Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-03-06:
Energilovens hovedprinsipper fra 1990 er et mer effektivt og markedsbasert omsetningssystem av kraft og et effektivt kraftmarked med mer fleksibel bruk av kraft. Endringen i 1990 skulle også sikre en mer samfunnsøkonomisk riktig tilpasning i produksjon og forbruk. Det er allment kjent at energiloven har fungert bra i forhold til flere av de sentrale målene for loven. Vi har hatt en effektiv utnyttelse av kraftressursene og et mer fleksibelt system. Forbrukerne har også nytt godt av lave strømpriser over lange perioder. Utviklingen de senere årene har vist at kraftmarkedet fungerer etter hensikten når det gjelder håndtering av uventede svingninger i tilsiget, men bare til en viss grad når det gjelder incentiver til nye investeringer i ny produksjonskapasitet. I områder med lite produksjon og høyt forbruk av kraft avsløres systemproblemene. Diskusjonene rundt krafttilgangen i Midt-Norge har synliggjort dette. Slik Kristelig Folkeparti ser det, har ikke markedet klart å generere ny kraft i takt med behovene. En erkjennelse fra erfaringene i denne regionen er at markedsregimet har reagert for sent i forhold til behovet for mer kraft. Derfor mener Kristelig Folkeparti det er grunn til å hevde at en ren markedsstyring her ikke ivaretar forsyningssikkerheten på en god nok måte. Å få utløst ny produksjon av kraft for å bedre forsyningssikkerheten er derfor en utfordring i dagens situasjon. Det tar tid å få opp ny kraftproduksjon. Det er lange planleggingsperioder, omfattende godkjenningsprosesser, og markedsutsiktene er vanskelig å vurdere eksakt. Dette skaper en viss usikkerhet rundt hvor raskt nye investeringer kan komme og få effekt i markedet. Det er blitt hevdet at det er strenge miljøkrav fra politisk hold som er årsak til for liten utbygging av ny kraft. Det politiske systemet skal balansere ulike hensyn og er forpliktet, slik Kristelig Folkeparti ser det, til å stille miljøkrav som tar vare på avgjørende forutsetninger for livsgrunnlaget til kommende generasjoner, som artsmangfold og et stabilt klima. Hele infrastrukturen vår er avhengig av energi. En sikker energitilgang tar vi som en selvfølge i hverdagen vår. Når da markedet ikke tar sitt fulle og hele ansvar, bør myndighetene ha redskap til å påvirke kraftproduksjon og sikre forsyning til forbrukerne. Myndighetenes rolle er først og fremst knyttet til etablering av hensiktsmessige rammebetingelser og nødvendige institusjoner for markedstilsyn og monopolkontroll. Men med mange aktører i kraftmarkedet, som alle skal ivareta sine interesser, mener Kristelig Folkeparti at lovgivningen ikke er eksplisitt nok på hvem som har ansvaret, og hvor det overordnede ansvaret for kraftforsyningen er plassert. Derfor er jeg glad for at en samlet komite mener at en i det pågående evalueringsarbeidet med energiloven skal se på balansepunktet mellom markedet og den politiske styringen når markedet ikke tar sitt ansvar. Kristelig Folkeparti mener at staten bør ha en rett og en plikt til å sikre at ny produksjon kommer i gang, og vi ser derfor fram til evalueringsrapporten, der dette skal behandles. Jeg må en liten tur innom representanten Torbjørn Andersens utfordring til Kristelig Folkeparti og hans tolkning av vårt forslag. Denne tolkningen ligger langt fra slik Kristelig Folkeparti ser det. Dette forslaget åpner ikke opp for de store vannkraftutbyggingene. Det åpner opp, som dagens lovgivning, for gasskraftverk, men da med CO2 -håndtering. Og for Kristelig Folkeparti, og jeg tror egentlig for et samlet storting, så skal fortsatt miljøhensyn og kulturhensyn tillegges stor vekt.