Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-06-16:
Det er mulig at kommuneproposisjonen ikke er en kioskvelter i de norske hjem, men sannheten er jo at det vi debatterer her i dag, er helt avgjørende for velferden til folk flest. Arbeiderpartiet har store ambisjoner. Vi vil ha tidlig innsats i skolen og styrke arbeidet mot frafall, vi vil ha flere barnehageplasser fylt med god kvalitet, og vi vil ha en verdig alderdom der våre eldre får trygghet og god omsorg. Derfor vil Arbeiderpartiet til neste år bruke 3 mrd. kr mer på kommunene enn regjeringen, for det er i kommunene at velferden skapes. Regjeringen har så langt prioritert annerledes – 12 mrd. kr i skattekutt til de få. Samtidig gjøres det smertefulle kutt i mange kommuner. Debatten om kommuneøkonomi handler jo i bunn og grunn om hverdagen vår, om alle de lykkelige familiene som nå venter barn til høsten, men som ikke helt vet hvordan hverdagen skal gå opp når det ikke finnes en barnehageplass. Vi ser at mange kommuner må kutte i barnehagene – det er ikke nok plasser. Ikke fordi lokale folkevalgte ønsker det sånn, eller fordi de mener det er klokt, men fordi et stramt kommuneopplegg i år kombinert med stor skattesvikt gjør at mange kommuner ikke har noe valg. Stikk i strid med de festtalene høyresiden holder om kunnskap og lærere, kuttes det nå i skolen. Utdanningsforbundet har gjort en undersøkelse som viser at seks av ti skoleledere nå mener den økonomiske situasjonen i skolen deres er blitt dårligere de siste årene – færre lærere og mindre tid til å se hver enkelt elev og sørge for tilpasset opplæring. Jeg roser gjerne regjeringens satsing på etter- og videreutdanning av lærere. Det er det tverrpolitisk enighet om i denne sal. Men skal vi lykkes med å gi alle elever de samme mulighetene til å nå sitt fulle potensial, trenger vi flere lærere, lærere som har tid til å følge opp hver enkelt elev. Da må vi følge opp de store, fine ordene i denne sal med mer penger til kommunene. Denne debatten handler også om alle de barn og unge som ikke får hjelp når de trenger det. Folkehelseinstituttet anslår at mellom 15 pst. og 20 pst. av barn og ungdom har psykiske plager som påvirker dem i hverdagen, ungdom som sliter med å leve opp til de idealene som samfunnet påtvinger dem. Jakten på det perfekte gjør mange av våre barn og unge syke, og altfor mange av dem møter en stengt dør når de vil snakke med en helsesøster på skolen. Jeg er stolt over at den rød-grønne regjeringen begynte opptrappingen av skolehelsetjenesten, men vi må også innse at vi ikke fikk de resultatene vi ville ha. En undersøkelse gjort av Sykepleien viste at bare halvparten av de pengene vi bevilget, gikk til å styrke skolehelsetjenesten. I dag i replikkordskiftet hører vi også en statsråd som sier at det er en veldig sterk satsing på psykisk helse. Men det står ikke helt i stil til hva som skjer der ute. I rådmannsundersøkelsen KS gjorde i mars, sier halvparten av rådmennene at det ikke blir økt satsing på skolehelsetjeneste og psykisk helse i år heller. I Arbeiderpartiet lærer vi av våre egne feil, og vi foreslår derfor å øremerke penger til skolehelsetjenesten. Jeg synes det er synd at høyresiden verken lærer av våre feil eller sine egne feil i den saken. Etter to år med en borgerlig regjering er det skattekutt som er den største prioriteten – det er den største enkeltsatsingen. Resultatet er trange tider i Kommune-Norge og kutt i velferden lokalt – ikke fordi kommunepolitikerne vil det, men fordi regjeringen har prioritert skattekutt til de få framfor velferden til de mange.