Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2012-10-11:
Denne saken som vi nå skal behandle, inneholder tre elementer, og alle elementene berører forholdet mellom offentlige tjenester og det livet vi lever som privatpersoner i det sivile samfunn. Det er viktig å finne gode skjæringspunkter mellom disse to områdene. Norge er avhengig av en arbeidslinje som gir dem som kan, muligheter til arbeid, og å legge til rette for at folk kan kombinere arbeids- og omsorgsoppgaver og arbeids- og helseutfordringer på en god måte. Norge har ordninger som bidrar til høy sysselsetting og høy fødselsrate, og vi er nå i gang med realisering av reformer som vil bedre mulighetene til å kunne ivareta helsemessige utfordringer og arbeid. Det er bra. Vi trenger arbeidskraft, og vi trenger at det legges til rette for at vi kan dra god omsorg for hverandre i det sivile samfunn. Det er stor enighet i komiteen om de foreslåtte endringene, med noen nyanser i begrunnelsen, som jeg regner med at de forskjellige partiene selv vil redegjøre for. Jeg vil takke komiteen for god gjennomføring av saken. Den første endringen regjeringen ber om tilslutning til, dreier seg om at man ønsker å utvide personkretsen til dem som har rett til pleiepenger etter trygdelovens bestemmelser, til å omfatte flere enn nære, formelle pårørende, slik bestemmelsen i dag avgrenser det til. Vi vet at noen som er i livets sluttfase, ikke har nære pårørende eller at de av ulike grunner, som f.eks. geografisk avstand eller egen sykdom, ikke kan påta seg slike omsorgsoppgaver. Forslaget er derfor en god endring av bestemmelsene. Nærstående, uavhengig av formell pårørenderolle, skal kunne få disse rettighetene. Det er viktig at det foreligger samtykke fra den som skal motta pleien, sånn at en er sikker på at vedkommende er innforstått med dette. Endringen i bestemmelsene om rett til arbeidsavklaringspenger understreker at det skal være individuell vurdering av hver enkelt som mottar arbeidsavklaringspenger. Den presiserer at samarbeidet mellom brukere og Nav skal være slik at den enkelte faktisk får realisert sin arbeidsevne ut fra sine muligheter og forutsetninger. Har man behov for behandling for å kunne realisere sin arbeidsevne, skal man få det. I dag er det sånn at enkelte ikke får gode nok tilpassede opplegg. Det er viktig at ansatte i Nav og den enkelte sammen finner fram til realistiske opplegg når de utarbeider aktivitetsplan. Endringene skal harmonisere forskjellige bestemmelser som omhandler arbeidsavklaringspenger, og er ikke en innskjerping av praksis eller retten til arbeidsavklaringspenger. Den siste endringen omhandler mer effektiv inndriving av restanser i Nav. I dag er beløpsgrensen for tilbakebetaling 430 kr, som tilsvarer 50 pst. av rettsgebyret. Tilbakebetaling av feilutbetalinger er en viktig del av arbeidet mot trygdemisbruk, men innsatsen må stå i et rimelig forhold til omkostninger for den som mottar kravene, og omkostninger i Nav. Regjeringens forslag om å heve grensen til fire ganger rettsgebyret støttes. I kroner vil det være 3 440. Endringen formuleres som en adgang til å unnlate inndriving. Innkreving skal alltid skje ved forsettlig eller grov uaktsomhet hos mottaker. Jeg anbefaler komiteens innstilling.