Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-11:
Allerede gjennom barnehagesatsingen, som er rekordstor når det gjelder kvalitet og innhold, legger denne regjeringen inn et krafttak for at alle skal få en god start i livet, men det hører til en annen komité – om enn egentlig ikke et annet saksfelt. Grunnmuren i skolen er sterk, i den betydning at selv om vi har vært gjennom noen uker med en opprivende – og viktig – mobbedebatt, så er det slik at ni av ti elever trives på skolen, og selv om det ikke alltid virker slik når man leser i mediene, så trives også ni av ti lærere. Vi har altså engasjerte ansatte, vi har mange som brenner for skolen, og vi har elever som i det store og hele føler seg trygge. Dette er viktige verdier som vi skal bygge videre på for å styrke den norske skolen. Allikevel har vi en stor utfordring, en utfordring vi ikke blir kvitt, og det er at for mange elever henger etter, samtidig som for mange elever ikke får ekstra utfordringer, selv om de trenger det. Og dette legger igjen grunnlaget for et høyt frafall fra videregående opplæring, som har bitt seg fast på samme nivå gjennom de siste 20 årene: Av dem som har snittkarakteren 2 fra grunnskolen, er det bare 12 pst. som fullfører videregående skole på normert tid. Hvordan skal vi sikre «at ingen går i fella, men passer seg for den»? Jo, ved å satse på kjernen i kunnskapsskolen, nemlig at elevene skal lære mer, og læreren er nøkkelpersonen for at elevene skal kunne gjøre det. I år etter år ba lærerorganisasjonene om et løft for etter- og videreutdanning, og de gjorde det med godt forskningsmessig belegg. Nylig kom det nok en rapport fra England, som understreket at noe av det aller viktigste for at elevene skal lære mer, er læreren – læreren som god pedagog, formidler, og læreren som fagperson, en god lærer som ikke bare har en god forståelse av stoffet hun underviser i, men som også forstår hvordan elevene tilnærmer seg stoffet, og hvordan misforståelser kan oppstå. Hvis en lærers fagkunnskap ligger under et visst minimumsnivå, kan dette være et hinder for elevenes læring. Det må ikke være det. Det finnes mange gode lærere i norsk skole som kanskje ikke har fordypning, men at de kan bli enda bedre med faglig fordypning, er det ifølge forskerne liten tvil om. Rundt 20 pst. av matematikklærerne i skolen har ingen studiepoeng i matematikk, hele 57 pst. av engelsklærerne har ikke studiepoeng i engelsk, og omkring én av syv norsklærere har ingen fordypning i norsk. Jeg mener at et viktig løft for norsk skole er å sikre at alle barn i Norge, og alle foreldre som sender barna til skolen, skal være sikre på at den læreren de møter, også har fordypning i faget de underviser i, når det gjelder de grunnleggende fagene. Det er jo ikke lærernes feil at det er blitt slik, det er et resultat av politikk og prioriteringer, og det viser seg at vi ikke har tatt ansvar for å bygge ut etter- og videreutdanning i sektoren og for kompetanseutviklingen. Det er altså en sammenheng mellom lærernes faglige fordypning og kunnskapen til elevene. Derfor er det et politisk ansvar å fylle dette gapet, og det er et ansvar regjeringen og stortingsflertallet tar. Sammen med en 5-årig masterutdanning for lærerne vil det legge et sterkt grunnlag for fremtidens kunnskapsskole. Vi har i løpet av det første året vi har sittet, tredoblet satsingen på videreutdanning av lærere. Konkret er økningen i 2015 på 1 500 plasser, som betyr at om lag 5 000 lærere kan ta videreutdanning fra høsten 2015. Gjennom budsjettforliket settes det av ytterligere 50 mill. kr til et nytt kompetanseløft for ikke-kvalifisert undervisningspersonell i skolen. Det er bra. I tillegg er det gjennom budsjettforliket satt av 200 mill. kr til økt lærertetthet på 1.–4. trinn. Dette er også et forslag som vi sammen med flertallspartiene skal jobbe for å sette ut i livet. Samtidig må vi også spisse innsatsen, særlig mot realfagene, hvor vi trenger et løft, både fordi realfagene er et av områdene hvor vi i mange år har slitt, det er et av områdene hvor mange elever sier at de sliter, og det er blant de fagene – særlig matematikk – at flest stryker, noe som gjør at de går ut av videregående opplæring. I 2015 kommer vi til å fremme en realfagsstrategi, og utviklingen av såkalte realfagskommuner blir et sentralt virkemiddel. Men elevene kan jo ikke bare ha innhold i skolen, de må også ha gode skolebygg. Ikke minst må de ha et sted å ha svømmeundervisning, som nå er blitt styrket gjennom både regjeringens forslag og budsjettforliket. Derfor øker vi også rentekompensasjonsordningen for investeringer i skole- og svømmeanlegg. Ordningen styrkes med 3 mrd. kr i nye lån som får rentekompensasjon i 2015, som gjør at noe av køen kan tas bort. Så må gode lærere ha tid til kjerneoppgavene sine. I 2009 kom det såkalte «tidstyvutvalget», ledet av Kirsti Kolle Grøndahl. Fem år senere er det lite som tyder på at rapporten ble fulgt opp på en så god måte at de som jobber i skolen, ser at antallet tidstyver er kraftig redusert. Ropet om å gjøre noe har snarere blitt sterkere og sterkere år for år. Vi følger opp, og vi kunngjorde i dag en start med konkrete endringer for å redusere byråkratiet i skolen, og flere vil også komme. Vi prioriterer også noe ned når vi prioriterer noe opp. I fjor valgte vi bort kulturskoletimen i skolefritidsordningen. Jeg ser nå at det er bred enighet på Stortinget om at det var en riktig prioritering. I år har vi valgt å redusere grunnstipendene for å målrette ordningen mot dem som har minst. Også her har vi fått bred støtte, og det er bra. Yrkesfagene har behov for et løft. For inneværende år økte bevilgningen med 114 mill. kr. Det videreføres i år. Lærlingtilskuddet, som sto stille i så mange år, er nå økt to ganger på rad. Vi fortsetter å stimulere til flere vekslingsmodeller og utprøving av praksisbrev, vi styrker koblingen mellom yrkesfaglærere og arbeidslivet ytterligere, men vi er ikke ferdig! Det er behov for et ytterligere løft i årene som kommer – ikke minst for å få flere lærlingplasser. Det er viktig. Høyere utdanning er en bærebjelke i kunnskapspolitikken, og også her viser regjeringen at vi prioriterer. Høyere utdanning vil få en realvekst på 2,6 pst. – 31 mrd. kr. Men det er jo ikke slik med gode kunnskapsmiljøer, eller gode forskere, at de vokser oppå Lauvåsen, og at man bare kan finne et strå og træ dem på. Man må også satse på kvalitet, og man må satse på å utvikle verdensledende fagmiljøer. Det gjør regjeringen – gjennom 100 mill. kr for å styrke våre beste universitetsmiljøer, gjennom en rekordstor satsing på forskning og utvikling, og selvfølgelig også gjennom stimuleringsordninger mot Horisont 2020 for å hente mer av de europeiske pengene tilbake til Norge. Og igjen har et kunnskapsvennlig flertall på Stortinget styrket ordningene ytterligere, bl.a. gjennom 50 mill. kr til den resultatbaserte omfordelingen i UH-sektoren. I tillegg ligger det inne målrettede satsinger på profesjonsutdanningene, for sykepleiere og ingeniører, som vi har sårt behov for. Samtidig legger vi frem en langtidsplan for forskning, en langtidsplan som er blitt kalt «en milepæl», bl.a. av Akademikerne – og hvorfor det? Jo, for i motsetning til tidligere planer er det ikke bare ord, det er ikke bare prioriteringer, det er ikke bare luft; det er konkrete, forpliktende opptrappinger og innsatser. Det viser vi også i årets budsjett, hvor en rekordstor andel av bruttonasjonalproduktet brukes på forskning og utvikling. Vi varsler også konkrete opptrappinger, bl.a. på 500 nye rekrutteringsstillinger. I budsjettforslaget fra oss lå det 50 nye inne, og gjennom forliket med det kunnskapsvennlige flertallet på Stortinget – med Kristelig Folkeparti og Venstre – er det økt til totalt 150 nye stillinger i 2015. Jeg ser at også deler av opposisjonen har kommet etter, at de mener at det nivået som regjeringen la seg på, ikke var så godt som flertallets nivå, og at de dermed også har lagt inn det i sine budsjetter, og det er jo bra. Med forliket har satsingen på studentboliger aldri vært større. Vi la inn midler til 200 nye – nå blir det 2 000 nye studentboliger som kan få kontrakt om bygging i 2015. Regjeringen vil også, for andre året på rad, øke basisstøtten til studentene utover forventet prisvekst. Vi foreslår også å forbedre sykestipendordningen ved at stipendet blir mulig å kombinere med sykepenger. Det kom reaksjoner i fjor da vi sa at vi ikke ville gå for 11 måneders studiestøtte, men budsjettet og budsjettforliket viser jo at vi gir konkrete økninger, ja, det er faktisk den nest største økningen i studentenes kjøpekraft på ti år. Den største kom i fjor. Det er pussig at 11 måneders studiestøtte alltid er ett år unna. Ja, det er nesten som å stille opp en fleskebit på skrå, som alle kan få lukte på, men som ingen får lov til å spise! Alt i alt er budsjettet – og budsjettforliket – et fremtidsrettet budsjett for å styrke Norge og ta oss ett skritt nærmere kunnskapsnasjonen.