trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Eg vil på vegner av representantane Maria Aasen-Svensrud, Jan Bøhler og meg sjølv leggje fram eit representantforslag om å endre tidspunktet som blir lagt til grunn ved vurdering av valdsoffererstatning i gjenopptakingssaker, frå å vere tidspunktet for den skadevaldande handlinga til tidspunktet for domfellinga, og om å gje regelverksendringane tilbakeverkande kraft.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Det er ikke en replikk i ordets vanlige forstand her i Stortinget, men jeg vil benytte anledningen til her i salen å ha noen resonnementer sammen med samarbeidsministeren vår om en del forhold knyttet til det nordiske samarbeidet. Det ene, som vi begge har berørt i våre innlegg, er knyttet til utarbeidelsen av budsjettene. Jeg sa i mitt innlegg at jeg mener at budsjettene i altfor sterk grad er styrt av sekretariatene og av embetsverkene i de respektive landene, og verken Ministerrådet eller Nordisk råd klarer å bryte gjennom dette og ta en god politisk styring med budsjettet, synes jeg. Det er mange forhold knyttet til budsjettet, og store summer, og selv om jeg har vært med i Nordisk råd i mange år, har jeg ikke helt oversikt over hva pengene reelt sett går til. Jeg har lyst til å utfordre statsråden til å komme med noen resonnementer rundt akkurat disse synspunktene, for dette drøftes veldig mye i Rådet for tiden.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Jeg slutter meg helt til det siste, for det er et spørsmål om engasjement og evne til å gå inn i styringen av Nordisk råd det henger på fra politisk side. Det vil jeg også gi uttrykk for, så jeg er enig i det som statsråden sier til slutt i sitt innlegg her nå. Nå vil jeg bare i forlengelsen av dette bringe inn et litt annet perspektiv, men det følger av det første, og det er dette som knytter seg til at Nordisk råd selvfølgelig har full respekt for at Ministerrådet og regjeringen er i en annen posisjon enn Rådet med tanke på behovet for nordisk konsens og forholdet til nasjonal lovgivning, som den enkelte regjering selvfølgelig må ta hensyn til nasjonalt – jeg forstår det. Men det som er en frustrasjon, og som jeg mener er viktig å få diskutert litt her i salen – derfor tar jeg det også i et replikkordskifte – er at man ofte føler at Ministerrådet ikke har tilstrekkelig respekt for Nordisk råds vedtak. Nordisk råd kan fatte et enstemmig vedtak, og allikevel blir det lagt til side. Det vil jeg gjerne ha et resonnement om.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Det er ikke nødvendig å – jeg holdt på å si – parlamentere mer om dette, men det eksemplet som går igjen i forbindelse med det vi nå snakker om, er jo en nordisk panteordning. Det ble utredet i årevis av Rådet, dokumentert, gjennomført i to diskusjoner og enstemmig vedtatt – og Ministerrådet legger det bare til side under henvisning til at man vektlegger andre forhold. Det går an å ha respekt for det, men det viser at det er problemer med Rådets innflytelse overfor Ministerrådet i konkrete saker, selv om Rådet er 100 pst. enstemmig – i alle land. Da strekker Ministerrådet, etter mitt syn, sin kompetanse til å overstyre Rådet for langt. Dette er et konkret eksempel.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Jeg slutter meg selvsagt til statsrådens syn på at det er viktig med engasjement. Det lå litt implisitt i det jeg sa, at det er for lite politikerstyring, og det henger sammen med at politikerne kanskje ikke legger nok engasjement i og nok trykk på arbeidet i Nordisk råd, og at det derfor blir litt sånn som det blir. Det henger nok sammen med det store internasjonale bildet om Nordens plass i Europa og alle disse spørsmålene, men allikevel: Det er mye å gå på med tanke på politisk engasjement og initiativ. Jeg hører nå hva statsråden svarer når det gjelder representanten Lauvås’ synspunkter. Det er bra, det han sier om dette, og det er imøtekommende, men vi har en utvikling hvor også vi i presidiet i Nordisk råd merker at regjeringene glir litt fra oss. Det som skjer – og jeg har et eksempel på dette, det høres litt politisk jålete ut, kanskje, men det er egentlig ikke det – er at utenriksministerne ikke lenger vil møte presidiet under sesjonen direkte, slik tradisjonen har vært. Det går stykkevis i den retningen, og hvis det får lov til å fortsette, går Nordisk råds initiativ delvis opp i limingen, for da blir vi på en måte ikke respektert på den måten som vi skal respekteres, slik Lauvås sier. For hva er hensikten med vedtakene i henhold til Helsingforsavtalen hvis de bare blir lagt til side, fjernet med et pennestrøk? Det må samarbeidsministeren ta med seg i Ministerrådet og diskutere prinsipielt. Det er bedre at man ikke gjør vedtak hvis det er slik at vedtak alltid bare blir lagt til side. Da mister Nordisk råd sin autoritet, med tanke på å gjøre ting som har betydning for utviklingen i Norden. Det er det dette er uttrykk for. Dette er på tvers av partiskillene, og dette er en samtale som går blant parlamentarikerne under sesjonen og på alle andre måter, som jeg mener det er viktig at regjeringens representanter representerer på en genuin måte. Det er forutsetningen for at de fine ordene som vi bruker når vi snakker om det nordiske samarbeidet, også i den debatten får noe annet enn honorært innhold.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2019-10-17:
Jeg synes et grønt Norden er verdt et replikkordskifte, så jeg ønsker å diskutere mulighetene vi har. Det var jeg litt inne på i mitt innlegg, bl.a. om den danske pensjonskassen, ATP, som sier at det er mye penger i systemet, det er stor interesse for å investere i grønne muligheter og grønn omstilling og også i klima. Regjeringene og Ministerrådet har jo også, ifølge meldingen, ambisjoner om et nordisk ministermøte om utvikling av grønne finansmarkeder. Så jeg lurer på hvor den diskusjonen står, hvor veien videre bærer, og de mulighetene som statsråden ser i det.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2019-10-17:
Det nordiske samarbeidet har vore eit viktig fellesskap for Noreg sidan Nordisk råd vart danna i 1952. Dette parlamentariske samarbeidet står støtt, med mange gode resultat. Samstundes må vi heile tida utvikla og forbetra det. Vi har ein felles ståstad i ei rekkje spørsmål og felles verdiar som bind oss saman. Det parlamentariske samarbeidet er viktig for å sikra at den felles velferdsmodellen vår er berekraftig over tid. Dei nordiske landa står overfor mange av dei same utfordringane. Difor trur eg den beste løysinga på korleis velferdsmodellen skal utviklast, må finnast i fellesskap mellom dei nordiske landa. Noko av det mest dynamiske nordiske samarbeidet vi har no, er innanfor forsvar, sikkerheit og beredskap. Eg meiner vi må satsa meir på det framover, ikkje minst i lys av utviklinga i nordområda, sjølvsagt i respekt for at landa har ulik tilknyting til alliansar. Samstundes vil eg òg understreka at eit område som kulturpolitikk må løftast tydelegare fram i Nordisk råd. Det bidreg til å etablera band, nettverk, forståing og felles identitet. Kultursamarbeid bidreg nettopp til å styrkja samarbeidet og forståinga mellom dei nordiske landa, noko som vil bli viktigare framover. Vi har gjennomført viktige reformer dei siste åra. Dei må vidareførast. Kristeleg Folkeparti er svært nøgd med dei tre hovudprioriteringane som er løfta fram. Vi lever i ei tid der vi tydeleg kan sjå resultata av dei menneskeskapte klimaendringane. Klima- og miljøsamarbeidet er avgjerande for å nå måla i Parisavtalen. Å vera konkurransedyktig er viktig for arbeidsplassar og velferd, og ikkje minst at vi må vera eit inkluderande Norden. Noreg må vera ein pådrivar for å nå desse måla. Eg har stor tru på eit tett samarbeid i Norden, og at det framleis vil spela ei stor rolle framover. Denne stortingsmeldinga er eit godt grunnlag for å vidareutvikla dette samarbeidet. Resultata av samarbeidet i Nordisk råd må ikkje berre verta kjende i Stortinget, departementa og regjeringa, men òg verta kunngjorde slik at folk flest veit at vi har eit operativt Nordisk råd, og kva saker dei arbeider med.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
De nordiske landene er bundet sammen gjennom historie, geografi, verdier og interesser – og ikke minst tillit. Det gir oss et unikt utgangspunkt for samarbeid, et unikt utgangspunkt for å finne felles løsninger på felles utfordringer, som det nordiske samarbeidet har gjort i mer enn 60 år. Regjeringen ønsker å videreutvikle samarbeidet, ikke minst i dagens verden, hvor klimautfordringene er presserende, hvor teknologisk utvikling og global konkurranse setter oss på nye prøver, men også åpner nye muligheter, hvor befolkningen blir eldre, og hvor den internasjonale situasjonen blir mer uforutsigbar. Derfor har Norge vært pådriver i arbeidet med en ny visjon og nye strategiske prioriteringer for Nordisk ministerråd. Målet er et tydeligere og mer effektivt samarbeid, der vi konsentrerer innsatsen om de største og viktigste samfunnsutfordringene, der Norden virkelig trenger å jobbe sammen, der vi har forutsetninger for å lykkes, og der samarbeidet gir en reell merverdi. Med dette som bakteppe vedtok de nordiske statsministrene i august tre nye strategiske prioriteringer for Ministerrådet de kommende år, etter at samarbeidsministrene hadde forberedt saken gjennom det siste året: Et grønt Norden, hvor målet er et klimanøytralt og bærekraftig Norden i tråd med Parisavtalen og FNs bærekraftsmål Et konkurransedyktig Norden, hvor målet er å styrke nordisk konkurransekraft og velferd i det grønne skiftet Et sosialt bærekraftig Norden, hvor målet er å bevare den tilliten og det fellesskapet som til syvende og sist er Nordens store styrke Meldingen som behandles i dag, beskriver siste års utvikling i det nordiske samarbeidet, og peker også ut retningen for samarbeidet fremover. I lys av at de nye strategiske prioriteringene først vil få full virkning for Ministerrådets budsjett og aktiviteter fra 2021, tar regjeringen sikte på å behandle den nye visjonen og de strategiske prioriteringene mer i detalj i neste års stortingsmelding, og jeg kan bekrefte at vi legger opp til en fyldigere melding annethvert år. I siste del av meldingen belyses hvordan vi kan sikre et fortsatt trygt Norden. Under Nordisk råds sesjon i 2018 var nordiske parlamentarikere og regjeringsmedlemmer særlig opptatt av de nordiske lands evne til å hindre fremmede aktørers forsøk på å påvirke våre samfunn og demokratiske prosesser. Samfunnssikkerhet og behovet for et styrket nordisk beredskapssamarbeid er derfor omtalt i meldingens kapittel «Et trygt Norden». Som nordisk samarbeidsminister er jeg opptatt av hvordan de nordiske landene kan bruke sine respektive fortrinn til å møte dagens utfordringer, og av at samarbeidet skal være relevant og nyttig for Nordens innbyggere og næringsliv og knytte også det politiske system sammen. Jeg mener Norden har gode forutsetninger for å lykkes. Og jeg ser frem til å samarbeidet med Stortinget om det nordiske samarbeidet fremover.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
Det er et viktig spørsmål representanten tar opp. Jeg mener at det reformarbeidet vi nå gjør, og budsjettarbeid, henger sammen. Litt av utfordringen i det nordiske samarbeidet er at man har lagt den ene satsingen oppå den andre, den ene strategien oppå den andre, og at vi ikke har evne til å se det i sammenheng og få til tydeligere prioriteringer. Jeg så veldig klart da jeg var kommunal- og moderniseringsminister og deltok i ad hoc-utvalget i Ministerrådet om digitalisering, hvor vanskelig det var å få frigjort midler til det alle mente skulle være en stor og ny satsing. Så jeg mener at det opprydningsarbeidet vi nå gjør, som også er en tydeliggjøring av det nordiske samarbeidet, der vi har mulighet til å lykkes, også må ha som et viktig mål at vi kan skape større rom for viktige politiske prioriteringer i forbindelse med budsjettarbeidet, og det er til syvende og sist vårt ansvar som politikere å få det til.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
Det er krevende å resonnere rundt det uten konkrete eksempler, men jeg er enig i det som er hovedpoenget, nemlig at både samarbeidsministrene og de enkelte ministerrådene selvsagt må lytte til de vedtak og innspill som kommer fra Rådet, og at også vedtak krever en grundig prosess og blir vurdert før man eventuelt går videre med det, eller at det legges bort. Det at det gjøres vedtak i Ministerrådet, betyr ikke at det automatisk skal bli slik, men jeg mener at ethvert vedtak har krav på å få en grundig behandling, og at det tas seriøst av ministerrådene og samarbeidsrådet. Så hvis delegasjonen har konkrete eksempler på dette, lytter jeg gjerne til dem.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
Jeg har respekt for det, og jeg er glad for at representanten Kolberg tar opp problemstillingen. For det er klart at hvis Rådet føler at de vedtak som gjøres, ikke blir tatt på alvor, vil det etter hvert også svekke interessen for å delta aktivt i Rådet. Det betyr ikke nødvendigvis at ethvert vedtak må bli akkurat slik Rådet har forestilt seg at det skal være, men jeg er enig i at det krever en grundig behandling. Jeg kan bekrefte at jeg selv har intervenert i saker og sagt at dette må utredes bedre før det tas endelig stilling til spørsmålet i Ministerrådet, en konkret sak på utdanningsfeltet. Jeg mener det er vårt ansvar å sørge for at når det gjøres vedtak, skal det vurderes på en grundig måte før Ministerrådet eller samarbeidsministeren tar endelig stilling til det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
Det konkrete initiativet kjenner jeg ikke til. Det vil være naturlig at det følges opp enten overfor finansministeren eller klima- og miljøministeren. Men vi er jo nå inne i en fase hvor vi har blitt enige om visjonen, vi jobber med de strategiske prioriteringene, og da mener jeg det er viktig at ulike initiativ og ulike forslag kommer opp. Nå peker vi ut den retningen, og så må forslagene komme på bordet før vi tar endelig stilling til hva slags vedtak vi skal gjøre, eller hva slags konferanser som skal arrangeres.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-17:
Det er to ting som har gledet meg i denne debatten. Det ene er den brede tilslutningen til både visjon og strategiske hovedsatsinger. Jeg mener det er viktig at vi nå har samlet oss om en tydelig retning, og at dette har god forankring både i Stortinget og i delegasjonen. Det er positivt. Det andre som gleder meg, er at det i denne debatten har vært – hvis jeg får lov, president – et større engasjement enn det som var i fjor. Og det er positivt, for skal det nordiske samarbeidet drives fremover, er vi helt avhengige av at det er et engasjement, at det kommer forslag, og også at man tar opp det «som ikke flyter som det skal», for å sitere representanten Lauvås. Når det gjelder det konkrete spørsmålet om det skal være et eget ministerråd for samferdsel, er jeg kjent med den diskusjonen som har gått. Det som har vært de nordiske samferdselsministrenes vurdering så langt, er at den uformelle kontakten de har, fungerer godt. Når det er sagt: Når vi nå har startet et reformarbeid, er det ikke slik at vi kaster opp alle ballene med en gang, og at vi tar alt i én sveip, men vi rykker fremover ved at vi nå har fått visjonen på plass, ved at vi enes om de strategiske hovedsatsingene hvor de ulike ministerrådene, også med innspill fra Nordisk råd, skal arbeide med hvordan de skal fylle inn disse ulike strategiske hovedsatsingene. Så er det naturlig at man også vurderer den strukturen som man jobber innenfor. Da vil også spørsmålet om ministerrådets organisering være naturlig å vurdere i den sammenheng. Det er mitt resonnement rundt dette at når vi nå gjør et reformarbeid, har vi ikke tenkt å avslutte det når det har vært tilslutning til visjonen og de strategiske hovedsatsingsområdene. Det er mange elementer som vi skal jobbe videre med, og struktur er en naturlig oppfølging av den diskusjonen.
Hårek Elvenes (Høyre), 2019-10-17:
Det nordiske forsvarssamarbeidet blir stadig viktigere. Et uttrykk for det var at den finske forsvarskomiteen valgte å reise til Norge, som første besøk, etter det finske valget. Det nordiske forsvarssamarbeidet foregår i flere spor. Det ene er NORDEFCO, og det andre er gjennom NATO, basert på det faktum at Finland og Sverige er partnerland til NATO og har et betydelig avtaleverk med NATO. NORDEFCOs betydning blir stadig viktigere i en situasjon der Europa må ta større ansvar for egen sikkerhet. Det innebærer at Norden også må ta et større regionalt ansvar. NORDEFCO bidrar til en bedre situasjonsforståelse, og i øvelsen Trident Juncture deltok 1 900 soldater fra Sverige. Sist vår deltok også hele Brigade Nord i Sverige under en øvelse der. Sverige erklærte seg alliansefritt i 1992. Sveriges nøytralitetslinje ble forlatt, og Sverige har inngått en partneravtale med NATO. Den sikkerhetspolitiske situasjonen som Sverige og Finland er oppe i, har medført at det har oppstått en ny konfliktlinje i Østersjøen. Vi så i fjor under øvelsen Aurora at 20 000 soldater øvde i dette området, og 4 000 amerikanske soldater ble deployert til Göteborg. Det nordiske forsvarssamarbeidet har lange tradisjoner, og det er et samarbeid som Norge støtter helhjertet opp om. I 2017 ble forsvarsattaché-stillingen gjenopprettet i Stockholm og Oslo, det er et uttrykk for dette tettere forsvarspolitiske samarbeidet. Ukentlig øver luftforsvarene i de tre nordiske landene på Nordkalotten og utveksler informasjon, og de har inngått en avtale som gjør det mulig å kunne lande på hverandres flyplasser i tilfelle det skulle oppstå vanskelige klimatiske forhold, eller av andre årsaker. Men til tross for at det nordiske forsvarssamarbeidet blir stadig viktigere, er det viktig å presisere at dette er et supplement til NATO. NATO er bærebjelken i norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk, og dette kommer i tillegg. Det er en rettesnor for den norske tilnærmingen til det nordiske forsvarssamarbeidet og ligger i bunnen for våre bidrag i NORDEFCO.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Nordisk råd har, som det ble sagt her, en veldig lang historie bak seg og en god historie å se tilbake på. Vi har som mål at vi skal være verdens mest integrerte region, med fem nordiske land, med 26 millioner mennesker. Det er ambisiøst, men det er også viktig og riktig. I perioden som har gått, har Norge hatt formannskapsprogrammet og presidentperioden, og de har jobbet veldig aktivt og godt i denne perioden, spesielt når det gjelder FNs bærekraftsmål knyttet til havområdene og miljøspørsmål, som er det viktigste på dagsordenen i lang, lang tid framover. Som president i BSPC, Østersjøsamarbeidet, vil jeg si at vi også har hatt havområdene oppe som en oppfølging av formannskapsperioden, som her ble nevnt. Jeg må si at det samarbeidet jeg har hatt med internasjonal avdeling her på Stortinget, har vært veldig godt hele tiden når det gjelder å støtte opp under våre internasjonale oppgaver knyttet til Nordisk råd under BSPC, så det vil jeg gi honnør for. Nedbygging av grensehinder er også et av de viktigste områdene. Skal vi være en integrert region, handler det om å bygge ned de grensehinderspørsmålene vi har, og som dukker opp hver eneste gang vi møtes. Da er det viktig at lovarbeidet som foregår i de ulike nordiske landene, samordnes på en enda bedre måte, slik at en gjør dette til det beste for innbyggerne, for landene våre og de oppgavene vi skal løse på vegne av dem. Som medlem av Utvalget for kunnskap og kultur har jeg hatt gleden av å samarbeide tett med nordiske kollegaer innenfor disse spørsmålene. Det gjelder frafall i videregående skole, behovet for større satsing på yrkesfag, mangel på læreplasser og fagskoleplasser og viktigheten av å få til en godkjennelsesordning av ulike yrkesspesifikasjoner mellom de nordiske land. Det gjelder også økt forskning på viktige spørsmål som angår Norden i fellesskap, gjennom NordForsk, og det gjelder Nordplus, som er det største satsingsområdet for Ministerrådet, som hvert eneste år gir 10 000 innbyggere i Norden og Baltikum muligheten til livslang læring. Livslang læring og en kompetansereform er ikke viktig bare for Norge, det er også viktig for oss som region for å underbygge det arbeidet vi gjør for å hindre arbeidslivskriminalitet og sosial dumping. Kulturområdet er et annet viktig satsingsområde. – Jeg ser at tiden går ut, så jeg melder meg på nytt på talerlisten, slik at jeg får tre nye minutter.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Som jeg nevnte, har vi Utvalget for kunnskap og kultur i Norden. Kulturområdet er vel kanskje det området som binder oss mest sammen, når det gjelder både språk, kultur og historie gjennom mange år. Da er det viktig at vi greier å gjøre det som her har blitt sagt, gjennom praktisk politikk. Jeg sitter i styret til Nordisk kulturfond. Der bevilger vi mye penger til nordiske prosjekter for å fremme kultur på tvers av grensene våre og på tvers av ulike kulturformer. Vi har Nordisk råds priser, som setter litteratur, musikk og film på dagsordenen. En ny pris setter også miljø på dagsordenen. Det er ulike arrangement. Nå er det blitt tatt et initiativ til å støtte en søknad om VM i fotball for kvinner i Norden. Det er et arrangement som kan være bærekraftig, som kan bidra til likestilling, og som kan fremme kvinners kamp for en mer rettferdig oppmerksomhet når det gjelder den idretten. Jeg vil også komme inn på parlamentarisk samarbeid. I forrige uke var jeg i Stockholm, på Nordenskolan. Organisasjonsgraden i Norden og i Norge går nedover, både i politiske parti, i andre organisasjoner og ikke minst også i arbeidslivsorganisasjoner. Det utfordrer den nordiske modellen, med et godt og anstendig arbeidsliv, der man har parter – arbeidstakersiden, arbeidsgiversiden og det offentlige – som er med på å styrke medinnflytelsen, demokratiet og deltakelsen. Det er den største utfordringen, for hvis vi ikke greier å opprettholde det, står den nordiske modellen i fare for ikke å kunne fylle den rollen den har når det gjelder gode velferdstjenester, mindre forskjeller og at folk kan delta på en god måte. Trepartssamarbeidet er viktigere enn noen gang. I et arbeidsmarked der vi har behov for flere fagfolk med høy kompetanse, er det viktig at vi har et arbeidsliv der partene i samfunnet kommer sammen og ser på hvordan man skal løse det til beste for alle. Det er til beste for konkurransekraften i en mer og mer integrert verden, både i Norden og i verden for øvrig. Ved å lage gode arbeidsvilkår for arbeidstakerorganisasjonene og andre organisasjoner er vi med på å styrke velferdsmodellen, Norden som region, konkurransekraften og delaktigheten vår, noe som er med på å bidra til mindre forskjeller i samfunnet. Der har både Ministerrådet, Nordisk råd og parlamentene rundt omkring et viktig ansvar og en viktig oppgave framover.
Marianne Synnes Emblemsvåg (Høyre), 2019-10-17:
Samarbeid på tvers av de nordiske landene er viktig, og som på de fleste andre områder er utfordringene innen utdanning og forskning svært like mellom landene. Nordisk ministerråd for utdanning og forskning har samlet seg om tre strategiske samarbeidsområder: utdanning, forskning og språk. Prinsippet om livslang læring og framtidens kompetanse står sentralt i det nordiske samarbeidet på utdanningsområdet og vårt arbeid i Utvalget for kunnskap og kultur. Det inkluderer alt fra barnehage, førskole og grunnskole til videregående opplæring, voksenopplæring og høyere utdanning. Gjensidig anerkjennelse av utdanning og yrkeskvalifikasjoner på tvers av de nordiske landene er et viktig fokusområde for oss. Vi ønsker å samarbeide om digitalisering på utdanningsområdet gjennom utveksling og god praksis for ny pedagogikk, informasjon om utdanningsmuligheter, samt stimulering av en mer åpen og fleksibel tilgang til læring i Norden. Innen forskning ønsker vi å fremme forskningssamarbeidet innenfor potensielt eksellente forskningsområder, inklusiv strategisk viktige områder, der en felles nordisk satsing er viktig for å bygge en forsknings- og utdanningskompetanse av internasjonal kvalitet og styrke. Vi ønsker også å fremme samarbeid om og felles bruk av forskningsinfrastruktur i Norden. Vi ønsker å bidra til styrket mobilitet, forskerutdanning og forskernettverk, bl.a. for yngre forskere. Nordplus bidrar med finansiering av nordiske og nordisk-baltiske utviklingsprosjekt, nettverk og mobilitetsaktiviteter. Hvert år deltar omkring 9 000 elever, studenter og undervisere i mobilitetsaktiviteter med midler fra Nordplus. De nordiske landenes forskningssamarbeid adresserer problemstillinger og prioriteringer som står høyt på Nordisk ministerråds politiske dagsorden. Strategiske program initiert gjennom NordForsk er f.eks. Toppforskningsinitiativet innenfor klima, energi og miljø, forskningsprogram innenfor helse og velferd, Arktis, samfunnssikkerhet, likestillingsområdet og grønn vekst. Samarbeid om biobanker, sosiale register og kliniske multisenterstudier på tvers av de nordiske landene er avgjørende. Nordisk råd vedtok i år enstemmig vårt forslag om å etablere en felles nordisk etisk komité for godkjenning av kliniske studier. Målet er mer nordisk samarbeid om klinisk forskning. Nordisk samarbeid er viktigere enn noensinne, og initiativene som tas opp i Nordisk råd, må følges opp med praktisk politikk i de nordiske landene.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
De nordiske landene er hverandres viktigste handelspartnere. Verdien av handelen innen Norden er større enn handelen med Storbritannia, Frankrike, USA, Brasil, Kina, Russland og India til sammen. Det finnes studier som sier at dette potensialet er større dersom man bygger ned grensehindrene ytterligere. De nordiske statsministrene har lagt en ny og etter mitt syn glimrende visjon for Norden på bordet. Det gjorde de i august i år. Den visjonen bør vi andre ta på rammeste alvor, og det var vel også meningen. Visjonen om at Norden skal bli verdens mest bærekraftige og integrerte region innen 2030, er – som sagt – glimrende, og underpunktet er ikke noe dårligere. Der står det at man skal satse spesielt på grønt Norden, konkurransedyktig Norden og sosialt bærekraftig Norden. Det er vel og bra. Men skal den visjonen og målsettingen fra statsministrene bli oppfylt, trengs det at vi legger inn noen – kall det – praktiske spatak. En grunnleggende forutsetning for dette er at folk og gods må kunne forflytte seg effektivt og miljøvennlig mellom våre land, og da må vi ta grep om infrastrukturen. Det har Nordisk råd forstått for lenge siden. Et enstemmig Nordisk råd har vedtatt 15 punkter for effektiv planlegging, strategisk samarbeid, finansieringsmuligheter og politisk forpliktende samarbeid for transport i Norden. Ett av punktene er at man gjenoppretter et ministerråd for transport, et annet er et mer forpliktende plansamarbeid, og et tredje er finansieringsmuligheter. Da må det være lov å si – med tanke på replikkordskiftet som var her, og i diplomatiske ordelag – at det enstemmige vedtaket fra 87 parlamentarikere om transport har fått hva jeg kaller en heller lunken mottakelse av regjeringene. Både jeg og Nordisk råd hadde nok sett at regjeringene hadde vært – skal vi kalle det – litt lenger framme i skoa når de skulle svare ut Nordisk råds beslutninger på transportområdet. Så min oppfordring – eller snarere utfordring – til statsråden er da bl.a.: Vil statsråden ta initiativ til at vi får opprettet et ministerråd for transport i Norden, slik vi tidligere hadde, og slik som et enstemmig Nordisk råd har bedt om? Jeg oppfattet som sagt i replikkordskiftet – jeg ser at tiden går ut – at statsråden behøvde eksempler, så han kunne resonnere litt over hvordan regjeringene svarte ut Nordisk råds vedtak, enstemmige eller ei. Her har han fått ett eksempel. Jeg har flere, men det ser jeg at jeg i så fall får komme tilbake til.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2019-10-17:
Jeg så at statsråden ikke benyttet anledningen til å trykke på knappen, så jeg tenkte jeg fikk gjøre det selv, så får han muligheten til å reagere nå. Nå får han et par minutter på seg til et direkte spørsmål som jeg hadde håpet han kunne resonnere over, ettersom man i replikkordskiftet ba om det. Det finnes altså flere eksempler – hvis det er behov for å ha det når man skal resonnere. Blant annet vedtok Nordisk råd enstemmig at man skulle ha et nordisk fond, f.eks. gjennom Den nordiske investeringsbank, for å finansiere grensekryssende utredninger, osv., for man har oppfattet at det har vært en utfordring å skulle få det til å gå smidig. Da er bl.a. utgangspunktet for svaret fra regjeringene – jeg får lese det på svensk, for det er den svenske regjeringen som har svart på vegne av alle: «Någon sådan fond är för närvarande inte aktuell.» Her har et enstemmig Nordisk råd brukt timers timer og møters møter på å komme fram til dette. Man blir på en måte litt avfeid, vil jeg kalle det. Tilbake til Ministerrådet for transport, som Nordisk råd gjentatte ganger og enstemmig på Akureyri vedtok at man burde få: Det synes jeg også ble litt lettvint avfeid ved å si at man allerede har god kontakt i dag, man har informelle møter, osv. Det har de sikkert, men jeg tror man skal ha de formelle møteplassene, for det ble bl.a. sagt at de nordiske ministrene skulle lage en transportkonferanse høsten 2019. Jeg håper ingen har vært på den – da må man se over reiseruten sin – for den er ikke blitt arrangert. Nå er det noen uker igjen til året er omme, men ingen har hørt om den. Det har på en måte glidd av bordet. Jeg mener det delvis er fordi man ikke har et formelt samarbeid, et ministerråd for transport. Noe som kanskje er det viktigste i det nordiske samarbeidet, er at vi har fungerende transportårer. Jeg må også si jeg er skuffet, for da Nordisk råd enstemmig hadde vedtatt disse 15 punktene, og regjeringene hadde svart, var vi ikke fornøyd med svaret, og vi har bedt om et møte med statsrådene som har ansvaret for dette. Det har hittil vært umulig å få til, og vi har nå holdt på i snart halvannet år med å be om det møtet. Jeg må si det er ting statsråden gjerne kan resonnere over, og jeg håper han gjør det, for det er enkelte ting her som ikke flyter som det skal, i det nordiske samarbeidet, og det burde det faktisk gjøre, for det er et viktig samarbeid.
Frida Melvær (Høyre), 2019-10-17:
Eg viser til at Justis- og beredskapsdepartementet i Prop. 142 L for 2018–2019, Endringer i straffeprosessloven, føreslår å lovfeste prinsippet om at påtalemakta er uavhengig, og i det fastsetje at ingen kan instruere påtalemakta i enkeltsaker eller gjere om på avgjerdene til påtalemakta. Vidare vert det føreslått å oppheve den generelle instruksjons- og omgjeringsmyndigheita Kongen i statsråd har overfor Riksadvokaten, og oppheve avgjerda om at Kongen i statsråd har eksklusiv påtalekompetanse i saker om straffbare handlingar som er gjorde av embetsmenn og andre tenestemenn som er tilsette av Kongen. Eg viser elles til at forslaga byggjer på utgreiinga frå straffeprosessutvalet, NOU 2016:24, Ny straffeprosesslov. Eg vil takke komiteen for rask og god behandling av saka. Det er ein samla komité som står bak innstillinga. Eg trur eg på vegner av eit samla politisk miljø kan slå fast at det er eit sentralt rettsstatleg prinsipp å ha ei fri og uavhengig påtalemakt. Det er eit prinsipp som har hatt brei oppslutning, og som har vore ufråvikeleg praksis i Noreg i meir enn hundre år. Vi ser det som viktig at uavhengigheita til påtalemakta, som i dag byggjer på ein politisk tradisjon, no vert beskytta gjennom lov, og er einige i at eit rettsleg vern vil gje større motstandskraft dersom påtalemakta i framtida på noko vis skulle verte utfordra. Eg anbefaler innstillinga.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-17:
I dag setter Stortinget punktum for det som egentlig har vært en ganske lang prosess. Dette er også et punkt som har vært diskutert helt siden arbeidet med straffeprosessloven av 1887 ble påbegynt. Jeg er nå glad for at en enstemmig justiskomité har kommet til at påtalemyndighetens uavhengighet skal lovfestes. I praksis har ikke denne lovendringen noen særlig stor betydning, for som foregående taler nevnte, har dette vært fast praksis i over hundre år. Likevel er det nødvendig – for vi vet aldri hvordan framtiden blir – at vi får lovfestet dette prinsippet, som er et ganske viktig prinsipp innenfor rettsstaten. Den 1. november trer en ny avtale mellom Norge, Island og EU om utleverings- og overleveringsprosedyrer i kraft. Det er også kommet en dom i EU, en plenumsavgjørelse i mai i år, som slår fast at hvis påtalemyndigheten skal forestå utlevering, så må også påtalemyndigheten formelt sett være uavhengig. Derfor takker jeg komiteen for rask behandling av dette lovforslaget, slik at det også kan tre i kraft før 1. november.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-05-29:
Eg vil på vegner av stortingsrepresentantane Willfred Nordlund, Siv Mossleth og meg sjølv fremja eit forslag om «å utrede to sykehus med fullverdige akuttfunksjoner på Helgeland».
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-29:
Jeg har gleden av å legge fram et forslag på vegne av stortingsrepresentantene Kari Elisabeth Kaski, Torgeir Knag Fylkesnes, Lars Haltbrekken, Arne Nævra og meg selv om rettferdig skattlegging av internasjonale selskaper.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-29:
Jeg gratulerer finansministeren med dagen og ønsker å stille henne et spørsmål. Det å bygge infrastruktur, det å føre en klimapolitikk, krever modige beslutninger, og det krever god ledelse. Det har ikke Norge i dag. Vi har stor usikkerhet om en viktig komponent i dette, nemlig synet på hvordan vi skal finansiere det. Fra regjeringen kommer det utspill den ene dagen, som den andre dagen blir skutt ned av andre. I dag i Politisk kvarter hørte vi to representanter for regjeringspartiene være garantister mot hverandres politikk. Finansministeren har varslet et krisemøte om dette i regjeringen. Det er uklart hva som kommer ut av det. Vi har altså en regjering som virker handlingslammet på dette viktige området. Arbeiderpartiet har, når det gjelder bompenger, sagt følgende: Vi vil erstatte bompenger med et mer treffsikkert og rettferdig system med veiprising. Vi vil at staten skal ta en større andel av kollektivutbyggingen i de store byene. Vi vil at elbilene gradvis skal begynne å bidra til spleiselaget. Vi ønsker å gjennomgå Nasjonal transportplan for å få kontroll med kostnadene. Og vi vil ha en bedre fordelingspolitikk med pendlerfradrag, og andre utgifter må gå ned for vanlige familier. Det som skjer nå, er at det blir satt rekord i bompengeinnkrevingen med finansminister og samferdselsminister fra Fremskrittspartiet. I Stortinget kom det i går til behandling tre store veiprosjekter som delvis finansieres med bompenger, på til sammen 15 mrd. kr – foreslått og støttet av Fremskrittspartiet. Vi trenger klarhet i hva regjeringen mener om disse uklare utspillene. Derfor har jeg tre spørsmål, som jeg egentlig ønsker at finansministeren svarer ja eller nei på: Er det aktuelt for regjeringen å følge Fremskrittspartiets landsmøte og bruke betydelig med penger fra våre barns pensjonsfond for å redusere bompengene? Er det aktuelt for regjeringen å endre elbilfordelene nå, slik finanspolitisk talsperson i Fremskrittspartiet foreslår? Og kunne det være aktuelt, dersom bompenger er viktig, å utrede et system med veiprising som er mer rettferdig og treffsikkert?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-29:
Høyres finanspolitiske talsperson ønsker et forlik om veiprising. Bilistene bør være med og betale for veier, bilistene bør være med og betale for bedre kollektivtilbud og sykkeltilbud i de store byene, men det kan gjøres mer treffsikkert og mer rettferdig. Mitt spørsmål til finansministeren er da – og hun sitter med de store pengene: Kan denne nasjonale transportplanen gjennomføres uten at bilistene er med og betaler? De prosjektene som samferdselsministeren nå legger fram for Stortinget – i milliardklassen – og som Fremskrittspartiet er for der, har bompenger inne som en komponent. Så la oss få det avklart fra regjeringens side: Er det aktuelt å gjennomføre denne transportplanen med dens prosjekter – senest i går E6 Moelv–Øyer, E6 Ulsberg–Melhus, E18 Langangen–Dørdal – på til sammen 15,6 mrd. kr i bompenger, foreslått støttet av Fremskrittspartiet? Er det aktuelt å gjennomføre dette uten bompenger?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-29:
Vi skal stille spørsmål til samferdselsministeren, men det er relevant å spørre finansministeren, fordi hennes partis landsmøte ønsker å bruke 100 mrd. kr av pensjonsfondet, våre barns penger, for å finansiere dette. Det er jo relevant for finansministeren. Hennes finanspolitiske talsperson ville oppheve elbilfordelene neste år og saldere det opp mot bompengebetalingen. Det har finansministeren nå avlivet – da er det ryddet opp i. Dette med veiprising åpner finansministeren – hører jeg – nå for at man kan se på i en større gjennomgang. Hun bekrefter at for å gjennomføre prosjekter skal bilistene være med og betale. Det bør gjøres mer rettferdig. Vel, hvorfor vente to år med å utrede et system som vil være mer treffsikkert? Kan vi ikke utrede det nå, slik at det kan gjennomføres? Det krever arbeid å gjøre dette. Men da kan jeg få svar på fra finansministeren: Er det et aktuelt tema å droppe innkreving fra bilistene og erstatte det med å bruke penger fra pensjonsfondet, slik hennes parti har gått inn for?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-05-29:
Realiteten er jo at det settes rekorder i innkreving av bompenger. Og det at det nå skapes stor usikkerhet rundt bymiljøpakker i nord og i sør, er et tema som finansministeren og regjeringen bør ta på største alvor, både fordi det er et spørsmål om hvordan vi finansierer helt nødvendige prosjekter, både for vei, for kollektivtrafikk og ikke minst for miljø, så ungene våre ikke blir syke av å vokse opp i byer, og at vi får en kurs videre med tanke på hvordan vi kan gjennomføre infrastrukturutvikling i Norge og finansiere det på en ordentlig måte. Dette bekrefter jo bare at det er en regjering som trekker i ulike retninger for hvordan vi skal møte den uroen folk har, som opplever at de har utgifter, i tillegg til alt annet som blir dyrt i hverdagen. Der trekker regjeringen i ulik retning. Mitt siste spørsmål gjelder disse bypakkene som nå skrotes rundt om i landet: Hvordan ser finansministeren på at regjeringen skal ta grep for å få det tilbake på skinner? De er part i disse avtalene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
La meg først få lov til å takke for gratulasjonen. Riktignok er ikke dagen før på lørdag, så det tyder på at det er ikke alt man leser i avisen som er sant – men takk for gratulasjonen like fullt, og takk for spørsmålet. Det pågår en stor og viktig samfunnsdebatt i disse dager om bompengefinansiering, og det skjønner jeg, for veldig mange bilister opplever nå at belastningen på dem begynner å bli for stor, og at de er med på å betale for ting som egentlig ikke handler om den veien de kjører på. Da er det riktig å ta den debatten på alvor, og det mener jeg at regjeringen gjør – rett og slett fordi vi helt systematisk gjennom de årene vi har sittet i regjering, har gjort en jobb for å redusere bompengebelastningen. Vi har gjennom den politikken vi har ført de siste årene, spart bilistene for nesten 4 mrd. kr. Det er 4 mrd. kr som bilistene ikke ville blitt spart for hvis Arbeiderpartiet og Senterpartiets håndtering av dette hadde blitt fulgt. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har f.eks. vært imot forslaget om både en rentekompensasjonsordning og en bompengereform. Jeg registrerer at det mange partier nå prøver på, er et opprør mot egen politikk – ikke mot den politikken regjeringen fører. Regjeringen har helt systematisk bidratt til å redusere belastningen for bilistene. Vi har økt samferdselsbudsjettet med 75 pst. i den tiden vi har sittet i regjering, og jeg kan bekrefte at elbilpolitikken til regjeringen ligger fast i denne perioden – og den virker. Den fører til at avgiftsinntektene til statskassen går ned fordi vi stimulerer bilistene gjennom positive virkemidler til å kjøpe nye og utslippsgjerrige biler. Det gjør at bilparken blir fornyet. Det gjør at utslippene går ned. Det er altså en del av regjeringens politikk. Jeg har registrert at Arbeiderpartiet tar til orde for et veiprisingssystem. Det er egentlig ikke noe annet enn å sette et annet navn på det eller å flytte taksameteret rett inn i bilen. Det løser ikke bompengebelastningen som folk opplever. Jeg mener vi må være opptatt av å redusere belastningen for folk – ikke å gi det et annet navn.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Først til påstanden om forliket om veiprising. Regjeringen har sagt at vi skal videreføre disse fordelene i denne perioden. Så har det vært en diskusjon om hva man skal gjøre i neste stortingsperiode. Det regjeringen har gitt uttrykk for, er at vi skal gå gjennom det fremtidige bilavgiftssystemet for å sikre at det blir bærekraftig over tid. Da er det mange ulike forhold man er nødt til å se nærmere på. Hvordan skal bilistene avgiftsbelegges i en tid framover da de virkemidlene vi nå har, ikke er like treffsikre? Den utredningen er regjeringen så vidt i gang med. Når det gjelder realisering av NTP, er det vel mer nærliggende å rette de spørsmålene til samferdselsministeren, som også er her. Men jeg kan forsikre om at ambisjonene våre om å fortsette å bygge ut god infrastruktur over hele landet ligger fast. Det er et av de viktigste kravene vi møter fra et samlet norsk næringsliv. Uansett hvor i landet vi reiser, handler det om god infrastruktur, som gjør at næringslivet kan få fraktet varene sine ut til markedene raskest og rimeligst mulig.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Vi gjør jo i og for seg det allerede, vi bruker ganske mye penger over statsbudsjettet på å finansiere infrastrukturbygging i Norge. Det er altså slik at bildet har snudd. Da Arbeiderpartiet sist satt i regjering, krevde man inn betydelig mer i avgifter og bompenger fra bilistene enn det man fikk tilbake i form av veibygging og infrastruktur. Nå er det bildet snudd. Nå krever vi mindre inn i bilavgifter og bompenger i forhold til hva vi betaler tilbake. Finansieringen over statsbudsjettet har økt med 75 pst. Det er fordi det er viktig å investere i infrastruktur. Og nei, jeg åpnet ikke nå for å innføre et veiprisingssystem. Det jeg sa, var at regjeringen har sagt i plattformen at vi skal gå gjennom hele bilavgiftssystemet for å se hvordan det kan bli mer bærekraftig i fremtiden. Og det er ikke slik at vi sitter og venter. Vi har systematisk – gjennom hele vår tid i regjering – gjort det vi kan for å redusere bompengebelastningen for innbyggerne. Det har Arbeiderpartiet vært mot. Det har Senterpartiet vært mot. Jeg synes det er rørende at partier som hele veien har hatt et varmt engasjement for bompenger, nå forsøker å late som om de ikke har det lenger.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
For det første trekker ikke regjeringen i ulik retning. Regjeringens politikk ligger fast, og den gjennomføres helt systematisk med det formål å redusere belastningen mest mulig for bilistene, samtidig som vi bygger ut mest mulig infrastruktur. Igjen: Det er derfor vi har økt samferdselsbudsjettet med 75 pst. gjennom disse årene – over statsbudsjettet. Det er derfor vi nå har snudd byrden for bilistene, til at de betaler inn mindre i forhold til det de får igjen, i motsetning til hva som var situasjonen da Arbeiderpartiet sist satt i regjering. Usikkerheten om bypakkene mener jeg det er naturlig å spørre samferdselsministeren om, men det jeg kan si, er at det statlige bidraget til disse pakkene er ganske stort. Så er det opp til de lokale politikerne hvordan de skal finansiere sin andel av det. Mange steder har man lagt en betydelig byrde på bilistene fremfor å stille opp med egen finansiering. Og det at lokale politikere nå tar den kampen, mener jeg er helt fint, for det er ikke ett prosjekt som passerer denne salen uten at det er et lokalpolitisk vedtak på det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Jeg er ikke helt sikker på hva som var spørsmålet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Vi har gått fra ord til handling gjennom hele vår tid i regjering. Vi har systematisk jobbet for å redusere bompengebelastningen for innbyggerne, mot Senterpartiets stemmer. Senterpartiet har vært imot rentekompensasjonsordningen, de har vært imot bompengereformen, de har vært imot de aller fleste tiltakene denne regjeringen har iverksatt for å redusere belastningen for folk. Det hjelper ikke at Slagsvold Vedum står og rister på hodet, for det er et faktum. Denne regjeringen har også – helt systematisk – redusert de samlede bilavgiftene. De har gått ned med i underkant av 2 mrd. kr. Det betyr mindre i bilavgifter for folk flest, ikke mer. Det er en utvikling vi nå ser forsterker seg fordi de tiltakene vi har gjort på bilavgiftsområdet, virker. Da jeg la frem revidert budsjett for fjorten dager siden, nedjusterte vi skatte- og avgiftsinntektene med 3 mrd. kr, bl.a. fordi den omleggingen vi har gjort med bilavgiftssystemet, virker. Nå kjøper folk flere lav- og nullutslippsbiler, og avgiftsinntektene til staten går ned, ikke opp.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Det spørsmålet svarte nettopp samferdselsministeren på når det gjelder hvordan man skal kunne la besparelser som kommer i form av bygging av vei, komme tilbake til bilistene fremfor til statskassen. Det har vi fått gjennomslag for i Granavolden-plattformen, og det har vi planer om å realisere. Jeg svarte på spørsmålet, vi har systematisk jobbet for å redusere belastningen for bilistene. Det har vært en av Fremskrittspartiets viktigste ambisjoner når vi har fremforhandlet regjeringsplattformer, og det er noe av det vi har levert på i denne sal, i grell kontrast til det Senterpartiet står for. Jeg må si jeg synes det er ganske spesielt. Senterpartiet har i denne salen systematisk vært en varm forsvarer av ethvert bompengeprosjekt, Fremskrittspartiet har systematisk jobbet for å redusere kostnadene. Det er et faktum. Når Senterpartiet er mot alle tiltak som bidrar til å redusere bompengebelastningen, står det ikke til troende at Senterpartiet nå forsøker å skape et inntrykk av det motsatte. Dette viser bare at det opprøret som er blant folk der ute, er reelt. Det burde Senterpartiet begynne å ta på alvor – og gjøre noe med egen politikk.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Spørsmålet burde vel strengt talt vært stilt til samferdselsministeren, men jeg skal tillate meg å gi et lite svar likevel. Denne regjeringen har, som jeg sa, vært opptatt av å bygge ut en velfungerende infrastruktur over hele landet. Det er ikke noe sted jeg hører rop om at man skal redusere standarden, sikkerheten, kvaliteten på norske veier, snarere tvert imot. Det er en ærlig sak at SV nå mener at vi ikke skal bygge ut motorvei lenger. Vi mener at vi skal fortsette og holde trykket oppe på å bygge infrastruktur i Norge. Så etablerte vi selskapet Nye veier, nettopp for å finne nye måter å gjøre dette på som kunne komme bilistene til gode – bygge raskere, billigere og bedre enn man gjorde før. Hva sa opposisjonen da? Man mente det var en veldig dårlig idé, det var et nytt byråkratisk tiltak – men det har altså vært en suksess. Det er nok et eksempel på at det har vært ført mye god politikk i bilistenes favør – mot SVs stemmer, og det synes jeg er leit.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-05-29:
Det er riktig at finansministeren har hovedansvaret for statsbudsjettet, men hun har på ingen måte hovedansvaret for fagetatene under Samferdselsdepartementet, som Nævras spørsmål handler om. Men det er nå igjen engang slik – som jeg svarte på forrige spørsmål – at denne regjeringen er opptatt av å bygge ut god infrastruktur over hele landet. Dette er etterspurt i distrikt etter distrikt, fylke etter fylke, fra bedrift til bedrift, over hele landet. Så mener jeg det er en ærlig sak at SV – de avslører jo det – ikke vil bruke penger på veiutbygging i Norge. Det er sikkert fint nok å bygge sykkelveier og andre ting i de store byene, men vi har altså et langstrakt land. Vi trenger å bygge effektiv infrastruktur over hele landet. Det er ute i distriktene at mye av verdiskapingen i dette landet skjer. Bedriftene våre er avhengig av å få fraktet varene sine raskt og effektivt ut til markedene, og da trenger vi god infrastruktur. Hvis SV ikke vil bygge det, er det greit – da kan velgerne merke seg det.