trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-01-26:
Spørsmålet om finansieringsordninga for tryggingsalarmar vart teke opp då stortingsmeldinga om handlingsplan for eldreomsorga, St.meld. nr. 50 for 1996-97, vart behandla. Regjeringa vart beden om å greia ut om utgiftene og følgjene av å skulla overføra ansvaret for tildeling av tryggingsalarmar til hjelpemiddelsentralane. Føresetnaden var at utgiftene skulle dekkjast av folketrygda. Hovudkonklusjonane frå utgreiinga vart lagde fram i budsjettproposisjonen for 1999. Utgreiinga viste at dersom vi skulle lovfesta retten til tryggingsalarm, ville mange, med dagens regelverk, ikkje kunna få alarm. Særleg gjaldt det dei som berre hadde fått tildelt alarm på grunn av alder eller som eit reint tryggings- og angstdempande hjelpemiddel. Reglane i folketrygda set krav om varig funksjonshemming eller nedsett rørsleevne som vilkår. Eldre utan fysisk funksjonshemming vil difor falla utanfor. Ein rettsleg heimel til tryggingsalarm vil føra til eit todelt finansieringssystem der folketrygda dekkjer alarm for dei som fyller vilkåra til stønad til tekniske hjelpemiddel, medan kommunane må dekkja for dei andre. Stortingsvedtaket sette som vilkår at kommunane framleis skulle ha heile ansvaret for drifta. Det innebar også ansvaret for mottak av melding og utrykking til brukarane. Ved handsaminga av budsjettet for 1999 slutta Stortinget seg til Regjeringa si vurdering om ikkje å gjera endringar i dagens system. Så godt som alle kommunar og bydelar har no ei teneste med tryggingsalarmar. Eg er merksam på at det er store skilnader mellom kommunane når det gjeld kor integrerte desse tenestene er i pleie- og omsorgstenestene. Kvalitetssikringa av alarmtenestene og betalingsordningane er også ulik. Nokre kommunar brukar av det generelle omsorgstilskotet for å finansiera systemet, medan andre gjer slik som Tromsø. Desse skilnadene må sjåast i samanheng med andre tenester til eldre. Eg har gjeve kommunane melding om at tryggingsalarmar kan finansierast av omsorgstilskotet. Departementet har også starta arbeidet med ein rettleiar om tryggingsalarmar som eit tryggleiksskapande og førebyggjande tiltak. Arbeidet skal gjerast i samarbeid med Kommunenes Sentralforbund. Målet er å sikra drifta og få til ei betre utnytting av alarmane. Det er f.eks. mogleg å dra nytte av den teknologiske utviklinga som går føre seg på det elektroniske området. Det kan òg tenkjast ei samordning av innkjøpa til kommunane når det gjeld alarmar, slik at det skal vera mogleg å kunna forhandla fram ein meir gunstig pris. Det er òg aktuelt med rettleiande retningslinjer for bruk og finansiering av alarmar. Korleis kommunane vil løysa dette, må likevel vera opp til den enkelte kommunen å avgjera.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-01-26:
Representanten Korsberg peikte på eit problem som eg er samd i at ein må sjå nærmare på, og det er det totale omfanget av eigendelar og kven det rammar mest. I den samanhengen har departementet eit arbeid i gang, ei utgreiing i høve til eit tak 1 og eit tak 2 på eigendelar, som skal skjerma storforbrukarane. Men når det altså gjeld denne spesielle delen av omsorgstenestene, har eg både peikt på samordning med annan elektronikk, og eg har peikt på innkjøp til gunstigare pris. Eg har òg peikt på ei drøfting av rettleiande retningsliner som ein veg å gå, i tillegg til at kommunane i dag har høve til å bruka omsorgstilskotet til tryggingsalarmar.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-26:
Jeg skal få stille spørsmål til kulturministeren. Når en 16-åring på et småbruk i Vestfold er i stand til å knekke de kodene som den internasjonale storindustrien har lagt an for å beskytte sine DVD-plater, tror jeg de fleste mennesker vil mene at det er den internasjonale storindustrien som har et problem. For jeg sitter igjen med en meget ubehagelig følelse av at Økokrim må ha for lite å gjøre når de tar fatt i en slik sak. Jeg skal selvsagt ikke be verken kulturministeren eller Regjeringen om å overprøve Økokrim. Men jeg vil be kulturministeren redegjøre for Stortinget om hun vil ta initiativ til en gjennomgang av lovverket når det gjelder Internett og den moderne underholdningsindustrien, for å se på om lovverket som sikrer ytringsfrihet og demokrati, er sterkt nok, og for å se på om praktiseringen av lovverket tar tilstrekkelig hensyn til dette. Til nå har jo bl.a. Internett hatt et meget demokratisk preg, men presset for å legge dette innunder sterke kommersielle og maktmessige strukturer er stort, og det må unngås.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-26:
Alle erkjenner at det må være en opphavsrett, og at det er én sentral problemstilling. Men det er minst tre andre problemstillinger som er like viktige: Det er den demokratiske problemstilling, nemlig å gjøre teknologien tilgjengelig for flest mulig og anvendelig for flest mulig, det er selvsagt forbrukernes interesse av å hindre utidige monopoler innen de nye formene for informasjonsteknologi, og det er også et fattigdoms- og tredjeverdensperspektiv; nemlig å sikre at land som ligger utenfor storindustriens virkeområde, får tilgang til slik teknologi. Alle disse tre må i hvert fall som et minimum veies opp mot opphavsretten, ja, de må veie svært, svært tungt i en slik vurdering. Jeg vil be om at kulturministeren gjør greie for når hun eventuelt vil komme tilbake til Stortinget med en skikkelig vurdering og gjennomgang av dette, for dette er jo helt grunnleggende spørsmål for de nærmeste tiårene, ikke minst aksentuert av de gigantiske fusjonene som vi nå ser i amerikansk underholdningsindustri.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg har et spørsmål til helseministeren. Det har i de siste dagene framkommet opplysninger om at så mange som 30 pst. av mennesker med psykisk utviklingshemming kan være feilmedisinert. Det hevdes at mange blir gitt beroligende midler når det i realiteten er andre ting som feiler dem, som f.eks. magebesvær og forstoppelse. Dersom dette er riktig, er det meget alvorlig. Kan helseministeren bekrefte at det er slik, eller vil det bli satt i gang undersøkelser for å bringe på det rene om slike opplysninger medfører riktighet?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker for svaret. Jeg syns det er positivt at statsråden tar slike opplysninger på alvor og finner ut om det virkelig er slik. I kjølvannet av det svaret som statsråden gav, har jeg lyst til å spørre om det også kan være grunn til å se på forholdene for andre svake grupper når det gjelder slik feilmedisinering. Jeg tenker f.eks. på eldre med store sykdomsproblemer og andre grupper. Kan det i samme omgang være riktig å se på om dette også er tilfellet for de gruppene? Og vil helseministeren ta et initiativ for å se på også det?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg har et spørsmål til helsestatsråden. Akershus har en meget stor underkapasitet på sykehussenger. Dette er velkjent. Situasjonen er fortsatt prekær, også når fylket kjøper alle de plassene det er mulig å få tak i andre steder. Med en raskt økende befolkning – spesielt gjelder dette eldre over 60 år – har en behov for å bygge et lokalsykehus i Follo. Follo sammen med nordre Østfold har ca. 130 000 innbyggere. Samtidig må en ha et godt fungerende sentralsykehus som gir et godt behandlingstilbud, og som også skal gi et opplæringstilbud for legestudenter og andre. Er statsråden enig i at et Follo sykehus må sikres en driftsøkonomisk hensiktsmessig størrelse, samtidig som SiA får muligheten til å gi et variert og godt tilbud bl.a. til studentene?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål. Det er riktig som statsråden sier – det var jo derfor jeg tok med nordre deler av Østfold i mitt spørsmål. Samtidig som en må ha et vel fungerende sentralsykehus som må gi et godt behandlingstilbud, er det kjent at underkapasiteten i helsevesenet i Akershus og det oppkjøpet vi i dag gjør, er betydelig. Akershus er altså det fylket som får de laveste overføringene fra staten. Ekstra vanskelig blir denne situasjonen fordi Sentralsykehusets bygninger, som ble overtatt av staten, forvitrer – dette fordi staten som byggherre valgte å ha salt i betongen. Ser statsråden Akershus fylkeskommunes spesielle behov for ekstraordinær medvirkning fra statens side for å få realisert de nødvendige utbyggingene?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg har et spørsmål til helseministeren. På tross av betydelig økt aktivitet går de fleste sykehus i underbalanse – det skjer selv om vi har fått en ny finansieringsordning. Dette resulterer i at sykehusene ser på nedskjæring og stengning av avdelingene som ledd i kostnadskutt. Ser helseministeren den faren for forskjellsbehandling dette kan resultere i, og spesielt faren for at det kan gå ut over de eldre? Hvilke umiddelbare planer har helseministeren for å løse disse problemene?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål. Det siste eksempelet har vi fra Aust-Agder Sentralsjukehus, hvor det nå skal spares 20 mill. kr, og hvor de har planer om å stenge geriatrisk avdeling. I hælene på dette får vi gangpasienter, som sykehusene igjen blir bøtelagt for. Hvem mener helseministeren i realiteten skulle hatt bøtene? Og ser han det håpløse i situasjonen?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Norge har vi den eldste bilparken i Vest-Europa med gjennomsnittlig 10 år gamle biler. Av barnefamilier som har tre barn, er det 97 pst. som har bil. Av barnefamilier med to barn er det 92 pst. som har bil. Disse kjører rundt i de mest trafikkfarlige bilene i Vest-Europa. Synes statsråden dette er tilfredsstillende?»
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg takker ministeren for svaret. Det er en kjensgjerning at jo eldre bilen er, jo mindre sikkerhet ligger det i bilen. Det var ministeren selv inne på, med kollisjonsputer og blokkeringsfrie bremser som eksempler. Min påstand er at jo dyrere det er å få en bil, jo større avgifter det er på det, jo vanskeligere er det for barnefamiliene å få fatt i disse bilene. Her i landet må vi jo betale for to biler for å få en – den ene må vi gi til staten i ren avgift, mens vi kan beholde den andre selv. Tror ministeren at avgiftspolitikken innenfor dette feltet har betydning for hva barnefamiliene kan kjøpe når det gjelder bil?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg takker igjen for svaret. Det var interessant å høre at ministeren mente at vinklingen hadde betydning. Jeg mener at den vinklingen som vi har hatt i Norge på disse tingene, har vært lik null og har vært i disfavør av barnefamiliene. Jeg har et direkte avslutningsspørsmål til ministeren: Hvilken vinkling har Regjeringen tatt i budsjettet for at barnefamiliene skal få anledning til å kjøpe biler som har kollisjonsputer og blokkeringsfrie bremser, altså nyere biler enn det vi ser de kjører rundt i i dag? Disse familiene skal kjøre barna til barnehage, til idrettslag, til turn – de er på veien stort sett veldig ofte, og det er om å gjøre, synes jeg, og det bør ministeren også synes, at disse bilene er mest mulig trafikksikre.
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg har stilt følgende spørsmål til energiministeren: «Ifølge Teknisk Ukeblad 18. november 1999 kan kranene for Norges to største petrokjemiske gassbaserte anlegg bli stengt. Etter at avtalen med Ekofisk utgår i 2001, har de nå problemer med å skaffe seg langsiktige leveranser av norsk gass. Dette er i strid med det Stortinget vedtok i behandlingen av St.meld. nr. 44(1994-95) Norge som gassnasjon – bruk av naturgass i Norge. (1994-95) Vil statsråden legge til rette for at bedriftene får den gassen de i fremtiden har behov for?»
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg takker for svaret. Nå er det slik at bedriftene her ikke klager på pris, de er villige til å ta den prisen som måtte være i markedet. Det som er problemet for bedriftene, er at de ikke får den langsiktige avtalen som de har behov for for å kunne fortsette driften etter 2001. Det som er det viktige for meg, er at de norske myndighetene er med på å legge til rette slik at dette kan skje, og at bedriftene kan slippe å gå en usikker fremtid i møte. Jeg regner med at statsråden kan bekrefte at departementet vil hjelpe til med å få dette på plass.
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-26:
Jeg takker igjen for svaret, som jeg synes var positivt. Det er ofte slik at det er tidkrevende å bygge ut felt for landbasert videreutvikling. Det er mange lisensdeltakere, og det tar ofte lang tid. Hvordan kan man påvirke disse prosessene slik at det velges løsninger som tilrettelegger for landbasert virksomhet?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg vil få stille kulturministeren et spørsmål. Vi har to allmennkringkastere i Norge, NRK og TV 2, og begge har forpliktet seg til å ha en variert programmeny, med programmer for både brede og smale seergrupper. Det skal være daglige nyhetssendinger, og 50 pst. av kanalenes programmer skal være norskprodusert. Og her begynner vanskelighetene for de hørselshemmede – TV 2 tekster nemlig ingen av sine norskproduserte programmer for hørselshemmede. Vi har 600 000 hørselshemmede i den norske befolkningen, og det betyr at de faktisk bare har mulighet til å skjønne hva som skjer i programmer med utenlandsk stoff. Mitt spørsmål til kulturministeren er: Hva vil hun gjøre for å hjelpe de hørselshemmede til å få ta del i de norskproduserte programmene på TV 2?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker kulturministeren for svaret, og jeg er fornøyd med at dette vil bli en del av konsesjonsbetingelsene for TV 2. Både teknologien og NRK har kommet langt på dette området. NRK bruker 10 mill. kr i året på teksting av norskproduserte programmer. Etter min oppfatning har de hørselshemmede krav på å få programmene tekstet, slik at de skjønner hva som foregår. Jeg forventer at kulturministeren følger opp når diskusjonen om konsesjonsbetingelsene for TV 2 begynner om ikke så lenge – dette som en del av allemennkringkasterproblematikken. Mitt spørsmål blir da: Er det helt klart nå at teksting av norskproduserte programmer bli en del av konsesjonsbetingelsene for allmennkringkasterne våre?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg vil få stille kirke-, utdannings- og forskningsministeren, alias miljøvernministeren, følgende spørsmål: «Gratis skoleskyss gis etter visse kriterier, som antall kilometer og eventuelt farlige trafikkforhold på skolevegen. I en del kommuner i Hedmark har befolkningen opplevd besøk av ulv svært nær hus og eiendom, og frykten for barns sikkerhet i forhold til skolevegen er reell. Vil statsråden ta initiativ til å gi elevene gratis skoleskyss i de kommunene hvor innbyggerne trues av nærgående ulv?»
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker for miljøvernministerens svar, som jeg syntes var interessant fordi man her legger opp til en todeling av spørsmålet, den subjektive frykt opp mot den objektive fare. Da er det vel slik at det faktisk er miljøvernministeren som er den rette instans til å avgjøre om det er en objektiv fare for ulveangrep, og da er spørsmålet mitt: Kan en objektiv fare for ulveangrep utelukkes i Norge? Har miljøvernministeren noen som helst forskere som vil stille opp og si at ulven er totalt ufarlig for skoleelever i Norge?
Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg merker meg at miljøvernministeren sier at hun ikke kan garantere for at ulv ikke angriper mennesker, og at hun igjen kommer med den påstand at trafikken kanskje er farligere. Det er det vel på det nåværende tidspunkt kanskje grunn til å tro, men nå er det faktisk slik at vi har bygd inn i opplæringsloven at man skal beskytte skolebarn mot trafikken. Nå er man i ferd med å prøve å få til et slags kjerneområde for ulv i de østlige deler av Hedmark, og da vil konfliktene og konfrontasjonene mellom befolkningen, og da særlig skoleelever, oppstå. Mitt spørsmål er: Tar miljøvernministeren den sjansen at det kan være at barn angripes av ulv på skolevei, eller vil hun i Regjeringen gå inn for – som en konsekvens av den problemstillingen som hun selv har brakt oss inn i, og som man må ta hensyn til – å gi barna fri skoleskyss?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-26:
De langsiktige tiltakene som statsråden skisserer, er bra, men situasjonen er akutt nå. Statsråden viser til at det skal komme fram noen attraktive arbeidsgivere her som skal kunne rekruttere og beholde ansatte. Ja, det er fylkeskommunene det! Det er fylkeskommunene som nå sitter og kutter budsjettene og legger ned avdelinger. Og hvordan i all verden skal det kunne gå an i en slik situasjon at man ikke får helt klinkende klare signaler fra storting og regjering om at budsjettene skal kunne holdes oppe på et nivå så vi slipper å legge ned avdelinger? I en sånn situasjon er det helt umulig å rekruttere og beholde ansatte og være en attraktiv arbeidsgiver som kan stå for å være framtidas kompetansearbeidsplass. Ser ikke statsråden at det er nødvendig å komme med helt entydige signaler nå som gjør at fylkeskommunene i hvert fall slipper å legge ned avdelinger og si opp folk, i en sånn akutt situasjon som man faktisk er i i mange fylkeskommuner?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg ønsker å stille kommunal- og regionalministeren følgende spørsmål: «Det er ingen spesielle krav til utforming og størrelse på trapper og dører i omsorgsboliger. For blant annet ambulansepersonell kan dette være et stort problem. Hva kan statsråden gjøre for å få disse boligene mer fleksible?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som gav en del opplysninger – hvordan man mener at omsorgsboliger bør være, at det er visse krav for disse, og at det også finnes en veileder for hvordan disse bygninger bør være. Men selv om det er en veileder og det bygges etter en veileder, er det visse yrkesgrupper, bl.a. de som frakter folk som blir syke, f.eks. på båre, som har store problemer med å få denne jobben utført på en fornuftig måte. Når det er snakk om kostnader, behøver det ikke bli noen stor økning av disse om en utformer en trapp på en annen måte eller setter inn en litt bredere dør. Vil statsråden se litt nærmere på dette, slik at det kan bli litt mer romslig på flere måter?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-01-26:
Omsorgsboligen er en bolig som skal være tilpasset orienterings- og bevegelseshemmede. Alle omsorgsboliger skal ha en standard som gjør det mulig både å delta i dagliglivets gjøremål med ulike typer funksjonshemninger, og å motta pleie og omsorg ved behov. Anvisningene i Husbankens regelverk tar utgangspunkt i livsløpsstandarden. Den har som formål å sikre god tilgjengelighet både i og utenfor boligen, slik at boligen kan brukes i alle faser i livet, også ved nedsatt bevegelighet og bruk av rullestol. For omsorgsboliger legges til grunn et dimensjoneringsgrunnlag med større plassbehov enn livsløpsstandarden. I dimensjoneringsgrunnlaget inngår bl.a. plass til hjelper, bedre plass til manøvrering av rullestol og bruk av tekniske hjelpemidler. Husbanken har gitt ut en veileder for utforming av omsorgsboliger og sykehjem. I veilederen er det gitt anbefalinger for størrelse og dimensjonering av boligene, også slik at særlig hjelp- og pleietrengende, og f.eks. sengeliggende, kan bo i boligene. Når det gjelder dører, kreves det at innerdører har en fri åpning på minst 80 cm og ytterdører minst 90 cm. Disse dørbreddene er ikke tilpasset bredden på sykehjemssenger, og kan, som representanten Bredvold peker på, gjøre det vanskelig ved en eventuell syketransport. Husbanken anbefaler derfor kommunene å bruke bredere dører, og anbefaler i den forbindelse en passasjebredde på minst 115 cm, slik at det kan være plass for større rullestoler og for transport av senger. I omsorgsboliger med mer enn én etasje kreves heis. Omsorgsboliger er ikke en lovregulert boform. Anvisninger i regelverket som går utover minstestandarden, er anbefalinger som kommunene oppfordres til å følge. Dersom Husbanken skulle kreve full fleksibilitet ved bygging av omsorgsboliger, ville kostnadene bli svært høye. Kommunene må derfor selv ta høyde for, og være bevisst, at boligene utformes slik at de kan være fleksible i forhold til flere behov, f.eks. ved syketransport.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-01-26:
Regjeringen legger vekt på for det første å ha et så enkelt regelverk som mulig, og for det andre å ha en så stor grad av frihet som mulig, også for kommunene, til å velge lokale tilpasninger. Det trodde jeg var i tråd med det som også et ganske stort flertall på Stortinget ønsket, og spesielt det parti som representanten Bredvold representerer – at man ikke skal bruke for stor grad av detaljregulering i forhold til utformingen av disse. Nettopp det at vi ikke ønsker å gi et pålegg, er bakgrunnen for at Regjeringen har valgt å bruke en veileder hvor vi går inn i disse problemstillingene som her er tatt opp: bredde på dører, bredde på ganger osv. Jeg tror faktisk det er tilstrekkelig, og det blir i veldig stor grad tatt hensyn til dette i utforming av boliger. Uten å bruke min bakgrunn i for stor grad, kan jeg med mellom 15 og 20 års erfaring som ambulansesjåfør betro representanten Bredvold at som ambulansesjåfør står man overfor langt større utfordringer i andre sammenhenger enn når det gjelder omsorgsboliger.
May Britt Vihovde (Venstre), 2000-01-26:
Eg vil stilla følgjande spørsmål til barne- og familieministeren: «Jeg forventer at høringsutkastet til endringer i gjeldsofferloven snart vil foreligge. Erfaringene fra loven, så langt, har vært at offentlige kreditorer ofte har vært den vanskeligste part å oppnå en gjeldsordning med. Vil statsråden foreslå endringer i offentlige kreditorers hjemler slik at gjeldsofre kan oppnå effektive gjeldsforhandlinger også med offentlige kreditorer?»
May Britt Vihovde (Venstre), 2000-01-26:
Eg er glad for at statsråden svara at dette høyringsutkastet nå vil bli sendt ut, for dette er ei sak som Venstre har engasjert seg i. Det å få ei oppmjuking slik at offentlege kreditorar meir blir likestilte med private, er òg eit viktig signal til dei private for å få til reelle gjeldsforhandlingar. Det er greitt at talet har gått ned, men det er veldig mange menneske som slit utruleg tungt i dag når det gjeld den gjeldsordninga dei har, og når det gjeld å få opna forhandlingar for ei meir rettferdig fordeling. Eg kunne ha gått inn på mange ulike punkt i Venstres syn på den lova som gjeld, der ein burde ha gått inn og forbetra, m.a. på femårsperioden etterpå, det som blir kalla for sikringsperioden. Men eg har lyst til òg å fokusera litt på barn, på fleksibilitet når det gjeld utgifter til livsopphald for barn, for det er veldig mange barn i Noreg i dag som har det utruleg tungt, fordi dei har foreldre som er inne i ei gjeldsordning, og barna på ein måte får mindre enn andre. Kva med barns rettar? Kva med bidragsgjeld? Er det òg ting som blir vurderte i høyringsrunden?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Gjeldsordningslova har verka i sju år. Det er til no opna gjeldsforhandlingar i nærare 15 000 saker, og meir enn 11 000 personar er i ferd med å gjennomføra gjeldsordninga si. I dei siste to åra er det registrert ein viss nedgang i talet på hushald som ynskjer å nytta ordninga. Departementet har ei tid arbeidd med å gå gjennom heile lova, og eit utkast til høyringsnotat med forslag til lovendringar vil bli sendt ut i neste veke. Eit av dei områda departementet har teke opp, er nettopp dei offentlege kreditorane sitt høve til å akseptera forslag til gjeldsordning etter lova. Det er to sider ved dette spørsmålet som departementet har sett nærare på. Den eine er om offentlege kreditorar har tilstrekkeleg heimel til å akseptera eit forslag til frivillig gjeldsordning. Den andre er om reglane i gjeldsordningslova går langt nok når det gjeld retten for domstolen til å setta ned krav mot dei offentlege kreditorane sin vilje når ei tvungen gjeldsordning skal stadfestast. Når det gjeld dei frivillige gjeldsordningane, ser eg at det kan vera behov for ein generell heimel som gir offentlege kreditorar høve til å akseptera slike forslag når gjeldsforhandling er opna. Ein slik heimel kan føra til at ein ikkje treng å krevja tvungen ordning berre fordi det offentlege er representert i saka. Med omsyn til dei tvungne ordningane ser eg at det kan vera ynskjeleg med ei oppmjuking av reglane som gir einskilde offentlege kreditorar rett til å få krava sine dekte fullt ut. Det gjeld m.a. eldre erstatningskrav. I høyringsnotatet vil m.a. desse spørsmåla bli grundig drøfta, og etter at høyringsinstansane har uttala seg, vil eit forslag til nye reglar bli lagt fram i ein proposisjon om endringar i gjeldsordningslova.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2000-01-26:
Ein av grunnane til at dette arbeidet har tatt lang tid, er vel at det er mange problemstillingar som er vanskelege. Representanten Vihovde nemnde nokre av dei, femårsperioden og utgifter til livsopphald for born. Det er fleire òg som det vil bli kasta lys over i det høyringsnotatet som vi sender ut i neste veke. Der vil jo alle høyringsinstansane kunna vera med og gi oss innspel til korleis det endelege utkastet til lova skal vera når vi i neste omgang sender det over til Stortinget. Når det gjeld m.a. dette med utgifter til livsopphald for born, vil eg understreka at praksis er nokså forskjellig frå landsdel til landsdel. Det er ein stor forskjell på kva pris ein set på utgiftene til born. Fleire av desse tinga vil vi gå meir konkret inn på. Eg kan ikkje seia meir no, fordi vi har ikkje offentleggjort utkastet enno, men eg er heilt sikker på at det som vil bli resultatet av denne endringa av lovverket, er at gjeldsordninga vil bli endå betre for dei som vil bli nøydde til å nytta seg av henne.
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «ABB har konsesjon knyttet til levering av utstyr til produksjon og distribusjon av elektrisitet. På tross av blant annet det effektiviseringspotensial det norske systemet har, fører manglende bestillinger nå til oppsigelse og dramatisk nedbygging av norsk kompetanse på generator- og transformatorsiden. Hva vil statsråden gjøre for å sikre nødvendige rammebetingelser slik at konsesjonens forutsetninger om produksjon, vedlikehold og produktutvikling opprettholdes?»
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Det er positivt å registrere statsrådens innsikt i det spørsmålet jeg reiser. Men vi står altså overfor en situasjon som er akutt. Det produksjonsmiljøet som fram til nå har vært ryggraden i videreutvikling av elektrisitetssystemer, er i ferd med å bygges ned til tilnærmet ikke noe. Jeg må igjen stille spørsmål til statsråden, knyttet til noe mer presise svar. Jeg kan i og for seg akseptere at statsråden alene ikke sitter på virkemidler, men Regjeringen som kollegium har virkemidler. Statsråden viser til ABB og den mulighet de har til å utvikle et kompetansesenter. Er statsråden positiv til det? Og videre: Kan statsråden tenke seg å gjøre en henvendelse mot bransjen i forhold til det ansvar de har i forbindelse med å levere bestillinger på utstyr?
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Så til det som er et virkemiddel konkret i forhold til den akutte situasjonen som er til stede, og det er naturligvis bortfall av investeringsavgift. Nå sitter finansministeren her også. Det er en annen minister som får spørsmålet, men jeg går ut fra at næringsministeren her vil være pågående, og at det føres en dialog knyttet til endelig å få fritak for investeringsavgift på plass. Vi fattet et vedtak i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett i juni i fjor. Det ble ikke fulgt opp av Regjeringen på en tilfredsstillende måte. Vi fattet et nytt vedtak i forbindelse med budsjettet nå i høst. Pr. i dag foreligger det ikke forskrifter for fritak av investeringsavgift, som er et helt avgjørende grep for å få de som eier produksjonsutstyret til å få finger"n ut av et eller annet sted.
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-01-26:
Beklager president, det var litt følelsesladet.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
Produksjon av kraftutstyr har tradisjonelt vært en viktig del av norsk verkstedindustri. Det norske markedet har vært preget av sterk tilbakegang på 1990-tallet som følge av reduksjonen i nye utbyggingsprosjekter. Selskapene har til en viss grad klart å kompensere for dette ved å øke eksporten. Likevel ser det nå ut til at bransjen legger opp til et klart lavere aktivitetsnivå. ABB Alstom Power AS påtok seg i desember 1999 et vilkår, satt av beredskapshensyn, som gikk ut på å opprettholde tilstrekkelig kapasitet og kompetanse til å kunne forestå innenlandsk virksomhet knyttet til kraftgenereringsutstyr, tilsvarende den kompetanse som lå i ABB Kraft AS før overtakelsen av genereringsvirksomheten. Hvis det skulle oppstå vanskeligheter med å innfri vilkåret, skal Nærings- og handelsdepartementet underrettes raskest mulig, og eventuelt godkjenne avvik fra vilkåret. Vilkåret viderefører et beredskapsvilkår fra 1988, satt i forbindelse med ABBs erverv av aksjer i Elektrisk Bureau AS, bortsett fra at krav til produksjon ikke er videreført. Grunnen til dette var at man ikke ville gjøre beredskapsvilkåret urealistisk, på bakgrunn av informasjon om sviktende markedsforhold. Nærings- og handelsministeren har i utgangspunktet ingen spesifikke virkemidler for å bedre utviklingen innenfor kraftutstyrsmarkedet. Fornying og modernisering av dagens ofte gamle kraftproduksjonsutstyr vil imidlertid være av stor samfunnsøkonomisk interesse. Innenfor reparasjon, service og oppgradering av utstyr vil ABB og ABB Alstom Power ha sitt betydeligste utviklingspotensial. Vedlikehold og fornyelse av utstyr er kraftbransjens hovedansvar. Fra myndighetenes side arbeider NVE nå med utkast til forskrifter for leveringskvalitet sammen med den planlagte innføring av kvalitetsjusterte inntektsrammer ved ikke-levert energi fra 1. januar 2001. På den måten skal det ikke lønne seg å utsette nødvendig vedlikehold i kraftstasjoner, transformatorstasjoner og fordelingsanlegg. Kraftbransjen må få økt forståelse for at vedlikehold og fornyelse i bestående anlegg må foretas for å sikre tilstrekkelig kvalitet på kraftleveransene til kundene. Av beredskapshensyn er det viktig at også den norske leverandøren av slike tjenester får tilstrekkelig med oppdrag for å opprettholde virksomhet og kompetanse i Norge. TBL og ABB har tatt kontakt med Regjeringen om mulighetene til samarbeid om et kompetansesenter i ABB slik at kompetansen blir opprettholdt på tross av sviktende markedsutvikling. Regjeringen vil arbeide videre med dette forslaget.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
La meg få gi uttrykk for at jeg deler spørrerens oppfatning av at det er en akutt situasjon for dette viktige produksjonsmiljøet, og det er en dramatisk utvikling vi har sett. Det ville også være en akutt situasjon for Norge om vi nå skulle se at dette miljøet forsvant helt for oss. Derfor er det vi, i de vilkår som etter ervervsloven er satt, så sent som i brev av 20. desember 1999 – i fjor altså – har sagt klart om den nye eieren: «ABB Alstom Power AS skal av beredskapshensyn opprettholde tilstrekkelig kapasitet og kompetanse for å kunne forestå innenlandsk virksomhet knyttet til leveranse, ombygging, oppgradering, service og reparasjon av kraftgenereringsutstyr tilsvarende kapasitet og kompetanse til ABB Kraft, divisjon Generering, før overdragelsen fra ABB Kraft AS.» Er de ikke i stand til å opprettholde det, er de pliktig til å melde raskt fra til oss. Slik er konsesjonsbetingelsene. Dette kommer vi til å følge opp, fordi det er ganske avgjørende for vinterlandet og elnasjonen Norge at vi har leveringssikkerhet, og at ikke utstyret vårt forfaller.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
Jeg forstår godt engasjementet til Dalheim. Vi har opplevd en omstrukturering i kraftbransjen de siste årene som har ført til at bransjen synes å ha i fokus andre ting enn det som har vært selve yrkesstoltheten i bransjen gjennom mange år, nemlig alltid å ligge i forkant i å oppdatere utstyr som er gammeldags, og hvor de gamle e-verksjefenes ingeniørstolthet har gått ut på at de skal hele tiden ligge i forkant av problemer. Denne konkurransesituasjonen vi har fått, og denne fokuseringen på oppkjøp og resultater på kort sikt, kan ikke denne bransjen leve med så lenge at det går ut over den nødvendige moderniseringen av utstyret. Dette vil Regjeringen fokusere på. Derfor sier vi ja til og arbeider med dette kompetansesentret i Drammen som vi tror er nødvendig for å beholde miljøet. Jeg kan love at dette er et tema som ligger på Regjeringens bord – i dialog med undertegnede, finansministeren og ikke minst olje- og energiministeren, som sitter med de direkte oppgavene på en del av disse områdene. Jeg må understreke at det nå ligger mange saker til behandling. Olje- og energidepartementet har fortalt meg at de nå har maksimal fart på å saksbehandle dette, som gjør at det skal komme fram saker til behandling.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
Oppgaveregisteret har vært et nyttig verktøy for å finne samordningsmuligheter på tvers av etatene. Økningen på 21 skjema i fjor, som representanten Hedstrøm viser til, er formelt sett korrekt, men gir definitivt ikke noe dekkende bilde av situasjonen. For det første har ni av de 21 eksistert lenge, men først nå blitt registrert i registeret. Ytterligere sju er reelle forenklinger som slår negativt ut på statistikken, ved at omfattende, generelle skjemaer er delt opp i flere skjemaer med en avgrenset, målrettet mottakergruppe. Reell økning i fjor var derfor fem skjemaer. Ti nye kom til, og fem gamle falt bort. Det er selvsagt ikke godt nok, men minst like viktig er det at de ti nye skjemaene samlet sett er mindre belastende enn de fem gamle. Endringen i næringslivets tidsbruk er for første gang positiv, og vi har dermed snudd en langvarig trend i norsk statsforvaltning. De virkelig store gevinstene oppnås neppe bare med å fjerne skjemaer. Vårt arbeid mot skjemaveldet favner derfor langt videre enn Oppgaveregisteret. For 2000 er det bevilget 82 mill. kr for å få til en samordnet elektronisk innrapportering av ligningsdata til skattemyndighetene, Brønnøysundregistrene og Statistisk sentralbyrå. Prosjektet er en avgjørende milepæl i forenklingen, fordi disse tre etatene står for over 70 pst. av næringslivets totale skjemabelastning. Rydding i regelverket er et annet stort og viktig arbeid. Vi er i gang med en forskriftsdugnad som for første gang vil gi oss oversikt over vårt omfattende forskriftsverk. Kartleggingsfasen er nettopp avsluttet, og dugnaden vil nå flytte fokus til samordning og forenkling av innholdet. Allerede nå kan vi blinke ut over 300 forskrifter som lett kan – og bør – oppheves som uaktuelle eller foreldete, samt en rekke områder hvor det trengs revisjon. Et pilotprosjekt med bruk av testpaneler ved lovendringer vil også bli iverksatt i år. Hensikten er å la brukerne forhåndsteste nye regler for bedre å se hvilke virkninger de vil få. Uheldige utslag av regelverket kan da stoppes allerede før forslaget blir endelig vedtatt. Stortinget har ved flere anledninger sist høst blitt grundig orientert om hva vi gjør på området. Oppsummeringen statsministeren gav i går ved den første halvårsrapporten for «Et enklere Norge», passer godt også på kampen mot skjemaveldet: Samlet sett er framdriften tilfredsstillende. Samtidig vet vi at arbeidet med å oppnå resultater som monner, bare så vidt har startet. Men selv om ting tar tid – og kanskje særlig dette arbeidet – er det ingen tvil om at vi med en slik gjennomgående systematikk vil oppnå resultater til beste for småbedriftene.
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
La meg først få gi uttrykk for at jeg tror det er viktig at representanter som Hedstrøm og opposisjonen maser, som representanten selv gav uttrykk for, og at opinionen forventer resultater på dette området. Jeg registrerer at det nå er en regjering og en statsråd i Regjeringen som har ansvaret for dette, som gjør at opposisjonen og opinionen synes å mene at det er grunnlag for å ha forventninger til resultater. Det er et stort framskritt. Det var ikke tilfellet tidligere. Da så man det nesten som umulig. Det er definitivt slik at Regjeringen nå fører en flerfrontskrig mot dette, både på selve skjemasiden gjennom Oppgaveregisteret, hvor vi nå ser at skjemabelastningen for bedriftene går ned – det er tross alt det viktigste – og når det gjelder det som kanskje er den delen av isfjellet som vi ikke ser, nemlig forskrifts- og regelmengden, som er så stor. Jeg viser til NHOs president, som i et omfattende leserbrev etter jul skrev at aldri har en norsk regjering ført en så bred og omfattende kamp mot dette byråkratiet. Det er nødvendig, og det gjør vi!
Lars Sponheim (Venstre), 2000-01-26:
Jeg kan stå ved de løftene jeg gav på vegne av Venstre ved valget i 1997: Når vi får mulighet til det – slik vi nå har i regjering – vil vi bruke alle de kreftene vi har til å bidra til å få til en forenkling av dette, som er et samfunnsproblem slik det har vokst i mange år. Veldig mye i den statistikken som mange nå bruker, og til dels misbruker, tyder på at vi er i ferd med å få til en snunad. Da er det viktig at alle gode krefter bidrar, kommer med forslag og identifiserer problemer. Bare arbeidet med å skaffe seg en oversikt over denne forskriftsmengden, er kolossalt. Jeg fikk nettopp en oversikt over hva vi har av regler og forskrifter bare innenfor helse, miljø og sikkerhet, som er 27 sider hvor det er én linje for hver regel – det bare sier hvor omfattende et arbeid dette er. Men vi er i gang på veldig mange områder, hvor hele regjeringsapparatet har en entusiasme rundt det som skal gjøres, fordi man er enig om problemet. For å få til det å kunne på en måte se i forkant hvor problemene kommer på dette området, har Regjeringen vedtatt å sette i gang et testpanel. Det vil bli gjort gjennom dette året under Nærings- og handelsdepartementet, nettopp for å identifisere slike utilsiktede problemer før man iverksetter reglene, eventuelt ikke iverksetter dem.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg har et spørsmål til vår ærede nærings- og handelsminister: «Ifølge tall Norsk Bedriftsforbund har fått fra Oppgaveregisteret i Brønnøysund, har skjemabunken for de næringsdrivende vokst fra 628 ulike skjemaer i 1998 til 649 i 1999. Til tross for statsministerens og nærings- og handelsministerens høye profil og satsing, blant annet på et program for «Et enklere Norge», mener småbedriftene dette ikke monner. Vil statsråden satse sterkere og bredere i kampen mot skjemaveldet?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Det føles kanskje som masing når opposisjonen går på denne talerstol gang etter gang for å påpeke de store problemene som små og mellomstore bedrifter har på dette området. At det var en statusgjennomgang i går, er riktig. Jeg fikk også med meg en artikkel i Vårt Land, der systemsjef Henning Ve i stiftelsen Lovdata sier at omfanget av lovverket i alle fall ikke har blitt mindre, og påpeker at vi i løpet av det halvåret «Et enklere Norge» har vært i funksjon, har fått 66 lover og over 800 forskrifter. Det er veldig bra – det er hele opposisjonen enig i – at man går inn og forenkler og reduserer på det ene området. Men hvis man får nye lover og forskrifter, og summen blir tilnærmet pluss/minus null, er vi jo like langt. Jeg tror derfor at det er en fordel å satse bredere enn det Regjeringen har gjort, og vi kommer til å følge utviklingen med argusøyne. Mitt tilleggsspørsmål til statsråden blir: Kan statsråden gå god for at små og mellomstore bedrifter ved utløpet av denne stortingsperioden vil kjenne en betydelig lettelse i skjemaveldet hvis Regjeringen blir sittende?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-26:
Jeg takker statsråden for svaret på mitt tilleggsspørsmål. Jeg vil minne om statsrådens løfter til små og mellomstore bedrifter, som han kom med i 1997. Det var ikke på vegne av Regjeringen, men selvfølgelig på vegne av Venstre. Når det gjelder skjemaveldet, pleier jeg å karakterisere det som et tihodet troll. Kapper man av ett hode, er det ni igjen, og det kan vokse nye ut. Jeg vil komme inn på oppgaveregisterloven, der Næringslivets Skjemaråd har avdekket at hele 12 av 17 statlige etater ikke overholder plikten til å undersøke bedriftenes tidsbruk før de innfører nye skjemaplikter. Vil statsråden gripe fatt i dette og høre på Næringslivets Skjemaråd, som består av bedrifter i Norge og deres organisasjoner, og som kan hjelpe Regjeringen i dette arbeidet innenfor offentlig sektor?
Terje Johansen (Venstre), 2000-01-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Ifølge firmaet Dun & Bradstreet Norge AS har 31 000 selskaper unnlatt å opplyse om lederlønn i sin årsmelding for 1998. Hva kan statsråden i første omgang gjøre med revisorer som avgir revisorerklæring uten at et selskap har oppfylt sin opplysningsplikt?»
Terje Johansen (Venstre), 2000-01-26:
På vegne av Venstre føler jeg et visst tidspress i denne saken. Det det nå dreier seg om sett fra mitt ståsted, er å få til endringer i opsjonsreglene. Vi mener at det er nødvendig, fordi kunnskapsbedriftene trenger en bedre ordning for å holde på arbeidstakerne. Forutsetningen for dette har fra min side vært at det nå eksisterer full åpenhet – ikke minst på grunn av medias aktive virksomhet omkring lederlønninger, opsjonsordninger og den slags – slik at vi trygt kunne gå tilbake til den gamle ordningen. Når nå 31 000 AS bryter loven, mener jeg at det må reageres. Jeg har også vært i kontakt med Revisorforeningen, jeg vet hvilket svar de vil avgi. Det som bekymrer meg litt, er at Kredittilsynet i et brev til Dun & Bradstreet av 26. november 1999 nærmest sier at dette vil bli påtalt av Kredittilsynet dersom revisor ikke har tatt opp forholdet, osv. Med det mener jeg at det går litt for sakte på bakgrunn av opsjonsbestrebelsene.
Terje Johansen (Venstre), 2000-01-26:
Da jeg begynte å interessere meg for denne saken og fikk vite hvordan registrene i Brønnøysund opererer, viste det seg at de ikke kontrollerer noe av det som står i papirene de mottar. De mottar papirer og teller dem opp, ser at de har fått det de skal ha, og så er de ferdig med saken. Jeg har også stilt spørsmål om i hvilken grad man da benytter seg av muligheten til sanksjoner mot dem som – mer eller mindre bevisst og gjentatt – ikke overholder loven. Jeg har fått vite at antall tvangsoppløsninger nå er steget fra 300 til 1 000 pr. år. Grunnen til at jeg nevner dette, når jeg i mitt spørsmål spurte hva finansministeren i første omgang ville gjøre med revisorene, er at jeg tilfeldigvis har et spørsmål i bakhånd som muligens berører justisministeren, og jeg foreslår at finansministeren samarbeider med ham om det: Hvordan kan man utruste Brønnøysundregistrene til å sørge for at loven blir fulgt opp?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-26:
Regnskapspliktige skal opplyse om daglig leders lønn mv. Det følger av regnskapsloven. Revisor skal vurdere om årsregnskapet er utarbeidet og fastsatt i samsvar med lov og forskrifter. Revisor er videre pålagt å utføre sin virksomhet i samsvar med god revisjonsskikk. Det følger av god revisjonsskikk at revisor ved gjennomgangen av styrets årsregnskap skal påse at lovpålagt informasjon er presentert på en tilfredsstillende måte. Revisor som ikke følger god revisjonsskikk, kan bli rapportert til Kredittilsynet og risikere sitt medlemskap i Revisorforeningen. Det er Kredittilsynet som eventuelt må vurdere å kalle tilbake godkjenning som revisor i det enkelte tilfelle. Finansdepartementet har i brev av 25. januar 2000 til Revisorforeningen bedt om en redegjørelse for medlemmenes praksis når det gjelder kontroll av om regnskapslovens påbud om at lønn til daglig leder mv. skal opplyses. Revisorforeningen er bedt om å gi svar innen 15. februar 2000. Departementet har i brevet videre bedt om en vurdering av behovet for en innskjerping av praksis. I lys av svaret fra Revisorforeningen vil departementet vurdere saken nærmere.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-26:
Når det gjelder opsjonsreglene, har både statsministeren og jeg ved flere anledninger varslet at Regjeringen vil fremme et forslag til endringer i opsjonsreglene. Selv om det nylig har skjedd endringer, er vi enige om at de fortsatt ikke er gode nok, og at vi må ha regler for opsjoner i Norge, herunder beskatning, som er konkurransedyktige i forhold til det som man har i andre land. Jeg er enig i at dette kanskje kan sees i sammenheng med det som egentlig er spørsmålet, men det vil komme forslag til opsjonsregelendringer uansett. Likevel mener jeg at det er utilfredsstillende i høyeste grad når så mange som 31 000 selskaper ikke har gjort sin plikt å opplyse om lederlønninger i sine årsregnskaper. Vi akter ikke bare å legge saken bort, men vi har funnet det rimelig i første omgang å ta kontakt med Revisorforeningen for å høre deres vurdering og få opplysninger derfra, også en vurdering av om det er behov for å innskjerpe reglene.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-26:
Ja, jeg skal ta med den oppfordringen om å ta opp med justisministeren hva som eventuelt kan gjøres for at også Brønnøysundregistrene kontrollerer det de får inn. Men vi har for vår del i det brevet til Revisorforeningen av i går som jeg viste til, bedt om flere ting. Blant annet har vi bedt om at foreningen bør vurdere hvilken adekvat reaksjon revisor bør ta i bruk overfor selskaper som ikke har gjort sin lovpålagte plikt, nemlig å opplyse om lederlønningen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-26:
Etter Stortingets avgiftsvedtak skal det betales avgift på mineralolje til framdrift av motorvogn, såkalt autodieselavgift. Denne oljen skal være umerket. Fritak for avgift gjennomføres ved bruk av merket olje. Merket olje kan bl.a. brukes til fyring. Merkeordningen ble innført i oktober 1993. Merket parafin viste seg å medføre belegg og sotdannelser i de særegne norske parafinovnene med skall- og vekebrennere. På denne bakgrunn fattet departementet i 1994 vedtak om midlertidig stans i merking av parafin til bruk i parafinbrennere. Det ble gitt tillatelse til at fritak for autodieselavgift ble gjennomført på annen måte enn ved bruk av merket diesel, dvs. at det ble gitt tillatelse til bruk av umerket parafin på visse vilkår. Ett av vilkårene var at levering av umerket olje kun skulle skje til tanker med maksimalt tankinnhold på 1 400 liter. Formålet var å forhindre misbruk og lette kontrollarbeidet. Jeg er enig i at det synes lite hensiktsmessig at det foretas en omfattende etterberegning dersom kvantumsbegrensningen overstiges med noen få liter. Toll- og avgiftsdirektoratet opplyser at de ikke er kjent med at det er foretatt etterberegninger i slike tilfeller. Om etterberegning skal foretas i det enkelte tilfelle, må imidlertid vurderes konkret. For øvrig kan jeg opplyse om at særordningen for parafin er under avvikling. På bakgrunn av de problemer den merkede parafinen viste seg å ha for parafinovner, ble det vedtatt nye merkestoffer 20. august 1999. Det er vedtatt en overgangsordning fram til 20. februar 2000 slik at det tillates bruk av de gamle merkestoffene i denne perioden. Fra 20. februar 2000 vil også ordningen med tillatelse til bruk av umerket parafin opphøre.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-26:
Ja, det er mulig at departementets informasjon er for dårlig, men vi har i hvert fall gjort mest mulig for å få den informasjonen vi kan få, ved å henvende oss til Toll- og avgiftsdirektoratet, som jo burde sitte med de opplysninger som skal finnes på dette området. Imidlertid synes jeg nok kanskje at dette nå er i seneste laget å diskutere, for, som jeg opplyste i slutten av mitt svar, den 20. februar – det er ikke mange dagene til – opphører jo hele ordningen. Det vil i hvert fall ikke bli noe problem i særlig lang tid, i og med at ordningen opphører den 20. februar.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-01-26:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Autodieselavgift er en avgift som skulle erstatte kilometeravgift for motorkjøretøy og er rettet mot biler, med enkelte unntak. Fyringsolje er fritatt fra avgift da den brukes til oppvarming av hus. Det er regler for hvor store disse leveransene kan være. Hvis en leveranse overskrider reglene ved et uhell, for eksempel 5 liter, sier regelverket at det skal beregnes autodieselavgift for hele leveransen selv om oljen beviselig er brukt til oppvarming. Synes statsråden dette er en fornuftig og rettferdig ordning?»