Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-03:
Stortinget er i dag invitert til å ta stilling til en historisk satsing når det gjelder kampen mot kriminalitet. Det er det største justisbudsjettet som vi noen gang har vedtatt, og den veksten vi står overfor, særlig når det gjelder politiet, må vi langt tilbake for å finne maken til. Man kunne jo bruke denne anledningen, denne debatten, til å snakke mye om tall og om vekst. Jeg skal prøve å unngå det. Jeg hørte med interesse innledningen til representanten Dahls innlegg – også for øvrig gode innlegg på mange punkt – og må si at hadde det representanten Dahl sa, kunnet stå igjen som et resultat av denne debatten, hadde vi også kunnet skapt veldig mye oppfattet trygghet ute i befolkningen. Når representanten Dahl prisverdig peker på spørsmålet om behovet for nå å balansere det budskapet som vi som er aktører i kriminalpolitikken, sender ut, behovet for ikke å spille på frykt, behovet for å dra i samme retning, må jeg, etter forholdsvis mange år i justispolitikken, få lov til å gi uttrykk for at jeg tror at han treffer spikeren på hodet. I det mediestyrte samfunnet vi lever i, hvor hendelsene velter inn over oss mer brutalt enn noen gang, er det helt åpenbart at vi som premissleverandører ute i debatten har et betydelig ansvar for å skape trygg følelse hos befolkningen. Derfor mener jeg det er en veldig viktig oppfordring representanten Dahl kommer med, og som jeg også imøteser effekt av i den perioden vi nå går inn i. Og det er et ansvar for oss alle. Det er ikke bare viktig for å skape den berettigede trygghet som mange mennesker skal ha i dette landet. Vi står altså overfor en situasjon i år hvor vi antakelig kommer til å ha det laveste antall drap på 20–30 år. Det er også viktig å få signalisert at mye går i riktig retning, for å skape trygghet, men også for å fokusere på den kriminaliteten som vi aldri, eller stort sett aldri, snakker om i det offentlige. I løpet av én uke i Norge viser Justisdepartementets voldsmålinger at over 1 300 barn rapporterer til hjelpeapparatet – og vi snakker om én uke – at man enten sjøl utsettes for vold eller overgrep, eller er vitne til vold eller overgrep. 1 300 barn i løpet av én uke – det er toppen av isfjellet. Jeg er veldig glad for å ha fått lov til både nasjonalt og internasjonalt – sist nå i FN da FNs generalsekretær inviterte til å sette sammen et mannspanel – nettopp å sette søkelyset på den volden og de overgrepene som rammer kvinner og barn. Jeg må nok – med respekt å melde – få si at med de store utfordringene vi står overfor, og som preger dagsordenen ute: Dette er den største utfordringen. Det er dette som er den daglige terroren som mange barn og mange kvinner ikke klarer å vri seg unna. Det er dette som er utfordringen for oss for å kunne skape sterkere trykk fra politi og justismyndigheter, men ikke minst for å kunne tenke annerledes. Disse barna og disse kvinnene vil vi antakelig ikke kunne nå ved bare å tenke tradisjonelt, med strengere straffer og mer politi. Mange av dem ber ikke om mer politi. Mange av dem ber faktisk om mindre politi. Mange av dem ber om konfliktløsning, konfliktreduksjon, og mange ber om hjelp og rehabilitering for å komme seg over i et annet liv. Dette er en stor utfordring for oss, som vi er helt avhengig av å ta på alvor. Jeg er overbevist om at hvis man går inn i justispolitikken for framtida med nettopp å påpeke at vi må balansere, må vi også gjøre det i forhold til det budskapet når det gjelder barn og kvinner. Det vil også hjelpe oss med å få fram at det er de avanserte og vanskelige metodene vi må være på jakt etter. Det å omstrukturere, det å se på hvordan vi kan få politiet til å jobbe på en annen måte, blir hovedutfordringen for oss nå framover, fordi det blir brukt mye midler – 1,3 milliarder kr i vekst – på politiet. Det blir altså brukt penger, slik at vi kan ha et rekordstort opptak på Politihøgskolen. Men det vil fordre av oss at vi også må kreve å få resultater av det, og at vi bruker de midlene på en best mulig måte, i forhold til struktur, men også metodikk, selvfølgelig. Det vil også fordre av oss at vi evner ikke bare å tenke reaktivt når det er for seint. Jeg ser til min glede at Haugesunds Avis på førstesiden i dag skriver om ett sted, et nytt sted: «Skjenkekuttene bremser volden» – 38 pst. nedgang i voldskriminaliteten. Vi ser det samme i Trondheim. Vi har sett det samme i mange andre kommuner. Bare i Trondheim det siste året snakker vi om 46 sparte voldsofre, som politiet slapp å avhøre, som vi slapp å bevilge voldsoffererstatning til, og som slapp å gå det lange løpet gjennom livet med en kanskje traumatisert skade. Det er utfordringen. Jeg er derfor glad for alle dem som har vært her oppe og snakket om frivillighet, men ikke minst om forebygging i sin brede kontekst. Derfor er det så viktig, når vi nå vedtar et budsjett som er så omfattende, og som satser såpass både på politi, kriminalomsorg og etter mitt skjønn også domstoler, at vi har søkelys på både det som skjer før kriminaliteten oppstår, og hvordan vi kan gjøre de vanskelige grepene i de strukturene vi står overfor i politiet, i kriminalomsorgen og i domstolene. Det er gledelig at den DNA-reformen som vi har gjennomført, gir så gode resultater som vi nå ser, at vi har så stor vekst i antall personer som er registrert, og at det også gir treff. En liten gruppe mennesker begår store deler av kriminaliteten. Vi vil klare å oppklare mer kriminalitet. Vi gjør det allerede med den DNA-reformen vi har sett. Det er dessuten gledelig at dette budsjettet nå rommer mulighet for å styrke Utrykningspolitiet, som jeg definitivt er tilhenger av – jeg skjønner at Fremskrittspartiet nå ønsker å legge det ned – og at budsjettet rommer mulighet for å styrke Økokrim/Kripos, slik at vi får på plass den innsatsstyrken mot organisert kriminalitet som vi har snakket om lenge. Og vi ser det virker. Det er nedgang i vinningskriminaliteten i de områdene hvor man har satt i verk disse tiltakene. «Grenseløs» i Vestfold er et godt eksempel på dette. Innsatsen på Majorstua er et veldig godt eksempel her i Oslo. Det hjelper når man setter på press. Dette skaper store utfordringer for oss. Det er helt åpenbart at de økte varetektstallene er et resultat av at politiet har levert godt i løpet av de siste månedene. I denne konteksten er det viktig at vi ikke glemmer kriminalomsorgen. Det er flere som har sagt at det må vi fortsette å satse på framover. Jeg er overbevist om at vi vil se bedre og bedre resultater også i kriminalomsorgen. Det må vi, når alle fengslene nå har fått utdanningstilbud. Det var tverrpolitisk enighet om det i Stortinget. Det har kostet penger, men tilbudet er bra. Det er bibliotek, avtaler med kommuner om bosetting og ikke minst satsing fra frivillige organisasjoner. Jeg er helt enig med mange i at den bør vi øke i årene som kommer. Mange organisasjoner gjør en god jobb – alt fra Røde Kors til WayBack. Vi ser at disse leverer godt. Sjøl om det er grunn til å glede seg over at vi nå er i en situasjon hvor politiet leverer stadig bedre, har vi ikke glemt kriminalomsorgen, at vi må bygge flere plasser. Vi har i løpet av de siste årene brukt 1,4 milliarder kr for å bygge et nytt fengsel i Halden, med 250 plasser. Det åpner til våren. Det er lenge siden vi åpnet en så stor institusjon i kriminalomsorgen i Norge. Regjeringa har i løpet av de siste årene satset på dette for å møte det som vi har bygd opp gjennom år – når det gjelder økt politihøyskoleopptak, ikke minst når det gjelder drift, når det gjelder DNA-reform, og til slutt når det gjelder den internasjonale satsingen, som bare må bli sterkere. Derfor er jeg veldig glad for å ha fått anledning til å signere den nye politisamarbeidsavtalen med EU, hvor Norge nå gis adgang til å delta i utviklingen av DNA-register og mulighet for å søke i DNA-registrene i Europa. Kjøretøy og fingeravtrykk vil være helt avgjørende. Det neste som står for tur, er at Norge melder seg på når det gjelder soningsavtalen, slik at vi også der kan være med i det europeiske fellesskap for å slå tilbake den mobile kriminaliteten. Det budsjettet vi inviterer Stortinget til å vedta i dag, gir forsterket kraft til å få ytterligere nedgang i kriminaliteten.