trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Delvis har jo regjeringen gjort dette gjennom lønnstilskuddsordningen – som for øvrig et bredt flertall på Stortinget har sluttet seg til – som skal gjøre det mer lønnsomt å ta folk tilbake. Men jeg har lyst til å utdype lite grann poenget mitt om at i dagens permitteringsregler kan man ta en ansatt tilbake, og innen seks uker – det er basert på sedvanerett, men også i regelverket for dagpenger – kan man ha en fornyet permittering uten en ny arbeidsgiverperiode. Vi er mer enn villig til å diskutere med partene i arbeidslivet om den perioden skal være lengre. Som representanten sikkert kjenner til, er permitteringsordningen delvis eid av staten, men først og fremst er det partene i arbeidslivet som har den, så det er helt avgjørende at de er med på dette og er enige om dette. Men det kunne vært et bidrag til en noe mer fleksibel ordning og noe risikoavlastning, særlig for de mindre virksomhetene som har hatt det beintøft og har det beintøft nå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Det er jo to helt forskjellig spørsmål, men for å ta det siste så var Fremskrittspartiet enig med regjeringen da vi prøvde å finne andre løsninger for EØS-arbeidstakere. Vi prøvde å finne andre løsninger enn den utbetalingsordningen for EØS-arbeidstakere som har opptjent rettigheter i Norge. Dette er folk som har rett på dagpenger, hadde de blitt permittert i Norge, ville de fått dagpenger på vanlig måte. Det var ikke mulig å finne noen annen løsning. Da er det så enkelt som at for en svenske som f.eks. jobber i representantens hjemfylke i Østfold, og som vi sier ikke får lov til å komme på jobb fordi vi har stengt grensene, kan vi si at i en periode på noen uker er det greit – sånn er det, dette er en konsekvens av smittevern, og vi må alle ofre noe under koronaen. Men vi kan ikke over flere måneder si at vi fratar vedkommende muligheten til inntekt. Det er utgangspunktet for at regjeringen etter å ha lett etter andre løsninger la frem den kompensasjonsordningen. Da kan ikke den ordningen skille mellom våre nærmeste naboer og andre land i Europa. Det betyr at når en svenske skal få, og en danske skal få, skal også en polakk og en litauer få – så sant de har rettigheter i Norge.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Det første jeg vil si, er at Nav har fått nesten 1 mrd. kr ekstra for å håndtere dette. Så Nav er langt bedre rustet nå enn de var da Norge stengte ned i fjor. Det andre er at vi har innført en forskuddsordning for dagpenger, som jeg oppfordrer så mange som mulig til å bruke, hvor du får pengene raskt på konto. Det tredje er at vi prioriterer ikke å gi penger til hvem som helst i Europa. Vi har sagt at de som jobber i Norge og har opptjent rettigheter i Norge, ville fått dagpenger hvis de ble permittert eller mistet jobben i Norge, men vi har nå stengt dem ute. Når vi ikke finner noen annen løsning, kan vi ikke, mener jeg, la være å lage en ordning for disse. Det er håndterbart for Nav, og det vil ikke i seg selv føre til merkbart større ventetid for f.eks. dagpengebehandlinger. Det er klart at alle sånne vedtak har en kostnad ved at Nav må bruke tid på dem, men dette er da laget på enklest og minst mulig byråkratisk måte.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
La meg først korrigere representanten: Jeg har ikke sagt at saksbehandlingstiden i Nav «er i skjønneste orden». Det var full krise i Nav for ett år siden. Da var saksbehandlingstidene helt uakseptable. Nå er de på vei ned og har i stor grad gått ned igjen, men det er fortsatt for lang ventetid, særlig på klagebehandling. Så er det ikke riktig at dette er en prioritering hvor vi liksom sier nei til norske dagpengemottakere og ja til at andre fra EØS-land skal få. Det er en grunn til at vi har lagt opp dette gjennom sykepengeordningen, dvs. at det reduserer det byråkratiske arbeidet for Nav, og det gjør det på en enklest og minst mulig byråkratisk måte. Fordi jeg bl.a. lytter til næringslivet, registrerer jeg at en del bedrifter i viktige grenseområder og grensefylker, som Østfold f.eks., har påpekt at det er viktig for dem å kunne beholde arbeidskraft også som kommer fra Sverige. De har vært i en svært fortvilet situasjon. Det har regjeringen ikke funnet noen annen løsning på enn å innføre denne ordningen, og det mener jeg er klokt. Skatteøkninger kommer ikke fra denne regjeringen for norsk næringsliv – det tror jeg representanten Wiborg vet godt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Ja, jeg synes vi burde gjøre det. Jeg synes at vi burde ta en sjekk, nettopp for å se om offentlige etater også kan endre rutinene sine for å oppdage slike ting. Så løfter jo representanten Slagsvold Vedum dette til sin rette plass, nemlig et spørsmål som ikke bare – og kanskje ikke engang først og fremst – dreier seg om hvordan offentlige etater fungerer, men det dreier seg om et større spørsmål som vi som samfunn må stille oss. Historien om Michael som NRK brakte, er ikke den første gangen vi har fått høre historier om folk som har ligget død lenge, folk som har vært ensomme lenge. Noen velger det selv, og det er ikke noe vi som samfunn kan gjøre noe med. Men da er nok min første tanke at ja, vi synes det er klokt at Nav, skatteetaten og andre kan se på sine rutiner, men også at dette ikke i sin natur er et problem først og fremst for offentlig sektor, selv om det er slik at offentlig sektor helt sikkert i slike saker kunne og burde gjort mer. Men her er det jo et spørsmål om hva vi er som samfunn. Hva er det som utgjør fellesskap, hva er det vi alle sammen gjør i nabolagene og byene og bygdene som vi bor og lever i? Omtanke, bekjempelse av ensomhet, det å bry seg, det er ikke noe vi kan løse gjennom lovparagrafer og bevilgninger alene, det er et borgeransvar, et samfunnsansvar for den enkelte av oss. Ikke dermed sagt at naboene i denne saken – vi kjenner den jo bare fra media – ikke har brydd seg. På ingen måte, dette er ingen anklage mot dem, men det er nok likevel den første refleksjonen jeg gjør meg, at når vi ser slike saker, er det også et spørsmål om vi som samfunn går glipp av noe hvis vi glemmer det ansvaret som påhviler den enkelte av oss.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Jeg kan gjenta fra forrige svar at jeg synes det er en god idé å spørre om det. Det som berører oss i saken om Michael, som NRK skrev om, er jo ikke hvorvidt Nav har en god nok rutine for å sikre at pengene kommer frem i tilfelle det har skjedd noe galt, eller personen i verste fall er død. Det blir et slags bilde, tror jeg, på en bekymring som mange av oss kanskje sitter med om at i et samfunn som på godt og vondt blir mer effektivt og mer digitalt, er det lettere å trekke seg inn. Man går f.eks. ikke lenger i banken for å sette inn eller ta ut penger. Det er en masse, masse bra med det, men det har kanskje en side som gjør det lettere for folk å unndra seg eller i verste fall bli unndratt – altså at man blir utstøtt, eller at man ikke finner plass eller rom i fellesskapet. Det er noe som bekymrer meg. Jeg vil bare si at målet for det offentlige må jo også være at digitaliseringen gjør at man kan bruke menneskene til det bare mennesker kan gjøre, nemlig gi kontakt og oppfølging.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Jeg må få lov til å svare verken ja eller nei på det, for jeg må innrømme at jeg ikke har tenkt på om dette er et større problem som man burde forsøke å belyse. Men det kan hende, jeg lover at jeg skal tenke på det. Så vil jeg bare si at jeg synes innfallsvinkelen som byrådet i Oslo har hatt, har noe for seg. En av de viktige diskusjonene i etterkrigstidens Velferds-Norge var en diskusjon som jeg tror representanten Bøhler er kjent med, nemlig den store snillismedebatten, som Rune Gerhardsen med god hjelp fra daværende partifeller dro i gang på begynnelsen av 1990-tallet. Den fikk veldig lett fokuset at her var det for mye kravmentalitet. Men det var en annen side ved det, for det handlet om hva som er det personlige ansvaret for oss alle ved siden av det offentlige ansvaret. Det er en problemstilling som jeg som konservativ er opptatt av, som jeg tror representanten Bøhler også er opptatt av, og som ikke bare dreier seg om det offentlige alene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Nå er vi utenfor mitt konstitusjonelle ansvarsområde, men Helsedepartementet og statsråd Bent Høie har jo løftet ensomhet som et folkehelseproblem, rett og slett. Vi mennesker blir sykere av å være ensomme. Det sier seg selv at det er noe annet å velge å være alene, det tror jeg mange av oss ofte gjør, og føler at vi har behov for. Ensomhet er noe annet. Man har fra Helsedepartementets side, så vidt jeg vet, sett på tall og fakta for hva som er situasjonen, og sammen med det frivillige Norge forsøkt å mobilisere for å bekjempe ensomhet som en folkehelseutfordring. Det er et arbeid som selvfølgelig hele regjeringen står bak. Igjen: Jeg skal tenke på om det er nødvendig å sette i gang et større arbeid om dette, som jeg også sa i mitt forrige svar.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
I Norge skal man ikke være avhengig av privat veldedighet for å få mat på bordet. Allikevel er det viktig å si at Fattighuset og andre institusjoner gjør en formidabel og veldig viktig jobb. Også frivillige gjør det som et supplement til det offentlige. Men vi har sett disse køene også før. Vi så dem bl.a. under finanskrisen, da ledigheten også økte. Nå har vi flere som er helt eller delvis ledige enn under finanskrisen. Vi har flere som er helt eller delvis ledige enn under Dot com-boblen, oljeprisfallet etc. Det treffer mange tøft. Da mener jeg det er et viktig budskap fra hele systemet vårt at vi har laget det sånn i Norge at du bidrar når du kan, for at du skal få hjelp når du trenger det. Det er altså ikke sånn at det er flaut eller skambelagt, eller burde være det, å be Nav, som er grunnmuren i støttesystemet vårt, om hjelp hvis man trenger det, f.eks. for å få mat på bordet, for å bruke det mest dramatiske eksempelet og bildet. Vi har nå under koronapandemien i praksis senket kravene for å motta sosialhjelp, nettopp fordi vi ønsker at terskelen skal være lavere for dem som trenger det. Da vi i 2020, altså i fjor, så at det faktisk var færre som ba om sosialhjelp, kan det delvis være en konsekvens av at en del av ytelsene våre er bedre enn før korona. Det var ikke noe lettere å være arbeidsledig som sådan for familieøkonomien før korona. Likevel er ytelsene for dagpenger nå styrket. Men kanskje er for noen terskelen litt for høy for å be om hjelp, og det burde den ikke være. Det er flott at vi i Norge har lyst til å være selvhjulpne og klare oss selv, men vi har altså laget et samfunnssystem der du skal bidra når du kan, og så skal du få hjelp når du trenger det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Det er ikke tvil om at overgangen fra å ha full jobb til å være arbeidsledig er beintøff, selvfølgelig, fordi det innebærer at man ganske brått – 20 dager i fjor, men allikevel – går over til å få en helt annen familieøkonomi. Det er tøft for mange, for det er ikke sånn at de fleste har masse rom til tull og fjas i månedsbudsjettene sine. Man har renter som skal betales, man har barnehage, man har utgifter, og barna sliter klær, etc. Men det er også sånn at vi nettopp på grunn av koronasituasjonen har økt disse ytelsene. Fordi korona kom brått på, var et samlet storting, inkludert regjeringspartiene, med på å heve dagpengesatsen til 80 pst. opp til 3G, og det betyr også at den er høyere for alle etter det. Vi har i praksis senket terskelen også for sosialhjelp. Vi har innført nye ordninger for selvstendig næringsdrivende og lærlinger, for å nevne noe, som jeg mener har stått seg godt i perioden.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Hvis regjeringen hadde vært fornøyd, hadde vi lagt ned og latt være å stille til valg. Vi er ikke fornøyd, og det er fortsatt, som representanten Lysbakken peker på, masse å gjøre, men det betyr jo ikke at arbeidet starter en uke etter at det er kommet nye tall. Dette har vi startet med og har jobbet med lenge. Jeg vil bare nevne noen eksempler. Det at f.eks. barnetrygden øker, er et direkte bidrag inn i familiekassen, nettopp til de familiene som trenger det mest, og det er der det betyr mest. For øvrig kan det nevnes i parentes at hvis man fjerner kontantstøtten, vil det være et direkte bidrag til å øke barnefattigdommen i Norge over natten. Det å ha gratis kjernetid i barnehagen, det å ha en god skole som gjør at barna faktisk lærer det de trenger, uavhengig av hjemmebakgrunn, er helt avgjørende. Det må også være sånn at vi alle ser elefanten i rommet, og det er at nesten hele økningen i barnefattigdom kommer blant minoritetsbefolkningen, altså personer med innvandrerbakgrunn. Det er et tankekors hvis man ønsker en svært raus innvandringspolitikk, for det lar seg ikke kombinere med en god nok integreringspolitikk og med å bekjempe sosiale ulikheter på sikt.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Vi har forlenget for arbeidssøkere, for det var rimelig. Det er fortsatt sånn, og særlig nå når smittetiltakene også rammer tiltaksdeltakere i stadig større grad, er det en vurdering som blir desto mer prekær. Men det er ikke sånn at vi bare har vurdert. Vi har sett om situasjonen har endret seg, om det tilsier endret politikk, og det er fortsatt svaret på dette. Jeg må få bemerke eller bare påpeke to andre ting, og det er at den viktigste driveren av økt ulikhet er høy arbeidsledighet. Krisen nå er i privat sektor. Ni av ti som har mistet jobben eller er permittert, er i privat sektor. Hvis ikke privat næringsliv går bra, vil ulikheter vokse, fordi flere blir stående utenfor arbeidslivet. Jeg må også si, siden SV ved flere anledninger har tatt opp dette klasseperspektivet, at det i hvert fall er verdt å notere det interessante ved at et medlem av utdanningsmiddelklassen belærer et annet medlem av utdanningsmiddelklassen om klasseperspektiv.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Som representanten Christoffersen påpeker, har vi nå lagt til covid-19 på yrkesskadelisten. Så er det riktig at reglene omfatter primært ansatte i helsevesenet, og det tror jeg de fleste er enig i. Dette er en gruppe som i helt ekstraordinær grad kommer i nær og direkte kontakt med koronasmitte, fordi jobben er bl.a. å håndtere personer som har koronasmitte. Samtidig er det lagt opp til at regelendringen også gjelder andre yrker der jobben gjøres i miljøer med særskilt sykdoms- eller smittefare, f.eks. i arbeidsområder hvor ansatte lett kan komme i kontakt med personer som er smittet. I utgangspunktet kan alle arbeidstakere få godkjent covid-19 med alvorlige komplikasjoner som yrkesskadesykdom. Men her er det viktig å presisere for folk at yrkesskadeerstatningen har aldri vært lagt opp sånn, og det er den heller ikke automatisk for covid-19, at bare fordi en blir smittet av covid-19 på jobb, er det automatisk en yrkesskade. Systemet er litt mer komplisert enn som så.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Jeg er helt enig i alt representanten Aasrud sa, bortsett fra problembeskrivelsen, for dette er et av de områdene hvor regjeringen virkelig har satt inn kraftfulle tiltak. Én ting er over 1 mrd. kr på klassiske tiltak i Nav, nettopp fordi aktivitet er bra, og fordi det er tiltak man bruker når ledigheten går opp. Men det er også å rive muren mellom dagpengesystemet og utdanningssystemet, sånn at det skal bli lettere for flere å kunne ta etter- og videreutdanning. Vi har ikke nøyd oss med bare å gjøre noe med etterspørselssiden, for å si det på den måten, vi har også massivt stimulert tilbudssiden gjennom ting som bedriftsinterne opplæringsmidler som primært går til dem som er i jobb, men også støtte til regionene for å kunne sette opp fagbrevprogrammer tilpasset dem som nå f.eks. har mistet jobben eller er blitt permittert, og som aldri har blitt ferdig med fagbrevet. Nav har beregnet at det er rundt 30 000 av dem som er ledige, som ikke har fullført videregående skole. Vi må rett og slett lage et system – og det har vi startet på nå – som gjør at når man er ledig, bruker man den tiden på å få høyere kompetanse, ikke bare gjennom de klassiske tiltakene våre, men også gjennom f.eks. å fullføre fagbrevet. For noen vil det også være aktuelt å ta deler av grunnskoleutdanning f.eks., eller også høyere utdanning. Så her mener jeg at regjeringen har satt inn kraftfulle tiltak, både i det ordinære budsjettet for 2021 og også i tilleggsproposisjonen som kom i begynnelsen av året.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
I det ordinære budsjettet for 2021 lå det inne 850 mill. kr til flere tiltaksplasser. Nå vet vi at milliardene flyr under koronakrisen, og det er det også riktig at de gjør, men det er da tross alt et beløp å snakke om. Hva er det det betyr? Det betyr 7 000 flere tiltaksplasser – for å nevne ett eksempel. I tilleggsproposisjonen kom det flere tiltaksplasser på toppen av det. I tillegg har vi bevilget ekstra penger både i budsjett og i tilleggsproposisjonen til tettere oppfølging av ungdom, til å sikre at de som er unge og kommer til Nav, skal få rask oppfølging, så de ikke blir gående i passivitet og raskt kan komme seg tilbake til jobb eller inn i opplæring. Vi har bevilget penger til et nytt sommerjobbprogram hvor Nav skal bidra til at det opprettes sommerjobber, og målet er 2 000 sommerjobber – også som en del av dette. Dessuten er det viktig at man ikke lenger behøver å gå på utdanning som tiltak for å ta utdanning mens man går på dagpenger. Den muren er nå revet. Dette kan alle gjøre mens de beholder dagpengene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Jeg har et politisk prinsipp, og det er at jeg er aldri fornøyd. Jeg mener at vi har gjort mye som er bra og mye som er riktig, men som sagt: fornøyd er jeg ikke. Det viktigste grepet nå for å få flere inn i utdanning er egentlig to ting: Det ene er at vi nå har laget en midlertidig ordning under korona for å kunne kombinere forskjellige typer utdanning/kompetanseheving og dagpenger. Noen vil lage et permanent system. Dette skal ikke bare være en koronaløsning, det skal være en permanent løsning, og det klart at da må vi også tenke igjennom en del problemstillinger, som f.eks. hvordan en skal kombinere Lånekasse-utdanning og dagpenger. Skal det være samme muligheter for en som ønsker å ta et universitetsfag til, som en som ønsker å ta et fagbrev? Det er viktige problemstillinger som Stortinget også skal ta stilling til. Det andre punktet er at vi må passe på at ledigheten ikke biter seg fast. Det betyr at hvordan situasjonen vil se ut, og hva som er behovet i 2022, er det faktisk litt for tidlig å si noe om, men at vi vil ha behov for kraftfulle tiltak også da for å få flere inn i jobb, er jeg ganske sikker på.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Jeg mener det var riktig basert på den situasjonen som var da. Jeg mener også det var riktig da smittesituasjonen fortsatte og ble som den ble, at vi ga mulighet til å søke på nytt. Uenigheten mellom regjeringspartiene og opposisjonen har veldig mye dreid seg om hvilke beslutninger som skal tas når. Opposisjonen har vært veldig opptatt av at man skal forlenge tiltakene langt frem i tid, mens vi har vært opptatt av at man, hvis smittesituasjonen forbedrer seg, raskt skal tilbake til normalen. Jeg må også få si at dette handler litt om historieskrivingen. Det er helt riktig – og det var viktig – at det var et godt samarbeid med Stortinget i mars/april i fjor. Men det er altså ikke slik at bare fordi regjeringen i sin første proposisjon ikke la frem tiltak på absolutt alle områder, men fikk anmodningsvedtak i Stortinget etterpå, hadde regjeringen ikke tenkt å gjøre mer eller jobbet med mer. Det er for øvrig også tilfellet med mange av sakene som kom i tilleggsproposisjonen. Når Stortinget kort tid før regjeringen skal legge frem noe, vedtar noe på egen hånd, er ikke det automatisk sånn at det er tiltak regjeringen har vært mot eller ikke har jobbet med.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-04-07:
Regjeringens begrunnelse er den samme som Arbeiderpartiets begrunnelse i fjor. Det er en grunn til at vi normalt har hatt en dagpengesats på litt over 62 pst. Så vidt jeg har registrert, har det ikke vært noen regjering som har jobbet med å heve den – heller ikke den rød-grønne regjeringen. Det er en lav sats sammenliknet med mange av de andre ytelsene våre, men vi har sagt at det er dagpengesatsen. Så var begrunnelsen for å gjøre den høyere under koronaen at det var en ekstraordinær situasjon som kom raskt på, hvor veldig mange på svært kort tid mistet jobben eller ble permittert. Da var det rimelig å ha en forhøyet sats, særlig for dem med lavest inntekt. Det betydde – og det var Stortinget, som vedtok dette enstemmig, helt klar over – at man fikk to forskjellige satser. Men begrunnelsen var nettopp knyttet til koronasituasjonen, slik den er i også mange av de andre ytelsene våre som er ekstraordinære.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Statsråden pleier å lytte til næringslivet, og næringslivet har jo vært helt entydig på viktigheten av å få gjort noe nå med arbeidsgiverperioden. Da hjelper det veldig lite for de bedriftene som i dag sliter, at statsråden skyver ansvaret over på partene i arbeidslivet, for situasjonen bedriftene står i, er akutt nå. Men på ett område velger statsråden å prioritere og trygge arbeidsplasser. Det gjelder for personer som ikke er norske, altså EØS-borgere bosatt i Polen, Romania, Latvia, Sverige osv. Der foreslår statsråden å bruke over en kvart milliard kroner hver eneste måned på folk ikke bosatt i Norge. Hvorfor prioriterer ikke statsråden trygge arbeidsplasser i Norge, men velger heller å trygge inntekten til personer bosatt i andre land?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Det kunne vært interessant om statsråden også svarte på om de landene som har borgere som nyter godt av det, har tilsvarende ordninger for nordmenn som jobber i de landene. Det kunne det vært greit om statsråden svarer på. Vi vet at kapasiteten i Nav er sprengt. Masse mennesker sliter nå med at det er lang saksbehandlingstid når de skal ha ytelser fra Nav som de er avhengig av for å få hverdagen til å gå rundt. Statsråden skriver selv i proposisjonen om kompensasjonsordning for EØS-borgere at dette vil medføre 500 søknader daglig, og at det vil kreve store ressurser til manuell saksbehandling. Hva vil statsråden si til alle dem som nå står i kø hos Nav for å få penger til å betale strømregning, mat, barnehage, og som nå må vente enda lenger på grunn av at statsråden prioriterer arbeidere bosatt i Polen, Latvia og Romania?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Jeg synes det er relativt oppsiktsvekkende at statsråden mener at situasjonen og saksbehandlingstiden i Nav nå er i skjønneste orden. Det er ikke de tilbakemeldingene man får fra folk flest som står i kø og venter på å få svar på sine søknader, sånn at de skal kunne ha en inntekt å leve av. Statsråden skaper et inntrykk av at dette gjelder noen veldig få personer, det gjelder alle partiene på Stortinget, for regjeringen får jo i all hovedsak støtte fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet og de andre partiene. Det vil være 80 000 EØS-arbeidere, og 63 pst. av dem er bosatt i Øst-Europa, som vil nyte godt av dette og komme foran i køen før mange norske arbeidstakere. Men det som bekymrer meg, er at regningen på over en kvart milliard kroner i måneden legger regjeringen opp til at norske bedrifter som allerede er i en anstrengt situasjon, skal forskuttere. Hvordan tror statsråden det vil påvirke likviditeten i hardt pressede bedrifter at de nå må forskuttere over en kvart milliard kroner?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-07:
I dag vil jeg ta opp et sårt tema – en sak som ikke går etter vanlige partipolitiske skillelinjer, men som i høyeste grad er et samfunnsspørsmål. I påska sto det en sak på nrk.no som helt sikkert mange har lest, og som mange av oss blir berørt av. Den handlet om en mann, NRK valgte å kalle ham Michael fordi de måtte ha en anonym framstilling av personen. Han var pensjonist, han bodde her i Oslo i en bygård, og NRK beskriver ham som en litt forsiktig mann. I mars 2020 ble han funnet død i leiligheten sin, som politiet måtte ta seg inn i fordi vaktmesteren hadde behov for å gjøre noe vedlikehold. Da politiet var inne i leiligheten, fant de post og en melkekartong i kjøleskapet som var datert til 2011. Politiet konkluderte med at mannen hadde ligget død i leiligheten i ni år. Ingen ønsker at noe sånt skal skje, men når man leser saken, får den en til å tenke litt. For saken viser at skatteetaten hadde merket at de fikk brev i retur. Det var ingen som hentet posten, så de fikk brev i retur, og de registrerte ham med ukjent adresse. Posten fikk ikke levert posten, for det var full postkasse, men de hadde en rutine om at hvis man ikke hentet posten, ble det lagt en lapp i postkassen om at postkassen var full, og de hadde fulgt den rutinen. Nav hadde også merket at her var det noe feil, og de fikk ikke utbetalt pensjonen til vedkommende. Så alarmklokkene kunne ringt i mange etater. Hvis bare etatene hadde snakket sammen, kunne dette vært fanget opp. Det er viktig å si at det er ingen som ønsker at dette skulle skje. Men jeg har en oppfordring til statsråd Torbjørn Røe Isaksen: Vil han be våre statlige etater gå gjennom sine rutiner og se hva de kan lære av denne saken, sånn at færrest mulig sånne saker skjer?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2021-04-07:
Jeg vil takke for svaret og også for refleksjonene. Vi er helt enige, statsråden og jeg, om at dette ikke er noe som følger tradisjonelle partipolitiske skillelinjer. Det er et samfunnsspørsmål. Alle er vi samfunnsborgere og har ansvar i våre nabolag og for våre medmennesker. Det må vi alle ta. Så har vi som er politikere, et spesielt ansvar for hvordan offentlig sektor fungerer. Det som bekymrer meg, er at effektiviseringen og digitaliseringen av offentlig sektor, som er riktig, også skaper store systemer som kan gjøre enkeltmenneskene små. Det er vanskelig for mange å forholde seg til digitaliseringen. Vi må sørge for å ta menneskelige hensyn, og vi må lage rutiner som gjør at vi fanger opp den typen hendelser. Jeg vil egentlig bare gi statsråden en mulighet til å gjenta det han sa i stad, om at han aktivt kommer til å be etatene om en gjennomgang – ikke med en kritisk pekefinger fra statsråden, men som en positiv oppfordring til sine etater om at de gjør en gjennomgang, og at man f.eks. melder tilbake til Stortinget i forbindelse med statsbudsjettet.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Kommentarene fra ordfører og sosialbyråd i Oslo har også handlet veldig mye om det personlige ansvaret for å bry seg og om å følge med på naboene selv om de kanskje holder seg for seg selv. Det er jeg helt enig i. Likevel er det sånn at noen havner i en situasjon der de holder seg alene fordi de kan ha ulike typer problemer som skaper en isolasjon slik at de ikke blir sett. Hvis vi legger sammen de tallene som har kommet fram i media i helgen, fra 2013 til nå, i Oslo først og fremst, men de siste par årene også i Asker og Bærum, er det 199 som er funnet etter å ha ligget døde i en uke eller mer – altså opptil ni år. Dette er et problem, og jeg vil gjerne spørre statsråden: Kan han tenke seg å ta initiativ til at regjeringen prøver å samle inn tall fra resten av landet for at vi skal kunne få en oversikt over omfanget, alvoret i dette problemet, og ta det mer innover oss? Det handler ikke bare om etater, det handler også om oss som samfunn.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Det var et interessant perspektiv. I Oslo har jeg sett tall på at opptil 60 pst. lever som enslige. Da kan man si at det er mulig at det tallet som er nevnt, 199, er et utpreget Oslo-problem. Men jeg tror ikke det. Jeg tror vi har lignende tilfeller også rundt i landet ellers. Derfor mener jeg det ville vært interessant om vi fikk en bedre oversikt, fikk sett hva andre politidistrikter eller andre Nav-kontorer kan opplyse, og tatt problemet mer inn over oss og mer på alvor. Det jeg tenker, er at selv om noen mennesker velger å leve alene og har det godt med det, er det noen som sliter, som er reelt ensomme og har alvorlige problemer. Jeg tror at blant dem som er i en slik situasjon, har denne historien skapt en utrygghet for hva som vil skje når de går bort. Det jeg skulle ønske, var at vi kunne ta det ordentlig inn over oss og sette i gang et arbeid med det, og jeg vil spørre statsråden: Kan han tenke seg å starte en prosess for å belyse ensomhet i Norge på en måte der vi ser mer hva disse menneskene sliter med?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Pandemien reiser mange spørsmål om urettferdighet, også blant dem som blir syke på jobb. Koronastudien ved Oslo universitetssykehus viser allerede alvorlige langtidsvirkninger for mange som har vært smittet. Hele 42 pst. rapporterer om dårligere helse enn før, 14 pst. om tungpustethet, 31 pst. melder om utmattelse. Så har regjeringa føyd til covid-19 på lista over yrkessykdommer, men i yrkesskadeforskriften er bare helsepersonell særskilt omtalt. Det oppleves som svært, svært urettferdig av ansatte i andre samfunnskritiske førstelinjeyrker, f.eks. varehandel, flyplasser, vektere, renholdere, lærere, barnehageansatte, i transportbransjen, for å nevne noen. Å oppleve rettferdighet er viktig for å sikre oppslutning om nødvendige tiltak. Hva er statsrådens begrunnelse for slik urettferdig forskjellsbehandling av mange av dem som tar den største risikoen for å holde samfunnet i gang under pandemien?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Da krisen rammet, var regjeringen dårlig forberedt. Regjeringens reaksjon på krisen var kortsiktig og utilstrekkelig. Regjeringen foreslo krisepakker som ville flytte kostnader for permitterte fra arbeidsgivere til arbeidstakere. Dersom Stortinget hadde gått med på regjeringens forslag, hadde hundretusenvis av nordmenn som har stått uten arbeid et helt år, hatt mye mindre å leve av, og køene på Fattighuset hadde sannsynligvis vært enda lengre. I dag hørte jeg statsråden i Politisk kvarter forklare hvorfor det var viktig med aktivitet for dem som går på sosialhjelp. Da er det et spørsmål å stille: Når vi har hatt så mange som har vært utenfor arbeidslivet, hvorfor har ikke da regjeringen i større grad satset på at de som er utenfor arbeidslivet, som er ledige og permittert, får nødvendig kompetansepåfyll? Og hvorfor er det så få som er på de ordinære tiltakene til Nav? Hvis man mener at aktiviteter er bra, vil det også være bra for dem som er enten permittert eller arbeidssøkere nå, å komme seg inn på tiltak, og at enda flere får påfyll av kompetanse.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Det er tydelig at statsråden og vi har en litt annen oppfatning av hva som er resultatet av det statsråden sier han er enig med meg i, for i 2017 var 19 400 på tiltak gjennom Nav, og i 2020 var det 12 900. Det er altså en nedgang på nesten 5 000 fra 2017. Og når man ser på dem som har tatt utdanning på eget initiativ, som går på dagpenger og er permitterte, så er det 2 900 flere i februar 2021 enn i mars 2020. Og når det gjelder dem som har opplæring som tiltak gjennom Nav, har økningen vært på 975. Når vi har hatt nesten en dobling i arbeidsledigheten, synes jeg det er rart at man kaller dette «kraftfulle tiltak». Er det dette vi kan forvente at regjeringen kommer til å bidra med når man prater om kraftfulle tiltak i tiden framover? Det er en ganske puslete økning, må jeg si.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Det er bra at den muren er revet. Det ba jo Stortinget om allerede i 2017, at man skulle legge til rette for at man i større grad kunne åpne for å ta utdanning, herunder utdanning som gir studiepoeng, mens man mottar dagpenger. Så dersom regjeringen hadde vært forberedt på at vi kunne komme i en sånn krisesituasjon, mener jeg det hadde vært mulig å legge mer til rette for at man kunne ta enda mer utdanning, for det trenger Norge. En økning i statsbudsjettet for 2021 er bra. 7 000 nye tiltaksplasser hilser vi velkommen. Men det er jo ikke noe å være veldig fornøyd med at en ikke klarte å komme i gang med det tidligere, for det har jo vært en krise som nå har vart siden mars i fjor, og det er da ganske mange måneder som er tapt når man ikke har klart å komme i gang tidligere. Jeg forstår at regjeringen er fornøyd med det man har gjort, men hva er det viktigste grepet nå for å få flere inn i utdanning, sånn at vi kan møte den situasjonen som vi har havnet i, på en enda mer aktiv måte?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Jeg registrerer at i flere av svarene til foregående taler sier statsråden at det er bevilget én milliard gjennom en tilleggsproposisjon. Det stemmer, men det statsråden glemmer å si, er at dette var på bestilling fra Stortinget, og at dette var et vedtak regjeringspartiene stemte imot. Så denne milliarden er strengt talt ikke noe statsråden har funnet på selv. Blant dem som er hardest rammet økonomisk i pandemien, er de som står uten jobb. Arbeiderpartiet har ved flere korsveier foreslått å forlenge maksimal periode for mottak av dagpenger. Regjeringen endret reglene 31. oktober. Det gjorde at man ikke fikk forlengelse for dem som hadde gått ut. Nå har regjeringen snudd, noe som gjør at de som gikk ut da, nå igjen kan søke om gjenopptak av dagpenger. Men imellom der har man stått mange måneder uten inntekt. Mener statsråden fortsatt at det var rett å fjerne de midlertidige reglene i fjor høst?
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-04-07:
Det vi snakker om nå, er strengt tatt at mennesker ble stående uten inntekt i flere måneder fordi regjeringen endret reglene midt i en pandemi – det på tross av at det hele tiden ble varslet at det kunne komme flere smittebølger. Etter ett år med pandemi har vi fortsatt et brutalt arbeidsmarked. Flertallet i Stortinget har vedtatt at langtidsledige personer som fikk innvilget dagpenger før 20. mars 2020, skal få økte satser på dagpenger, lik den midlertidige dagpengesatsen. Regjeringen har ønsket å beholde den ordinære satsen på dagpenger for langtidsledige, og regjeringspartiene stemte imot innføring av forhøyet dagpengesats for gruppen med langtidsledige. Da vil jeg ha svar på: Hvorfor mener regjeringen det er rettferdig at langtidsledige skal ha mindre utbetalt i dagpenger enn andre ledige?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Mitt spørsmål går til statsråd Sveinung Rotevatn. I klimaplanen har regjeringen foreslått mer enn en tredobling av CO 2 -avgiften på norske arbeidsplasser, til 2 000 kr per tonn innen 2030. Dette er et skyhøyt avgiftsnivå, som vil gå rett inn på bunnlinjen til norske bedrifter og industrien vår. For Fremskrittspartiet har det vært helt uaktuelt å støtte en sånn form for særnorsk avgiftsøkning, rett og slett fordi vi mener at konsekvensene blir en svekkelse av konkurransekraften til næringslivet vårt og kan bety nedleggelse av norske arbeidsplasser eller at bedriftene flagger ut. I høringsrunden til klimaplanen kom det klart og tydelig fram at Fremskrittspartiet ikke er alene om å mene dette. Flere bedrifter og organisasjoner uttrykte frykt for hvilke konsekvenser dette avgiftsnivået vil få for både arbeidsplasser og framtidig verdiskaping. Norges Fiskarlag mente bl.a. at den norske fiskeflåten, som består av rundt 6 000 små og store fartøy, ikke har noen realistisk mulighet til å bytte energibærer i nærmeste framtid, og at en tredobling av CO 2 -avgiften for dem kun vil fungere som enda en fiskalavgift til staten, noe som reduserer lønnsomhet og truer arbeidsplasser. NHO Luftfart sier at den foreslåtte økningen i CO 2 -avgiften vil gi et flyrutetilbud som vil bli dårligere og langt dyrere i årene som kommer, og omtaler regjeringens avgiftsøkning som ren symbolpolitikk. Med denne rettmessige frykten til mange norske bedrifter som bakteppe mener jeg at både norske arbeidstakere og norske bedrifter, de som holder hjulene i gang og finansierer velferdssamfunnet vårt, har rett på noen svar. Hvilke finansielle vurderinger og konsekvensutredninger har regjeringen lagt til grunn for den foreslåtte og drastiske økningen av CO 2 -avgiften?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Takk for svaret. Jeg er litt usikker på hva jeg skal bruke det til. Vi har en god del industribedrifter, og det kan ikke være sånn at statsråden kun snakker med dem jeg ikke snakker med. For vi har mindre industribedrifter som ikke er en del av kvotepliktig sektor, og som dermed blir rammet av å skulle betale en CO 2 -avgift. Meningen den gangen dette ble gjort, var at de mindre bedriftene skulle bli beskyttet mot de store internasjonale konsernene. Hvis jeg får lov å bruke Figgjo som eksempel, som er en av de mindre industribedriftene som blir rammet av CO 2 -avgift i dag, og som blir rammet på en sånn måte at de betaler dobbelt så høy avgift som de store internasjonale konsernene i kvotepliktig sektor: Hva skal svaret mitt være til dem om framtiden? Skal jeg si at vi skal tredoble avgiften, som allerede er dobbelt så høy? Hva kan jeg si til den bedriften? Kommer de til å produsere porselen på Figgjo i årene som kommer?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2021-04-07:
La meg starte med å seie at eg er glad for at vi dei siste åra, i godt samarbeid med Framstegspartiet i budsjetta, har auka CO 2 -avgifta. Vi har også tetta hol i delar av avgiftsregimet, slik at dei som før ikkje har hatt avgift, no har fått det. Det har vore ein viktig del av den klimapolitikken regjeringa fører, og som har som resultat at utsleppa no går ned og er på sitt lågaste nivå på 27 år. I klimaplanen som Stortinget får gleda av å diskutere og behandle i morgon, og som vi sikkert kjem tilbake til mange detaljar i då, er auka i CO 2 -avgift fram mot 2030 ein viktig del. Det er ikkje det einaste verktøyet. Planen legg opp til utsleppskutt på 20 millionar tonn i ikkje-kvotepliktig sektor, og auke i CO 2 -avgift står for 7,5 av dei. Så det er eit betydeleg og viktig verkemiddel, men det er ikkje det einaste. Det er likevel viktig nettopp av omsyn til næringslivet. For det næringslivet først og fremst seier til oss at dei ønskjer av klimapolitikken, er at han er føreseieleg. Dei ønskjer å vite kva kostnadene ved å sleppe ut CO 2 vil vere framover, slik at dei år for år kan investere i grønare løysingar – i hydrogen, i biogass, i batteripakkar, i elektrifisering. Det er riktig at der vi har kome veldig langt på nokre område, som f.eks. når det gjeld personbil, der salstala går gjennom taket for batterielektriske køyretøy, er det nokre næringar der det tek tid å fase inn nullutsleppsløysingar, og fiskerinæringa er ei av dei. Når det er sagt, registrerer eg at Enova nettopp endra støtteprogrammet sitt til batteri til fartøy og fiskerifartøy nettopp fordi det no er så stor pågang frå fiskerinæringa om å få installert batteri, om å få hybridteknologi opp å gå, slik at dei kan kutte utgiftene sine, bl.a. til CO 2 -avgift, og tene meir pengar. Vi ønskjer at næringslivet skal gjere slike investeringar. Difor er eg glad for at det ser ut til at Stortinget er einige om at det er riktig å heve CO 2 -avgifta framover. Eg veit det er unntak, men dei aller fleste eg snakkar med i næringslivet, seier til meg at det er klokt og den mest effektive klimapolitikken.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2021-04-07:
Ja, det håper eg absolutt at ein kjem til å gjere. Så er det ikkje slik at grunnen til at enkelte bedrifter er inne i kvotesystemet og andre er utanfor, er at ein ønskjer å beskytte enkelte bedrifter mot andre bedrifter, eller mot konkurranse. Det har rett og slett å gjere med at når ein skal setje opp eit så svært kvotesystem over heile Europa, må ein setje nokre praktiske grenser for kor mange som kan delta i den kvotehandelen. Men nok om det. Det er uansett slik at industribedrifter som ikkje er med i kvotesystemet, også bør ha ein kostnad ved å sleppe ut klimagassar. Dersom ein skal begynne å gje stadig fleire unntak frå det, vil ikkje systemet verte meir rettferdig. Det vil verte meir og meir urettferdig jo fleire som får unntak. Den store fordelen for bedrifter som er utanfor kvotesystemet, er jo at bl.a. Enova stiller opp med store midlar i støtte til grøn teknologi. Difor vil det vere slik at for bedrifter som den representanten Halleland nemner, som i dag baserer seg på naturgass, vil f.eks. biogass kunne vere eit alternativ. No kan ikkje eg på førehand love kven som får støtte, og ikkje, men eg veit at regjeringa har løyvd betydelege midlar til Enova, og dei gjev støtte til den typen investeringar.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2021-04-07:
Eg ønskjer ikkje karbonlekkasje i nokon sektorar, men det er verdt å ta med seg, når det gjeld dette spørsmålet, at det ikkje er slik at det kjem til å koste 0 kr i klimagassavgifter å fylle fossilt drivstoff i andre europeiske land framover. EU har auka klimamålet sitt kraftig. Dei diskuterer no å ta skipsfart inn i kvotesystemet. Så her kjem det til å skje ei utvikling, og den utviklinga må også skje i Noreg. Samtidig har regjeringa sagt at når vi skal auke klimagassavgiftene framover, er ikkje det for å fylle opp statskassa. Vi er ikkje for å auke det generelle skatte- og avgiftsnivået. Tvert imot, vi kjem til å betale tilbake gjennom lettar i andre skatter og avgifter, inn mot ulike næringar, inn mot bedriftene, og gje målretta støtte til klimateknologi. Vi ser no ei utruleg positiv utvikling i fiskerinæringa som ikkje berre handlar om at ho er svært lønsam for tida, men også om at det vert investert i ny, grøn teknologi, i hydrogen, i batteri. Det er ei utvikling eg er redd vil stoppe opp dersom ein ikkje skal ha nokre klimaambisjonar på vegner av den næringa, eller på vegner av andre næringar.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2021-04-07:
Et paradoks i norsk klimapolitikk er at man flytter utslippene ut av Norge sånn at det kommer på et annet lands klimaregnskap. Det betyr at man legger ned næring i Norge. Det er ikke bra for næringslivet, og det fører heller ikke til at utslippene globalt sett går ned. En av de næringene som blir hardest rammet av en økt CO 2 -avgift, som vi diskuterte nå i stad, er fiskerinæringen. For å unngå konkurs blir fiskerinæringen på Sørlandet, hvor jeg kommer fra, tvunget til å reise til Danmark for å fylle diesel, for der har de ikke denne avgiften. Logikken er at det er bedre å tvinge fiskerne til å kjøre skytteltrafikk over Skagerrak for å fylle diesel i Danmark, og at utslippene blir registrert der istedenfor i Norge, sånn at Norge kommer bra ut i klimaregnskapet, selv om det ikke er slik. Ser statsråden at dette er et paradoks, og hvorfor i all verden er det noe han ønsker?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-22:
På vegne av Kjersti Toppe, Heidi Greni, Willfred Nordlund og meg sjøl vil jeg legge fram forslag om at Nav-kontor skal tilby faglig hjelp med minst samme åpningstider som kommunens rådhus.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-22:
De som hører på denne debatten, kan få det inntrykket at det er en uenighet i realitet mellom Fremskrittspartiet og resten. Det er jo ikke tilfellet. Fremskrittspartiet kom omsider til at de også støtter lovendringen. Men det er altså et romertallsvedtak fra et flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, som antakelig blir vedtatt, og mitt spørsmål er knyttet til at enhver lov gjerne er fulgt opp av en forskrift. Dette er en lov som ikke minst trenger forskrifter, som blir omhandlet i romertallsvedtak under B. Vil statsråden legge til rette for at både forskrift og lov her kommer samtidig, sånn at vi kan sikre at det er en helhet, og dermed også at redegjørelsen kommer raskt, sånn at vi kan se helheten når departementet har gått enda grundigere inn i de dilemmaene som her er?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-22:
Det som er spesielt her, er at Stortinget gir både en lovhjemmel og ber om en redegjørelse. Det er et hele, og det er et hele som trengs for at en kan ha et grunnlag for å utforme de nødvendige forskrifter med basis i Stortingets drøftinger. Så et annet tema som har vært mye framme: Risikoen knyttet til yrkesdykking er stor, og de som skal sikre at det foregår trygt, er et team. Det er et team som står for dykkingen, og hele det teamet er en avhengig av for å få den tryggheten. Det har vært flere som har tatt opp hvor mange mennesker som trengs i det teamet, og jeg vil be om statsrådens vurdering av om en ikke også i den redegjørelsen må gå inn på den delen av det hele. Det er et tema som vi i innstillinga ikke har gått grundig inn i, og det er det et behov for.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-22:
Det gjelder en dykkeoperasjon. Det er folk som er i vannet, og det er folk som er over vannet. De som er over vannet, kan være i en båt eller i en annen innretning. Det er dykkeledere, det er de menneskene som påser at helheten er forsvarlig. Da er det et vesentlig forhold at en har tilstrekkelig med mannskap som sikrer det, og at det dermed er avklart, sånn at ikke omfanget av mannskap skal bli en konkurransefordel eller en konkurranseulempe for dem som utfører det hele. Det er den presise delen av det jeg spurte om.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-03-22:
Fremskrittspartiets hovedtalsmann, representanten Dale, sa at Fremskrittspartiet støtter hovedgrepet. Nei, det er mye mer presist. Fremskrittspartiet støtter lovendringen. Fremskrittspartiet støtter lovendringen, og en stor takk til Fremskrittspartiet for det. Dermed støtter en at yrkesdykkere og loser skal inn under arbeidsmiljøloven, og at det er Arbeidstilsynet som er organet. Det er ikke korrekt å prøve å skape det inntrykket, som siste taler også ga inntrykk av, at Fremskrittspartiet står på et annet standpunkt. Det er ikke tilfellet. Det var ikke opplagt at det skulle bli enstemmighet i komiteen om konklusjonen, men det er det blitt, og det er et faktum, og det er det som står igjen i denne debatten. Representanten Helge André Njåstad snakket om den som dykker. Det var noe av bakgrunnen min for å stille spørsmål til statsråden. Det er ikke bare den som dykker; det er hele dykkerteamet. Det er alle de menneskene som trengs for at dette skal foregå på en ordentlig måte, vi her snakker om. Det har vi altså tatt hensyn til i romertallene under B, og det Fremskrittspartiet har i sitt forslag, er i virkeligheten forhold vi har drøftet grundig i innstillinga, og som inngår under komiteens tilråding B. Vi i komiteen har fått en rekke e-poster etter at innstillinga ble avgitt, bl.a. fra daglig leder i AQS, Ove Løfsnæs, som er svært kritisk til at yrkesdykking med dykkermatroser skal inn under arbeidsmiljøloven. Men i dag har vi fått en e-post fra den tillitsvalgte for dykkerne i det samme firmaet, Nicolas Fares Hammer, og det firmaet er jo Norges største og mest slagferdige serviceselskap. Tillitsvalgte sier her: Lovforslaget truer ikke arbeidsplasser eller sikkerhet på kysten, gitt at daglig leder velger å opprettholde dykkbare servicebåter. Det ligger fremdeles til rette for å fortsette ved at Sjømat Norge inngår en tariff med Industri Energi for yrkesdykkere i havbruksnæringen, noe som vil gjøre at alle dykkbare servicebåter konkurrerer på like vilkår. Dessuten står det ikke et sted i proposisjonen at man ikke fremdeles kan jobbe som yrkesdykker på servicebåt under arbeidsmiljøloven. Sånn til informasjon fulgte Abyss AML – altså arbeidsmiljøloven – på sine dykkbare servicebåter tidligere, men det var ikke lenger konkurransedyktig da konkurrentene valgte å gå inn under sjøfart. Her er vi ved noe av kjernen i saken. Her får vi et likt regelverk som gjelder arbeidstid, ansettelsesforhold og sikkerhetsbestemmelser. Dermed er det en bransje som kan konkurrere på like vilkår, og det har vært en vesentlig del av komiteens begrunnelse for forslaget.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-03-22:
På vegne av stortingsrepresentantene Per-Willy Amundsen, Hanne Dyveke Søttar, Kjell-Børge Freiberg, Morten Ørsal Johansen, Tor André Johnsen, Terje Halleland, Giske Meininger Saudland, Sivert Bjørnstad og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om lokalt selvstyre for motorisert ferdsel i utmark.
Hans Andreas Limi (Fremskrittspartiet), 2021-03-22:
På vegne av representantene Silje Hjemdal, Erlend Wiborg og meg selv vil jeg fremme forslag om å sikre tilgjengelighet hos Nav.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2021-03-22:
På vegne av stortingsrepresentantene Jon Georg Dale, Sylvi Listhaug, Hans Andreas Limi, Helge André Njåstad og meg selv har jeg gleden av å legge frem forslag om å forbedre permitteringsreglene ved å redusere arbeidsgiverperioden. Med den siste nedstengingen her i Oslo, Viken og flere steder ber vi om at forslaget behandles etter forretningsordenens § 39 c.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2021-03-22:
På vegne av representantene Bengt Fasteraune, Liv Signe Navarsete, Geir Adelsten Iversen, Willfred Nordlund og meg sjøl har jeg gleden av å fremme et representantforslag om å styrke kortbanenettet.