Eldbjørg Løwer (Venstre), 1999-03-23:
De fleste skyte- og øvingsfelt i Sør-Norge stammer stort sett enten fra tiden før 1905 eller fra 1940-årene. Det har innad i Forsvaret lenge vært erkjent at de senere tiårs våpenutvikling og øvingsmønster har løpt fra den infrastruktur Forsvaret har hatt til disposisjon for å samøve flere avdelinger med henblikk på å oppnå nødvendig evne til samtidig forflytning og ildgivning. De operative konsepter er om lag i takt med mekaniseringen og den våpentekniske utviklingen, fra mer statiske stridsformer til et mobilt operasjonskonsept med strid under stadig bevegelse. Sikkerhetsbestemmelsene har hindret slike øvelser, begrunnet i at vårt personell ikke skulle bli utsatt for skader og uhell. Allerede ved behandlingen av St.prp. nr. 86 for 1979-80 erkjente derfor Stortinget Forsvarets behov for en ny type store skyte- og øvingsfelt i Forsvarets tre hovedregioner, Nord-Norge, Midt-Norge og på Østlandet, herav navnet «regionfelt». Ved flytting av Kavaleriet fra Trandum til Rena ble tyngdepunktet for Forsvarets etablissementer forskjøvet nordover, og dette åpnet for utredninger av mulige områder for et regionfelt i Hedmark. I begynnelsen av 1990-årene ble det iverksatt konsekvensutredning av tre mulige alternativer, hvorav ett snart viste seg å være lite tjenlig og ble tatt ut av konsekvensutredningen. Omtrent samtidig ble Norge og Sverige enige om å oppheve den demilitariserte sone langs grensen, fra 1905, og dette åpnet for utredning av et nytt alternativ sør i fylket. Følgende alternativer er ferdig konsekvensutredet i henhold til reglene i plan- og bygningsloven: Alternativ 1 Gravberget i Åsnes, Våler og Elverum kommuner, alternativ 2 Holmsjøen i Trysil, Elverum og Åmot kommuner, og alternativ 3 Gråfjellet i Åmot kommune. Alle disse tre alternativer tilfredsstiller Forsvarets kravformulering. Alternativene Gravberget og Gråfjellet anses som like tjenlige for Forsvaret, mens alternativet Holmsjøen anses for å være det minst egnede alternativ. I tillegg til disse tre aktuelle alternativer omfatter konsekvensutredningen også Forsvarets nåværende situasjon, det såkalte 0-alternativet. Forsvarets utredning har vektlagt mulighetene for sambruk med Rena leir og Rødsmoen øvingsfelt, og gitt alternativ Gråfjellet første prioritet. Regjeringen har holdt Stortinget orientert om oppstart og gjennomføring av denne konsekvensutredningen i Forsvarets forrige langtidsmelding, St.meld. nr. 16 for 1992-93, Hovedretningslinjer for Forsvarets virksomhet og utvikling i tiden 1994-98, og understreket Forsvarets behov for et regionfelt i den siste langtidsmeldingen, St.meld. nr. 22 for 1997-98, Hovedretningslinjer for Forsvarets virksomhet og utvikling i tiden 1999-2002. Takket være den meget omfattende konsekvensutredning som er foretatt, har Regjeringen hatt mulighet til å foreta en meget grundig vurdering av konsekvensene av en eventuell etablering av et regionfelt etter de foreslåtte alternativer. Regjeringen har lagt stor vekt på at det er en nasjonal forpliktelse å sikre Forsvarets avdelinger øvingsmuligheter som samsvarer med våre forsvarspolitiske mål og den forsvarsteknologiske virkelighet. Likeledes har Regjeringen vektlagt at det er en nasjonal forpliktelse å sikre natur og miljø for etterfølgende generasjoner. I denne vurderingen av to viktige samfunnsinteresser på nasjonalt nivå har Regjeringen valgt å prioritere ansvaret for natur og miljø, samtidig som en har imøtekommet Forsvarets behov ved mer omfattende bruk av eksisterende skyte- og øvingsfelt, om nødvendig med tillempinger og utvidelser, det såkalte 0+-alternativet. Regionfelt Østlandet har for Regjeringen vært en meget vanskelig sak, hvor Forsvarets behov er blitt veid i forhold til landets samlede miljøinteresser. St.meld. nr. 11 for 1998-99 uttrykker Regjeringens valg i saken, hvor Forsvarets optimale behov ville få for store konsekvenser for natur, miljø og samfunn. Meldingen ligger fast, og Regjeringen er av den oppfatning at Regionfelt Østlandet ikke bør etableres. Regjeringens hovedbegrunnelse er at den anser at Forsvarets behov likevel kan ivaretas på en akseptabel måte, selv uten et Regionfelt Østlandet. Jeg tar til etterretning at Stortingets flertall ser ut til å ville prioritere annerledes enn Regjeringen.