Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2007-02-15:
Jeg har lyst til å begynne med å rose utenriksminister Gahr Støre for den rollen Norge har tatt på seg som foregangsland når det gjelder å vise støtte til den nye palestinske samlingsregjeringen som nå formelt skal dannes. Jeg er veldig glad for at Norge var blant de aller første til å støtte og hilse dette regjeringsinitiativet velkommen, og at vi er blant de første som sier at nå er det på tide at Vesten opphever de økonomiske sanksjonene man innførte i fjor, og det er på tide å gå i politisk dialog igjen når regjeringen og dens erklæring snart er på plass, og man forhåpentligvis ser at de langt på vei etterkommer de krav som Kvartetten har stilt. Det er riktig av Norge nå å ta til orde for at Vesten skal vise palestinerne at man mente det man sa da man innførte boikotten for et års tid siden, nemlig at dersom Hamas-regjeringen etterkom kravene om å anerkjenne Israel, ta avstand fra bruk av vold og respektere internasjonale avtaler, ville man oppheve boikotten og gå i dialog igjen. Nå ser vi at dette er i ferd med å skje. Hamas og Fatah danner en samlingsregjering på Mekka-erklæringen, som langt på vei etterkommer de krav Kvartetten har stilt. Jeg registrerer at opposisjonen i dag mildt sagt er sjokkert over at den norske regjeringen nå gjør det den har sagt at den skal gjøre. Vi stilte en del krav, vi ble med på en boikott, men vi sa også at dersom det viser seg at det er bevegelse, kommer vi til å oppheve den boikotten. Teksten som Hamas og Fatah har blitt enige om, inneholder anerkjennende referanser til tidligere avtaler og FN-resolusjoner som gir en klar anerkjennelse av Israel, og vi må forvente at det samme kommer til uttrykk i regjeringens plattform når den er klar. Dette er historisk. Vi må ikke glemme at denne samlingen skjer etter et år med en internasjonal boikott som har ført det palestinske samfunnet ut i økonomisk ruin, og det palestinske folket inn i en humanitær katastrofe. Vi kan ikke komme bort fra at situasjonen som boikotten har ført med seg, også har bidratt sterkt til at det har vært sterke kamper og borgerkrigsliknende tilstander mellom Fatah og Hamas. Spesielt alvorlig har det vært den siste tiden. Boikotten har ført til en opplevelse av håpløshet og sinne hos det palestinske folk, og hatet mot okkupanten Israel – som oppleves ikke å møte den samme fordømmelse fra resten av det internasjonale samfunnet – bare vokser. Boikotten går dermed også ut over Israels egen sikkerhet. Nå ser det forhåpentligvis ut til at vi får ro mellom partene. Ikke minst ser det ut til at man er i ferd med å begynne å etterkomme de krav som Kvartetten har stilt. Da må verdenssamfunnet raskt ut og vise sin støtte til den positive utviklingen og med det vise at man mente det man sa. Hvis ikke Vesten nå støtter opp om denne utviklingen og den nye regjeringen, risikerer vi bare mer uro ved at palestinerne ser at selv om de har gjort sitt ytterste for å komme til en løsning, hjelper det ikke. Vesten vil ikke vite av dem. Kvartetten ønsker å oppdatere Veikartet for fred og få israelere og palestinere tilbake til forhandlingsbordet. Med en samlingsregjering vil president Abbas ha et bredt grunnlag å forhandle på, og det som nå skjer, er derfor første steg på veien og et nytt håp for å finne en løsning på konflikten med Israel. Utenrikskomiteen besøkte Saudi-Arabia for tre uker siden, og i vårt møte med den saudiske utenriksministeren understreket han gang på gang at uten en samlingsregjering ville det gå mot katastrofe i området. Han understreket også gjentatte ganger hvor viktig det nå var at Vesten støttet opp om ethvert tegn på positiv utvikling mellom partene. Nå skal regjeringen dannes, og den skal komme med sin erklæring. Det vil utvilsomt være USA som sitter med nøkkelen til den videre løsningen på hele Israel–Palestina-konflikten. Hva USA velger å gjøre, om de anerkjenner og støtter regjeringen, og hvorvidt de tar til orde for å oppheve boikotten, blir avgjørende. Det hadde vært flott om president Bush nå kunne tenke på sitt eget renommé og faktisk bruke siste del av sin presidentperiode til virkelig å tilrettelegge for en løsning i konflikten mellom palestinerne og israelerne. Skal han gjøre det, må han først gi palestinerne anerkjennelse for at de nå beveger seg i en avgjørende og viktig retning, og at de nettopp gjør det som Bush og resten av Vesten krevde at de skulle gjøre. Det er viktig å støtte opp om det som nå skjer i forhold til samlingsregjeringen, men det er også viktig å fordømme Israel for deres overgrep mot palestinerne. Selv om det internasjonale samfunnet gjentatte ganger har fordømt Israels overgrep, fortsetter de å bygge mur gjennom Vestbredden, opprette israelske bosettinger på palestinske områder, holde tilbake palestinernes egne penger, undergrave mulighetene for en palestinsk stat og frata palestinerne deres grunnleggende rettigheter. Skal vi få en utvikling i retning av fred og rettferdighet, må først og fremst Israel legge om sin grunnleggende politikk. Skjer ikke det, vil vi aldri i verden se palestinerne og israelerne leve i fred side om side.