Ola Elvestuen (Venstre), 2016-06-06:
Først vil jeg gjerne si at jeg synes de vedtakene som gjøres i Stortinget i dag, er et tilbakesteg i norsk ulveforvaltning, ikke bare fordi det flertallet går inn for, er en reell reduksjon av ulvebestanden, men også fordi vi går bort fra den brede enigheten vi har hatt i rovdyrpolitikken gjennom mange år. Vi har rovdyrforlik fra 2004 og 2011 – i 2011 sågar et forlik som omfattet alle partier. Nå er vi tilbake til at vi har et flertall som kjører gjennom sitt syn om å redusere ulvebestanden i Norge. Representanten Fredriksen sa soleklart at dette handlet om å få fram reelle innstramminger. På vegne av Venstre må jeg si jeg er skuffet, fordi vi også denne gangen forhandlet fram – både de partier som ønsker og mener det er rom for mer ulv i Norge, og de som ønsker en innstramming – det balansepunktet vi kunne ha, hvor vi viderefører bestandsmålet, men med endringer i forvaltningen. Vi kunne beholde den brede enigheten vi har hatt i over ti år på Stortinget. Vi kunne hatt en kunnskapsbasert forvaltning som et solid flertall på Stortinget kunne stille seg bak – ikke bare et flertall i antall representanter, men også en bredde i synspunkt. Det går vi nå bort fra når flertallet gjør det de gjør, og ikke følger opp enigheten vi forhandlet fram. For det er jo underlig: Vi forhandler fram en enighet, vi forhandler fram et balansepunkt, og så viser det seg at i både Arbeiderpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet hadde det ingen betydning hva vi forhandlet om. Når man går tilbake til gruppene, er det å strekke seg etter innstramminger, å føye seg etter kreftene som ønsker færre ulv i Norge, som blir det viktigste. Jeg synes det er synd, og jeg mener det kommer til å føre til mer konflikt, ikke mindre konflikt. Det vil være konflikt lokalt, og det er også å invitere til en langvarig politisk konflikt i Stortinget i årene framover. Ulv hører hjemme i norsk natur. Den ble fredet i 1973, den er fortsatt kritisk truet av utryddelse og er på den norske rødlisten for arter. Enhver nedgang i bestandsmål eller ulvesoner vil øke risikoen for at ulv utryddes fra norsk natur. Det er grunnleggende at vi skal følge Bern-konvensjonen, og vi skal følge naturmangfoldloven. Jeg har lyst til å sitere statsråden, som jo er veldig tydelig på at det ikke er grunnlag for å senke dagens ambisjonsnivå for ulv, i den meldingen som er lagt fram, en ulvemelding som etter min mening gir veldig mye kunnskap og har veldig høy kvalitet. Det er sånn at enhver reduksjon av bestanden i Norge, og forslaget fra flertallet vil føre til en reduksjon av bestanden, gjør at vi faretruende nærmer oss grensen for ulv som vi må ha for å ivareta forpliktelsene vi har etter Bern-konvensjonen. Fra Venstres side, sammen med SV og Miljøpartiet De Grønne, ønsker vi tvert imot at vi skal videreføre omtrent det antallet ulv vi har i dag, dvs. at vi øker bestandsmålet til åtte–tolv familiegrupper – vi følger en av anbefalingene i meldingen – og det inkluderer seks helnorske ynglinger i Norge. Det vil si at vi da vil være omtrent på det nivået som er i dag, og vi vil følge opp den forpliktelsen vi har sammen med Sverige til å ivareta den sørskandinaviske ulvestammen. Sammenlikner vi med Sverige, er vi avhengig av å ha en viss innvandring fra den finsk-russiske stammen for å ivareta det genetiske mangfoldet en trenger i den sørskandinaviske stammen. I Sverige har de vurdert at de må ha minst 300 ulv for å ivareta det genetiske mangfoldet, men de legger som en forutsetning at Norge ikke strammer inn på sin ulvepolitikk, noe flertallet i dag gjør, og det kan få som konsekvens at i Sverige må man øke for å kompensere det stortingsflertallet nå gjør. I Sverige er det vel omtrent 27 ynglinger, i Norge har vi altså et mål om 3. Når det kommer til ulvesonen, er det forunderlig at vi fra mindretallets side ønsker å følge regjeringens forslag, et forslag jeg mener er fornuftig ut fra den erfaringen vi har med ulvesone, en ulvesone som jo er liten i utgangspunktet – det er vel omtrent 5,5 pst. av Norges areal. Den faglige anbefalingen er soleklar: at vi tar ut tre områder – det som går vest for Glomma, et lite område helt i nord – men at man da utvider ulvesonen nordover til et område hvor det er jevnlige etableringer av ulverevir, det har det vært gjennom mange år. Det er et område som har god tilgang på både hjortevilt og elg, og hvor det er lite konflikter med tamrein, som meldingen tydelig viser. Det er til og med sånn at selv om man utvider nordover, vil man få en buffersone mot tamreinområdene ved Femunden, som blir 5 km større – avstanden blir større enn det den er i dag. Ser vi på ulvesonen, er det selvfølgelig et større press på landbruket innenfor ulvesonen, og der må en ha kompenserende tiltak, og en må ha gjerder – en må ha alt det som det er behov for, men utenfor ulvesonen er det få skader fra ulv som oppholder seg innenfor ulvesonen. De skadene som skjer utenfor, er først og fremst fra streifdyr, som i Norge vil være streifdyr fra Sverige og også streifdyr fra grenseflokkene. Overlappingen er i liten grad til stede. Jeg synes det er forunderlig at flertallet ikke følger den faglige anbefalingen som regjeringen selv står bak, at man gjør en forskyvning av ulvesonen for å få den mindre konfliktfylt og mer tilpasset den reelle situasjonen for ulv. I stedet velger man det motsatte, en ytterligere innstramming av sonen, slik at den blir enda mindre i årene framover. Så til genetikk: Det er uheldig at det nærmest er konspirasjonsteorier om ulvens genetiske opphav som ukritisk blir brukt i et forsøk på å underminere en ansvarlig ulveforvaltning i Norge. Er det noe som virkelig er gjennomforsket i norsk naturforvaltning, er det den norske ulvestammen. Det vises også godt i meldingen. Man viser tilbake til den armen man har, både hvor stor den sørskandinaviske ulvestammen har vært i tidligere tider, og hvordan ulven har innvandret, med den første ynglingen i 1983, som den ulvestammen vi har i dag, er bygd på, og selvfølgelig med en jevnlig, eller sporadisk, innvandring av ny ulv fra de finsk-russiske ulvestammene, som vi jo er avhengig av også i årene framover for å beholde det genetiske mangfoldet vi trenger for ulvestammen. Jeg mener det nærmest er å undergrave ulveforvaltningen vi har, den faglige tyngden den norske ulveforvaltning har, når flertallet igjen bygger opp under konspirasjonsteoriene og bestiller enda en ny rapport om det genetiske grunnlaget for den norske ulvestammen. Er det én ting vi burde støtte opp under, er det fagligheten og kvaliteten på den norske ulveforvaltningen, og så får vi heller ta de uenighetene vi har, på basis av det de legger fram i det offentlige rom, men ikke undergrave selve grunnlaget. Ved å gjøre nettopp det mener jeg at det flertallet nå gjør, i stedet for – selv om det er konfliktfylt – å beholde roen vi har hatt om både norsk rovdyrforvaltning og ulveforvaltning gjennom brede forlik i Stortinget, er å invitere til fortsatt konflikt, både lokalt og også på Stortinget. Med det tar jeg opp forslagene Venstre står bak i saken.