Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-12-05:
Kommuner og fylkeskommuner sørger for grunnleggende velferdstjenester til alle som bor i Norge. De får ansvaret for stadig flere oppgaver og økte kostnader for å sikre tjenester til innbyggere, uten at vi ser igjen noe av det i regjeringens budsjettopplegg for 2020. Regjeringens statsbudsjett gir ikke kostnadsdekning for summen av oppgaver som pålegges kommunene. Midlene bindes opp i statlige satsinger, det er ikke kompensert for utgiftsøkninger, og kommunenes egne inntektsmuligheter strammes inn. Det er en rekke økte utgifter som kommunene ikke får kompensert for. Bemannings- og pedagognormen som er innført for barnehagene, er underfinansiert. Kommunene har opplevd en sterk økning i utgifter til pleie- og omsorgstjenester de senere årene, langt utover prisstigningen. Endringen i arbeidsavklaringsordningen gjør at flere trenger sosialstønad, og det samme gjør endringer i bostøtteordningen. Dette må kommunene dekke selv. I tillegg har kommunene fått økt ansvar for å finansiere ressurskrevende tjenester. Det har påført kommunene ca. 1 mrd. kr i ekstra kostnader de siste fire årene, som de heller ikke er kompensert for. I noen kommuner har den kommunale andelen økt så kraftig at de lokalt vurderer å innføre eiendomsskatt for å finansiere økte kostnader til ressurskrevende tjenester. Når det kun er kanskje en eller to brukere i kommunen som mottar dette, og alle vet hvem det er, kan vi selv se for oss den belastningen disse har når de da på en måte får skylden for at eiendomsskatten må innføres. Det er en uholdbar situasjon. Staten må sikre en forutsigbar finansiering av disse tjenestene. Derfor vil vi ha en helhetlig gjennomgang av ordningen med ressurskrevende tjenester og sikre at alle relevante kostnader blir med i grunnlaget for den kommunale egenandelen. Jeg vil vise til KS’ undersøkelse for kommuner og fylkeskommuner. Halvparten av alle kommuner under 10 000 innbyggere budsjetterer med negativt driftsresultat i 2020. 75 pst. av alle kommuner svarer at budsjettarbeidet i 2020 er mer krevende enn noen gang. Budsjettert netto driftsresultat er halvert i løpet av de siste to årene. Kommunene tvinges til å effektivisere og iverksetter sparetiltak for 6 mrd. kr i 2020. Det står i grell kontrast til det bildet regjeringspartiene prøver å tegne. Samtidig som kommunene pålegges flere oppgaver, får de mindre å rutte med, bl.a. med redusert eiendomsskatt. Nivået på eiendomsskatt er historisk høyt, og rekordmange kommuner har innført eiendomsskatt i perioden med regjeringen Solberg. Regjeringens politikk har en stor del av skylden for det. Kommunene har ikke fått tilstrekkelige overføringer til å håndtere de oppgavene de har, og regningen veltes over på innbyggerne. Den beste måten å få bort eiendomsskatten på er å øke overføringene til kommunene, slik at de kan gjøre nødvendige investeringer og tilby gode tjenester uten at de blir tvunget til å innføre eiendomsskatt. I innstillingen fremmer Senterpartiet også forslag om å etablere en varig kompensasjonsordning for bortfallet av inntekter når det gjelder eiendomsskatt på verker og bruk. Senterpartiet har prioritert en betydelig styrking av kommune- og fylkeskommuneøkonomien i sitt alternative budsjett. Med 2,5 mrd. kr til kommunene og 1,9 mrd. kr til fylkeskommunene styrker vi tjenestene til vanlige folk. Dette er helt nødvendig hvis vi skal klare å opprettholde tjenestetilbudet. En aktiv distriktspolitikk med mål om at folk skal kunne bo og arbeide der de selv ønsker, og i hele landet, er avgjørende for vekst og verdiskaping. Skal det bo folk i hele landet, må storsamfunnet sørge for trygghet, gode tjenester og legge til rette for arbeidsplasser i alle kommuner. Tjenester som politi, ambulanse og fødetilbud er like viktig for folk i bygd som i by. Trygghet er like viktig uansett hvor en bor. Utdanningstilbud og grunnleggende infrastruktur som vei, ferjer, bredbånd og kollektivtrafikk er forutsetninger for at vi skal lykkes med å videreutvikle hele landet. Organisering av statlige arbeidsplasser er også en viktig faktor. Siste forslag i rekken av sentraliserende tiltak er at de kommunale skattekontorene skal statliggjøres. Erfaringer fra Danmark tyder på at det slett ikke er særlig smart. Innkrevingsprosenten kan gå ned, og avgjørelsen betyr tap av kompetansearbeidsplasser i distriktene. Regjeringens klokkertro på at stordrift er løsningen på alt, harmonerer dårlig med geografien og bosettingsmønsteret i Norge. Stortingsflertallet burde sette kommunene i stand til å sørge for gode tjenester, ikke tre nye runder med kommunesammenslåing ned over hodet på lokale folkevalgte. Omfordeling fra små til store kommuner via inntektssystemet bidrar til å øke ulikhetene mellom kommunene. Senterpartiet mener statens overføringer til kommunene skal sørge for at alle har mulighet til å tilby likeverdige tjenester. En annen sak jeg har fått mange henvendelser om, er finansiering av frivilligsentralene. Når tilskuddet fra 2021 skal fordeles basert på innbyggertall, vil mange kommuner miste storparten av støtten til sin sentral. Mange har allerede begynt å nedbemanne. Regjeringen kunne valgt å videreføre tilskuddet slik det fordeles i dag, dette er ikke engang et spørsmål om størrelsen på bevilgningen, bare en videreføring av fordelingen. Med tanke på konsekvensene for mange frivilligsentraler håper jeg regjeringen revurderer omleggingen og gjør som de gjorde med veterinærtilskuddet, som har akkurat samme utfordringen. Der har de heldigvis videreført dagens fordeling, selv om de stemte imot vårt forslag i juni. Det er på høy tid å gå mulighetene for Distrikts-Norge i møte. Gjennom byvekstavtalene overføres milliarder til de store byene, mens mindre kommuner blir avspist med stadig trangere rammer og beskjed om å slå seg sammen. Senterpartiet har lansert bygdevekstavtaler. Målet er å legge til rette for næringsutvikling og levende lokalsamfunn i hele landet. Det er store områder i Norge som ikke blir utnyttet, og som med en målrettet næringspolitikk har et stort potensial for vekst hvis vi får til disse bygdevekstavtalene. Derfor vil vi prioritere 12 mrd. kr over ti år til bygdevekstavtaler. Noe av det mest kritiske med regjeringens forslag til statsbudsjett er opplegget for fylkeskommunene. KS’ budsjettundersøkelse viser at det er svært krevende å få budsjettene i fylkene til å gå i hop. Sammenslåingsprosessene, strammere økonomiske rammer og usikkerhet om finansieringen av nye oppgaver er hovedårsakene til at det er verre enn noen gang. Manglende finansiering av de nye oppgavene er en gjenganger, både når det gjelder sams vegadministrasjon og kulturminneforvaltning, osv. Flertallet av fylkeskommunene påpeker at vedlikeholdsetterslepet på fylkesvei vil øke med de budsjettrammene de nå har fått. Det er bare én fylkeskommune som budsjetterer med netto driftsresultat tilsvarende det Teknisk beregningsutvalg anbefaler. Fylkene får ikke de midlene de trenger til å løse oppgavene. Avgjørelsen om finansiering av fylkesveiadministrasjonen kom altfor sent, mindre enn to måneder før fylkene overtok oppgaven, og ennå er ikke utstyr avklart. Fylkene skal i hvert fall ikke få dekt kostnadene til alt nødvendig utstyr, og de får heller ikke dekt omstillingskostnader. Det vil gå ut over de tjenestene de allerede har ansvaret for, særlig fylkesveiene. Senterpartiet har i sitt alternative budsjett foreslått økte rammer til fylkeskommunene slik at de kan drive med vedlikehold og fornying av fylkesveinettet, drive skred- og flomforebygging og arbeide med regional utvikling. Stortinget har gjort vedtak om at all kollektivtransport på sjø skal være null- og lavutslippstransport innen 2025. Dette har ført til enorme ekstrakostnader for fylkene, som ikke er kompensert. Det foreslås i Senterpartiets alternative budsjett for 2020 200 mill. kr til klimavennlige ferjer og båter. Vi fremmer forslag i innstillingen om at det også blir foretatt en nødvendig bevilgning til hurtigbåter snarest mulig. Fylkene har altså fått redusert sitt økonomiske handlingsrom samtidig som regjeringens uttalte mål med regionreformen visstnok skal være å styrke fylkeskommunenes rolle som regional utviklingsaktør. Midlene er mer enn halvert siden 2013-nivået. Dette henger ikke i hop. Med Senterpartiets styrking, med over 4 mrd. kr på kommunal sektor, ville vi fått flere lærere, flere barnehagelærere, styrket bemanning i eldreomsorgen, opprusting av fylkesveiene, en fylkesveimilliard – et program med 10 mrd. kr over ti år – og vi ville sørget for at fylkeskommunene og kommunene hadde fått fullfinansiert de nye oppgavene som vi har pålagt dem. Til slutt vil jeg ta opp de av Senterpartiets forslag som ikke allerede er tatt opp.