Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-20:
Det å miste sine nærmeste er noe av det verste som kan skje et menneske. Det å miste sitt barn er enhver forelders verste mareritt, og vi som ikke har vært i den situasjonen, kan bare forsøke å forstå. I dag vet jeg at det er en mor som følger denne debatten veldig nøye. Hun mistet barnet sitt på et norsk sykehus. Hun kom dit sammen med sin sønn for å få hjelp, men dro hjem alene. Noen pasienter er mer sårbare enn andre. I dette tilfellet hadde ikke pasienten språk og kunne derfor ikke selv kommunisere med sine behandlere på sykehuset. Morens desperate forsøk på å formidle til helsepersonellet at hun merket på sin sønn at noe var alvorlig galt, ble ikke tatt på alvor. Hennes sønn ble bare 15 år. Hver eneste slik historie rører oss alle. Vi har nok alle også opplevd hvor vanskelig det kan være å kommunisere med mennesker uten språk eller som på annen måte vanskelig kan gjøre seg forstått. Det er situasjoner som kan skje med oss alle. Noen har dette fra fødselen av og gjennom hele livet, andre opplever å være 100 pst. funksjonsfriske i det ene øyeblikket for så, f.eks. etter et hjerneslag, å være pleietrengende uten språk i det neste. Jeg og sikkert mange med meg har opplevd det flotte ved at mennesker som står disse nær, ektefeller, venner, barn osv., allikevel klarer å forstå og kommunisere, til tross for manglende språk. Når vi opplever dette i dagligdagse situasjoner, kan vi alle tenke oss hvor vanskelig det kan være i en alvorlig sykehussituasjon. Møtet med disse menneskene og disse historiene har gjort noe med meg i mine fire år som helsepolitiker. Det gjør meg opprørt, det gjør meg sint og det gjør meg ivrig etter å få til forbedringer, slik at andre kan slippe å havne i tilsvarende situasjoner. Vi vil aldri klare å gardere oss mot alle uheldige hendelser i helsesektoren, men vi bør bruke de erfaringene vi har tatt med oss, til å forbedre helsetjenesten. Jeg håper at ingen andre får oppleve det denne moren har vært igjennom. Dessverre tror jeg det kommer til å skje dersom man ikke legger til side politiske dragkamper og spillet mellom opposisjon og posisjon og setter kvalitet og pasientsikkerhet i høysetet. I saken som er bakgrunnen for dette representantforslaget, har Statens helsetilsyn konkludert med at pasienten ikke fikk tilbudet hun burde vært gitt. Pasienten fikk altså ikke forsvarlig helsehjelp. Det som er spesielt bekymringsfullt, er likevel at denne saken ser ut til å avdekke et større problem enn mange – inkludert meg selv – forutså. Hvordan blir sårbare pasientgrupper og deres pårørende møtt av helsetjenestene? Det er et spørsmål vi alle bør stille oss. Det er ingen tvil om at noen pasienter har større utfordringer med å gjøre seg forstått i møte med helsesektoren enn andre. God kompetanse og etablerte rutiner for hvordan disse pasientene og eventuelt pårørende skal møtes, er avgjørende og helt nødvendig. Bare på denne måten kan vi unngå at lignende skjer igjen. Jeg har dessverre igjen god følelse i kroppen i dag, og det skyldes ikke bare sommerforkjølelse. Stortinget kommer nemlig til å stemme ned dette forslaget om å styrke pasientrettighetene for sårbare pasientgrupper. Jeg synes det er et fryktelig dårlig signal å sende til landets pasienter og helsepersonell. Regjeringen sier de ikke vil stemme for dette forslaget fordi de arbeider med en sak om å styrke pasientrettighetene for alle pasientgrupper. Det er veldig bra, men slett ikke et argument for at Stortinget bør stemme ned forslaget. Snarere tvert imot er dette et argument for at Stortinget bør gi et tydelig signal om at denne pasientgruppen fortjener et særlig fokus i det arbeidet som nå gjøres. I mitt, sannsynligvis, siste innlegg fra Stortingets talerstol skulle jeg ønske meg et samlet storting for å gi regjeringen et signal om at denne pasientgruppen må prioriteres i forbindelse med forbedringer av pasientrettighetene. Det ville ikke være en seier for Fremskrittspartiet, men det ville gi denne mammaen som sitter og følger debatten – og mange andre – et berettiget håp om å bli sett, trodd og ivaretatt av landets folkevalgte. Jeg vil med dette ta opp de forslagene som det er referert til i saken.