Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-13:
Økonomisk kriminalitet som hvitvasking, skatteunndragelse og korrupsjon er en alvorlig trussel mot velferdsstaten. Milliarder som kunne vært brukt på omfordeling, sykehus og infrastruktur, havner i stedet i lommene på kriminelle og superrike. En studie som ble lagt fram i 2017, anslår at de aller rikeste familiene – bare rundt 1 100 familier i Skandinavia – unndro en tredel av den skatten de skulle ha betalt i 2006. I 2010 anslo daværende skattedirektør at nordmenn hadde unndratt formue i utlandet på 200 mrd. kr. Innenfor arbeidslivskriminalitet alene anslås det at omfanget av unndratt skatt og avgifter er på mellom 28 mrd. kr og 60 mrd. kr i året. DNB-skandalen har belyst hvordan norske finansforetak kan brukes til skatteunngåelse og korrupsjon. Dette er landets største bank, som har vært mellomledd for store transaksjoner fra en islandsk fiskerigigant til et postboksselskap i skatteparadiset Marshalløyene og videre til Namibia, hvor deler av pengene er brukt til korrupsjon. Norge er på ingen måte forskånet for alvorlig økonomisk kriminalitet, kanskje tvert imot. Det er snakk om store summer, summer som fellesskapet går glipp av. I tillegg vet vi at bruken av skatteparadiser, hvitvasking og korrupsjon er med på å finansiere annen kriminell aktivitet og terrorisme. I en stadig mer globalisert og digitalisert verden kan penger flyttes enklere og raskere enn noen gang. Da er det avgjørende at vi har et sterkt Økokrim som kan avdekke, etterforske og anmelde økonomisk kriminalitet. Det handler om selve fundamentet i samfunnet vårt, at alle bidrar etter evne, ingen sniker seg unna. Det handler også om å bekjempe annen alvorlig kriminalitet innenfor alt fra overgrep mot barn til narkotikaomsetning og terrorfinansiering – pengestrømmene er ofte nøkkelen. Derfor har det vært svært bekymringsfullt å følge Dagens Næringslivs serie om Økokrim, som er vårt særorgan i politiet og påtalemyndigheten for å bekjempe økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Gjennom flere saker er det vist hvordan Økokrim ikke har tilstrekkelige ressurser til å håndtere en økende mengde meldinger om mistenkelige transaksjoner fra finansaktører som banker og eiendomsmeglere, at meldingene resulterer i få anmeldelser og stanset transaksjon, samt at Økokrim tar inn få saker selv som de kjører påtale på. Også Økokrims meldinger til skatteetaten er færre enn tidligere. Tidligere hvitvaskingssjef i DNB, som også har jobbet i Økokrim, går så langt som å si at det ikke er noen vits å ringe Økokrim. Det må få alarmklokkene til å ringe. Enheten for finansiell etterretning i Økokrim etterforsker ikke egne saker, men oppretter anmeldelser som sendes til politidistriktene. Det er meningen at politidistriktene skal etterforske økonomisk kriminalitet i egne områder, men vi ser at henleggelsesraten for disse sakene i politidistriktene er svært høy. Det er bekymringsfullt, for det tyder på at mange som står bak ulike former for økonomisk kriminalitet, går fri. Riksadvokaten la i fjor fram en tilsynsrapport som trakk fram dette. Riksadvokaten skriver at enheten oversender mange anmeldelser til politidistriktene, at anmeldelsene er grundige og godt dokumenterte, men følges i for liten utstrekning opp i det aktuelle politidistriktet. Riksadvokaten skriver at dette er lite tilfredsstillende. Jeg mener det er åpenbart at det må tas grep rundt Økokrim og etterforskningen av økonomisk kriminalitet i Norge. Til enhver tid vil det være en prioriteringsdiskusjon i politiet. Det er alltid gode saker og alvorlig kriminalitet å ta tak i. Etterforskning av pengestrømmer, skatteunndragelse og hvitvasking kan tape i møte med saker som oppleves som mer akutt og nærmere folk. Det er naturlig. Samtidig kan det ikke overdrives hvor viktig det er å bekjempe kriminalitet som på mange måter undergraver hele vår samfunnsorden. Realiteten er at dette har blitt mer krevende i møte med nettopp globalisering og digitalisering. Da må vi også diskutere om dagens system er hensiktsmessig. For det første, og kanskje aller viktigst: Har Økokrim tilstrekkelige økonomiske ressurser? Budsjettet til Økokrim går først og fremst til ansatte, til folk som jobber der. Med en økning av budsjettet vil Økokrim kunne ansette flere og gjøre mer. Jeg stilte tidligere justisminister Kallmyr spørsmål om det, og hans svar var å vise til at dette er Politidirektoratets ansvar. Jeg kjenner til ansvarsfordelingen her, men jeg vil likevel hevde at det er et politisk ansvar at Økokrim prioriteres. Videre: Er dagens organisering hensiktsmessig? At politidistriktene skal etterforske også økonomisk kriminalitet i sine regioner, har åpenbare fordeler. Samtidig viser henleggelsesstatistikken at disse sakene taper i kampen om prioriteringene. Nå skal, etter det jeg forstår, Økokrim jobbe mer ute i distriktene og bidra mer med kompetanse ute. Det virker klokt, for her er det åpenbart nødvendig med spisskompetanse. Men vil det løse kjernen i utfordringen – prioritering? Til slutt: Hvordan kan samarbeidet med finansinstitusjonene og Økokrim forbedres? Vi er avhengig av at alle krefter, det offentlige og det private, jobber sammen for å bekjempe denne kriminaliteten. Med de utfordringene ser jeg fram til å høre justisministerens svar og refleksjoner om dette temaet.