trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Birgit Oline Kjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2022-01-05:
Eg er glad for at ministeren seier han vil sjå på dei verna vassdraga med stort alvor og ikkje hoppe bukk over dei verneplanane som ligg der, i den situasjonen som er no. Vi eksporterte 16 TWh i fjor, 3 TWh meir enn vindkrafta produserte. Det blir ein veldig stor diskusjon korleis vi skal fylle opp den europeiske kraftmarknaden, og kva som er grensa for norsk natur. Mitt spørsmål blir: Vil ministeren leggje opp til at miljømyndigheitene lagar skikkelege analysar av konsekvensane av det ein planlegg å bruke og byggje ut av ny kraft?
Birgit Oline Kjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2022-01-05:
Vi kan ikkje sleppe dette med vassdraga våre heilt. Statsråden snakkar om at Arbeidarpartiet har ei stolt historie. Sanninga er vel heller at det var folkelege aksjonar og protestar som pressa fram desse miljøomsyna som kom etter 1970-tallet, med Alta-utbygginga og Mardøla. Vasskraftkonsesjonar for Mardølavassdraget, Aura og Eira skulle reviderast no, og det har vore jobba i 13 år for å få ei minstevassføring og krav til regulering for at laks, elvemusling og ål skal kunne ha livsvilkår i elva. Det blei avvist fordi det blei litt mindre kraftproduksjon. Dette ligg til NVE og Olje- og energidepartementet, men vil statsråden sørgje for at vi no tek meir omsyn til miljøet, uansett korleis vi skal utvikle ny fornybar kraftproduksjon? Det gjeld også fjellheimen, reindrifta og alt dette.
Tage Pettersen (Høyre), 2022-01-05:
Nå har mange hundre tusen vanlige folk siden 3. desember stått uten tv-innhold som er så viktig at staten betaler for det gjennom en bredt støttet kommersiell allmennkringkasteravtale. Det var for så vidt ille nok med en romjul hvor over en halv million husstander satt uten sport, nyheter og mye norsk innhold på tv-skjermen, men på sikt er dette problemet mye større og veldig prinsipielt. Svalbard illustrerer det større problemet godt. Her sitter så å si hele samfunnet uten viktige deler av det norske allmennkringkastertilbudet fordi Telenor i realiteten har monopol på øygruppen. Landets mange borettslag kan også illustrere problemstillingen. Det er også mange kunder som bor steder hvor bare ett nettselskap er eneste reelle alternativ, og da er det ikke bare å bytte til en annen tilbyder. Syv av ti forbrukere i Norge kan ikke selv velge nettleverandør. Statsråden eller vi her på Stortinget skal selvfølgelig ikke gå inn i en pågående forhandling mellom TV 2 og Telenor, men vi må kunne mene noe om de prinsipielle problemstillingene her. På nettstedet Medier24 leste jeg i begynnelsen av november et innlegg fra statsråden. Der skrev hun at hennes budskap i Nordisk ministerråd var at de nordiske landene må stå opp, stå sammen for ytringsfriheten, pressefrihet, åpenhet og likere konkurransevilkår. Hun ba sine kollegaer om å stå på de redaktørstyrte medienes side i det pågående arbeidet med Digital Services Act i EU. Jeg vil berømme statsråden for det engasjementet hun har lagt ned mot de internasjonale portvokterne. Jeg savner imidlertid statsrådens engasjement på de samme områdene her hjemme, og jeg hadde håpet at vi ville sett den samme iveren etter å forsvare mediebransjen på hjemmebane. Spørsmålet er om hun deler de bekymringene mediebransjen faktisk har framført over lengre tid her hjemme når det gjelder de nasjonale portvokterne.
Tage Pettersen (Høyre), 2022-01-05:
La meg da ta oss til Meld. St. 28 for 2020–2021, ekommeldingen, som ble behandlet våren 2021, og som statsråden var inne på. I innstillingen skrev bl.a. et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Høyre og flere andre partier at de «deler den bekymring som er fremført av mediebransjen om at aktører som kontrollerer forbrukernes tilgang til bredbåndsnett, i økende grad(…) etablerer egne innholdstjenester», og de mener at dette kan være negativt for meningsmangfoldet og borgernes frie tilgang til informasjon. Flertallet er «bekymret for hvordan svikt i konkurransen og bruk av bindingstid, koblingssalg og andre innlåsingsmekanismer som rammer forbrukerne, er til hinder for valgfrihet og begrenser tilgangen til fri informasjon.» (…) Kommunaldepartementet har ansvar for infrastrukturen, men hva er da medieministerens betraktning når hun ser hvordan dette slår ut i praksis? Hvordan vil medieministeren følge opp at vi ikke får en utvikling som påvirker mediemangfoldet og borgernes frie tilgang til informasjon i en negativ retning?
Tage Pettersen (Høyre), 2022-01-05:
Ja, det har jeg allerede spesifisert. Utenlandske giganter som Netflix og HBO vokser raskt, og det gir oss selvfølgelig et spennende tilbud, men samtidig er det også en utfordring som kan svekke det norske innholdet og norske produksjoner. Det er en utfordring vi i hvert fall må fokusere på hvis vi ønsker et levende mediemangfold her hjemme. Det er problematisk hvis distributører lager – kall det en – motorvei fram til de utenlandske aktørene, mens seerne mer eller mindre trenger kart og kompass for å finne fram i jungelen til det norske innholdet. I Klassekampen på mandag kunne vi lese at de amerikanske strømmetjenestenes kamp om fjernkontrollen har blitt en sak i det franske parlamentet. De skal ta stilling til et lovforbud mot logoknapper, for å kalle det det, for Netflix og andre utenlandske strømmetjenester. Ser statsråden det som alvorlig hvis våre to allmennkringkastere ikke når ut til det brede lag av det norske folk?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2022-01-05:
Veldig mange sliter tungt om dagen. Verre kan det bli i tiden framover. Både folk flest og vanlige bedrifter merker økte strømpriser, økte renter, økte skatter og avgifter og økt inflasjon, som gir økte priser i butikken og økte kostnader i regnskapene. Mens regjeringen fortsetter sine interne seminarer med drøftelser fram og tilbake og stadig nye pressekonferanser og pressemeldinger om hvordan ting skal bli eller ikke bli, sitter vi på Stortinget og venter på hva regjeringen faktisk ender opp med å mene. Like før jul sendte Landbruks- og matdepartementet ut en pressemelding om at veksthusnæringen endelig skal få kompensasjon for høye strømpriser. Dette er en del av landbruket som i all hovedsak klarer seg godt på egen hånd og som ikke er tungt subsidiert. Men ifølge Norsk Gartnerforbund vil en gjennomsnittlig gartner få en ekstrautgift på 1,3 mill. kr i vinter på grunn av økte strømpriser. Først var svaret fra departementet til næringen at økningen i strømprisen må tas ut i markedet. På forståelig norsk betyr det økte priser på agurker og tomater for folk flest. Vanligvis går det helt fint, men i denne situasjonen, når alle priser, renter, skatter og avgifter går opp, vil det i verste fall føre til mindre salg, mindre inntekter til næringen og enda større vanskeligheter med å betale strømregningen. I tillegg til dette sliter store deler av veksthusnæringen som ønsker å koble seg til elektrisitetsnettet, med å gjøre det på grunn av kapasitetsutfordringen i nettet. De aktørene som fortsatt bruker gass, opplever rekordhøye gassregninger, og på toppen av det hele valgte regjeringen å fjerne fritaket for CO 2 -avgiften for veksthusnæringen. En ulykke kommer sjelden alene. Når vil landbruksministeren komme til Stortinget med en sak om strømstøtte til næringen? Kan vi forvente andre tiltak i tiden framover for denne næringen?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2022-01-05:
Alle næringsaktører jeg prater med, uttrykker den samme frustrasjonen over tregheten de møter fra regjeringen. Store deler av gartneriene vil sannsynligvis ikke få ta del i kompensasjonsordningen for bedriftene siden de gikk med marginale overskudd i 2021. Kanskje ser noen seg også nødt til å betale ut utbytte for å finansiere en sterkt økende formuesskatt, som Senterpartiet har vedtatt. Da faller de i hvert fall utenfor. Mitt spørsmål gjelder altså veksthusnæringen spesielt. Som nevnt i forrige spørsmål er det en del aktører som ønsker å omstille seg og gå fra gass til el. Problemet er bare at i enkelte deler av landet er det ikke kapasitet i nettet, så de får rett og slett ikke mulighet til å omstille seg og bruke ren kraft i stedet for gass. Senterpartiet i regjering har også vedtatt at disse nå må betale CO 2 -avgift fra og med neste år. Vil statsråden sørge for fritak fra CO 2 -avgift for drivhus som ikke har mulighet til å omstille seg ved å koble seg til strømnettet?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Takk for spørsmålet. Jeg kan si at regjeringen har tatt strømkrisen på alvor, også når det gjelder veksthusnæringen. Nettopp derfor har vi varslet en søknadsbasert kompensasjonsordning, som gjør at veksthusnæringen også skal få dekt sine ekstra strømkostnader. Den vil komme til Stortinget i nærmeste framtid. Regjeringen jobber nå med å sluttføre den proposisjonen. Den saken har også vært lansert fra regjeringen som et viktig tiltak for veksthusnæringen, og jeg har fått bekreftet at veksthusnæringen har tatt godt imot den. Så vil jeg si at denne regjeringen leverte 754 mill. kr til norsk landbruk i tilleggsforhandlingene med næringen. Dette var ikke den forrige regjeringen – og iallfall ikke Fremskrittspartiet – interessert i å ta tak i. Så denne regjeringen leverer nettopp på de ekstra kostnadene som næringen er blitt utsatt for. Vi skal inn i jordbruksforhandlinger til våren. Vi har sagt at strømpris også kommer til å bli et viktig og relevant tema for den jobben vi skal gjøre der. Jeg vil også benytte anledningen til å si at jeg er stolt av å representere en regjering som virkelig tar norsk landbruk på alvor, som i tilleggsproposisjonen virkelig har vist vilje til å satse på norsk landbruk. Det viser vi med bevilgninger i tilleggsforhandlingene, bevilgninger til investeringsstøtte, bevilgninger til Mattilsynet og bevilgninger til å opprette Bionova. Denne regjeringen ønsker virkelig å satse på norsk landbruk, i motsetning til det Fremskrittspartiet viste vilje til i regjering, og i motsetning til det den blå-blå regjeringen i det hele tatt viste vilje til å gjøre.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Jeg vil presisere at regjeringen har levert en kompensasjonsordning for veksthusnæringen på 200 mill. kr – en søknadsbasert ordning – så det må ikke bli sådd tvil om hvorvidt regjeringen leverer på det. Jeg håper at også Fremskrittspartiet vil vise vilje til å støtte det når den saken kommer til behandling i Stortinget. Når det gjelder CO 2 -avgift, var det jo forrige regjering som innførte det. Denne regjeringen har faktisk halvert den, også for veksthusnæringen. Jeg tenker at Fremskrittspartiet har glemt litt av historiefortellingen her, for denne regjeringen har faktisk halvert CO 2 -avgiften for veksthusnæringen i forhold til det forrige regjering og Fremskrittspartiet la til grunn.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Det var forrige regjering som i sitt budsjett varslet 20 pst. CO 2 -avgift. Denne regjeringen har sagt at man ønsker 10 pst. Vi har også sagt at der vi ser at CO 2 -avgiften slår uheldig ut, vil vi vurdere kompenserende tiltak. Det er noe denne regjeringen vil se på. Når det gjelder omstillingen fra gass til el, er det en situasjon vi ser i hele landet – at man har store kraftutfordringer som denne regjeringen nå jobber med å ta tak i. Man må ikke så tvil om at denne regjeringen tar veksthusnæringen på alvor, og at denne regjeringen også ønsker å legge opp til mer grøntproduksjon. Det er en klar ambisjon, og det er også et viktig tiltak for å nå målet om en selvforsyningsgrad på 50 pst.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Jeg tror Fremskrittspartiet glemmer at de har vært en del av en regjering og har vært budsjettpartner til en regjering som faktisk var den regjeringen som doblet CO 2 -avgiften for veldig mye av næringslivet. Så vil jeg si, som jeg også sa i stad, at jeg er stolt av å representere en regjering som samarbeider godt på tvers av departementene. Jeg samarbeider godt med klima- og miljøministeren om en rekke internasjonale spørsmål, om rovdyrpolitikk, f.eks., og også om ambisjonsnivået for å løfte norsk god og trygg matproduksjon framover. Det er jeg stolt av å være en del av. Det virker som om Fremskrittspartiet her refererer til gamle stridigheter da de selv satt i regjering. Jeg kan bekrefte at denne regjeringen har et veldig godt samarbeid på veldig mange områder.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Denne regjeringen er også for konkurranse i dagligvarekjedene, men det denne regjeringen ønsker, i motsetning til forrige regjering, er å satse på norske matprodusenter – de som hver dag, 24 timer i døgnet, står på for at vi skal ha norsk mat på bordet, de som nærmest har jobbet på dugnad. Det er klart at to tredjedeler av inntekten til bonden kommer fra markedet. Det jeg har utfordret dagligvarekjedene på, er jevnere fordeling, at bonden skal få mer igjen. Da er hele verdikjeden viktig. Bonden er viktig, meieriene og Nortura er viktig, men også dagligvarekjedene og ikke minst kundene. Da jeg var ute med utspillet mitt i VG, var det fordi jeg mener at det er en uhørt ting å drive med priskrig bare noen få dager i året. Jeg er også fullt klar over at det er folk der ute som sliter med økonomien – jeg har møtt mange av dem – men det er ikke den kålroten til 2,90 kr en dag før jul som utgjør den store forskjellen. Dette er produkter som er produsert av norske produsenter. Å gjøre det på den måten som dagligvarekjedene gjør oppunder jul, oppunder påske, er med på å undergrave den jobben norske bønder, norske familier gjør hver eneste dag, 24 timer i døgnet.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Som jeg var inne på i stad, og som jeg presiserer veldig tydelig, er denne regjeringen også for konkurranse. Det skulle bare mangle. Det denne regjeringen ønsker å satse på, er norsk landbruk – de norske produsentene som hver dag produserer maten vår. Vi ser nå at mange står og teller på knappene om de ønsker å fortsette eller ikke. Det som er min viktigste jobb, er å bidra til at vi faktisk har norske matvarer i det norske markedet også framover. Med den forrige, blå-blå regjeringen har man jo skapt en stor økonomisk utrygghet for bøndene som produserer mat der ute, en enorm økonomisk utrygghet som har gjort at mange teller på knappene om de skal legge ned. Den trenden og den kursen skal vi snu i regjering, og den har vi allerede begynt å snu, for vi har levert milliarder av kroner til norsk landbruk etter bare tre måneder i regjering. To tredjedeler av bondens inntekt kommer fra markedet, så det er viktig også å utfordre kjedene på en jevnere fordeling.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2022-01-05:
Denne statsråden har hatt møte med alle dagligvarekjedene og hørt om utfordringer og muligheter også de står overfor. Denne statsråden skal også på tur med NorgesGruppen om ikke så lenge. Jeg bruker mye tid på å snakke med dagligvarekjedene. Det er klart det er viktig med samarbeid og også konkurranse i dagligvarekjedene. Det jeg har utfordret dagligvarekjedene på, er å ta sin del av samfunnsansvaret, og det er nettopp at vi må tenke på at to tredjedeler av bondens inntekt kommer fra markedet. Det er viktig også for å opprettholde norske matprodusenter. For å opprettholde norsk matproduksjon er markedet viktig. Når vi er inne på det, har denne regjeringen også sagt at vi ønsker å se på importvern og handlingsrommet innenfor toll, som også er viktige faktorer for å bidra til bondens inntekt og at mer skal havne hos matprodusentene, i tillegg til at vi står overfor et viktig jordbruksoppgjør til våren.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2022-01-05:
Jeg tror statsråden feilinformerer Stortinget, for den 31. desember var det ingen CO 2 -avgift for veksthusnæringen, mens det nå er 10 pst. CO 2 -avgift for veksthusnæringen. Den 22. desember kunne vi lese på nrk.no om gartnere i Ryfylke som ønsker å gå fra gass til strøm, men på grunn av kapasitetsproblemer får de ikke tilgang før tidligst 2026/2027. Likevel har altså Senterpartiet innført en avgift for å tvinge dem over på strøm, noe som ikke er mulig. Vi fikk ikke svar på om man vil innføre fritak for dem som ikke har mulighet til å gå over til strøm. Da lurer jeg på om Senterpartiet har tenkt å stanse med 10 pst. økning for veksthusnæringen. Jeg lurer også på om Norges Bondelag tar feil når de sier at innføringen av denne avgiften fra Senterpartiet er et brudd på klimaavtalen med landbruket fra 2019.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2022-01-05:
Det er et ubestridelig faktum at avgiften ble innført 1. januar på grunn av det vedtatte budsjettforslaget som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV sto bak. Det er fakta. I høst reiste klimaministeren til Glasgow. Med seg i kofferten hadde han 14 mrd. kr – syv av dem var funnet på rekordtid. Samtidig ser vi at landbruksministeren har vært nødt til å hente inn 3 mill. kr i avgifter fra veksthusnæringen. Det er ingen tvil om hvem som har vunnet den interne dragkampen i regjeringen, og hvem som har tapt. Spørsmålet mitt er om innføringen av denne avgiften var noe landbruksministeren internt i regjering kjempet imot med alle midler, og at hun sto opp for landbruket – eller er innføringen av den planlagte, framtidige økningen noe statsråden synes er en veldig god idé?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2022-01-05:
Godt nytt år til presidenten og Stortinget! Jeg har et spørsmål til landbruks- og matministeren. Før jul gikk ministeren ut i VG og ba dagligvarekjedene samle seg om å avlyse priskrigen på tradisjonelle matvarer før jul. Det er fort gjort å tenke at det handler om bøndenes inntekter – at når en kålrot koster 2,90 kr, vil det svekke bøndenes inntektsgrunnlag – men bøndene har fått betalt for kålroten sin idet den ligger i grønnsaksdisken. Hvem er det da som taper på de lave prisene? For det er jo heller ikke dagligvarekjedene. Det er en av de bransjene som har gått veldig bra, ikke minst under pandemien. De tar av sine marginer for å konkurrere om kunder, og det er det de skal gjøre. Det er det som er konkurranse. Det er det som er sunn konkurranse. Det er bra for oss som forbrukere. Et prissamarbeid som det statsråden tar til orde for, påvirker ikke dagligvarekjedene, det påvirker ikke landbruket, men det påvirker oss som forbrukere. Det er folk som taper på at regjeringen vil svekke den sunne konkurransen. Da folk nå i julen skulle møtes og endelig kose seg med litt god mat mens de er bekymret for de skyhøye prisene på strøm, bekymret for økte skatter og avgifter under denne regjeringen, var landbruksministeren bekymret for at folk betaler for lite for julematen. Hvorfor anbefaler landbruksministeren et prissamarbeid for å hindre sunn konkurranse som kommer forbrukerne til gode?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2022-01-05:
Når statsråden står her og hevder at det er uhørt med en priskrig, vil jeg tro regjeringen vil gripe inn og endre på konkurransepolitikken, som bidrar til en sunn konkurranse og lave priser for forbrukerne. Det er sterke signaler landbruksministeren nå har gitt dagligvarekjedene. Hun har bedt dem om å sette seg ned og bli enige om eller diskutere hvordan man kan samarbeide om priser. Det er en helt ny linje i konkurransepolitikken. Da er mitt spørsmål: Hva er det landbruksministeren nå foretar seg overfor dagligvarekjedene, hva er signalet regjeringen sender ut til dem, hva skal de gjøre for å harmonisere prisene bedre, og på hvilken måte krever landbruksministeren at dagligvarekjedene nå avslutter priskrigen og i større grad samarbeider om priser på norske matvarer?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2022-01-05:
Statsråden svarer ikke på noe av det jeg spør om, så la meg gjenta spørsmålet mitt: Hvilket signal har denne regjeringen nå gitt til dagligvarekjedene om hvordan de skal samarbeide og sette seg ned og bli enige om å endre matvareprisene? Hvordan skal konkurranseforholdene endres? Har ministeren invitert dagligvarekjedene på et møte der denne beskjeden er kommunisert eksplisitt, eller hvordan er prosessen videre? Hvis statsråden kan svare på hvordan dagligvarekjedene nå skal forholde seg til å sette seg ned og samarbeide om å endre prisene på en del utvalgte varer, er det det jeg ønsker at statsråden svarer på nå.
Sofie Høgestøl (Venstre), 2022-03-01:
På vegne av Ingvild Wetrhus Thorsvik, Guri Melby og meg selv har jeg den ære å legge fram et representantforslag om å styrke retten til selvbestemt abort.
Guri Melby (Venstre), 2022-03-01:
På vegne av representantene Ola Elvestuen, Sofie Høgestøl, Alfred Jens Bjørlo og meg selv har jeg æren av å overlevere et representantforslag om ekstraordinær støtte til Ukrainas frihetskamp.
Guri Melby (Venstre), 2022-03-01:
Først vil jeg si at jeg er glad for at statsråden uttrykker veldig tydelig støtte til engasjementet for menneskerettigheter. Jeg er heller ikke i tvil om at statsråden deler det og bruker alle de arenaene statsråden har for å løfte nettopp den tematikken. Jeg har to spørsmål til utenriksministeren. For det første vises det til at man ønsker å bruke slike arrangement til å ha dialog med land om menneskerettighetsspørsmål. Da vi prøvde å grave litt i dette i forkant av Beijing-OL, viste det seg at kulturministeren, som var den som skulle reise, i hvert fall ikke hadde planer om møter der det var mulighet for å løfte menneskerettighetsspørsmål. Er vi avhengig av å delta på denne typen arrangement for å ha dialog? Jeg mener det burde være mulig både å ha dialog med et land og samtidig la være å delta på den type arrangement. Det andre spørsmålet er: Jeg forstår at man ikke ønsker å støtte vårt direkte forslag om ikke å delta i Beijing-OL, men det andre forslaget vårt, om en strategi der man kan drøfte ulike sider ved bruk av diplomatisk boikott, synes jeg det er litt vanskeligere å forstå at man ikke støtter. Betyr det at utenriksministeren mener det er umulig å se for seg en situasjon der boikott vil være et aktuelt virkemiddel?
Guri Melby (Venstre), 2022-03-01:
Idretten bestemmer, sier statsråden. Det er riktig, det er idretten som bestemmer hvor man skal avholde arrangement, og om man skal delta på dem. Men det er vel ikke idretten som bestemmer om utenriksministeren skal delta på et arrangement, det er det vel regjeringen som gjør?
Guri Melby (Venstre), 2022-03-01:
Selv om jeg tror de fleste av oss egentlig ønsker oss en idrett som er uavhengig av politikk, mener jeg at særlig de siste dagene understreker hvor tett dette henger sammen. Idretten er også en del av samfunnet, og det er umulig å se på det løsrevet fra samfunnet. Men jeg merker meg at statsråden både i sitt svar nå og også i sitt innlegg løfter opp muligheten for at Norge kanskje kan ta et ansvar for å sikre at idrettsarrangement også avholdes i land som vi mener det kanskje er lettere å reise til. Så spørsmålet mitt til statsråden er: Har denne regjeringen noen planer om at Norge skal søke om å få større idrettsarrangement?
Guri Melby (Venstre), 2022-03-01:
Jeg tror ikke det er noen uenighet om at det er idretten selv som skal bestemme når det gjelder egen deltakelse. Jeg er veldig glad for at idretten har vært veldig tydelig når det gjelder bl.a. russiske deltakere i større arrangement akkurat nå. Men likevel er idretten avhengig av en betydelig politisk støtte dersom man ønsker å gjennomføre arrangement, f.eks. arrangement som OL, som vi ønsket å avholde i Oslo i 2022, og som jeg skulle ønske vi hadde fått gjennomslag for. Det ble stoppet fordi det ikke var politisk vilje til eller ønske om å støtte det arrangementet. Så spørsmålet er: Ønsker utenriksministeren å signalisere en positivitet knyttet til slike arrangement dersom idretten skulle ta initiativ?
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2022-03-01:
Departementet har gjeve tilskot for å oppnå mål på saksfelta dei har ansvar for. Desse måla sluttar me i Stortinget oss til kvart år når me vedtek budsjettet. Tilskot skal ikkje nyttast til å fremja interessene til ein eller fleire som arbeider i eit departement. Tilskot skal nyttast til å fremja mål for fellesskapen. Dei krava me har til sakshandsaming, oppfølging og kontroll av tilskot, skal sikra at departementet arbeider for å oppnå dei måla som Stortinget har slutta seg til. Likeins gjeld for krava til habilitet. Utanriksdepartementet gav 58,2 mill. kr i tilskot til IPI i perioden 2007–2012. Utanriksdepartementet kontrollerte ikkje korleis International Peace Institute nytta pengane. Departementet braut reglane for sakshandsaming og tok ikkje habilitetsspørsmål på alvor. Ekspedisjonssjefen i avdelinga som tildelte midlar i perioden 2008–2012, vart i 2010 medlem av IPIs internasjonale råd. Han var tidlegare samarbeidspartnar av Terje Rød-Larsen, som var president i IPI, og dagleg leiar av sekretariatet frå januar 2005 til oktober 2020. Eg vil retta ei sterk oppmoding til Utanriksdepartementet om å ta på alvor tilrådinga frå Riksrevisjonen. Departementet skal sjå til at kontrollsystemet for handsaming av tilskot er godt nok til å sikra tillit til dei som avgjer kven som får tildelingar. Arbeidet i embetsverket skal byggja på fagleg integritet og rettstryggleik. Difor skulle det ikkje vera naudsynt med ei tilråding frå Riksrevisjonen til Utanriksdepartementet for å gjera dette. Det var naudsynt at den tidlegare utanriksministeren sette i verk ei rekkje tiltak for å betra handsaminga av tilskot i departementet. Desse må den nye ministeren fylgja opp. Slik vonar eg at me ikkje får ei slik sak til til kontroll- og konstitusjonskomiteen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2022-03-01:
Denne saken dreier seg om over 40 mill. kr i tilskudd til International Peace Institute, altså Internasjonalt fredsinstitutt, og jeg må innrømme at jeg finner det vanskelig i dag – første møtedag etter det brutale angrepet på Ukraina, forkastelig, motbydelig – å diskutere hva som skjedde for 10–15 år siden. Jeg synes det hadde vært mer naturlig å drøfte 1959-vedtaket, eller eventuelt tillegg eller opphevelse av det vedtaket på denne dag. Jeg har omfattende merknader i komitéinnstillingen. Jeg håper at Utenriksdepartementet vil vurdere eventuelle mulige straffbare forhold når det gjelder embetsmenn i Utenriksdepartementet, hvor det etter min oppfatning er åpenbar inhabilitet til stede, nære vennskap med en som har mottatt betydelige beløp gjennom mange, mange år. Dette er en forkastelig praksis, som er veldig fint at ble stoppet. Men jeg finner det vanskelig i dag, i det første møtet etter det som er skjedd, å gå nærmere inn på det. Så jeg velger å avslutte og tar opp de forslag som er kommet fra Fremskrittspartiet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-01:
Strategien er veldig klar: Idretten bestemmer, og vi støtter opp omkring de avgjørelsene idretten selv tar. Det er kjernen i den norske idrettsmodellen. Hvis representanten fra Venstre mente noe annet, er det litt påfallende at det ikke ble lagt en strategi i den tida de selv satt og styrte Kulturdepartementet, men at det først er behov for denne strategien nå. Det har vært kjent lenge at fotball-VM skal finne sted i Qatar og at OL skulle finne sted i Beijing. Når det gjelder kulturministeren, var det litt begrensa muligheter for møter under denne olympiaden på grunn av covid-situasjonen, men en av grunnene til at det var jeg som skulle dra, var at jeg kunne ha møte med min kollega, den kinesiske utenriksministeren. Det var også forutsetningen for at jeg ønsket å delta i åpningsseremonien under OL, at jeg kunne gjøre begge deler, altså både reise spørsmål der vi er enige og uenige og delta på dette idrettsarrangementet. Det synes jeg var en god løsning, som vi dessverre ikke kunne gjennomføre fordi jeg fikk covid.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-01:
Det er det som er grunnlaget her, at de beslutningene idretten selv har tatt, er vi med på å støtte opp under. Når norske idrettsutøvere bestemmer seg for å delta på et mesterskap og vi inviteres som gjester av Norges Idrettsforbund, mener jeg det er naturlig å delta. Det er det som er kjernen i vår politikk når det gjelder store idrettsarrangementer og også kulturarrangementer. Det å lage en strategi hvor man graderer ulike deler av autoritære regimer, hvor man har egne regler for enkelte kulturarrangementer, mener jeg ikke passer med virkeligheten. Virkeligheten er at det finnes mange land i verden som er ulike grader av autoritære, og vår grunnholdning er da at idretten må ta sine egne avgjørelser. Jeg tror at idretten i framtida kommer til å være opptatt av nettopp å ha store idrettsarrangementer i land som Norge, og så håper jeg da at vi på tvers av ulike partier kan se på muligheten for å bidra til dette.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-01:
Også på dette området må jeg holde på det som er vår prinsipielle tilnærming: Det er aldri regjeringa som søker om OL eller store idrettsarrangementer, det er det idretten selv som gjør. Det er kjernen i den norske idrettsmodellen, som jeg som utenriksminister altså støtter opp under. Så mener jeg at de siste dager har bevist at vi står fast ved de prinsippene på en veldig god måte. Når det er snakk om store idrettsarrangementer nå, har ikke vi instruert idretten på noen som helst måte. Idretten bestemmer selv, og så støtter vi opp under de avgjørelser som idretten har tatt. Det mener jeg står seg veldig godt også i den situasjonen vi står oppe i nå.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-03-01:
Jeg ser på dette som et personlig spørsmål, og jeg kan bare si at jeg kjempet hardt for at OL skulle komme til Tromsø, og deretter jobbet jeg for at OL skulle komme til Oslo. Så får vi ta det senere på en måte som er ryddig, og det er idretten selv som må søke.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-01:
Jeg har lyst til å understreke at jeg imøteser statsministerens redegjørelse om Ukraina, hvilket er et tema som opptar oss alle, og at han kommer hit senere i uken. Riksrevisjonen skriver at det er sterkt kritikkverdig hvordan tilskuddsmidler blir brukt til å dekke International Peace Institutes administrasjonskostnader ut over det som har vært Utenriksdepartementets retningslinjer. Dette er en kritikk av Utenriksdepartementet, hvis jobb det er – på vegne av oss alle i denne forsamlingen, og folket – å kontrollere hvordan tilskuddsmidler blir brukt. I perioden 2007–2012 inngikk departementet to treårige tilskuddsavtaler med IPI, uten å stille krav om informasjon som ville ha gjort det mulig å sjekke om tilskuddet nådde de tiltenkte mål og resultater. Riksrevisjonen hadde fått tips og informasjon om at det var noe som skurret i utbetalingene i denne perioden – og det var det. Det Riksrevisjonen har avdekket, framstår som og henleder tankene til kameraderi og manglende kontroll av hvordan tildelingsmidlene, som er folks skattepenger, er blitt brukt. Dette er skadelig for tilliten til departementet, til regjeringen, til tilskuddsforvaltningen og ikke minst til oss som folkevalgte. Riksrevisjonen mener det er kritikkverdig at Utenriksdepartementet ikke kontrollerte hvordan pengene ble brukt, og at departementet brøt reglene for saksbehandling og ikke tok habilitetsspørsmålet på alvor. Penger som skulle ha gått til andre formål, har gått til den daglige driften av IPI, fordi departementet ikke har fulgt opp de oppblåste administrasjonsbidragene til nettopp IPI. Jeg vil dvele ved Utenriksdepartementets manglende habilitetsvurdering. Først i 2012, fire år etter, vurderte daværende utenriksminister Støre sin habilitet til IPI. Departementets rettsavdeling foretok habilitetsvurderinger av politisk ledelse og ansatte i departementet i forbindelse med tilskuddsutbetalingene til nettopp IPI i 2012. Denne vurderingen viste at forhold talte for at ekspedisjonssjefen kunne være inhabil. Ekspedisjonssjefen var en del av saksbehandlingen for tilskudd til IPI i hele Riksrevisjonens undersøkelsesperiode. Utenriksdepartementet har styrket både systemer og etterlevelse av krav og regler betraktelig de seneste årene. Denne saken viser at det har vært helt nødvendig. Jeg merker meg at Riksrevisjonen fortsatt mener det er behov for tiltak, og at departementet skal påse at dagens kontrollsystemer og tilskuddene brukes i tråd med målene som er satt. Jeg merker meg også at regjeringen ved utenriksministeren sier at denne saken følges opp på en god måte.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-01:
I går leverte Ukraina sin søknad om å bli tatt opp som medlem av EU. Dette gjør et sterkt inntrykk. Er det noen som ønsker fred i dag, er det befolkningen i Ukraina. Midt i den meningsløse og hensynsløse invasjonen som Putins regime har satt i gang med russiske styrker, ser det ukrainske folket mot Europa. Det er der de finner sin langsiktige frihetsgaranti. For mange av oss har EU som et frihets- og fredsprosjekt alltid vært tydelig, mens andre har avvist dette. Til dem som ennå ikke ser dette, vil jeg spørre: Hvor synes de at Ukraina heller skal henvende seg enn til Europa? Vi, altså Norge, er også et land i en ytterkant av Europa, men til vårt hell er det i en fredelig ytterkant. En slik privilegert posisjon kan ikke andre land ta for gitt. Som saksordfører for denne saken mener jeg at dagens dramatiske situasjon forutsetter at alle partier her redegjør for sine standpunkter i spørsmålet om EU og Norges plass i Europa, spesielt partier som har vært motstandere av europeisk integrasjon. Situasjonen har med ett blitt annerledes enn da forslaget ble fremmet, og det påkaller en tydelig holdning. For alle praktiske formål kan vi allerede nå slå fast at alenegang ikke er en farbar vei. På kort sikt håper vi at verdenssamfunnet gjør det som er nødvendig for å hjelpe det ukrainske folket. På lengre sikt er dette tiden for å minne om hvor uvurderlig europeisk samhold er, ikke bare for å sikre velstand og trygghet for innbyggerne i Europa, men også for å holde ideen om fred og demokrati i hevd. Representantforslaget vi har til behandling, ble fremmet av Venstre før Putin sendte russiske styrker over grensen til Ukraina. Det omhandler derfor mindre dramatiske forhold som like fullt omhandler små deler av byggverket for europeisk samarbeid. Vi støtter intensjonen i forslaget. Det er helt uvurderlig for Norges plass i verden at vårt samarbeid med våre europeiske partnere er tettest mulig. Høyre støtter også flere av delforslagene og tar opp forslagene vi har fremmet sammen med Venstre i saken.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-01:
Jeg skal bare følge opp noe av det jeg ikke fikk omtalt i mitt første innlegg. Det jeg tenkte jeg spesielt skulle trekke fram, er ett av forslagene. Det gjelder at en eventuell utredning av alternativene til EØS-avtalen også må inneholde synspunkter på hva et eventuelt norsk EU-medlemskap vil innebære for norske borgere og norsk næringsliv. Da vil, som representanten Christian Tybring-Gjedde sa, folk der ute kunne gjøre seg opp sin egen kvalifiserte og opplyste mening om hva man ønsker. Regjeringen har skapt betydelig forvirring om sin europapolitikk og har ikke klart å forklare hva de ønsker å oppnå med sin varslede utredning av EØS-avtalen. Når jeg hører representanten Aukrust si at noen har skapt usikkerhet om EØS og denne utredningen, må jeg si at det klarer regjeringen utmerket selv. Det er det som er behovet her – at man får ryddet opp i hva man egentlig vil med en EØS-utredning som ikke inkluderer det som Ukraina nå har gjort, nemlig å be om medlemskap i EU. Tidligere utredninger av EØS-avtalen har inneholdt en vurdering av fullt medlemskap, og det er ikke mulig å belyse vårt forhold til EU uten å inkludere medlemskap som et alternativ. I den tiden vi nå lever i, vil jeg hevde at en slik presisering er mer relevant enn på lenge – ja, kanskje mer enn noen gang i den situasjonen vi er i.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-01:
Først vil jeg få takke saksordfører Eva Kristin Hansen for en god gjennomgang av saken. Jeg tror ikke det kan ha gått bare meg hus forbi at i de debattene vi har hatt om sentrale internasjonale temaer i dag, er både Rødt, Miljøpartiet De Grønne og Sosialistisk Venstreparti totalt fraværende i salen. Men til denne saken: Høyre støtter ikke foreliggende representantforslag. Nå skal det sies at det er ingen tvil om at det har vært flere kritikkverdige utviklingstrekk i Polen de siste årene. Det gjelder forhold som angår rettsstat og minoriteters beskyttelse, for ikke å glemme det som er helt sentralt, og som gjelder grunnleggende menneskerettigheter, rettsstatsprinsipper og demokratiutvikling. Både EU og Norge, som den største bidragsyteren av EØS-midler, har rettet kritikk mot dette. For Høyre har det vært viktig at utenriksministeren har varslet at Utenriksdepartementet vil foreta en full gjennomgang av programsamarbeidet med Polen for å sikre økt overvåkning og kontroll med Norges bidrag. Det var for øvrig også en posisjon forrige regjering og utenriksminister hadde. I sin vurdering av representantforslaget har utenriksministeren opplyst at regjeringen akter å informere Stortinget på en egnet måte om denne gjennomgangen. Jeg vil minne om at EØS-midlene har til hensikt å sikre samarbeid og sosial utjevning i Europa, og i tillegg er midlene også ment å utdype relasjonene mellom Norge og mottakerlandene. Som jeg tok opp i et innlegg i en tidligere sak i dag, er Europa inne i en skjebnetid. Krigen i Ukraina viser med all tydelighet verdien av europeisk samarbeid for å sikre noe så grunnleggende som fred, velstand og stabilitet. Det er viktig og riktig å rette kritikk mot Polen, slik representantforslaget legger til grunn. Samtidig må vi være ekstra varsomme med å undergrave europeisk samhold i denne kritiske tiden. Polen deler grense med Ukraina. Etter bare fire dagers krig anslår FN at en halv million ukrainere er på flukt, og Polen bygger opp sin kapasitet til å ta vare på disse menneskene. Det er nettopp nå, i en kritisk tid for Europa, vi først og fremst må se på mulighetene for å samles, støtte hverandre og stå sammen.
Hårek Elvenes (Høyre), 2022-03-01:
Først vil jeg benytte anledningen til å gratulere de norske OL-deltakerne i Beijing med strålende resultater. 16 gull og 37 medaljer overgår hva alle andre nasjoner har levert i de olympiske vinterlekene. Våre olympiadeltakere er uten tvil gode ambassadører for Norge. Så til saken: En samlet komité deler forslagsstillernes synspunkt om at stadig hyppigere tildeling av internasjonale mesterskap til land med kritikkverdige menneskerettighetsforhold er en utfordring. Det er imidlertid idretten selv som foretar valg av vertsland for slike arrangement. Diplomatisk boikott er ikke ment å ramme norske utøveres idrettsdeltakelse, men det offisielle Norges tilstedeværelse ved internasjonale arrangement. Diplomatisk boikott blir på denne måten et utenrikspolitisk virkemiddel som samtidig har symbolske konsekvenser også for idretten. Det følger av Grunnloven § 26 første ledd at utenrikspolitikken, herunder Norges diplomatiske representasjon, er regjeringens prerogativ. Det har derfor ikke vært norsk sedvane verken å gjennomføre diplomatisk boikott av idrettsarrangement eller at Stortinget instruerer regjeringen om å gjøre dette. Ulike norske regjeringer har fremmet og fremmer gjennom ordinært diplomati våre synspunkter på demokrati og menneskerettighetsspørsmål i andre land. Så til komitéflertallets begrunnelser for ikke å støtte forslaget om diplomatisk boikott: Det har vært lang tradisjon for at den norske regjeringen er til stede på olympiske og paralympiske leker som Norges idrettsforbunds gjester. Dette har også vært tilnærmingen når OL har blitt arrangert i land som har en annen styreform enn oss, og som vi politisk er uenige med. Norge har ingen tradisjon for diplomatisk boikott av idrettsarrangement. Flertallet er av den oppfatning at terskelen for å benytte et slikt virkemiddel må være høy. I en tid med geopolitisk rivalisering vil bruken av utenrikspolitikkens ulike virkemiddel bli enda viktigere i Norges forhold til omverdenen. En bør unngå at uenighet mellom land på enkeltområder stenger muligheten for samtale og samarbeid på andre områder. Det skal ikke forhindre Norge fra å være tydelig i sin kritikk av brudd på menneskerettigheter i møte med autoritære regimer når det trengs. Det gjelder også Kina.
Hårek Elvenes (Høyre), 2022-03-01:
Både pandemien og Russlands invasjon i Ukraina har vist verdien av et samlet Europa og et Europa som kan respondere raskt. Det som er bra for Europa, er også bra for Norge. Det vet vi av historiske erfaringer. Det er vel ingen overdrivelse å si at en utredning om EØS-avtalens muligheter og handlingsrom ikke er særlig etterspurt. EØS-avtalen har tjent Norge veldig godt. Vi er faktisk helt avhengig av den. Hver fjerde arbeidsplass i privat sektor, dvs. norsk næringsliv, er eksportrettet og hviler på EØS-avtalens muligheter i stor grad. Det snakkes mye om å erstatte EØS-avtalen med en mulig bedre avtale, men da må man kanskje etterspørre realismen i det. Norges forhandlingsstyrke vis-à-vis EU er ikke blitt sterkere etter at EØS-avtalen ble framforhandlet i sin tid. Styrkeforholdet er forrykket i EUs favør. Det beste man kan si om en utredning, er vel at det er en form for avledningsmanøver, og man skal kanskje ikke undervurdere verdien av avledningsmanøvrer. Hvis en slik utredning kan bidra til at EØS-motstanden i Senterpartiet og deler av fagbevegelsen tones ned og i beste fall forsvinner, noe som kanskje er et litt urealistisk håp, kan man si at en slik utredning kan tjene et visst formål. Men hvis det skal være en god utredning – og det bør det jo være – bør den utrede alle alternativer, og da er egentlig hovedalternativet norsk medlemskap i EU. Før man går i gang med en utredning, bør man kanskje ha studert nøye de utredningene som allerede finnes. Det finnes et 900 siders flerbindsverk fra 2012 som utredet akkurat det som denne utredningen skal utrede på nytt, nemlig EØS-avtalens muligheter og handlingsrom.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2022-03-01:
Norges verdensdel er Europa. Vi påvirker Europa, og alt som skjer i Europa, påvirker oss. Den siste uken har vi virkelig sett hvor tett vi er – at vi er én verdensdel, at vi står sammen når det trengs. Krigen i Ukraina har fått fram det verste i oss – krig, undertrykkelse, lidelse og drap – men det har også fått fram det beste i oss, som Europa. Man har vist samhold, solidaritet og europeisk fellesskap. Vesten har stått sammen på begge sider av Atlanterhavet – uavhengig av medlemskap i både EU og NATO har man klart å stå sammen. Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen vil føre en aktiv europapolitikk som ivaretar norske interesser, som sikrer norske arbeidsplasser, rettigheter og velferd, og som er en del av det europeiske fellesskapet for våre felles utfordringer. De fleste utfordringene vi har som land, kan vi bare løse i fellesskap. Det være seg den akutte sikkerhetshåndteringen som vi holder på med nå, bekjempelse av pandemi og ikke minst det som vil være den store saken i mange år framover: klimakrisen. Men hva en aktiv europapolitikk er, er ikke et svar med to streker under – fordi vi har forskjellige politiske mål her i denne salen, fordi Norge forandrer seg, og fordi Europa forandrer seg. Derfor må vi hele tiden ha debatt om hva som er vår europapolitikk, og hvordan vi best ivaretar norske interesser. Det som synes klart på tvers av blokkene og på tvers av ulike regjeringer de siste 30 årene, er at EØS-avtalen er vår tilknytning til Europa. Den nye regjeringen vil gjennomføre en utredning av hvordan EØS-avtalen har vært de siste ti årene, basert på hvordan EU har forandret seg og hvordan vi har forandret oss, og basert på hvordan det handlingsrommet vi har som et land utenfor EU, men som en del av EØS, kan brukes på en bedre måte. Jeg ser fram til den utredningen fordi den vil gi oss kunnskap som vil være nyttig for oss alle sammen. Den vil vise hva EØS-avtalen er, og hva den ikke er. Av og til ser vi at EØS-avtalen brukes som et argument for egen politikk, selv om det ikke er tilfelle. Vi har et større handlingsrom enn vi av og til gir uttrykk for. Noen er redd for at en utredning skal sette EØS-avtalen på spill. Jeg er helt uenig; jeg tror tvert imot at en utredning vil styrke EØS-avtalen, og at mer kunnskap vil være positivt. Så er det i saken fremmet en rekke forslag – Arbeiderpartiet kommer til å stemme mot alle sammen – hvor hovedpoenget vel er at vi skal diskutere norsk EU-medlemskap. Det kan sikkert være en interessant diskusjon som man har i de ulike partiene, men det er ikke et tema for den utredningen som skal gi mer kunnskap om hvordan EØS-avtalen har påvirket oss de siste ti årene. Det er også fremmet en rekke andre forslag. Flere av dem er i og for seg interessante og gode, enten det er et industripartnerskap med EU eller det er hvordan vi skal være bedre rustet for «Klar for 55»-pakken, men vi mener at de hører hjemme i helt andre diskusjoner enn i en diskusjon om EØS-utredningen. Derfor stemmer Arbeiderpartiet og Senterpartiet mot alle forslagene.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2022-03-01:
Enhver debatt under utenriks- og forsvarskomiteens ansvar virker i dag litt betydningsløs, nærmest irrelevant. Det er krevende i dag å vise et veldig stort engasjement. Men denne saken er litt annerledes, den vi står midt oppi. Vi snakker om Russland og om unntaket man har gjort når det gjelder våpeneksport – som vel ingen i denne sal trodde vi skulle få unntak for noen gang. Da vil man også mene at vi i denne situasjonen også kan ha unntak for russiske idrettsutøveres deltakelse i ulike idrettsarrangementer. Så det er ikke sånn at ethvert prinsipp ikke kan ha unntak, men det er likevel slik at prinsipper ikke skal brytes på regelmessig grunnlag. Da får man heller endre prinsippene og endre praksis. Så er prinsippet at det er regjeringens ansvar å utøve utenrikspolitikk. Det er selvfølgelig fristende for et flertall å utøve utenrikspolitikk i denne salen, men det er ikke dermed sagt at det er noe mer riktig av den grunn. Regjeringen kan selvfølgelig velge å gå av hvis man får den form for instruksjon, men jeg tror likevel vi skal forholde oss til det som er naturlig praksis i Norge. Etter Fremskrittspartiets syn er det idretten selv som må avgjøre hvor arrangementene skal foregå, og det er ikke naturlig da med diplomatisk brudd eller å markere det med diplomatisk fravær. Man kan også utvide dette til andre kulturarrangementer, for hvor skal grensen egentlig gå når denne form for instruering av regjeringen skal fastsettes av Stortinget? Og så er spørsmålet: Hva er en autoritær stat? Det vil være ulike definisjoner på det i denne sal. Ifølge Rødt er det når arbeidsbetingelser ikke er i tråd med de arbeidsbetingelsene vi har. Noen vil mene at det er miljøet som skal være avgjørende – klimautfordringer som ikke lyttes til. Definisjonen i Wikipedia er at hvis det ikke tas hensyn til ytringer fra innbyggerne, er det et typisk eksempel på en autoritær måte å styre et land på. Da har vi kommet i en situasjon hvor vi har ulike definisjoner og vi prøver å overta styringen, og der flertallet i denne saken først skal vedta hva som er en autoritær stat, og så skal vi vedta at regjeringen skal instrueres. Derfor er dette forslaget egentlig helt bortkastet. Det er synd at man kommer med sånne forslag. Det har egentlig ingen hensikt, bortsett fra å markere seg i mediene med at man er mer for menneskerettigheter og mer mot autoritære stater enn alle andre.