Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-04:
Som det tydelig framgår, er det stor enighet i kontroll- og konstitusjonskomiteen i denne saken, og jeg viser her til både saksordførerens innlegg og representanten Eldegards innlegg. Jeg bare følte behov og lyst, har jeg lyst til å si, til å komme med noen betraktninger. Det er helt riktig som statsråden nå sa, og som vi sier i vår innstilling, at det er mange ulike forhold som skaper den gjeldssituasjonen som er i kommunene. Det jeg tror er helt riktig å slå fast, på tvers av alle partiskiller og på vegne av våre kolleger i kommunestyrene, er at ingen tar opp lån som de ikke oppfatter er nødvendige. Det får meg til å tenke den tanken som jeg etter hvert etter et langt politisk liv har opplevd mange ganger, og som også er på tvers av regjeringenes farge, at det er en grunnleggende uenighet mellom Kommune-Norge på den ene siden og staten, les Finansdepartementet, på den andre siden om hva som er behovet i kommunene for økonomisk støtte og overføringer fra staten. Den er konstant. Dette er et stort uløst spørsmål i norsk politikk og norsk økonomi og forvaltning at vi er i den situasjonen, og – igjen på tvers av partiskiller – at vi har en gjeldsbelastning i kommunene som i alle fall er på 200 mrd. kr hvis vi skal være snille – da er vi veldig snille. Da støtter jeg meg på det som statsråden nettopp sa når det gjaldt statens engasjement for resten. Det er et stort tankekors. Det som det er lett for oss å si i denne salen, og som statsråden også sa, og det har jeg en liten merknad til, er at det allikevel er slik at kommunene har ansvar for å drive økonomisk forsvarlig. Det er det vanskelig å få våre kommunepolitikere til å akseptere som en grunnleggende premiss. Vi skal ikke gjøre annet i denne saken enn å kontrollere og bare ha en mening om hvorfor det er blitt sånn. Det pekes på i innstillingen, slik som det er vist til fra mange talere, men ikke desto mindre er det her problemet befinner seg. Det føler jeg meg overbevist om. Det er ikke slik at noen kommuner ikke ønsker å imøtekomme det som er borgerens ønsker, eller det som blir pålagt dem etter vedtak i denne salen, men pengene er ikke der i tilstrekkelig grad. Det fører da til at en del kommuner gjør noen krumspring som jeg skulle ønske statsråden – jeg holdt på å si om han hadde overskudd og tid i dag – kunne kommentere, og det er følgende, som også representanten Lundteigen pekte på: En del kommuner ikke bare skyver gjelda foran seg, men de forsøker å skjule den. Jeg skal ikke navngi kommuner nå, men jeg kjenner kommuner, for å bruke et sånt uttrykk, som overfører vesentlige deler av sine lån til selskaper, som de riktignok er eiere av, men som allikevel ikke kommer inn i kommuneregnskapet – de trikser altså med det. Det gjør de fordi de ser at hvis de ikke gjør det, bryter de kommuneloven. Det er en utfordring som jeg mener at noen bør passe på at ikke får lov til å bre seg. Heller ikke dette er partipolitisk – jeg understreker det. Dette må ikke få lov til å bre seg, for da kan det skjule seg noe som vi vil møte med stor kraft senere. Representanten Tetzschner har rett i sitt grunnleggende syn: Til syvende og sist er det staten som sitter med ansvaret, selvsagt, for vi kan ikke slå kommunene konkurs. Det vet alle. Så der har Tetzschner helt rett. Derfor er det viktig at også den nåværende regjering er veldig oppmerksom på den utfordringen som ligger i at man forsøker å skjule utgiftene. Det andre er også bevisste vedtak. Jeg har lyst til å slutte meg til det representanten Tetzschner sa på det punktet. Det er det som er knyttet til disse selskapene som man på en måte tar ut, og som skal finansieres av borgerne. Det er samme historien knyttet til det. De gjør det ikke av vrang vilje, statsråd – sagt gjennom presidenten – de gjør det fordi de blir tvunget til det, slik de føler det lokalt. Jeg tror at hvis denne salen hadde vært full av ordførere nå, hadde de nikket alle sammen – alle sammen hadde nikket. Så kan man si, men det er unntakene, at noen ganger fatter kommunestyrene vedtak som de ikke burde fattet ut fra et forsvarlig økonomisk synspunkt. Herfra til Drammen ligger kulturhusene som perler på en snor. Jeg er for kultur, men det er spørsmål om de behøver å ligge som perler på en snor! Det er jeg usikker på – særlig når lånemengden i en del av de kommunene faktisk nå er på 90 pst. av inntektene. Jeg bare sier jeg er usikker på det. Så kan jeg sikkert få kritikk for det etterpå, men det tåler jeg! Det er en del disposisjoner noen få ganger som bidrar til denne situasjonen som vi diskuterer i salen i dag – noen ganger er det det, men ikke alltid. Hovedbildet er slik som jeg sier. Det vil bli en stor utfordring for alle regjeringer, for alle stortingsflertall i årene som kommer, å bidra til at vi får en bærekraftig økonomisk utvikling i våre kommuner. Vi vet ennå ikke helt hva pensjonsutgiftene vil komme til å representere. De kommer som regel veldig overraskende på de fleste flertall i denne salen – hva de faktisk betyr. De ligger der som en skjult utfordring. Når en rik kommune som Lier, som jeg bor i, vedtar å slutte å betale avdrag og bare betaler renter, forteller det litt om hvilken situasjon vi er i i mange kommuner. Det er alvorlig. Derfor er denne behandlingen her av stor betydning. Det er bra at statsråden sier at han skal ta dette med seg videre til det utvalget som nå i særlig grad har ansvaret for det.