trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Eg har nokre få og enkle spørsmål til Kristeleg Folkeparti. Det første spørsmålet handlar rett og slett om det som Kristeleg Folkeparti gjekk til val på, om dei gjekk til val på at ein skulle avhenda Statoil til private, eller om ein skulle privatisera Statoil. Var det dei lovnadene som ein gav veljarane, eller har ein rett og slett svikta dei lovnadene og opptredd på ein litt «ubetimeleg» måte, for å bruka eit fint ord? Det andre spørsmålet er knytt til Voksenåserklæringa, som er veldig tydeleg på dette, og som Senterpartiet følgjer opp, mens Kristeleg Folkeparti og Venstre sviktar Voksenåserklæringa. Der står det at Statoils kjerneverksemd skal vera «heleid statlig». Er det det som skjer her i dag, at ein beheld Statoil som heileigd statleg? Er det som står i Voksenåserklæringa, rett og slett bløff, eller er det noko nytt som har skjedd, som gjer at ein både går vekk frå det ein sa i valkampen, og det ein sa i Voksenåserklæringa? Så til dette med verdiar og miljø og slikt, som Bondevik og Kristeleg Folkeparti seier dei er opptekne av. Senterpartiet og SV har fremja eit forslag som går ut på at ein skal freista å følgja opp det som BP og Shell gjer på miljøsida, det som store selskap gjer. Dei pålegg seg sjølve å jobba offensivt med å utvikla alternative, fornybare energikjelder. Kvifor i alle dagar støttar ikkje Kristeleg Folkeparti, som eit såkalla miljøparti, opp om ein slik politikk når ein har moglegheita til det, slik som ein har i dag? Det er for meg komplett uforståeleg.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Eg trur nokon må ha misforstått. I dag behandlar me altså ei privatisering av Statoil, og me kan gje signal med omsyn til å vedta målsettinga for det selskapet som skal opprettast. Hilde Frafjord Johnson seier at det løpet er køyrt, me kan ikkje gjera det, me har allereie gjeve frå oss den styringsmoglegheita, me kan ikkje seia noko om dette med miljø – og kanskje takk og pris for det. Er det det som er grunnhaldninga? SV og Senterpartiet er veldig konkrete når det gjeld kva dette selskapet skal ha som mål. Blant anna har dei folkevalde i dag høve til å stemma for eit forslag som seier at ein skal vera offensiv når det gjeld alternativ, fornybar energi. Då er det min påstand at dersom Kristeleg Folkeparti ønskjer noko og vil noko i miljø- og klimapolitikken, må dei støtta eit slikt forslag. Dersom dei ikkje gjer det, seier dei: Nei, de kan berre gjera akkurat det de vil, me har ingenting med det. Då er min påstand at for Kristeleg Folkeparti betyr miljø ekstremt lite.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Det hender eg har problem med å finna logikken i ein del av det Hegna står for òg, så då har me eit gjensidig problem, sannsynlegvis, ikkje minst når det gjeld miljøpolitikken. Berre for å korrigera representanten Hegna litt: Statoil sine tilsette, m.a. på Kårstø, har gått til streik mot denne privatiseringa. Det burde uroa Hegna at han ikkje eingong visste at det faktisk er ein bråte med fagforeiningsfolk som er imot denne privatiseringa, og at SV faktisk har kunnskap om at fagrørsla har ulikt syn her. SV er ikkje imot å finna logiske og rasjonelle løysingar når det gjeld SDØE. Me har sett at på ein del felt svarar det seg å få eit bytte mellom selskapa for å få større effektivitet. Det har me sett, det føreslår me, og det skriv me grundig om i innstillinga. Og det er fornuftig politikk. Men frå det og til å hiva seg ut på marknadsliberalismens galei som Hegna gjer, der ein gjev frå seg den styringsmoglegheita ein har i Stortinget, til aksjonærane, er eit grep som eg ikkje hadde forventa skulle koma frå den gamle fagrørsla sitt parti, som kjempa mot dette tidlegare fordi dei ønskte ei demokratisk styring, og dei ønskte å vareta arbeidstakaranes rettar. Spør ein nå Statoil-tilsette på Kårstø om dei føler at ei privatisering sikrar helse, miljø og tryggleik og sikrar dei tilsette sine rettar, kva blir då svaret? Og kva er då logikken i Hegnas replikk?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Nå kan det vera at Kristeleg Folkeparti føler det litt vanskeleg at SV faktisk påpeikar at dei er veldig defensive i forhold til Senterpartiet og SV når det gjeld miljøbiten. Dei fråskriv seg eit ansvar for å skapa eit selskap som er på offensiven reint miljøpolitisk. Og når ein går ut og flaggar miljøet, som m.a. Bondevik gjer, er det klårt at då avslører det Kristeleg Folkeparti sin eigentlege politikk. Det kan vera det som stressar Rahm, for finansielt i forhold til Statoil, kva er det Senterpartiet og SV føreslår? Me føreslår 15 pst. av SDØE til Statoil. Kva betyr det? Det betyr nettopp det Rahm spurde etter. Men i neste omgang, når Kristeleg Folkeparti, Høgre og Arbeidarpartiet har privatisert Statoil, då blir saka annleis i forhold til kva me ønskjer å medverka med av skattebetalaranes pengar. Handlekraft har Statoil. Det blir snakka om diskriminering her. Eg må seia eg trudde eg hadde litt greie på diskriminering. Men om det som skjer her i dag i forhold til Statoil, skal vera diskriminering av Statoil når det gjeld SDØE, må eg seia eg har forstått lite av kva Kristeleg Folkeparti legg i diskriminering. Tvert imot gjev Senterpartiet og SV Statoil ein fordel. Då er det det motsette av diskriminering faktisk. Eg håpar at Kristeleg Folkeparti sluttar seg til forslaget frå Senterpartiet og SV om å gjera Statoil til eit selskap med ein miljøprofil som dei også kan forsvara.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Det er brei semje, seier statsministeren, om det som nå blir gjort i dag. Han seier dessutan at det er «ganske nøyaktig» det som Regjeringa kom med. Men det er vel ei sanning med modifikasjonar, for faktisk har Senterpartiet og SV tilbydd Arbeidarpartiet «ganske nøyaktig» det Arbeidarpartiet ønskte seg på SDØE. Så den «ganske nøyaktigheten» er lite nøyaktig, men det er klart ein måte å prøva å gje inntrykk av at Regjeringa eigentleg har fått gjennomslag for alt den stod for, på. Det har eg forståing for, men her snakkar me altså om at Regjeringa ved eit samarbeid med Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre har sørgt for å opna for privatisering og sørgt for å selja større eigardelar i Nordsjøen. Så her vil eg be statsministeren presisera at han eigentleg tek avstand frå eit forslag som er Regjeringa sitt forslag i forhold til SDØE. Han hadde tilbod om det, men han sa nei. Så i forhold til privatisering og makt. Eg ønskjer at statsministeren skal seia noko om følgjande: Øyvind Østerud, som leidde arbeidet med maktutgreiinga, seier at politikarane gjev frå seg makta til marknaden, m.a. ved å privatisera statleg eigedom, altså dei svekker demokratiet ved å gje frå seg makt. Er statsministeren samd i at det å gje makta til marknaden inneber mindre folkemakt, altså mindre demokrati – eller er det ei kortslutning? I alle tilfelle var det den politikken Arbeidarpartiet saman med fagrørsla stod for før, men eg konstaterer at det er altså eit tilbakelagt stadium i denne saka.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-04-26:
Eg synest det vil vera yttarst merkeleg dersom Stortinget skulle senda denne saka tilbake til komiteen på bakgrunn av Konkurransetilsynet sine etter mi meining ikkje tydelege signal. Tilsynet har heller ikkje ei konkret sak å halda seg til. Det er jo det me må snakka om når det gjeld Konkurransetilsynet. Eg synest òg det er litt forunderleg – og eg opplever det litt som ei trenering – når det me snakkar om, er at Konkurransetilsynet skal gripa inn mot offentleg eigarskap. Då blir jo eventuelt konsekvensen – slik som Høgre og Framstegspartiet nå snakkar – at det ikkje skal vera lov for det offentlege å ha ein sterk eigarskap, fordi det kjem i konflikt med Konkurransetilsynet. Då blir intensjonen med dette forslaget om å senda saka tilbake først og fremst å freista å få utanlandske aktørar inn for å kjøpa opp selskap i Noreg. Dersom det er Konkurransetilsynet si meining, må eg seia at då bør ein vurdera om ein treng dette tilsynet.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
På vegne av meg selv og Per Erik Monsen framlegger jeg et forslag om å likestille privat utleie av båtplasser og båtforeninger når det gjelder merverdiavgiftsplikt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-04-26:
På vegne av meg selv, Lars Sponheim og Gunnar Kvassheim vil jeg framsette forslag om at Stortinget skal få seg forelagt som egen sak en overordnet politikk for bruk av kryptering i Norge, inkludert en prinsipiell drøfting av avveininger, bl.a. om personvern, som er knyttet til internettutviklingen og sammensmeltningen mellom internett og mobiltelefoni.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
På vegne av meg sjøl vil jeg fremme et forslag om bortfall av samordning av fiskerpensjon ved uførhet for fiskere under 60 år.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Jeg er langt fra sikker på at tidligere statsminister Kåre Willoch ville nikket til replikken fra representanten Øyvind Vaksdal og vært enig i at Fremskrittspartiets holdninger og forslag til vedtak i denne saken er identiske med Willochs egne holdninger. Jeg tror kanskje at representanten Vaksdal bør holde seg til sitt eget program og ikke trekke Willoch inn i det. Som jeg sa i mitt innlegg, er det helt åpenbart at Høyre på en rekke områder ville gjort dette annerledes. På en rekke områder ville vi også gått lenger enn det vi har klart å få flertallet til å gjøre. Men vi oppfatter kompromisset som et betydelig skritt i riktig retning. Vi oppfatter kompromisset som et grunnlag for en videre omlegging av politikken. Så kan man selvfølgelig velge, som enkelte partier har gjort, å sette seg på sidelinjen med sine primæroppfatninger. Høyre har ønsket, innenfor de rammer som ligger, å gjøre forliket så bra som mulig. Vi mener at det er et godt forlik. Det er et betydelig skritt at Stortinget nå delprivatiserer Statoil med en tredjedel. Det er et betydelig skritt at Stortinget åpner for å selge 21,5 pst. av SDØE og heller ikke lukker døren for videre nedsalg. Det vil kunne øke verdiskapingen på norsk sokkel til glede for det norske samfunn. Representanten Vaksdal setter et spørsmålstegn ved at man selger 15 pst. av SDØE til Statoil. Salget er begrunnet i at det vil øke verdiskapingen. Hvis et slikt salg kan bidra til å øke verdiskapingen på norsk sokkel, mener vi at det er et riktig salg med inntil 15 pst. Men det er vel kjent for representanten Vaksdal at Høyre hadde ønsket særlig å øke andelen som skulle selges til Norsk Hydro og de andre selskapene, både for å opprettholde en bedre balanse mellom de to norske selskapene og for i større grad å kunne selge til de utenlandske selskapene for å øke mangfoldet på sokkelen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Det er riktig som replikanten sier, at dette er en gledens dag for Høyre. Av de partiene som har inngått i forliket, er vi de eneste som har programfestet delprivatisering av Statoil i inneværende stortingsperiode, og vi er glad for at vi nå får gjennomslag for dette. Det er helt opplagt at forliket og den omlegging som nå skjer i petroleumspolitikken, er et skritt i retning av en bedre balanse mellom det offentlige og private og en bedre balanse mellom det nasjonale og det internasjonale. Så vi er begeistret over at vi nå tar et betydelig skritt i riktig retning. Det er også riktig at flertallet klargjør formålet med det statlige eierskapet. Det er faktisk et av de viktigste punktene i flertallsinnstillingen, hvor man slår fast at selve formålet med det statlige medeierskapet er å sikre at selskapet forankres med hovedkontor i Norge. Og jeg understreker formålet, forde øvrige formål, som SV sikkert ville være opptatt av at staten skal gå inn og styre i Statoil, har flertallet lagt til side. Statoil skal ha full kommersiell frihet, og det er nødvendig for å sikre at Statoil skal være et konkurransedyktig selskap, og skal kunne konkurrere på like vilkår med de øvrige selskapene. I dag er det slik at statlige eller delstatlige selskaper møtes med betydelig skepsis i markedet. Når vi klargjør formålet med det statlige medeierskapet, vil det også gjøre det mulig for Statoil å kunne konkurrere på likere vilkår med andre selskaper. For Høyre er det viktig at Statoil forankres med hovedkontor i Norge. Vi mener at det er viktig for å oppnå de synergier for industriell utvikling som vi ønsker skal komme hele det norske samfunnet til del. Ved å beholde en tredjedel vil man også kunne opprettholde den styringsretten i Statoil.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Det er et interessant skille som er blitt tydeliggjort i norsk politikk i de senere år, og det er skillet mellom de statiske partiene og de dynamiske partiene. SV og Senterpartiet tilhører de typisk statiske partiene. Derfor snakker også representanten John Dale om endestasjoner. Vi er opptatt av en dynamisk utvikling i markedet, derfor er vi også opptatt av en dynamisk utvikling av virkemidlene. Vi forandrer politikken nå, ikke for forandringens egen skyld, men for å bevare og videreutvikle petroleumssektorens betydning for Norge. Det er det sentrale. Hvis vedtakene i dag hadde representert en endestasjon, hadde vi jo ikke tatt høyde for at markedet er i endring og at verden omkring oss forandrer seg. Da hadde vi heller ikke hatt den innfallsvinkelen til politikken som vi har, og det er derfor jeg sier at selve kompromisset er et fundament for en dynamisk utvikling i næringen og for en videre omlegging av politikken. Så vil det selvfølgelig være ulike oppfatninger mellom Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre om hvor radikalt dette eventuelt skal være – selvfølgelig! Derfor vil vi også få nye debatter om 5, 6 eller 7 år om vi skal gå videre i privatiseringsprosessen. Jeg viser kort; jeg viser hvor Høyre står i den debatten. Når det gjelder SDØE, er det ikke noe mål i seg selv at mest mulig skal selges ut, men det er et mål at vi skal ha maksimal verdiskaping på norsk sokkel til glede for det norske samfunn, til glede for norske skattebetalere og til glede for dem som benytter seg av velferdstjenestene i Norge. Det er det som er selve lakmustesten for Høyre, nemlig at det skal øke verdiskapingen på norsk sokkel.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Statsministeren gir anerkjennelse til Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre for at vi inngikk et forlik med Arbeiderpartiet. La meg returnere den anerkjennelsen og uttrykke glede over at Arbeiderpartiet gikk til Høyre og sentrum, og ikke til SV og Senterpartiet, slik statsministeren på et tidspunkt åpnet for. Jeg er overrasket over den bråkjekke tonen som statsministeren har i sitt innlegg. Det kler ikke en statsminister når han i sitt innlegg sier at flertallet «på alle punkter» har sluttet seg til Regjeringens forslag. Det er ikke riktig. Statsministeren kan neppe ha lest innstillingen slik det foreligger. La meg nevne noen punkter: Flertallet har fjernet den absolutte grensen Regjeringen satte for at staten skal beholde to tredjedeler i Statoil. Flertallet har klargjort formålet med det statlige medeierskapet ved å understreke at formålet er å sikre at Statoil også i fremtiden forankres med hovedkontor i Norge. Flertallet har foreslått å øke de andeler av SDØE som selges til Hydro og andre og åpnet for videre salg, og flertallet har ønsket å begrense salget av andeler i de store gassfeltene. Videre har flertallet foreslått å opprette et felles eierselskap for gasstransport bygd på «GasLed». Og til sist: Flertallet har også gått inn for å øke bevilgningene til forskning i den videre oppfølgingen. En viktig begrunnelse for delprivatisering av Statoil er å få redusert mulighetene for rollekonflikter som kan oppstå når staten sitter på alle sider av bordet. Dagens vedtak fjerner ikke disse mulighetene. Med tanke på å redusere faren for rollekonflikter er det viktig å se på omfanget av statlig eierskap, på hvordan staten utøver sitt eierskap og på hvordan staten organiserer sin virksomhet. Jeg vil derfor spørre statsministeren: Hvordan ser Regjeringen på dette med å redusere muligheten for fremtidige konflikter?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
La meg starte med å gratulere statsråden med nye og oppdaterte redskap i petroleumspolitikken som vil kunne danne rom for en dynamisk utvikling i næringen. Dette er viktig, som også statsråden understreket, både for å bevare og videreutvikle petroleumssektorens betydning for Norge, både i forhold til den industrielle utviklingen og i forhold til verdiskaping for å sikre velferdssamfunnet. Etter min oppfatning har statsråden i det forslaget som lå på bordet, vist vilje til å orientere seg mot stortingsflertallet. Også gjennom de forhandlingene som har foregått, har statsråden vist vilje til å komme flertallet i møte. Når det gjelder fremtiden, la meg da bare minne om at det nye SDØE-selskapet vil ha både en rett og en plikt til å foreslå bytte og salg av SDØE-andeler dersom det vil kunne bidra til økt verdiskaping for det norske samfunn. Det kommer i tillegg til de 21,5 pst. som vi vedtar i dag. Dermed er det lagt grunnlag for en videre dynamisk utvikling. Jeg er også glad for at vi i Stortinget har bedt statsråden om å innkalle selskapene, slik at vi kan få etablert et felles eierskap for gasstransport som bygger på GasLed. La meg bare avslutningsvis spørre statsråden om han kan utdype spørsmålet om rollekonflikter noe nærmere. Jeg utfordret statsråden på det, og han svarte med ensidig å fokusere på det statlige eierskapet. Også Høye erkjenner at staten vil være en eier av Statoil i betydelig fremtid. Vi mener at staten i hvert fall skal beholde en tredjedel. Det er andre måter statsråden også kan unngå rollekonflikter på, både når det gjelder hvordan eierskapet utøves, og hvordan staten organiserer sin virksomhet. Har statsråden gjort seg noen tanker om hvordan vi kan redusere faren for rollekonflikter i fremtiden?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2001-04-26:
Høyre støtter forslaget om tilbakesending. La meg understreke at begrunnelsen for det er at det har kommet frem nye momenter i saken, ikke et ønske om omkamp. Vi erkjenner at det er et flertall i denne sal som ønsker å bruke 6 milliarder kr av skattebetalernes penger for at Statkraft skal kunne kjøpe flere av kraftverkene land og strand rundt, men vi mener at det har fremkommet nye momenter som ikke er drøftet i proposisjonen, og som ikke har vært vurdert i tilstrekkelig grad under komiteens arbeid. La meg for det første peke på Konkurransetilsynets uttalelser i media, hvor de er usedvanlig klare i forhold til hva Stortingets vedtak vil kunne medføre når det gjelder å gi markedsmakt til Statkraft. Departementet har ensidig fokusert på det nordiske marked, mens Konkurransetilsynet mener at den markedsmakt som Statkraft vil få på det norske marked, er relevant. Dernest har både Statistisk sentralbyrå og andre sagt klart fra at det å gi Statkraft den markedsmakt, det vil gi norske forbrukere en høyere pris på strøm. Dette er spørsmål som vi mener må belyses klarere før Stortinget gjør sine vedtak. Hvis det er slik at Stortingets flertall ikke ønsker å få vurdert disse spørsmålene, betyr det at man med åpne øyne gir og ønsker å gi Statkraft den type markedsmakt, og at man med åpne øyne erkjenner at det vil gi norske forbrukere økt strømpris. Jeg håper at flere partier enn de som står bak forslaget, vil støtte det, slik at vi kan gi denne saken den behandling og den vurdering den fortjener.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Jeg har med interesse lyttet til representanten Sanners innlegg. Jeg er imidlertid noe forundret over at Sanner og Høyre kan være med på et slikt kompromiss all den tid man her legger opp til en gedigen favorisering av Statoil når det gjelder salg av SDØE-andeler, og at man som følge av dette ikke får noen riktig pris, og at man i tillegg ikke ønsker å selge mer enn en tredjedel av Statoils aksjer i markedet. Dette vil også gi en stor rabatt på aksjene. I en kronikk i Dagens Næringsliv 29. mars skriver Sanners partifelle, tidligere statsminister Kåre Willoch, bl.a. vedrørende salg av SDØE-andeler at man først må «vurdere hvor salg kan gi en bedre eiendomsstruktur, og deretter se om summene passer med overordnede synspunkter». Han skriver videre: «Jeg deler også den tvil som flere har uttalt om den forutsatte fremgangsmåte virkelig vil føre til at staten får en tilfredsstillende pris.» Når det gjelder delprivatisering av Statoil, hevder han: «Når man omsider vil gjøre det, bør man ta i så man kan oppnå hensikten og dessuten får en skikkelig pris.» Han signaliserer også at han mener at to tredjedeler av selskapet kan selges. Willochs synspunkter i denne sak er bortimot identiske med Fremskrittspartiets merknader og forslag. Jeg vil derfor spørre representanten Sanner: Hvorfor lytter ikke Sanner og Høyre til disse fornuftige synspunkter fra sin partifelle, som faktisk var en av hovedarkitektene bak innføringen av SDØE?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
La meg først få lov til å gratulere Nordtun og Arbeiderpartiet med omsider å ha sett fornuften i å delprivatisere og børsnotere Statoil, og ønske dem velkommen etter. En delprivatisering aktualiserer også omstrukturering og endringer i forvaltningen av SDØE. I det kompromisset Arbeiderpartiet er med på, foreslås det å selge 21,5 pst. av andelene, med 15 pst. til Statoil og 6,5 pst. til Hydro og de andre, som det heter. Dette er jo en klar favorisering av Statoil, og til dels også Hydro, og et rettet salg vil heller ikke gi den riktige markedspris for disse andelene. Statoil har gjennom mange år fått velge på øverste hylle og fått tildelt mange av godbitene på sokkelen. Selskapets resultater har dessverre ikke stått i forhold til dette. Jeg vil derfor spørre representanten Nordtun: Hvorfor skal en fortsatt favorisere Statoil i forhold til de andre selskapene? Og ser ikke representanten Nordtun og Arbeiderpartiet at denne norske proteksjonismen kan skade norske selskapers internasjonale satsing?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Det er korrekt som representanten Torny Pedersen sier, at Fremskrittspartiet ønsker å gi 15 pst. av Statoils aksjer til de reelle eierne, nemlig det norske folk. Hvorfor i all verden skal ikke vi kunne gi noe av verdiene til det norske folk? Det er noe vi også har hevdet og foreslått tidligere fra denne talerstol, men vi har ikke fått flertall for det før, og det ser dessverre ikke ut som om vi skal få flertall for det i dag heller. Det er ikke slik som representanten Pedersen hevder, at hvis en deler ut noen aksjer gratis, vil dette influere noe særlig på aksjenes verdi. Jeg tror det er mye større fare for å svekke aksjenes verdi på den måten som flertallet her legger opp til, at en låser fast at en ikke skal delprivatisere mer enn 1/3 av selskapet. Det tror jeg er en mye større fare for prissettingen av aksjene!
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Som jeg sa i mitt innlegg, og som det for så vidt også står i merknadene, ønsker Fremskrittspartiet at staten skal selge seg ned til 1/3 av aksjene i Statoil. Vi ønsker ikke en full privatisering av selskapet, som representanten Rahm her hevder. I mitt innlegg understreket jeg nettopp at 1/3 av aksjeposten hos staten vil hindre uheldige vedtektsendringer i selskapet. Så stilte representanten Rahm spørsmål om mitt syn på hvordan vi skal forvalte nasjonalformuen. Det var jo nettopp det jeg i mitt innlegg forsøkte å gi uttrykk for når jeg tok avstand fra de partiene som ønsker å selge vårt «arvesølv» på billigsalg.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Som statsministeren var inne på, er oljenæringen svært viktig for norsk økonomi, og det er derfor av avgjørende betydning hvilke rammebetingelser vi lager for denne næringen. Delprivatiseringen av Statoil er etter vårt syn klart et skritt i riktig retning, og det er noe som vi også har foreslått ved flere anledninger tidligere. Men å åpne for private eiere med inntil 1/3 for så å stoppe der uten å signalisere ytterligere nedsalg, er etter mitt syn et galt signal å gi til markedet. Ser ikke statsministeren at en slik begrensning i statens nedsalg vil virke svekkende på aksjenes attraktivitet og dermed aksjenes pris? Og videre: Har Regjeringen planer om å foreslå ytterligere nedsalg fra statens side for å motvirke disse gigantiske aksjerabattene?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Som det nå ser ut til, kommer Stortinget i dag til å vedta at 21,5 pst. av SDØE skal selges gjennom et rettet salg mot enkelte selskaper, og der Statoil får tilbud om 15 pst. av andelene. I proposisjonen fra Regjeringen og i flertallsmerknader understrekes det at alle transaksjoner skal skje til markedsverdi. Kan statsråden gi meg en forklaring på hvordan man skal klare å fastsette markedsverdien på disse andelene, uten å tilby andelene i markedet gjennom auksjon? Det ble for en stund siden kjent i media at departementet allerede var i gang med forberedelser til salg av andelene til Statoil. Statsråden bekrefter dette i dag og sier at det vil bli avsluttet om kort tid. Men kan statsråden gi meg en orientering om hvilken oppgjørsform man vil velge når det gjelder Statoils andeler? Hvis det forslag til vedtak som foreligger, nå får flertall, står en som følge av det rimelig fritt.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2001-04-26:
Fremskrittspartiet støtter forslaget om å sende saken tilbake til komiteen. Signaler fra Statistisk sentralbyrå, konkurransemyndigheter og andre er entydige på at dette er en uheldig utvikling, som går ut over den frie konkurranse, og som selvfølgelig vil medføre høyere strømpriser til forbrukerne. I tillegg har vi de siste dager fått på bordet andre prognoser når det gjelder utviklingen av strømprisene i Norge. I lys av dette bør komiteen se på saken på nytt. Det stunder jo mot valg, så kanskje flertallet tar til fornuft.
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Eg synest det er interessant å høyra korleis representanten Jan Tore Sanner vurderer det såkalla kompromisset som er inngått av fleirtalet i Stortinget. Det er interessant fordi det her kjem tydeleg fram at det ikkje er meint å vera nokon slags endestasjon, sjølv ikkje for dei nærmaste åra, men at kompromisset må oppfattast som eit fyrste steg i ei vidare utvikling, i retning av meir privatisering og i retning av å selja ut ein større del av SDØE-delar enn det som ligg i det vedtaket som sannsynlegvis vert gjort her seinare i dag. Og det er ei forståing og ei tolking av kompromisset som er uhyre interessant. Ei slik tolking må nødvendigvis verka utfordrande på dei andre partane som har vore med i kompromisset. Dei vil sannsynlegvis, og truleg i denne debatten, måtta komma fram med si grunngjeving for å vera med på dette. Eg vil berre for å vera på den heilt sikre sida be representanten Jan Tore Sanner om han her kan stadfesta heilt klart at kompromisset er å oppfatta som, som han sa, eit steg i riktig retning. Og i så fall, kor langt vil Høgre gå i retning av å selja ut SDØE-delar? Kva er då siktemålet? Kor ligg endestasjonen for den prosessen som dette kompromisset varslar om?
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Både i innlegget sitt og i replikkordskiftet etterpå hevdar representanten Jan Tore Sanner at det kompromisset som representanten Tore Nordtun kallar historisk, vil innebera starten på ein prosess som opnar for eit langt større sal av SDØE-delar enn det stortingsvedtaket i dag vil omfatta. Representanten Sanner høyrer til den «dynamiske» skulen og er i denne samanhengen ikkje det minste verdikonservativ. Ser ikkje representanten Nordtun her ein fare for at denne såkalla dynamikken snart vil kunna sprengja sund kompromisset? Har kompromisset, i lys av det me no høyrer, ein sjanse til å verta ståande ei tid, slik at det kan skapast stabilitet i olje- og gasspolitikken?
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Eg oppfattar dette som ein svært hyggeleg replikk frå representanten Høie, eg vil nesten seia det var ei venskapeleg handling, som gjev meg høve til å presisera at på begge dei punkta som var så viktige for han, har me moglegheiter for å føra ein samtale. Det er opplagt at me er i ferd med å gjennomføra reformer i oljepolitikken som vil kunna styrkja den norske kompetanseoppbygginga innanfor feltet olje og gass. Det me gjer med tanke på omstrukturering innanfor SDØE, er eit viktig tilskot i så måte. Me støttar det heilhjarta. Likevel er det slik at på eit eller anna punkt må me setja ei grense, fordi det også er andre omsyn som spelar inn i ei større «teikning», eg tenkjer på t.d. finansielle omsyn, på kontantstraumen og på behovet for å ha ei ressurssparing. Når alt dette vert sett i samanheng, synest me at 20 pst. sal av SDØE representerer ei rimeleg avveging av desse omsyna, og at det vil medverka til at me får forsterka kompetanseoppbygginga på norsk sokkel. Så vil eg òg seia at det er klart at Senterpartiet er tilhengar av at Statoil også satsar internasjonalt. Det gjer Statoil i dag. Det ligg ein viss risiko i kvar ei satsing så å seia over alt, men etter det vi kan kalla for ei totalvurdering, er ikkje me i tvil om at det er unødvendig å delprivatisera Statoil for å kunna halda fram med ein oljepolitisk offensiv i utlandet, med den risk det eventuelt måtta innebera. Eg har i innlegget mitt gjort greie for alt det som talar for at Statoil vert verande i 100 pst. statleg eige, og dei momenta tel då tyngre enn dei omsyna som representanten Høie tok fram i sin replikk til meg.
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Som kjent utløyste spørsmålet om å delprivatisera Statoil ein kvass debatt i Arbeidarpartiet. Eg noterte meg at tilhengjarane av privatisering hevda at behovet for såkalla strategiske alliansar var eit avgjerande poeng. Men så viste det seg at det som skulle vera eit kronargument, forvitra undervegs. Det er jo heilt klart at Statoil i dag kan verta med i strategiske alliansar med andre. Generelt er argumenta for privatisering, slik dei er skisserte opp i innstillinga, lite presise. Replikkordskiftet mellom representanten Odd Roger Enoksen og statsministeren viste også det. Det verka som om eit synspunkt summerer opp alt, kort og godt: Statoil vil vera som andre oljeselskap. Så enkelt er det. Men dess viktigare vert det å stilla følgjande kontrollspørsmål til olje- og energiministeren: Kan det dokumenterast at selskap som heilt eller delvis er private, framstår som meir effektive i produksjon og leiting etter olje og gass enn Statoil, som er 100 pst. eigd av staten?
John Dale (Senterpartiet), 2001-04-26:
Representanten Gunnar Kvassheim har sett fram eit forslag om at sak nr. 3 på dagens kart vert send tilbake til komiteen. Det skal sterke argument til for å kunna vedta eit slikt forslag. Det må verta dokumentert at komiteen i tilfelle har konkludert på eit sviktande grunnlag. Slik dokumentasjon ligg ikkje føre. Det har ikkje kome fram moment eller opplysningar som set saka i eit nytt lys. For eksempel var komiteen godt kjend med omfanget av oppkjøp som kan skje i regi av Statkraft dei nærmaste åra. Vidare vart tilhøvet til Konkurransetilsynet godt og presist omtalt i St.prp. nr. 51. For oss er situasjonen klar. Stortinget skal i dag ta stilling til spørsmålet om å tilføra Statkraft ny innskotskapital og auka låne- og garantiramme. Det er inga sak for Konkurransetilsynet. Derimot er det Konkurransetilsynet si oppgåve eventuelt å vurdera dei enkelte oppkjøpa. Det kan berre skje når det ligg føre konkrete saker om oppkjøp, fusjonar. Ein annan framgangsmåte er det vanskeleg å førestella seg praktisk og prinsipielt. Senterpartiet vil difor røysta mot framlegget frå representanten Kvassheim.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Representanten Vaksdal tok opp at her er det en favorisering av Statoil i stor grad osv., og at det har skjedd opp gjennom hele historien, fra man begynte med oljevirksomheten på begynnelsen av 1970-tallet. Det er en meget alvorlig påstand, og jeg understreker at det er en påstand fra Vaksdal. Jeg tror at Fremskrittspartiet befinner seg mest alene om de påstandene. Det har vært stor grad av enighet i det norske storting siden man begynte denne industrien og utviklingen av den, om at vi også skulle bygge opp norske selskaper, gjøre dem robuste og tvinge dem til å delta i den viktige delen som olje- og gassindustrien representerer for norsk økonomi, norsk sysselsetting og i norsk fremtid. Vi måtte bygge opp et selskap fra grunnen av. Jeg må si at det ville ha vært en tragedie for det norske samfunn dersom vi bare skulle tatt inn utenlandske selskaper, slik at de skulle utviklet de unike ressursene vi har i Norge og vi ikke skulle få bygd opp en norsk industri i det hele tatt. Statoil har gjort en meget god jobb og har vist meget gode resultater. De har utviklet en ekspertise og et fagmiljø på disse områdene som det står stor respekt av. Nå må vi gi Statoil også den muligheten i tiden framover at de ikke bare skal være på norsk sokkel og dø på norsk sokkel, men at de også skal være på norsk sokkel og bli sterke, og ikke bare der, men også utad. Derfor skal også Statoil nå gis adgang til å kjøpe SDØE-andeler.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Jeg hadde blitt svært glad hvis jeg kunne beroliget representanten Dale med at vi skulle gå i mindre fare inn i framtiden på mange områder. Det kan jeg dessverre ikke gjøre. Men Stortinget vedtar jo en rekke lover fra tid til annen – nesten hver eneste dag – for å beskytte oss mot alle de farene vi utsettes for. Det er en stor utfordring, Vi har fra Arbeiderpartiets side sagt klart fra hva vårt standpunkt i denne saken er. Heller ikke i innstillingen har vi sagt noe om hva framtiden vil bringe. Vi står på å selge SDØE-andeler tilsvarende 21,5 pst. av SDØEs verdi, og vi står på at inntil en tredjedel av selskapets verdi skal delprivatiseres. Men så må jeg si til John Dale: Hvilket storting som vil sitte her i 2015 eller 2020 er det verken John Dale eller meg gitt å forskuttere. Men vi kjemper jo vår aktive politiske kamp for at vi skal ha det slik som vi tilrettelegger for nå i olje- og gassindustrien. Men vi aksepterer at Høyre også har et program de arbeider for.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Arbeiderpartiet ser et ansvar også for utviklingen av industripolitikken i Norge. Og når vi ser den egentlige verdien av norsk sokkel, hva vi får ut av det, og hvordan vi kan industrialisere norsk sokkel ytterligere, er vi overbevist om at de grepene vi gjør nå, er i riktig retning og vil øke verdien for det norske samfunn og for norske innbyggere. Det er det viktig at vi gjør. Og det er derfor vi legger den fremtidsrettede industripolitikken på plass når det gjelder olje- og gassindustrien. Det hadde vært en tragedie hvis vi på mange måter nå skulle trukket oss tilbake og sagt at vi ikke vil ta grep i det hele tatt, at vi ikke vil ta grep for verdiskapingen, fra oljeflammen i Nordsjøen til gassflammen i Paris. Vi må være med på hele den verdiskapingen. Men jeg konstaterer at SV overhodet ikke vil ta et grep. De snakker til og med om salg av norsk sokkel. Vi ber bare selskapene gjøre en jobb for det norske samfunnet på norsk sokkel etter de spillereglene vi har. Så spurte representanten Langeland om det er duket for å få flertall for Regjeringens politikk totalt på SDØE-siden på 20 pst. Ja, det tror jeg. Og jeg tror vi kunne kjørt ganske mye slalåm her for å få det til. Men etter min og Arbeiderpartiets oppfatning er ikke dette en robust industripolitikk. Vi kan ikke basere de viktige grepene vi gjør her, på et så smalt flertall i Stortinget. Vi må ha noe som står litt lengre framover i tid. Det er slik at disse fire partiene, som har ulike utgangspunkter og innfallsvinkler til denne saken, har satt seg sammen og sagt at disse grepene gjør vi sammen for å få noe til, som kan stå framover, og som har store verdier for det norske samfunnet. Jeg er glad for at vi har lagt små «taktikkerier» til side for å få denne robustheten inn.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Nå var forslagsstilleren ganske kort med hensyn til hvorfor han vil sende saken tilbake. Etter den behandlingen saken har fått i komiteen, må jeg si at jeg er veldig overrasket over at det nå i salen blir satt fram et slikt forslag om utsettelse. Jeg forstår at begrunnelsen er at Konkurransetilsynet skal bringes inn på det nåværende tidspunkt. Jeg skal følge presidentens anmodning om å være kort, men jeg vil si at Konkurransetilsynets rolle er å komme inn etter at Statkraft har gjort sine eventuelle oppkjøp eller sine strategiske beslutninger – ikke i forkant. Det er det vi får nå, for i dag behandler vi en innstilling om tilføring av innskuddskapital og økt låne- og garantiramme for Statkraft SF – ikke noe annet. Arbeiderpartiet går bestemt imot den tilbakesendingen.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Til Langelands første spørsmål: Det er faktisk slik at Kristelig Folkeparti ikke forpliktet seg i noen retning i det partiprogrammet vi har hatt i inneværende periode. Voksenåserklæringen ble også fremforhandlet etter valget, og ikke før valget, så jeg anser det ikke slik at vi har foretatt noe stort løftebrudd i forhold til velgerne. Samtidig forandrer verden seg, og i forhold til Voksenåserklæringen forandret verden seg også i løpet av regjeringstiden, og alle vet at de tre partier som der satt og forhandlet, var uenige i dette spørsmålet, var det også i regjering og er det nå i Stortinget. Så til det andre spørsmålet. Vi er helt enige i betydningen av at Statoil utvikler seg til å bli et energiselskap og ikke bare et petroleumsselskap, og slik sett også satser mer på nye og fornybare energikilder. Der er vi hjertens enig i Senterpartiets og SVs syn, og som miljøparti skulle det også bare mangle! Men Senterpartiet og SV kan heller ikke styre Statoils prioriteringer med sitt opplegg. Da vi i sin tid i Stortinget sa at Statoil skulle operere på egne forretningsmessige betingelser, frasa vi oss egentlig makten til å foreta en politisk styring av Statoils prioriteringer, inkludert investeringer i nye og fornybare energikilder. Det slaget er for lengst tapt også for SV og Senterpartiet. Da må en i tilfelle reversere Statoil-politikken og forholdet til de statlige selskapene generelt og statlig eierskap. Når det er sagt, vil jeg også si at vi selvfølgelig vil komme med sterke oppfordringer til Statoil om å prioritere den type satsing. BP og Shell er private selskaper, og til dels privatiserte selskaper, og de har til tross for privatiseringen klart å prioritere og satse mer på å bli energiselskaper og satse mer på nye og fornybare energikilder. Som kjent er Shell den største investor i solenergi. Jeg tror også at et delprivatisert Statoil kan ta lærdom av disse selskapenes satsing, og jeg vet at det sitter noen her som har innflytelse på dette, og jeg vil oppfordre her fra vår side at Statoil prioriterer nye og fornybare energikilder og blir et helhetlig energiselskap.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
SV er vanligvis opptatt av at det skal være sammenheng mellom ord og handling, og det å vedta målsettinger for Statoil i denne sal har liten verdi hvis ikke investeringer følger, og hvis det ikke skjer en betydelig satsing i kroner og øre i nye og fornybare energikilder. Og det er satsingen i nye og fornybare energikilder som er målestokken på hvorvidt Statoil blir et helhetlig energiselskap med en grønn profil. Det er målestokken, og de virkemidlene har altså ikke Stortinget. Vi kan ikke gå inn politisk og instruere Statoil om å foreta den type investeringer. Så jeg fastholder at det styringsvirkemiddelet som SV – hvis jeg ikke tar helt feil – stemte imot i forrige runde, altså at Stortinget skulle forholde seg til at disse selskapene skulle operere på forretningsmessige betingelser, faktisk gjelder fremdeles, og at det også fratar oss mulighetene til å gå inn og styre Statoils prioriteringer. Men jeg fastholder: Dette ønsker vi, dette vil vi komme med sterke oppfordringer til, og på det grunnlaget regner jeg faktisk med at BP og Shell får en ny kollega med hensyn til å se at den nye tid har kommet for petroleumsselskapene ved å bli store og tunge energiselskaper.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Også vi fra Kristelig Folkeparti er glade for den historiske beslutning som i dag blir fattet, og ikke minst for at det er et bredt flertall bak dette forliket. Her har Kristelig Folkeparti selv bidratt sterkt. Det tok sin tid før Arbeiderpartiet ble enig med seg selv og viste vilje til nettopp å bli med i dette store og brede kompromisset. Det har med nasjonalt ansvar å gjøre. Da sentrumsregjeringen i fjor vår valgte å utsette saken noen måneder, var det ikke måte på saftig kritikk fra Arbeiderpartiet, ikke minst fra Jens Stoltenberg selv, som da var leder i energi- og miljøkomiteen, enda Arbeiderpartiet på det tidspunkt åpenbart ikke kunne ha avklart sitt standpunkt. Senere fikk jo Arbeiderpartiet atskillig større problemer og måtte vente helt til sitt landsmøte før prosessen kunne fullføres og saken legges frem for Stortinget. Retorikken hadde et litt manglende innhold. Men nå skal vi ikke bruke tiden på snøen som falt i fjor. Fra Kristelig Folkepartis side er vi glad for at vi er i mål. La meg derfor fokusere på gjennomføringen av de beslutninger som nå skal fattes i Stortinget. Det er på det punktet jeg gjerne vil utfordre statsministeren. Et av de viktigste spørsmålene her vil være prisfastsettelsen av de statlige SDØE-andelene. Her vet vi at ørsmå forskjeller kan utgjøre milliarder av kroner. «Riktig markedspris» er ikke lett med én kjøper og én selger. Samtidig er det rettede salg som er det valg vi foretar i dag. Derfor er det svært viktig at en klarer å nå frem til en pris som ikke inneholder rabatt på statens andeler, og som innebærer at vi får en tilfredsstillende inntekt av salget. Her vil det også sannsynligvis være ulike vurderinger som gjør seg gjeldende i ulike deler av forvaltningen. Derfor vil jeg særlig utfordre statsministeren til å følge denne prosessen svært nøye. Her vil veldig mye bli avgjort i forhold til inntektene fra SDØE-salget. Vil statsministeren bidra til at vi også ved prisfastsettelsen og det fremtidige salg av SDØE-andelene får maksimalisert våre inntekter?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
I motsetning til Arbeiderpartiet har Kristelig Folkeparti stor sympati for Venstres forslag. Dette fremgår også av merknadene i innstillingen, der vi ber Konkurransetilsynet om å følge utviklingen på det norske kraftmarkedet nøye. Når det så gjelder dette konkrete tilbakesendelsesforslaget, vil vi vise til tre forhold: 1. Innhenting av en eventuell uttalelse fra Konkurransetilsynet i sakens anledning burde skjedd under komitebehandlingen. Spørsmål burde ha vært sendt til departementet om tilsynet har uttalt seg, eventuelt med anmodning om at tilsynet bør få uttale seg, om departementet mener dette er i tråd med etablert praksis.2. Konkurransetilsynets rolle er å vurdere konkrete oppkjøp eller erverv i forhold til konkurranseloven, og særlig lovens § 3-11. Tilsynets funksjon trår til først når Statkraft eventuelt anvender tilført kapital til konkrete oppkjøp i det norske markedet. Det vil kunne være vanskelig å involvere tilsynet i vurderingen av kapitaltilførsler på bakgrunn bare av selskapsmessige strategier.3. Konkurransetilsynet har ikke kommet med en konkret anmodning om å få uttale seg. Dersom Konkurransetilsynet selv hadde henvendt seg til Stortinget med anmodning om at de får vurdere den saken vi i dag behandler, ville Kristelig Folkeparti selvsagt ha gitt rom for det, lagt til rette for det og støttet Venstres forslag. Vi finner det imidlertid noe vanskelig å basere en slik håndtering på kommentarer som har fremkommet i pressen.På dette grunnlag kommer Kristelig Folkeparti ikke til å støtte forslaget.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-04-26:
Fremskrittspartiet står sammen med flertallet om mange av merknadene i innstillingen om Statoil og SDØE. Men når vi kommer til konklusjonene på hvordan Statoil konkret skal delprivatiseres og børsnoteres, har Fremskrittspartiet – som så ofte før – andre forslag til løsninger. Man skulle tro at det var viktig også for Fremskrittspartiet å være med på å skape en brei politisk enighet om utfordringene når det gjelder framtidens olje- og gasspolitikk. I sitt forslag nr. 2 går Fremskrittspartiet inn for å gi bort 15 pst. av Statoil-aksjene og selge 20 pst., som representanten Vaksdal sa. Salg til private småsparere er vi ikke imot, men det å åpne for en politikk som går ut på å gi bort statlig eiendom, er jeg skeptisk til. Jeg tror også det markedsmessige vil være meget vanskelig samtidig å skulle gi bort og selge de samme aksjene. Fremskrittspartimodellen må innebære at staten får altfor lave salgsinntekter. Når man vet hvor opptatt Fremskrittspartiet er av markedspriser, blir dette merkelig. Hvordan ser Fremskrittspartiet for seg at dette skal skje? Hvilke priser forventer Fremskrittspartiet at investorene skal betale for salgsaksjene når de vet at gratisaksjene i neste omgang vil kunne omsettes for en mye lavere pris?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Bare la meg få lov å replisere til representanten Vaksdal: Det er ikke riktig at innstillingen låser fast noe som helst. Det man i innstillingen i realiteten gjør, er at man ikke sier noe verken om ytterligere nedsalg eller om å sette begrensninger for framtiden, slik at det i og for seg ligger til rette for alle eventualiteter. For Kristelig Folkeparti har det vært viktig å sikre et Statoil som på den ene side har full kommersiell frihet og finansiell styrke til å operere både nasjonalt og internasjonalt, samtidig som den nasjonale styring av og kontroll over selskapet kan ivaretas. Innstillingen gjenspeiler disse hensyn, som etter min oppfatning er godt tatt vare på av flertallet som Fremskrittspartiet ikke ønsker å være en del av. Fremskrittspartiet vil gå lenger i prosessen, gjerne mot full privatisering av Statoil, og mine spørsmål til representanten Vaksdal er følgende: Ser Vaksdal for seg ressursene på sokkelen som en del av vår nasjonalformue? Og hvordan tenker eventuelt Fremskrittspartiet seg at et selskap etter det ønskemål Fremskrittspartiet har, skal fungere i praksis? Hvordan skal vi best mulig ivareta vår nasjonalformue i full forståelse for at vi her snakker om et nasjonalt, statlig eierskap som tilhører folket? Hvordan ser Fremskrittspartiet for seg at deres selskapsmodell best mulig skal kunne ivareta disse hensyn?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-04-26:
Det er litt interessant å høre på representanten Langeland. Det skaper assosiasjoner til skolevalgdebattene vi har foran hvert valg, og det gjør jo at en ser fram til det som kommer om noen ganske få måneder. Langeland stilte i sitt innlegg følgende spørsmål: Kan det bli tap av inntekter, og kan det bli tap av arbeidsplasser? Til det vil jeg si: Ja, jeg tror faktisk det kan det med den løsningen som SV velger; ved å være statisk og ikke ville være villig til å forandre virkemidler. Det som skjer i realiteten, er at Statoil, uten at vi gjør endringer, blir sterkt diskriminert i forhold til andre selskaper i et stort internasjonalt marked. Det betyr at om Stortinget skal sitte stille og se på utviklingen som skjer ute i verden for øvrig, uten samtidig å tilpasse virkemidlene i forhold til Statoil, vil Statoil tape. De vil tape handlekraft, og de vil tape finansiell styrke og muligheten til å være med i konkurransen. Det blir tap av inntekter, og det blir tap av arbeidsplasser. Jeg tror svaret på Langelands spørsmål er ja. Jeg har lyst til å stille Hallgeir Langeland et par spørsmål. Innser SV at det er behov for en styrking av Statoil finansielt dersom man skal ha muligheten til å være med i et marked som er under raske og ganske omfattende endringer? Det er det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er følgende: Hvis SV ser for seg at det er et behov for å styrke Statoil, hvordan tenker man seg da at denne styrkingen skal finne sted? Kan man f.eks. antyde allerede nå at man som et alternativ til å delprivatisere og selge ut en noe større andel av SDØE, vil gå inn for lavere skatter og avgifter på sokkelen for at selskapene skal få større mulighet til å bygge opp egenkapital og reservekapital? Hvilke løsninger og svar har SV i møte med et marked som er sterkt og stort, og som Statoil er avhengig av å tilpasse seg?