Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-11-30:
Regjeringen legger stor vekt på arbeidet med å redusere antall drepte og alvorlig skadde i trafikken. Som et ledd i dette arbeidet vil vi som kjent utarbeide en nasjonal trafikksikkerhetsplan i forbindelse med Nasjonal transportplan som legges fram til våren 2000. I den proposisjonen som er til behandling i dag, er også ønsket om å oppnå ulykkesreduksjon i fokus, i dette tilfellet gjennom regulering av bruk av elektronisk utstyr – i første rekke håndholdt mobiltelefon – under føring av motorvogn. Det er med tilfredshet jeg har kunnet konstatere at Regjeringen har tilslutning fra komiteens klare flertall til at det er behov for å kunne fastsette særskilte regler for bruk av elektronisk utstyr i motorvogn når dette kan forstyrre fører og medføre redusert aktsomhet i trafikken. Slike regler kommer i tillegg til den generelle aktsomhetsregelen i vegtrafikkloven § 3. Stadig nye typer elektronisk utstyr gjøres tilgjengelig for bruk i motorvogn, uten at dette utstyret er knyttet til eller påkrevd i forhold til motorvognens primærfunksjon som transportmiddel. Her kan nevnes teknologisk avansert utstyr som mobiltelefon, telefaks, elektroniske informasjonssystemer, kartverk og ruteplanleggere. Regjeringen ser i denne utviklingen en fare for at motorvognføreren får en redusert aktsomhet i forhold til hva som er påkrevd ved selve førerfunksjonen og mot trafikken for øvrig, og dermed også en økt ulykkesrisiko. Ut fra hensynet til trafikksikkerheten er det derfor viktig å sikre seg hjemmel til å kunne regulere bruk av elektronisk utstyr i motorvogn i takt med den teknologiske utviklingen. Dette er bakgrunnen for at vi har fremmet forslag til en ny § 23 b i vegtrafikkloven som vil gi Samferdselsdepartementet myndighet til å fastsette nærmere bestemmelser om forbud mot bruk av slikt utstyr, der dette er egnet til å forstyrre føreren. I denne forbindelsen er det spesielt ønskelig å kunne regulere førers bruk av håndholdt mobiltelefon under kjøring med motorvogn. En rekke europeiske land, som f.eks. Italia, Sveits, Frankrike, Østerrike, Spania og Portugal, har innført ulike former for lovfestede restriksjoner på bruk av mobiltelefon i motorvogn. Jeg kan også nevne at et forbud mot at fører bruker håndholdt mobiltelefon under kjøring ble innført i Danmark fra 1. juli 1998. På bakgrunn av den økte ulykkesrisikoen ved bruk av mobiltelefon under kjøring, kombinert med den sterke økningen i antall mobiltelefoner, har jeg derfor kommet til at bruk av håndholdt mobiltelefon under kjøring med motorvogn bør forbys. Et slikt forbud vil også ha en pedagogisk virkning, og understreker faren som er forbundet med slik mobiltelefonbruk. Forbudet vil være viktig selv om det skulle være et mindre antall ulykker som kan tilbakeføres direkte til mobiltelefonbruk, og som dermed vil unngås på grunn av forbudet. Samferdselsdepartementet vil i tråd med dette og med hjemmel i den nye § 23 b fastsette forskrift om forbud mot førers bruk av håndholdt mobiltelefon under kjøring med motorvogn. Fordi det er tale om innføring av en forskrift av betydning for privat og offentlig forretningsvirksomhet er det fornuftig å operere med en viss overgangstid før forskriften trer i kraft. I tiden fram til forbudet trer i kraft vil derfor både bilførere, politi og bransjer knyttet til salg og produksjon av mobilutstyr, få mulighet til å tilpasse seg det nye forbudet. Jeg tar derfor sikte på at forskriften skal tre i kraft fra og med 15. mars 2000. Jeg vil for ordens skyld understreke at det bare er sjåførens bruk av håndholdt mobiltelefon under kjøring som vil bli regulert. Dersom motorvognen står i ro, vil selvsagt også føreren lovlig kunne bruke håndholdt mobiltelefon. Passasjerers bruk av mobiltelefon vil for øvrig heller ikke bli omfattet av forskriften. Regjeringen fremmer i samme proposisjon også forslag om godkjenning av pris for bruk av øvingsbaner til obligatorisk opplæring for fører av tunge kjøretøy, for bl.a. å sikre at elevene kun betaler for utgifter knyttet til denne opplæringen, og foreslår derfor et nytt annet ledd i § 28 i vegtrafikkloven. Glattkjøringskurs er obligatorisk for personer som skal ta førerkort for første gang i klassene C, CE, D eller DE. Ordningen gjelder i dag for kandidater fra 14 av landets fylker, og glattkjøringsbaner er etablert i Våler, Kristiansand og Lenvik. Til bygging av samtlige baneanlegg er det gitt statlige tilskudd. Regjeringen er kjent med at det også foregår andre aktiviteter enn de obligatoriske ved glattkjøringsbanene for tunge kjøretøyer, hvilket vi stiller oss positiv til, fordi dette både kan gi alternative inntekter og bedre utnyttelsen av banens kapasitet. Dersom disse aktivitetene blir ulønnsomme, vil de imidlertid kunne påvirke baneanleggets totale økonomi i negativ retning. I en slik situasjon kan det oppstå en fare for at kursdeltagere blir belastet med kostnader som knytter seg til andre aktiviteter enn den obligatoriske opplæringen dersom forutsetninger for prisfastsettelse ikke er formalisert.