Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Interpellasjonen i dag handler om den viktigste oppgaven vi som politikere har, nemlig å sikre en jobb og egen inntekt som gjør folk i stand til å leve gode og økonomisk sett trygge liv. Arbeid til alle er fundamentet i vårt velferdssamfunn. Høy ledighet, lave lønninger og dårlige vilkår i arbeidsmarkedet fører til fattigdom, store inntektsforskjeller og ulikhet. I kjølvannet av det finner vi sosial nød, rusmisbruk, økt voldsbruk, kriminalitet og andre sosiale problemer. For slik reagerer mennesker når det ikke er bruk for dem, når de opplever ikke å få en reell sjanse til å bruke sine evner og sin kompetanse. Og når urettferdigheten blir åpenbar og slående og mange mennesker ikke får mulighet til å skape et godt liv for seg og sin familie, kommer de sosiale problemene. Utdanning, innovasjon og forskning er noe av det viktigste vi kan investere i for å beskytte et samfunn mot økende ledighet. Derfor er det bra at vi i Norge har såpass bred enighet om at dette grepet er viktig, til tross for at enkeltrepresentanter i Høyre mener at det er noe de har monopol på. Vi vil alle bruke mye penger på skole. Vi vil alle gjøre yrkesfag bedre og frafallet mindre. Vi vil alle satse på forskning, nyskaping og innovasjon. Men noen ulikheter finner vi. Gårsdagens vedtak, mot de rød-grønne og Kristelig Folkepartis stemmer, om å åpne opp for en unntaksbestemmelse i privatskoleloven for enkelte skoler er et varsel om hva som kommer neste år. Da vil regjeringen åpne opp for en rett til å starte privatskole ikke basert på et bestemt grunnlag, men fritt. Det er ikke et skritt i riktig retning. Det har en egenverdi i Norge at vi har et godt offentlig skolesystem som gjør at de aller fleste søker til sin lokale nærskole der de bor. Her møtes alle barn – uansett inntekt, uansett sosial bakgrunn og uansett ressurser hos foreldrene. I denne skolen bygges et fellesskap og en kjennskap til hverandre som gir oss som samfunn en styrke. Det handler om at vi har stor grad av tillit til hverandre, at vi er et folk med gjensidig respekt for hverandre, mer uavhengig av sosial status og rang i samfunnet enn i veldig mange andre land. Vi setter verdier som likeverd høyt, og skolen blir den arenaen hvor dette i praksis blir til. Skolepolitikk handler med andre ord ikke bare om timetall, karakterer, skolebygg og rådgivningstjeneste, skolepolitikk handler også om å forme samfunnet. For en sosialdemokrat har dette en sterk verdi i seg selv, men etter hvert som begrepet om den norske/nordiske modellen har vokst fram, er det blitt mer tydelig at dette også har gitt en suksess for norsk næringsliv. Det føles lenge siden nå, men på 1990-tallet diskuterte mange om de var for eller imot globalisering, som om det var noe valg. Mange var redde for hva den internasjonale konkurransen ville bety for landene her nord i Europa, med kostbare velferdstjenester og høyt skattenivå. Men overraskende nok har de nordiske landene lavere arbeidsledighet enn de fleste andre land, tross det høye skattenivået. Snakker man med ledere i norsk industri, er svaret klart: Vi leverer på kvalitet, og den kvaliteten oppnås mye fordi vi har en kultur hvor det er vanlig at også arbeidstakere, uansett nivå i organisasjonen, tar ansvar, tar beslutninger og sier sin mening. Eller som Gunvor Ulstein, konsernsjef i Ulstein Group, har sagt: Jeg vil ikke ha ansatte som bare reproduserer kunnskap, men folk som har bedre løsninger, og som motsier meg. I de fleste andre land har de et hierarki på arbeidsplassen som blir en hemsko for nyskaping og innovasjon. Hvorfor er det sånn? Det kan være mange grunner til det, men jeg tror en av grunnene er at vi har en kultur i Norge hvor likeverd og respekt står sterkt, og hvor vi omgås hverandre tett i skolen, til tross for at vi har ulik bakgrunn og kommer fra ulike hjem. Noen politikere tror at en god skole bare handler om å bli best i matematikk eller i grunnleggende ferdigheter. Selvsagt er grunnleggende ferdigheter i realfag og språk viktig, men kvalitet i skolen handler også om kreativitet, samarbeid, innovasjon, omstilling og problemløsning – ferdigheter som ikke så lett lar seg teste eller måle, men som er viktige for norsk verdiskaping. Arbeiderpartiets kunnskapspolitikk handler om denne kombinasjonen. Vi står beinhardt på at grunnleggende ferdigheter er viktigst, men det betyr ikke at elevene ikke skal være kreative og nytenkende. Ikke minst er disse egenskapene viktige for framtidas næringsliv. Vi har et uforløst potensial når det gjelder innovasjon, forskning og utvikling i Norge, for mye av forskningen når ikke kommersialiseringen. Næringslivets andel av forskningen er for lav. Vi kunne hatt høyere skår på innovasjonsindeksene. På de områdene i verden hvor forskere, innovatører, gründere og investorer jobber tett sammen, finner vi de mest innovative og nyskapende miljøene. Slike miljøer ligner økosystemer der et vell av små og store aktører søker å finne hverandre for å utvikle noe nytt. Vi har noen få slike arenaer i Norge, og disse klyngene bør vi lære av. De er altfor få. En klok dame sa en gang at alt henger sammen med alt. Denne debatten viser at det er veldig mange faktorer som må på plass hvis vi skal bekjempe arbeidsledigheten.