Søren Fredrik Voie (Høyre), 2002-11-07:
Universitetene og høyskolene er våre største kunnskapsprodusenter. Gjennom god og kontinuerlig grunnforskning samt spennende anvendt forskning skapes ny kunnskap, nye idéer og nye oppfinnelser. Det gir grunnlag for en forskningsbasert undervisning og formidling til våre studenter, som gjør at de kan konkurrere med de beste nasjonalt og internasjonalt. Men samtidig med fremskaffelse av de gode forskningsresultater har flere evalueringer og utredninger – bl.a. av Mjøs-utvalget og Bernt-utvalget, Fra innsikt til industri – påpekt at anvendelsen av de vitenskapelige forskningsresultatene ved våre høyskoler og universiteter, spesielt med hensyn til oppfinnelser og derpå følgende innovasjon, kommersialisering og nyskaping i næringslivet, ligger langt tilbake i forhold til innovasjon og nyskapingsevne i andre land, og at resultatene er langt lavere enn de resultater vi skulle kunne forventet i forhold til ressursinnsatsen i denne sektor. Den samme problemstillingen ble det for øvrig fokusert på ved evalueringen av Norges forskningsråd, hvor en av konklusjonene i evalueringsrapporten var at vi oppnår for lite innovasjon og nyskaping som resultat av den forskningsinnsatsen som Norges forskningsråd bidrar til bl.a. gjennom delfinansiering av forskningen ved våre universiteter og høyskoler. Jeg oppfatter at det er bred enighet om å satse sterkere på kommersialisering av forskningsresultater. Det vil øke nødvendig innovasjonstakt i vårt samfunn og næringsliv, særlig med hensyn til entreprenørskap og nyskaping basert på kunnskap og nye oppfinnelser frembrakt bl.a. av våre gode medarbeidere og forskere i universitets- og høyskolesektoren. Kunnskapsdrevet næringsutvikling og kunnskapsbasert næringsliv vil bli vårt viktigste konkurransefortrinn i fremtiden. Ved behandlingen av universitets- og høyskoleloven i Stortinget la flertallet til rette for at institusjonene på en smidig og effektiv måte skal kunne bidra til knoppskyting av randsoneinstitusjoner, kunne delta i etablering av selskaper og få kommersialisering av oppfinnelser og salg av tjenester, herunder kunnskap og kompetanse i et regionalt nasjonalt og et internasjonalt marked. Den foreliggende innstillingen er etter min vurdering en positiv videreføring av denne intensjonen, hvor tidligere uklarheter med hensyn til rettighetene til oppfinnelser gjort av statlige arbeidstakere i universitets- og høyskolesektoren, nå avklares, og hvor både hensynet til institusjonens interesser og den enkelte forskers og oppfinners motivasjon og interesser ivaretas på en omforent og god måte. Primært gjelder dette oppfinnelser som kan patenteres, men komiteen har understreket at også forskningsresultater som ikke kan patenteres umiddelbart, kan ha et betydelig kommersielt potensial. Jeg vil i denne sammenheng fremheve det ansvar som institusjonsledelsen og forsker, eventuelt forskergrupper, har for å bidra til å sikre at de samme retningslinjer og intensjoner som gjelder for patenterbare oppfinnelser, blir ivaretatt også med hensyn til kommersialisering, publisering og inntektsdeling for andre interessante forskningsresultater. Ved oppheving av det såkalte lærerunntaket i lov om retten til oppfinnelser som er gjort av arbeidstakere, blir forskere og vitenskapelig personale ved universiteter og høyskoler likestilt med arbeidstakere for øvrig, samtidig som de er sikret fri publiseringsrett i ett år. Jeg tror dette – sammen med de endringer som tidligere er foretatt i lov om universiteter og høgskoler – kan være et viktig bidrag til å sikre en større grad av kommersialisering av forskningsresultater, samtidig som det bidrar på en positiv måte til økt innovasjonstakt i vårt næringsliv. Skal denne målsettingen oppnås, kreves det et nært samarbeid mellom sektor, kapital og markedsinteresser i næringslivet. Markedskunnskap og såkornkapital som vil og kan bidra for å utvikle et patent til et vellykket kommersielt produkt, er muligens ikke utdannings- og forskningsministerens direkte ansvarsområde. Jeg vil likevel oppfordre statsråden til å bidra til både å bygge bro og gode nettverk mellom de berørte departement, ikke minst mellom Utdannings- og forskningsdepartementet og Næringsdepartementet, men også mellom våre universiteter og høyskoler og vårt næringsliv. Da vil den foreliggende lovendring kunne bli en enda mer vellykket satsing og lovendring, som vil kunne gi viktige bidrag til utviklingen av hele vårt samfunn.