Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2010-11-18:
Stortinget klargjør i dag forvirringen rundt tolkningen av innsattes rettigheter i folketrygden og strammer inn lovverket for å unngå utilsiktet virkning. Bakgrunnen for at vi nå har denne saken i Stortinget, er ulike oppslag i pressen for et års tid siden, der det kom fram at fanger fra EØS-området som soner i norske fengsler, blir ansett som medlemmer av folketrygden, ikke bare med rett til dekning av utgifter til helsehjelp under soning, men det trigget også en diskusjon om hvorvidt disse hadde rett til opparbeidelse av pensjonsrettigheter. Det kom etter oppslagene relativt skarpe reaksjoner fra de fleste hold. Kriminelle som ikke er bosatt i Norge, og som kommer til landet og utfører kriminelle handlinger, skal åpenbart ikke opparbeide seg rett til ytelser de kan hente ut etter endt soning og utvisning. Det er åpenbart urimelig, og det strider mot folks rettsfølelse. Det er så enkelt som at det ikke skal lønne seg å begå kriminalitet. Man skal ikke tjene på at man har begått kriminalitet. Det er det vi i dag klargjør en gang for alle. Jeg er glad for at statsråden og departementet har gått raskt inn i sakene, og at vi nå kan vedta hva som skal være gjeldende praksis en gang for alle. I dag klargjør vi at personer som ikke har annet enn kriminell tilknytning til Norge, heller ikke skal ha medlemskap i folketrygden under soning. Personen må ha vært medlem av folketrygden før soning, men retten til pensjonspoeng kan også falle bort når den enkelte får utvisningsvedtak. Bare så det er sagt: Det er klinkende klart for regjeringen at så lenge utenlandske kriminelle sitter i norske fengsler og soner dom, skal de selvfølgelig ha rett til å få dekket nødvendige helsetjenester og akutthjelp, som alle andre. Det som derimot nå forhindres, er at de samme kriminelle under soning opparbeider seg rettigheter de kan hente ut etter endt soning. Alle i denne salen er enige om at kriminell aktivitet og utenlandske borgeres soning i Norge ikke skal lønne seg. I innstillingen går opposisjonen også denne gangen lenger enn flertallet. Man problematiserer ikke bare innsattes rett til ytelser etter soning, men også under soning. Fremskrittspartiet foreslår sågar å ta fra utenlandske innsatte retten til dagpenger under soning. Innsatte i norske fengsler har jobbplikt under soning og mottar dagpenger for arbeid, opplæring, program eller andre tiltak. Her mener altså Fremskrittspartiet at utenlandske kriminelle skal arbeide side om side med norske kriminelle, men uten å få den samme betalingen. Det er fristende å kalle dette forslaget et forsøk på å vedtaksfeste sosial dumping. Det er fint lite rettferdig å frata utenlandske kriminelle de lommepengene de mottar under soning, som alle andre fanger også mottar. Argumentet til Fremskrittspartiet er, slik jeg ser det, at dagpengesatsen de kan motta i norske fengsler sammenlignet med lønnsnivået i mange av hjemlandene til de kriminelle, er forholdsmessig høy. Jeg er sterkt tvilende til Fremskrittspartiets antakelser om at 56 kr i dagpenger i døgnet motiverer til kriminell atferd og et ønske om soning. Disse dagpengene er også ment til å dekke varer til bruk under soning. Det er fristende da å si at Fremskrittspartiet mener at utenlandske fanger bokstavelig talt skal leve på brød og vann, mens andre fanger kan motta dagpenger til å dekke utgifter til matvarer og andre varer til daglig bruk. For regjeringen er det heldigvis uaktuell politikk. Så lenge man oppholder seg i norske fengsler, skal man behandles likt, med de samme rettighetene og de samme pliktene. Fremskrittspartiet får selv redegjøre for sitt syn på at de innsatte i norske fengsler ved behov for både helsemessig behandling og dagpenger for aktivitetsplikt skal forskjellsbehandles på grunn av opprinnelsesland. Det er en usolidarisk praksis med sosial dumping i fengsler som regjeringen ikke støtter.