Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-14:
Jeg skal i innlegget mitt begrunne hvorfor jeg syns dette med å gi støtte til nærbutikker i utkantstrøk er av den beste distriktspolitikken som kan føres i dette landet – og av de rimeligste tiltakene vi kan iverksette. Men aller først vil jeg si til representanten Hedstrøm – som var på talerstolen rett før meg – at SV aldri har ført en politikk der vi ikke ønsker å støtte de aller, aller minste samfunnene. SV har så langt dessverre ikke vært i posisjon til å få gjennomført sin distriktspolitikk. Den dagen kommer nok, og da vil Hedstrøm få se hva slags distriktspolitikk SV vil føre. Så over til hvorfor det er viktig å satse på nærbutikken. Jeg vil gi tre begrunnelser for det. For det første: Det sier seg sjøl at nærbutikken er helt avgjørende for at folk skal få tak i vanlige dagligvarer på en enkel og rasjonell måte – uten å måtte kjøre bil eller båt langt av gårde. For det andre: I arbeidet med fornying av offentlig sektor – som også denne regjeringa er opptatt av – tror jeg nærbutikken kan gjøre en utmerket jobb som offentlig servicekontor i det bygdesamfunnet den representerer. Det betyr at enkle kommunale og enkle statlige tjenester kan legges til nærbutikken, slik at den kan fungere som et lite, offentlig servicekontor for det samfunnet det gjelder. Kjøpmannen må få opplæring og økonomisk kompensasjon for å utføre nettopp disse typer tjenester. La oss tenke oss f.eks. steder der biblioteket har åpningstid én time i uka. Legger man biblioteket til nærbutikken, vil det være åpent alle hverdager. Jeg kunne ha nevnt en rekke andre eksempler dersom jeg hadde hatt lengre taletid. Min tredje begrunnelse for at det er viktig å beholde nærbutikken, er at den er en viktig uformell sosial møteplass for folk i bygda. I likhet med folk i byen som vandrer rundt på kjøpesentrene og koser seg og snakker sammen, har folk på landsbygda også behov for en uformell møteplass. En kaffekrok der man kan sette seg ned og slå av en prat med både naboer og andre folk i bygda, er kolossalt viktig for samhørigheten i ei bygd. Dersom nærbutikken forsvinner, vil man miste alle tre funksjonene – den sosiale møteplassen, muligheten for en del enkle offentlige tjenester, og – ikke minst – muligheten til å få tak i dagligvarer på en enkel og rasjonell måte. Jeg syns kjøpmannen i Utkant-Norge er en av våre beste distriktsarbeidere. Jeg kunne godt tenke meg å gi en hyllest til den norske kjøpmannen, som i mange utkantsamfunn står på fra morgen til kveld, og som tar ut en meget beskjeden lønn. Det burde vi som storting verdsette – ved å gi et bidrag slik at han har mulighet til å fortsette sitt idealistiske arbeid på denne måten. Land som har nærbutikkstøtte i dag, har ikke alltid hatt det – ikke Sverige, ikke Storbritannia og heller ikke Frankrike. Men de har innført det fordi de har sett at det er nødvendig i den distriktspolitikken som EU fører. Både av miljømessige og av bosettingsmessige årsaker har de altså innført en rekke støtteordninger til nærbutikkene – både i forhold til å opprettholde butikker og i forhold til å bringe ut varer til folk. Det er også andre ordninger. I Sverige kan man få 200 000 kr pr. år i støtte til en nærbutikk. Jeg er derfor overrasket og skuffet over regjeringspartiene, som nok en gang kun har fagre ord når det gjelder distriktspolitikk. Når man kommer med forslag til noen få konkrete grep, blir det ingenting ut av det. Jeg er enig med representanten Momyr når han snakker positivt om MERKUR-programmet, og når han snakker positivt om en rekke andre ting i forhold til distriktene. Men når det kommer til realitetene og man skal prøve å få til et vedtak slik at disse butikkene virkelig blir berget, blir det ingenting ut av det. En stor svakhet ved denne regjeringa og distriktspolitikken er at man er usedvanlig flink når det gjelder bruk av ord, men usedvanlig svak når det gjelder handling. Jeg vil på vegne av Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet ta opp mindretallsforslaget i saksdokumentet.