Erna Solberg (Høyre), 2000-11-23:
Dokument nr. 8:34 for 1999-2000 innehar to ulike forslag. Det ene, forslag nr. 2, er et forslag om forbud mot bønnerop, at man skal lovregulere bønnerop, slik at det som en generell regel blir forbudt i Norge. Det andre, forslag nr. 1, er et forslag om en ny integreringspolitikk basert på at Stortinget ber Regjeringen utarbeide en stortingsmelding om integrering av innvandrere i det norske samfunnet, basert på prinsippet om at innvandrerne må tilpasse seg de norske lover og regler samt norsk kultur og tradisjon, samt vise respekt for at Norge er et samfunn bygd på de kristne grunnverdier. Det sistnevnte forslaget er et vanskelig forslag å forholde seg til i og med at det ikke er substansielt definert hva man faktisk mener med de kristne grunnverdier i denne sammenhengen, ei heller definert hva man mener med norsk kultur og tradisjon. Hva norsk lov og norske regler er, vet vi. Likevel er premissene som er lagt inn i det forslaget, såpass sterke at flertallet i komiteen, som innebærer alle andre partier enn Fremskrittspartiet, har sagt at man er uenig i premissene, man er uenig i argumentasjonen, og man er uenig i realitetene i dette forslaget. Etter min mening baserer forslaget seg på at man ikke lenger skal ha en integreringspolitikk, men at man skal ha en såkalt assimilasjonspolitikk. Det viktige er å fjerne så mange av de karakteristikkene ved innvandrere som kommer til dette landet som man kan, og gjøre dem mest mulig norske ut fra en eller annen standarddefinisjon av hva en norsk nordmann er, la dem miste mest mulig av sitt eget særpreg. For oss er det en feil integreringspolitikk. For Høyre er det viktig at vi sorterer hva som er de viktige, substansielle verdiene som vårt samfunn bygger på, som dreier seg om rettssikkerhet for enkeltindividet, som dreier seg om at vi ikke skal tillate at andre kulturer, religionsutøvelser eller annet undertrykker disse grunnleggende verdiene, og at respekten for lover og regler skal holdes. Men det er å gå for langt å si at innvandrere som kommer til Norge, nødvendigvis skal bli mest mulig lik oss, eller at innvandrere til Norge skal basere seg på at de skal respektere noe vi ikke helt klarer å definere som norsk kulturtradisjon eller kristne grunnverdier – krav som vi ikke stiller til våre egne heller. For det er mange nordmenn som lever i opposisjon og ønsker å endre disse standpunktene. Vi har humanetikere i vårt samfunn som ønsker å bygge samfunnet vårt på andre ting. En del av den politiske utøvelsen er å diskutere hvilke bestanddeler vårt samfunn skal ha, hvilke verdier vi skal legge til grunn. Integreringspolitikken skal bygge på det grunnleggende at de skal kunne fungere i vårt samfunn, den skal bygge på at de respekterer vårt samfunn, men den skal også bygge på at vi respekterer de delene av deres kultur som ikke strider mot vårt grunnleggende menneskerettighetssyn. Derfor har vi sagt at premissene og argumentasjonen for og realitetene i dette forslaget er faktisk flertallet på Stortinget uenig i. Det kan ikke være sånn at mangfold bare skal være pikanterier som musikk, kultur og nye matopplevelser. Det må være gjensidig respekt og forståelse av hva som er viktig for andre. Når det gjelder forslag nr. 2, som går ut på at det ikke skal gis adgang til å fremføre bønnerop over høyttaler fra moskeer, er det et spørsmål som komiteen tidlig i sitt arbeid konstaterte også hadde en grenseoppgang knyttet til ulike deler av vår grunnlov, både spørsmål om menneskerettigheter, religionsfrihet og ytringsfrihet. Vi bad derfor om å få en betenkning fra lovavdelingen i Justisdepartementet. Den betenkningen fikk vi, og den sier bl.a. at «et generelt lovforbud mot bønnerop fra moskeer antakelig vil være i strid med religionsfriheten slik den er beskrevet i Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen … artikkel 9 og FN-konvensjonen om sivile og politiske rettigheter … artikkel 18. Bønnerop vil imidlertid kunne underlegges visse begrensninger, uten at dette vil stride mot Grunnloven eller internasjonale menneskerettigheter Norge er bundet av, forutsatt at disse begrensningene er saklig begrunnet og proporsjonale i forhold til begrunnelsen og er ikke-diskriminerende. Slike begrensninger bør fortrinnsvis følges av et generelt og innholdsnøytralt regelverk, f.eks. støyforskrifter. Etter Grunnloven § 2 vil adgangen til å nedlegge forbud mot bønnerop være noe videre.» Vi mener det er rimelig klart at det forslaget som vi har til behandling i dag, av lovavdelingen i Justisdepartementet er vurdert å være i strid med menneskerettighetene og Grunnloven. Det understrekes ekstra av at man i denne utredning sier at etter Justisdepartementets syn er det uforenlig med artikkel 9 i Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen og artikkel 18 i FN-konvensjonen å forby og begrense bønnerop fra moskeer ut fra hensynet til integrasjon og bevaring av kristne religiøse verdier, som altså er de to begrunnelsene som representanten Carl I. Hagen har gitt for å innføre forbud mot bønnerop. Begrunnelsen her har også den effekten at dette strider mot og forsterker beskrivelsen av at å vedta et generelt forbud basert på dette dokumentet, vil være i strid med menneskerettighetene. I tillegg er det etter min mening ikke ønskelig å gjøre det, nettopp ut fra prinsippet om at vi skal ha gjensidig respekt for hverandre, både nordmenn og innvandrere som kommer til Norge. Den gjensidige respekten går bl.a. på at vi må lære oss å skille mellom hva som er viktig å sette foten ned for, og hva som ikke er viktig å sette foten ned for. Hvis vi skal sette foten ned for alle ting som gjør Norge litt annerledes, vil vi etter hvert utvikle et konfliktforhold og skape dårligere grunnlag for integreringen. De tingene vi skal sette ned foten for, er kulturpraksiser som vi har sett, f.eks. omskjæring, tvangsekteskap og spørsmål som bryter med de enkelte menneskenes individuelle rettigheter, og hvor vi som samfunn klart setter foten ned. De områdene der vi ikke trenger å sette foten ned, er områder som er knyttet til deres religionsutøvelse, og som har stor betydning for dem som kommer. Vi må også kunne leve med noen forandringer i vårt samfunn. Bønnerop er en av de tingene. Det må være mulig å få lov til å praktisere bønnerop, i alle fall ikke bli møtt med et generelt forbud mot bønnerop, som er en del av deres egen religionsutøvelse. Hele forslaget baserer seg på konfliktskaping etter min mening. Det bygges opp en ideologi om at islam er en aggressiv, misjonerende religion som vil ha verdensherredømme. Det bygges opp konfliktbilder, og det bygges opp en ganske fatalistisk, negativ tro på at Den norske kirke, den norske kulturen eller de norske grunnverdiene kan overleve dette. Det er jeg uenig i. Det er et faktum at man også bygger på det motsatte av det som er den kristne grunntanken, nemlig at man skal vende det andre kinnet til, og at man skal ha toleranse og forståelse. Dokumentforslaget forsterker jo nettopp tanken om at dette dreier seg om noe annet enn omsuten for kristne kulturelle og religiøse verdier. Man baserer seg på den tankegang at fordi at man i islamske nasjoner ikke tillater kristen praktisering, så skal ikke vi tillate eller gi mulighet for bønnerop i Norge. Fordi vår religion blir møtt med reguleringer i andre land, må vi regulere her. Det er galt. Vi skal fremstå som en nasjon for menneskerettigheter, som nettopp skal vise at vi kan praktisere ting annerledes her, fordi vi ønsker at man skal praktisere ting annerledes f.eks. i islamske land. Så til spørsmålet: Er det behov for å regulere bønnerop i det hele tatt? Ja, det kan være behov for å regulere bønnerop. Fylkesmannen har fattet et vedtak som sier at den reguleringen som er blitt foretatt av et bydelsutvalg i Oslo, er det ikke hjemmel for, og komiteen har sagt at det kan være behov for å gå gjennom plan- og bygningslovens regler for å se om man har tilpasset de reglene og retningslinjene som ligger der, til de kulturelle endringene som er skjedd i Norge. Det gjelder f.eks. hvordan man behandler etableringen av moskeer. Det er klart at vi her må sørge for at det som har vært hensikten med mye av det som står i plan- og bygningsloven, nemlig å ta hensyn til naboer og til nærmiljøet, også blir ivaretatt i forhold til plassering av moskeer og tillatelse f.eks. til bønnerop. Det at jeg har sagt det, har i noen aviser vært utlagt som at jeg mener at bønneropene ikke skal overstige 60 desibel. Det mener ikke stortingskomiteen. Stortingskomiteen har faktisk ikke noen som helst kompetanse til å si hvor desibelgrensen skal gå, eller noe som helst. Men det vi har sagt, er at departementet nå må gå gjennom plan- og bygningsloven for å se om dette forholdet er tilstrekkelig regulert i dagens regler, og gi kommunene et regelverk som gjør at man i lokalsamfunnet kan ta tilbørlig hensyn til om det passer å plassere en moské der, ikke minst en moské med en minaret, da det jo er disse som er en årsak til at dette nå er kommet opp til diskusjon i det hele tatt i Norge. Dette må nå bli regulert på en fornuftig måte. Og det er enkelte områder hvor jeg mener at det er grunnlag for å si at her bør det ikke plasseres en moské, eller i alle fall at her bør man ikke kunne tillate bønnerop. Hvis det f.eks. skulle være i nærheten av en kristen gravplass, ville det selvfølgelig virke veldig provoserende for en del mennesker hvis man skulle oppleve bønnerop når man gikk for å til sine døde. Flertallet i komiteen har bedt om at forslagene avvises.