trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-06-05:
Jeg tillater meg å si at jeg mener faktisk at det er en litt mangelfull analyse som ligger bak det innlegget som representanten Engeset holdt her nå. Det som er viktig med hensyn til norsk arbeidsmarked i årene som kommer, er å se hvor kraftig den demografiske utviklingen vil påvirke det. Veksten i antall eldre er så høy at det i seg selv vil utløse en betydelig etterspørsel etter arbeidskraft. Bare det vil langt på vei oppheve effektene av konjunkturnedganger. I tillegg har vi en situasjon i dagens arbeidsmarked hvor vi mangler arbeidskraft til tross for at vi har en betydelig arbeidsinnvandring. Vi har også i samme tidsperiode framover null vekst i kjernen av arbeidsstyrken, type 25-60 år, så min påstand og Regjeringens utgangspunkt vil være at selv i konjunkturnedganger vil det norske arbeidsmarkedet være preget av mangel på arbeidskraft. Trykket når det gjelder den mangelen, vil variere noe, men hovedutfordringen vil være mangel på arbeidskraft. Det vil være situasjonen ikke bare i Norge, men hele Europa vil preges av det. Norge vil faktisk ha en gunstig situasjon i forhold til veldig mange andre land. Et land som Polen, som vi i dag importerer mye arbeidskraft fra, vil ha en befolkningsnedgang i tiden som kommer, på over 10 pst. Tyskland vil ha en befolkningsnedgang på 10 pst. Det vil være en betydelig kamp om arbeidskraft i Europa. De arbeidsgiverne som da ikke skjønner at man må ha fokus på rekruttering, vil være arbeidsgivere som vil mislykkes i driften av sin virksomhet. Det er ingen som har så sterke incentiver når det gjelder å ha et bredt fokus på rekruttering, som det arbeidsgiverne har. Enten tenker man bredt rekrutteringsmessig eller så får man ikke folk i det hele tatt, og da vil ikke virksomhetene kunne gå. Derfor er det så riktig nå å ha sterkt fokus på virkemidler som stimulerer arbeidstakerne til å ville utnytte den muligheten som ligger der, og derfor er pensjonsreformen så viktig. Det er derfor det er så viktig å gjøre det lønnsomt å jobbe, og derfor det er så viktig å tilrettelegge for kombinasjonen av arbeid og pensjon. Det gjelder jo like sterkt i skolen som alle andre steder. Tenk deg læreren som kan ha en deltidsjobb og fritt kombinere den med pensjon. Jeg møter mange lærere som har gått av med AFP, og de synes det er helt vidunderlig, med ett unntak, nemlig at de ikke kan jobbe ved siden av. Nå får de den muligheten. Jeg tror ikke vi greier å overvurdere de velferdspolitiske og de arbeidsmarkedspolitiske effekter av det vi nå gjør i pensjonsreformen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-06-05:
Jeg skal bare benytte anledningen til å kommentere noe av det som har kommet fram i debatten. La meg starte med å si at jeg - det understreket jo også representanten Engeset - i hvert fall ikke er sår for kritikk. Men det som jeg synes er viktig, er at kritikken baseres på et grunnlag som etter min mening er saklig rett. Det var litt det jeg tok fatt i i et av mine tidligere innlegg. Jeg mener at beskrivelsen av Regjeringen som «handlingslammet» er saklig feil. Det er faktisk slik at Regjeringen gjør mye på dette området, og jeg har behov for å kommentere det. Jeg må også si at noe av det jeg synes er kjedeligst i politikken, er når det til de grader ikke blir sammenheng mellom liv og lære. Når jeg tenker på det innlegget som representanten Aspaker holdt her i salen om situasjonen i politiet, tror jeg at det ikke er noen tvil om at det er mulig å gjøre mer for en god seniorpolitikk i politiet. Det eneste jeg imidlertid er helt sikker på, er at vi gjør mer på det området enn det den forrige regjeringen gjorde. Hovedankepunktet mot seniorpolitikken overfor politiet blir at vi i for sterk grad legger opp til lokale lønnsforhandlinger. Men faktum er at denne regjeringen har brukt mye tid og krefter på å snu fokuset - bort fra at dette skal finne sin løsning gjennom lokale forhandlinger, og over til en sterkere bruk av kollektive avtaler. Det var den forrige regjeringen som stod for den politikken som Aspaker nå er så kritisk til. Da var det ikke kollektive avtaler i seniorpolitikken, det var statsråd Victor D. Norman på det sterkeste uenig i. Da var det basert på individuelle avtaler, og nå er det løftet opp på et kollektivt avtalenivå. Det ikke sårhet som gjør at vi påpeker det, men det er total mangel på sammenheng mellom liv og lære i partiet Høyre, når representanten Aspaker fremmer den type kritikk. La meg også bare kort slå fast at AFP er det bred enighet om i Stortinget - det gjelder alle, med unntak av Fremskrittspartiet. Det er altså ikke sånn at du må være LO-medlem for å få AFP. Hvis du jobber i en organisert bedrift, uavhengig av om du selv er fagorganisert eller ikke, har du tilgang til AFP. Helt til slutt. Særaldresgrense er et tema som det nå er avtalt mellom partene i både stats- og kommuneoppgjøret skal løftes inn i oppgjøret til neste vår, og ses i sammenheng med helheten i offentlig tjenestepensjon. Det første som skal skje, er at et partssammensatt utvalg, ledet av meg, skal jobbe med det, og det vil være en del av oppgjøret neste år.
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-06-05:
Jeg synes dette er en veldig viktig sak. Nesten 25 pst. av innbyggerne i Norge vil i 2050 være 65 år eller eldre. Venstre støtter at arbeidsmiljøloven skal legge bedre til rette for at seniorene kan stå lenger i arbeid. Våre velferdsordninger vil være avhengig av at vi lykkes med å hindre at for mange velger tidligpensjon og forsvinner ut av arbeidslivet. Venstre er særlig opptatt av at alle over 62 år unngår avkorting i pensjon hvis de velger å arbeide mer, og generelt et mer fleksibelt arbeidsliv for seniorer. Vi ønsker å åpne for å lage mer individuelle avtaler for dem over 62 år, og se på arbeidstidsbestemmelser for seniorer med tanke på å lage mer fleksible løsninger. Vi vet at førtidspensjon og spesielt AFP er en viktigere avgangsårsak for personer over 62 år enn uførepensjonering. For kvinner i tunge omsorgsyrker vil det være av betydning å ha fleksible turnuser sammen med mer individuell tilrettelegging på den enkelte arbeidsplass. Arbeidstakere i omsorgsyrker er spesielt utsatt for skader og belastningslidelser. For å møte utfordringene knyttet til en aldrende befolkning vil det være av betydning å beholde folk i disse yrkene så lenge som mulig. Det kan bl.a. innebære fleksible turnusordninger og mer vekt på tekniske hjelpemidler for å unngå tunge løft. Dette er bakgrunnen for at vi ønsker at hver enkelt ansatt over 45 år i tunge omsorgsyrker i større grad bør kunne få en vurdering av sin arbeidssituasjon, med vekt på individuell tilrettelegging. I Bærum kommune kan alle ansatte over 62 år fra 1. juni velge mellom uttak av bonus på 20 000 kr i året, redusert arbeidstid med 80 pst. jobb for 100 pst. lønn, økt fritid med 10 dager pr. år og 15 dager etter fylte 64 år. Andre kommuner har valgt andre og enda mer gunstige løsninger. Siden norske kommuner har forskjellig økonomi, har Venstre foreslått at Regjeringen tilrettelegger for en statlig prøveordning, slik at kommuner med dårlig økonomi kan søke om å finansiere tiltak for arbeidstakere over 62 år, for å gi mer like vilkår i en periode da enkelte kommuner vil få større utgifter knyttet til avgang med AFP. Det er et stort dilemma at ansettelseskostnadene i dag ofte er langt større enn utgiftene bedriftene påføres når ansatte presses ut av arbeidslivet. Det er helt nødvendig å endre ordningen med avtalefestet pensjon, slik at AFP bygger opp under det som bl.a. er pensjonsreformens målsetting, nemlig at enda flere skal stå lenger i arbeid.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-06-05:
Representanten Ryan repliserte til mitt innlegg at man måtte måle Regjeringens ambisjoner i dette spørsmålet etter hva slags holdning Regjeringen har. Etter min mening har Regjeringen en ganske naiv holdning til dette problemet. Man tror at man gjennom å bevilge litt mer penger i revidert nasjonalbudsjett kan løse dette problemet i Norge. Det er naivt. Hvis man ser på utviklingen internasjonalt, er det stadig flere land som ser at man må ta i bruk mer alvorlige straffesanksjoner for å forebygge den type kriminalitet, og det er fordi det uansett etterforskningsvirkemidler vil være lett å kunne sette i gang et prissamarbeid uten å bli oppdaget, hvis man skjuler sine spor. Derfor er det veldig overraskende for meg at regjeringspartiene ikke er med på merknaden fra opposisjonen hvor man viser til at det er et ønske at man skal bruke fengselsstraff som sanksjonsvirkemiddel i større grad enn det som gjøres i dag. Statsråden var inne på dette i sitt innlegg, så jeg vil bare be statsråden nok en gang bekrefte at Regjeringen nå ønsker å gi et klart signal om at fengselsstraff i mye større grad må benyttes mot slik kriminalitet enn det som framgår av innstillingen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-05:
La meg først få lov til å takke saksordføreren for jobben. Fra Fremskrittspartiets side slutter vi oss til store deler av det saksordføreren sa, men på ett område er vi ikke enige med resten av opposisjonen. Det å bekjempe grov konkurransekriminalitet er viktig, det er det i realiteten stor enighet om i salen her. Skal man gjøre det, må Konkurransetilsynet være målrettet, man må ha en økonomisk ramme som gjør det mulig, man må ha en prioritering fra Konkurransetilsynet, og man må også ha en kompetanse. I tillegg må man gi Konkurransetilsynet de verktøyene de ber om. Ett av verktøyene Konkurransetilsynet har bedt om, er lemping i konkurranseloven. Det som er interessant, er at alle er enige om at det er viktig å få til - både opposisjonen, som har fremmet forslag om det, posisjonen, som skriver det i merknadene, og statsråden, som i sitt svarbrev til komiteen peker på dette. Derfor blir jeg litt forundret når posisjonspartiene i denne salen ikke kan være med på forslag nr. 1, når det allikevel er så bred enighet om det. Så til strafferammen, der Fremskrittspartiet ikke er med de andre opposisjonspartiene. Slik vi vurderer det nå, er strafferammen god nok gjennom § 30 andre ledd, der man kan dømmes til inntil seks års fengsel dersom det foreligger særlig skjerpende omstendigheter. Som lovverket er i dag, har man ikke det problemet at man driver og stanger hodet i det taket. Snarere tvert imot, paragrafen blir i realiteten nesten ikke brukt, så å øke strafferammen tror jeg ikke løser noe. Så tror jeg det er viktig, for å få en bred forståelse i samfunnet, at man ser dette også opp mot annen type kriminalitet. Grov voldtekt har en øvre strafferamme på 21 år. Det som i realiteten skjer, er at de som blir dømt, soner noen få år. Nylig ble det avslørt i media at en krigsforbryter som var dømt til tolv års fengsel, slapp ut etter seks år. Det er altså den samme strafferammen som man nå ønsker å heve. Når strafferammen blir brukt fullt ut, skal vi være med og gjøre en ny vurdering av dette. Men slik situasjonen er nå, synes vi at det å gi Konkurransetilsynet det Konkurransetilsynet ber om, og ikke minst å styrke Konkurransetilsynet framover, vil være det viktigste.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-05:
Det er godt - og faktisk en selvfølge - at Stortinget er enig om at konkurransekriminalitet er svært alvorlig. Det er godt å kunne fastslå det. Grunnen til at jeg tar ordet, er saksordførerens antydning og påstander om at man har et lavt ambisjonsnivå i Regjeringa, og at statsråden har et lavt ambisjonsnivå på dette området. Jeg tror at å måle ambisjonsnivået ut fra strafferamma, som i dag er seks år, blir en helt feil tilnærming. Det vi må måle ambisjonsnivået ut fra, er for det første den holdninga som statsråden og Regjeringa har til dette spørsmålet - altså hva man sier om det - og for det andre hvilke ressurser man setter inn for å få bukt med problemet. Når man har bevilget 4,4 mill. kr til å bekjempe konkurransekriminalitet gjennom Konkurransetilsynet, viser det at man har klare ambisjoner på dette området. Jeg regner også med at statsråden fra talerstolen seinere i dag vil bekrefte at Regjeringa er veldig opptatt av det og faktisk setter i verk en rekke tiltak både gjennom bevilgninger og også gjennom en klar holdning til at man vil få dette bort. At man, hvis man øker ramma til 10 eller 15 år, vil få bukt med problemet, tror jeg rett og slett er feil. Det det handler om, er en systematisk, tøff innsats for å få bukt med dette.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-05:
Eg vil takka saksordføraren for ei god behandling av forslaget vårt. Han har òg gjort greie for saka på ein god, ryddig og oversiktleg måte. Konkurranse gjer bedriftene meir effektive og held kostnader og prisar nede. Konkurranse overfører makt og økonomiske midlar frå store, dominerande selskap til mindre bedrifter og til vanlege forbrukarar. Så ein aktiv konkurransepolitikk gjev med andre ord både verdiskaping og fordeling. Konkurransekriminalitet, der bedrifter på ulike måtar prøver å avgrensa konkurransen, er difor svært alvorleg. No har statsråden signalisert at ho vil styrkja etterforskinga og gjera det lettare å varsla om prissamarbeid. Det er vel og bra, men det er langt frå nok, for prissamarbeid er grov økonomisk kriminalitet, som i tråd med det føreliggjande forslaget bør straffast med fengsel. Stadig fleire land innfører no fengselsstraff for ulovleg prissamarbeid. Når store bedrifter med vitande og vilje inngår avtalar seg imellom med sikte på å fastsetja prisar, eller for på annan måte å redusera konkurransen i marknaden, har det berre eitt mål, nemleg å tilrana seg ressursar frå fellesskapet, frå vanlege forbrukarar og frå mindre bedrifter. Dette er den mest alvorlege forma for konkurransekriminalitet. Den vert ofte utført av næringslivstoppar som tek ei kynisk vurdering av mogleg kostnad ved å verta teken opp mot sjansen for å tena pengar. Prissamarbeid er difor ei av dei formene for lovbrot der den førebyggjande effekten av streng straff er stor. Det er ingen sakleg grunn til å straffa prissamarbeid mildare enn t.d. underslag. Likevel har prissamarbeid her i landet aldri vorte straffa med fengsel, berre med mindre bøter. Eitt eksempel: For eit selskap med ei omsetning på 5 milliardar kr er ei bot på 1,6 mill. kr neppe avskrekkande. Dette er heilt uakseptabelt. Eg har vanskeleg for å forstå kvifor den raud-grøne regjeringa ikkje støttar vårt utmerkte forslag. Kvifor vil ikkje Regjeringa gjennomføra ei lovendring som stadig fleire land ser som nødvendig for å motverka denne forma for kriminalitet, som rammar mindre bedrifter og vanlege forbrukarar så hardt? Kvifor vil ikkje Regjeringa sikra likskap for lova og straffa lovbrytande næringslivsleiarar med fengsel, slik som kriminelle frå lågare samfunnslag risikerer? Med andre ord: Kvifor brukar Regjeringa silkehanskar i møte med lovbrytarar i skreddarsydde dressar? No er det på tide at den raud-grøne regjeringa legg bort silkehanskane og tek fram skikkelege arbeidshanskar.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-05:
Dersom eg høyrde rett, sa statsråden at det er ikkje fengselsstraff, men effektiv etterforsking som er det beste verkemidlet mot kartellverksemd. Dersom det var slik at det å verta avslørt i seg sjølv var avskrekkande, kunne det vera rett. Men praksis viser noko anna. Eg kjenner til at f.eks. i USA er det mange som vert tekne for kartellverksemd som ber om å sleppa fengsel og heller få betala ei klekkeleg bot. Eg trur ikkje me er så ulike amerikanarane her i Noreg. Nokre av dei som driv kartellverksemd, har nok òg fått ideane sine i USA. Så det er nok slik at kombinasjonen av gunstige lempingsreglar og streng fengselsstraff, faren for fengselsstraff, er det som verkar best. Eg skjønar at statsråden ikkje er heilt avvisande til dette, men ho vil liksom vera litt trygg på kva ho gjer. Mitt spørsmål er då: Kan ein rekna med at etter litt meir tid kjem statsråden til å enda på same konklusjon som dei fleste opposisjonspartia har gjort i dag?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-05:
Det er kanskje naivt i to år faktisk å ha auka ressursane og moglegheitene for Konkurransetilsynet til å jobbe med saka, men eg vil ikkje seie at det er naivt. Representanten Torbjørn Hansen sa følgjande: utan å bli oppdaga, fordi ein skjuler sine spor. Ja, det er nettopp det. Det nyttar jo ikkje å ha ei fengselsstraff for noko som ein ikkje klarar å avdekkje fordi Konkurransetilsynet ikkje har ressursar til å etterforske, ikkje har dataverktøyet som skal til for å kunne gå inn og avdekkje, ikkje har nok personar som etterforskar og går inn i bedriftene og avdekkjer desse spora som representanten Hansen seier ein skjuler. Så jobben må jo vere å begynne med det, begynne nettopp med ein auka innsats for å avdekkje det, og for å få det opp i lyset. Ein har jo faktisk ei strafferamme på inntil seks år ved særs skjerpande omstende, som ligg der, men eg kan jo ikkje påleggje påtalemakta noko - det er ein fri rettsinstans. Men påtalemakta høyrer jo det som vert sagt frå Stortingets talarstol, og ho ser sjølvsagt politiske prioriteringar gitt gjennom tildelingsbrev og løyvingar på dette området.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-05:
Det er jo allereie i dagens lovverk anledning til å bruke ei strafferamme på inntil seks år, så eg føler at dette er ein litt oppkonstruert konflikt. Eg kan ikkje skjøne kva som er problemet med ei strafferamme på inntil seks år. Problemet i dag er jo minst like mykje at ein ikkje har hatt ressursar til å etterforske, til å avdekkje, for det må nødvendigvis vere på plass før nokon vert dømd. Det har vi ordna opp i gjennom at vi både i fjor og i år løyvde pengar til Konkurransetilsynet som gjer at dei vert sette uendeleg mykje betre i stand til å gjere den jobben. Vi må gjere grundige vurderingar. Difor bad eg i tildelingsbrevet allereie ved juletider Konkurransetilsynet gje oss råd om kvar vi skal skjerpe innsatsen ytterlegare. Som eg sa i mitt innlegg, får vi tilbakemeldingane 1. juli, og vi vurderer sjølvsagt dei tilbakemeldingane vi får, med aller største interesse.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Først: Jeg synes jo det er veldig artig at Fremskrittspartiet endelig har blitt så opptatt av likestilling, og at de til og med fremmer mannsrollen og betydningen av at menn må delta mer i omsorg. Jeg håper inderlig at vi får flere slike debatter. Så må jeg si at Fremskrittspartiet overhodet ikke forholder seg til virkeligheten slik den er i dag. For saken er jo at disse barna allerede i dag blir født av lesbiske mødre, og da må vi ta utgangspunkt i hva som er best for barna. Situasjonen i dag er jo at disse barna blir diskriminert. De har ikke samme rettighetene som andre norske barn, og jeg må rett og slett replisere tilbake til Fremskrittspartiet: Hva er det som tilsier at vi skal diskriminere barn av lesbiske bare fordi de er født inn i et lesbisk og ikke et heterofilt forhold? Jeg ser ingen grunn til at vi ikke skal ha et lovverk som sidestiller disse barna med alle andre barn i Norge.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg tror at både representanten fra Høyre, Olemic Thommessen, og jeg er opptatt av det samme. Vi er opptatt av at vi skal legge til rette best mulig for disse barna. Det er kanskje derfor vi har litt ulik vurdering av nettopp spørsmålet om godkjenning av klinikker i utlandet, for vi har hatt som tilnærming at disse barna må få de samme juridiske rettighetene uavhengig av om man velger å foreta den assisterte befruktningen i Danmark eller i Norge. Men jeg ser ikke at det er noen stor sak, og det er ingen dramatikk knyttet til det. I likhet med representanten Thommessen er jeg opptatt av at stebarnsadopsjon må gå raskere enn hva det gjør i dag, slik at man bidrar til at disse barna så fort som mulig får de samme juridiske rettighetene som alle andre barn.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg mener at barn av lesbiske og homofile i dag er diskriminert i lovverket vårt. Det er slik at barn av lesbiske som blir født ved assistert befruktning i utlandet, ikke har to foreldre ved fødsel. Skulle de komme i en situasjon hvor mor dør i barsel, har man altså ikke en annen forelder. Det har et barn som er født ved assistert befruktning av heterofile foreldre. De får automatisk to foreldre ved fødsel. Jeg anser det som en diskriminering dersom Kristelig Folkeparti ikke anser det som en diskriminering. Da er jeg litt bekymret for hva som egentlig er diskriminering i Kristelig Folkepartis øyne.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
I motsetning til Venstre mener vi at spørsmålet om obligatorisk vigsel ikke hører hjemme i en sak hvor vi utvider ekteskapsloven til også å omfatte homofile par. Vi er litt overrasket over at Venstre ikke fremmet dette synspunktet og det forslaget i forbindelse med den store saken om kirke-stat som nå ligger i Stortinget. Vi mener at spørsmålet om vigselsrett naturlig hører hjemme når man diskuterer folkekirka. Det er ingen tvil om at både i Arbeiderpartiet og i Senterpartiet står folkekirka sterkt, og det synet at det er en viktig del av folkekirka at man skal ha muligheter til å gifte seg i Kirka, har stor betydning. Derfor mener vi at dette ikke hører hjemme i denne saken. I tillegg er vi redde for at det vil sende ut et signal til de homofile om at ok, dere skal få lov å gifte dere, men dere er ikke gode nok til å få gifte dere i Kirka.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Først vil jeg si til representanten Woldseth at i en sak med så store sprik i synet på loven som det er i komiteen, ville det vært vanskelig for meg som saksordfører å fremme synet til Fremskrittspartiet og dekke det på noen måte. Så til spørsmålet om retten til å få barn. Det er helt åpenbart at ingen har en menneskerett til å få barn, men jeg vil ikke gjøre meg til dommer over en annen jente som har et like sterkt ønske som jeg har om å få barn, og si at hun ikke får lov til å få barn. Om du er lesbisk eller heterofil, er ønsket om barn like sterkt. Jeg kan ikke se at jeg skal gjøre meg til en overdommer der. Så synes jeg det er ganske interessant at Fremskrittspartiet er så opptatt av Barnekonvensjonen i denne sammenhengen. Det er ikke lenge siden vi hadde diskusjon om utlendingsloven i denne salen. Da mente Fremskrittspartiet at vi skulle begynne å bryte ulike konvensjoner på det området. Man kan ikke i den ene saken være for at man skal ivareta internasjonale konvensjoner, for i neste omgang å være imot det.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg vil takke representanten Thommessen for et veldig godt samarbeid om behandlingen av felles ekteskapslov. Det er veldig viktig at det nå blir et bredt flertall i Stortinget for loven, ikke minst av hensyn til de homofile, som får denne anerkjennelsen av samlivet sitt. Men vi vet at det tegnes litt ulike framtidsbilder av konsekvensene av den loven vi vedtar i dag. Vi har hatt tilsvarende diskusjoner tidligere. Første gang Justisdepartementet foreslo å oppheve kriminalisering av homofile var i 1954. Da sa landets biskoper at «vi står overfor en fare av verdensdimensjoner », og at det «er en kjent sak at homoseksualitet har fått et uhyggelig omfang i mange land ». Også i debatten i dag er det noen som tegner noen scenarioer som er ganske grufulle. Jeg har lyst til å utfordre representanten Thommessen på følgende: Hva tror han vil bli konsekvensene i framtida av den loven vi i dag vedtar?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Først har jeg lyst til å gi representanten Skei Grande ros for et veldig godt innlegg, som jeg synes trakk opp veldig viktige historiske paralleller, og som var særdeles prinsipielt. Hun gav også i innlegget sitt utrykk for at hun mente Regjeringen burde tatt seg litt bedre tid, noe hun også har gitt uttrykk for i merknaden sin. I merknaden sier hun bl.a. at «en grundigere prosess på forhånd ville kunne ført til at loven ble vedtatt med et bredere flertall i Stortinget ». Jeg må bare innrømme at med unntak av bioteknologiloven synes jeg vi har fått et veldig bredt flertall i Stortinget for loven. Men jeg lurer rett og slett på om Skei Grande vet noe som jeg ikke vet. Dersom vi hadde hatt en NOU og en bredere utredning, vet hun noe om at det ville ha endret synet til representanter enten i Kristelig Folkeparti eller i Fremskrittspartiet i denne saken? For er det ikke sånn at dette først og fremst er et prinsipielt spørsmål der man ikke hadde endret syn om vi hadde hatt noen utredning utover det vi allerede har hatt?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-06-11:
Jeg synes stort sett at denne debatten har vært svært saklig og god, men det er en liten ting som har opprørt meg, og som jeg mener det er behov for å kommentere. I replikkordskiftet i forbindelse med innlegget til Ulf Erik Knudsen hadde Fremskrittspartiet tatt egen regi og kom med replikk på seg sjøl - ganske originalt. Men Fremskrittspartiets Morten Høglund hadde et veldig bra og avklarende innlegg, der han sterkt tok avstand fra krenkende uttalelser i forbindelse med debatten rundt felles ekteskapslov. Man må jo ha respekt for at andre har et annet syn. Det synes jeg var veldig bra sagt av Morten Høglund. Men dessverre tok det ikke mange minutter før Fremskrittspartiets representant Knudsen gikk i baret. I replikkordskiftet med representanten Trond Lode fra Senterpartiet beskyldte han Lode for løgn etter at Lode ærlig hadde redegjort for at han hadde endret syn på felles ekteskapslov. Det er et uanstendig debattnivå fra Ulf Erik Knudsens side som jeg mener ikke er Odelstinget verdig. Jeg vil utfordre representanten Knudsen til å be representanten Lode om unnskyldning for den beskyldningen. Så har barns beste blitt framhevet i debatten. Representanten Høybråten fremhevet det. Ja, vi er alle opptatt av barns beste. Men se på det organet som i Norge har fått i oppdrag å snakke om barns beste - Barneombudet. Hva mener Barneombudet i denne saken? Barneombudet har i høringsuttalelsen sin gått inn for at homofile og lesbiske skal få muligheten til å adoptere, og de har gått inn for rett til assistert befruktning for lesbiske. De viser i høringsuttalelsen til erfaringer fra svensk forskning, som viser at barn i likekjønnede forhold har det like godt i familielivet som alle andre barn. Nettopp på grunnlag av denne forskningen og også NOVAS undersøkelse, som viser at homofili blir godtatt i samfunnet, konkluderer Barneombudet med at det er riktig å åpne for at homofile skal få rett til adopsjon og assistert befruktning. Det mener Barneombudet er til barnas beste. Da er jo spørsmålet man må stille både Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet: Tar Barneombudet feil? Helt til slutt: Også jeg har lagt merke til at representanten Knudsen er bekymret for å bli redusert til en sædcelle. Jeg har lyst til å berolige representanten Knudsen med at vi heterofile kvinner fremdeles vil ha glede av dere menn - og at jeg i denne salen ikke har tenkt å gå i detalj om hva som ligger i det.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Representanten Gjul er en ivrig talskvinne for Arbeiderpartiet i likestillings- og familiespørsmål og har opp gjennom tiden tatt til orde for at menn skal delta mer i skolen og i barnehagen. Hun har tatt til orde for at vi må ha kvinner og menn inn i bedriftsstyrene, og at vi må ha representasjon fra begge kjønn i kommunestyrer og i politikken. Hun har også ivrig tatt til orde for pappas del i fødselspermisjoner, at det er viktig å ha pappa ganske lenge med der. Hvorfor? Jo, trolig fordi det er forskjell på far og mor, at kvinner og menn kan bidra med forskjellige ting. Nå vil hun sette i system en ordning hvor far blir redusert til en sædcelle i en sædbank og barnet i beste fall kan treffe far i 18-årsalderen. Her er det en gigantisk logisk brist i argumentasjonen, et så stort hull i argumentasjonen at man kan kjøre en lastebil gjennom det. Jeg vil be henne om å forklare denne logiske bristen i argumentasjonen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Det er faktisk slik, til opplysning for Arbeiderpartiets representant, at to menn ikke kan få barn, ei heller to kvinner. Det må nødvendigvis to av forskjellig kjønn til for å få til dette med barn. Det er et ubestridelig faktum at lesbiske og homofile har satt seg utenfor naturens gang når det gjelder forplantning.(Munterhet på galleriet) To menn kan ikke få barn, ei heller to kvinner. Det er altså et faktum fra naturens side. Det må nødvendigvis til noen sædceller og noen eggceller. (Munterhet på galleriet) Når det gjelder den andre delen av spørsmålet fra representanten, er det faktisk slik at Arbeiderpartiet i sin retorikk i denne debatten tar utgangspunkt i hva som er de voksnes behov. Fremskrittspartiet har som basis for sin familiepolitikk hva som er best for barna, og da kommer vi til forskjellige konklusjoner avhengig av hva man tar utgangspunkt i, og hvem man tar hensyn til.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Det er et veldig godt spørsmål som min ærede kollega stiller. Jeg deler hans syn til fulle. Det er helt klart at det blant de tusener av mailer og henvendelser som Stortinget har fått, har vært et visst antall som har gått langt utover hva man både av menneskelige hensyn og høflighetshensyn bør skrive i en henvendelse til et annet menneske. Jeg tar det som et uttrykk for det store engasjement som er i folket på dette området. Om 50 personer kanskje har gått litt over streken, får man heller holde seg til å lese de 900 mailene som har kommet med saklig argumentasjon på området. Men jeg deler altså representanten Høglunds synspunkt, at noen på dette området har gått altfor langt.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Det er interessant å få kritiske spørsmål av et parti som i denne saken har brutt både sitt eget program, de løfter de har levert til velgerne, og de meget klare synspunkter de hadde da de var i regjering sist, hvor de krast var imot assistert befruktning for lesbiske. Det finner jeg i utgangspunktet interessant. Det vi har etterlyst, er en lengre og bredere prosess enn den vi har hatt pr. i dag. Og der vil jeg henvise til de merknader vi har om at dette krever en langt bredere og mer omfattende utredning enn det som faktisk ligger der pr. i dag.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Vi tar frem de merknadene for å vise til at det her er snakk om en liten gruppe mennesker. Spørsmålet er om vi skal forandre hele det grunnleggende forholdet til ekteskap og barn og til barns oppvekst på grunn av kravet fra en liten gruppe. På dette området har altså Fremskrittspartiet svart at det bør vi ikke gjøre, mens SV da har svart at det bør vi gjøre.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Jeg tror at våre utenrikspolitikere og vår partiledelse får være dem som besvarer spørsmål når det gjelder Fremskrittspartiets utenrikspolitikk og disposisjoner. Blant annet er også vår utenrikspolitiske talsmann, Morten Høglund, til stede i salen, så det er mulig han senere i debatten kan komme inn på det. Når det gjelder Fremskrittspartiets forhold til det liberale, har jeg altså sagt tidligere i debatten at for Fremskrittspartiet er valgfriheten og, når det gjelder familiepolitikken, hensynet til barna veldig viktig. Og valgfriheten er den sentrale, liberale verdi. Det burde representanten fra Venstre vite, siden hun hevder å være medlem av et liberalt parti.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Som representanten Lode sa, slutter han seg til det meste av loven. Her om dagen var det en annonse i en av våre riksaviser hvor det stod noen sitater fra valgkampen i 2005, bl.a. et sitat fra Magnhild Meltveit Kleppa i Senterpartiet: «Dere trenger overhodet ikke la dere plage av skremmeskuddene(…) om at en rødgrønn regjering vil innføre kjønnsnøytral ekteskapslovgivning. » (…) Der stod det også et sitat fra Trond Lode: «Vi er ikke for en kjønnsnøytral ekteskapslov. » Dette stod i Stavanger Aftenblad 22. august 2005. Mitt spørsmål til representanten Lode er om han kan bekrefte disse uttalelsene. Og i så fall: Hva mener han om politikere som lyver eller ikke holder det de lover? Er dette egnet til å svekke tilliten til politikerne og skape politikerforakt?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Det står respekt av en representant som klart og tydelig og uten sjenanse forteller Stortinget og velgerne at han har løyet i valgkampen, og at han har forandret mening. Han sier også i replikkordvekslingen med Kristelig Folkeparti at han har hatt det samme synet på fars posisjon i forhold til barn hele tiden, og at han ikke har endret syn på det området. Da antar jeg at han alltid har ment at fars posisjon egentlig ikke er noe mer enn en sædcelle, at far ikke trenger å delta i barnets oppvekst, og at man ikke trenger å kjenne sin far før man har fylt 18 år. Slik fremgår det i hvert fall når man leser de merknader som representanten er med på i den innstillingen vi har til behandling her i dag.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Representanten Skei Grande sa noe om at man aldri skal straffe barn for voksnes valg. At voksne velger å leve i et homofilt parforhold og skaffe seg barn, er en situasjon vi har. Samtidig har vi også et betydelig flertall i innstillingen som mener at barn ikke har behov for å kjenne sitt faderlige opphav før i 18 års alder. Blir ikke dette nettopp slik at man straffer barnet for de voksnes valg ved å frata dem retten til å kjenne sin far i oppveksten, med de positive innspill som en mannlig rollemodell kan ha for barns oppvekst?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
I denne saken hører vi fra regjeringspartienes representanter at saken er meget godt utredet, mens alle andre, kanskje bortsett fra LLH, mener at den er dårlig utredet. Jeg vil vise til mitt skriftlige spørsmål til statsråden, nr. 1145, der jeg får avklart at departementet under statsrådens ledelse for tiden er i gang med å kartlegge holdninger til homofile, herunder lovforslaget om felles ekteskapslov. Det er et arbeid som gjøres i samarbeid med Universitetet i Bergen og noen meningsmålingsinstitutter. Arbeidet skal være ferdig den 15. september 2008, for - som det står i svaret - å skaffe «kunnskap som en del av beslutningsgrunnlaget på departementets ansvarsområder ». Når man sier man har en godt utredet sak på dette området, virker det noe merkelig at man driver med en utredning som skal konkludere i september, tre måneder etter at vi er ferdig med lovbehandlingen her.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Jeg var ikke i nærheten av å få noe klart svar fra statsråden, så jeg skal prøve å stille spørsmålet mitt igjen. Jeg må da spørre: Hvis det er slik at denne saken er så godt utredet, hvorfor har da statsrådens departement leid inn Universitetet i Bergen og meningsmålingsinstitutt til å granske hva det norske folk mener om loven og om homofile og lesbiske? Hvis det spørsmålet blir for vanskelig å svare på, kan hun jo prøve å svare på spørsmålet som Gunn Karin Gjul tidligere i dag ikke klarte å svare på, nemlig: Hvorfor er det så bra å ha begge kjønn innen skole, innen barnehage, innen bedriftsstyrer, innen kommunepolitikk og innen stortingspolitikk, og at pappa bør ta pappapermisjon, mens det altså ikke er viktig at barn av lesbiske skal kunne kjenne sin far i oppveksten?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
SV er jo et parti som er svært opptatt av internasjonale konvensjoner. FNs barnekonvensjon artikkel 7.1. sier at barnet skal så langt det er mulig ha rett til å kjenne sine foreldre og få omsorg fra dem. Artikkel 18.1. fastslår at begge foreldrene har et felles ansvar for barnets oppdragelse og utvikling. I denne debatten har vi mange ganger vært inne på dette. Mitt spørsmål til statsråden er: Burde man ikke nå bare innrømme at det man gjør med denne lovendringen, er å styrke voksnes rettigheter med bakgrunn i deres seksuelle praksis på bekostning av barna, og at man med klare og åpne øyne bryter barnekonvensjonens artikkel 7.1. og 18.1.?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
Jeg forstod statsrådens første svar til meg dit hen at hun mente at det er like stabilt og like bra og trygt å vokse opp med lesbiske eller homofile par som foreldre som heterofile foreldre. Jeg er enig, selvfølgelig er det mange dyktige foreldre i denne gruppen. Men statistikken fra SSB og fra svensk statistisk sentralbyrå er entydig når man sammenligner skilsmisserisikoen i heterofile ekteskap og i lesbiske partnerskap. Den er tre ganger så stor i lesbiske partnerskap, og i homofile partnerskap er den 1,4 gang så stor. Det er også forskningsrapporter fra Politihøgskolen som sier at prosentvis er det mer vold i lesbiske forhold enn i heterofile. Så mitt spørsmål til statsråden er om hun vil endre på sitt svar og ut fra de opplysningene som foreligger, konkludere med at det er mindre stabilt, og at det er mer vold i lesbiske og homofile forhold.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-11:
I løpet av debatten har flere av representantene fokusert på de mange brev, mailer, telefoner og SMS-er som vi har fått. Jeg deler det synet, som jeg også sa i replikkvekslingen i forbindelse med mitt innlegg, at en del av henvendelsene har gått langt over streken, men mange av dem har også vært gode. Jeg kunne tenke meg å lese opp en av dem, som bl.a. har gått til de mannlige representantene i Arbeiderpartiets og Senterpartiets stortingsgrupper. Det står: «Hei, Jeg henvender meg til deg som mann og som far og jeg vil gjerne få lov til å stille deg noen spørsmål. Først til dere som har kjent en far: Har det vært likegyldig for din utvikling som mann og som menneske at din far var nettopp det - en far? Tenk tilbake på barndommen; hverdag og fest, lek og arbeid, gleder og sorger, fotballkamper, skiturer, fisketurer osv. Ville en potensiell lesbisk samboer til din mor kunne fylle samme rolle som din far gjorde? Og til dere som har opplevd gleden ved selv å bli far: Er du som far kun en donor og en omsorgsperson? Er det likegyldig for dine barn å vite at du faktisk er deres kjødelige far? Kan en tilfeldig kvinne erstatte deg? Selv må jeg svare et definitivt nei på alle disse spørsmålene. Verken min far eller jeg er perfekte. Men slektsbåndene er likevel av stor betydning. Sant nok, i en ufullkommen verden er det ikke alle forunt å få kjenne sine foreldre. Men lovgivningen bør utformes slik at den i størst mulig grad sikrer at barn vokser opp sammen med sine foreldre. Hvis du svarte nei på noen av spørsmålene ovenfor bør du vurdere å stemme nei til forslaget om ny ekteskapslov. Da bidrar du til at flest mulig barn kan få kjenne sin far på samme måte som du gjorde. Med vennlig hilsen » Navnet skal jeg anonymisere, men han undertegner med «Sønn og far ». Dette er én av mange som har uttrykt bekymring for barna i den virkelighet som Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet, Høyre og Venstre vil skape for oss i fremtiden. Dette er kloke og sunne ord. Jeg tror at far også i fremtiden har noe å bidra med. Han kan faktisk være vesentlig mer enn en sædcelle. Han kan faktisk være noe som bidrar til en positiv utvikling for barnet. Det er i fare med den loven som vi får pr. i dag. Helt til slutt til representanten Høie: Det er underlig at han kommer med så sterke utfall som han gjør, når han senest i forrige stortingsperiode bl.a. skrev følgende i Innst. O. nr. 16 for 2003-2004: «En utvidelse av tilbudet om assistert befruktning til lesbiske par innebærer at dette helsetilbudet utvides til personer som ikke er barnløse av medisinske årsaker. Flertallet mener at dette representerer en sykeliggjøring av barnløshet som ikke er ønskelig. » Det skrev altså representanten Høie på det tidspunktet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Det har vært en diskusjon i denne saken i forbindelse med godkjenning av assistert befruktning gjort i land der donor ikke er kjent, og det er jo særlig Danmark som i den sammenheng er inne i bildet. For Høyre er det viktig å ivareta behovet for at barnet skal kunne kjenne sitt biologiske opphav, og det har vært avgjørende for oss i forhold til at vi i dag fremmer forslag om at regelverket skal være innrettet mot nettopp det. Den materielle forskjellen er jo da at der barn blir til i en slik sammenheng, må medmor søke adopsjon, til forskjell fra at hun ville blitt medmor straks. Så har vi i flere omganger snakket om å få gode rutiner for adopsjon, og mitt spørsmål er om Arbeiderpartiet vil bidra til at vi får bedre og mer effektive rutiner for adopsjon i disse sammenhengene, og at vi får kortet ned den tiden som adopsjonen tar.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
«Hva som er best for barna », sa representanten Knudsen i sitt svar til representanten Agdestein - det har jo også sammenheng med argumentasjonen i merknadene til saken. Hva som er best for barna, er den aksen som vi skal argumentere etter. Nå er det altså slik at det er en rekke barn, og vi vet det kommer til å bli flere, mange flere, av dem som lever innenfor den rammen - en familiær ramme - som handler om likekjønnede par. Vi vet at i dag er det mange sider ved lovgivningen som ikke gir disse rettigheter. Det dreier seg om problemstillinger knyttet til det å være «medmor », som det kalles her. Så sier man også at innenfor partnerskapsloven ønsker man å gjøre noe med dette. Og mitt spørsmål til representanten Knudsen er: Hvorfor har ikke Fremskrittspartiet kommet med noen forslag som støtter barnas stilling i en slik situasjon? Og hva vil Fremskrittspartiet gjøre i tiden som kommer, for å bidra til at barns stilling innenfor rammen av en eventuell partnerskapslov vil bli likestilt med andre barns?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Ut fra en del av de mailene vi har fått, kan man få inntrykk av at vi nå er der hvor Sodoma og Gomorras porter åpner seg på vidt gap og landet styrtes ned i avgrunnen. Jeg er helt sikker på at det ikke er tilfellet. Vi ser av den erfaringen vi har, at familien nettopp styrkes ved at det skapes struktur rundt et liv. Det vi gjør, er ikke annet enn å åpne for at en gruppe som hittil har vært satt på siden, faktisk får de samme muligheter til det som er en tradisjon i vårt land, nemlig å bygge opp om familien. Jeg er helt sikker på at når vi får vent oss til tanken, når de mange som i dag opplever dette som et spøkelse, faktisk får dagslys på det, vil man se at dette vil styrke familierelasjonene fremover. Jeg er helt sikker på at vi vil snakke om dette som den største selvfølgelighet i årene som kommer.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Høyre er ikke og vil ikke være preget av uforutsigbarhet i fremtiden. Når det gjelder det konkrete spørsmålet, har jeg i mitt innlegg ikke stukket under stol at hvis man fører et stramt resonnement i forhold til hva som skal være det offentliges oppgave med tanke på helsetilbud, skal det handle om medisinske grunner i utgangspunket. Det er helt riktig at man ikke er syk fordi om man er lesbisk. Derfor er dette en krevende avveining. Når vi allikevel har kommet til dette standpunktet, er det fordi vi setter barnets rettigheter først. Uforklarlig befruktningsudyktighet er en grå sone, som heller ikke er noen hundre prosent medisinsk begrunnelse. For oss er det viktigere å ta hensyn til barnet enn å flisespikke på denne grensen, og sørge for at unnfangelse av barn kommer inn i ordnede former i Norge, at barnet får kunnskap om sitt biologiske opphav, og at det helsemessige i forhold til arvelige sykdommer og slike ting blir ivaretatt.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Med respekt å melde: Dette synes jeg var et ubegripelig spørsmål, men jeg skal etter fattig evne forsøke å plukke noe ut av det(munterhet i salen) (munterhet i salen) Saken er følgende: Vi forsøker å følge et resonnement som helt ut likestiller heterofile par og homofile par. Heterofile par må altså - hvis man er uforklarlig befruktningsudyktig - prøve i ett år. Poenget er at vi mener det faktisk er rimelig at også lesbiske prøver det, og vi er villige til å åpne adgang for at de kan prøve det på måter som de vil. Vi er tilhengere av valgfrihet i alle sammenhenger, også denne(munterhet i salen) (munterhet i salen) Dette var et resonnement rundt problemstillingen. Jeg vet ikke om det var svar på representanten Hansens spørsmål.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Nå er det jo slik i vårt parti at vi evner å ta stilling til prinsipielle spørsmål uavhengig av saker som fremmes i Stortinget. Det som representanten Woie Duesund peker på, er at vi allerede for ett år siden signaliserte at det ikke var noe i veien for at vi kunne ha en felles lovgivning for heterofile par og homofile par. Det var et prinsipielt spørsmål, og vi tok all verdens forbehold i den sammenheng, ikke minst med hensyn til hva Kirken måtte ha av synspunkter om dette, og at Kirken fullt ut skulle fristilles i disse spørsmålene. På det tidspunkt tok vi ikke stilling til alle de spørsmål som er reist i saken nå - i forhold til assistert befruktning og i forhold til medmorskap og disse tingene som er kommet opp. Vi tok stilling til det prinsipielle spørsmål, om det var åpning for dette også i vårt program - hvilket det er. Slik sett kan jeg ikke skjønne at det har vært noen inkonsistens i våre holdninger med hensyn til hvordan denne saken er behandlet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Nå skal ikke jeg foregripe hva som vil være en partiprosess i Høyre, men jeg regner med at ved en ny regjering - måtte den komme, og måtte vi være med, begge to(munterhet i salen) (munterhet i salen) Men det er klart at dette er å løfte noe ut av Kirken som Kirken har forvaltet på en god måte helt siden reformasjonen - i og for seg lenger enn det, men i alle fall siden reformasjonen ut fra dagens premisser. Det er ikke noe Høyre kimser av, så hva Kirken mener om dette spørsmålet, vil være meget viktig i vårt videre arbeid.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
I likhet med representanten Hansen deltar jeg i de jublende grupper. Men i denne panegyriske tilslutning har vi også en plikt, synes jeg, til å respektere dem som synes dette er vanskelig. Det er meget gode grunner til at man synes at dette er vanskelig. Vi snakker om holdninger som er dypt forankret i tro, i dype og lange tradisjoner i forhold til oppfatningen av naturens orden og av dennes betydning for hvordan vi innretter oss. For oss har det vært svært viktig at vi ved sentrale korsveier viser den respekten, og ved sentrale korsveier viser at vi i et sammensatt, moderne samfunn som gir plass, skal ha plass til alle. Derfor har vi ønsket å gi en reservasjonsrett for helsepersonell. Jeg synes det ville være interessant å høre et synspunkt på dette fra May Hansen, som selv tilhører denne gruppen. Hvorfor skal ikke helsepersonell kunne reservere seg i disse spørsmålene?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Dagens vedtak vil forhåpentlig løse mange problemer for mange. Men det er ett område som vi må vie litt mer oppmerksomhet, og det dreier seg om stebarnsadopsjon. Det vil fortsatt være en aktuell problemstilling. Her vil det fortsatt være behov for gode ordninger, bl.a. vil menn ha det behovet. Vi vet i dag at det nok er rom for bedring når det gjelder hvordan stebarnsadopsjonsprosessene kan gjøres. Selv med de lovendringene vi gjør i dag, er det fortsatt et stort behov for å sørge for at adopsjonsprosessene gjøres best mulig, mest mulig effektivt og - skal vi si - på en målrettet måte. Vil statsråden bidra til at det skjer? Vil hun fortsatt huske på at dette faktisk er veldig viktig for dem det gjelder - ganske mange?
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-06-11:
Statsråd Halvorsen beskrev på en flott måte et samfunn i endring og hvordan verdier fornyes og settes inn i nye sammenhenger når samfunnet endrer seg. Det er også et viktig poeng for oss. Vi ser et samfunn i endring, og vi skal ha et lovverk som passer til det, som brøyter veien fremover, og som ivaretar diskrimineringsaspektet, det være seg for barn eller for de voksne. En viktig verdi for oss er at barnet skal kunne kjenne sitt biologiske opphav. Det har vært et meget viktig argument. Det vi ser, er at i Regjeringens forslag åpner man for at også assistert befruktning i land som ikke har dette hensynet, skal godkjennes i Norge. Det blir en avveining mellom på den ene siden å kunne kjenne sitt biologiske opphav og på den annen side å kunne få medmor umiddelbart istedenfor å måtte adoptere. For oss er det å miste kunnskapen om biologisk opphav en kunnskap som er tapt for alltid. Det å få en medmor på plass gjennom adopsjon er løsbart i løpet av noen få måneder. Hva mener statsråd Halvorsen er viktigst av de to hensynene?