Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Alle barn skal ha like muligheter og gis trygge oppvekstvilkår. For oss som samfunn er det en særlig viktig oppgave å sørge for at det også gjelder barnevernsbarna. Vi har et særskilt ansvar. Det er den kommunale barnevernstjenesten som har hovedansvar for barna i barnevernet, og det statlige regionale barnevernet skal bistå kommunene gjennom å gi tilbud om institusjon, skaffe fosterhjem og hjelpe kommunene i de vanskelige sakene. Målet er et likeverdig og godt barnevernstilbud i hele landet. Representantene Skei Grande og Tenden mener at det kommunale barnevernet ikke klarer å gi barnevernsbarna tilstrekkelig og god nok hjelp, og jeg er til dels enig i det. Mange kommuner utfører sine lovpålagte plikter, men vi erkjenner at det er geografiske forskjeller i tilbudet for de mest utsatte barna. En del kommuner bryter barnevernsloven hver dag. Det kan vi på barnas vegne ikke akseptere, og derfor må vi gjøre noe med det. Representantene Skei Grande og Tenden mener at barnevernsreformen har ført til ytterligere byråkratisering av barnevernet, og at løsningen er å gi kommunen et helhetlig ansvar for barnevernet. Det er et forslag som tidligere har vært utredet. Forut for reformen i 2004 ble det også vurdert overføring av de fylkeskommunale oppgavene til kommunal sektor. Kommunens kompetanse og kapasitet var et av argumentene mot en slik overføring. Små kommuner har i utgangspunktet vanskelig for å få kvalifisert personale, og i tillegg var det ikke realistisk å tenke seg at alle kommuner skulle ha et eget institusjonstilbud. Det var i utgangspunktet vanskelig for fylkeskommunene, og det var ingen grunn til å tro at det skulle være lettere for kommunene. For de største kommunene, som har et befolkningsgrunnlag tilsvarende eller større enn mange fylker, mente departementet i høringen den gangen at en overtakelse av fylkeskommunenes oppgaver på barnevernsområdet og muligens også familievernområdet ville vært gjennomførbart. Men med daværende kommunestruktur, kjennetegnet ved et stort antall småkommuner, var det også den gang grunn til å stille spørsmål ved de små kommunenes kompetanse og kapasitet til å overta det fylkeskommunale ansvaret. Jeg finner grunn til å minne om at det var de partiene som i dag framstår som mest kritiske til denne reformen, som hadde regjeringsansvar da denne reformen ble jobbet igjennom. Slik sett er det fristende å tolke de nye tonene fra de borgerlige partiene som en erkjennelse av at de ikke gjorde godt nok arbeid den gangen. Det er strukturproblemer i barnevernet som vi må ta fatt i, men jeg savner en litt mer edruelig holdning fra de borgerlige med tanke på den historie de har i forbindelse med denne reformen. Dagens organisering har vært virksom siden 2004. Det er grunnlag, mener jeg, for å stille spørsmål ved om vi er best tjent med dagens organisering, eller om vi kan gjøre det på andre måter. Men for å gjøre slike vurderinger må vi ha systematisk kunnskap. Vi er nå i startfasen av en omfattende evaluering av den statlige barnevernsreformen. Vi skal se på en rekke viktige områder. Det omfatter statlig barneverns bistand til kommunalt barnevern, institusjonstilbudet, samarbeidet mellom barnevernet og psykisk helsevern, og vi skal også få evaluert den økonomiske og faglige styringen av det statlige barnevernet. Den evalueringen skal ikke bare omfatte egen organisasjon, men også se på barnevernets samarbeid med andre viktige instanser i barns liv, f.eks. det psykiske helsevernet. Kommuneperspektivet blir viktig i evalueringen. Kommunene har et hovedansvar for barnevernsbarna og et oppfølgingsansvar når barnet mottar hjelp i form av statlige tiltak. Vi har ett barnevern i Norge i dag, og det må også denne evalueringen avspeile. Resultatene fra evalueringen vil foreligge i 2011. Det vil gi oss et bedre grunnlag for å vurdere de spørsmålene som representantene fra Venstre også er opptatt av. Det er viktig å vurdere hvordan vi innenfor dagens struktur kan få til bedre resultater både når det gjelder samarbeid mellom kommune og stat, når det gjelder samlet ressursbruk, og når det gjelder f.eks. institusjonstilbudet til barna. Regjeringen har gjort mye på dette området i det siste, både når det gjelder å styrke det kommunale barnevernet, når det gjelder å styrke tilsynet, og når det gjelder å sette i gang prosesser for å forbedre Bufetat. Jeg erkjenner at det må gjøres mer, og jeg er enig i at vi må se på strukturene i barnevernet, men jeg mener det er en forutsetning at vi sikrer oss grundig kunnskap før vi kommer til konklusjonen.