Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-06-06:
Folkehelsen i Norge er god. Vi lever lenge, og vi lever lenger. Men tallene viser at det samtidig er store forskjeller, og at det er store helseforskjeller. Senterpartiet støtter Regjeringens klare målsettinger i den strategien som er lagt fram, hvor en bl.a. sier at en skal arbeide for å redusere sosiale forskjeller som bidrar til helseforskjellerredusere sosiale forskjeller i helseatferd og bruk av helsetjenestermålrette innsatsen for sosial inkluderingutvikle kunnskap og sektorovergripende verktøy Senterpartiet er enig i vurderingen av at det er klare årsakssammenhenger mellom utdanning, inntekt og helse, og vi mener derfor at inntektsutjamning som et virkemiddel vil føre til mindre helseforskjeller. Viktige virkemidler er å sikre at skattesystem i sterkere grad bidrar til mer rettferdig inntektsfordeling, og på brei basis også å gjennomføre tiltak for å avskaffe fattigdom. Tilgang til barnehage og til en god offentlig skole – der den enkelte elev blir sett, og hvor skolehverdagen er tilrettelagt – er avgjørende for å utjevne forskjeller. Men skolesystemet greier dessverre ikke å utjevne de sosiale ulikhetene, til tross for at alle formelt sett har like rettigheter. I en rapport om likeverdig norsk utdanning peker OECD på at norsk skole mangler strategier for å følge opp elever når man ser at de henger etter. I OECD-rapporten sies det videre at det er en utbredt mangel på informasjon om elevenes progresjon, utydelige og lite operative beskrivelser av hva som kan forventes av elevene på de ulike trinn, og at en heller ikke har utviklet kartleggingsverktøy for å identifisere elever som trenger ekstra hjelp. Her mener jeg kanskje noen av de viktigste grep ligger, nemlig i skolesystemet vårt. Der familien eller foreldrene ikke følger opp – og der en vet at foreldre ikke følger opp – der må skolen ha strategier som på en måte kan erstatte det foreldrene ikke kan gi de elevene som har et dårligere utgangspunkt hjemmefra. Skolen sementerer i dag i for stor grad forskjellene. Det er vel dokumentert at foreldrenes utdanningsbakgrunn og levekår i stor grad videreføres til barna. Dermed vil dette også ha stor betydning for helseforskjeller. Hvordan vi lever, vil påvirke helsen vår. Regjeringens mål er å redusere forskjeller i helseatferd. Her spiller både kosthold, fysisk aktivitet, røyking, drikking og annen helseatferd inn. Når det gjelder kosthold, vil Regjeringen gjennom avgifts- og prispolitikken bidra til utjamning. Sunne varer må være prismessig tilgjengelig for alle. Frukt og grønt blir som sagt innført i ungdomsskolen fra høsten av. Mer fysisk aktivitet i skolen, tiltak for å begrense tilgjengeligheten til tobakk og forslaget om forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer mener jeg er viktig. Regjeringen har satt skolehelsetjenesten i fokus, og den understreker at det er langt igjen før kapasiteten er god nok. Det er bra at Regjeringen ser på endringer i forskriftene i opplæringsloven for å sikre at samarbeidet mellom skolehelsetjenesten og helsestasjonen får en sterkere forankring. Andre lavterskeltilbud, som helsestasjon for unge, er også et viktig redskap. Når det gjelder målrettet innsats for sosial inkludering, er arbeid viktig. Derfor har Regjeringen som mål bl.a. å få redusert andel voksne med svake grunnleggende ferdigheter fra skolen – jamfør det jeg sa om skolen i stad – gi flere mulighet til å komme i arbeid og bedre tilgjengeligheten til helse- og sosialtjenester for denne gruppen. Her spiller NAV en avgjørende rolle som virkemiddelapparat. NAV skal samordne og skape et helhetlig tilbud til personer som har behov for særlig tilrettelegging. En forutsetning for å hjelpe denne gruppen mennesker, som har falt ut av arbeidslivet eller mangler arbeidserfaring, er etter Senterpartiets mening at man har mulighet for å gi kvalifisering til arbeidslivet gjennom systematisk og strukturert oppfølging. Her spiller NAV en viktig rolle.