trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Det var en bedrøvelig beskrivelse representanten Skei Grande kom med, av både mitt ansvarsområde og regjeringens satsing på forskning. Er det noe denne regjeringen har gjort, er det jo å satse på forskning, og det at man har en egen forskningsminister som kan være en stemme inn i regjeringen når det gjelder den satsingen, tror jeg har vært en fordel. Det som har vært gjort, har også vært noen djerve tiltak, og det er ikke alle som liker djerve tiltak; det kommer litt an på retningen. Man må f.eks. innse at forskningsfondet til Lilletun – som jeg hadde veldig stor respekt for, og som også var en personlig venn, og jeg har stor sympati for det han gjorde – ikke fungerte lenger fordi det var bygget på en konstruksjon som var avhengig av rentene i markedet. Vi har tatt et grep for å videreføre Lilletuns intensjon og idé, vi kan komme nærmere tilbake til diskusjonen om dette i forbindelse med statsbudsjettet. Det som jeg har gjort på vegne av regjeringen i denne saken, er å berge norsk forskning fra en nedtur som ville blitt ganske betydelig dersom vi hadde fortsatt uten å gjøre noe. Den bergingen vi har gjort, handler om at vi har sikret det langsiktige og grunnleggende, sikret forskningsinfrastrukturen, fått faste poster på statsbudsjettet som også garanterer pris- og lønnsjusteringer, som vi ikke har hatt tidligere i Forskningsfondet. Dette har vært gode tiltak som er med på sikre forskningen. I tillegg til det har Norge omtrent verdens høyeste offentlige forbruk på forskning, og vi har økt forskningsinnsatsen vår med over 50 pst. siden vi begynte. Jeg kan ikke fatte og begripe at dette skal være så bedrøvelig som representanten Skei Grande beskriver. Vi har altså styrket forskningen. Min rolle i dette har selvfølgelig vært å fremme denne stemmen – både internt i regjeringen og utad i diskusjonene som vi har hatt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Det høres ut som om Skei Grande mener at regjeringen vil forskningen vondt. Det er selvfølgelig ikke tilfellet. Regjeringen ønsker forskning, og regjeringen ønsker å sikre forskning med de djerve grep vi tar – ja, som vekker diskusjon, fordi det er noe annet enn det vi har gjort før. Men grunnen til at vi gjør det, er at vi ønsker å sikre forskningen. Da er det bedre å stole på at man ved en fast ordning når det gjelder den grunnleggende forskning som handler om infrastruktur, får det befestet gjennom viktige vedtak i Stortinget. Uansett må man vedta de beløpene som går inn på et forskningsfond, etter den modellen som Trine Skei Grande tydeligvis ønsker å videreføre. Men jeg har merket meg at opposisjonspartiene også har erkjent at fondsstrukturen ikke var god nok for å sikre langsiktigheten i forskning, og at opposisjonen til og med har kommet med et felles forslag til hvordan dette skal gjøres. Det kommer vi tilbake til. Når det gjelder 3 pst.-målet, er det lenge siden vi sluttet å styre etter det. Det vil jo være som å styre etter noe som går opp og ned hele tiden, og vi kan ikke være avhengige av et brutto nasjonalprodukt som stadig endrer seg. Vi styrer etter andre mål.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Det er selvsagt ikke ideologiske årsaker. Vi synes dette har vært et spennende tiltak, men det er riktig at det ikke helt har fungert etter hensikten. Den aller viktigste årsaken til at dette er foreslått tatt ut av statsbudsjettet for neste år, er den økonomiske situasjonen som regjeringen er i. Under stramme rammevilkår har vi fra forskningssiden prioritert Fri prosjektstøtte og andre viktige forskningstiltak framfor en videreføring av gaveforsterkningsordningen. Jeg skal gjerne innrømme at det kan diskuteres hvor vellykket den er, og hvor godt den har truffet, men det er klare indikasjoner på at den kunne ha truffet bedre. Men i den stramme situasjonen vi er i, har vi altså valgt å prioritere viktige forskningstiltak, som f.eks. 100 mill. kr ekstra til Fri prosjektstøtte. Dette er noe forskersamfunnet har etterspurt og ønsket seg, og vi har hele tiden hatt en ubalanse mellom det som er den rammestyrte forskningen, og den frie prosjektstøtten – så her har vi gjort en klar prioritering.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Dette er evalueringer som er veldig nyttige når vi skal gi de styringssignalene som er nødvendige, til forskningen. Jeg er helt enig med representanten i at vi har noen utfordringer når det kanskje gjelder noen av de små og sårbare miljøene – også noen av de forskningsfeltene som er unge og nye, og som ikke har etablert seg så sterkt som f.eks. sykepleievitenskap, sammenlignet med en del annen medisinsk forskning. Mitt grep om dette er at jeg har satt i gang viktige prosesser for samarbeid, arbeidsdeling og faglig konsentrasjon, også når det gjelder forskningen. Her er det nødvendig å samarbeide mer. Samtidig har vi utvidet den konkurransearenaen som heter Fri prosjektstøtte, så vi prøver å få til en god balanse mellom både å inspirere til konkurranse om de frie prosjektmidlene og stimulere til samarbeid og arbeidsdeling der hvor det er nødvendig å styrke det faglige grunnlaget. Jeg tror på slike prosesser. Jeg tror det er den måten vi i Norge kan fremme god forskning på.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Det er fristende å sitere en av giverne som da han ble konfrontert med at regjeringen ønsket å fjerne denne gaveforsterkningsordningen, sa følgende: Da må vi jo bare gi mer. Det ligger absolutt ingen beskjed til giverne om at de ikke skal fortsette å gi. Det er jo grunnforskning, relativt smal grunnforskning, det er snakk om i denne ordningen. Vi ønsker selvfølgelig at folk skal gi. Det skulle bare mangle at vi ikke inspirerer og inviterer folk med penger til å bruke pengene sine på forskning. Men det er to viktige begrunnelser for at vi har dette forslaget: Det ene er hensynet til stramme budsjetter, en stramhet som gjør at også forskningen må være med og ta sin del av det. Det gjelder 60 mill. kr, så det er ikke stort i et forskningsbudsjett på 25 mrd. kr. Det andre er at vi faktisk er usikre på om ordningen har truffet, for her er det snakk om en stimulans som går til mottakeren av gaven, ikke til giveren.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Jeg kan forsikre om at etableringen av fondet i sin tid skapte stor begeistring også i alle politiske partier, inklusiv mitt parti. Vi har vært for den ordningen, og den har gjort veldig mye bra med forskningen. Men alle visste at det lå en innebygget svakhet i den som ville oppstå etter ti år, basert på noen av de viktigste og største innskuddene. Vi har hatt innskudd hele tiden til ulik rente, men her var man altså avhengig av hvor høy renten var når man skulle konvertere disse lånene. Det er en komplisert mekanisme, men summa summarum: Det viktigste for oss var å sikre forskningen like godt som Lilletun og regjeringen den gangen sikret forskningen gjennom fondet. Dette dreier seg om ca. 17 pst. av all forskning. Så det er en liten del, men det er en viktig del. Det er den grunnleggende, langsiktige forskningen, og det er finansiering av forskningsinfrastruktur. Dette har vi nå sikret gjennom politiske vedtak i Stortinget. Jeg vet ikke om representanten Eriksen har noen tillit til at de politiske vedtakene Stortinget gjør, har hold. Men jeg har tillit til det.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
For det første vil jeg si at målet er delt opp i to – 2 pst. av de 3 pst. er det næringslivet som skal sørge for, og 1 pst. skal staten sørge for. Hos oss er det mye å gjøre for næringslivet, for å si det sånn. Det er den viktigste grunnen til at vi er forskjellig fra de andre landene. Det vi alle sier om dette målet, er at det er veldig vanskelig å styre etter. Vårt brutto nasjonalprodukt er ikke helt som andre lands brutto nasjonalprodukt. Når det f.eks. er krig i verden, er det dårlig for forskning for da er prosenten lav. Når det er finanskrise, er det bra for forskning for da får man et lavt BNP og dermed en høy forskningsandel. Det vi gjør, er å styre forskningen etter forskningspolitiske mål, og da har vi faktisk fått til ganske mye. Vi har hatt en vekst i forskningen siden 2005 på 50 pst. Og hva har dette gått til? Jo, det har gått til bedre kunnskap om klima, en kraftinnsats for klimaforskning, det har gått til økt støtte for det vi kaller nysjerrighetsdrevet forskning, det har gått til store avsetninger til vitenskapelig utstyr, og det har gått til grunnlaget for våre universiteter og høyskoler for å kunne gi studentene den beste undervisningen innenfor alle fag og alle områder. Så denne forskningen kommer samfunnet til nytte, og den er viktig for landets forskningsinnsats. Jeg tror de aller fleste land nå som har 3 pst.-målet – som vi ganske riktig fremdeles har – har gått bort fra en årstallsfesting av det målet. Vi har det som et langsiktig mål, men det er ikke på den måten vi styrer forskningen. Det er mange andre måter å måle forskningsinnsats på som er viktigere for oss.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Forskning er en av vinnersakene i regjeringen. Så er jeg helt enig i at realveksten er på 27 pst., men det er også en betydelig høyere realvekst enn hva mange andre områder har fått i budsjettene. Det er altså ingen tvil om at vi har kommet opp på et høyt nivå i forskningsinnsatsen. Vi holder det nivået, men vi er faktisk opptatt av hva vi forsker på, hvordan kvaliteten er på forskningen, og at vår forskning også er et viktig bidrag inn i den internasjonale forskningen. Det viktigste vi kan gjøre for å nå 3 pst.-målet, er at regjeringen sørger for at statens andel er på den ene prosenten som er vår andel. Der er vi ganske nær. Så har vi et stykke vei å gå når det gjelder næringslivets 2 pst., og da er det mange måter å stimulere det på. Jeg velger å tro at én ting er de økonomiske stimulansene, men at næringslivet selv innser betydningen av å skaffe seg ny kunnskap for å kunne være mer offensive i et marked med krevende kunder. Jeg tror at Warloe og jeg kan være enige om at det kanskje burde vært flere tanker om dette fra næringslivets side.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Så vidt jeg har registrert, har NHO applaudert vår omlegging av Forskningsfondet. Jeg trodde også at NHO – som jeg trodde representerte næringslivet – var innforstått med hvordan disse mekanismene virket, og at de faktisk har skjønt at vi her sto overfor en situasjon hvor det var helt nødvendig å gjøre noe, nettopp for å sikre langsiktigheten i forskningen. Det er det regjeringen nå gjør. Vi sikrer langsiktigheten i forskningen, som også må være et signal for næringslivet. Men jeg deler representantens bekymring over at næringslivet ikke forsker nok. Jeg tror ikke, som sagt, at det bare har med økonomiske ordninger å gjøre, vi har SkatteFUNN, vi har næringsdoktorgrad, og vi har en offentlig innsats som gir en god drahjelp, også for næringslivet. Men jeg skulle gjerne ha sett at vi hadde fått næringslivet til å forske enda mer, så la oss da danne kanskje en liten allianse for å kunne motivere og stimulere næringslivet til mer forskning. Det trengs!
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-23:
Det er mange tiltak som stimulerer næringslivet til forskning. Men jeg tror som sagt at det viktigste tiltaket er at næringslivet selv ser betydningen av å forske, skaffe seg ny kunnskap for å få en bedre miljøvennlig produksjon av de ulike produktene, skaffe seg kunnskap for å møte klimautfordringene og for å møte mer krevende kunder både i Norge og i resten av verden. Vi vet at det er behov for kunnskap, og vi vet også at norske virksomheter faktisk forsker en god del, men at mange av dem ikke kommer med på disse statistikkene som 3 pst.-målet handler om. Kan vi ikke nå være enige om at det viktigste for oss er at vi gjør en innsats, at staten gjør en innsats, og at den statlige innsatsen stimulerer, forhåpentligvis, næringslivet til også å gjøre en innsats? Så har vi en viktig jobb å gjøre med å vise verden hvor nødvendig det er med mer kunnskap på helt vitale felt.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-11-23:
Det er fint at statsråden blir stående. Mitt spørsmål dreier seg konkret om gaveforsterkningsordningen som representanten Skei Grande nevnte. Statsråden har uttalt at det er usikkert om gaveforsterkningsordningen vil bidra til å øke gavene fra private givere til forskning. Dette forstår jeg ikke helt. Siden 2006 har nemlig privatpersoner, bedrifter og stiftelser gitt ca. 1,3 mrd. kr til forskning ved ulike offentlige institusjoner, og gavene har ført til at staten har toppet det med 300 mill. kr – så denne ordningen virker. Mitt spørsmål til statsråden må være: Er det kun ideologiske årsaker – det at private går inn – som gjør at statsråden legger ned denne ordningen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Det er alltid artig å diskutere hvor mye penger man bruker. Jeg er for så vidt mer enig med representanten Skei Grande enn med statsråden. Forskningsrådet har nettopp sett på hvordan man bruker penger nå, og jeg skal tillate meg å nevne bl.a. følgende: Når det gjelder fysiologi: Norge kunne ha spilt en mer dominerende rolle dersom små og geografisk separerte grupper ble slått sammen. Når det gjelder klinisk forskning: Danning av større forskningsgrupper har vært en suksessfaktor, men det er fortsatt behov for økt forskningssamarbeid og mer konkurranse for finansiering på nasjonalt nivå. Når det gjelder psykologi: Fellesnevner for svake miljøer er at de er små, med lite eller intet samarbeid med andre grupper. Når det gjelder helse generelt: En større del av finansieringen skulle ha vært gjort på nasjonalt nivå, og det skulle vært reduksjoner i de tematiske forskningsprogrammene. Jeg skal ikke påstå at de som har laget dette, har lest Fremskrittspartiets alternative budsjett. Men på hvilken måte vil statsråden følge opp dette, som kan sikre en bedre bruk av forskningsmidlene framover?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Vi skulle kanskje ha forsket mer på samfunnsøkonomi, så hadde vi i alle fall kunnet klare å bli enige om hvorvidt forskningen øker eller ikke. Men hvis man med den nye tilnærmingen til statsråden fortsetter økningen i forskningen som man nå har gjort med det nye systemet, vil vi aldri nå 3 pst.-målet, så vidt jeg kan se. Så sier statsråden at 3 pst.-målet skal nås først og fremst ved å styrke næringslivets engasjement i forskningen. Det er selvfølgelig viktig, og derfor er det svært underlig at man fjerner nettopp gaveforsterkningsordningen. Jeg skjønner heller ikke hvorfor man gjør det. Både statsråden og diverse andre politikere sier noen ganger at det er for å spare penger, frigjøre penger til andre ting, og så sier man andre ganger at det ikke fungerer – uten at man verken har evaluert ordningen eller vurdert å utvide den til f.eks. universitetssykehusene, som nok kunne ha tenkt seg å være med. Så hva er det egentlig som gjør at man fjerner gaveforsterkningsordningen? Og hvilke tiltak er mer målrettet for å få næringslivet til å forske mer?
Henning Warloe (Høyre), 2011-11-23:
Jeg vil tilbake til gaveforsterkningsordningen. Hvis det er slik at budsjettene er stramme, må det være flott at andre vil bidra. Vi har altså hatt private givere gjennom denne ordningen som har bidratt med 1,3 mrd. kr de siste fem årene til viktig forskning. Et av de områdene som har fått mest, har vært kreftforskningen. Nå risikerer disse forskerne å miste de midlene de har fått de siste årene. Det kan hende giverne faktisk forsvinner når staten opptrer på den måten som staten gjør, og sier at dette ikke er så viktig. Så hva vil forskningsministeren da gjøre med de forskerne som nå kan stå uten penger?
Henning Warloe (Høyre), 2011-11-23:
De siste skal bli de første, heter det vel. Jeg vil tilbake til forskningsministeren og stille henne et spørsmål. Vi vet at det er viktig for et land å investere i ny kunnskap. Selv om det går bra i dag, trenger vi ny kunnskap for å kunne møte utfordringene i morgen. Vi ser også at andre land som har store økonomiske problemer, klarer å satse på forskning. Den engelske finansministeren sa da han la frem et budsjett med kutt over nesten hele linjen, at det var viktig å skjerme forskningsbudsjettet, for der lå investeringene som skulle få landet ut av krisen. De fleste land har et 3 pst.-mål, dvs. at 3 pst. av brutto nasjonalprodukt skal brukes til å utvikle ny kunnskap. Norge har også dette målet. Regjeringens Soria Moria-erklæring fra 2005 sa at dette målet skulle nås i 2010, men slik gikk det ikke. I Soria Moria II-erklæringen fra 2009 heter det at målet står fast, men det står ikke når det skal nås. Foreløpig ligger altså Norge dårligst an i Norden. Mens alle de andre nordiske landene har nådd sine mål, har Norge ikke gjort det. Vi er faktisk bare litt over halvveis til målet. Så spørsmålet mitt til statsråden blir om hun egentlig har tro på dette målet, for hennes egen statssekretær har faktisk et par steder skrevet at det er både et meningsløst mål og et idiotisk mål. Er statsråden enig i dette, eller holder hun fremdeles fast på dette målet?
Henning Warloe (Høyre), 2011-11-23:
Det kan hende at mange andre land ikke behøver å styre etter når de skal nå dette målet, for de har faktisk nådd målet allerede. Men det har tydeligvis ikke regjeringen tenkt at Norge skal gjøre. Jeg tror jeg nesten kan si at om regjeringen sitter i 10–15 år til, vil den likevel ikke nå målet – i alle fall ikke med den takten som forskningsbudsjettene har nå. Akkurat nå er det ikke noen vekst, akkurat nå står det stille. Det har stått stille i år, og det vil stå stille til neste år, hvis vi ser på realveksten. Jeg synes at statsråden skal være ærlig når hun snakker om at et budsjett har økt med 50 pst. på noen år, og si at realveksten er ca. halvparten, at realveksten i alle budsjetter har ligget på det nivået, minst, og at forskningen dermed har tapt terreng i regjeringens budsjetter. Statsråden for forskning har vært ikke en budsjettvinner, men en budsjettaper de siste par årene – så ærlig kunne hun være at hun innrømmer det. Så, når næringslivets forskning er den store utfordringen, hva gjør regjeringen for å øke næringslivets forskning?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-11-23:
Da statsråd Lilletun lanserte Forskningsfondet, var det fordi det var en sterk erfaring for at det var utrolig vanskelig å klare å prioritere forskning i de årlige budsjettene når det skulle settes opp mot barnehage, skole og sykehjem. Etter at det fondet kom, skapte det stor frustrasjon i Finansdepartementet fordi det var penger man ikke fikk tak i, ikke fikk kloa i og ikke på samme måten fikk være en del av den felles potten. Siden den gang har Finansdepartementet gjentatte ganger prøvd å få endret verningen av de forskningspengene som Lilletun fikk til den gangen. Hvordan tror statsråden at det skal være mulig i nedgangstider, i vanskelige økonomiske tider, å prioritere forskningen når man ikke lenger har den beskyttelsen som fondet ga?
Svein Harberg (Høyre), 2011-11-23:
Statsråden var inne på behovet for å øke bidraget fra andre enn det offentlige. Dette var òg et tema som var oppe til debatt i Forskningsrådet i går, og det tror jeg for så vidt det er enighet om. Når en da ønsker at andre enn det offentlige må øke sin innsats, blir jeg litt forundret når statsråden begynner å snakke om forskningen som vinneren i statsbudsjettet. Nå har en altså mistet langsiktigheten ved å legge ned Forskningsfondet – en skal ta det over det årlige budsjettet – og gaveforsterkningsordningen er blitt fjernet. Hvordan tror statsråden at disse grepene – for å bruke hennes egne ord – inspirerer og stimulerer næringslivet, organisasjoner og private til økt innsats?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
La også meg benytte anledningen til å gratulere justisministeren og ønske til lykke med jobben og de utfordringene som hun står overfor. Så til spørsmålet: «Undertegnede viser til Nordlys 10. november hvor det kommer frem at en politijurist slutter som følge av stort byråkrati i politisektoren. Det vises videre til behov for økt tilgang på politiårsverk i synlig operativ tjeneste. Hvilke konkrete tiltak vil statsråden iverksette som sørger for mindre byråkrati i politisektoren, for derav å sørge for en økning i andelen årsverk som brukes i synlig operativ tjeneste?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er godt å vite at det er ting på gang i form av en reform. Siden jeg stilte spørsmålet, har denne problemstillingen absolutt blitt aktuell også i forbindelse med Riksrevisjonens rapport, som er kritisk til den ressurstilgangen politiet har, og hvor lite man får ut av disse ressursene. I tillegg var det et stort oppslag i Aftenposten i går, der justiskomiteens leder pekte på det samme, at man får for lite ut av de ressursene som går til politiet. Dette er ikke en ny problemstilling for justissektoren og justisministeren. Man er i gang med en reform, men jeg vil gå ut fra at det helt klart er deler som man allerede nå kan gjøre noe med for å gjøre byråkratiet mindre. Da er spørsmålet mitt: Vil statsråden gripe fatt i dette og komme til Stortinget på et tidlig tidspunkt med enkelte deler for å få gjennomført et mindre byråkrati?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Jeg takker for svaret. Jeg er for så vidt klar over arbeidsfordelingen og at dette er gjenstand for vurderinger i hvert enkelt budsjett. Men det som også er ganske klart, er bl.a. at har man mer politi i gatene, gir det resultater. Det viste helgen for to uker siden i Oslo, da man hadde mer synlig politi. Kriminaliteten gikk betraktelig ned. Så her haster det kanskje mer enn å sitte og vente på en reform som kommer i 2012. Det går an allerede nå å sette i gang og gjøre grep, for en del av dem som har sluttet i politiet, har oppgitt som årsak til at de slutter, at det er et stort byråkrati. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Hvordan tar man vare på de tilbakemeldingene som kommer internt i politiet? De som slutter i politiet, oppgir som begrunnelse at det er for stort byråkrati. På hvilken måte blir de hørt i denne saken?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Spørsmålet har vært forelagt for riksadvokaten som i sin tilbakemelding bl.a. uttaler: «Vi har som kjent et to-sporet system når det gjelder ledelsen av norsk politi, bl.a. med bakgrunn i rettssikkerhetsgarantier og et uttalt ønske – og lang tradisjon om at straffesaksbehandlingen av enkeltsaker skal være politisk uavhengig. Etter riksadvokatens vurdering medfører ikke dette systemet økt byråkrati som flytter operative ressurser til administrasjon, snarere tvert i mot. Nærhet – også organisasjonsmessig – mellom jurist(påtalemyndigheten) og etterforsker legger forholdene til rette for en effektiv og god oppgaveløsning.» (påtalemyndigheten) Justisdepartementet har startet et arbeid som bl.a. skal gjennomgå politiets oppgaver og organisering – resultatreformen – og videreutvikling av politi- og lensmannsetaten. Formålet med reformen er en mer effektiv og målrettet utnyttelse av de til enhver tid tilgjengelige ressurser. Reformen er forankret i regjeringens politiske plattform for 2009–2013. Reformen er bredt anlagt og skal bidra til redusert kriminalitet, økt oppklaring og et nært og sterkt politi. Regjeringen vil opprettholde en desentralisert politistruktur og ha mindre administrasjon for å få et mer synlig og tilgjengelig politi. Arbeidet med resultatreformen vil omfatte spørsmål som styring og ledelse, oppgaver, teknologi og metode, kompetanse og læring. Distriktsstrukturen i etaten vil bli gjennomgått, med særlig vekt på politiets førstelinjetjeneste og forholdet til lokalsamfunn og publikum. Tiltakene vil bli omtalt i stortingsmelding om videreutvikling av politi- og lensmannsetaten, som er planlagt oversendt Stortinget høsten 2012. Det er et overordnet mål for regjeringen å sikre at politi- og lensmannsetaten har tilstrekkelig bemanning og kompetanse for de oppgavene som skal utføres. I 2012 settes det av 12,2 mrd. kr til politiet og påtalemyndigheten. Regjeringen har således i perioden 2005–2011 økt bevilgningen til politiet og påtalemyndigheten med 4 mrd. kr, 48,8 pst. I Prop. 1 S for 2012 – altså budsjettproposisjonen for neste år – foreslås en økning i bevilgningen på 696 mill. kr. Politidirektoratet la i 2008 fram rapporten Politiet mot 2020 – Bemannings- og kompetansebehov i politiet. Politidirektoratet og politiets organisasjoner var enige om å anbefale at politibemanningen skulle økes med 2 700 polititjenestemenn og 1 000 sivile stillinger fram mot 2020 for å nå målsettingen om to polititjenestemenn per 1 000 innbyggere per 2020. Så langt har regjeringen fulgt anbefalingene i rapporten fra Politidirektoratet. Jeg kan likevel ikke gi noen garanti for at det vil være to tjenestemenn per 1 000 innbyggere per 2020. Det vil bl.a. avhenge av de årlige forslagene til statsbudsjett og stortingsbehandlingen av disse fram mot 2020.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Dette er selvsagt forhold som opptar meg som justisminister. For det første var jeg opptatt av å få tydelig fram hvordan arbeidsdelingen er mellom påtalemyndighet og politi, og at vi har gode og effektive samarbeidsordninger her. Det andre er selvsagt ressurser og effektiv bruk av disse i politiet. Den grundige analysen som nå gjøres i forbindelse med resultatreformen, tror jeg vil danne et godt grunnlagt for en god diskusjon også i denne sal om kriminalitetsbekjempelsen, ressursene og om vi har en effektiv bruk av disse.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Kriminalitetsbildet er sammensatt – og likeså utfordringene. Dette er jo noe av bakgrunnen for det omfattende arbeidet som nå gjøres i forkant av den meldingen som vi skal legge fram for Stortinget. Vi har også et tett og godt samarbeid, selvsagt, med tjenestemannsorganisasjonene om både helhet og enkeltløsninger. Innsatsen i Oslo vet vi er forsterket fra politiets side nå i ukene før jul. Vi vet at det gjøres et viktig arbeid også i politirådet i byen. Min utfordring både til Politidirektoratet og til politidistriktene er hvordan vi kan sikre effektiv læringsoverføring, og også hvordan vi kan ta i bruk ny teknologi.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Regjeringen har i perioden 2005–2011 økt bevilgningene til politi og påtalemyndighet fra 8,2 mrd. kr til 12,2 mrd., som jeg allerede har nevnt i et tidligere spørsmål. Dette er en styrking på 4 mrd. kr nominelt. Den styrkingen som er gjennomført i perioden, er også kommet Haugaland og Sunnhordland politidistrikt til gode. Budsjettet til distriktet er i samme periode styrket med – etter det jeg har fått opplyst – 35,2 pst. Med bakgrunn i dagens styringssystem er det min oppgave som justisminister å skaffe politiet et budsjett, mens det er Politidirektoratet som disponerer og fordeler midlene til politidistriktene. Politidistriktene får en rammebevilgning som skal dekke samtlige utgifter, som eksempelvis lønn, drift, lokaler og investeringer. I det enkelte politidistrikt er det politimesterens ansvar som resultatansvarlig å sikre en balansert disponering av tildelte midler, som både ivaretar sentrale prioriteringer og lokalbefolkningens behov for polititjenester. Dette inkluderer også et ansvar for fastsettelse av en årsverksramme. God fordeling mellom ressurser og oppgaver er en forutsetning for god ressursutnyttelse. Dagens ressursfordelingsmodell legger til grunn en rekke kriterier relatert til politiets oppgaveløsning, og hvor kriminalitetsbekjempelse og trygghet representerer de viktigste områdene. Før modellen ble tatt i bruk, ble den sendt ut på høring til samtlige politidistrikter. Det var bred enighet om modellen, om det kriterievalg som ble foretatt, og om innbyrdes vekting av kritieriene. Samtidig peker flere distrikter på forskjeller i ressurstildelingen mellom eget og andre politidistrikt. Det er derfor, som en del av resultatreformen, besluttet at modellen skal gjennomgås. Siden deler av oppbyggingen av modellen er knyttet til politidistriktsstrukturen, vil det først bli foretatt en full revisjon av modellen etter at beslutning om eventuell ny politidistriktsstruktur foreligger.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Det gir jo gjennomgangen et godt grunnlag for å gjøre. Dette er jo en modell hvor en må ta inn over seg helheten, og hvor det er nødvendig for oss, selvsagt, å vite at kriteriene som ligger til grunn for den, tar utgangspunkt i både demografiske forhold og kriminalitetsbildet. Denne gjennomgangen vil også danne grunnlag for fordeling av konkrete midler, slik den også har gjort tidligere. Reviderer vi modellen, vil det selvsagt også gi grunnlag for revidert tildeling av midler til ulike distrikter.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Jeg setter pris på hyggelige invitasjoner. Det er selvsagt for meg at jeg også vurderer besøk til det distriktet, på samme måte som jeg også må vurdere andre invitasjoner som er kommet. Jeg synes det er vanskelig å forstå at en økning av budsjettet til Haugaland og Sunnhordland politidistrikt i perioden 2005–2011 med 35,2 pst. kan beskrives som nedgang i budsjettet. Men hvordan vi får en best mulig anvendelse av ressursene, og hvordan vi får en polititjeneste så nær publikum som mulig, er viktige spørsmål som også vil bli tatt opp i den allerede omtalte resultatreformen, og som vi vil komme tilbake til Stortinget med.
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-23:
Jeg vil også gratulere statsråden med ny jobb. Hun kommer sikkert til å gjøre en god jobb – som sin forgjenger: «Haugaland og Sunnhordland politidistrikt har gjennom lang tid hatt blant landets dårligste politidekning, med et tall på under 1,1 stillinger per 1 000 innbyggere. Dette går ut over tryggheten til innbyggerne i hele politidistriktet og reduserer politiets muligheter til å gjøre den jobben de skal for samfunnet. Vil statsråden endre tildelingsbrøken, slik at politidistriktet kan få tilført stillinger minimum i tråd med gjennomsnittet for politidistriktene?»
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-23:
Jeg vil bare råde statsråden til å ha en annen inngang på spørsmålene enn det Storberget hadde i seks år, nemlig hvor mye penger man har bevilget de siste årene. Det har nå Stortinget fått med seg. Poenget er hvordan man prioriterer de pengene som til enhver tid bevilges. Det er ikke ofte politimestrene kritiserer budsjettene, der har man vært rimelig lojal. Men i Haugesunds Avis i forrige uke – etter et møte som politimesteren hadde hatt med Politidirektoratet – går politimesteren ut og sier at det går ut over beredskapen, at forskjellen mellom politidistriktene i Norge har blitt for stor og at han har vært tydelig på at det ikke lenger kan fortsette. Politidistriktet har ca. 1 200 flere forbrytelser og 25 000 flere innbyggere enn f.eks. Troms politidistrikt, uten at jeg vil kritisere bemanningen der. De er altså omtrent 40 færre politifolk – det er flere folk og større region. Jeg vil tro at justisministeren er tjent med å sette seg inn i modellen og prøve å påvirke den selv.
Arve Kambe (Høyre), 2011-11-23:
Jeg har full forståelse for at justisministeren er ny og ikke har detaljkunnskap om forholdene rundt dette. Jeg har hintet om at den jobben hun gjorde som forsvarsminister, gjorde at hun har relativt begrenset kjennskap til Haugesund-regionen, for der er det relativt få forsvarsanlegg av betydning. Dermed tror jeg at ved å ta en rundreise i denne delen av Norge ville hun sett behovet for det nye fengselet som er på trappene – det er ganske høyt prioritert, sier ryktene i kriminalomsorgen – og også det prekære behovet for politibemanning. Så jeg håper at statsråden rimelig kjapt vil ta seg en tur til et område hun kanskje har vært lite i. Det gjør inntrykk på meg når ledelsen i politidistriktet i en gjennomgang med Politidirektoratet får opplyst at det er en reell nedgang i politibudsjettet for dette politidistriktet til neste år. Det synes jeg statsråden og Justisdepartementet skal ta en liten gjennomgang av. For det er helt åpenbart feil når utviklingen går i retning av at det er under 1,1 politimann per 1 000 innbyggere. Da er det gått for langt, og da må Justisdepartementet ta et ansvar.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-11-23:
«Ved flere anledninger uttrykker finansministeren at investering i vei- og jernbaneinfrastruktur gjøres best over statsbudsjettet og ikke som selvstendig prosjektfinansiering. Det meste av annen statlig infrastruktur realiseres gjennom selskaper som ikke kan styres via regjeringens finanspolitikk, men snarere er en del av samfunnets totale aktivitetsnivå som reguleres via pengepolitikken. Hvordan forklarer statsråden denne forskjellsbehandlingen på f.eks. flyplass- og jernbaneinvesteringer?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-11-23:
Jeg takker for svaret og vil med en gang skynde meg å si at vi er helt enige om at vi skal holde god orden i norsk økonomi. Det jeg har forsøkt å sette søkelyset på, er den forskjellsbehandling som foregår. Når vi vet at veiinvesteringene i de årlige statsbudsjett ligger i størrelsesordenen 6 mrd. kr av 1 000 mrd. kr, kan det ikke være veiinvesteringene som sådanne som bringer den helt store ulykken over et ekspansivt eller mindre ekspansivt statsbudsjett. Jeg er opptatt av om dette bedre kan ses som en del av pengepolitikken, hvor altså investeringer konkurrerer med alle andre investeringer i samfunnet. Da tror jeg faktisk at mange veiinvesteringer ville være å foretrekke framover det aktivitetsnivået som f.eks. økt aktivitet i husholdningene ville medføre for norsk økonomi, og på den måten styre den totale investeringsramme, som det også skjer med oljeinvesteringer og kraftinvesteringer.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-11-23:
Det siste er jeg faktisk enig med finansministeren i. Jeg tror det hadde vært sunt om vi hadde fått en bedre og sterkere konkurranse når det gjelder hvilke prosjekter som ville berøre den totale pengepolitikken i samfunnet. Problemet i dag er jo at lønnsomme investeringsprosjekter i samferdsel ikke får konkurrere med andre prosjekter. Så sier finansministeren i sitt første svar at vi har en hel del veiprosjekter som lånefinansieres og finansieres gjennom brukerbetaling. Det høres ut som om det er en god grunn til å holde dem delvis utenfor. Statsministeren sto her for et par uker siden og sa at hvis vi går inn på å lånefinansiere veier, er vi ille ute. Det hørtes ut som om han ikke hadde helt den samme forståelse som finansministeren av dette. Jeg vil gjerne få en litt mer utdypning av hva finansministeren mente med dette i sitt første svar.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Det er slik at en over tid har en valgt å finansiere deler av statlig infrastruktur utenfor statsbudsjettet. Det gjelder f.eks. flyplasser, som det ble sagt, og overføringsnettet for kraft. I tillegg finansieres også mange vegprosjekter med bompenger. Et fellestrekk ved disse tingene er at aktiviteten blir finansiert med brukerbetaling og ikke bevilgninger over statsbudsjettet. Avinor har f.eks. taxfree-salg og har annen forretningsvirksomhet, som bringer store inntekter inn i Avinor. Statnett finansierer det elektriske nettet gjennom nettleie og brukerbetaling på den måten. Men det er mange prioriterte formål som ikke blir finansiert med brukerbetalinger: politi, rettsvesen, helse- og skoletjenester. Dersom formål flyttes ut av budsjettet, med øremerket finansiering, blir det vanskeligere å sikre helhetlige og gode prioriteringer. Jo mer en flytter ut av budsjettet, desto mindre egnet blir også statsbudsjettet i styringen av konjunkturer. Et helhetlig statsbudsjett bidrar til god oversikt og god kontroll over statens aktivitet og økonomi, og jeg tror det også gir en god ramme for å foreta gode politiske prioriteringer. Lånefinansiering har jo det ved seg at det skal betales tilbake, og hvis det skjer på den måten som representanten Halleraker ønsker seg, vil det måtte betales tilbake gjennom bevilgninger over statsbudsjettet, og vil kunne være en omgåelse av handlingsregelen og dermed belaste framtidige budsjetter. Budsjettsystemet er ikke til hinder for å prioritere veg og jernbane. Dette har regjeringen vist gjennom transportplanen. Budsjettsystemet er heller ikke til hinder for at en kan sikre god framdrift og sikre at gode prosjekter får bevilgninger over flere år. En kan også gjøre dette ved å sette særlig viktige samferdselsinvesteringer på egne poster i statsbudsjettet. Vi har åpnet for det på flere ulike prosjekter. Så til slutt vil jeg bare si at problemene i mange av de landene som nå har betydelige økonomiske utfordringer, viser med all tydelighet hvor viktig det er å holde god orden i budsjettpolitikken. Sunne budsjettprinsipper og en åpen og helhetlig budsjettprosess gir et godt grunnlag for at vi også i årene framover skal lykkes med å holde god orden i norsk økonomi. Da mener jeg det er viktig at gode formål som staten skal finansiere, finansieres gjennom statsbudsjettet og ikke ved ulike måter å omgå handlingsregelen på ved å finansiere det utenfor statsbudsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
Det er flere ting en kan gripe tak i her, men det er i hvert fall to viktige forskjeller. Den ene er, som jeg påpekte i svaret, at f.eks. Avinor finansieres gjennom store brukerbetalinger, om enn indirekte, bl.a. gjennom taxfree-salg. Den andre er at det nok er samfunnsøkonomisk sett ganske stor forskjell på mange av de tunge investeringene som blir gjort i oljesektoren, og mange av de investeringene som en gjør f.eks. i vegsektoren. Det er betydelig forskjell på lønnsomheten. Jeg synes egentlig hovedpoenget er at vi satser på samferdsel, vi har en mulighet til å prosjektfinansiere over statsbudsjettet, ha langsiktighet gjennom å ha flerårige muligheter på budsjettsiden, samtidig som jeg mener at statsbudsjettet er usedvanlig viktig som et virkemiddel også for å utjevne svingninger i økonomien. Jo mer vi flytter ut av budsjettet, jo større belastning må de andre prioriterte formålene ta – hvis en skal drive en slik politikk.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-23:
På dette området som på de fleste andre områder er statsministeren og finansministeren godt synkronisert, for å si det på den måten. Bompengefinansiering har kommet for å bli. Det er en form for forskuttering for å få prosjekter i gang bl.a., men det er en viktig del av finansieringen av viktige og tunge vegprosjekter. Poenget med en mulig opplåning i tillegg er at den norske staten faktisk ikke har behov for å låne til viktige prioriterte formål. Det viktigste vi kan gjøre da, er å prioritere slike investeringer over statsbudsjettet, og det er det full mulighet til innenfor en ramme på om lag 1 000 mrd. kr.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Spørsmålet er som følger: «Av 15 dødsulykker i trafikken i oktober 2011 er to i Hordaland. Hittil i år er også Hordaland overtydelig representert på statistikken over dødsulykker med 16 drepte av totalt 147. Samlet går antall dødsulykker tydelig ned, men det gjelder dessverre ikke Hordaland. Langt mer av veinettet er nå et fylkeskommunalt ansvar. Jeg går likevel ut fra at regjeringen og statsråden tar ansvar for trafikksikkerheten på både riks- og fylkeskommunale veier, og at man har et spesielt fokus på fylker med mange dødsulykker. Hvordan?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Takk for svaret. Jeg er iallfall glad for at statsråden bekrefter at staten har et ansvar. Etter fremleggelsen av denne rapporten knyttet til E16 mellom Trengereid og Voss i forrige uke, som gjør at dette spørsmålet nå først kommer i dag, kunne man jo få inntrykk av at staten og regjeringen bruker som en unnskyldning for en svært bekymringsfull ulykkessituasjon på E16, at det har manglet trykk fra berørt fylke. Jeg forutsetter at staten gjør det som skal gjøres, uavhengig av om trykket fra fylket som låner grunn til en statlig vei, altså en europavei og riksvei, oppfattes som høyt eller lavt. Jeg vil gjerne at statsråden bekrefter at vi faktisk er enige om det, og at man i tillegg til planer som nå er omstendelig beskrevet av statsråden i første svar, også følger med den faktiske utvikling på ulykkessiden og sørger for at det blir gjort grep hvis den utviklingen er uheldig.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Jeg er glad for at statsråden har fokus på å bedre trafikksikkerheten på veiene i Hordaland, både på kort og på litt lengre sikt. Den rapporten som er lagt frem, har en del mangler når det gjelder tiltak på mellomlang sikt. Det som er det langsiktige, er å få bygd en sikrere vei. Når det gjelder E16, er det faktisk sånn at på andre siden av Voss er man i gang med detaljplanlegging for ny tunnel fra Vinje mot Oppheim i Voss kommune. Der ser det altså ut som om man velger en dårlig løsning, en kort tunnel, som fortsatt fører trafikken gjennom Oppheim, istedenfor å velge en lang tunnel, som altså vil gi sikrere transport og sikrere trafikk, fordi man leder trafikken utenfor tettbygde strøk. Man har til hensikt å øke farten på nybygd strekning, men den nybygde strekningen vil delvis gå gjennom tettbygd strøk. Vil statsråden se nærmere på dette?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Det er ikke fordi jeg får særbehandling, men fordi forrige spørsmål ble utsatt en uke. Det er et spørsmål til helse- og omsorgsministeren. «Det har i den senere tid vært stort fokus på den kaoslignende nedbygging av forsvarlig kvalitet i sykehustilbudet som omorganisering innenfor Oslo universitetssykehus fører til, spesielt økning i ventetid før behandling gis for grupper med livstruende og alvorlig sykdom. Men som reportasjer i TV 2 har vist frem, er det også uakseptabel og uforsvarlig pasientoppfølging og ventetidsutvikling for pasientgrupper ved sykehus andre steder i landet. Hvordan følger departementet og statsråden med på kvalitetsutviklingen ved sykehusene i Helse Vest?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Takk for svaret. Siste del er jo ubetinget positiv, at man får en bred drøftelse av hva som skal og bør være kvalitet i sykehussektoren, og hvordan det følges opp. TV 2s reportasje tirsdag 15. november om pasienten med prostatakreft var fra Haukeland universitetssykehus i Helse Bergen. Han hadde først ventet svært lenge på utredning, så ventet på resultatet av prøver, og nå venter han på behandling. I samme reportasje bekreftet kirurgisk avdeling på Haukeland at ventetiden for behandling for denne pasientgruppen var 12–14 uker, altså 60–70 virkedager. Men kreften virker også i helgene. I tillegg virker visshet om livstruende sykdom sterkt på den psykiske helsen. Er samlet ventetid som i dette eksemplet akseptabelt, og spesielt akseptabelt i forhold til den garantien på 20 virkedagers ventetid som pasientene faktisk oppfatter at landets statsminister har gitt?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-11-23:
Takk igjen for svaret. Det er vel og bra med gode målsettinger, og det som er referert, er gode målsettinger. Men det er faktisk enda bedre hvis de oppnås, og enda bedre hvis de tydelig oppnås, slik at det er tydelig for den som opplever uvissheten knyttet til å ha en livstruende sykdom. Haukeland universitetssykehus hadde svikt i håndtering av skriv til pasienter ved overgang til elektronisk sykehussystem i 2010. Det har vært behørig presseomtalt. De har hatt et langvarig avvik i forhold til nasjonale retningslinjer på overtidighet i svangerskap, som først lukkes nå i november 2011. Haukelands egne hjemmesider viser kvalitetsindikatorer som har en del dårligere resultater enn landsgjennomsnittet. Ventetid er oppgitt i varierende grad – for kreft overhodet ikke. Dagens hjemmeside viser at ventetid på kreft er oppdatert 19. mai i år, og gir ingen spesifikke ventetider. Det er vel kanskje dårlig i forhold til de gode målsettingene?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-23:
Dei seinare åra har det vore ein klar reduksjon i talet på drepne og hardt skadde i Noreg. I 2010 vart 208 personar drepne i vegtrafikken. Dette er det lågaste talet på drepne i vegtrafikken sidan 1954. Utviklinga i år tyder på at talet i 2011 vil bli enda lågare. Samstundes har det vore ein viss auke i talet på drepne i Hordaland. Ulukkestala til no i år viser at Hordaland har færre som har mista livet i trafikken, enn på same tid i fjor. Like fullt er fylket framleis eit av fylka i landet med flest drepne, noko eg har fokus på. Når det gjeld hardt skadde, har det vore ein jamn nedgang dei siste ti åra. Dei fleste dødsulukkene i Hordaland har skjedd på riksvegar, og det blir arbeidt kontinuerleg med tiltak for å betra situasjonen. Det blir òg gjort eit aktivt og omfattande arbeid for å betra trafikktryggleiken på fylkesvegane i Hordaland, og her samarbeider fleire partar. Trafikktryggleiksutvalet i Hordaland blir leitt av fylkeskommunen, men òg Statens vegvesen og Trygg Trafikk er representerte. I utvalet er det eit godt samarbeid på tvers mellom ulike offentlege verksemder og frivillige organisasjonar. Dei har laga ein handlingsplan for trafikktryggleik som omfattar både vegtiltak og trafikanttiltak. I Bergensprogrammet samarbeider Statens vegvesen med både fylkeskommunen og Bergen kommune. Her er det laga ein tiltaksplan i tråd med handlingsplanen for trafikktryggleik for fylkeskommunen og den kommunale trafikktryggleiksplanen. På same vis samarbeider Statens vegvesen med fylkeskommunen og Bømlo kommune i Bømlopakken. I Haugalandspakken samarbeider Statens vegvesen og fylkeskommunen med Etne kommune og Sveio kommune, og her blir òg trafikktryggleikstiltak på fylkesvegnettet prioritert. Statens vegvesen, fylkeskommunen, kommunen og politiet samarbeider òg om eit prosjekt på fv. 57 – ut mot Mongstad – i Nordhordland. Statens vegvesen deltek vidare i arbeidet med kommunale planar for å betra trafikktryggleiken i fylket. Representanten Sortevik har fleire gonger teke opp ulukkessituasjonen på E16 mellom Bergen og Voss. Eg viser til svaret mitt på spørsmål nr. 211 til skriftleg svar. Rapporten frå arbeidsgruppa som skulle sjå på strakstiltak, er no ferdig. Det betyr at dei prosjekta som er varsla der, vil bli sette i gang i tur og orden. Staten har eit overordna ansvar for trafikktryggleiken på heile vegnettet, uavhengig av vegmyndigheit. Det er eit statleg ansvar gjennom overføring av tilstrekkelege økonomiske ressursar å gjera fylkeskommunane i stand til både å byggja, drifta og vedlikehalda eit vegnett som er effektivt og sikkert.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-23:
Til utsegnene som gjaldt fylket si prioritering av E16: I samband med dei nasjonale transportplanane kjem fylkeskommunen med sin uttale om kva som er viktigast å prioritera. I den samanhengen er det vorte meg fortalt at tidlegare fylkesordførar Torill Selsvold Nyborg har stadfesta at det er tilfellet. Det har vorte følgt opp òg av min politiske rådgjevar. Eg har ikkje uttalt meg i den lei og kjem heller ikkje til å gjera det. Eg meiner vi skal vera opptekne av notida og situasjonen i notida, og av framtida, kva som kan gjerast for å førebyggja nye ulukker, og det er det som er mi oppgåve å følgja opp no.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-11-23:
Lat meg seia aller fyrst at det som er viktig no på kort sikt, er å følgja opp dei 21 tiltaka som arbeidsgruppa har kome fram til for E16. Det var ei litt merkeleg framstilling av dette i delar av media etterpå, der det såg ut som om det ikkje var pengar til desse tiltaka. Men når Region vest får auka sine midlar i 2012 som følgje av vårt budsjettforslag, har dei midlar, og då treng ikkje statsråden koma med nye pengar til Vaksdal – den dagen i førre veke. Så er det E16 og utfordringane der vidare. Det er viktig å få meir av trafikken over på bane – difor dette samarbeidsprosjektet mellom bane og veg. Så til E16 på andre sida av Voss. Der er svaret mitt: Det er ei sak som eg kjenner for lite til no, men som eg skal sjå nærmare på.