Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Finanskrisen herjer Europa. Det er ikke bare banker og stater som rammes, men vanlige mennesker. Massearbeidsledigheten har kommet tilbake. 25 millioner er ledige. Der man håpet å se vekst, ser man utflating og nedgang. Det ligger an til en nedgang i BNP i euroområdet i år. Verdiskapingen har nå falt seks kvartaler på rad. Problemene er ikke bare i øst og sør. Også våre naboland, og bærende euroland som Tyskland og Frankrike, har problemer. Norge rammes. Vi er ingen isolert øy. Vårt næringsliv er avhengig av utlandet. Når etterspørselen svikter i Europa, kjøpes det mindre fisk fra Nord-Norge, mindre metaller fra Vestlandet og mindre papir fra Østlandet. Vi har klart oss bra til nå. Det er ingen krise, men faretegnene blir tydeligere: Arbeidsledigheten stiger, investeringer i industrien faller, og eksportverdien av tradisjonelle varer synker. Regjeringen har fremmet et revidert nasjonalbudsjett som møter denne situasjonen. Vi har presentert en vekstpakke for norske bedrifter: Vi styrker næringslivet. Selskapsskatten settes ned. Vi stimulerer til investeringer. Avskrivingssatsene økes. Vi stimulerer til forskning og utvikling. SkatteFUNN styrkes. I tillegg legger vi fram en egen pakke for å styrke skognæringen. Hver eneste krone er finansiert. Vi tetter skattehull og gjør det mindre lønnsomt for internasjonale konsern å drive skatteplanlegging. I tillegg forbedrer vi skattesystemet for petroleumsnæringen. Endringene vil i sum styrke norske bedrifter på fastlandet betydelig. Vi er klare til å handle på nytt om det trengs – med ny innsats og nye tiltak. Det store bildet er likevel fortsatt at situasjonen i norsk økonomi står i sterk kontrast til landene rundt oss. Vi har vekst i økonomien og sysselsettingen er fortsatt høy. Ledigheten er under en tredjedel av gjennomsnittet i eurosonen. Ja, ledigheten er lavere med denne regjeringen under finanskrisen, enn den var hvert år under forrige regjering uten finanskrisen. Dette har ikke kommet av seg selv. Oljeinntektene har hjulpet oss, men det er nok av eksempler på at inntekter fra naturressurser ikke er noen garanti mot nedgang, ledighet og økonomisk kaos. Så det handler om noe mer. Vi har satt inn kraftfulle tiltak når det var nødvendig. Vi har styrket kvaliteten i utdanningen og økt innsatsen i forskning. Vi har satt inn en historisk satsing på utbygging av vei, bane og havner. Det avgjørende er imidlertid at vi har holdt orden i økonomien. Vi har forvaltet våre store inntekter godt og motstått fristelsen til å bruke mer penger enn vi bør – selv om vi alle har merket presset. Listene over de gode formål er mange og lange. Vi vet så godt at om vi setter rente og kronekurs over styr, rammes vi alle. Industrien vil merke det først, men det slår inn i hele samfunnet. Jobbene kan forsvinne, og boliglånene kan bli dyrere. Når det er utrygge tider, og andre land sliter tungt, er det ekstra viktig å holde orden i eget hus. Det er derfor vi gang på gang har bedt opposisjonen avklare fundamentet for den økonomiske politikken som de ønsker å føre, uten at det har hjulpet. Vi vet en god del om hva en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-regjering vil gjøre. Mer av pengene vil gå til skattelette, der vi heller vil satse på skoler og sykehus. Det vil bli flere private skoler, der vi heller vil satse på kvalitet i fellesskolen. Det vil bli flere midlertidige ansettelser, der vi heller vil styrke arbeidstakernes rettigheter. Det vil bli dramatiske kutt i landbruksstøtten, der vi heller vil satse på levende bygder. Men deres økonomiske politikk vet vi ingenting om. Ingen krever at partier som ønsker å regjere sammen, skal avklare all politikk før et valg. Men handlingsregelen og økonomisk ansvarlighet står i en særstilling, fordi det er fundamentet for alt det andre vi ønsker å gjøre. De borgerlige har ikke maktet å finne et felles svar på dette helt avgjørende spørsmålet. Tvert imot er bildet mer forvirrende en noensinne. Statsministerkandidaten bedyrer økonomisk ansvarlighet. Finansministerkandidaten har som programerklæring at handlingsregelen skal fjernes. Det er de som har ambisjonen om å bli det ledende partiet og ta statsministerposten, som har ansvaret for å gi svar. Det har ennå ikke kommet. Vi venter fortsatt.