Trine Skei Grande (Venstre), 2010-10-11:
Debatten i dag er det nærmeste du kommer mitt urutgangspunkt som politiker. Det saksområdet som jeg løfter nå, er kanskje litt annerledes enn de andre miljødebattene vi har hatt, fordi de klassiske miljøvernområdene ofte havner i skjul av den store klimadebatten. Men det betyr ikke at det ikke er store utfordringer. Vi har et eget klesplagg i Norge som har fått navn etter den store utfordringen vi snakker om. Det er sydvesten, som alle fiskere langs kysten har hatt på seg. 90 pst. av all vind i Norge kommer fra den retningen. Så 90 pst. av vinden som treffer dette landet, kommer fra akkurat det området i Storbritannia som jeg i dag skal snakke om. Dette er en sak som jeg har holdt på med siden vi startet Dounreay-kampanjen i 1986. Venstre var utenfor Stortinget, men vi samlet inn 250 000 underskrifter. Vi fikk vedtak i 280 kommunestyrer og 19 fylkesting om å stoppe Dounreay-anlegget, som nå er under avvikling. For noen år siden samlet Gunnar Kvassheim inn 40 000 underskrifter og leverte dem på den engelske ambassaden for å få stoppet avfallet som jeg nå snakker om. I august i 2008 var åtte av Venstres stortingsrepresentanter på studietur for å se på anlegget. Det anlegget som det er snakk om, ligger i Storbritannia. Det er et atomavfallsanlegg der man gjenvinner atomavfall. Det skapes veldig mye avfall i den prosessen. Det er vedtatt at Sellafield-anlegget skal stoppes i 2015. Både vi og Storbritannia har underskrevet OSPAR- traktaten, som sier at vi skal ha nullutslipp til sjø innen 2020. Den store utfordringen for hele dette området handler om at anlegget har hatt utrolig mange feil – mange små og mange store. Den siste store var i 2009, som presidenten refererte i interpellasjonsteksten. Det er lange avtaler om levering av avfall til dette anlegget, noe som gjør at mange av oss frykter at det både vil ta lengre tid å avvikle det, og at det er større risiko knyttet til anlegget enn man kan få inntrykk av. Derfor syns jeg det er veldig bra at regjeringa sørget for at Statens strålevern i 2009 laget en rapport med en analyse av hva som kan skje ved en ulykke. Det er ikke småting! Det som er vurdert, er bare utslipp fra lager. Det er veldig mange andre ulykker som kan skje ved dette anlegget, enn de som er vurdert. Men det viser likevel at vi i løpet av ni timer vil kunne få nedfall over Norge – mest over Vestlandet, men over hele landet – som er 50 ganger Tsjernobyl. Det er ganske enormt, og man har ganske kort tid. Ni timer gjør at de fleste av oss ikke klarer å springe fra landet om vi må det. Dette er en konservativ rapport. Det er veldig få steder i verden der vi virkelig ser store deponier av giftavfall. Vi har nå sett et stort deponi av giftavfall i Ungarn. Vi har sett hvilke følger den gammeldagse industritankegangen som handler om å deponere avfall på den måten, kan få. Den katastrofen vi ser i Ungarn, er ganske liten sammenlignet med hva en ulykke på Sellafield-anlegget vil kunne føre til, mest for hele Vestlandet. Da vi satt i Bondevik II-regjeringa, gikk vi veldig hardt ut når det gjaldt rensing av teknesium-99. I 2001 fikk det presset gjennomslag, og vi fikk den engelske regjeringa på glid i å stoppe utslippene. Det viser at et stort press faktisk er ganske viktig, ikke bare fra ei regjering, men også fra miljøorganisasjoner og fra alle de andre som løfter dette. Dette er ikke bare tenkte ting. Det lekker fra disse installasjonene hele tida. Sånn er det også i dag. Rapporten viser oss hvilke enorme følger det vil ha for hav, natur, dyr og mennesker i landet vårt hvis det skjer noe galt her. Så spørsmålene mine til statsråden blir: Hvordan skal vi jobbe for å redusere risikoen for en ulykke? Går det an å få til en nasjonal dugnad for å presse engelske myndigheter til å stoppe dette tidligere? Og hvilke følger har det egentlig når vi får en rapport fra Strålevernet som med et konservativt anslag sier at hvis vi får en utslippsulykke på et av lagrene – ikke på hele anlegget, men på et av lagrene – har vi opptil 50 ganger Tsjernobyl over Norge i løpet av ni timer? Jeg antar at statsråden har noen gode svar.