trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-23:
Av dei innlegga som har vore, har eg stor forståing for representanten Inge Myrvoll sitt innlegg. Det var ut frå ein heilskapleg politikk og ei linje som eg forstår, men som likevel ikkje tek opp i seg heile problemstillinga. For kva er realiteten når det gjeld Kristiansand Lufthamn, Kjevik? For det fyrste gjev den heile tida bidrag til fellesskapen, men har heile tida vorte dårlegare tildelt når det gjeld utbyggingsmoglegheiter enn dei fleste lufthamner ein kan samanlikne med. For det andre er det ikkje slik at eg i min interpellasjon berre har forsøkt å forsere utbyggingstakten innanfor Luftfartsverket. Det er heilt rett at dei har tronge budsjettprioriteringar, men det kan likevel framleis vere grunn til å sjå på ei heilskapleg prioritering, og det må vere fullt tillate å arbeide for, innanfor den ramma som eg erkjenner at vårt parti har vore med på å setje, at ein kan flytte pengar. Det må det vere fullt mogleg å ta opp i ein interpellasjon. Så undrar det meg litt at ikkje representantar for Høgre eller Framstegspartiet har teke opp den hansken at ein her faktisk kan finne ei anna løysing for å utvikle ei lufthamn som i så fall ikkje ville belaste statlege budsjett. Om det eventuelt ville vere løysinga, seier ikkje eg, men Kristiansands ordførar – som forresten er frå Høgre – har teke det initiativet. Eg synest det var eit klokt innspel ut frå at ein ser at ein er i ein vanskeleg situasjon. Det hadde eg kanskje trudd at Høgre og Framstegspartiet syntest var interessant, men eg registrerer at dei berre er opptekne av det formelle. Så til representanten Eirin Faldet. Eg registrerer at ho meiner eg heller skulle ha stilt eit spørsmål enn å ha ein interpellasjon. Det går det an å meine. Men eg synest faktisk det er interessant å ha ein noko meir utfyllande dialog med ein statsråd i ei sak. Eg synest òg det er interessant å få høyre kva andre parti meiner. I den saka må eg nok seie at eg er noko skuffa over at ingen andre var villige til å ta opp hansken om alternative måtar å gjere det på, men eg tek det til etterretning. Så er eg glad for ein liten ting, og det er at eg har eit håp om at vi i samarbeid med m.a. samferdselsministeren og finansministeren iallfall skal få utlikna ein urett, nemleg at ein òg kan få ein tollstad på Kjevik.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
I Luftfartsverkets handlingsprogram som følger opp Nasjonal transportplan 2002-2011, er det, som interpellanten gav uttrykk for, ikke funnet rom for utvidelse av ekspedisjonsbygget ved Kristiansand Lufthavn, Kjevik, i den første planperioden 2002-2005. Det samme gjelder alle andre planlagte utbyggingsprosjekter vedrørende ekspedisjonsbygg, unntatt Stavanger lufthavn, Sola. Enkelte av de øvrige stamruteplassene har for øvrig etter Luftfartsverkets vurdering en dårligere arealmessig og bygningsteknisk standard enn ved Kjevik. Av den samlede investeringsrammen til Luftfartsverket prioriteres om lag 70 pst. til flysikkerhets- og flyoperative tiltak. For de resterende midlene er det nødvendig med en svært streng prioritering. I denne sammenhengen mener Luftfartsverket at ekspedisjonsbygget på Kjevik i dag har en tilfredsstillende standard. Flyselskapene har heller ikke hatt innvendinger mot prioriteringene innenfor investeringsrammen. På denne bakgrunn ser jeg ingen grunn til å gripe inn i Luftfartsverkets prioriteringer. Når det gjelder spørsmålet om overføring av lufthavnen til Kristiansand kommune, ville det være et temmelig fundamentalt brudd med gjeldende politikk på området. Det ville måtte avstedkomme en bredere drøfting både av lufthavnstruktur og ansvar for lufthavnene i Norge, og jeg kan ikke se at den aktuelle saken i Kristiansand, Kjevik, gjør dette til en aktuell problemstilling. Når det gjelder spørsmålet om etablering av tollsted, er representanten Lilletun vel kjent med at tollsaker hører inn under et annet departements ansvarsområde. Jeg kan derfor på det punkt ikke gjøre annet enn å bringe denne anmodningen med meg tilbake til finansministeren.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Gjennom befaringer og besøk i Agder-fylkene er jeg vel kjent med at det er ønsker, klare ønsker, om utbedringer av Kjevik Lufthavn. Jeg gav ikke uttrykk for at man oppfatter situasjonen på Kjevik Lufthavn som tilfredsstillende. Jeg sa derimot at i forhold til de prioriteringer som må gjøres innenfor investeringsrammen, oppfatter man at Kjevik Lufthavn har en standard som man kan leve med. Når det gjelder henvisningene til Bodø og Tromsø, er jeg for min del svært tilfreds med at vi der har fått framtidsrettede, gode anlegg, som er et gode for flypassasjerene, og som også kan virke slik at man understøtter flytrafikken. Det ville være bortimot en katastrofe om man hadde bygd ut disse lufthavnene uten at det var så vidt fremtidsrettet. Og man vil nok måtte leve med at nybygde lufthavner har en høyere standard enn dem som har eksistert en stund. Når det gjelder den prioriteringen som Luftfartsverket legger opp til i forhold til å satse på Sola, gir jeg det min fulle tilslutning. Jeg har ikke dermed sagt at det ikke er behov på Kjevik, men jeg for min del er overbevist om at å prioritere Sola i dagens situasjon, er riktig. Når det gjelder spørsmålet om en kommunal overtakelse av Kjevik, er jeg av den oppfatning at det er et spørsmål som må vurderes på et prinsipielt grunnlag og ikke i forhold til en prioritet av utbygging. Jeg har derfor ikke til hensikt å ta noen spesielle initiativ for å vurdere dette nærmere. Når det gjelder spørsmålet om etablering av tollsted, gjentar jeg at det er Finansdepartementets ansvar. Men det er selvfølgelig slik at når tollvesenet skal etablere seg, må man nødvendigvis ha et samarbeid med de myndigheter som er på stedet. Jeg forutsetter og vil om nødvendig også sørge for at et slikt samarbeid kan komme i stand dersom Finansdepartementet legger et tollsted til Kjevik Lufthavn.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Noen kommentarer til det som har kommet fram i debatten: Når det gjelder Stavanger lufthavn, Sola, har det skjedd en gjennomgang av planene som har ført til at det ikke er aktuelt å starte de faktiske byggearbeidene i år. Derfor er forslaget til investeringsbudsjett for Sola redusert i 2001, men det er fortsatt et prioritert prosjekt. Når det gjelder Luftfartsverkets totale økonomi, er det grunn til å følge den nøye, og det er grunn til å vurdere hvorledes vi skal håndtere dette framover, med tanke på at den er særdeles stram. Men det må ikke være tvil om at prioritet nr. 1 er sikkerhetsspørsmål, prioritet nr. 2 er operasjonelle forhold. Vi må fortsette å sørge for et godt utbygd regionalt nett, men vi må også sørge for at Luftfartsverket kan forbli en selvfinansierende virksomhet. Dermed er vi også avhengig av velfungerende ekspedisjonsbygg på de største flyplassene. Men det er i dette bildet vi må finne en nødvendig balanse i den prioritet som jeg nå gav uttrykk for. Når det gjelder å gjøre lufthavnene kommunale, tror jeg først jeg vil henvise til at det overhodet ikke har blitt vurdert i forhold til Nasjonal transportplan, verken i forarbeidene eller under Regjeringens arbeid. Ei heller kan jeg erindre at det overhodet var framme under Stortingets behandling. Det ville for øvrig også være temmelig drastisk å gjøre de lønnsomme lufthavnene kommunale. Da ville vi gjøre noe strukturelt helt på tvers av gjeldende politikk. Jeg er også helt overbevist om at luftfart stadig blir mer krevende i framtida, både operasjonelt og sikkerhetsmessig. Jeg er derfor overbevist om at vi må ha et nett av lufthavner i Norge, og jeg er overbevist om at de må være under én koordinerende hånd.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Denne interpellasjonen kunne kanskje egnet seg bedre som et spørsmål i spørretimen enn som en interpellasjon. For jeg ser egentlig på denne saken som et forsøk fra representanten Lilletun på å markere seg i en lokal sak. Og det er faktisk slik at man kan spørre seg om hukommelsen i valgår for noen er urovekkende dårlig. Det er nemlig under tre måneder siden dette stortinget behandlet Innst. S. nr. 119 om Nasjonal transportplan, hvor vi behandlet investeringsprogram for alle transportsektorer for de neste ti år. Som samferdselsministeren redegjorde for i sitt svar, er det i denne handlingsplanen Luftfartsverket har laget på bakgrunn av Stortingets behandling, ikke funnet rom for en utvidelse av Kristiansand Lufthavn, Kjevik i den første del av planperioden. Prosjektet omtales imidlertid i transportplanen som aktuelt i løpet av hele tiårsperioden. Og i den 237 siders tykke innstillingen finner vi ikke en eneste setning – ikke et ord – om at Kristelig Folkeparti er uenig med Regjeringen i dette, eller at Kjevik skal prioriteres tidlig. Så sant å si finner jeg det litt overraskende at representanten Lilletun prøver å få Regjeringen til å løse opp i det han tydeligvis ikke har fått gjennomslag for i eget parti. I planrammene for transportplanen var det faktisk bare Arbeiderpartiet og SV som gikk inn for å øke bevilgningene på luftfartssiden med 50 mill. kr mer i året til de regionale lufthavnene. Jeg synes det er synd at Kristelig Folkeparti ikke ville være med oss og danne flertall i Stortinget for en slik rammeøkning. Det hadde kanskje gjort representanten Lilletuns sak i dag noe lettere. Jeg har ingen problemer med å være med på at nødvendige investeringer må gjøres på Kjevik. Det skal vi da også gjøre. Men det blir uryddig å hoppe bukk over de prioriteringene og den rekkefølgen Luftfartsverket har satt opp. Jeg vil gjennom presidenten spørre representanten Lilletun om han ikke ser at dette må bli konsekvensen hvis statsråden nå skulle ta hans anmodning til følge? Og hvis Kristelig Folkepartis planrammer i transportplanbehandlingen skal ligge til grunn, hvilke investeringer i Luftfartsverkets handlingsplan mener da representanten Lilletun at vi skal nedprioritere til fordel for en slik forsering av Kjevik? Jeg antar at det er kjent for de fleste i denne sal at Luftfartsverket sliter med en anstrengt økonomi.(Presidenten klubber.) Ikke minst skyldes dette et høyt avkastningskrav til etaten, som ikke minst Kristelig Folkeparti har vært med og vedtatt både i og utenfor regjeringskontorene. I revidert nasjonalbudsjett foreslår imidlertid Regjeringen å lempe noe på dette ved å redusere avkastningskravet med 21 mill. kr, men økonomien er fortsatt tøff.(Presidenten klubber igjen.) For Arbeiderpartiet er det viktig at det ikke bare er på de store og lønnsomme flyplassene det skal investeres, selv om vi må sette i verk nødvendige tiltak også der. Vi er nødt til å foreta investeringer på de regionale flyplassene i distriktene, hvor alternativene til flytransport er få. (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber igjen.)
Ole Johs. Brunæs (Høyre), 2001-05-23:
Jeg er også noe forbauset over at denne interpellasjonen tas opp nå, så kort tid etter at Stortinget har behandlet Nasjonal transportplan, hvor prioriteringene også innen luftfartssektoren er lagt. Det må være en forutsetning at tiltak på Kristiansand Lufthavn, Kjevik, må skje innenfor de rammer og prioriteringer som er lagt i Nasjonal transportplan, og videre innenfor de rammer som fastlegges i de årlige budsjettbehandlingene. De økonomiske rammebetingelsene som Luftfartsverket arbeider under, er meget stramme. Dette har et flertall i Stortinget bestående av bl.a. interpellantens eget parti sørget for. De er så stramme at Luftfartsverket ikke ser seg i stand til å gjennomføre helt nødvendige prosjekter på Sola, hvor det nå foreslås en reduksjon på 50 mill. kr. Dette er Luftfartsverkets situasjon, som Kristelig Folkeparti har medvirket til å bringe Luftfartsverket i. Kristelig Folkeparti har også gjennom de rekordhøye avgiftene luftfarten er belagt med, forårsaket en reduksjon i antall flypassasjerer, som jo er selve grunnlaget for Luftfartsverkets inntekter og muligheter til å tjene penger for å utføre helt nødvendige investeringer og vedlikehold. Jeg ser på interpellasjonen som ren valgkamp, der Kristelig Folkepartis egen politikk alvorlig hindrer Luftfartsverket i dets arbeid for å bedre forholdene på norske flyplasser.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Det forundrer meg at Kristelig Folkeparti nå plutselig nærer bekymring for Kristiansand lufthavn, Kjevik. Tilskudd til regionale flyplasser ble redusert med 14,4 mill. kr for 2001 i forhold til saldert budsjett for 2000. Dette skjedde i budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Fremskrittspartiet er klar over at reduksjonen i bevilgningene fra 2000 til 2001 skyldes saldering av den statlige overtakelsen i 1999 og 2000, men vi forutsatte at reduksjonen i bevilgningene i 2001 ikke ville få konsekvenser for regulariteten og sikkerheten ved de regionale flyplassene. Fremskrittspartiet la også inn i sitt budsjettforslag for 2001 en økning på 10 mill. kr på kap. 1311, Tilskudd til regionale flyplasser, uten at Kristelig Folkeparti støttet dette. For flyplassene, som i utgangspunktet skal være selvfinansierende, er Kristelig Folkeparti også med på å opprettholde overskuddskravet, som igjen gir en lavere utbyggingstakt av flyplasser og dyrere reiser. Fremskrittspartiet mener at det høye avgiftsnivået på innenlandsruter kan føre til nedleggelse av ruter, noe som igjen fører til mindre inntekt for Luftfartsverket. Dette betyr høyere billettpriser for de reisende og en svekket konkurranse innen luftfarten i det innenlandske markedet, samt en høyere avgift for den resterende flytrafikken. Fremskrittspartiet har også registrert uttalelser fra representanter fra Luftfartsverket om at de økonomiske rammebetingelsene for Luftfartsverket og flyplassene ikke er tilfredsstillende. Det fører til reduserte muligheter for nødvendige utbygginger og oppgraderinger. Det er bekymringsfullt sett på bakgrunn av hvor viktig flyplassene er for næringslivet og bosettingen rundt om i landet. Vi er bekymret for det høye avgiftsnivået i luftfarten og de konsekvensene dette har for konkurransen i markedet. De siste dagers hendelser med SAS sitt oppkjøp av Braathens bekrefter dette. Fremskrittspartiet viser til at det enten er de reisende selv som betaler, eller så er det næringslivet i de aktuelle regionene som må betale en større del av regningen for avgiftsøkningene. Etter vårt syn er dette en svært uheldig konsekvens, og derfor finner jeg det merkelig at representanten Jon Lilletun ønsker en raskere utbygging av Kjevik uten at det viser seg i det budsjettet Kristelig Folkeparti har vært med på.
Inge Myrvoll (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-23:
Jeg skjønner at representanten Lilletun har det trangt på Kjevik. Når jeg farter rundt i verden og ser på standarden på flyplasser, tenker jeg ofte at den norske standarden egentlig er himmelhøy. Den er kanskje egentlig mye høyere enn nødvendig på mange av flyplassene. Representanten Lilletun nevnte Bodø og Tromsø som eksempler, og da sa statsråden at det var «fremtidsrettet» bygging. Jeg er av dem som bruker Bodø veldig ofte, og jeg har ofte tenkt at her har man iallfall bygd for en veldig stor kapasitet. Jeg er ikke sikker på at den typen investeringer er det riktige. Jeg har ennå ikke opplevd at det er fullt der, sjøl om det skulle være en kritisk situasjon. Men den er nå bygd, den skal ikke rives. Ut fra økonomien i Luftfartsverket vil det å fortsette å bygge flotte, store terminaler med tuber være en helt feil investering. Et av temaene i offentligheten er: Har Luftfartsverket økonomi til å holde på det regionale rutenettet, på kortbaneflyplassene, eller står de i fare for å kunne bli lagt ned? I Honningsvåg har vi en flyplass på dispensasjon, hvor vi kanskje må bygge en ny for å få lov til å ha en flyplass der. Det er av de kritiske tingene i norsk luftfart, og ikke om man kan gå tørrskodd i tuber ut til flyet. Men hvis det var et sted man skulle ha tuber, måtte det jo være i Honningsvåg når det er vinterstorm. Men jeg tror ikke det blir aktuelt. Jeg har lyst til å si følgende: Ikke bare bommer representanten Lilletun – det er jo betryggende at statsråden ikke tar den invitasjonen og sier ja, nå bygger vi – men jeg synes at Luftfartsverket, departementet og stortingsflertallet prioriterer feil når man skal bruke store investeringsmidler framover til ombygging, 550 mill. kr på Sola, en god del hundre millioner kroner på Flesland, Værnes, som er nybygd, osv. Jeg tror ikke det er de riktige prioriteringene i en tid hvor en del av flyplassnettet faktisk kjemper for å overleve, og hvor det trengs investeringer som har med regularitet og sikkerhet å gjøre. Regularitet og sikkerhet er mye viktigere enn om det kan være litt trangt på visse tidspunkter av dagen, eller at det eventuelt i en litt kritisk situasjon begynner å fylles opp. Det må vi kunne leve med. De viktigste investeringene i luftfarten skal gå på å opprettholde det nettet vi har, som er så viktig for næringsliv og bosetting, og på å investere for regularitet og sikkerhet. Så må bekvemmelighetene komme i annen rekke. Om det er mange nok innsjekkingsskranker, om det kan bli litt kø, om det er tuber å gå i ut til flyene, må komme i annen rekke, etter det som er det viktige – de kritiske tingene. Og der går min kritikk ikke bare til representanten Lilletun, som nå har sendt en liten hilsen hjem, men også til flertallet i Stortinget som på en måte har akseptert en prioritering som ligger i Nasjonal transportplan.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg tillater meg å foreslå Kenneth Svendsen og Øyvind Korsberg.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2001-11-06:
I og med at det er en samlet komite som står bak dette, er det ikke nødvendig å dvele så lenge ved saken. Jeg vil bare vise til saksordførerens greie redegjørelse og slutte meg til den og det vedtak som er foreslått av en samlet komite. Etter terroraksjonene 11. september er det ingen som kan være i tvil om at det må iverksettes tiltak som kan forebygge tilsvarende hendelser. Etter USAs motangrep er det en generell fare for nye terrorangrep også mot vårt land. De investeringer og tiltak som nå foreslås, må også ses på bakgrunn av at investeringer til disse formål gjennom en årrekke mer eller mindre er blitt neglisjert. Det måtte altså til en hendelse som den som fant sted 11. september, for å starte oppbyggingen av noe som det muligens nå blir bevilget for lite penger til. Vi i Fremskrittspartiet ser derfor med stor interesse frem til Regjeringens bebudede stortingsmelding om samfunnssikkerhet og beredskap, i håp om at den vil ta større høyde for etterslepet som har oppstått i forbindelse med bevilgninger til bl.a. det som det nå er pekt på i denne proposisjonen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-11-06:
Forslaget i Dokument nr. 8:9 mener jeg bør oversendes til justiskomiteen. Begrunnelsen for det er følgende: Norge er i krig. Vi er i en terrorkrig. Vi aner ikke hva slags folk som kommer til dette landet. Det melder seg folk på politistasjonene som vi ikke aner hvor kommer fra. Det er nødvendig å gi dette en grundig behandling, slik at alle partiene får meddele skriftlig hva de synes om dette forslaget. Derfor bør det oversendes til justiskomiteen.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-11-15:
Jeg skal på vegne av stortingsrepresentanten Olav Gunnar Ballo og meg selv fremme forslag om at endringer på statsbudsjettet for 2000 under kap. 2790, post 72 Sykebehandling i utlandet på gitte vilkår kan disponeres til sykebehandling i Norge.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-15:
På vegne av Vidar Bjørnstad og meg selv vil jeg fremme forslag om opprettelse av en nasjonal kunnskapsbase.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-11-15:
Først må jeg få si at jeg overhodet ikke slo fast at det ikke finnes noen baksider ved det som nå gjøres. Det er i høyeste grad tilfellet, men problemet er alle de baksidene som finnes ved å ikke foreta seg noe. Man kan si mye om forhistorien her, men man kan i hvert fall slå fast at baksiden ved at det internasjonale samfunn ikke har gjort noe i Afghanistan annet enn å gi humanitær bistand – som har vært ganske stor i hvert fall fra Norges side gjennom flere år – har ført til denne humanitære katastrofen. Det er egentlig et veldig godt eksempel på at man må gjøre mer av det FNs generalsekretær tok til orde for på FNs millenniumsforsamling, nemlig humanitær intervensjon når man ser at en sivilbefolkning til de grader lider på grunn av deres egne ledere. Men det er ikke det vi diskuterer nå. Nå diskuterer vi: Hva skal vi gjøre framover? Det er mange baksider ved det vi gjør, mange uheldige ting, men det er enda verre å sitte og ikke foreta seg noe som helst. Når det gjelder hva vi gjorde med hensyn til menneskerettighetene i Saudi-Arabia og Tyrkia, kan jeg si: Jeg var selv i Saudi-Arabia i vinter og møtte hele lederskapet der, og det var første gang Norge tok opp menneskerettigheter med Saudi-Arabia. Vi tok det opp rett overfor lederne i Riyadh. Jeg kom direkte fra Ankara, der jeg også hadde tatt opp menneskerettighetssituasjonen pluss en lang rekke enkeltskjebner i Tyrkia. Så det har vært tatt opp. Og jeg håper man vil fortsette med å ta opp og drøfte menneskerettighetssituasjonen i Saudi-Arabia. Når det gjelder spesialsesjonen i FN: Generalforsamlingen nå dreier seg jo om dette. Sikkerhetsrådet har hatt et eget møte. Om det kan bli nødvendig å ha en egen spesialsesjon, vel, det får man i så fall drøfte.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-11-15:
Jeg sa bare at jeg var litt forundret over at Midtøsten ikke ble berørt i redegjørelsen, fordi det har vært mye diskusjon om hva som er årsakene til akkurat denne terroren vi ser her. Jeg for min del tror – og det tror jeg også det er mange andre som gjør – at den har sin bakgrunn i situasjonen i Midtøsten, og en helhetlig strategi for å få bukt med denne terroren må innebære å skape fred mellom palestinerne og israelerne. Jeg er helt enig i at det som Lilletun sa om menneskerettighetssituasjonen og i det hele tatt om situasjonen i de palestinske områdene. Men det belyser noe viktig, nemlig at en krigssituasjon som dette området egentlig har befunnet seg i i nesten hele etterkrigstiden, fører til at man ikke får til en politisk, sosial og økonomisk utvikling, og det legger så å si lokk på store underliggende problemer. Derfor må det nå være i alles interesse at man får til en fred som kan føre til politisk og sosial utvikling. Når det gjelder dette med en løsning på den palestinsk-israelske konflikt, var det grunnlaget for Oslo-avtalen at man skulle forhandle seg fram til en løsning. Derfor har vi bl.a. tatt avstand fra vold, voldsbruk på palestinsk side så vel som voldsbruk på israelsk side. En løsning kan bare finne sted gjennom forhandlinger mellom de to parter. Men jeg tror det internasjonale samfunn nå må legge et sterkere press på partene i området, pluss at man må etablere et internasjonalt nærvær i området, i hvert fall for å overvåke en ny forhandlingsrunde og en våpenhvile. Jeg tror også det er helt nødvendig at det internasjonale samfunn tar et ansvar for å garantere en palestinsk stat, samtidig som man garanterer den israelske staten. Det kan ikke bli frihet for palestinerne uten at Israel garanteres sikkerhet – og omvendt.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-11-15:
Jeg kan ikke se at jeg har vært skråsikker på det som gjøres. Tvert imot så er det all grunn til å spørre hva som vil skje, men det er bare det at én linje må velges. Jeg må minne om hva FNs sikkerhetsråd har sagt både før og etter den 11. september om bin Laden. Jeg må minne om hva NATOs råd gjorde den 12. september. Jeg må minne om at dette har en bred støtte i det internasjonale samfunn. Så hvis SV nå ber om at den norske regjering skal forandre sin linje, er det en ganske dramatisk sak. Jeg lurer på om SV i en situasjon der de f.eks. hadde sittet i en regjering – siden det er det som er målet for SV – kunne stått for en slik linje. Jeg tror ikke det hadde vært mulig. FN, det internasjonale samfunn, har bestemt seg for en linje. Vi er medlem av NATO som støtter denne linje, og den må vi da forsøke å støtte opp under. Vi ser at det kan være i ferd med å åpne seg en ny mulighet i Afghanistan, men jeg la til i mitt innlegg at det ikke vil føre til noe bra hvis det internasjonale samfunn nå ikke tar et fullt ansvar for det som skal skje videre. Hvis man nå bare lar Afghanistan igjen seile sin egen sjø, er vi ikke et skritt nærmere noen løsning. Da vil disse krigsherrene, narkobaronene og kriminelle fortsette å styre landet. Det er dette det internasjonale samfunn ikke lenger kan sitte og se på. Alle må jo se at den krigføring som nå har vært, har åpnet opp en mulighet for at det internasjonale samfunn faktisk kan foreta seg noe, og det er det jeg synes at Norge skal fortsette å støtte.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg er enig med Thorbjørn Jagland når han understreker den nære sammenhengen mellom krisen i Midtøsten, situasjonen for palestinerne, og det nedslagsfeltet som terrorister à la bin Laden har muligheter for å appellere i forhold til. Jeg synes imidlertid at Thorbjørn Jagland er vel rask med å slå fast at det finnes ingen bakside av den medaljen som vi nå ser, når han sier at alle kan se at det er fasthet og det å slå tilbake som virker. Det er nemlig ingen som i dag har oversikt over om de krigshandlingene vi har sett i Afghanistan, har økt rekrutteringen til fundamentalistiske miljøer, og som sådanne har lagt grobunn for økt terror på sikt. Men vi vet at i noen av de landene som nå er blant USAs allierte, f.eks. Saudi-Arabia og Tyrkia, så er elementære brudd på menneskerettigheter en viktig grunn til at mange kan trekkes i fundamentalistisk retning. Jagland var jo også selv inne på menneskerettighetssituasjonen i Saudi-Arabia. Det jeg ønsker å utfordre Jagland på, er: På hvilken måte tok hans egen regjering opp situasjonen når det gjaldt menneskerettigheter, behovet for demokrati, frykten for at mangel på demokrati kan føre til ekstreme miljøer, med Saudi-Arabia – og med Tyrkia, som er et annet eksempel – den gang de selv satt i regjering? Og på hvilken måte mener de nå at den nåværende regjering bør ta opp den type situasjon som kan øke terrorfrykten på sikt? Det andre er: Bispemøtet har bl.a. vedtatt at det bør holdes en spesialsesjon i FN mot terror. Slike spesialsesjoner har vært holdt før, f.eks. når det gjelder situasjonen for barns rettigheter, og når det gjelder kampen mot aids. Blir det en spesialsesjon, betyr det at man på en helt annen måte må forberede seg og forplikte seg, enn om det tas opp i andre former i FN. Vil Jagland og Arbeiderpartiet støtte en slik idé?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg syns at representanten Jagland er veldig kjapp og veldig skråsikker i forhold til at det man nå har foretatt seg, er klokt for framtiden. Dette er altså et område av verden som har vært herjet av krig og borgerkrig i mange tiår. Siden Sovjetunionen trakk seg ut av Afghanistan, har dette vært et glemt hjørne av verden med voldsomme overgrep mot sivilbefolkningen og en stor humanitær katastrofe. De som nå har utført terrorhandlinger, bin-Laden og disse andre Mujaheddin-soldatene, ble jo i sin tid rekruttert av USA fordi hovedfienden som man skulle slå tilbake den gangen, var Sovjetunionen. Og den gangen bagatelliserte man nettopp dette: Hva gjorde det vel å rekruttere noen få muslimske soldater når den store kampen dreide seg om å få slutt på den kalden krigen? På samme måte står man nå i fare for å foreta seg noe i dag som kan føre til ny terror på sikt. Dette vet vi faktisk ikke noe om. Men det som vi har hatt den største frykten for i forbindelse med de krigshandlingene som nå har foregått i Afghanistan, i tillegg til for den humanitære situasjonen inne i Afghanistan, har vært: Hva skjer i mange andre land i regionen, i mange andre miljøer der mange av bin Ladens argumenter har gjenklang, der man nå kan se at USA er den store fienden og er satt inn i kampen mot islam? Det er jo det som biskopene har holdt fram når de har protestert mot krigen og krevd bombestans. Det er jo det som mange Aghanistan-kjennere har holdt fram. Mange av dem som har vært opptatt av denne regionen er nettopp de som nå har engasjert seg, de som ikke glemte, men som prøvde å få resten av verden til å være interessert i hva som faktisk skjedde i Afghanistan. Det er det de har holdt fram nå. De frykter en ny situasjon hvor verden glemmer Afghanistan på nytt, hvor de overlates til seg selv.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Ja, det er riktig. Alle må ta ansvar for de standpunktene de tar i vanskelige situasjoner. Jeg er forundret over at en så dreven mann som Blankenborg allerede nå kan være så skråsikker på at de krigshandlingene som er foretatt overfor Afghanistan, kan oppsummeres som vellykket. Det som nå er situasjonen på bakken i Afghanistan, er det mange grunner til å være meget urolig for. Det er et fryktet vakuum i forhold til menneskerettigheter og den situasjonen som nå er for sivilbefolkningen, men det er også høyst uklart på hvilken måte man kan klare å etablere et alternativ til Taliban. Det er også det paradokset at de fleste av dem som utførte terroraksjonene mot New York og Pentagon, har ikke vært trent i Afghanistan. De har ikke sin bakgrunn fra Afghanistan, de har heller ikke hatt sitt tilhold i Afghanistan. Dette er en form for terror som er spredt i nettverk rundt omkring i verden, og det er vanskelig å se at man kan rykke det opp med roten, som Oddvard Nilsen sa her tidligere i dag, ved å bombe i Afghanistan. Vi er helt enig i at Taliban-regimet må styrtes og erstattes i Afghanistan – av flere grunner, fordi de huser bin Laden, men også fordi det er et undertrykkende regime. Så er spørsmålet: Hvordan gjør man det med minst mulig sivil lidelse? Nå virker det som om Talibans oppslutning blant pashtunerne er i ferd med å rakne. Vi tror at man hadde kommet lenger på vei hvis man hadde gått inn massivt med humanitær bistand for å bygge opp det som kunne vært et alternativ, og alle vi vet at det betyr at man må bygge en allianse som også inkluderer den folkegruppen som Taliban stort sett har hatt grepet om.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Det må være lov å påpeke i denne debatten at begrunnelsen for de aksjonene som er satt i gang i forhold til Afghanistan, har endret seg både fra USAs side og i den norske debatten underveis. Det var altså ikke å styrte Taliban som var utgangspunktet. Utgangspunktet var at man skulle finne og hente bin Laden og slå tilbake terroristene. Så har man endret argumentasjonen underveis. Jeg må si jeg er imponert hvis man kan være så skråsikker på at man nå har brakt verden videre og framover. Den lærdommen som man må ta av det som er skjedd i dette området tidligere, er: For det første må man ta ansvar for at det er USA som selv har rekruttert og trent opp disse miljøene. For det andre kan man ikke sette i gang med denne typen aksjoner uten å ha et spesielt blikk til hele regionen, og til hva man kan rekruttere av fundamentalister ellers. Og det må sies, i den norske debatten og ellers. Det er jo sånn sett ikke noe særstandpunkt som SV har. Dette er nettopp diskusjoner som jeg regner med foregår, i det minste bak lukkede dører – hvis ikke er det skikkelig skummelt. Og det blir jo tatt opp i mange samtaler og referert i mange samtaler med dem som tør å si sin hjertens mening til Powell, eller har sin egen hjertens mening når de møter amerikanske myndigheter. Og det skulle jeg ønske at flere i dette storting tok ansvar for.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Det er vel riktig at jeg brukte uttrykket «skråsikker» om Jagland, og det tror jeg egentlig var litt for sterkt. Så hvis jeg kan trekke det tilbake, gjør jeg det umiddelbart, for han var mer reflektert, særlig i forhold til situasjonen i Palestina, enn en sånn betegnelse dekker. Så må jeg si at Fremskrittspartiet ikke har noe å lære SV om internasjonal politikk. Hvis man tror at det er å snakke om noe annet å understreke den langsiktige gamblingen man tar ved å gjennomføre denne typen aksjoner, ja da må jeg virkelig si at jeg skulle håpet at Fremskrittspartiets representant levde på en annen klode enn min. Det er jo nettopp denne situasjonen som vi har et ansvar for å forvalte, nemlig at det man gjør på kort sikt, er fornuftig på lang sikt. Og det er nettopp det som har sviktet så langt, og derfor man står oppe i denne situasjonen. Da må det være på sin plass å understreke hvor kortsiktig perspektiv man har hatt tidligere, og hva som er årsaken til at man kan rekruttere folk til terror, som er så fanatiske at de verken frykter for eget liv eller vører andres liv. Dette gjør jo nettopp at voldsspiralen og terrorfrykten i verden har tatt en ny omdreining. Det er vanskelig å se hvordan man skal forsvare seg mot folk som ikke vører sitt eget liv eller tar andre hensyn. Det er jo nettopp den typen aksjoner som kan gjennomføres med bestialsk utfall. Og de trenger ikke engang veldig avanserte våpen. De flyene som krasjet inn i World Trade Center, var kapret med tollekniver og tapetkniver. Da er ikke bomber et enkelt svar på det. Da må man rett og slett ha det perspektivet for seg hele tiden, nemlig: Hvordan hindrer man å rekruttere til den slags type miljøer? Det er jo det eneste som kan bekjempe terror på sikt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Ja, jeg mener det var feil å starte bombingen av Afghanistan, og jeg mener det var riktig å kreve bombestans. Jeg mener at den situasjonen som nå er i Afghanistan, er veldig uoversiktlig. Det er ikke riktig at Taliban er styrket. Tvert imot. De er opplagt meget svekket. Men hva som nå er situasjonen på bakken, på hvilken måte man kan få på plass et alternativt regime, og på hvilken måte man kan sikre lov og orden og at ikke dette landet på nytt raser ut i borgerkrig, er en veldig krevende oppgave for verdenssamfunnet. Og det krever iallfall én ting, nemlig at man har dette i fokus og tar ansvar i mange, mange år framover. Så er jeg forundret over at Lars Rise – som har god kjennskap til det pakistanske miljøet i Norge og til Pakistan og til konflikten i Kashmir – ikke ser hva man også kan gamble med i forhold til destabilitet i regionen, i forhold til rekruttering til nye konflikter, og ikke har noen sans for at man skal tenke langsiktig og stille seg spørsmål om man får igjen dette på et annet og nytt og kanskje mer brutalt vis i framtiden. Det spørsmålet har jo faktisk ingen andre så langt i debatten stilt seg. Har man nå gjennomført handlinger som gjør at bin Laden kan rekruttere flere som er villige til å gjennomføre den slags ekstreme terroraksjoner som vi så i New York og Pentagon, eller har man det ikke? Er verden forberedt på å fokusere på menneskerettigheter og demokratisk utvikling i andre land for å hindre at det skjer, eller har man nå stilt seg i en slik situasjon at man bidrar til å øke rekrutteringen til terror? Det vet man faktisk ikke.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg vet ikke om det er jeg som er skråsikker og Blankenborg som er tvilende og reflekterende eller om det er omvendt, eller om vi kanskje nå framstår med de sterkeste argumentene man har på begge sider. Jeg syns vel kanskje ikke vi inviterer til å drøfte med åpen tvil. Alle som ser hvordan det kan utlegges, kan jo lese Aftenposten av i går. Jeg er mer overbevist nå enn mens bombingen pågikk om at det kunne vært klokt å ta en bombestans og prøvd å få på plass en humanitær løsning. For Taliban har opplagt stått svakere blant pashtunerne når de først ble presset, enn det kunne virke som mens det pågikk. Veldig mange humanitære organisasjoner var fortvila og krevde bombestans for å få inn humanitær hjelp. Veldig snart er vinteren rundt hjørnet. Om det lykkes å lage et alternativ til Taliban-regimet, er jo veldig mye avhengig av om Taliban har oppslutning i egen befolkning. Om det kommer til å være fortsatt geriljakrig i Afghanistan framover, kommer til å være avhengig av om Taliban-geriljaen får støtte fra befolkningen. De har færre støttespillere utenfra enn før. Hvis de ikke har støtte i lokalbefolkningen, har de mye dårligere utgangspunkt. Og det tror jeg faktisk hadde vært et bedre utgangspunkt enn hvis man ikke hadde gjort det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg tror jeg skal prøve å unngå å utfordre utenriksministerens verdighet i salen, men jeg vil understreke at det som vi har holdt fram i debatten i dag, er det langsiktige perspektivet først og fremst i forhold til hva som faktisk virker i kampen mot terror. Utenriksministeren er i en meget krevende situasjon i forhold til den faktiske situasjonen i Afghanistan, som er uoversiktlig, og som vil kreve veldig stor oppmerksomhet og mange initiativer fra Norges side i den perioden som kommer. Når det gjelder de langsiktige spørsmålene, som dreier seg om på hvilken måte man nå kan hindre at det i kjølvannet av dette etableres nye og mer fanatiske miljøer og rekrutteres til terror som kan vise seg om fem eller ti år – for denne formen for ekstrem terrorisme, der folk setter egne liv på spill, er det fryktelig vanskelig å forsvare seg mot – vil jeg gjerne vite hvilken strategi utenriksministeren har tenkt å arbeide for internasjonalt for å hindre ytterligere rekruttering til terror. Det gjelder både i forhold til menneskerettighetssituasjonen i Saudi-Arabia, som nå har stått last og brast med dem som står bak de aksjonene som har vært mot Taliban, men som vi vet faktisk er hjemlandet til mange av dem som har utført terroraksjonene i New York, og i forhold til Tyrkia, der moderate muslimske partier – hvis de hadde skiftet religion, hadde de vært omtrent som Kristelig Folkeparti i Norge – er forbudt, og hvor situasjoner ofte er slik at hvis man skal drive demokratisk opposisjonsarbeid, så trekkes man mot det eneste stedet hvor det er mulig å møtes, nemlig moskeen. Og det betyr på sikt at man kan få mer ekstreme miljøer enn man ville hatt i demokratiske samfunn der det er mulighet for åpen debatt, og der elementære menneskerettigheter respekteres. Jeg vil gjerne utfordre utenriksministeren til å si noe om hvordan han har tenkt å bekjempe terror på lang sikt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg synes utenriksministeren beveger seg på et veldig generelt plan når det er snakk om hva som faktisk virker på lang sikt i kampen mot terrorisme, og hvordan vi skal sikre oss å hindre økt rekruttering til terror. Jeg kan spørre helt konkret: Vil utenriksministeren ta initiativ overfor USA og overfor Saudi-Arabia for å få lagt press på det regimets brudd på menneskerettighetene, slik at en kan sikre en mer demokratisk utvikling? Spørsmål 2 gjelder Tyrkia: Er det sånn at utenriksministeren vil ta opp og sørge for et internasjonalt press mot Tyrkia i forhold til å utvikle Tyrkia til et mer demokratisk land, med større rom for politisk utfoldelse og deltakelse? På begge disse områdene vil det faktisk ha betydning på lang sikt hva slags press som legges nettopp på disse landene. Og de er jo nå allierte i kampen mot terror. Så er jeg litt forundret over den strategien jeg så at utenriksministeren hadde i forbindelse med sitt møte med Powell. Det gikk fram av avisene – grovt gjengitt – at det som gjaldt for Jan Petersen i hans møte med Powell, var ikke å si noe som kunne provosere, for her var det om å gjøre å opprette en kommunikasjon, og det skulle i utgangspunktet forutsette at man ikke sa ett kritisk ord. Men jeg tror altså ikke at det er spesielt interessant for noen utenriksminister å snakke med noen som bare nikker og sier seg enig i hvert enkelt ord som kommer. Tvert imot må det være mye mer viktig for en utenriksminister, i en så krevende situasjon, at man er sikker på at det blir reist spørsmål om alvorlige innvendinger og sider ved en konflikt. Er det virkelig sånn at utenriksministeren har tenkt å fortsette å ha den strategien i forhold til USA at her gjelder det ikke å komme med ett kritisk ord, for da blir man uvenner?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Jeg har lyst til å utfordre statsministeren til å si sin mening om det forslag – nr. 2 – som SV har fremmet til debatten her i dag, og som egentlig er et initiativ fra bispemøtet i september, om at det skal holdes en spesialsesjon i FN mot terror. Begrunnelsen for det forslaget er at det på en helt annen måte forplikter land både til å forberede seg og til å følge opp etterpå, og at det er en effektiv måte å få alle land i verden til å diskutere grundig igjennom hvilke bidrag de kan gi i kampen mot terror. Jeg skulle gjerne hatt statsministerens synspunkter på dette forslaget. Det andre som jeg har på hjertet, er spørsmålet om klasebomber. Jeg syns at den redegjørelsen som statsministeren holdt for Stortinget, var overraskende forsiktig og defensiv når det gjaldt oppfølging av det vedtaket som Stortinget har gjort, og som dreier seg om å arbeide internasjonalt for forbud mot klasebomber. Jeg vil gjerne høre Bondeviks mening om det som bl.a. Norsk Folkehjelp sier. De sier at tonnevis av amerikanske klasebomber de siste ukene er blitt drysset ned over Afghanistan, og mange av de områdene som de nå møysommelig har jobbet med å rydde, er ikke lenger tilgjengelige, eller man er usikre på om de er tilgjengelige. Fra Norsk Folkehjelps side benekter man også at det finnes «smarte» eller «snille» klasebomber. Dette er bomber som dreper både i og etter krigen. Man er nå i en situasjon hvor man kan håpe at man ganske raskt kan komme seg over i en gjenoppbyggingsfase, der Norge har en viktig rolle. På hvilken måte vil statsministeren umiddelbart ta opp spørsmålet om full stans i bruk av klasebomber og om tilgjengelige opplysninger til dem som skal rydde miner, slik at man vet hvilke områder som faktisk er utrygge?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-15:
Først kan jeg si at SV er innstilt på å etterkomme statsministerens ønske om å gjøre forslag nr. 2 om til et oversendelsesforslag. Jeg syns kanskje at statsministeren iler litt langsomt fram. Men om vi ikke trenger hjelp fra høyere makter for at han skal få opp farten, kan vi trenge hjelp fra noen biskoper – så nå skulle det ligge godt til rette for at de kan «lobbe» intenst overfor statsministeren i dette spørsmålet. Så til spørsmålet om klasebomber. Jeg regner med at situasjonen i Afghanistan militært sett nå er sånn at bombeaksjoner er i ferd med å avvikles, og at det i forhold til det store spørsmålet å sikre folks elementære rettigheter og sikre folk mot overgrep, faktisk er på bakken det foregår. Men dersom man ikke kan være sikker på det, vil jeg be statsministeren om umiddelbart å få slutt på at det brukes klasebomber i Afghanistan, fordi dette altså er et land som i så stor grad er rammet av minelegging fra før, at det er 16 pst. som er utilgjengelig. En god minerydder rydder 20 kvadratmeter på én dag. Det er et meget møysommelig arbeid. Det andre jeg vil be om, er at han tar dette opp med amerikanske og britiske myndigheter sånn at man får en meget klar oversikt over hvor disse bombene faktisk har landet. Det vil lette arbeidet i forhold til den meget beklagelige oppryddingsaksjonen som må pågå.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-11-15:
Fyrst finn eg grunn til å takke og gje kompliment til utanrikskomiteen sin leiar og for at Arbeidarpartiet har vore ryddige i høve til slike situasjonar om no har lege føre. Både i regjering og i opposisjon er det viktig i slike situasjoner som vi har no, at det er ei brei politisk plattform for den regjeringa som til kvar tid sit. Der vil eg gje full ros til utanrikskomiteen sin leiar og til Arbeidarpartiet. Det som gjorde at eg bad om ordet til ein replikk, var det vesle avsnittet som utanrikskomiteen sin leiar hadde om Midtausten. I trontaledebatten gjorde statsministeren greie for at han akkurat hadde hatt samtalar med både Sharon og Arafat, og vi såg òg ved Arafat sitt besøk her i Noreg at det arbeidet for fred i Midtausten som har vore sterkt i Noreg i fleire regjeringar, held fram. Difor er det ikkje tvil om at det allereie er sett i gang ein solid innsats for å føre vidare eit heilt nødvendig arbeid. Det er to kommentarar til som eg gjerne vil ha i høve til det. Den eine er at det er opplagt at menneskerettane sin situasjon i Midtausten er viktig. Og då er det òg grunn til å minne om at eit av problema i dei palestinske områda er at formann Arafat i liten grad har klart å lage institusjonar som gjer at menneska der meiner at dei på ein måte har fått del i det dei trudde dei skulle få del i. Det er den eine biten – i tillegg til at òg handlemåten frå Israel i den nye regjeringa sjølvsagt har medført det same. Det andre eg gjerne ville spørje representanten Jagland om, er: Når han seier at det må verte ein palestinsk stat, er det noko vi er samla om, men er det då slik, som eg går ut frå, at Jagland meiner at det må skje i forhold til ei forhandlingsløysing der alle partar på ein måte er med og kan få eigarskap til ei slik løysing?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-11-15:
Representanten Halvorsen sa i eit innlegg at fyrste, andre og tredje bodet i denne saka om terror var å tenkje langsiktig. Her er SV og Kristeleg Folkeparti heilt einige, langsiktig tenking er viktig. Eg håpar at vi òg kan vere like einige om dei andre boda. Når det gjeld spørsmålet frå representanten Jacobsen, vil eg replisere at eg ikkje heilt forstår kva som hadde blitt betre med å stoppe krigen – anten tidlegare eller no. No må ein meir gå over til politistyrkar. At ein framleis treng væpna styrkar i Afghanistan for å hindre overgrep, trur eg vi må vere einige om, men eg trur òg vi går inn i ein ny fase i store delar av Afghanistan, samstundes som ein kanskje må ta resten av styrkane til Taliban og bin Laden, og då trengst det vanleg krigføring. Difor er ikkje det å stoppe eit alternativ. Når det gjeld Midtausten, er det heilt opplagt at det er eit sentralt område å vinne fram på. Og eg er glad for at representanten tok utgangspunkt i at det berre finst eitt demokrati i Midtausten. Det er nemleg Israel. Men samstundes må det kome ei forhandlingsløysing som både gjev Israel trygge grenser og opprettar ein demokratisk palestinsk stat med menneskerettar og med leveforhold som kan vere med på å få terroren av vegen. Difor er eg glad for at statsministeren allereie er i gang med ein tett dialog med leiarane både for Israel og for dei palestinske områda, og at den rolla Noreg har hatt, vil verte vidareført. Men eg trur det er rett som viseutanriksminister Melchior seier, at vi treng òg å styrkje den religiøse dialogen i Midtausten, skal vi kome vidare. Det er eitt av problema at vi ikkje har løyst den så langt.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-11-15:
Det er jo slik at SV har vært det partiet som har vært mot å bombe i Afghanistan. Det er umulig å vite hva det ville ha ført til, men jeg tror at hvis verdenssamfunnet hadde fulgt SVs intensjoner og tanker, ville bin Laden sittet trygt i Afghanistan. Hans nettverk ville vært like sterkt som tidligere. Jeg spør meg selv om vi da hadde hatt en tryggere verden. Jeg tror svaret på det åpenbart er nei. Det som skjer der nede, har sine negative sider. Det er ingen av oss som liker å slippe bomber. Det er ikke slik at jeg tilhører en gruppe iskalde, eldre menn som ikke har hjerte i dette. Selvsagt ser vi alle de fasetter som ligger der. Men spørsmålet er: Hva skal verdenssamfunnet gjøre? Hvorledes skal vi i fellesskap bygge en trygg verden? 42 pst. av Afghanistans innbyggere er barn. Er det ikke også en oppgave å sørge for at vi gjennom dette greier å etablere et styresett, et demokrati, iallfall en form for demokrati, og utvikle Afghanistan slik at disse menneskene kan møte en bedre verden enn den verden som bin Laden gir dette samfunnet? Det er det jammen en internasjonal oppgave å sørge for. Og så en ting til: Det er ikke slik at dette er en aksjon fra USA. Det er verdenssamfunnet som har besluttet å gjøre dette. Det er vedtatt i FN. Det er vedtatt i NATO. Det er verdenssamfunnet som har gått til aksjon mot terroristene. USA er en del av det, men det er ikke en USA-aksjon alene.