Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2010-03-26:
Jeg vil også starte med å takke utenriksministeren for redegjørelsen, det var en grei beskrivelse av tingenes tilstand. Utenriksministeren tok i sin redegjørelse opp Norges forhold til Europa og EU, og jeg overdriver vel ikke hvis jeg sier jeg kunne spore en viss bekymring i forhold til den økonomiske situasjonen i Europa. Som utenriksministeren sier, er Europa vårt største eksportmarked, og det får konsekvenser også for Norge om euroen skulle svekkes. Nå har vi hørt at Hellas, Spania, Portugal, Italia og Irland har store økonomiske problemer. Fremskrittspartiet tror vel ikke at dette ene og alene skyldes finanskrisen, for enkelte av disse landene har drevet med dobbel bokføring lenge før det. Men at det får konsekvenser nå som problemene er avslørt, sier seg selv. At medlemsland i EU faktisk står i fare for å gå konkurs, er i seg selv ganske oppsiktsvekkende, og det vil sikkert også få konsekvenser for Norges eksportbedrifter som handler i euro, når det er gjeldskrise og ustabil euro i EU. I går diskuterte EU problemene rundt Hellas, og det er ikke noe samstemt EU som diskuterer saken. Tyskland ønsker ikke å betale regningen, og vil ha IMF med seg på banen. Men heldigvis ser vi at det blir gjort grep i Hellas, og at både Europakommisjonen og Den europeiske sentralbank følger utviklingen nøye. Det kan også – etter møtet i går – se ut som om de har kommet fram til en omforent løsning for Hellas, heldigvis. Men det kan ikke være tvil om at EU har mer enn nok med seg selv i tiden framover, til de har funnet en løsning på en del store utfordringer. Men det er ikke bare de gamle demokratiene som sliter tungt økonomisk. Vi ser også at i Øst-Europa er det store problemer. Dette bør kanskje bekymre oss mer, dels fordi vi vet at velferdsmodeller er et relativt ukjent begrep i de nye demokratiene, og dels fordi det i utgangspunktet er stor fattigdom i disse landene. Det kan få konsekvenser som økt trafficking og organisert kriminalitet også til Norge. Fattigdom og nød er kanskje det som bidrar mest til menneskehandel, narkohandel og annen organisert og grenseløs kriminalitet. Men det kan også få konsekvenser som økt emigrasjon, som vi ser i Moldova – kompetansen flytter ut av landet, det blir større nød blant minoriteter og fattige, og ingen menneskelig kapital blir igjen for å bygge opp landet. Mange av disse landene er heller ikke medlem av EU og kan derfor ikke be om redningspakker. Vi må være våkne for at finanskrisen kan gjøre at land i randsonen i Øst-Europa blir proteksjonistiske og kanskje også flørter med politiske ideologier som ikke hører hjemme i Europa i 2010. Det er derfor svært viktig at også disse landene som har store politiske og økonomiske utfordringer, blir inkludert i det europeiske fellesskapet og i det globale markedet. Richard Cobdens idé var at jo sterkere stater knyttes til hverandre gjennom gjensidige handelsbånd, jo mer har befolkningen å tape på krigens ødeleggelser. Dette er like relevant i dag som det var på 1840-tallet. Ikke bare vil det gi disse landene en mulighet til å styrke sin økonomi, men det vil også på sikt skape et tryggere Europa. Fremskrittspartiet håper at utenriksministeren følger utviklingen i Øst-Europa nøye, og at Norge kan bidra hvis den økonomiske krisen utvikler seg ytterligere. Avslutningsvis vil jeg si litt om Russland. Russland er en stor og mektig nabo, som også har økonomiske utfordringer. Det bør Norge ta alvorlig. Vi er av den oppfatning at vi må være i dialog med Russland i alle de fora vi kan, slik at de ikke gis mulighet til å isolere seg, for det kan få alvorlige konsekvenser. Det er opplagt at Russland ønsker å få utenlandske investorer til landet for å få sving på økonomien sin. Men da må også Norge som land vise at vi tør å stille krav om forutsigbarhet i landet – og ikke slik som vi opplevde det i forbindelse med Telenor-saken. Det er ikke akkurat slik man inviterer utenlandske investorer inn i landet sitt. En annen ting som vi som nasjon og nabo til Russland bør understreke viktigheten av i alle sammenhenger, er Russlands brudd på menneskerettigheter. Dette må vi ta skarpt avstand fra. Det er nå en gang slik at respekt er ikke noe man får, det er noe man fortjener. Fremdeles er det langt igjen til at Russland fortjener respekt på disse områdene.