Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-11-10:
Det er viktige momenter saksordføreren peker på, nemlig det at man – at alle – skal kunne tjene opp pensjon til man er 75 år, og også det at man kan få muligheten til å stå i arbeidslivet så lenge. Jeg blir litt forundret når jeg hører saksordførerens redegjørelse, og lurer på om han har et dobbeltspor eller er noe ambivalent i sin tilnærming til problematikken. For det første sier han at man nå ønsker å endre aldersgrensene, og samtidig gir han refs til Fremskrittspartiet som foreslår den konkrete lovendringen og som må til for å kunne endre aldersgrensene. Det mener han er useriøst, men han ønsker samtidig å gjøre det. Da synes jeg det er rart at ikke regjeringspartiene legger frem et forslag ut fra det de egentlig ønsker, istedenfor hele tiden å skylde på at den typen drøftelser må skje mellom partene i arbeidslivet. Første gangen dette var oppe, var i 2006. Da ble det sagt at det måtte drøftes av partene i arbeidslivet. I 2009 var finansministeren ute og sa at dette var en regel som måtte endres. Da skulle det også drøftes av partene i arbeidslivet. Fremskrittspartiet fremmet et representantforslag. Man kunne ikke støtte forslaget. Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet har hatt en rekke forslag oppe i forbindelse med budsjettforslagene. Da ble det også henvist til at en ikke kunne støtte forslagene. De måtte drøftes av partene i arbeidslivet. Det har vært en rekke lønnsoppgjør etter at de forslagene ble fremmet. Partene i arbeidslivet har hatt rikelig med sjanser til å drøfte dette og komme med en konklusjon. Når så ikke skjer, og når vi ser Gjensidige-dommen: Det er denne forsamlingen som er den lovgivende forsamling. Hvis vi mener at Gjensidige-dommen er feil, hvis vi mener det er feil at bedriftsinterne regler kan skyve ansatte ut av arbeidslivet fra 67 år, så er det denne forsamlingen som må påpeke det. Det er denne forsamlingen som må endre de lovene. Jeg håper for all del at også representanten Gullvåg og regjeringspartiene mener det er riktig at det er denne forsamlingen som skal styre lovverket, også når det gjelder arbeidspolitikken fremover. Så er jeg litt forundret – og litt skuffet – over at man egentlig ønsker Fremskrittspartiets forslag velkommen, men velger å stemme imot det. Når det gjelder de endringene som er foreslått på pensjon: Dem er jeg for så vidt enig i. Så er det ett vesentlig moment til: Representanten Gullvåg går ut i media og viser til den avkortingen som skjer, og samordningen med de med offentlige tjenestepensjoner. Han var ute på NRK 20. oktober, hvis jeg ikke tar feil. Jeg viser også til et oppslag i Aftenposten som berører den problematikken. Representanten Gullvåg eller regjeringspartiene har jo ikke gjort noen endringer i det hele tatt for den gruppen – ikke en eneste endring. Man viderefører det lovverket som er i dag, og synliggjør det i lovteksten. Det er forskjell, for den case-en går på dem som slutter, og som begynner å ta ut alderspensjon når de er 67 år, men som ønsker å fortsette å tjene opp tjenestepensjon til de er 70. Så synes man det da blir feil å få en samordning som om man også hadde tatt ut alderspensjon ved 70 år. Det er jo det som er problematikken i forhold til den case-en og i forhold til den samordningen. Det gjør man da ingenting med i dette lovverket – ingen verdens ting. Man bare viderefører muligheten til å tjene opp folketrygdpensjon til man er 75 år. Men Fremskrittspartiet ønsker å invitere regjeringspartiene og kommer med et forslag i forbindelse med budsjettet som retter opp også den skjevheten, og da forventer jeg at representanten Gullvågs uttalelser i media står ved lag, og at Arbeiderpartiet støtter det forslaget, slik at vi får flertall i Stortinget for det forslaget når vi skal votere under budsjettdebatten. Til slutt tar jeg opp det forslaget Fremskrittspartiet har fremmet.