man har retten til arbeid – hvem er det som skal gi dette arbeidet? Vi har retten til en god levestandard – hvem er det som skal gi denne levestandarden? Dette er vedtatt av FN. Hvor går grensen? Hvor skal man slutte å si at noen andre skal gi en rettighet? Det er slik at det er bare de vestlige land, bare de velutviklede landene, bare demokratier som gir noe av dette, og til og med her er det advokatmat. Ingen andre land bryr seg døyten om dette. Representanten fra SV nevnte Qatar. Du kan vedta så mye du vil i FN, men Qatar kommer ikke til å bry seg om det i det hele tatt. Hvordan kan du da skyve Qatar foran deg fordi du mener det er noen menneskerettigheter i ILO-konvensjonen som skal hjelpe norske arbeidstakere som minstestandard? Det er et helt meningsløst utgangspunkt. Det er ikke logikk i dette. Det er klart at levestandarden og kulturen i et land vil påvirke mange av de tingene jeg nevnte her. Hva er en jevn levestandard eller en god levestandard eller en mellomgod levestandard? Det er advokatmat. Er det å tjene 300 000 kr, 500 000 kr, 700 000 kr? Hvem skal definere det? Er det ikke partene i arbeidslivet i Norge som skal definere det, ikke FN? Hvorfor sitter vi og diskuterer noe som egentlig ikke skulle vært diskutert i det hele tatt? Denne diskusjonen skulle vært nasjonal i alle lovgivende forsamlinger, og så skulle man kommet frem til et kompromiss på bakgrunn av levestandard, pengene man har, hvordan man skal fordele ressursene i samfunnet, og det er ulikt i alle land. Det er utgangspunktet, ikke at noen vedtar noe vi skal gjøre. De landene som vedtar dette, er udemokratiske i utgangspunktet og følger ikke disse vedtakene selv. Men vi skal bestemme at vi skal vedta det, og så kommer da sosialister i Norge og andre land i Europa og sier at dette skal vi følge. Fri etableringsrett – hvordan skal man få til disse tingene hvis vi ikke skal gjøre det nasjonalt? Det er en utopi å tro at dette skal være internasjonalt, og at alle skal følge det over hele jordkloden. Det kan være en drøm, men sånn fungerer det ikke. Vi er valgt av det norske folk, og vi skal styre i Norge, FN skal ikke styre over oss. Da bryter vi med den grunnleggende plikten vi har overfor innbyggerne i eget land, og det burde sosialister overalt forstå, at det faktisk er Norge vi representerer, norske innbyggere. FN skal ikke bestemme hva vi skal gjøre i denne salen, og hvordan vi skal ta vare på det norske folk på best mulig måte.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Jeg tolker det som at helseministeren ikke er villig til å diskutere noe annet enn det han allerede har konkludert med, at han ikke vil ta hensyn til de mange protestene som er der ute. Fremskrittspartiet hadde en liten egen høring her for noen dager siden, med ulike grupper – faktisk åtte grupperinger – som hadde et helt annet syn enn det helseministeren har. Så det hjelper ikke å sette seg ned med mange av disse og fremheve at de er enige med ham, når de fleste av dem åpenbart ikke er det. Det er greit at han forholder seg til styret, som sikkert sier det de har sagt hele tiden, men det er andre grupper her som er uenig. Det haster for dem det gjelder; jeg er litt usikker på hva ministeren mener med det. Snakker han om pasientene, eller det noen andre som ønsker det skal haste? Eller er det regjeringen selv? Pasientene ønsker å ha det best mulige tilbudet de kan få, det er helt åpenbart. Men her er det tydeligvis uenigheter i ulike miljø. Skal man ha fremdrift i et prosjekt, kan man ikke bare si at nå må det tas en beslutning og vi må få fremdrift. Man må faktisk få folk med seg. Det gjelder ikke bare sykehus, men generelt i samfunnet. Skal man lykkes med noe, må man ha støtte fra et bredt flertall. Jeg vet ikke hvordan helseministeren har tenkt å overbevise, men han står på talerstolen og sier at det blir som det har blitt og så fortsetter vi med det. Det er ikke akkurat størrelsen på bygningene som er mest avgjørende her, selv om ministeren sikkert har rett i det han sier om høyden på huset, men det er ikke det viktige. Når det gjelder reguleringsplanen, er det slik at helseministeren helt vil forholde seg til Oslo kommune? Eller hvis ikke kommunen gjør som han sier, så vil han ha en statlig reguleringsplan og overprøve kommunen? Jeg skulle gjerne hatt et syn på det. Jeg gjentar spørsmålet fra innledningen: Er det slik at alt er gjort og sagt, og at det ikke vil bli gått en ny runde? Da er det jo liten vits i å stå her og diskutere, hvis det ikke er vilje til å se på det en gang til, ikke minst fordi de fleste partiene i Oslo er uenige med helseministeren. De få som er i salen her, er også uenige med helseministeren, men det hjelper lite. Uansett: Jeg hadde håpet på en litt mer offensiv holdning fra ministeren enn å si han har konkludert, og ferdig med det.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Jeg kan si det rett ut: Fremskrittspartiet har ikke bestemt seg. Dette er en interpellasjon. Da skal man få frem ulike synspunkter og gi en oppfordring til statsråden. Det er det interpellasjonen dreier seg om. Dette er ikke et forslag som skal voteres over etter at vi er ferdig med å debattere. Å vise til et forslag som skal avgjøres om to uker, er lite relevant i denne debatten. Jeg skjønner at det er relevant om 14 dager, men nå skal vi forholde oss til denne debatten. Jeg har ikke noe mandat til å stå her og si at Fremskrittspartiet skal støtte det ene eller det andre. Det jeg har mandat til, er å få ministeren til en gang til å gå gjennom det han har besluttet, og se om det finnes andre, alternative løsninger og vurdere det. Min tilbakemelding til min stortingsgruppe ville være at ministeren ikke har vilje – evne har han kanskje – til å gjøre det, og da må jeg rapportere det tilbake. Hadde ministeren vært litt mer åpen og sagt at vi vil gå noen runder til, ville jeg rapportert det tilbake. Det er min tilbakemelding til min gruppe. Jeg kan ikke gjøre noe annet enn det. Dersom ministeren trodde at det var høyde som var avgjørende, at det var derfor Fremskrittspartiet i bystyret gikk mot planene, er det altså ikke det. Men det er noe som heter «if it ain’t broke don’t fix it», og det er akkurat det som gjelder med Ullevål. Både ansatte og pasienter – alle – er fornøyd med Ullevål. Det er et stort areal der, det er stor plass, og muligheten til å utvide Ullevål er til stede, dersom man har et ønske om å utrede det på nytt og se hvordan man kan bruke Ullevål sykehus på en bedre måte. Det er viktig at man ikke setter seg i skyttergraver. Hvis man setter seg i skyttergraver nå, blir det ingen løsning, eller det blir stor konflikt mellom partiene i Oslo på et veldig sentralt og viktig spørsmål. Vi som bor i Oslo, er opptatt av å prøve å få en enighet om noe og ikke prøve å lage verken valgkamp eller annet ut av dette spørsmålet. Men la oss få den best mulige sykehusløsningen for Oslo. Det er i hvert fall Fremskrittspartiets mål, og så får vi se hva vi faller ned på. Men jeg hadde ønsket en litt mer åpen minister, som var litt mer klar for å diskutere – litt mer som representanten Bøhler, som faktisk var villig til å se på ting og diskutere sak, istedenfor å bare si nei. Det hadde jeg håpet på fra ministeren. Kanskje han gjør det i sitt siste innlegg.
Torill Eidsheim (Høyre), 2021-03-09:
Når det oppstår periodar med ekstraordinært høge straumprisar, er det ekstra viktig med rask og god hjelp til dei som treng det aller mest. I år oppstod det ein slik situasjon i kombinasjon med at fleire no er arbeidsledige og permitterte på grunn av covid-pandemien. Dette rammar privatøkonomien til vanskelegstilte, til lønsmottakarar og til pensjonistar. Bustøtta er strengt behovsprøvd, og dei fleste som no er permitterte på grunn av smitteverntiltak, vil framleis ha ytingar frå Nav som er for høge til at bustøtte blir aktuelt. Likevel vil ekstra bustøtte kunne vere eit godt og målretta tiltak for dei som er aller vanskelegast stilte. Sidan 2013 er det blitt gitt over 22 mrd. kr i bustøtte, og ordninga har blitt betra både for barnefamiliar og ved at ein held tritt med prisutviklinga. Bustøtta blei betydeleg meir målretta i 2017. Før dette viste det seg at enkelte hadde fått utbetalt bustøtte som dei ikkje hadde krav på, og som dei deretter måtte betale tilbake. Slike tilbakebetalingskrav blei reduserte frå 214 mill. kr i 2016 til 37 mill. kr i 2017. Det er nemleg viktig at bustøtta er målretta for at vi skal sikre rask hjelp til dei som treng det mest. I 2021 legg regjeringa opp til å styrkje bustøtteordninga med ytterlegare 82,4 mill. kr, til meir enn 3 mrd. kr totalt. Ved behandlinga i finanskomiteen, som saksordføraren òg viste til, blei det ved forlik einigheit om å styrkje bustøtta med 260 mill. kr. Som saksordføraren òg nemnde, er det behov for at vi sikrar føreseieleg hjelp, og at det skal vere ei så god som mogleg støtteordning. Difor er det òg grunn til å nemne at regjeringa allereie har oppnemnt ei ekspertgruppe som skal gjennomgå den statlege bustøtteordninga. Blant spørsmåla dei skal vurdere, er nettopp om og korleis endringar i straumprisar i større grad kan reflektere nivået på bustøtta.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2021-03-09:
Vi har vært igjennom en veldig kald vinter. Dette har bl.a. ført til at vi har fått noen ekstraordinært høye utslag på strømprisene, noe som har skapt store problemer for familier som allerede sliter med en trang økonomi. Koronapandemien har dessuten ført til at rekordmange nordmenn er blitt permittert eller arbeidsledige, noe som igjen betyr at de svingningene vi nå ser i strømprisen, rammer hardere og flere nå enn tidligere. Arbeiderpartiet mener det ville være en viktig del av å føre en rettferdig krisepolitikk å sikre en ekstra utbetaling av bostøtte for å dekke de økte strømutgiftene. I 2019 ble det foreslått en ekstra utbetaling av bostøtte for å dekke økte strømutgifter. Derfor fremmet Arbeiderpartiet, sammen med Senterpartiet, SV, Miljøpartiet De Grønne og Rødt, i forbindelse med den siste krisepakken et forslag om å øke bevilgningen til bostøtten med 500 mill. kr for å øke inntektsgrensen i bostøtteordningen til 1. oktober 2021 tilsvarende ordningen i kriseforliket for 2020. Det ville gitt mange hjelp med strømregningen. Men det forslaget valgte altså regjeringspartiene å stemme ned – forstå det den som kan. Her hadde Stortinget anledning til å hjelpe flere husstander gjennom en vanskelig situasjon, men regjeringspartiene anså altså ikke det som viktig nok. Det har lenge vært kjent politikk fra Arbeiderpartiet at vi mener det skal gis ekstraordinær bostøtte til dem som rammes hardest når strømprisene er ekstra høye. Det er viktig at bostøtten og andre særskilte tiltak tas i bruk for å hjelpe dem som er i en vanskelig økonomisk situasjon på grunn av svingningene i strømprisene. Bostøtten er dessverre blitt kraftig svekket som boligsosialt virkemiddel de siste årene. Det er mange færre som får bostøtte, og den dekker en stadig mindre andel av boutgiftene for særlig vanskeligstilte. Koronapandemien har forsterket de urettferdige økonomiske ulikhetene i samfunnet. Denne vinteren har i tillegg vært ekstremt kald, slik at oppvarmingsutgiftene er blitt svært høye og umulig å betjene for mange. Derfor burde regjeringspartiene ha sikret flertall for forslaget om økt bevilgning til bostøtte.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-03-09:
For Senterpartiet er det helt åpenbart at når mange sliter, er det viktig å stille opp. Vi har, som flere har vært inne på, vært gjennom en vinter der strømprisene har vært høye, og der vi heller ikke vet hvordan utviklingen vil være framover. Prognosene tilsier i hvert fall at strømprisene kommer til å være høyere framover enn vi har opplevd i noen av årene forut da man hadde ekstraordinært lave strømpriser. Vi er nok nå over i en mer normal situasjon, i tillegg til at vi har flere og større topper enn tidligere. Det har bakgrunn i en rekke forhold som jeg ikke skal gå nærmere inn på nå. Det som for Senterpartiet har vært hovedanliggendet i denne saken, når man nå fikk en enighet om å gi ekstraordinære utbetalinger i forbindelse med den sist behandlede krisepakken, har vært å se på den urettferdigheten som er iboende i mekanismen om bostøtte til dem som trenger det mest. Det er altså forskjell på hvordan man får beregnet oppvarmingskostnadene, avhengig av hvilken type bolig man bor i, når man har behov for bostøtte. Det er ikke holdbart, og vi er nødt til å se på en ordning som er varig, og som tar opp i seg at man er nødt til å ha en mekanisme for hvordan man skal håndtere høye topper, noe som det er mulig å gjøre ved ekstraordinære bevilgninger. Vi er også nødt til å se på hvordan vi skal sørge for at det blir større likebehandling av de gruppene som ellers kan være i samme livssituasjon, men der den eneste forskjellen er at de bor i, leier eller eier, forskjellige typer bolig – altså om de har leieforhold, om de har oppvarmingen inkludert i eller ekskludert fra fellesutgiftene, eller om de eier egen bolig og fortsatt har behov for bostøtte. Det er forslaget som er komiteens flertallsinnstilling, men jeg tolker innlegget fra representanten Torill Eidsheim i den sammenheng som at Høyre ikke ønsker å være med på å lage en ordning, helt uavhengig av hva nivået skal være, som er lik, uavhengig av hvilken type bolig man bor i. Det synes jeg er bemerkelsesverdig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-03-09:
La meg først si at etter at Stortinget for to uker siden bevilget midler til en ekstra utbetaling til bostøttemottakerne, har ting gått fort. Husbanken er godt i gang med jobben, og bostøttemottakerne vil få penger før påske. Bostøtteordningen har røtter tilbake til boligbyggingen etter krigen og er med ujevne mellomrom blitt justert og revidert. Vi tok noen viktige grep for fire år siden. Nye teknologiske muligheter ga oss mer presis behovsprøving med løpende oppdaterte inntektsdata. Vi fikk også på plass en prisjustering som bedre holder tritt med prisstigningen. Hovedtrekkene i ordningen har likevel ligget fast siden 2009. Derfor har regjeringen satt ned en svært kompetent gruppe til å vurdere hvordan ordningen virker, hva som er bra, og hvor forbedringspotensialet ligger. Bostøtten er i stor grad automatisert. Beregningen tar utgangspunkt i opplysninger som enten ligger godt kvalitetssikret i tilgjengelige registre eller dokumenteres av søkerne ved behov. Reelle utgifter til strøm har så langt ikke vært praktisk tilgjengelig. Vi har flere ganger de senere årene blitt oppmerksomme på hvor store svingningene i strømprisene kan bli, og hvilke konsekvenser det kan få for vanskeligstilte. Nettopp derfor har vi bedt ekspertgruppen spesielt om å svare på om og hvordan endringer i strømprisene bør påvirke bostøtten. Jeg mener det er all mulig grunn til å vente på det svaret fremfor å starte en parallell utredning av endringer som i beste fall kan tre i kraft bare noen måneder før ekspertgruppens rapport kommer.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-03-09:
Det fremgår eksplisitt av mandatet at de skal se på om strømutgifter bør vurderes i forbindelse med bostøtten, og på hvilken måte. Så dette er eksplisitt nevnt, og jeg oppfatter derfor at det er godt innenfor gruppens mandat å se nettopp på den problemstillingen representanten reiser. Jeg har tillit til at de kommer til å gå grundig inn i den problemstillingen, ikke minst i lys av at man nå ved flere anledninger de senere år nettopp har foretatt ekstraordinære utbetalinger som følge av at strømprisene i kortere eller noe lengre perioder har vært ekstraordinært høye. Og det er ikke noen tvil om at strømprisene varierer mye. I fjor hadde vi rekordlave strømpriser. Nesten hele sommeren var det nær null-priser i Norge, noe som var ekstraordinært, og så har vi hatt disse siste fem ukene, fra 1. januar og utover, med ekstraordinært høye strømpriser. Dette varierer mye, og det er bra at utvalget skal se på det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-03-09:
Det er nettopp fordi dette er en viktig problemstilling, at utvalget som skal se på bostøtteordningen, også skal vurdere det. Jeg har tillit til at de gjør en grundig vurdering av det, og jeg har ikke tenkt å forskuttere nå hva jeg skal mene om utfallet av det de finner. Men at det er en viktig problemstilling, er det ingen tvil om, derfor er jeg glad for at utvalget skal se på det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-03-09:
Når representanten Andersen inviterer til en bredere debatt om bostøtten, føler jeg det er riktig at jeg sier noen ord om det. Når færre får bostøtte, slik representanten peker på, skyldes det at feilutbetalingene er kraftig redusert. Det er færre som søker, og mange søkergrupper har høyere realinntekt. Bortsett fra en innstramming av nettoformue i 2015 har denne regjeringen aldri kuttet i bostøtten. Tvert imot har regjeringen styrket bostøtten gjennom flere år. Boutgiftstaket har økt hvert år og særlig mye for barnefamiliene og andre store husstander. Minste beløp som utbetales, er satt ned fra 352 kr til 50 kr. Barns inntekt er tatt ut av inntektsgrunnlaget. Ny praksis for prisjustering sikrer at støtten holder bedre tritt med prisstigningen. Bostøtten er blitt mer målrettet ved at den beregnes på grunnlag av oppdaterte inntektstall. Beboere i bokollektiv har fått bedre mulighet til å motta bostøtte. Omleggingen til nytt inntektsgrunnlag har gjort bostøtten mer målrettet og redusert feilutbetalinger fra og med 2017. Det betyr at langt færre enn før får bostøtte de ikke skulle hatt. Færre har søkt om bostøtte de seneste årene, bl.a. på grunn av økt sysselsetting. Det håper jeg vi kan være enige om er en bra ting. Den årlige justeringen av folketrygdens grunnbeløp, G, gjør at uføre og andre trygdede får reelt bedre inntekt. Under den rød-grønne regjeringen ble bostøtten en stadig mindre andel av mottakernes boutgifter. Fra 2014 til 2018 var andelen nokså stabil. Med forbedringene i 2019 økte andelen. Uførereformen i 2015 førte til økt bruttoinntekt for uføre. Dette kunne betydd redusert bostøtte. Regjeringen har sørget for en kompensasjonsordning etter uførereformen som sikrer dem som var uføre og mottok bostøtte før reformen. De som har blitt uføre etter reformen, får bostøtte på samme vilkår som lønnstakere. La meg også få lov å avlegge representanten fra Rødt en liten visitt. Hun sa i sitt innlegg at årsaken til de høye strømprisene er at vi har utvekslingskapasitet med utlandet, altså kabler for eksport og import av strøm. Min påstand vil være at vi skal være veldig glade for at vi har utveksling med våre naboland. Alternativet ville kunne medføre at vi hadde en betydelig høyere strømregning i Norge, eventuelt en betydelig overkapasitet, som jo også forbrukerne ville ha måttet betale for i en eller annen form. Takk for debatten.
Helge Orten (Høyre), 2021-03-09:
Først av alt: Jeg synes forslagsstillerne her reiser en veldig viktig diskusjon, nemlig hvordan denne pandemien vil påvirke oss – både i det kortsiktige perspektivet som vi står midt oppe i, og ikke minst i det langsiktige perspektivet. Kan vi se noen varige atferdsendringer på grunn av den pandemien som vi nå går igjennom? Den kortsiktige effekten er jo helt åpenbar. Vi har levd med den nå i et års tid, og vi ser at den har stor betydning for luftfarten, for kollektivtransporten, og den kan ha betydning for bilbruken. Vi endrer vanene våre, i den forstand at vi i større grad bruker digitale løsninger, og flere jobber hjemmefra. Spørsmålet er om dette er en situasjon som vil vedvare, og mye tyder vel på at i hvert fall bruken av hjemmekontor, for dem som har anledning til det, vil bli mer utbredt. Bruk av digitale løsninger vil gjøre det mulig for oss å jobbe på helt andre måter enn tidligere. Så det er veldig god grunn til å tro at dette kan ha en viss varig effekt på reisemønsteret vårt og atferden vår. Når vi likevel ikke går inn for forslaget, er det fordi det er for kort tid opp mot Nasjonal transportplan til at et ekspertutvalg skal kunne legge fram noe særlig annet enn det vi alt har av tilgjengelig informasjon i arbeidet med Nasjonal transportplan. Så vi ser ikke det som en hensiktsmessig tilnærming. Derimot ser vi at det er all mulig grunn til å fortsette denne diskusjonen og se på hvordan vi kan prøve å danne oss et bedre bilde av hvordan dette vil påvirke transportinfrastrukturen vår, behovet for investeringer, måten vi vil bevege oss på, og mobiliteten i framtida. Det er et arbeid som jeg mener er viktig, og som vi må ha et perspektiv på nå i etterkant, når ting begynner å normalisere seg. Da må vi se på endringene i samfunnet og begynne å bruke den kunnskapen for det den er verd. I arbeidet med Nasjonal transportplan er det nå også viktig at en tar høyde for den usikkerheten dette har skapt, og at en legger til grunn tilstrekkelig fleksibilitet også i utforming av infrastrukturen, slik at vi har mulighet til å tilpasse oss innenfor den tolvårsperioden som Nasjonal transportplan skal vare. Så vi kommer ikke til å gå inn for forslagene, for vi mener at et ekspertutvalg nå ikke er særlig hensiktsmessig – det vil ikke kunne gi oss noen merinformasjon. Men jeg ønsker denne diskusjonen velkommen i tida som kommer, for jeg tror dette blir en viktig diskusjon som også vil påvirke hvordan vi planlegger både infrastruktur og annet.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Selv om SV er et av de partiene som står lengst unna Fremskrittspartiet, og et av de partiene som vi absolutt er mest uenig med, må jeg si jeg synes det er fantastisk å ha slike hyggelige og dyktige knallrøde kollegaer som Arne Nævra. Det er nesten imponerende å se hvor «flinke» Nævra og hans kollegaer er til å kamuflere og pakke inn politiske tiltak og ambisjoner i et vakkert silkepapir, slik at den skjulte agendaen ikke skinner så godt igjennom. Men vi i Fremskrittspartiet lar oss ikke lure av SV, uansett hvor flinke de er til å prøve å kamuflere sine politiske ambisjoner. Det er ingen tvil om at SV her har et sterkt ønske om å prøve å få bekreftet at det er et mindre behov for å kjøre bil og følgelig mindre behov for å bygge veier, spesielt et mindre behov for å bygge firefelts motorveier, veier som vi i Fremskrittspartiet er veldig glad i å kjøre på, og som de som er glad i å kjøre bil, som må kjøre bil, og har behov for å kjøre bil, selvfølgelig også er veldig glad i å kjøre på. De kommer raskt fram dit de skal, helst i minst 110 km/t. Selv om ordlyden i forslaget høres ufarlig ut, nemlig å etablere et såkalt «ekspertutvalg som skal konsekvensutrede pandemiens mulige langtidsvirkninger på reisevaner og øvrig transport av betydning for norsk transportplanlegging», er intensjonen i forslaget ikke ufarlig. Vi i Fremskrittspartiet tolker nemlig dette som et forsøk på å få bekreftet at på grunn av at vi reiser mindre, at færre kjører bil til jobben på grunn av hjemmekontor og digitale møter, blir det mindre behov for å bygge veier. Men der er Fremskrittspartiet helt uenig med SV. Fremskrittspartiet er krystallklar på at det selvfølgelig er et stort behov for å fortsette å bygge landet med trygge og sikre firefelts motorveier. Det er behov for å knytte byer, landsdeler og hele landet sammen med et sammenhengende motorveinettverk, slik alle andre land i Vest-Europa og USA allerede har gjort, og slik flere og flere land i Øst-Europa, Midtøsten, Afrika og Asia også gjør eller allerede har gjort. Vi bygger ikke veier bare for arbeidspendlere, men også for næringslivet, for transportnæringen og ikke minst for reiselivet. Én ting er at det er mulig å ha arbeidsmøter på nett, men det blir ikke samme ferieopplevelsen å ta skiferien til Trysil på Teams. Det er heller ikke mulig å sende mat og andre varer over nettet. Det må fortsatt være mulig å transportere varer og folk med fly, tog, båt eller bil på trygge, gode og sikre veier.
Jon Gunnes (Venstre), 2021-03-09:
Venstre er svært godt fornøyd med at mange av kollektivtilbudene er opprettholdt. Det har vi klart selv om trafikkgrunnlaget og passasjerantallet ikke er til stede for at bussen og toget skal gå så ofte, og til og med på noen av de flyene jeg farter med, er det ganske få passasjerer. Så det er klart at behovet i dag ikke står i forhold til den mengden samferdsel som faktisk tilbys, men slik er det fordi vi har håp om at vi snart kommer ut av denne situasjonen. Vi har helt klart et behov for mer transport den dagen vi kommer over til normale tilstander. Så prøver SV allerede nå å si at de vet hva som egentlig er behovet – eller at det er en ekspertgruppe som er behovet – kanskje flere måneder før vi er ferdig med denne pandemien. Det tror ikke jeg er riktig tidspunkt for å sette ned et sånt ekspertutvalg. Jeg tror det er mye bedre nå å avvente hvordan dette utvikler seg, og ikke minst hvordan det blir når vi analyserer behovene til folk. For det vil fortsatt være skole fra kl. 8 til 15, og barnehagen vil være åpen. Hvis vi skal snu om hele samfunnet slik at det ikke blir noen problemer i rushtrafikken, at det ikke blir noen skjevfordeling av antall passasjerer om morgenen og kvelden sammenlignet med midt på dagen og om natten, da må hele samfunnet omarbeides. Det er det ikke sikkert vi er interessert i. Så her er det mange spørsmål som må besvares, og ikke bare med tanke på analyser av transportbehovet. Jeg tror faktisk ikke det er noen eksperter som klarer å svare, rett og slett, de klarer ikke å svare på de utfordringene som SV nå foreslår at vi skal sette ned et ekspertutvalg for å løse – et ekspertutvalg som allerede nå skal gi oss noen hint om NTP, og senere, ved neste årsskifte, om f.eks. 2025, 2030 og videre framover. Vi hadde et ekspertutvalg som leverte sin rapport for to år siden, og de tok opp dette med stresstesting. Jeg tror vi må stresse og teste enda mer og faktisk være enda mer årvåken for forandringer. For ja, forandringer blir det, men vi vet ikke hvordan.
Jon Gunnes (Venstre), 2021-03-09:
Jeg har nok uttrykt meg veldig klønete i det innlegget jeg hadde når Arne Nævra har oppfattet at jeg er imot både forskning og eksperter. Det er jeg slett ikke. Komiteen hadde et møte i dag med TØI og SINTEF innenfor samferdselssektoren, som var meget interessant, framoverlent når det gjelder prissystemer og elbilsatsingen, og også når det gjelder hvilke energibærere vi i framtiden kan se for oss at transporterer oss rundt omkring i dette landet. Det er slike ekspertgrupper som får samferdselen lenger framover. Derfor nevner jeg denne ekspertgruppen fra 2019, som leverte en spennende rapport. Men det er ikke alt som står der, de hadde f.eks. ikke sett for seg at det skulle kunne være så mye bruk av hjemmekontor. Og min påstand er fortsatt at vi ikke vet om det er det som blir den store slageren, for å si det sånn, i arbeidslivet framover, om det er det som holder. Det er det akkurat nå, men det er fordi vi har pålagt oss det selv. Derfor synes jeg det er spennende å vente noe med tanke på pandemien, der vi er i en meget stresset situasjon. Vi vet ikke hvordan vi håndterer det etter at pandemien er ferdig. Jeg ber egentlig bare om at vi tar det lite grann med ro, noen måneder, og så setter vi inn støtet – og planlegger ut fra de observasjonene og de resultatene vi får av disse undersøkelsene – på et noe senere tidspunkt. Jeg tror det er lurt, for da får vi heller de riktige svarene og kan bygge på dem når det gjelder hvordan vi får det framover. Jeg tror f.eks. at antall flyreiser blir lavere i framtiden, jeg håper det også, for de digitale møteløsningene er faktisk nå gjennomprøvd, og mye av det er vellykket. Men av og til må man selvfølgelig reise for å treffes også innen business, og jeg tror at folk lengter litt etter både ferier og opplevelser, så den kategorien reiser tror jeg ikke går så veldig mye ned. Så kan det helt klart være andre former for omlegging også, og jeg mener at Bengt Fasteraune har et veldig godt poeng i sitt spørsmål til statsråden i replikkordskiftet angående hvilke områder vi bør satse på i den situasjonen vi er i nå, f.eks. dette med vedlikehold og gul midtstripe.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Det er blitt sagt frå denne talarstolen allereie, men det er veldig viktige problemstillingar forslagsstillarane løftar med dette forslaget. Me veit at dei smitteverntiltaka som regjeringa har kome med, har ført til store konsekvensar, og transportsektoren er ein av dei sektorane som er ramma hardast. Det er ein veldig dramatisk situasjon innanfor luftfarten, men òg for kollektivreisande. På grunn av at mobiliteten er gått ned, får me endringar. Det er eit veldig sentralt spørsmål for transportsektoren generelt, og for Nasjonal transportplan spesielt, om me går tilbake til det som var normalen før. Det me no ser, er kortsiktige endringar, og me forventar òg at konsekvensane for transportsektoren og segment innanfor den, vil vere der over lengre tid – og me forventar òg varige endringar. Det har ikkje minst betydning for infrastrukturinvesteringar framover, og eg deler ønsket frå representantane om at NTP må ta høgd for denne uvissa. Så har eg lyst til å peike på noko. Me legg nettopp opp til at uvisse skal takast høgd for, i NTP. For det første er det slik at me legg opp til ei optimalisering og ei porteføljestyring, og det er jo nettopp for å kunne handtere uvisse, innovasjon og fornying, men òg den typen uvisse som dette representantforslaget peikar på. For det andre er NTP òg ei stortingsmelding. Det er ikkje slik at me gjer vedtak om prosjekt i Nasjonal transportplan. Dei kjem enkeltvis til denne salen, og me gjer vedtak om dei konkrete prosjekta. Dette er ein plan, og me skal altså ha ei porteføljestyring i både første og andre del av NTP. Så trur eg òg det som det er peika på her, at me òg har behov for meir forsking innanfor denne sektoren, er viktig – fordi fornyinga, endringstakta, er så stor. Det bør me òg peike på inn mot NTP. Eg synest saksordføraren gjorde veldig godt greie for kvifor me ikkje går inn for forslaget. Men eg er opptatt av at denne problemstillinga bør vere der òg i behandlinga av NTP, og det er viktig at me stiller spørsmål ved dei prosjekta, om korleis me ser utviklinga i lys av pandemien. Men at ekspertar her på kort tid vil kunne gi dei store og klarerande svara, trur ikkje eg. Men det er viktig for meg å signalisere at departementet vil vere tilgjengeleg med fagekspertisen sin, nettopp for ulike vurderingar under behandlinga av NTP.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Eg synest det er eit veldig godt arbeid som er gjort der. Dette er fagekspertise som ser på endringar. Eg trur ein av dei tinga me må tenkje igjennom, er: Kva er klimavenleg og miljøvenleg inn i framtida? Ja, me har nokre oppfatningar, og heldigvis vil jernbanen vere både klima- og miljøvenleg også framover, men me ser at me kan få endringar innanfor infrastrukturen som gjer at me får andre moglegheiter. Eg har ambisjonar bl.a. for luftfarten, som no er veldig hardt ramma på grunn av pandemien, men me veit at det kortbanenettet som me har i Noreg, kan vere heilt optimalt for å utvikle elfly, for å utvikle langt meir miljøvenlege fly. Der ser me at Europa ser til Noreg. EASA peiker nettopp på det samarbeidet dei har med både Luftfartstilsynet og Avinor, når dei ser på moglegheitene innanfor den sektoren. Det var også noko utvalet peikte på.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Det er eit godt spørsmål, og det er ikkje tvil om at dei mange vegane me har, der me ser at skred er ein stor fare, opplever eg at det er eit breitt politisk ønske om å prioritere. Så er paradokset at også når det gjeld skred, er det ei utvikling. Dei endringane som er knytte til klima, gjer at nokre vegar me for nokre tiår tilbake ikkje tenkte var skredutsette, reelt sett er det i dag. Så veit me også at ny teknologi kan gi oss moglegheiter i samband med skred. Me veit at i Troms fylke har dei eit prosjekt der dei ser på om ny teknologi kan gi eit forvarsel som gjer at me kan gjere andre tiltak som er langt rimelegare, men som har den same sikkerheita for framtida. Det er spennande moglegheiter som innovasjon og teknologi gir oss her.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Heldigvis er me no i ein situasjon der me byggjer veldig mykje infrastruktur, og me ser at norske entreprenørar gjer det veldig godt i den konkurransen. Da ein partikollega av representanten Fasteraune var samferdselsminister i 2012–2013, tok ho initiativ til at utanlandske entreprenørar skulle kome til marknaden. I dag har me ein god situasjon, der me ser at norske entreprenørar gjer det veldig godt. Det er med på å skape norske arbeidsplassar i Noreg, men me har også, og det synest eg er positivt, naturleg nok enkelte utanlandske entreprenørar som pregar marknaden. Så er det nok slik at me skal kome tilbake til NTP-en når han blir lagd fram, men det er viktig for meg å seie at det er historiske satsingar på infrastruktur i Noreg. Me har ambisjonar om det også framover, og samanliknar me Noreg no med andre land i Europa, ser me at Noreg er eit av dei landa som verkeleg satsar på infrastruktur, og det er ei investering for framtida.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Eg opplever å ha god dialog med entreprenørmarknaden i Noreg, der me f.eks. diskuterer størrelsen på prosjekta. Dersom me går ti år tilbake, var bodskapen frå norske entreprenørar at dei ønskte større prosjekt. No synest dei at det kanskje har gått litt for langt. No peiker dei på at me kanskje bør ha litt mindre prosjekt, og at store prosjekt blir delte. Eg tenkjer at dette kan det vere ein god dialog med den marknaden om for å sikre at me skaper norske arbeidsplassar. Men det vil ikkje vere eit mål at det berre skal vere norske entreprenørar. Eg trur den balansen som me har i dag, er god, og i 2019, som er det siste året me har tal frå, var det norske entreprenørar som hadde 19 av 21 store prosjekt. Me ønskjer nettopp å skape arbeidsplassar, og eg trur også at når me får lagt fram Nasjonal transportplan, kan me i fellesskap leggje til rette for det. Til slutt vil eg seie at det er ganske imponerande at framdrifta i prosjekt er så god sjølv under ein pandemi. Det er eg imponert over.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
I løpet av NTP-prosessen har me gitt mange oppdrag, og det er løpande forsking knytt til dette arbeidet. Eg er einig i det representanten Nævra peiker på, det kjem no fram spennande tal gjennom det arbeidet. Han nemnde TØI; eg kunne ha nemnd Urbanet Analyse, akkurat det same, som peiker på at mens 7 pst. svarte at dei ville ha heimekontor to dagar i veka før koronapandemien, er det no 12 pst. som seier det same. Før pandemien var det 14 pst. som sa minst ein dag i veka; no seier 30 pst. det. Det er klart at dette kjem til å ha betyding. Eg trur at å konkludere totalt sett på dette inn mot NTP vil vere vanskeleg uansett, men me bør gjere det me kan for å få meir informasjon. Me veit at det skal ganske små endringar til, f.eks. i rushtrafikken inn og ut av byar, der 5 pst. opp og ned får stor betyding.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-03-09:
Eg ser fram til det samarbeidet me skal ha om Nasjonal transportplan. Ein av tinga eg meiner er viktig, er å auke forskinga innanfor denne sektoren. Det skal me gjere. Så har me naturleg nok bedt om eit betydeleg arbeid, og det har òg vore eit løpande arbeid knytt til NTP. Men eg har lyst til å seie at det viktigaste arbeidet som blir gjort her, er gjort av fagfolka i dei underliggande etatane våre. Eg trur òg me må vurdere dei ulike prosjekta opp mot denne situasjonen. Det er derfor eg meiner at heile tenkinga rundt denne NTP-en er så viktig. Eg opplever at det er ganske brei politisk einigheit om at det er ei porteføljetenking. Det vil seie at me vil ha moglegheit til å gjere endringar i lys av endringar i situasjonen, i lys av om prosjekta blir betre, og det vil bli vurdert opp mot nettopp bruken, opp mot ny kunnskap, og det må me vurdere løpande heile tida.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-03-09:
Som saksordføreren var innom, har vi jevnlig diskusjoner på Stortinget om rovviltforvaltningen. Det har dessverre vist seg å være nødvendig, da en ikke har lyktes med en forvaltning som demper konfliktene, eller som fungerer på en sånn måte at berørte kan slå seg til ro med regelverket og å ha den nødvendige tilliten til det. Vi har brede forlik i rovviltpolitikken, der de fleste har sluttet seg til den todelte målsettingen om å ivareta både rovdyr og beitenæringen. Vi har et mål om å bidra til bærekraftige rovdyrbestander samtidig som vi også har en bærekraftig beitenæring i utmark. Dessverre er det ikke alltid samsvar mellom politikk og forvaltning i praksis. Beiteretten i utmark i dag er mange plasser truet på grunn av store rovdyrtap. Beitenæringen er viktig for Norge, og vi bruker store ressurser for å opprettholde den. Norge er ikke et paradis for matproduksjon på land. Utmarksbeite og beitedyr er helt nødvendig for å opprettholde matproduksjonen i Norge. Beitebruk er god ressursutnytting. Og skulle vi ønske å øke selvforsyningsgraden, må vi utnytte utmarksområdene våre enda bedre. Å ha dyr på beite er god dyrevelferd, det er god utnytting av naturressursene, og i tillegg er det viktig for å holde kulturlandskapet åpent. Beitedyr bidrar også til å opprettholde et biologisk mangfold i naturen. Rovviltproblematikken er med på å utfordre denne situasjonen. I dag kunne stortingsflertallet gitt beitenæringen den tilliten som den nå trenger for å fylle opp verktøykassen til en effektiv skadefelling for raskt å kunne ta ut skadedyr. Den muligheten velger dessverre stortingsflertallet ikke å benytte seg av. Det er positivt at hele komiteen slutter seg til behovet for en effektiv skadefelling, men det er skuffende at en ikke ønsker å innføre tiltak som kunne gjort det mulig. Skadefelling er kun et virkemiddel som skal kunne brukes i akutte skadesituasjoner. Forslaget som er til behandling i dag, er tiltak som kunne avhjulpet situasjonen til mer effektiv jakt. Å bruke hund er blant de tiltakene som kunne gjort skadefelling mye mer effektivt, gitt store innsparinger i kostnader, arbeidstimer og en mye mer human jakt. Med det tar jeg opp forslagene Fremskrittspartiet har sammen med Senterpartiet.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-03-09:
Bakgrunnen for at Senterpartiet har fremmet dette forslaget er at rovdyrpolitikken som nå har vært ført gjennom åtte år, har feilet på veldig mange sentrale områder. Bønder opplever også at rovvilt nå får herje i beiteprioriterte områder, noe som er stikk i strid med den todelte målsettingen for rovdyrpolitikken, som flere har vært inne på her, for her sier man at det ikke skal være rovdyr i beiteprioriterte områder. Det er i dag spesielt store problemer knyttet til bjørnebestanden i områder hvor det drives aktivt utmarksbeite. Stortingets rovviltforlik fra 2004 og 2011 bygger på en todelt målsetting. Det skal sikre bærekraftige bestander av de store rovviltartene samtidig som det legges til rette for fortsatt aktiv og allsidig bruk av utmarksressurser, og sikre levende lokalsamfunn. Siste del innebærer at det må føres en rovviltpolitikk som reduserer rovviltskadene, som demper konfliktene og motvirker utrygghet for dem som er mest berørt. Jeg tar ikke hardt i når det gjelder det siste – det er akkurat det motsatte som skjer i dag. Skadefelling skal sørge for at rovdyr som gjør skade i beiteområder, tas ut raskt, sånn at man unngår dyrelidelser, og at man unngår store psykiske påkjenninger for beitebrukere. Effektiv skadefelling er også et sentralt virkemiddel for å sikre beitenæringen forutsigbare vilkår. Jeg har lyst til å ta et eksempel fra mitt eget hjemfylke, Troms. Tre år på rad har en bjørn herjet i det samme området i Bardu og drept nærmere 300 sauer. Det er i et beiteprioritert område. Kommunen har søkt om skadefellingstillatelse hvert eneste år, men fått avslag på avslag med en begrunnelse som overhodet ikke holder mål. Dette er som sagt et beiteprioritert område hvor det ikke skal være bjørn. Det er for meg helt uforståelig at departementet ikke har foretatt seg noe som helst i denne saken. Det har resultert i at den unge bonden i Bardu nå legger ned driften sin – på grunn av regjeringens rovdyrpolitikk. Vi har dessverre i dag altfor mange eksempler på at rovdyrpolitikken blir trenert gang på gang, og det ser ikke ut til at statsråden eller regjeringen vil legge til rette for mer effektive metoder å få tatt ut rovdyr på. Det er nettopp derfor Senterpartiet ser seg nødt til å fremme nok et forslag i Stortinget som ville fått kontroll over rovdyrpolitikken. Så må jeg si at jeg ser med litt forundring og litt glede i innstillingen i dag at både Miljøpartiet De Grønne og SV er med på tre av forslagene. Jeg tror kanskje det er en feil, men det er mulig at dagens bursdagsbarn Lars Haltbrekken har blitt litt klokere på sine eldre dager. Jeg vil gratulere Lars Haltbrekken med dagen.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-03-09:
Vi står i en krevende situasjon denne vinteren rundt skadefelling av jerv, for situasjonen nå er at vi mangler en ansvarlig veterinær, noe som da medfører at det heller ikke kan gis skadefellingstillatelser denne vinteren på jerv. Det er også gått ut veldig mange bekymringsmeldinger rundt dette fra ulike rovviltnemnder, og det vil medføre store utfordringer for den kalvingsvåren vi skal inn i nå. Flere reineiere har allerede sagt at de er bekymret, og man ser utfordringer med jerv i deres beiteområder. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvor lang tid vil det ta før man får en avtale med en ansvarlig veterinær, som kan bedøve en jerv før man tar livet av den?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-03-09:
Jeg takker for svaret. Jeg er ikke beroliget med tanke på at det ikke er inngått noen avtale med veterinær, da det er myndighetenes ansvar. Jeg har lyst til å stille videre spørsmål om den situasjonen som statsråden er ganske godt kjent med, omkring bjørn i Bardu kommune. Det har vært tre krevende år for bønder i beiteprioriterte områder der. Kommunen har søkt skadefellingstillatelse på den samme bjørnen tre år på rad. Man fikk det for to år siden, men man fikk det så seint at det ikke var mulig å få skutt denne bjørnen. I sommer ble det ikke gitt tillatelse til skadefelling. Man vurderte å flytte den, men det ble heller ikke gjort. Det har resultert i at en ung bonde fra Bardu nå har valgt å legge ned gårdsdriften sin fra i sommer. Ser ikke statsråden at dette er en rovdyrpolitikk som er ute av kontroll? Og hva vil statsråden gjøre før våren med tanke på å hindre nye angrep av akkurat den samme bjørnen?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-03-09:
Det stemmer vel ikke helt at det var fordi man ikke fant denne bjørnen, at man vurderte det som uforsvarlig å gjennomføre flyttingen. Ja, bjørnen har gått i det samme hiet i alle år, men vi vet at den vender tilbake til akkurat det samme området. Men statsråden kan være beroliget med at den bonden nå har lagt ned driften sin, og at det da ikke er sau i det området, så da vil jo mest sannsynlig den bjørnen flytte seg til andre plasser. Men litt over til de tiltakene vi diskuterer i dag: Nå ser det ut til at vi får flertall for enkelte forslag. Det er veldig bra, men jeg har lyst til å utfordre statsråden på om han ikke er enig i at man skal ta i bruk de beste og mest effektive metodene for å få tatt ut skadedyr. Da lurer jeg på: Når man ser til nabolandet Sverige der det er lov til å bruke løs, på drevet halsende hund, hvorfor har man ikke det i Norge i dag?