trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Det påstås fra regjeringspartiene fra denne talerstolen at den rød-grønne regjeringen hadde landet på en modell. Det er med all respekt feil, og det hevdes at man her har skiftet mening. Det er ganske interessant at den kritikken kommer fra partier som for det første allerede nå i denne debatten varsler på forhånd at de kommer til å endre mening, og at de kommer til å diskutere hele den norske spillmodellen på nytt i neste stortingsperiode eller på sikt. Samtidig vet vi at de samme regjeringspartiene har skiftet syn ikke bare én gang, men to ganger når det gjelder inngangskriteriene, hvor regjeringen først foreslo at grensen skulle være på 20 mill. kr, så endret man gjennom forhandlinger i komiteen til 15 mill. kr, og så får vi nå et løst forslag i salen hvor det skal tas stilling til 10 mill. kr. Det vi hører gjennom debatten her, er at det kun er Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti som står opp for den norske modellen, som for framtiden sikrer inntekter til kultur, frivillighet og idrett. For Høyre er visstnok klar til å drøfte nye modeller ganske snart. Fremskrittspartiet sier åpent at de er imot enerettsmodellen, og Venstre fremmer forslag om lisensordning. Det er jo det som er det nye i denne debatten, som vi opplever her i dag, og det synes jeg faktisk er ganske dramatisk. For uansett hvilken modell vi velger – og vi kan diskutere til krampen tar oss, størrelsen på nøkler osv. – vil det som vil være avgjørende for alle organisasjonene i denne ordningen, være at vi også for framtiden klarer å bevare en spillmodell hvor vi hindrer de ulovlige spillene, og hvor vi sikrer at inntektene kommer fellesskapet, frivilligheten, idretten og kulturen til gode. Kulturministeren påstår her i salen at de nå står opp for enerettsmodellen, men da anbefaler jeg kulturministeren å ta en prat med sitt parlamentariske grunnlag i Stortinget. Så spurte Senterpartiets Marit Arnstad om hva konsekvensene vil være ved å senke inngangskriteriet til 10 mill. kr. Vi trenger, før vi kan ta stilling til et sånt forslag, at kulturministeren til Stortinget sier noe om: Hva vil dette medføre i antall organisasjoner, og hvordan vil dette påvirke tildelingen framover? Så vil jeg komme med en stemmeforklaring: Arbeiderpartiet støtter forslag 18 og 19 fra Kristelig Folkeparti og forslag 21 fra Venstre. Så en liten kommentar til forslag 27: Vi mener at Flyktninghjelpen er ivaretatt med det forslaget vi fremmer om å gå for modell 2, men jeg skjønner at det her fremmes, da den faller helt ut gjennom modell 1, og jeg forutsetter at regjeringspartiene finner løsninger, selv om det ikke sikrer forutsigbarhet og trygghet slik det er fremmet i dag.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Først til historieskriving. Ja, det er riktig at vi mente – og fortsatt mener – at det at man tidligere hadde automatinntekter, ikke skulle være grunnlag for den framtidige tildelingen. Det står vi ved. Samtidig er det slik at når man lager nye modeller, er det ulike hensyn man skal ivareta. Som jeg sa tidligere i debatten: Det er fordeler og ulemper med både modell 1 og modell 2, og vi har gått grundig inn i dem, med et åpent sinn. Når vi skal ta stilling til saker som er særdeles viktige for dem det gjelder – organisasjonene – men også for de formålene som organisasjonene har, er det viktig at Stortinget evner ikke bare å tenke prinsipielt, men også å tenke rasjonelt på hvordan de grepene vi gjør i dette hus, påvirker hverdagen til organisasjonene, til folk. Vi har landet på, etter mye tenking, at modell 2 er den som best ivaretar hensynet til beredskapsorganisasjonene – som vi også var opptatt av, som det helt riktig pekes på, og som ivaretas i begge modellene – at vi sikrer forutsigbarhet for de 7H, som var inne i ordningen, men som med modell 1 vil risikere store kutt og reduksjon i sin virksomhet og i sitt arbeid overfor medlemmer og andre folk, og at man slipper til nye organisasjoner, som vil være de som i framtiden vil oppleve den største veksten. Det har vi landet på, og det mener vi ivaretar og balanserer flere ulike hensyn. Hadde Høyre bare vært like ivrig etter å jobbe for tiltak som sikrer den norske enerettsmodellen, den norske spillmodellen og de spilleavhengige, som de har vært etter å granske gamle dokumenter, tror jeg at vi kunne ha fått til noe bra – men det er de tydeligvis dessverre ikke. Så pekes det på av Høyre-representantene at det vil være ny teknologi som skaper behov for at man ser helt nytt på dette feltet. Det er jo ikke noe nytt at det kommer ny teknologi – internett kom for ganske lenge siden, folkens. Til det at det er en ny teknologi: Det er jo en løpende utvikling hele tiden, som Norsk Tipping håndterer helt utmerket. Det som er det viktige her, er om man er villig til å stå opp for enerettsmodellen, om man er villig til å stå opp for de spilleavhengige, og om man er villig til å gjøre det som kreves for å hindre ulovlige spill. Men også på det området ser vi de klassiske skillelinjene mellom høyresiden og venstresiden i politikken – i viljen til å bruke de virkemidlene vi har. Det er ikke politisk spill å fremme forslag som vil ivareta de spilleavhengige, men det er politisk spill å påstå at man er for å beskytte spilleavhengige, men stemmer imot alle forslag som vil ivareta dem.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Vi tror nok ikke at folk endrer adferd bare fordi vi fatter et vedtak her, men vi er ganske tydelig på at vi har en tro på at hvis Stortinget faktisk fatter et vedtak om at vi ønsker å hindre reklame for ulovlige spill, vil det ha en effekt på markedet. Vi tror at hvis Stortinget hadde vært villig til å stemme for forslaget som vil gi Lotteritilsynet bedre virkemidler for å hindre transaksjoner, ville det ha påvirket markedet. Vi har fremmet en rekke forslag her som ville ha bidratt til at de spilleavhengige hadde fått en bedre beskyttelse, til at vi har fått regulert dette markedet, og til at vi har fått begrenset adgangen til ulovlige spill. Men det nekter høyresiden å være med på. Det vitner om at her har vi en regjering med et parlamentarisk grunnlag fra Venstre som innerst inne ønsker en helt annen modell, og det var jo det hele regjeringsperioden startet med, at man ønsket å åpne opp for mer lisens til utenlandske spill, og at man ikke har vilje til å gjøre noe som helst for å beskytte de spilleavhengige og for å hindre de ulovlige spillene på markedet. Der har regjeringen måttet slå retrett når det gjelder akkurat dette med lisenser, mens grunnholdningen har kommet til uttrykk fra denne talerstolen, fra Kårstein Eidem Løvaas, fra Anders Anundsen og fra Venstre, som gir uttrykk for at de innerst inne ønsker en helt annen modell. Da føler jeg meg ikke trygg på at forutsigbarheten er ivaretatt for frivilligheten, og det er et spørsmål som bør bekymre alle, uavhengig av hvilket syn man har på nøkler og den modellen som nå blir vedtatt. Så har ikke vi registrert at statsråden har noe svar på hva en senkning til 10 mill. kr vil bety i forhold til antall organisasjoner og hvordan det vil påvirke tilskuddet til de organisasjonene som er i ordningen. Da mener jeg at det er ganske uforsvarlig at Stortinget skal, over bordet, vedta en stor endring i tilskuddsordningen uten at vi i det hele tatt har reflektert over, eller fått utredet, konsekvensene av det. Med det tatt i betraktning kan ikke vi være med og støtte det, selv om det i og for seg kunne vært interessant å få se nærmere på om det ville ha bidratt til at flere får muligheten til å slippe til, men vi kan ikke risikere at det blir ytterligere uforutsigbarhet for organisasjonene som skal få tildelt midler fra spilleoverskuddet. Med dette takker jeg for en debatt som tydelig klargjør skillelinjene i norsk politikk, hvor vi har en regjering som ikke er villig til å ta det ansvaret de har på vegne av de spilleavhengige og på vegne av spillmodellen som sikrer inntekter til frivilligheten i framtiden. Det synes jeg er beklagelig.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Modell 1 og modell 2 er begreper vi har blitt godt kjent med ved behandlingen av spillmeldingen. Representanten Grande redegjorde for at Arbeiderpartiet ønsker å gå for den såkalte modell 2, altså at de som tidligere har vært omfattet av automatforliket, fortsatt i fremtiden skal få en større andel – en skjev fordeling. Jeg har lyst til å stille to spørsmål. Det ene er om dette er en overgangsordning som når den er ferdig, ville ha vart i – litt avhengig av hvordan man regner – 11 eller 14 år, hvorfor skal en overgangsordning gjøres permanent når det hele tiden har vært klart at det nettopp er en overgangsordning? Og hvorfor mener representanten Grande at det er mer rettferdig at færre skal få dele på – med mindre?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Jeg takker representanten for svaret, og jeg skjønner at dette er noe man åpenbart har tvilt seg frem til, hvis man kunne peke på den ene tingen som gjør at man nå har gått bort fra sitt tidligere standpunkt, for under den rød-grønne regjeringen ønsket man nettopp å avslutte en overgangsordning og gå for en mer rettferdig og lik fordeling til flere. Når representanten sier at man skal ta noe fra noen, lurer jeg på om det ikke hadde vært mer rettferdig at alle hadde samme kriterier, og at man fordelte dette likt – litt som å ta fra dem som har mye og gi til dem som har lite fra før.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Det interessante med hersketeknikker er at de kun fungerer hvis man lar seg herske med. Så det er jo egentlig opp til den enkelte å velge. Når det gjelder skatt og utenlandske aktører, vises det ofte til at utenlandske aktører opererer i såkalte skatteparadiser, og det nevnes steder som Malta osv. Faktisk er det sånn at så lenge de klarer å ha omsetning i Norge, bidrar de jo ikke i det hele tatt. Så skatteparadiset sett med deres øyne er jo den virksomheten de driver i Norge, hvor de ikke bidrar til fellesskapet i det hele tatt. Og det er riktig: Både regjeringserklæringen og jeg har sagt at vi skulle undersøke og se om man kunne finne ordninger for dette. Det har man per i dag ikke gjort. Man har sett at den beste måten å ivareta spillpolitikken i Norge på per i dag er å jobbe videre for å opprettholde enerettsmodellen og ikke åpne for lisensiering av utenlandske spill. Så tar vi samtidig til orde for såkalt DNS-varsling, som gjør at de som ønsker eller forsøker å spille på utenlandske spill, får et varsel om at de ikke bør gjøre det.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Ja, det er grunn til bekymring. Spillavhengighet er et problem, og det er klart at useriøse aktører forsterker problemet. Når det gjelder det helt konkrete rundt markedsføring, har denne regjeringen gjort flere ting. Blant annet har man igangsatt samtaler med de ulike landene – Spania, Nederland og England – for å se om man kan få de ulike selskapene som sender fra de ulike landene, til å slutte å sende reklame. Det har lykkes i ett land – i Spania. Fox og National Geographic har sluttet etter at regjeringen tok initiativ og satte i gang samtaler. I Nederland venter man fortsatt på svar fra MTV, mens i England har selskapene som sender derfra, så langt sagt at de ikke ønsker å etterkomme dette. Men det er ikke sånn at det finnes noen andre knapper å trykke på for å stanse denne markedsføringen. Det foregår gjennom dialog. Det foregår ved at man forholder seg til AMT-direktivet, og så jobbes det videre langs de linjene. Men her gjør jo regjeringen alt de kan for å forsøke å stanse dette, og det er nok ikke noen andre «quick fix»-er for det.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Jeg kan berolige representanten Grande med at vi står for det vi vedtar i dag. Samtidig pekte jeg på at det er 14 år siden forrige gjennomgang av spillpolitikken – en så helhetlig gjennomgang som nå – og det kan neppe gå 14 år til neste gang, for ting forandrer seg raskere. Representanten Grande har jo selv vist hvordan man kan endre standpunkt på relativt kort tid ved å gå fra den ene modellen til den andre bare på noen få år. Så man vedtar det man vedtar i dag. Som jeg sa i innlegget mitt, er det i dag enerettsmodellen som best ivaretar dette. Men det betyr jo ikke, som representanten selv også var inne på, at ting er fredet til evig tid, for å bruke det uttrykket. Men det er den ordningen vi mener best ivaretar de politiske målene vi har i dag. Det ville være uansvarlig å lukke øynene og si at vi da har kvittert dette ut for all framtid.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Bare et helt konkret spørsmål til representanten, som i innlegget sa at regjeringen bør gjøre «langt mer» for å stanse reklamen på de tv-kanalene som sender fra utlandet. Hva konkret bør regjeringen gjøre?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Det ene forslaget som omtaler akkurat dette punktet, er forslag nr. 6, hvor det står: «Stortinget ber regjeringen forsterke enerettsmodellen ved å hindre reklame for ulovlige spill på norske kanaler, om nødvendig gjennom bruk av omgåelsesprosedyren i AMT-direktivet.» Det arbeidet er satt i gang. Representanten Bekkevold sa at regjeringen bør gjøre «langt mer». Hva mer er det regjeringen bør gjøre for å stanse denne reklamen?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Representanten Arnstad var inne på det også i innlegget sitt – det er en lang rekke frivillige organisasjoner som er glad for at man ser ut til å lande på modell 1. Og som de peker på, handler ikke dette om å ta penger fra noen; det handler om å gi flere muligheten til å delta. Disse organisasjonene er skuffet, og som det står i dagens Dagbladet: «Derfor føles det merkelig å høre at partier som vanligvis er opptatt av solidaritet, heller vil føre en politikk der de som allerede har mest, får mer.» Dette er organisasjoner som ligger i alle fall Høyres hjerte nært, og jeg vil anta også Senterpartiets, når vi snakker om Sanitetsforeningen, Turistforeningen og andre. Spørsmålet er: Hva vil Senterpartiets representant si til disse organisasjonene som mener at etter en overgangsordning som har vart i nesten 14 år, bruker man nå ordet «forutsigbarhet» for fortsatt å forfordele alle disse rekkene av organisasjoner, som endelig ser ut til å kunne få være med og få en større del av kaken, og at den blir mer rettferdig fordelt?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2017-05-02:
Representanten Harberg korrigerte det ene av de to budskapene i innlegget til Grande, så da kan jeg korrigere det andre. På side 141 i stortingsmeldingen står regjeringens forslag om 15 mill. kr, så det er ikke noe man har ombestemt seg på. Det var det som ble fremmet som forslag i meldingen, og så har Stortinget nå senere et forslag til behandling om hvorvidt man skal senke grensen til 10 mill. kr. Det kan godt hende kulturministeren ønsker å si noe mer om det, men det er altså Stortinget som har tatt initiativ til det. Det er Kristelig Folkeparti som har fremmet forslaget og får flertall for det – og bør vel være glad for at det får flertall, for jeg regner med at de har gjort seg refleksjoner om hvorfor de ville ha det slik. Jeg er veldig glad for at Høyre, Venstre og Fremskrittspartiet også støtter dette forslaget. I tillegg vil jeg bare nevne at Høyre og Fremskrittspartiet også støtter forslag nr. 18 og forslag nr. 19 fra Kristelig Folkeparti, slik at det også er referert.
Svein Harberg (Høyre), 2017-05-02:
Det er slik at endringer i betingelser og rammebetingelser skjer stadig vekk på Stortinget. Jeg har lyst til å utfordre representanten fra Arbeiderpartiet på om det er kun historisk å ha hatt ordninger som var utfordrende for dem med spilleavhengighet, som skal danne grunnlag for forfordeling av penger i tiden framover eller om det ikke var mer riktig å la alle som driver med tilsvarende arbeid, få være en del av tilskuddsordningen, at det ikke bare var en dårlig historie som liksom var rettferdig for å få penger videre.
Svein Harberg (Høyre), 2017-05-02:
Jeg har lyst til å slutte meg til de representantene som har vært på talerstolen og ærlig og oppriktig sagt at dette er krevende. Jeg har sagt det før, og jeg sier det igjen: Når vi diskuterer spillpolitikk, har jeg en ekkel følelse i magen. Gjør vi nå det riktige? Tar vi nå de grep vi burde ta? Det er krevende. For det første er det krevende fordi denne aktiviteten avstedkommer en situasjon der mange mennesker får problemer. Her synes jeg ikke det er så interessant å tenke prosenter, men det er mange mennesker og deres familier som får problemer fordi vi har denne aktiviteten. Heldigvis har vi gjort grep som gjør at det blir færre, og at det blir bedre oppfølging, men det er fortsatt en utfordring i spillpolitikken at vi vet at aktiviteten skaper problemer for enkeltmennesker. Den andre utfordringen er at det er et tilbud i enorm endring. Her skjer det nye ting hele tiden. Brukervanene endrer seg. Det er nye plattformer. Det er helt nye måter å tenke på. Generasjoner tenker på en helt annen måte. Og det tredje er selvfølgelig det internasjonale aspektet som gjør at tilgangen over landegrensene er en helt annen enn i dag. Dette skal vi forholde oss til og lage en streng, men rettferdig politikk. Det òg er utfordrende. Norsk Tipping har riktignok innført en innsatsgrense, og det må vi kunne si at er etter at vi fra komiteen har tatt det opp med dem flere ganger. Men jeg blir litt forundret når det er snakk om utenlandske selskaper som driver så veldig aggressiv markedsføring, samtidig som Norsk Tipping glorifiseres. Det er jo mye markedsføring fra Norsk Tipping òg, og de har et klart uttalt mål om å nå flere unge med sin aktivitet. Jeg synes det er krevende, men vi må finne de beste løsningene i den situasjonen vi er i. Så er det dette med hvem som skal få av overskuddet. Ja, det òg er krevende. Noen ramler ut. Noen vil få endrede rammebetingelser. Det er for så vidt ikke noe nytt i politikken. Og der har vi òg prøvd å finne den ordningen som gir mest mulig rettferdighet og mest mulig tilgang. Så må jeg si at når vi hører folk fra de rød-grønne partiene som stiller spørsmål ved hvordan vi har kommet fram til det vi har gjort, ja, da kan vi jo referere til deres eget budsjettframlegg i overgangen på vei ut av regjeringskontorene, der de nettopp valgte disse tre organisasjonene til å motta disse midlene. Det er altså ikke noe nytt.
Svein Harberg (Høyre), 2017-05-02:
Først av alt skal det ikke være tvil om at den rød-grønne regjeringen tok sine bestemmelser. Jeg refererer fra budsjettet som ble lagt fram for 2014: «Det er ikke rimelig at tidligere automatinntekter skal fungere som et permanent kriterium for fordeling av disse midlene.» Det skrev de altså. Og de skrev at på grunnlag av høringen hadde departementet fastsatt nye kriterier for hvilke organisasjoner som kan søke om disse midlene. Og det stod at de som var i ordningen i dag, skulle over i en ny ordning basert på de nye, mer objektive kriteriene. Og til slutt står det: «Regjeringen» – altså Stoltenberg II – «legger imidlertid opp til at tre organisasjoner som har særskilte beredskapsoppgaver sikres en fast andel etter overgangsperioden for å unngå at beredskap- og redningstjenester svekkes i framtiden. Dette gjelder Røde Kors, Redningsselskapet og Norsk Folkehjelp.» Det er ganske tydelig. Jeg hører at Grande mener de ikke hadde bestemt seg for noe, men det hadde de altså, og det er det som videreføres. Det må jo være bra. Så bare et lite punkt som har fått lite omtale – representanten Mandt var for så vidt inne på det, med motsatt fortegn av det jeg vil – om at i bingoaktiviteten er det nå en liten endring som gjør det mer attraktivt å spille på bingospillene til disse entreprenørene. De har hatt en stor nedgang fordi Norsk Tipping har satt inn automater som du kan stå og spille på kontinuerlig, mens det har vært sterke krav om at det skal være 30 sekunder mellom spillene hos de andre. Det er jo særdeles ulike vilkår. Nå retter vi litt opp i det, slik at de kan få sin inntekt. Til slutt en kommentar til hva det er enighet om og ikke. Jeg synes kanskje Arild Grande kunne ventet til avstemningen. Da vil han se at det er et solid flertall i Stortinget for å videreføre enerettsmodellen. Det er altså avstemmingen i salen som forteller det. Det må være ganske desperate tanker som gjør at en må prøve å så tvil om det når en om få timer skal ha en avstemning som viser at det er stor enighet om det. Men samtidig er det slik at flere talere, inklusive meg selv, er klar over at dette endrer seg så fort at vi må være villige til å se hvordan det endrer seg. Det er utdelingen av overskudd til gode organisasjoner som er bærebjelken i denne virksomheten til Norsk Tipping. Det er en politisk skillelinje i akkurat den debatten som det er viktig å være oppmerksom på. Vi vil ikke – uansett deltagelse og overskuddsresultater – at den skal være den eneste rette. Det tror jeg heller ikke Arbeiderpartiet og Arild Grande ønsker. Hvis inntektene til organisasjonene går ned, må vi gripe fatt i det.
Svein Harberg (Høyre), 2017-05-02:
Jeg har lyst til å takke for debatten. Det er en spennende og utfordrende debatt, og det har innleggene vist. Jeg synes Arild Grande kom godt inn på det i sitt siste innlegg – ja, her er det rett og slett politiske skillelinjer. Her er det noen som har klokkertro på at et vedtak på Stortinget endrer adferden til det norske folk – de som altså spiller spill som er utenfor våre landegrenser – en klokkertro på at det kun er staten og et statlig selskap som vil følge lover og regler og kan være et velfungerende system for framtiden, mens noen av oss er villig til å se på alternative løsninger. Og ikke minst er det noen som har klokkertro på at det er kun en statlig modell som vil sikre inntekter i framtiden. Der kan historiefortellingen komme til å vise oss noe helt annet. Men som sagt, jeg takker for debatten. Vi kommer nok tilbake til den, enten en liker det eller ikke.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Latterliggjøring av andres politiske mening er jo alltid en hersketeknikk, og det viser at representanten kanskje ikke har den gode politikken han skulle ønske han hadde i saken. Men i 2015 sier representanten til Aftenposten: «Vi skal undersøke hvordan penger brukt på utenlandske spill kan hentes hjem og beskattes». Det har strandet, og det viser også representanten i sitt innlegg. Men kan representanten da gi meg en god begrunnelse for hvorfor Høyre ikke kan støtte forslaget om årlig rapportering om transaksjoner til uregulerte spillselskaper, eller muligheten til å avvise transaksjoner til uregulerte spillselskaper, hvis han er så bekymret?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Jeg registrerer at representanten Løvaas ikke har oppnådd eller kommet gjennom med ønsket han hadde i 2015. Men vi har flere forslag sammen med Kristelig Folkeparti som går på å få mer kontroll, særlig når det gjelder det uregulerte pengespillet og markedsføring. Det var også representanten inne på i sitt innlegg. Mener da representanten at det som foreligger nå, er godt nok, eller kan han også her gi en begrunnelse for hvorfor Høyre ikke kan stramme inn når det gjelder markedet, og lar dem styre som de gjør i dag? For igjen er jo representanten bekymret i sitt innlegg.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Enerettsmodellen er en sikkerhet for regulering av at spill foregår i ansvarlige former, samtidig som spilleoverskuddet går til viktige oppgaver for samfunnet. Derfor er det bra at Høyre og Fremskrittspartiet nå forsvarer modellen, selv om Fremskrittspartiet i regjering og Fremskrittspartiets stortingsgruppe heller ikke i denne saken mener det samme, og at det også blir sådd tvil her i salen. Spill er for mange gøy og spennende, men for noen er spill en utfordring, og det å avgrense det er viktig. Det finnes ulike former, og jeg håper at alle muligheter blir tatt i bruk. Vi ser at Norsk Tipping er i forkant, men vi ser at utenlandske spillselskaper ikke har lyst til å gjøre det samme. Aggressiv markedsføring gjør at hverdagen for spilleavhengige er vanskelig. Det gjør inntrykk – i høring – å høre at folk som er innlagt for sin avhengighet, blir kontaktet av selskap som tilbyr gratis spill eller nye bonuser. Det er det samme som at polet skulle ringe til rusmiddelavhengige og fortelle om sin nye vin og gi gode tilbud. Det viser at slike selskaper bør bekjempes, ikke tillates å reklamere for sine spill – med eller uten gamle idrettsfolk og artister. At det er nødvendig at samfunnet må investere i så mange behandlingstilbud for spilleavhengige som det nå gjøres – sammen med frivillige – viser utfordringene vi har. Spilleavhengige i Norge mener at det tilbudet som gis, er for dårlig, særlig i distriktene, og at det må mer kunnskap til om hva som kan gjøres bedre. Familier ødelegges, og for altfor mange rakner livet når spillingen overtar. Det bør bekymre oss. Om flere får sjansen til å drive på spillmarkedet i Norge, øker det presset. Derfor fremmer vi også forslag som går på begrensning av reklame, også for de lovlige. Men når 90 pst. av tv-reklamen kommer fra de utenlandske spillselskapene, må det settes inn tiltak overfor disse. Derfor har vi forslag om å hindre reklame for ulovlige spill. Så har vi et annet tiltak som gjelder bingo, det er en 30-sekundersregel som gjør at folk får tid til å tenke seg om. Sammen med Kristelig Folkeparti ønsker vi å videreføre dette. Man trenger ikke å gjøre det spillet mer attraktivt, som det heter i begrunnelsen for å endre det. Målet må være at færre spiller. 30-sekundersregelen har vært effektiv for å redusere risikospilling, og derfor bør den beholdes – igjen for å dempe presset mot dem som er spilleavhengige.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-02:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg oppfattet spørsmålet, men jeg skal likevel gjøre et forsøk på å svare, for det skapes et inntrykk av at Fremskrittspartiet i regjering mener noe annet enn det Fremskrittspartiet i Stortinget gjør, og det er jo feil. Jeg vil vise til innlegget mitt og til det som står i innstillingen. Der står det helt tydelig at Fremskrittspartiet i Stortinget og i regjering står bak stortingsmeldingen som regjeringen har lagt frem, men at Fremskrittspartiet for fremtiden mener at en lisensmodell vil være det rette. Det ville blitt veldig vanskelig hvis en skulle være i en situasjon der det å diskutere fremtidige modeller er et problem. Det er jo snarere tvert imot. En må hele tiden tilpasse seg den teknologiske utviklingen. En må hele tiden tilpasse seg hvordan problemene utvikler seg, hvordan spillene utvikler seg, og hvordan man skal håndtere dette. Jeg er ikke sikker på at vi om ti år står her og diskuterer noe annet enn en lisensmodell, men det vet vi ikke. Vi har et standpunkt for hvordan vi ser for oss at fremtiden skal være, men i dag mener vi at enerettsmodellen kan fortsette.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-02:
Jeg skal ikke dra noen hestespillanalogier her, men Norsk Tipping er det Norsk Tipping er, fordi det får lov til å være det. Jeg er ikke sikker på at Norsk Tipping alene innenfor enerettsmodellen er fremtiden. Det er derfor Fremskrittspartiet sier at vi for fremtiden kan se for oss en lisensmodell for å få bedre kontroll med de utenlandske aktørene, for å sikre at de ikke omgår det norske regelverket, og for å sikre at en ikke kommer i en situasjon hvor andre i realiteten uthuler det som er enerettsmodellen. Dette handler jo ikke først og fremst om Norsk Tipping, men det handler om hvordan vi som samfunn ønsker å ha spillpolitikken vår, innenfor eller utenfor Norsk Tipping, som er en veldig viktig og stor aktør – den eneste lovlige i Norge på en del områder innenfor spill. Jeg tror vi må erkjenne at da Stortinget i sin tid opprettet Norsk Tipping, så man ikke for seg hvordan verden skulle se ut i 2017.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-02:
Dette er en problemstilling som det er viktig å ta på alvor, og det har regjeringen også gjort. Det har vært samtaler med flere land for å sikre at en skal få til et system hvor en ikke videreformidler reklame for spill i Norge på kanaler som sender til Norge fra utlandet. Det har faktisk i stor grad vært vellykket. Den dialogen har i stor grad gitt resultater, selv om den ikke har gitt resultater over alt. Jeg tror det er viktig at vi fortsetter den dialogen for å sikre at en i størst mulig grad får bukt med det som ikke kan sendes som reklame i Norge. Samtidig tror jeg vi er nødt til å ta inn over oss at vi er en del av en verden, den verdenen blir stadig mer teknologisk kompleks, og det er stadig vanskeligere å sensurere bort innhold vi ikke ønsker. Det er en krevende situasjon fremover som jeg er helt overbevist om at både regjeringen og Stortinget tar på alvor.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-05-02:
I mine svakeste øyeblikk skulle jeg ønske verden var så svart-hvitt som det representanten Grande gir uttrykk for. Jeg blir nesten overrasket over at vi fra den nasjonale talerstolen i Stortinget får en sånn dogmatisk karakteristikk og karakterisering på et politisk område som er så komplekst at representanten Grandes parti selv har endret standpunkt. Jeg synes ikke det taler til politikkens fordel at man på et sånt område hvor faktisk veldig mye bokstavelig talt står på spill, bruker talerstolen til å lage dogmer om dem som mener noe annet enn det en selv gjør. Det har vært en ganske reflektert debatt på veldig mange områder, men det har også vært veldig tydelig at særlig Arbeiderpartiet og Senterpartiet har lagt til grunn at det finnes bare én løsning på alle problemer til evig tid. All erfaring viser det motsatte. Men den erfaringen viser også at veldig ofte er det vi som politikere som kanskje er mest bakstreversk i forhold til å se de nye løsningene og utfordringene. Jeg synes vi skal merke oss at det fortsatt er et tidligere regjeringsparti, SV, som står for den fordelingsmodellen som Arbeiderpartiet og Senterpartiet sto for tidligere. Jeg synes det er verdt å merke seg at i et replikkordskifte tidligere i dag ble representanten Arnstad spurt om hva det er som har endret seg fra modellvalget som den rød-grønne regjeringen la til grunn i budsjettet, som vi fikk referert fra talerstolen, til i dag. Og representanten svarte at det er lagt frem en melding som støttet opp om den tidligere regjeringens standpunkt, og da måtte tydeligvis Senterpartiet og Arbeiderpartiet snu. Jeg er veldig glad for at flertallet i denne sal i dag lander på riktig side, og jeg er også glad for at veldig mye av debatten har vist hvor viktig det faktisk er å ha en noenlunde edruelig tilnærming til en kompleks problemstilling som rammer mange fremover. Det er ikke slik at det er én løsning som er varig det aller beste for alle alltid. Det burde i hvert fall erfaring ha vist oss.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Vi må gå ut fra at Fremskrittspartiet i regjering stiller seg bak stortingsmeldingen vi i dag diskuterer. Men vi ser at Fremskrittspartiet i Stortinget ikke gjør det. Nå er det ikke første gang vi må forholde oss til at Fremskrittspartiet i regjering og Fremskrittspartiet i Stortinget er uenige. Vi er vant til at det kan være litt uklart hva partiet egentlig mener, men jeg skal prøve å få litt klarhet i det nå. I meldingen beskrives reklametrykket fra utenlandske spillselskaper som et problem. Da må vi gå ut fra at Fremskrittspartiet i regjering er enig i det. Er Fremskrittspartiet i Stortinget enig i at reklametrykket er et problem? Og hvis ja – hvorfor er en ikke da med og støtter forslag om å gjøre noe med det, eventuelt har egne forslag i så måte?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Jeg takker for svaret. I VG 4. oktober 2013 sier Fremskrittspartiet: «De har giftet seg med Norsk Tipping og ser ingen annen løsning hva gjelder finansiering. Da satser man på en gammel hest som ikke er fremst i feltet lenger.» Mener Fremskrittspartiet fremdeles dette, at Norsk Tipping er en gammel hest som en ikke må satse på i framtiden – gjerne om ti år?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-02:
Det er mye som står på spill når vi i dag debatterer framtidens spillpolitikk. Som mange har vært inne på, står utenlandske spillselskaper i kø for å vinne markeder i Norge, noe som selvsagt utfordrer den norske spillmodellen, enerettsmodellen. Det er en modell som tar ansvar for en kontrollert spillindustri og er samtidig norsk idretts, norsk frivillighets og kulturens beste venn. Det er en modell som sammenlignbare land rundt oss misunner oss. At en del utenlandske spillselskaper er svært interessert i å komme inn på det norske markedet, er tydelig. Det brukes åpenbart enorme summer på å reklamere for ulovlige spill, på konsulenter og på annen type aktivitet for å tiltrekke seg oppmerksomhet. Under innspillsmøtet med komiteen og ulike aktører fra spillbransjen fikk vi høre at tiden er overmoden for å slippe til kommersielle krefter i Norge. Aktører med stor profitt til private eiere, gjerne etablert i områder av verden som ikke akkurat er kjent for sin rettferdige skattepolitikk, tok til orde for dette. Det er en usedvanlig dårlig idé. Ikke bare Arbeiderpartiet synes det, det har vi også idretten, frivilligheten og norsk kulturliv med oss på. Også mange i denne sal er enig i dette, at den norske enerettsmodellen, med en ansvarlig spillpolitikk, arbeider mot avhengighet og genererer milliarder i inntekter til lag og foreninger over hele landet. Modellen er verdt å kjempe for. Det er verdt å kjempe for at f.eks. hvert sekstiende øre av penger spilt hos Norsk Tipping, går til gode formål. Dette er kjernen i det vi debatterer i dag, det er også det som står på spill. Jeg er glad for at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen la fra seg tanken om at det skulle bli konkurranse i spillmarkedet, men vi skal ikke glemme at dette egentlig var deres ønske, i hvert fall i deler av regjeringen. Det er muligens også derfor vi ikke ser flere tiltak i dagens melding for å stenge ute de utenlandske spillselskapene. Som mor til tre ungdommer opprører det meg når jeg ser at deres typiske tv-kanaler er fulle av reklame for spill, hvor lett spill kan vinnes, og hvor overskuddet forsvinner til alt annet enn norsk idrett. Men dette er regjeringens ansvar. De hadde i dag mulighet til å komme med tiltak, i stedet vokser disse selskapene seg store og sterke på Høyre og Fremskrittspartiets regjeringsvakt, muligens var det også målet.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-02:
Representanten Anundsen sa noe i sitt innlegg som jeg er helt enig i, nemlig at når det gjelder framtidige spill, har vi ikke sett slutten på det. Det kommer til å komme mange andre spill på ulike flater. Da er det viktig at man har et lovverk som klarer å ta høyde for disse nye spillene. Som tidligere justisminister er representanten Anundsen opptatt av at man skal følge norsk lov. Vi har disse ulovlige spillene som det reklameres for hver eneste dag. Jeg regner med at også Fremskrittspartiet ser på det som problematisk. Utover det som denne meldingen foreslår av tiltak, hva ser representanten Anundsen for seg kan være tiltak for å få stoppet disse ulovlige spillene i Norge?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-02:
Hvis det var slik at vi mente regjeringen hadde gjort nok, hadde det ikke vært behov for å fremme flere av de forslagene som Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti står sammen om. Mitt helt konkrete svar er: Se på de forslagene og se om det ikke er noe der som både regjeringspartiene og de andre partiene på Stortinget kan være med og støtte.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-02:
Jeg må nesten bare gjenta svaret mitt: Les alle de forslagene som vi fremmer i denne saken, forslag som også Hamar-utvalget har tatt til orde for, bl.a. blokkering av IP-adresser. Jeg tror at det her er mulig å gjøre langt mer enn det regjeringen foreslår, og jeg mener at vi skylder ikke minst de spillavhengige og deres familier å ikke strekke armene i været og gi opp ved første sving dersom det ser ut til at det ene forsøket ikke lar seg gjennomføre. Vi må prøve det vi kan for å unngå at disse spillselskapene får lov til å sende reklame for de ulovlige spillene.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-02:
Uansett hvilken modell man velger, er det organisasjoner som har vært inne i denne ordningen og mottatt spillemidler, som nå faller ut. Kristelig Folkeparti er veldig glad for at vi har fått Venstre og regjeringspartiene med på å senke dette taket fra 15 mill. kr – opprinnelig 20 mill. kr – til 10 mill. kr, men likevel er det organisasjoner som er små, som ikke vil kunne være inne i denne ordningen, og mange av disse organisasjonene frykter nå at det blir et klasseskille i organisasjonslivet i Norge. En av disse organisasjonene er Antirasistisk Senter, som har mottatt spillemidler, men som nå faller ut av denne ordningen. Spillemidlene er de frieste av de frie midlene, og jeg lurer på om kulturministeren har tenkt seg en kompensasjon for de organisasjonene som nå faller ut, og som ikke lenger kommer til å være mottaker av spillemidler.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-02:
Jeg er som sagt glad for at regjeringspartiene og Venstre støtter Kristelig Folkeparti i å sette minstegrensen i søknadsgrunnlaget for Norsk Tippings overskudd til samfunnsnyttige og humanitære organisasjoner til 10 mill. kr. Jeg ser fram til å høre kulturministeren si noe om konsekvensene av dette. Men jeg håper at regjeringspartiene og Venstre også vil være med på å vurdere forslag nr. 14, nemlig at vi ber regjeringen ved fordelingen av Norsk Tippings overskudd til samfunnsnyttige og humanitære organisasjoner legge hele organisasjonens totale kostnader til grunn for beregningen – og ikke bare sentralleddet. Ellers er jeg glad for at Arbeiderpartiet varsler at de støtter Kristelig Folkepartis forslag nr. 18 og 19 – nr.18 er å be regjeringen om å kartlegge tilbudet til spilleavhengige og fremme forslag til tiltak som bedre ivaretar spilleavhengige der mangler avdekkes. For det viser seg at når det gjelder tilbudet til de spilleavhengige, er det ganske ujevnt fordelt rundt om i landet, det er litt avhengig av hvor du bor. Og sånn bør det ikke være. Så jeg er glad for den støtten. Jeg håper også at regjeringspartiene og Venstre vil vurdere å støtte disse to forslagene. Jeg kan ikke se at det skulle være noe i veien for det. Når det gjelder forslag fremmet av de partiene som ikke sitter i komiteen, vil jeg bare varsle at Kristelig Folkeparti vil støtte Venstres forslag nr. 21 og 25.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-05-02:
Modell 1 er ikke noen prinsipiell avvikling av automatforliket. Modell 1 er ikke noen prinsipiell åpning for at alle skal stille på likefot. Modell 1 er en slags hybrid der tre av de ti organisasjonene fortsatt skal ha forutsigbar og sikker finansiering, mens de sju andre skal utelates. Det synes jeg er en merkverdighet. En har altså et slags kompromiss for det hele, og så har en funnet en knagg å henge det på, og den heter beredskap – beredskap i stedet for humanitært eller beredskap i stedet for kreftforskning eller andre ting. Det virker etter vår mening å være en hybrid, og jeg kan ikke se at den ordningen egentlig er så veldig prinsipiell. Senterpartiet er også litt bekymret for at når grensen for søknadsbeløp nå reduseres til 10 mill. kr: Hva vil det bety for konkurransen om de midlene som ligger i potten? Det er et uavklart spørsmål som Senterpartiet håper at det er mulig for flertallet og for statsråden å besvare i løpet av dagens debatt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-05-02:
Vi har jo stilt et åpent spørsmål om hva det betyr å senke grensen, og jeg håper at debatten i dag kan avklare hvor mange flere det er som faktisk får mulighet til å komme inn og søke, og hva det betyr for konkurransen om midlene. Når det gjelder valget mellom modell 1 og modell 2, er det klart at det er en avveining en er nødt til å gjøre i ethvert parti. En kan sjølsagt prøve å se prinsipielt på det, at en nå skal avvikle alt som har med automatforliket å gjøre. Men det er ikke det flertallet går inn for; flertallet går inn for å lage en blanding av det ene og det andre, der enkelte organisasjoner fortsatt blir sett på som litt spesielle, mens andre skal konkurrere. Det er på en måte den hybriden vi synes virker litt pussig. Den er ikke mer prinsipiell enn det vil være å legge seg på modell 2 og videreføre den forutsigbare finansieringen for de ti organisasjonene som har hatt den de siste årene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-05-02:
Det som har skjedd, er at det er lagt fram en melding som Stortinget får drøfte, og dermed har stortingsgruppene i de ulike partiene fått mulighet til å gå igjennom de modellene som er framlagt, på en grundig måte – og det har vi sjølsagt gjort. Det er ikke nødvendigvis enkle avveininger. Det har det ikke vært i denne saken heller. Men vi mener at det mest fornuftige ville vært å sikre en forutsigbar finansiering for alle de ti, også i perioden framover. Vi påpeker bare at det ikke er så veldig mye mer prinsipielt å la tre av de ti få lov til å være innenfor et slags forutsigbart regime, mens resten av de ti skal konkurrere. Det er også vanskelig å se hvorfor en absolutt har valgt knaggen «beredskap» framfor andre viktige samfunnsformål når en skal argumentere og begrunne den modellen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-05-02:
I mitt innlegg ba jeg statsråden om i dag å klargjøre noen ting når det gjaldt det med å redusere minstegrensen for søknadsgrunnlag til 10 mill. kr. Det er et forslag som kan bli vedtatt i Stortinget i dag, og da bør en vel kunne forvente at regjeringen har en oversikt over hvilke konsekvenser det faktisk får. Hvor mange flere som vil komme inn og konkurrere i ordningen, er det nødvendig for Stortinget å ha oversikt over før en behandler det forslaget. Den modellen som regjeringspartiene her foreslår, er heller ikke veldig prinsipiell. Der har en også valgt å plukke ut noen organisasjoner som skal få lov til å få særskilte betingelser. Da lurer jeg på hvorfor en har valgt akkurat beredskap – hvorfor har en ikke valgt kreftforskning, humanitære formål eller andre ting? Hvorfor er det akkurat disse tre beredskapsorganisasjonene som skal behandles på en spesiell måte i forhold til de andre store, viktige oppgavene?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-02:
Representanten Arnstad har utviklet en skepsis til å redusere grensen til 10 mill. kr for å ta del i ordningen. 10 mill. kr i stedet for 20 mill. kr, eller 15 mill. kr, som komiteen innstilte på, betyr at det blir større konkurranse om de midlene som er til fordeling. Så er det jo slik at Kreftforeningen får anledning til å søke på midler. De blir ikke utelukket fra ordningen, det blir bare ikke øremerkede midler. Så er det nevnt her at en ikke tar penger fra noe sted, men det gjør en, faktisk, for vi har jo alle de organisasjonene – opptil hundre – under 10 mill. kr som nå ikke får anledning til å ta del i denne ordningen lenger. Det er ganske mange pasienter og brukerorganisasjoner som blir fratatt muligheten, og som mister 300 000, 400 000, 500 000, 600 000 – ja 700 000 kr – årlig. Det er et betydelig beløp. Så hvorfor den skepsisen til å senke grensen og la flere delta? Hvor mye beredskap skal de store drive for så mye penger?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-02:
Alternativ 1, som blir vedtatt i dag, er et forslag som stammer fra den rød-grønne regjeringa, og som den daværende regjeringa mente ikke var en hybrid, tydeligvis, og en skulle avvikle dagens overgangsordning. Da bør vi diskutere noen av prinsippene. Jeg er glad for at representanten Arnstad var inne på at diskusjonen om de prinsipielle føringene kanskje er litt forbigått i stillhet her, for det sies f.eks. ikke så mye om hva det humanitære bidraget skal være i denne meldingen, kontra hva som er det samfunnsnyttige. Den diskusjonen er også uklar. Men hva har skjedd siden sist, i og med at Senterpartiet nå ikke støtter sin forrige modell, fra da de selv var i regjering, og i dag mener at det er en hybrid, og at dagens modell er mer prinsipiell, når egentlig langt færre får ta del i de pengene med den ordningen som Senterpartiet i dag støtter?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-02:
Debatten om enerettsmodell og lisensmodell er en av dem som går her i dag, og er kanskje en av de mer prinsipielle. Statsråden var selv inne på utviklingen med de uregulerte aktørene. Vi ser jo alle på tv-kanaler som sender fra utlandet, at det er store interesser i dette, og at de prøver å påvirke oss, og det er jo tydelig at det er mye penger i dette. Statsråden og flertallet velger nå å gå videre med en enerettsmodell. Det betyr også at Norsk Tipping står overfor en situasjon der de presses til å konkurrere med de uregulerte aktørene og de stadig større budsjettene som de kommer inn med. Frykter ikke statsråden da at dette vil føre til at Norsk Tipping blir en mer aggressiv enemonopolist i det norske markedet, og at vi dermed vil slite med de utfordringene vi har når det gjelder spilleavhengighet? For øvrig har Spillavhengighet Norge gått inn for en lisensmodell og å ikke fortsette med en enerettsmodell.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-05-02:
Til debatten om enerettsmodellen og en lisensordning, som Venstre fremmer forslag om i dag: Noe av det vi diskuterer knyttet til en lisensordning, er nettopp ønsket om å regulere dem som vi i dag ikke får regulert. Og da snakker vi om det digitale kringvernet. I hvilken grad er Norge i stand til å holde aktører utenfor? Det ser vi i dag er svært vanskelig, enten fordi det kommer spillmuligheter på internett, eller fordi man kan reklamere på tv, tv-sendinger som sendes fra helt andre land, til norske forbrukere i Norge, og hvor vi er del av internasjonal lovgivning, som Stortinget vanskelig kan gripe inn i. Dette er, som flere har vært inne på, en krevende debatt. Venstres holdning til dette er ikke at vi vil oppheve enerettsmodellen fordi det er et monopol som bare idretten vinner på. Tvert imot – vi ønsker å bevare og regulere den type aktivitet. Og igjen, med en sånn diskusjon kan det komme enda flere til gode enn dem som får muligheten til å få fordelt midlene i dag. Så til diskusjonen om tilgangen til tippemidlene og de 10 mill. kr som nå blir satt som en grense for å ta del i midlene: Ingen har vært veldig konkrete på hvor mange som faktisk taper på det, og det er altså opp mot hundre organisasjoner som nå ikke får tilgang til disse midlene. Det er jo et betydelig antall, og at svært få diskuterer den konsekvensen, er litt overraskende. Venstre prøvde på å få inn et forslag der vi tar litt av potten og setter av til fordelingsnemnda i Bufetat, som allikevel fordeler til alle disse organisasjonene allerede på ganske objektive kriterier. Det har vi ikke nådd fram med, men vi er veldig glad for at flertallet går inn for at det skal være 10 mill. kr, det er tross alt mer demokratisk. Det gir flere anledning til å få tilgang til pengene. Etter hva jeg så av komitéinnstillingen, innstilte alle de store partiene på at 15 mill. kr skulle være grensen. Man er kommet ned fra 20 mill. kr, men det ville vært en veldig topping av midlene. De som har vært på oss i disse debattene om fordeling av midlene, er alle de store institusjonene som har råd til å ha et lobbyapparat, mens alle de hundre som sliter med å få endene til å møtes, ikke har de ressursene. Noe vi også skal merke oss i denne debatten, er at vi gjør noen av de sterkeste betydelig sterkere uten at vi gir dem et klart mandat for hva de skal bruke pengene til.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2017-05-02:
Først vil jeg si at jeg er veldig glad for at vi i dag samler oss om enerettsmodellen, og at Stortinget også er så tydelig på at det er hensynet til de spilleavhengige som er viktigst. Så vil jeg si – til det å utvide fullmaktene til Lotteritilsynet – at et av forslagene som i dag fremmes fra Arbeiderpartiet, er jo allerede praksis, så der må det kanskje være en misforståelse. For det andre: Når det gjelder reklame for uregulerte pengespillaktører, så er det noe vi jobber med opp mot ESA og EU-kommisjonen. Kulturdepartementet gjennomførte et seminar i London for noen måneder siden, og når det f.eks. kommer til blokkering, ser vi at det de landene som har innført det, sier, er at det har en konsekvens for informasjonen blant publikum, men at vi ellers ser at det ikke er så veldig effektfullt.