Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-11-13:
Takk til interpellanten, som muliggjør en debatt om norsk reiseliv, en framtidsnæring fordi folk er mette av tradisjonell mat, av store hus og av nye biler, men desto mer sultne på kultur og opplevelser. Reiselivsnæringen er sammensatt, fra de små bedriftene til de lønnsomme store, der reiselivsnæringen ofte kommer i tillegg til andre næringer. Det er ganske imponerende at bare den småskaladelen av reiselivet som har med turisme og gardsmat å gjøre, omsetter for 2 milliarder kr. Bygdeturisme og gardsmat har i visse deler av landbruket slitt med stempelet «en smålåten tilleggsnæring som særlig kvinner pusler med», men 2 milliarder kr i samlet omsetning er mer enn den samlede tømmeromsetningen i Skogeiersamvirket. Det er gledelig å registrere at 2007-sesongen var strålende, med en vekst på 12 pst. På messen «Norwegian Travel Workshop» i vår ble det rapportert om utenlandske operatører som i flokk og følge etterspurte andre tilbud enn de store standardhotellene. Trenden i reiselivet går mot flere individuelt reisende og mindre grupper, som ønsker ekte opplevelser. Småskalaturisme og gardsturisme befinner seg midt i blinken. De fleste har registrert at flere og flere etterspør lokal mat og kulinariske småskalaspesialiteter. Den ene hotellkjeden og butikkjeden etter den andre har åpnet dørene for spesialiteter og lokal mat. Det er synd at ledelsen i Landbruks- og matdepartementet toner ned spesialproduksjon og småskalanalegg i en tid da nettopp dette etterspørres. Heldigvis fikk den forrige regjeringen småskala- og spesialitettoget på skinnene, og det på en så offensiv måte at toget går videre. Som jeg sa innledningsvis, er reiselivsnæringen mangfoldig og sammensatt. I hard konkurranse med mange land som er større, og som satser langt mer enn lille Norge, er det nødvendig med en offensiv offentlig og nasjonal strategi, og det haster. Da holder det ikke med ord, en må over til handling. Derfor foreslår Venstre å øke reiselivssatsingen i neste års budsjett. Penger til markedsføring er viktig og avgjørende, men for å lykkes er det også andre viktige faktorer som det må tas hensyn til. Merkevarestrategien er vesentlig for å kunne beskrive næringens identitet og kunne legge grunnlaget for en felles kultur og en felles profil. Ofte ser en at det er mangel på en helhetstenkning mellom de enkelte aktørene i reiselivsnæringen, men også at aktørene og virkemiddelapparatet ikke har utviklet en felles holdning. Det er viktig at det skjer, hvis ikke kan det oppstå utviklingssvikt. Et annet viktig område er kompetanse. Næringen vil i økende grad oppleve reisevante og krevende kunder. For å møte dette trengs faglig dyktighet og kompetanse. I den nasjonale reiselivsstrategien må det bli et sentralt element. Ett område som strategien omtaler, er tilknytningen mellom reiseliv og andre næringer, f.eks. sammenhengen mellom kulturlandskap, landbruk og reiseliv, men også andre næringer. Samhandling blir viktig. Reiseliv må satses på og prioriteres ressursmessig. Dette gjelder ikke minst departementets organisering og samhandling på reiselivssektoren. Jeg håper at statsråden lytter til det som er blitt sagt, merker seg det og handler. Norge er etter min mening en sinke og har store mangler når det gjelder den offentlige organiseringen av og samhandlingen innen norsk reiseliv. Dette må statsråden ta tak i. Jeg ser fram til Regjeringens strategier for norsk reiseliv. Mulighetene er absolutt til stede i dette lille, men særegne landet vårt, men da må det handles.