Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-05-24:
Først vil jeg si at dette er en god og spennende debatt om ordentlige, skikkelige saker basert på virkelig politikk og realiteter som jeg tror alle i Europa opplever. Etter å ha vært et døgn i Brussel opplever vi jo at det er et pulserende sted for mange av de samtidsutfordringene vår verdensdel og verden for øvrig møter. Der sto Nord-Afrika høyt på dagsordenen, likeledes Israel–Palestina-konflikten – utenriksministerne møttes mens vi var der – og selvfølgelig finanskrisen. Det er verdt å minne om det, fordi man i dekningen av mitt besøk i går kunne ha litt inntrykk av at det var norske fremlegg om EUs tredje postdirektiv som dominerte debatten i Brussel. Det var mange som var opptatt av det, men jeg vil ikke si at det hadde en total dominans i de samtalene som pågikk der. Så vil jeg takke for hyggelige ord når det gjelder sekretariatet til Arktisk Råd og for øvrig innsatsen der. Og jeg vil returnere komplimenten, særlig til lederen av parlamentarikerforsamlingen, representanten Høglund, som har vært en utrettelig partner i å få til dette. Så her var det mange som bidro, og det skal bli bra og spennende for både Tromsø og Norge. Så var det debatt her nå om en god del av sakene. Jeg tror jeg skal konsentrere mitt svar om dette, fordi jeg omtalte den politiske situasjonen i redegjørelsen min. Først til representanten Eriksen Søreide, som sier at hun advarer Norge mot å «plukke direktiver à la carte». Vel, hvis det er ett land som ikke har drevet og plukket direktiver à la carte, så er det Norge, som har den høyeste gjennomføringsraten av alle i hele EØS-området – nær sagt. Vi er tjent med det, og storting opp gjennom alle disse årene med EØS-avtalen har sett seg tjent med at Norge slutter seg til disse direktivene, ikke ut fra et tvangsperspektiv, men fordi Norge, kanskje fremfor noen, er tjent med enhetlig regelverk, like spilleregler, forutsigbarhet og gjenkjennelighet. Når det gjelder det danske tiltaket, er det danskene hevder, at de har innført varekontroll, ikke personkontroll. Danskene har fått brev fra kommisjonspresidenten, som stiller spørsmål ved om dette er i strid med regelverket, og om det virkelig har den hensikten det er ment å ha. Det får danskene svare på så godt de kan. Det er mulig innenfor Schengen-regelverket å ta tiltak i spesielt krevende situasjoner, men det er ikke fra regjeringens side – som jeg hørte fra representanten Skei Grande – snakk om å kaste EØS-avtalen «på historiens skraphaug». Det er en forvrengning av det regjeringen står for. Vi er for Schengen-avtalen, vi vil at den skal virke. Derfor vil vi at nye stater som slutter seg til, som Romania og Bulgaria, må være i stand til å ivareta sine forpliktelser for også å kunne få fordelene som kommer fra avtalen. Spørsmålet var stilt om Tunisia i forhold til EU. Slik som jeg oppfatter det, har ikke EU tatt noen stilling til det ennå. De diskuterer ulike modeller for hvordan de nordafrikanske landene tettere kan knyttes til det økonomiske samarbeidet, en diskusjon de har hatt lenge før oppstanden i Midtøsten for øvrig. Utvidelse av EØS: Jeg er ikke tilhenger av – slik det har vært diskutert – muligheten for at de såkalte mikrostatene skulle slutte seg til. Jeg hører heller ikke det som en gjennomgående tanke i Brussel i disse dager. Man ser etter andre modeller for at disse høyt utviklede enhetene, statene, kan delta i samarbeidet, men jeg tror det er slik at bredden i forpliktelsene og omfanget i de administrative utfordringene man har som EØS-medlem, vil være krevende for disse statene. Det er for øvrig en holdning vi er enige om på EFTA-siden i EØS. Når det gjelder gjennomgangen av EØS-avtalen, var det mange interessante perspektiver på det, og jeg tror det blir en spennende debatt fremover. Sejersted-utvalget kommer med sin rapport om litt. Den venter vi på med interesse. Det gjør også EU, som synes det er et interessant grep at vi nå går igjennom avtalen slik den virker. Morten Høglund var inne på at det kunne være «syndig» å se på EØS-avtalen – det strider mot min definisjon av synd. Jeg mener at det er helt bona fide at vi ser på det. Det er jo i den hensikt å gjøre avtalen funksjonsdyktig og tilpasset sin tid. Representanten var inne på flere forhold vi må se på – de store pakkene EU fremmer, tverrsektorielle forslag, og at vi ikke lenger har denne veldig enkle indre-marked-inndelingen som vi hadde tidlig. Det erkjente kommisjonen i går i møtet også. Det var som skrevet ut av hva vi selv sier her, et tema vi er nødt til å se på nå. Jeg opplever at det skjer i en god tone mellom EFTA-siden og EU-siden, og la meg bare understreke: EU-siden gjentar at EFTA-, EU- og EØS-samarbeidet er eksemplarisk. Det fungerer godt, det er effektivt, det krever begrensede ressurser, og det fungerer stort sett til alles tilfredsstillelse. Det er en analyse som jeg deler. Kan det bli turbulens rundt disse debattene? Jeg tror ærlig talt ikke det. Kan det bli debatt rundt det og temperatur i det? Ja, men det ville også egentlig være velkomment – om jeg kan si det slik. Så til postdirektivet. Skei Grande sa at mitt ærend i Brussel var å legge ned veto. Vel, jeg var i Brussel for å delta i EØS-rådsmøtet, som er to ganger i året og har en bred agenda, deriblant løpende EØS-saker. Det var da rimelig at jeg i dette politiske møtet orienterte om de norske holdningene til postdirektivet. Så mener jeg det er en helt ærlig sak i denne sal å ha ulike syn på hva som er en viktig sak. Jeg respekterer dem som sier at de ikke synes dette er en viktig sak. Jeg vil si at da Arbeiderpartiet gikk inn for datalagringsdirektivet, var det ikke i frykt for veto. Det var fordi vi var for direktivet. Da Arbeiderpartiet gikk inn for tjenestedirektivet, var det ikke i frykt for veto. Det var fordi vi var for også det direktivet. Ellers mener jeg gjennomgående at Norge ikke er tjent med at EØS-regelverket blir som man sa i 1994, en sveitserost med mange hull. Vi er tjent med enhetlig regelverk så langt det lar seg gjøre, for det gjør det enklere for norske bedrifter, forskere, studenter, organisasjoner å forholde seg til et enhetlig regelverk, og at ingen der ute er i tvil om at om du kommer fra Norge, har du de samme rettighetene og pliktene, og det samme gjelder når du opererer på det norske markedet. Derfor er vi tjent med å finne løsninger, og derfor mener jeg det bør være en høy terskel for at Norge skal sette i gang en prosess for at et regelverk ikke gjelder for alle. Likevel mener vi at det er riktig at vi nå meddeler EU at vi ikke vil innføre dette direktivet i norsk rett. Jeg tror at på de områdene hvor denne type problemstillinger blir mest relevant og har vært diskutert, er når Norge skiller seg fra Europa når det gjelder samfunnsorganisering. På mange områder er vi et A4-land, i den forstand at vår økonomi ligner på de europeiske landenes økonomi, og vi er tjent med felles regler. Men det vil være en lang rekke områder knyttet til geografi, bosetting og naturressurser, hvor Norge har andre karaktertrekk. Det tror jeg er en av grunnene til at områdene fiskeri og landbruk, f.eks., ikke er tatt inn i EØS-avtalen, fordi Norge på de områdene er annerledes. Da er det også slik at med dette direktivet er det en uro for muligheten til å opprettholde et likeverdig posttilbud i hele landet. Kostnadsfordelingen ved det, Posten Norges rolle for å ivareta de behovene, enhetsporto og arbeidstakeres rettigheter i en bransje som blir liberalisert basert på erfaringer utenfra, osv., reiser en del av de spørsmålene som gjør at Norge har sagt fra slik vi har på denne måten. Når det gjelder våre partnere, Island og Liechtenstein, er de for direktivet. De er for å innføre det. Men de har bedt om utsettelse til 31. desember 2012, slik elleve EU-land også har. Det betyr at det er ikke før vi kommer til 2013, at det eventuelt oppstår en ubalanse i dette markedet, fordi bortimot halvparten av EU-landene i dag ikke har innført direktivet. Hva skjer så i ukene som kommer? Vi har meddelt EU vårt syn, og det ligger i hele EØS-avtalens oppbygging at hvis det er ulike syn, skal partene forsøke å komme til en enighet som løser de uenighetene som er. Norge er bundet av EØS-avtalen, jeg som utenriksminister følger EØS-avtalens bokstav og ånd og vil derfor ta imot EU-kommisjonens invitasjon til samtaler om de problemene Norge har ved dette direktivet. Det vil vi gjøre på grunnlag av de punktene vi finner problematiske – ta dem opp ett etter ett og høre hva responsen er på EUs side. Det betyr også at den såkalte 102-prosessen ikke er innledet foreløpig. Det er fordi vi tar imot denne invitasjonen til samtaler på et uformelt vis. Vi skal gå til det godt forberedt, og vi skal selvfølgelig holde Stortinget løpende orientert når vi erfarer fra det. Når det gjelder spørsmålet om alkoholreklame, som representanten Høybråten inne på, tror jeg vi har sammenfallende syn. Jeg er ikke optimistisk i den saken. Jeg sier ikke det for å snakke ned saken. Men basert på de mange samtalene vi har hatt og et avklarende brev fra EU-kommisjonens ansvarlige på feltet som vi venter på, får vi se på hvordan vi skal reagere. Jeg mener fortsatt at hensynet til helse tilsier – det er også viktige helseformuleringer i EØS-avtalen – at vi bør opprettholde den praksisen vi har, eller finne tilpasninger som gjør at vi kan ha et reklameforbud. Men det må vi se på når vi får svaret fra EU-kommisjonen. Representanten Skei Grandes fremstilling av forskning var like gal i dag som den har vært ellers. Det har skjedd en kraftig økning i bevilgningene til forskning under denne regjeringen – prosentvis høyere enn noen gang – og vi står oss godt i europeisk sammenheng på det området. Det er heller ikke snakk om at denne regjeringen vil forhandle ned norske forpliktelser på fornybar energi-området. Vi er i forhandlinger med EU om det, og det skal vi bringe trygt i mål. Når det gjaldt spørsmål knyttet til petroleumsloven, må jeg få lov til å se nærmere på det og komme tilbake til representanten Høybråten. Jeg kan ikke svare på det på stående fot. Men vi vil ha ringvirkninger av petroleumsvirksomheten i Norge – i hele Norge, også i nord.