Kristin Clemet (Høyre), 2005-02-16:
Etter en liten mediedebatt om dette – det var vel i forrige uke – er jeg glad for at jeg har fått dette spørsmålet. Det ligger i sakens natur at jeg som statsråd ikke har noen direkte mulighet til å påvirke bruken av en bestemt diagnose. Jeg har imidlertid ansvar for at vi har et system som bidrar til at elevene får forsvarlig opplæring i samsvar med sine rettigheter. Elever som ikke har eller kan få tilfredsstillende utbytte av det ordinære opplæringstilbudet, har rett til spesialundervisning. I den grad skolen greier å styrke den ordinære undervisningen slik at eleven får tilstrekkelig utbytte i henhold til de ordinære målene i læreplanen, oppstår det ingen rett til spesialundervisning. Før det gjøres vedtak om spesialundervisning, skal det foreligge en sakkyndig vurdering. I visse sammenhenger kan en diagnose inngå i en slik sakkyndig vurdering. Det er imidlertid viktig å understreke at elevens rettigheter ikke er avhengige av en spesifikk diagnose. Muligheten for å få tilpassede ordninger ved avvikling av avgangsprøven er heller ikke avhengig av diagnose, dersom eleven ellers har behov for særskilt tilpasning på bakgrunn av sakkyndig vurdering. Spørsmålet antyder at det er en sammenheng mellom økonomi og bruken av diagnose. Jeg har ikke grunnlag for å si at det er en slik sammenheng, men hvis noe slikt skulle avdekkes gjennom tilsyn, må det selvsagt slås ned på. Noe annet er at det på faglig grunnlag kan være uenighet om bruken av diagnosen dysleksi. Hver femte grunnskoleelev har dårligere leseferdighet enn vi skulle ønske. Inntil 5 pst. av elevene kan sies å ha spesifikke lese- og skrivevansker. Mange av disse elevene kan ha rettigheter etter folketrygdloven i tillegg til etter opplæringsloven, og kan dermed få støtte fra Rikstrygdeverket til bl.a. PC. Det er viktig med godt tverrfaglig og tverretatlig samarbeid lokalt for å sikre elevene et best mulig tilbud. Regjeringen er opptatt av norske barns leseferdigheter. I den forbindelse har vi bl.a. lagt frem planen «Gi rom for lesing», en strategi for stimulering av leselyst og leseferdighet. Planen legger opp til en femårig innsats for bl.a. å forebygge lesevansker. 100 mill. kr vil i perioden bli avsatt til å gjennomføre strategien. I St.meld. nr. 30 for 2003-2004, Kultur for læring, legges det opp til en rekke tiltak for at elevene skal få tilpasset opplæring, og i den forbindelse står kompetanseutvikling sentralt. Både skoleeiere, skoleledere, lærere og PP-tjenesten er viktige målgrupper for disse tiltakene. Gjennom de nasjonale prøvene i lesing og skriving får den enkelte skole og lærer mer kunnskap om elevenes utbytte av opplæringen. Et av hovedformålene med prøvene er å gi et grunnlag for bedre tilpasset opplæring. Det har i flere år også vært tilgjengelig kartleggingsprøver for ulike trinn som er utviklet for å avdekke lesevansker så tidlig som mulig. Det satses dessuten på utvikling av et mer systematisk og målrettet tilsyn, bl.a. for å sikre elevenes rettigheter. Sentralt i gjennomføringen av Kunnskapsløftet er utviklingen av nye, enklere læreplaner med mål for elevenes kompetanse på ulike trinn. Dette vil kunne bidra til at det blir lettere å fange opp elever som ikke ser ut til å kunne nå målene på en tilfredsstillende måte. I læreplanene vil også de grunnleggende lese- og skriveferdighetene bli tillagt stor vekt. Lærerutdanningen er fra 2003 styrket i grunnleggende lese-, skrive- og matematikkopplæring som en obligatorisk del av rammeplanen. Samlet sett mener jeg at de tiltakene jeg har nevnt her, er et godt grunnlag for nå å møte utfordringer knyttet til lese- og skrivevansker.