Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Dette er en spesiell sak – jeg kan ikke si noe annet. Det ble nevnt at det er «historisk sus». Ja, det er historisk, fordi Stortinget for første gang åpner opp for at det kan være petroleumsvirksomhet i ishavet. I tillegg er det en oppfølging av en historisk avtale med Russland, og det er en sak som har sterke føringer fra forvaltningsplanen fra 2011 for Lofoten og Barentshavet. Den gjelder også for dette området. Det er en spesiell sak fordi vi fikk en forvaltningsplan for Barentshavet sørøst ganske så sent, i tillegg til at en fikk en tilleggsmelding for bare 14 dager siden. Det har gitt komiteen lite tid. Vi har hatt mange saker i vår, og en så stor og så viktig sak burde vært behandlet bedre. I tillegg har det utviklet seg en brevveksling mellom statsråden og komiteen – jeg følte jeg hadde en brevvenn igjen – og gjennom den brevvekslingen har vi fått definert iskanten og polarfronten, hva som legges i det. Denne forvaltningsplanen for Barentshavet sørøst bygger på forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten. Da ble det definert som særlig sårbare områder. Den forvaltningsplanen har en grundig beskrivelse av de sårbare områdene, og også i tilknytning til konsekvensutredningen i denne saken har det kommet mange viktige innspill knyttet til miljø. Jeg registrerer, når jeg leser vedleggene, at mange av innvendingene fra miljø- og fagetatene bare har blitt tatt til orientering, og en har egentlig ikke svart godt på hvorfor en går vekk fra dem. Men jeg har registrert at det har vært en flytting i disse sakene, der miljøet har tapt. I 2011, ved forrige forvaltningsplan, fjernet regjeringen kravet om nullutslipp i disse områdene. Samtidig fjernet en kravet om at det skulle være en 50-kilometersgrense fra grunnlinjen. Den er nå blitt 35 kilometer. Nå åpner en altså for aktivitet i tilknytning til polarfronten og iskanten – på tross av at jeg og alle miljøorganisasjoner og miljøetater mener at forvaltningsplanen for Barentshavet faktisk egentlig hindrer det. Det minner meg om debatten om Nordpolen, som gikk i august 2012. Da var olje- og energiministeren tydelig på at han hadde visjoner om å nå Nordpolen, og hans statsrådkollega, Bård Vegar Solhjell, miljøvernministeren, sa til E24 i august 2012: «Det blir ingen boring. SV vil ikke være en del av en regjering som borer etter olje i områdene mot Nordpolen.» Jeg vil også sitere fra forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten, der en klart og tydelig skriver: «Polarfronten strekker seg også inn i tidligere omstridt område. Forhøyet produksjon ved polarfronten gjør dette til et viktig beiteområde, samtidig som polarfronten er en naturlig og dynamisk biogeografisk grense og har derfor relativt høy biodiversitet. Den er imidlertid bredere og mindre markert i øst enn lenger vest. Sjøis dekker deler av området i perioder av året.» Kart og alt som ligger til grunn for forvaltningsplanen, tilsier egentlig at en er tydelig på at polarfronten og iskanten går inn i dette området som en nå åpner. Dette nekter Kristelig Folkeparti å være med på. Derfor tar jeg opp de forslagene som vi har i saken. Vi legger oss ikke på en egen definisjon, vi legger oss på definisjonen til Direktoratet for naturforvaltning, Polarinstituttet, miljøbevegelsen, altså 50 km fra maksimal isutbredelse – ikke den definisjonen som vi fikk gjennom brevvekslingen: «den til enhver tid observerte iskant». Når vi nå så hvem som fikk utdelt tillatelse i 22. konsesjonsrunde, så en at det var noen av de nordligste områdene som ble åpnet. Derfor frykter jeg at det er det samme som vil skje i 23. konsesjonsrunde – nå ser jeg statsråden nikke. Det er klart at når du skal nærme deg Nordpolen, er det det som må ligge til grunn. Men i tillegg må det jo være en åpning med sikte på at det skal bli funn som gjør at det kan produseres hele året. Selv om en har boretidsbegrensninger nå, vil utfordringen være der i produksjonsfasen. Kristelig Folkeparti sier samtidig at vi ønsker forutsigbare kår for oljebransjen, og derfor var vi tydelige i forbindelse med oljemeldingen på at vi ønsket å åpne området. Men så sier vi også tydelig at det er noen områder som må bli liggende igjen – jeg kan referere til innlegget til Egeland – at en faktisk vet at det er noen av ressursene som må ligge i bakken, men da kan vi i hvert fall spare de aller mest sårbare. Til innlegget til Egeland må jeg si at jeg undrer stort: Jan Mayen skal ikke åpnes nå, sier han. Da kan jeg sitere fra innstillingen på side 1: «Derfor gjennomfører regjeringen åpningsprosessene i Barentshavet sørøst og for norske havområder ved Jan Mayen.» Hvis SV ser det som en seier, vil jeg gjerne ha olje- og energiministeren til å bekrefte at det er det. Så kommer jeg heller tilbake senere.