Lars Sponheim (Venstre), 2005-11-10:
Jeg tror for øvrig representanten Lundteigen har glemt å få med seg at Regjeringen i sitt forslag dobler årsavgiften på traktor og moped(munterhet i salen) (munterhet i salen) La oss være så rause på en slik dag å glede oss over at når en ny finansminister entrer talerstolen for første gang, er det en stor dag for en finansminister. Vi er store nok, tror jeg, på alle sider av bordet til å glede oss over at finansministeren har en så stor dag. Rollene skifter, og jeg er tilbake på det velkjente Balkan-hjørnet i finanskomiteen. Sist jeg var der, satt jeg der sammen med daværende stortingsrepresentant Kristin Halvorsen, og vi gjorde alt vi kunne for å se hvordan vi kunne få nettene korte for daværende finansminister Jens Stoltenberg. Slik er rollene. Jeg står og reflekterer rundt finansministerens tale i dag: Hva ble sagt, og hva ble ikke sagt? Det siste kan kanskje være like interessant å stoppe litt opp ved. Jeg la merke til at finansministeren brukte veldig liten tid på å snakke om hvordan verdiene skal skapes. Det ble sagt veldig mye om at verdiene skal deles, og det er vel og bra. Men det er nå engang slik at Arbeiderpartiets gamle slagord, som vi alltid hørte av Arbeiderpartiets finansministere da de stod på talerstolen, var at man skulle legge vekt på å skape for å dele, og her må det være en balanse. Og jeg synes ikke den balansen var spesielt godt til stede i dag. Men det skal også sies at aldri har vel en nyutnevnt finansminister fått gå på Stortingets talerstol og legge fram et budsjett med en økonomi som går så godt og har så mange muligheter – i alle fall på kort sikt – til å kunne dele mye, uten å ha den aller største fokuseringen på det å skape. Jeg tror det er farlig, det er kortsiktig, og jeg håper finansministeren bidrar til å rette opp det ved senere anledninger. Jeg tror svakheten ved dette budsjettframlegget er at det ikke svarer på noen veldig viktige spørsmål: Hvordan skal vi øke landets inntektsside, og hvordan skal vi fornye inntektssiden ved å lage inntekter på andre måter? Den nye næringsministeren, f.eks., har fått gleden av å starte en regjeringsperiode med 50 000 flere bedrifter å være næringsminister over enn det var for fire år siden. Men det er ikke nok å hvile der. Han må levere fra seg stafettpinnen om fire år, håper jeg, og ha laget enda 50 000 flere bedrifter, for det er dét vi trenger. Tegner dette budsjettet en politikk for det? Jeg har ikke klart å se det så langt. Et annet viktig spørsmål som det må gis et svar på av landets finansminister, er hvordan vi skal sørge for å ha mange nok mennesker i dette landet som har penger, og som tør og vil lage nye arbeidsplasser med høy risiko. Er dette budsjettet et klapp på skulderen til de menneskene som skal plassere pengene sine i nye arbeidsplasser og bedrifter? Jeg har ikke sett det klappet på skulderen. Derfor vil jeg gjøre den tidlige refleksjon i denne budsjettbehandlingen at dette er en trist dag for de mange som skal skape verdier – jeg skal komme tilbake til forskning. Det er f.eks. riktignok en skatteskjerpelse på 6,4 milliarder kr. Isolert sett er det mulig å bære for dem som har penger. De kan sikkert betale det i 2006. Men hvilke signaler gir det? Hva slags dynamikk er det for den utvikling vi må få? I tillegg ser vi at det er en økning i marginalskatten som gjør at spennet når det gjelder skatt på arbeidsinntekt og kapitalinntekt, øker og åpner for noen av de utrivelige tilpasninger som vi så tidligere da vi slet med den småbedriftsfiendtlige delingsmodellen. Så kan man vel kanskje si at på sett og vis er nå alt ved det gamle. SVs leder, nå som finansminister, snakker om barnehager og fordeling, og Venstres leder, nå som opposisjonspolitiker, snakker om småbedrifter og verdiskaping. Men da jeg gikk til Stortinget i dag, var jeg helt sikker på at én ting skulle jeg rose, én ting kom til å være bra, og det var at vi skulle være et felles lag og slå et godt slag for noe som både Venstre, SV og de fleste i denne salen har gått inn for, nemlig kunnskapssatsing – å søke ny kunnskap og forskning. De har til og med et eget nytt ministernavn. Og så fikk vi det som kanskje var det største sjokket da budsjettet ble lagt fram i dag, nemlig et kutt i Forskningsfondet på 25 milliarder kr. Og jeg stiller spørsmålet: Hvorfor? Så kan man si: OK, det er understreket penger – det kan man rette opp med økte bevilgninger når man kommer til 2007 og virkning. Men det er et veldig sterkt signal til Forsknings-Norge som jeg gjerne vil at finansministeren bruker de neste 2 minuttene til å rette opp, slik at kunnskapsministeren også kan få gode dager framover.