trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Som Aust-Agder-representant føler jeg meg nesten forpliktet til å ta ordet i denne debatten. Vi er selvfølgelig veldig stolte av de tradisjonene vi har. Vi er særlig stolte av verdensmesteren vår, som det er grunn til å gratulere i dag. Han vant fjerde etappe av Sveits rundt. Vi er selvfølgelig også stolte av Grimstad, som har kommet veldig langt, og som er en av sykkelbyene i front – dog ikke blant de største byene. Men jeg er veldig glad for fokuset – nå ser jeg at representanten Tenden febrilsk prøver å fortelle meg at de har Venstre-ordfører, men dette har han ikke gjort helt alene. Jeg er i alle fall veldig stolt av Grimstad. Det er en annen Grimstad-syklist som er rimelig kjent. Han heter Dag Otto Lauritzen. Han har påpekt at norske bilister er blant de verste i verden når det gjelder å ta hensyn til syklister. Det er det verdt å legge vekt på. Er det noen som har erfaringsgrunnlag etter å ha syklet i veldig mange land, er det jo disse toppsyklistene. Jeg er helt enig med representanten Bratli, som etterlyser fortgang i det som går på sykkelhjelm. Jeg ser egentlig ingen logikk i at det ikke skal være påbudt, ettersom mange syklister sykler akkurat like fort som en moped kjører. Men på moped må du ha hjelm, ikke på sykkel. Det som også fikk meg til å ta ordet, er psykologien i det Fremskrittspartiet sier. Det er veldig, veldig interessant, for selv i denne debatten klarer Fremskrittspartiet å skape et motsetningsforhold, de klarer å skape et inntrykk av at det er synd på bilistene, selv i forhold til syklistene. De klarer å forsvare den irriterte bilisten. Ja, generelt spiller de på den irriterte bilisten. Det gir seg også uttrykk i politikken: høyere fart, nei til prikker, nei til gjennomsnittsmålinger. Tidligere var det også nei til utrykningspolitiet, og enkelte fremskrittspartirepresentanter vil ha sprit på bensinstasjonen. På denne måten blir det farligere for både de harde og de myke trafikantene. Så la oss håpe at en sånn politikk i hvert fall ikke får gjennomslag. Så til representanten Godskesen når det gjelder gang- og sykkelsti. Nå er jeg relativt nybakt far, og det å gå på en smal sykkelsti med barnevogn når det kommer en syklist susende i 40–50–60 km/t, viser at mange gang- og sykkelstier ikke er egnet for den type transport. Så det er helt forståelig at folk som skal sykle fort, søker ut i veien. Derfor må vi ha egne sykkelveier. Ellers blir ikke dette trafikksikkert nok.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet i saken, men når komitélederen, Hareide, er såpass hard som han er, synes jeg han må få svar tilbake. Men det er i hvert fall godt å se at også Hareide vedgår at veiene faktisk er der for bilistene. I NTP-perioden 2009–2019 er det altså slik at de tallene vi får fra Samferdselsdepartementet, tilsier at bilistene over tiårsperioden faktisk betaler 700 mrd. kr i skatter og avgifter som er bilrelatert og i transportskatt – bompengefinansiering. Det er godt mulig at Hareide og andre mener at dette ikke er nok når det gjelder å beskatte bilistene i Norge. Men med Fremskrittspartiets øyne er det slik at dette er en stor skatt og en stor belastning, som både går ut over bilistene, går ut over næringslivet og går ut over vår konkurranseevne. Hvis man ikke har forståelse og respekt for et annet partis syn om at man er veldig lei av at bilistene skal bli brukt som melkekyr i Norge, så forstår jeg den argumentasjonen, men jeg synes den mangler alt av respekt for andre partiers synspunkt og ståsted.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Det er jo slik at Sverige har halvert sin saltbruk. Finland har redusert enda mer, og man vet at det ikke brukes salt verken i USA eller i Canada. Disse landene er alle arktiske land som har vesentlige likheter med Norge. Det er også land som tenker trafikksikkerhet i vesentlig grad. Hvordan kan det ha seg at Norge har et så annerledes utgangspunkt for å behandle salt på sine veier enn hva man har i de andre landene som hører hjemme i det samme arktiske området?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Dette forslaget er viktig. Selv om vi ikke får gjennomslag for det i dag, er jeg rimelig sikker på at vi kommer til å få rett i våre påstander. Til tross for Salt SMART-prosjektet, som de andre viser til, er det slik at vi i dag pøser ut veisalt som vi aldri tidligere har gjort. 330 000 tonn blir pøst ut på veiene, uten at noen kan dokumentere god troverdighet med hensyn til trafikksikkerhetsgevinster. Sverige og Finland reduserer sin bruk av salt. Sverige og Finland har ikke noe verre trafikkskadebilde enn Norge – tvert imot. De har langt færre alvorlige ulykker enn oss, til tross for at de bruker langt mindre salt enn oss. I USA og Canada er veisalt kategorisert som gift, og ifølge deres forskning blir effekten i et vedlikeholdsperspektiv at salting av veiene medfører opp til 15 ganger dyrere drift og vedlikehold av veiene. På en reise Fremskrittspartiets fraksjon gjorde i Polen, hvor vi studerte motorveier og hvordan de forholdt seg til salting, så vi at det var anrettet viadukter etter motorveiene – mil etter mil – som samlet opp veisaltet og førte det til store oppsamlingskummer. Og hvorfor? Jo, polakkene er selvfølgelig klar over at dette er en gift, og de ønsker ikke å spre denne giften ut i naturen. Har noen, noen gang, i det hele tatt tenkt tanken i Norge? Her pøser vi ut en gift. Bruken av salt har eksplodert under Salt SMART-prosjektet. Til og med våre egne drikkevannsreservoarer blir tilført denne giften. Å salte i så stor grad som det blir gjort i dag, kan best sammenlignes med å tisse i buksa. Det varmer en liten stund, men fysj, hvor kjedelig det blir etter noen tid. Ja, Vegvesenet sparer penger der og da, men regningen over tid er jeg stygt redd for kan bli utrolig mye høyere enn de fleste er i stand til å drømme om. Vi vil bruke mer penger til vintervedlikehold uten salt – ingen tvil om det – men samfunnet vil som helhet tjene enormt på mindre bruk av salt. Vi vet at de største utslagene ved issprenging skjer i overgangen fra is til vann. Normalt vil våre veier oppleve denne prosessen noen få ganger i året uten salt, men med salt vil denne kjemiske prosessen som saltet frambringer, føre til at issprengingen pågår nær sagt sammenhengende i månedsvis. Det er vel ikke slik at våre veier er uten sprekker, revner og hull som gjør at ikke saltet trenger seg inn nær sagt over alt, ikke minst ned i selve veifundamentet? Hvilken effekt dette har for veier, vedlikehold og skader, henger i luften, men jeg kan umulig forestille meg at det er positivt.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
I likhet med representanten Susanne Bratli tror jeg at jeg vil begynne med en visitt til Godskesen. Vi har i hvert fall i de siste veisakene i denne sal hørt hvordan de sosialistiske regjeringene og også den rød-grønne fløyen blir omtalt som sosialister. Nå er ikke «sosialist» noe skjellsord i min verden, men bare til oppklaring, eller opplæring er vel rettere å si, så er jeg sosialdemokrat, og hvis representanten Godskesen ikke vet forskjell, tar jeg gjerne en prat med henne om det etter at dette møtet er slutt. Men så til Sortevik, og jeg vil vel også si Hoksrud og nå også til slutt Fredriksen: Representanten Sortevik forteller oss at han ikke driver budsjettbehandling i enkeltsaker. Nei, det har vi for så vidt skjønt. Men uansett hvilke saker vi behandler i denne sal som har med økonomi å gjøre, får det noen budsjettmessige konsekvenser uansett. Nå skal ikke jeg ramse opp alle lovnader og bruk av penger som Fremskrittspartiet har annonsert de siste ukene. Men vi snakker nok om mer enn 80 mrd. kr, som har vært en sum som har blitt brukt her i dag. I bompengesakene vi behandler, har Fremskrittspartiet sine faste merknader, så også i denne saken. De viser til det de kaller oljefondet – det rette navnet er for øvrig Statens pensjonsfond – og de viser også til og forteller oss at å gå ut over handlingsregelen hva gjelder fondet, er veldig bra for framtidige generasjoner. Med Fremskrittspartiets økonomiske politikk ville Fremskrittspartiet sendt regningen til tusenvis av mennesker som jobber i eksportrettet næringsliv – ikke slik at de må betale en sum fra egen lomme, men ved at de rett og slett risikerer å miste jobben. Det er alvorlig for dem det gjelder, men også for økonomien totalt sett. Samtidig vil renten gå opp og ramme vanlige folk med hus- og billån. De vil få økte månedlige utgifter. Hvis vi skulle fulgt en økonomisk politikk som setter Norges konkurransekraft og arbeidsplasser i fare, som igjen vil føre til at vi ikke kan ivareta velferdsstatens utfordringer og behov både i dag og inn i framtiden på en god måte, vil det virkelig bety at vi fraskriver oss ansvaret for dem som bor i dette landet, og ikke minst fraskriver vi oss ansvaret for framtidige generasjoner. Når det gjelder regjeringens politikk med hensyn til norsk næringsliv og konkurranseevne, vil jeg bare minne om at det fra 2005 er skapt 250 000 nye arbeidsplasser i dette landet. To tredjedeler av dem har kommet i privat sektor. Så å komme med en påstand om at denne regjeringen ikke er opptatt av næringslivet og konkurransevilkårene, er vel kanskje å ta i en smule.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-06-14:
Høyre har to replikker, tror jeg.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-06-14:
Takk. Jeg gleder meg over enhver ny kilometer vei på en stamvei – også på andre veier, men denne gangen på en stamvei. Hovedtraseen til Stockholm og Baltikum er den nest mest trafikkerte som vi har i landet. Jeg vil følge opp representanten Sortevik: Vegdirektoratet sa bare for få uker siden at vi hadde bygd for smalt. Jeg har friskt i minne – det har sikkert statsråden også – at Eidettunnelen ved Sarpsborg ble bygd med ett tunnelløp. Det var forfeilet, man angret seg, og endte opp med å bygge nytt og – selvfølgelig – dobbelt så dyrt, men det var nødvendig. Vi kan komme i samme situasjon på E18. Har statsråden i tiden fra november til nå vurdert det som direktoratet kom til en erkjennelse av, å bygge både bredere vei og dobbelt tunnelløp?
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-06-14:
Takk for svaret. Da følger jeg opp med neste replikk. Jeg tror også at Vegdirektoratet og Aksnes nettopp ikke skal brukes i alle mulige sammenhenger, men dette er altså en stamvei, det er hovedveien til og fra Europa i retning Stockholm osv. Statsråden sa også i sitt innlegg at det ikke skulle være noen tvil om de neste traseene, og at signalene var gitt, og jeg ber da statsråden være konkret på og forplikte seg på følgende: Når er de neste traseene ferdigbygd på denne 58 km lange strekningen?
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-06-14:
Til representanten Wiborg er det det å si at det mener jeg fortsatt – stamveier burde vært unntatt fra bompengefinansiering. Men her ligger altså grunnlaget til rette for at man har startet på en bompengefinansiering, og med Fremskrittspartiets opplegg og deres forslag i denne saken vil det bare føre til én ting, nemlig at man ikke kommer videre, og at det heller ikke blir vei. Det blir bare mindre bompenger, men det blir altså ikke resultater – som i så veldig mange andre saker. I den inndekningen som Fremskrittspartiet nå til enhver tid har hatt i de snart 15 bompengesakene, tror jeg også at partiet har brukt opp de pengene som flertallet ellers har ønsket å bruke til utredning av høyhastighetsbane. Det regnestykket skulle jeg gjerne sett. Jeg skulle gått videre på det regnestykket, men jeg skal la det ligge, for det er vel flere poster på etterlysning av inndekning som i så henseende kunne vært etterspurt. E18 blir bygd ut stykkevis og delt – 8,3 km – og ny hornmusikk kalles fram en gang i 2014. Dette er altså en stamvei til og fra Europa. 20 pst. godstransport går langs denne traseen. Det er tungtransport, det er ikke en hvilken som helst type trafikk. Det er en vekst på 2,5 pst. mer enn landsgjennomsnittet, og det er lokal politisk enighet. Jeg har vært med og spist kamelkjøtt fra første stund da vi startet på dette, for i det hele tatt å klare å realisere ny vei – ikke det at jeg likte det, ikke det at jeg ville det, men realiteten var at ellers hadde vi ikke kommet videre. Til representanten Johansen må jeg si at det har ikke vært fortløpende bygging. Det har vært stopp i byggingen av E18. Det har vært stopp bl.a. nå fra november 2010, og det har ikke vært noe bygging/graving langs traseen. Og jeg har fulgt nøye med; jeg bor i området. Det kaller jeg stopp. Jeg kaller det ikke fortløpende bygging, jeg kaller det gass/brems/stopp, og jeg håper at man kan få en forpliktelse til at vi får en dato for E18. På 58 km stamvei i Norge, den nest mest trafikkerte veien til og fra utlandet, klarer vi altså ikke å få til det som Høyre og Kristelig Folkeparti etterlyser, nemlig en fortløpende, helhetlig utbygging med nye finansieringsformer. Næringslivet, sier Fremskrittspartiet, vil ha mer penger til infrastruktur. Ja, det opplever jeg også. Men det som er eiendommelig, er at næringslivet i langt større grad sier: La oss nå få ny vei, og vi tillater og aksepterer at vi faktisk må betale noen bompenger. Jeg synes det er leit at vi får én tunnel med tre kjørefiler, at vi får en smalere vei, når vi vet at veksten i dette området er formidabel og vil være det i fremtiden, og at vi ikke bygger og tillater oss å ha overkapasitet på denne type transporttrasé. Så har jeg også lyst til å minne om at kollegaen til statsråden lovte 2009 i valgkampen i 2001. Vi er langt etter.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-06-14:
Det som er gledelig i denne saken, er at det ikke er noen uenighet om fullføring og realisering av E18. Til statsråden har jeg lyst til å si: Nei, det ville ikke tatt mer tid, for så vidt jeg hørte statsråden si som svar på min replikk, så hadde statsråden gått en ekstra runde og vurdert bredere – om ikke lengre, så i hvert fall bredere – vei og dobbel tunnel. Til Fremskrittspartiet så er det det å si at vi er opptatt av at prosjektet kommer nå, at det fullføres nå. Det er en teknikalitet å holde på med dette som går på firefelt og en tunnel som har dobbeltspor. Det er klart vi vil det! Vi har fremmet et forslag om ett prosjekt – helhetlig og med annen finansiering. Sånn sett er det like oppsiktsvekkende at ikke Fremskrittspartiet er med på det. Det eneste jeg hører når representanten Hoksrud fra Fremskrittspartiet har ordet, er at alt baserer seg på at man ikke skal ha bompenger. Jeg er ikke noe glad i bompenger på stamveier, men resultatet ville altså vært at man ikke kunne starte videre utbygging av E18 nå, og at vi heller ikke da hadde fått ny trasé på 8,3 km nå. Jeg er glad for at det kommer 8,3 km ny vei. Jeg skulle gjerne sett at dette var et helhetlig løp – med ny finansiering, annen finansiering – med fire felt og dobbel tunnel. Det ligger imidlertid gode planer om å fullføre dette. Jeg skulle også veldig gjerne sett at vi hadde fått en dato og et årstall for når dette kunne være ferdigstilt, og ikke bare signaler. Ellers har debatten gått langs de samme skillelinjer som vanligvis går i denne type debatter – med eller uten bompenger. Til det er det vel også det å si: I alle de prosjektene der Fremskrittspartiet har stemt imot bompenger, forventer jeg også å se at de har lagt inn penger i de reviderte nasjonalbudsjettene som er til behandling, som kompenserer for alle de prosjektene som Fremskrittspartiet har avskaffet, at vi kan se det på en egen linje, og at man synliggjør hvor mange ganger man har brukt opp pengene flertallet ønsket å bruke til utredning av høyhastighetsbane, til å finansiere med bompenger det man ellers ikke ville ha av nye veier. Jeg skulle veldig gjerne ha sett at vi hadde fått ferdig E18 – som Åslaug Haga lovte oss til 2009 – til et bestemt tidspunkt, at vi kunne ha sagt 2014. Det later ikke til å skje med dagens regjering, men uansett er det altså enighet om at vi skal fullføre E18, og det er ingen uenighet om det.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Med Stortingets vedtak i dag om utbygging av ny E18 mellom Melleby og Momarken har det rød-grønne flertallet tatt nok et viktig skritt mot full oppgradering av E18 til Sverige. Resultatet vil være økt trafikksikkerhet med vesentlig færre møteulykker og mer miljøvennlig og effektiv trafikk. Det rød-grønne flertallet har vært opptatt av å bidra til en raskere og mer sammenhengende utbygging av E18 til Sverige enn det som ble lagt til grunn da Nasjonal transportplan ble lagt fram våren 2004. I november åpnet statsministeren og samferdselsministeren nye E18 fra Krosby til Knapstad. Vi er med andre ord på god vei til å nå målet. E18 gjennom Østfold har stor betydning for utenriks godstransport, og vedtaket betyr mindre køkjøring, kortere reisetid og mer effektiv godstransport. På landsbasis er det beregnet at veiprosjektet som er foreslått i Nasjonal transportplan 2010–2019, og som forutsettes åpnet for trafikk før 2020, betyr vel 21 mrd. kr i reduserte bedriftsøkonomiske transportkostnader for næringslivet. Prosjektet omfatter en 8,3 km lang E18-strekning i Eidsberg kommune i Østfold, som skal stå ferdig i 2014, som saksordføreren redegjorde for. Den nye veien skal bygges som tofelts vei med midtrekkverk på hele strekningen. På de 6 km nærmest Momarken er det planlagt sammenhengende forbikjøringsfelt på begge sider av veien. Det skal altså bygges en 150 meter lang tunnel ved Hærland, der det blir trefelts vei. Jeg har merket meg at opposisjonen er kritisk til at det ikke bygges firefelts vei på strekningen, men jeg vil understreke at antall biler i døgnet på strekningen Melleby–Momarken i dag varierer mellom 7 000 og 8 000 kjøretøy. I dimensjoneringsåret, 20 år etter planlagt trafikkåpning i 2014, forventes en årsdøgntrafikk på om lag 10 500 kjøretøy fordelt på om lag 8 000 kjøretøy på ny vei og om lag 2 500 kjøretøy på eksisterende E18. Årsdøgntrafikken er med andre ord ikke høy nok til å forsvare firefelts vei. Jeg må også understreke at i tillegg til at den nye traseen som nå skal bygges som hovedsakelig tofelts vei med sammenhengende forbikjøringsfelt på begge sider, skal den gamle traseen fortsatt være i bruk. Så dette er et fullt ut forsvarlig opplegg. Som saksordføreren også var inne på, har det vært et sterkt lokalt engasjement i Østfold for en forsert utbygging av E18 gjennom fylket. Dette er et bompengeopplegg med sterk lokalpolitisk tilslutning. Jeg vil også bemerke at det statlige bidraget er høyt. For strekningen Melleby–Momarken er det statlige bidraget på 770 mill. kr av totalt 991 mill. kr.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg må si at det har vært ganske spesielt å høre på den debatten som har gått her i dag. Det første som jeg synes har vært spesielt, har vært kritikken den rød-grønne regjeringen har fått når det gjelder tempoet på utbyggingen av E18 gjennom Østfold. Det er slik at den rød-grønne regjeringen har forsert tempoet på utbyggingen av E18 kraftig i forhold til bl.a. Bondevik-regjeringens eget forslag til utbygging. Grunnen til at vi har gjort det, er at dette har vært en særdeles viktig sak for befolkningen i Østfold. Derfor har vi, etter å ha lyttet nøye til befolkningen i Østfold, funnet ut at dette er helt riktig, også fordi det er en av de mest trafikkerte stamveiene vi har i Norge. Og så vil jeg si at vi faktisk har gjennomført denne forseringen uten bruk av OPS. Det er en grunn til at vi ikke bruker OPS. Det er fordi erfaringene fra Sverige, erfaringene fra England, erfaringene fra Ungarn viser at det er å bygge vei på avbetaling. Det binder opp de offentlige budsjettene. I Storbritannia ser vi at hvert sjuende pund av de offentlige budsjettene er bundet opp i OPS-prosjekter. Så det er mange gode grunner til at vi ikke velger OPS. Og jeg må si at når representanten Halleraker begynner å snakke om de alternative kostnadene, kan jeg love representanten at de alternative kostnadene ved bruk av OPS er mye, mye større enn med den løsningen vi har valgt, som betyr å bruke penger på samferdsel og forsere utbyggingen av E18. Til slutt vil jeg faktisk gi representanten Hoksrud litt honnør. Han har et veldig godt poeng, og det er at Høyre og Kristelig Folkeparti i denne saken bedriver et spill for galleriet. De later som om de er opptatt av å få på plass en firefelts vei, men stemmer for forslaget fra den rød-grønne regjeringen. Det er ikke vakkert, det er ikke ærlig, det er kun et spill for galleriet.
Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Stopp siden november 2010, sier representanten Schou. Det er ikke sammenhengende utbygging. Det er flisespikkeri. Men slik er det vel når man ikke har annet å spikke på. I henhold til den lokale representanten fra Vegvesenet i Østfold er verken anleggsmaskiner eller rigger pakket ned før nå, i tillit til at utbyggingen skulle videreføres. Det er nå de har begynt nedrigging og flytting til ny strekning, og anbud er lyst ut. I den tiden som er gått, har altså statsråden brukt tid på nøye å vurdere utbyggingen og bredde, og det synes jeg er veldig fornuftig i forhold til den historien vi har, som det ble pekt på her, fra E6 i Østfold, når vi kjenner til diskusjonen rundt ÅDT og veibredde. Saken har vært til behandling i de lokale kommunestyrene, i fylkestinget, og forutsetningen i de sakene har hele tiden vært to felt. Jeg forutsetter, som jeg sa i stad, at tallene fra departementet er kvalitetssikret, og at veien bygges for framtiden. Til sist: Det er nok ikke bare Fremskrittspartiet som bruker penger flere ganger. Alle OPS-prosjektene som Høyre nå har satt i gang siden vi vedtok NTP i 2009, må overgå alle rammer.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-14:
Eg har berre lyst til å takka for ein god debatt og konstruktivt samarbeid. Takk for skryt – eg skryter gjerne tilbake, for ein har hatt ein konstruktiv tone på denne fronten for å forsøka å komma fram til einigheit. At Kristeleg Folkeparti no gjer om eit av forslaga sine til oversendingsforslag, er òg eit uttrykk for det. Så må eg kommentera Halleraker litt når det gjeld det at han foreslo at regjeringa skulle stemma for dei forslaga dei eigentleg er for. Noko av problemet ved det er bl.a. at det som går på belønningsordning, er knytt opp mot budsjett for 2012. Og Høgre og Kristeleg Folkeparti, som har vore i ei regjering som ikkje satsa så mykje på sykkel, veit at å foreslå det i dag, og få det inn i budsjettet for 2012, er for seint. Derfor kan ikkje regjeringspartia støtta den gode intensjonen til Halleraker. Eg har òg lyst til å kommentera Halleraker sin inkuriepåstand i samband med turistnæringa. Det er for så vidt riktig, men noko av forklaringa er at Høgre kom med den merknaden seint og at han var knytt opp mot Høgres transportplan. Derfor gjekk me ikkje inn i han. Hadde Halleraker komme og snakka med meg og vist kva det eigentleg var, så trur eg det hadde gått i orden. Men eg merka ikkje nokon lobbyisme frå Høgre når det gjeld den problemstillinga. Eg håpar at den debatten me har i dag, kan gje grunnlag for sterkare satsing på sykkel, som er viktig for helsa, for miljøet og for klimaet – alt det me har hatt oppe i debatten. Så vil eg takka Kristeleg Folkeparti for at dei fremma eit godt forslag, eit forslag som er godt motteke.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg føler et visst behov for å understreke at det ikke er Statens vegvesen som salter veiene lenger. Det er entreprenørene, og det gjør de til alt overmål, for tallenes tale er ganske klar: Før konkurranseutsettingen av Statens vegvesens drift og vedlikeholdsoppgaver brukte vi år om annet ca. 100 000 tonn salt på norske veier. Denne vinteren er vi altså kommet opp i 330 000 tonn salt på veiene – altså en flerdobling av saltbruken. Årsaken er etter min oppfatning ganske klar. Entreprenørene salter heller enn å brøyte fordi det er billigere. Entreprenørene har kontrakter der billigste løsning er beste løsning, fordi det øker egen fortjeneste, selv om det utvilsomt bidrar til å øke statens utgifter både på kort og på lengre sikt – altså suboptimalisering av aller beste merke. Resultatet ser vi nå. Aldri har vi hatt så dårlig asfaltdekke som etter denne vinteren, til tross for at vi bruker mer penger til drift og vedlikehold enn noen gang. Slik sett er dette en flik av en langt større og viktigere debatt. Jeg venter ikke at opposisjonspartiene skal erkjenne systemfeil som de selv har skapt, eller at de skal kunne se noen sammenheng i systemene. Men jo lenger vi venter med å angripe ondet ved roten, nemlig entreprenørenes melking av drifts- og vedlikeholdsmarkedet, jo større konsekvenser kommer det til å bli av dette. Jeg synes ikke lenger vi skal finne oss i at stadig økende kostnader påløper, mens vedlikeholdet bare blir dårligere, samtidig som veistandarden reduseres. Jeg synes ikke det er noe mål i seg selv å fylle entreprenørenes rikholdige lommer med ytterligere midler. Det blir ikke mer penger på veien av det. Derfor er jeg glad for en gryende debatt i flere fylker, bl.a. i mitt eget, der man ikke bare ser på kontraktsforvaltningen, men også på om det kan være fornuftig å ta tilbake vedlikeholdsoppgavene på veiene. Her er vi ved sakens kjerne. Vi trenger nå et helhetlig veivedlikehold sommer som vinter, som forlenger veiens levetid, ikke bryter dekkene og veilegemet ned. Vi må gjenvinne kompetansen i vedlikeholdet. Jeg ønsker meg kort og godt tilbake til den tida da vi hadde veiarbeidere som kunne noe om veien, som visste hvor det ble glatt tidlig, og som saltet der og ikke over alt. Jeg ønsker meg veiarbeidere som forstår at det må brøytes før det skal saltes, ikke omvendt. Den kompetansen erverver vi ikke gjennom selskaper som gjerne bruker utenlandsk, innleid arbeidskraft til utførelsen av oppgavene.
Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Representanten Tenden har visstnok sett seg lei på at jeg også følger med på hva som skjer i Akershus. Jeg beklager å måtte hefte nasjonalforsamlingen med et fylkes prioriteringer, men når representanten Tenden beskylder meg for å fare med usannheter, kan jeg ikke unngå å ta ordet en gang til. Hun beskylder meg for å bruke penger to ganger. Jeg har ikke brukt penger to ganger. Jeg har ikke sagt noe om fordelingen av disse pengene. Og hun har rett i at posisjonen i Akershus valgte å sette pengene i en buffer. Det ønsket ikke opposisjonen å gjøre. Det var det jeg sa. Så har posisjonen i Akershus åpnet for forskuttering, at kommunene skal forskuttere gang- og sykkelvei for fylkeskommunen – altså at kommunene kan betale seg fram i køen. Det har det vært liten interesse for i kommunene. Fylkeskommunen, og opposisjonen der – Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti – skyver altså ansvaret over på kommunene. Det de rød-grønne i Akershus i tillegg har foreslått, er et lånopptak på 100 mill. kr for å få unna den køen som er på gang- og sykkelveier i Akershus, for å sørge for trygge skoleveier – som for Oscar i Sørum, som i dag isteden må ta taxi noen få hundre meter fordi han har en farlig skolevei. 2 mill. kr, og Oscar hadde fått en trygg skolevei. Det stemte Venstre imot. For posisjonen i Akershus er det de store investeringsprosjektene på vei som har fokus, og jeg registrerer at gang- og sykkelvei ikke blir prioritert der.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2011-06-14:
Jeg vil bare knytte noen ord til innstillingene fra utenriks- og forsvarskomiteen, om bl.a. NATO i 2010. Jeg synes det er en veldig viktig melding vi diskuterer i dag. Jeg har hatt gleden av å sitte i NATOs parlamentarikerforsamling, i den komiteen som har med økonomi og energisikkerhet å gjøre, og jeg kan bekrefte at det er meget interessante samtaler som foregår der – det er viktige ting. Det som har vært på agendaen i flere møter nå, er den økonomiske situasjonen innenfor de 28 alliansepartnerne i de 28 NATO-landene, og der er det meget stor variasjon. Mange land må ta fatt i forsvarsbudsjettet og gjøre drastiske nedskjæringer, opptil 30 pst. og 40 pst. i enkelte land. Da sier det seg selv, når man må gjøre det år etter år, at forsvarsevnen innenfor de enkelte landene er ganske redusert. Da begynner man å drøfte nye måter å gjøre tingene på, og der synes jeg alliansen er høyst oppegående. Ikke minst Fogh Rasmussen, generalsekretæren, var i den siste samlingen i Varna veldig offensiv på det området. Han tok til orde for et mye sterkere flernasjonalt samarbeid innenfor de ulike områdene. Her er nå arbeidet i gang med investeringer og utvikling av den militære kapasiteten i et samarbeid nettopp for å bygge opp kompetansen på trening, øving, nødvendige reformer, omorganisering, felles innkjøp osv. Dette er veldig viktig i den økonomiske situasjonen mange av disse landene befinner seg i. Her må man ha en langsiktig satsing, slik at man får de strategiske kapasitetene vi trenger på plass i den nye militære strategien vi har framover. Men vi må ikke forlate de kollektive kjerneoppgavene og nødvendige ressurser i denne sammenheng. Det er veldig viktig. De grunnleggende strategiske kapasitetene må fortsatt være der. Det er fundamentet for den kollektive militære evnen i alliansen. Så helt til slutt om omorganisering, som utenriksministeren var inne på. Jeg synes det er gjort et godt arbeid, selvfølgelig ikke uten interne stridigheter, når man nå har redusert hovedkvarterene fra 15 til 7. Det er ganske drastisk blant 28 medlemsland. Heldigvis ble trenings- og omformingskommandoen i Stavanger opprettholdt som et av de viktige hovedkvarterene på det området. Man skal være oppmerksom på at det er her utdanningen til de ulike hovedkvarterstabene nå foregår, stabene både i Afghanistan og i Libya – det er her man nå lærer opp dem som skal gjøre den gode internasjonale jobben for NATO.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
På vegne av representantene Tord Lien, Jon Georg Dale og meg selv har jeg gleden av å fremme et Dokument 8-forslag om å utarbeide undervisningsmateriell om norske krigsseileres innsats under den andre verdenskrig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Norge er et land som er rikt på naturressurser. Vi er rike på industrivirksomhet og industrihistorie. Gass er en av våre store inntektskilder, og vi er verdensledende når det gjelder å utvinne gass. Flere rundt om i landet ønsker å bruke denne gassen også til industriutvikling og verdiskaping i Norge. Jeg var nylig på Barentskonferansen i Hammerfest. Det innlegget som fikk desidert mest applaus, var da fagbevegelsen krevde at en skulle kunne bruke gass til lokal industrivirksomhet. Det konkrete prosjektet gjelder Alcoa, verdens største aluminiumsprodusent, som ønsker å gjøre noe så enkelt som å bygge nærmest en kopi av det Hydro har bygget i Qatar. Det vil bli store investeringer, mange arbeidsplasser, og det handler om å videreutvikle en bransje der vi allerede er blant de beste, nemlig aluminiumsproduksjon. I Dagens Næringsliv i forrige måned gikk den lokale arbeiderpartiordføreren, Alf E. Jacobsen, ut og mente at regjeringen drev med dobbeltmoral som ikke tillot den bedriften å etablere seg i Finnmark, når en har jublet over at Hydro etablerer tilsvarende virksomhet basert på gass i Qatar. I spørretimen for noen uker siden sa statsministeren at «gass er miljøvennlig». Regjeringen har også gang på gang understreket at det gjennom EUs kvoteregime vil være et tak på det totale CO2-utslippet i Europa, som gjør at om en øker utslippene i Norge, vil de måtte kuttes andre steder. Samtidig har regjeringens Mongstad-månelanding blitt utsatt og vil tidligst stå ferdig i 2020. Det betyr at hvis Alcoa skal ha krav om rensing på sitt anlegg, vil det tidligst stå ferdig i 2024. Da er spørsmålet til miljøvernministeren: Hva vil regjeringen gjøre for at Alcoa kan realisere sine planer før 2024?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Jeg tror jeg vil følge opp overfor næringsministeren, fordi det er bra at miljøvernministeren bekrefter at Fremskrittspartiet har fremmet mange forslag for å ta i bruk gass i Norge og utvikle norsk industri. Gass er ikke den eneste måten å gjøre det på. Men når store industrivirksomheter trenger betydelig med kraft, har vi i Midt-Norge sett hvordan dette har blitt håndtert av tidligere regjeringer og dagens regjering. Det har ikke vært tilfredsstillende verken for industrien eller for regionen det skjer i. Derfor sier Alcoa at de ønsker å bruke lokal gass for å sikre sin egen kraftforsyning. Det betyr ikke at vi skal la være å satse på fornybar energi – vi har et samlet storting som står bak grønne sertifikater. Men så lenge en krever en fullstendig CO2-renseteknologi, som regjeringen selv sier de tror ikke vil komme på plass før tidligst 2020, så betyr det at en også politisk velger å utsette nye industrivirksomheter i Norge som baserer seg på de naturressurser som vi er veldig stolte av å kunne selge til alle andre land. Statsråden var selv i Qatar og åpnet Hydros anlegg, og var da veldig stolt. Vil næringsministeren gjøre noe for at Alcoa kan etablere tilsvarende anlegg i Norge før 2024?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Det er en interessant debatt statsråden prøver å dra opp når han heller vil smiske med Kristelig Folkeparti enn å svare på de reelle problemstillingene som han blir utfordret på. I relasjon til den runden vi hadde med Alcoa og bruk av gass i Norge, er det også verdt å merke seg at denne regjeringen synes det er helt greit at norske statligeide selskap investerer i CO2-utslipp i utlandet, men tillater det ikke i Norge. Det handler om dobbeltmoral og hykleri og ikke om hva som er god klimapolitikk i praksis. Det var også et faktum at Fremskrittspartiet aldri ble invitert til å forhandle om klima i Stortinget på grunn av at regjeringen ikke ønsket oss med. Men vi har sagt at vi støtter regnskogarbeidet, gitt at en klarer å gjennomføre det uten at pengene går i lommene på korrupte ledere, men at en faktisk når målene. Mål er det viktigste å måle resultatene i forhold til. Et annet konkret prosjekt i Norge er Ironman. Da kan vi se på den globale utfordringen igjen. Man kan bygge Ironman i Sverige basert på importert kullkraft, eller man kan bygge det i Norge basert på gasskraft. Bygger man i Norge, kutter man CO2-utslippene med 70 pst. Regjeringen sier nei. Er det god, global klimapolitikk?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Men spørsmålet var om global ...
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Nå anser ikke jeg det som et kvalitetstegn eller et suksesskriterium å telle hvor mange byråkrater en har. Det er mer snakk om hva en faktisk oppnår. I disse rovdyrtider hadde det vært mer interessant å se om en kunne ha et bestandsmål for byråkratiet, istedenfor å prøve å ha flest mulig av dem. Men det som er spørsmålet mitt, er vinklingen som statsråden hadde i sitt første svar, nemlig at en vurderte det slik at det ikke var spart tilstrekkelig diesel til at en ville opprettholde den vindmøllen. Det er jo en vurdering som etter mitt skjønn i så fall den som står bak vindmøllen, burde gjort, og ikke et byråkrati. For det er jo de som har bygd den, som også må ta kostnadene og se nytteverdien opp mot besparelser på diesel. I tillegg ser de besparelser med frakt av diesel inn, og eventuelt CO2-utslipp – selv om det blir en svært liten del av dette spørsmålet. Vil statsråden heller vektlegge at en er positiv til sånne tiltak, så lenge det er privat kapital som finansierer det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
«Stortingsrepresentant Borten Moe tok i Adresseavisen 15. september 2010 til orde for å forenkle bygging av småkraftverk ved å delegere mer ansvar for konsesjonsbehandling til lokaldemokratiet. Vil statsråden ta initiativ til dette, og når kan Stortinget eventuelt få en slik sak til behandling?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Takk for svaret. Jeg betviler ikke statsrådens engasjement for dette, i hvert fall ikke ut fra de uttalelsene han hadde før han ble statsråd. Jeg har inntrykk av at han har videreført engasjementet også som statsråd. Jeg er enig i det som ble sagt, at det viktigste i realiteten er å ha en rask og god saksbehandling. Men så er spørsmålet hvordan en skal klare å organisere seg fram til det. Der har i hvert fall Fremskrittspartiet vært åpne for å få en mer lokal behandling av dette, noe som samsvarte godt med uttalelsene som statsråden kom med da han var stortingsrepresentant. Det blir sagt at det er størrelsen på inngrep som må være avgjørende. Det er også sant. Men det er ikke alltid en direkte korrelasjon mellom størrelse på inngrep og størrelse på turbin, og det at en også kan få behandlet gjerne større utbygginger hurtigere, men med lavt konfliktnivå, burde en kunne ha en større fleksibilitet for. Vil statsråden vurdere om 1 MW-grensen kan justeres?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-04:
Et åpent sinn er vel det meste en kan forlange i denne situasjonen. Det håper jeg han tar med seg videre og jobber videre med. Noe som er svært relatert til dette i den sammenheng, dreier seg om å få den optimale størrelsen på småkraftverk, slik at en ikke nedskalerer dem for å komme unna en MW-grense i håp om å komme over i et annet forvaltningsledd, eller at en reduserer dem for å komme unna en skattegrense. Jeg har tidligere stilt skriftlig spørsmål til statsråden om bunnfradrag for beskatning av småkraftverk og fikk egentlig et veldig positivt svar på det tilbake fra statsråden. Poenget og problemstillingen er at i Finansdepartementet hadde man et annet syn på dette. Vil statsråden jobbe for at også Finansdepartementet legger seg på den linjen som olje- og energiministeren har, når det gjelder å få småkraftverk realisert i Norge?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Spørsmålet Solvik-Olsen stiller, er viktig, men det er jo ikke første gang spørsmålet stilles i Stortinget. Sågar har Solvik-Olsen stilt meg det opptil flere ganger tidligere, og svaret er det samme som tidligere: Regjeringen er positiv til Alcoas planer så sant de bygger på at man har rensing av gassen, altså har karbonfangst og lagringsanlegg eller andre former for rensing. Jeg vil understreke at til høsten kommer Stortinget til å bli forelagt klimameldingen. Den bygger på det klimaforliket som seks av Stortingets sju partier ble enige om. Fremskrittspartiet sto utenfor dette klimaforliket og er dermed i en lettere stilling til å foreslå alle prosjekter og ikke se på summen av dem, mens Stortingets seks andre partier har forpliktet seg til en samlet norsk utslippsreduksjon – en norsk utslippsreduksjon innenfor en internasjonal ramme. Selvsagt har Solvik-Olsen rett i at det viktigste er de totale globale utslippsreduksjonene. Men for å få til globale utslippsreduksjoner må de rike industrilandene gjøre mer enn vi gjør i dag. Grunnen til det er at det er hos oss teknologiutviklingen skjer. Det er umulig å tenke seg at en skal kunne få til noen form for global klimaavtale uten at de rike industrilandene tar sin del av ansvaret. Derfor har vi en norsk utslippsforpliktelse, og derfor er det umulig å si ja til Fremskrittspartiets mange forslag. Dette er jo ikke det eneste – det er mange forslag som i og for seg kan være gode nok isolert sett – men regnestykket går ikke opp. Klimameldingen vil vise at det er betydelige problemer med å nå de klimamålene som Stortinget har satt, fordi de fordrer reduksjon i olje, i industri, i samferdsel, i elektrisitetsforsyning, i bygg – altså samlede reduksjoner som gjør at vi kommer ned. Da kan vi ikke åpne opp for stadig nye forslag som øker de norske klimagassutslippene. Da blir det enda vanskeligere å nå de målene som et samlet storting, utenom Fremskrittspartiet, har stilt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
For å starte med det mest konkrete: Jeg har allerede for en god tid siden gitt beskjed om at vi vil stoppe budsjettstøtte til Uganda. 2011 er det siste året, og vi vil ikke fornye det etter 2012. Vi vil gå over til andre former for bistand. Jeg må legge til at bistand er jo ikke primært et utenrikspolitisk virkemiddel som kan skrus opp og ned i takt med alle de trender som er i et land. Utgangspunktet er at bistand er et virkemiddel for å bekjempe fattigdom. På det området har Uganda over lang tid vist meget gode resultater. På 1980-, 1990- og framover på 2000-tallet var Uganda en av Afrikas store suksesshistorier med betydelig framgang innen helse, skole og alle andre sider når det gjaldt fattigdom. Men jeg er enig med spørreren i at det er all grunn til bekymring. Museveni har nå sittet ved makten i 25 år. Det er jo, for å si det forsiktig, en meget betydelig periode. Det er ingen lang erfaring for at presidenter som sitter på sitt trettiende og førtiende år, er til stor velsignelse for et land. Den brutaliteten som også har vært brukt mot fredelige demonstranter i Uganda de siste månedene etter valget, er sterkt bekymringsfullt. Vår ambassadør Thorbjørn Gaustadsæther møtte utenriksdepartementet i Kampala i forrige uke for å ta opp akkurat dette spørsmålet. Jeg reiser til Kampala i neste uke for å ta opp dette og andre spørsmål, forhåpentlig med president Museveni og også med andre regjeringsledere, og forhåpentligvis også møte opposisjonsleder Besigye for å få hans syn på situasjonen. Så ikke bare følger vi dette nøye, vi er veldig, veldig aktive med å forsøke å påvirke situasjonen. Men vi tror også at påvirkning blir best hvis den skjer i samarbeid med andre land som tenker på samme måten. Jeg får da også god anledning til f.eks. å diskutere dette med mine britiske og amerikanske kolleger når vi er sammen i Sudan i helgen, i forkant av besøket til Uganda.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Jeg vil på det skarpeste ta avstand fra tankegangen om at vi har gitt 5 mrd. kr til president Museveni og til regimet i Uganda. Hvis man overfører den tankegangen på hvordan norsk bistand er blitt brukt, er den meget farlig. Norge har brukt 5 mrd. kr på FN-programmer og på frivillige organisasjoner – det kan være Røde Kors eller Kirkens Nødhjelps programmer. Vi har gitt penger til programmer for mødrehelse og utdanning, og at at barn lærer å lese, og at kvinner kan føde uten at det er den farligste dagen i deres liv, bidrar ikke til å holde en diktator oppe. Vi har bidratt til en rekke positive tiltak i et land som har hatt en meget positiv utvikling, men som de siste årene gradvis har strammet inn på politiske rettigheter, og det er meget bekymringsfullt. Vi skal ta opp dette, og vi skal selvfølgelig ha en tøff holdning til det i all dialog med Museveni og hans folk. Men vi skal gjøre det sammen med andre land, slik at det vi gjør, får effekt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Jeg tar veldig sterkt avstand fra tendensen til å bagatellisere økonomisk og sosial framgang. Det er det som bringer folk ut av fattigdom, og som gjør at folk lærer å lese og skrive. For å ta Etiopia som eksempel: Da det nåværende regimet i Etiopia kom til makten på midten av 1990-tallet, var lese- og skriveferdigheten nede på 20-tallet. Den er gått dramatisk opp. Det er et av de land i Afrika som har hatt den største framgang når det gjelder folks evne til å kunne lese og skrive, og det er et av de landene i Afrika som er nærmest til å kunne nå FNs tusenårsmål. Det skyldes at Etiopia har hatt stor økonomisk framgang. Dette må ikke bagatelliseres, for det er helt fundamentalt. Men så må vi klare å se at politisk og økonomisk utvikling ikke nødvendigvis er det samme, og at det er sterke bekymringsfulle trekk ved den politiske utviklingen i Etiopia. Dog er det sånn at når det samlede bistandsmiljøet, inkludert våre nærmeste allierte, f.eks. Storbritannia og USA, vurderer situasjonen, ser de det helt annerledes enn det norske Høyre. Den britiske konservative regjeringen har nå valgt å gjøre Etiopia til et av de viktigste opptrappingslandene for bistand i Afrika – det er Høyres søsterparti.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Uansett forholdene i et land vil vi gjøre vårt ytterste for å bedre den økonomiske og sosiale standarden for mennesker som lever i ekstrem fattigdom, som kanskje ikke vet hva de skal spise i morgen, og som mangler utdanning og helsetjenester. Men det er klart at i land som er brutale diktaturer, vil vi passe på å gjøre det på en slik måte at de får til dette uten at regimet kan ta æren for det eller vinne politisk på det. Jeg advarer mot denne ekstreme forenklingen, som vi nå ser, av situasjonen i Etiopia og Uganda, og vil minne om at den britiske konservative regjeringen, når de nå har tatt over etter Labour, har plukket ut fem land hvor de virkelig vil trappe opp bistanden. Ett av de fem landene er Etiopia. Grunnen til det tror jeg er at de har sett den fantastiske økonomiske og sosiale framgangen Etiopia har vært inne i, og de tror, som jeg, at økonomisk og sosial framgang over tid gjør det mer sannsynlig at menneskerettigheter respekteres, ikke mindre. Vi har nå mange tiårs erfaring i verden for at når man får en bredere middelklasse, når man får økonomisk og sosial framgang, blir det ikke mindre sannsynlig at menneskerettigheter respekteres, men mye mer, og det deler jeg med de britiske konservative.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Norge har de aller strengeste standarder for kontroll med bistanden. Det gjelder både den vi gir direkte selv, den vi gir gjennom frivillige organisasjoner, og den vi gir gjennom FN-systemene. Men jeg er med på en hvilken som helst diskusjon, når som helst, om hvordan vi kan forbedre de standardene. Jeg tillater meg nå på slutten av dette å gjøre meg en liten refleksjon: Jeg tror det er relativt lite sannsynlig at vi vil se i det svarte Afrika, altså Afrika sør for Sahara, politiske bevegelser à la det vi har sett i Egypt. De to hovedgrunnene til det er for det første mangel på en bred middelklasse, slik man hadde i Egypt, og for det andre den etniske karakteren til politikken i nær sagt hvilket som helst land. Motstanden mot regimet, f.eks. i Etiopia, vil nesten helt sikkert være etnisk i sin karakter, og dermed veldig fort skape nye vanskeligheter som ikke vi fullt ut har oversikt over. Så jeg tror det er betydelig behov for refleksjon rundt spørsmålet om hvordan vi fremmer demokrati i land hvor karakteren til politikken i sin hovedsak er etnisk.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-05-04:
Det er sjelden det er så lett å gi et svar på spørsmål, for dette spørsmålet kan besvares med bare: ja. Det skal ikke gå på bekostning av bistand eller fattigdomsbekjempelse. Gratulerer med valget som leder av Kristelig Folkeparti. Jeg har registrert at Knut Arild Hareide har hatt en serie friere den senere tid, og svært mange – nær sagt alle – politiske partier har gjort sine hoser grønne hos Kristelig Folkeparti de siste dagene. La meg slutte meg til dem, for realiteten er jo at Kristelig Folkeparti står nærmest de politikkområder som jeg vet ligger Kristelig Folkepartis nye leder på hjertet, nemlig miljø og utvikling, og som også kom tydelig fram i innlegget her. Dette er områder hvor Kristelig Folkeparti står veldig nær den rød-grønne regjeringen – partiet er vår fremste samarbeidspartner i Stortinget og har i realiteten bare avvikende syn fra våre syn i nyansene. Kristelig Folkeparti har også vært en veldig viktig pådriver for at vi kom opp i 1 pst. Det var en opptrapping som ikke minst Hilde Frafjord Johnsen bidro til under Bondevik-regjeringen – jeg er veldig trygg på at det ikke var Høyre som var drivkraften i den opptrappingen den gangen – og som vår regjering nå har trappet opp til 1 pst. Det er et samlet arbeid som Kristelig Folkeparti og den rød-grønne regjeringen har stått for, som det står stor respekt av. Så dersom Kristelig Folkeparti mener seriøst at miljø- og utviklingsspørsmålene er blant partiets kjernesaker, er det helt opplagt at det er de rød-grønne og ikke Høyre og Fremskrittspartiet – framfor alt Fremskrittspartiet – som er naturlige samarbeidspartnere. Så tilbake til spørsmålet, for det har også en seriøs og viktig side. Det er ingen internasjonale regler i dag for hvordan man skal definere den såkalte addisjonaliteten, altså hvordan klimatiltak skal komme på toppen av helse, utdanning, veibygging og andre viktige bistandstiltak. Jeg tror det er lite sannsynlig at vi får en internasjonal definisjon av det i nær framtid. Norge vil arbeide for det, men vi må gjøre det på en måte som har bred internasjonal forståelse. Men det som er helt sikkert, er at alt Norge gjør, er langt, langt innenfor hva som internasjonalt aksepteres.