Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-12-12:
Vi har mye å lære av andre kulturer når det gjelder familierelasjoner. En indisk professor undret seg over vår vestlige måte å oppdra barn på. Han pekte på at i Vesten oppdras barn til å bli uavhengige av familien. I India oppdras barna slik at familien kan være avhengig av dem. Dette er et tankekors. I Norge er vi mindre avhengige av hverandre, men det gjør også familiebåndene svakere. Sterke familierelasjoner er viktig for å gi barn en trygg oppvekst, og det er vår jobb som politikere å legge til rette for at familien får tid og rom til hverandre, og ikke bare blir transportterminal og hotell. Kristelig Folkeparti har en oppvekstpolitikk som ivaretar tre viktige hensyn: barnas behov for trygge rammer og tid med foreldrene, de voksnes behov for gode ordninger som gjør det mulig å kombinere arbeid utenfor hjemmet og omsorg for barn, og barnevernets behov for økonomiske rammer som gjør at de kan hjelpe barn som ikke får en trygg oppvekst innenfor husets fire vegger. Disse hensynene er ivaretatt i vårt alternative budsjett. En trygg oppvekst for alle er målet, men Kristelig Folkeparti sier fattige først. Fattige barn går ikke i tog for sine rettigheter. Det gjør heller ikke barn som blir utsatt for vold i hjemmet, eller enslige mindreårige asylsøkere. Kristelig Folkeparti ønsker allikevel å prioritere disse gruppene. Vi er skuffet over at regjeringspartiene ikke har villet støtte noen av våre forslag til endringer på familiebudsjettet. Barn som er fattige på penger eller mangler omsorg, fortjener å stå først i køen. Det gjelder også barn som vokser opp i andre land. Derfor bruker Kristelig Folkeparti 458 mill. kr på å bekjempe ekstrem fattigdom ved å øke bistanden til 1 pst. av BNI. De fattige fortjener vår støtte både innenlands og utenlands, fordi det er rettferdig. Også i Norge er det mange barn som har behov for hjelp fra samfunnet for å få en trygg oppvekst. Derfor har Kristelig Folkeparti foreslått 70 mill. kr ekstra til barnevernet, og vi ønsker å styrke ordningen med storbymidler som går til vanskeligstilte barn og unge, med 7 mill. kr. Kristelig Folkeparti fremmer forslag om å overføre ansvaret for alle enslige mindreårige asylsøkere til barnevernet fra 1. september 2008. Regjeringspartiene har gått høyt på banen i kampen mot å sette bestemor ut på anbud. Kristelig Folkeparti støtter dette. Vi vil heller ikke sette barnevernsbarn ut på anbud, men sørge for at alle får en mest mulig stabil omsorgssituasjon. Vi fremmer forslag der vi ber Regjeringen legge fram en sak om å begrenser private barnevernsinstitusjoners mulighet til å ta ut utbytte. Kristelig Folkeparti vil gi mulighet til barnehageplass for alle som ønsker det, selv om familien har lav inntekt. Derfor prioriterer vi 25 mill. kr til inntektsgraderte satser for foreldrebetaling i barnehagene. Vi foreslår samlet sett å styrke barnehagene med 102 mill. kr utover Regjeringens forslag. Kristelig Folkeparti vil øke kontantstøttesatsene til 3 657 kr pr. måned og engangsstønaden til 1 G, for å gi foreldre som ikke har opptjent rettigheter til foreldrepenger, bedre mulighet til å bruke tid sammen med barnet sitt. Mange barn ønsker seg mer tid med foreldrene sine. Jeg tror ikke problemet først og fremst handler om yrkesaktive mødre. Problemet er ikke at mor har gått ut i arbeid, men at far ikke har kommet hjem. Derfor opplever mange småbarnsfamilier at de er en underbemannet bedrift som skriker etter omstilling. Kristelig Folkeparti mener det er viktig for hele familien at alle fedre kan ta en del av foreldrepermisjonen. Vi har lagt inn merknader om å øke fedrekvoten til ti uker, og registrerer at Regjeringen ikke ønsker å bekrefte sitt løfte fra Soria Moria. Et forpliktende foreldreskap og et godt samarbeid mellom foreldrene etter samlivsbrudd er avgjørende for barns oppvekst. Kristelig Folkeparti har foreslått å styrke familievernet med 10 mill. kr, noe som ville gitt rom for økt klientbehandling samt midler til kompetanseheving. Det er viktig at Kirkens Familievern får tilstrekkelig midler til fagutvikling og kompetanseheving for å ivareta særpreget til de diakonale familievernkontorene. Avslutningsvis vil jeg peke på en merknad som synliggjør hvorfor et samarbeid mellom Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet ikke er liv laga. Fremskrittspartiet skriver i innstillingen: «Disse medlemmer mener at det ikke er en offentlig oppgave verken å drive med likestillingsarbeid eller tiltak for særinteressegrupper slik som lesbiske og homofile. Disse medlemmer mener det er feil å opprette selektive tiltak for friske og arbeidsføre voksne mennesker kun på basis av deres seksuelle legning.» Med andre ord: Så lenge homofile og lesbiske eller andre grupper som opplever trakassering på skolen, i arbeidslivet eller på boligmarkedet, er friske og arbeidsføre, er det ingen grunn til å bruke offentlige midler på å bekjempe diskriminering, mener Fremskrittspartiet. Dette er en politikk som ligger milevis fra Kristelig Folkepartis. Kristelig Folkeparti mener alle har samme krav på vern mot diskriminering, uavhengig av diskrimineringsgrunnlag, arbeidsevne og helse.