Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 1999-12-16:
Som kjent har det blåst en del rundt Statsbygg i det siste. Det er nok å nevne ombyggingen av Slottet og gjennomføringen av prosjekt Nytt Rikshospital. Nå skal vi heller ikke i denne debatten gi oss inn på noen fordeling av skyld når det gjelder de kostnadsøkningene vi har opplevd i de to sakene. Når jeg nevner dem innledningsvis, er det fordi de bedre enn andre saker så klart illustrerer behovet for å se nærmere på rutinene ved større statlige byggeprosjekter. Evalueringen av Statsbyggs nåværende organisering er en helt naturlig konsekvens av den kritikk, berettiget eller uberettiget, som har vært reist mot selskapet. Nå skal det sies at det så tidlig som i 1997 ble initiert en strategiprosess i Statsbygg etter ønske både fra selskapet selv og fra departementet. Innledningsvis i stortingsproposisjonen sier Regjeringen at siktemålet er å legge fram forslag til endringer som skal ivareta både det politiske styringsbehovet, avklare de ulike roller som er tillagt Statsbygg i dag, legge til rette for en reorganisering av selskapet som statlig kompetanseorgan og sikre bedre rammevilkår for den konkurranseutsatte delen av virksomheten. Og la meg med en gang si at departementet etter mitt syn har gjort et godt arbeid med proposisjonen. Det er også mitt inntrykk at Statsbygg selv har medvirket på en god måte. De høringene komiteen har hatt, har gitt inntrykk av at selskapet i høy grad har evnet å se på seg selv med kritiske øyne. Det er også mitt inntrykk at vi i dag har en ledelse i selskapet som har tatt tak i de store utfordringene både med entusiasme og pågangsmot. Og det er min erfaring at når entusiasme driver verket, får vi det beste resultatet. Det er derfor viktig at vi bidrar til å holde liv i denne entusiasmen. Ikke dermed sagt at vi ikke skal være kritiske når kritikk er berettiget. Det er også mitt inntrykk at hensynet til de ansatte blir ivaretatt på en tilfredsstillende måte under omstillingsprosessen. Staten er en stor eiendomsbesitter, samtidig som den er en stor etterspørrer av mange typer lokaler til forskjellige statlige virksomheter. Det sier seg selv at forvaltningen og vedlikeholdet av denne eiendomsmassen er svært viktig og stiller store krav til kompetanse på flere områder. Det er store verdier som skal ivaretas. Statsbygg forvalter hele 2,6 millioner m2. For å anskueliggjøre hvilke verdier vi snakker om, vil jeg nevne at selskapet har et investeringsbudsjett i 1999 på 2,5 milliarder kr og årlige husleieinntekter på 2,2 milliarder kr. Jeg vil også presisere at Statsbygg ikke driver egen entreprenørvirksomhet, slik noen utenfor dette hus synes å tro. Statsbygg representerer staten som byggherre og kjøper inn fra markedet over 96 pst. av de varer og tjenester som inngår i et statlig byggeprosjekt. Ifølge proposisjonen har evalueringen avdekket flere uheldige forhold. Det er uklarheter i prosjekt- og kundeansvaret, kostnadsrammene fastsettes i en for tidlig fase av prosjektet, selskapet kommer i en uheldig dobbeltrolle både som rådgiver i forhold til valg av lokaler og som tilbyder av tilsvarende lokaler. I tillegg har ikke forvaltningsbedriften de samme rammevilkår som konkurrenter i markedet, bl.a. med hensyn til finansiering. På plusssiden nevnes at husleieordningen har fungert etter intensjonene og bl.a. sikret et forsvarlig vedlikeholdsnivå. Departementet konkluderer med at det er behov for en omorganisering som bl.a. skaper et klarere skille mellom den forvaltningsmessige og den forretningsmessige delen av virksomheten. Det må etableres rutiner som klarere skiller selskapets rolle som rådgiver og som tilbyder. Videre må de interne ansvarsforholdene avklares, og rutinene for prosjektstyring må bli bedre. Regjeringen mener videre at det er mest rasjonelt for staten at Statsbygg har høy kompetanse på bygge- og eiendomssaker. Dermed unngår en at ulike deler av statsforvaltningen bygger opp egen kompetanse på dette området. En samlet komite tar dette til etterretning. Arbeiderpartiet støtter Regjeringens konklusjoner. Etter vårt syn er det absolutt nødvendig at staten som byggherre selv har nødvendig kompetanse både når det gjelder å gjennomføre statlige byggeprosjekter og å vurdere tilbud fra private om leie av lokaler. Et sterkt og dyktig Statsbygg vil være den beste garantien for at de offentlige interessene blir ivaretatt. Selvsagt kan det diskuteres hvor stort selskapet skal være, men at staten må sikre seg egenkompetanse på høyt nivå på dette området, er etter vårt syn absolutt nødvendig. I den anledning vil jeg sitere hva presidenten i Norske Arkitekters Landsforbund, Ketil Kiran, skrev i Aftenposten for en tid tilbake: «Derfor trenger vi en sterk statlig byggherreorganisasjon med høy kompetanse i de ulike byggefagene, som kan ta ansvaret for at det offentlige Norge oppfører bygninger av høy kvalitet. Vi trenger en etat som kan utvikle de mest optimale byggeprosesser og som kan opparbeide erfaring som profesjonell flergangsbyggherre. Vi trenger en etat som kan gå foran og virkeliggjøre en offentlig formulert arkitekturpolitikk og være forbildedannende for annen byggevirksomhet. At Statsbygg ikke fyller disse kravene fullt ut i dag, betyr at det er betimelig med en kritisk gjennomgåelse og eventuell justering av virksomheten, ikke at den skal nedlegges.» Jeg deler Kirans syn fullt ut og føler at det er denne høye ambisjonen både departementet og Statsbygg selv har. Når det gjelder arkitektur og estetikk, vil jeg spesielt trekke fram en merknad som alle, unntatt Fremskrittspartiet, står bak, der det heter: «I ei tid hvor presset til fordel for det økonomisk optimale er sterkt, er det viktig at offentlige myndigheter og virksomheter går foran når det gjelder de samlede miljøhensyn så som arkitektur, estetikk m.v.» Flertallet forutsetter videre at «det etableres gode rutiner for samarbeid med Riksantikvaren og at selskapet skaffer seg tilstrekkelig egenkompetanse innen kulturminnevern og antikvariske forhold». Som ledd i omorganiseringen foreslår Regjeringen at den konkurranseutsatte delen av eiendomsforvaltningen skilles ut som en egen organisatorisk enhet og etableres som et nytt statsaksjeselskap. For den gjenværende delen av Statsbygg foreslås en omfattende restrukturering. Det anbefales en organisering med fire virksomhetsområder: 1. forvaltning, drift, vedlikehold og utvikling av eiendommer 2. rådgivning og byggherretjenester3. plan og utredning 4. konkurranseutsatte bygg Det nye aksjeselskapet skal ivareta det siste. Komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, har ingen merknader til dette, men understreker betydningen av at aksjeselskapet gis rammebetingelser på linje med private aktører. Et annet flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet og Høyre, støtter forslaget om at den resterende delen, som skal ha ansvaret for formålsbyggene, beholdes som forvaltningsbedrift. Denne bedriftsformen vil sikre den beste balansen mellom behovet for politisk styring og selskapets behov for å drive forretnings- og servicevirksomhet. Tilknytningsformen gir også statsråden den instruksjonsmyndighet som kan være nødvendig å utøve overfor selskapets ledelse. Det samme flertallet støtter forslaget om etableringen av det nye statsaksjeselskapet, som er gitt arbeidsnavnet Statens utleiebygg AS. Det legges til grunn at selskapet skal være aktør i et konkurransebasert eiendomsmarked, og at selskapet ikke skal konkurrere om oppføring av nye eiendomsprosjekter for private oppdragsgivere. Det primære formål skal være å dekke statens behov for lokaler i et marked der det er konkurranse. Selskapet skal altså konkurrere med private om å gi det beste tilbudet til staten. Jeg nevnte innledningsvis to prosjekter, hvor vi har opplevd spesielt store kostnadsøkninger i forhold til godkjent ramme. En samlet komite understreker betydningen av at kostnadsoverslag og rammer som skal behandles av Stortinget, blir utarbeidet på et bedre grunnlag enn tilfellet har vært fram til i dag. Det må også etableres rutiner som sikrer fortløpende oversikter over framdrift, kvalitet og status i forhold til fastsatte rammer. Komiteen ser det som tvingende nødvendig at det etableres langt sikrere rutiner for prosjektgjennomføringen. Uten at komiteen på noen måte vil berøre ansvarsforholdet knyttet til Rikshospitalet, forsterker komiteen departementets understreking av at den vedtatte kostnadsrammen skal være styrende for ethvert prosjekt. Dette må bl.a. innebære, noe også departementet forutsetter, at eventuelle ønsker fra brukerne som ikke kan løses innenfor rammen, bare kan imøtekommes ved tilsvarende innsparinger i andre deler av prosjektet. Når det gjelder forholdet til kostnadsrammene og prosjektgjennomføringen, sier komiteen det såpass sterkt som at det vil bli en helt avgjørende prøve på om den nye organisasjonsformen er blitt vellykket eller om en vil bli nødt til å foreta en fullstendig revurdering av Statsbyggs rolle og oppgaver. Her ligger den største utfordringen for selskapet, etter mitt syn Under arbeidet med saken har komiteen mottatt en del henvendelser angående spørsmålet om hvilke bygninger som skal overføres til Statens utleiebygg AS. Denne vurderingen må imidlertid tilligge Regjeringen. Stortinget har ikke det nødvendige grunnlaget for å foreta en selvstendig og enkeltvis vurdering av denne bygningsmassen. Komiteen har derfor ikke tatt stilling til dette spørsmålet. Flertallet ser imidlertid departementets definisjon og kategorisering av begrepet «formålsbygg» som et godt utgangspunkt. Når det gjelder leietakere i de bygg som blir overført til aksjeselskapet, vil det bli tatt inn en klausul i kontraktene som sikrer deres tilhold i lokalene så lenge fagdepartementene måtte ønske det. Et annet diskusjonstema er spørsmålet om ansvaret for utsmykking. Her peker flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet, på at både Statsbygg og Statens utleiebygg AS, som statlige selskap, har et spesielt ansvar for utsmykking av offentlige bygg. Flertallet støtter derfor forslaget om at også aksjeselskapet skal følge de retningslinjene som er gitt i veilederen «Estetikk i statlige bygg og anlegg» på lik linje med Statsbygg. Flertallet støtter imidlertid ikke forslaget om at leietakere skal ha den endelige beslutningsmyndigheten når det gjelder omfanget av den kunstneriske utsmykkingen. Det må være selskapets ansvar. Med dette anbefaler jeg komiteens innstilling.