trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Harberg (Høyre), 2011-05-27:
Jeg må kommentere litt av det som har vært sagt her nå, for det blir ganske underlig. Marianne Aasen sa at det var underlig at vi engasjerte oss i dette, for vi har jo f.eks. en grunnskole som styrer seg selv. Ja, hvem er det som har lovfestet at det skal være leksehjelp? Jo, det er Stortinget. Er dét at grunnskolen styrer seg selv? Eller hva slags mat de skal få servert? Eller hvordan det skal være med ekstratimer? Det er jo akkurat det vi gjør i dette storting, vi legger føringer for grunnskolen for at den skal bli best mulig – akkurat som vi nå sier at vi vil ha et grunnlag for å se om vi skal gjøre noe sånt når det gjelder den maritime utdanningen. Så etterlyser hun forslag om fagskolen, om statlig finansiering, eller statlig overtakelse. Ja, de som ikke har fått med seg dét, har i hvert fall ikke fulgt mye med. Vi kan ikke fremme det flere ganger i denne sesjonen, så derfor kan vi ikke foreslå det nå. Men vi kan jo foreslå det igjen neste sesjon. Så får vi håpe at vi får en ny debatt om det da. Både Hagen og Aasen spør hvorfor vi skal ha en stortingsmelding fra statsråden nå. Hvorfor skal vi ha en stortingsmelding om det vi er enige om? Ja, denne timen har jo vist at vi ikke er enige i det hele tatt! Det er jo en totalt forskjellig virkelighetsforståelse. De tilbakemeldingene vi får fra maritim sektor, på mange nivåer, og fra undervisningssektoren på mange nivåer, det er dét en står her og sier. Hvorfor i all verden skal vi ha to interpellasjonsdebatter her i salen på mandag om fagskolens samarbeid med det private og fagskolens finansiering hvis det fungerer så fantastisk? Det er vel ikke på grunnlag av at alt er så fantastisk, at vi har hatt alle debattene om fagskolefinansieringen? Når vi drar rundt og snakker med institusjoner for høyere utdanning – og statsråden skryter stadig av SAK-midlene, som er flott i selv – så sier de: Jo, det er flott, men hva skal vi bruke det til? Hva er føringene? Vi skal gjerne jobbe med samarbeid, vi skal gjerne jobbe med disse tingene, men vi må ha noen overordnede føringer. Det sier de rundt om på institusjonene. Det er mulig de ikke tør å si det til statsråden, men de sier det i hvert fall til oss. Det er ikke en felles enighet i denne sal og blant partiene som har hatt ordet her i dag, om hvordan den virkeligheten er. Det vil vi ha gjennom en stortingsmelding. Jeg forstår heller ikke, som min kollega Warloe, hva som skulle være så farlig med å få en stortingsmelding. Ja, hvis det er så fantastisk, så får vi det på bordet. Er det noe vi kan gripe fatt i for å drive det videre, så får vi det på bordet. Og det hadde jeg faktisk forventet at de rød-grønne partiene her i salen var med og bestilte fra Stortinget, slik at regjeringen leverte det. For øvrig hadde jeg også forventet at statsråden ønsket det.
Svein Harberg (Høyre), 2011-05-27:
Jeg har fått en invitasjon, og så skal jeg gi en invitasjon. Jeg har fått en invitasjon – fra Hagen, var det vel – om at her måtte vi bare framlegge en sak om de tingene vi ville. Vi tenkte kanskje at det var naturlig at regjeringen gjorde et forarbeid, og så fikk vi en sak ut fra det. Men jeg ser jo at det er vi som må gripe fatt i det og gripe fatt i de tingene som vi får tilbakemelding om ikke fungerer. Så den invitasjonen skal vi sette oss ned og se alvorlig på, vi partiene som gjerne vil styrke maritim sektor. Så var det invitasjonen jeg skulle gi, og det var til Svein Gjelseth, som er en både sindig og god stortingsrepresentant og kan mye om dette. Men jeg har fått klare bekymringsmeldinger fra hans distrikt når det gjelder finansieringen av denne utdanningen. Det hørte jeg ikke at han hadde fått med seg, så jeg tror jeg inviterer Svein Gjelseth med meg på et felles besøk til den maritime utdanningen i Møre og Romsdal, så skal vi se hva vi får ut av det.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
La det ikke være tvil: Alle i denne salen har ambisjoner for den maritime næringen, både næringspolitisk og utdanningsmessig. Så den debatten går det faktisk an å roe litt ned. Dette handler mer om hvordan dette skal organiseres og struktureres. Det er noen som påstår at dette er så fragmentert. Ja, det er fragmentert, rett og slett fordi vi har kommunalt selvstyre i Norge. Vi har arbeidsdeling i en kommunal sektor som er delt i enten primærkommuner eller fylkeskommuner. Da er det slik at grunnskolen styres av kommunene, fagskolene og de videregående skolene styres av fylkeskommunene, og så er det staten som har ansvar for høyere utdanning. Det er underlig at man er nødt til å si dette fra denne talerstolen – det må jeg innrømme. Nylig var jeg på høring i KS, kalt inn sammen med to andre komitéledere som har ansvar for mye av det kommunesektoren driver med. Monica Mæland, som er byrådsleder i Bergen, ledet an denne høringen, og vi ble stilt til veggs for at vi blander oss for mye borti det de driver med. Hold fingrene av fatet, var klar beskjed fra hele kommunesektoren. La oss styre det vi skal styre. Her har vi altså en opposisjon, ledet an av Fremskrittspartiet og Høyre, som vil inn og styre dette. Særlig er det pussig at det kommer fra vestlandsrepresentantene, som stadig vekk viser til et såkalt vestlandsopprør, hvor de er sinte og frustrerte over at altfor mye skal styres fra Oslo. Ja, hva er det dere foreslår i denne salen i dag? Jo, at dere vil styre hva slags type opplæring man skal ha på videregående skole, hvordan fagskolene skal være. Jeg skulle ønske ut fra den debatten som vi nå ser – eller jeg etterlyser i hvert fall – forslag som går på noe mer enn hva slags type papirer politikere sender mellom seg, dvs. stortingsmeldinger, eller ikke. Hvorfor er det ikke forslag om at fagskolene skal bli statlige? Hvorfor er det ikke forslag om at videregående skoler når det gjelder et helt spesielt utdanningssjikt, nemlig bare maritime næringer, flyttes over som et statlig ansvar? Det er slik dere egentlig argumenterer. Det må jeg si jeg synes er ganske pussig. Hadde disse forslagene ligget på bordet, hadde det vært samsvar mellom innleggene og det som står i innstillingen, for i innstillingen er vi ganske enige om hva som er problemene. Vi er enige om at det trengs en opprydding når det gjelder at det er for fragmentert, og det er for dårlig kvalitet. Jeg synes vi skal sende ballen rett over til dem som har ansvaret for dette, inkludert Høyres og Fremskrittspartiets representanter, som har makt på Vestlandet. La oss gi beskjed til våre partifeller om at de tar fatt i dette og rydder opp der de har ansvar, og be dem lese innstillingen for å bli inspirert, slik at de gjør den jobben som vi ber om, uten at vi skal forsinkes, og uten at det skal være avhengig av en stortingsmelding, som er en melding mellom regjering og storting. La det kommunale selvstyret også ta fatt i dette, og ikke ta fra de folkevalgte makten der ute.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Denne debatten synes jeg i større grad har handlet om hvordan vi skal organisere, og hvem som skal gjøre hva. Det er det som er litt rart med debatten, og som var mitt hovedpoeng. For meg virker det ikke som om opposisjonen hørte etter, f.eks. når saksordføreren hadde sin innledning, og det virker som om de heller ikke har lest de merknadene som vi har, hvor vi på mange måter imøtegår beskrivelsen. Og de som var til stede på komitéhøringen, vet at vi alle tok inn over oss det som de som ble hørt, sa, og at vi har justert oss i forhold til de innspillene som kom, og dét handler om substansen i saken. Det jeg synes Høyre og Fremskrittspartiet hopper elegant over, er at dette handler om hvem som skal gjøre hva. Selvfølgelig styrer vi grunnskolen, det er ingen tvil om det, men vi bestemmer ikke hvilke skoler som skal drive med hva – og det er det dere egentlig ber om. Jo, dere vil ha en annen struktur på fagskolene. Ja, nettopp! Vi vedtar ikke her i denne salen hvilke private fagskoler som skal opprettes eller ikke. Vi vedtar ikke hvilke skoler fylkeskommunen skal ha eller ikke ha, hvilke linjer de skal ha på de ulike videregående skolene. Og det er bl.a. dette som næringen har etterlyst – de vil ha bedre kvalitet på det tilbudet som finnes. Men vi detaljstyrer ikke fylkeskommunen på denne måten på noen andre felt. Da lurer jeg på om dere vil gå inn og bestemme hvilke linjer de skal ha på skolene i Sør-Trøndelag, og hvilke utdanningstilbud man skal ha på skolene i Hordaland. Hvis vi hadde gjort det, hadde det vært mye mer krevende for meg som komitéleder å svare Monica Mæland, som tross alt hadde en lederfunksjon i KS, og det var derfor hun sa på denne høringen i regi av KS, at «dere blander dere for mye borti detaljer». Så dette handler i høyeste grad om arbeidsdeling mellom de ulike styringsnivåene, og det anser jeg som et svært relevant element i denne debatten, selv om Høyres representanter synes at dette er belærende. Ut fra den debatten som har vært, synes jeg det absolutt er på sin plass å nevne det, for for meg virker det som om dere hopper elegant bukk over akkurat det, samtidig som dere gjør det til et hovedpoeng. Derfor etterlyser jeg helt konkrete forslag til innholdet, som dere mener at det er så stor uenighet om. Det er det ikke, etter min oppfatning. Derfor må vi fra opposisjonens side, både fra SV og Arbeiderpartiet, med full rett kunne hevde at denne debatten har vært litt pussig, ut fra både innstillingen og slik vi har opplevd behandlingen i komiteen.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Da skal vi i hvert fall komme oss trygt inn på landjorden igjen! Jeg skal legge fram komiteens forslag til innstilling i denne saken. Innledningsvis vil jeg si at det er en samlet komité som ser positivt på at mobile slakterier blir brukt mer i Norge enn det som skjer i dag. Vi ser på denne ordningen som et velegnet supplement til de ordinære slakteriene, da spesielt i områder med store transportavstander. De kan redusere behovet for lange dyretransporter og stressbelastningen på dyrene. Det er viktig for å ivareta høye krav til dyrevelferden. Vi kan vel også tenke oss at mobile slakterier kan gjøre det enklere å komme i gang med småskalaproduksjon og lokal utnyttelse av ressursene i tråd med de landbrukspolitiske målsettingene. Komiteen er også opptatt av at det skal stilles strenge krav til hygiene også for de mobile slakteriene, og at mattrygghet er et perspektiv som uansett må vektlegges. Ja, regelverket stiller like strenge krav til mobile slakterier som til permanente i så måte. Det er et visst rom for fleksibilitet i dagens regelverk, men det er viktig at regelverket forvaltes likt i forhold til de ulike aktørene. Komiteens flertall, alle utenom Fremskrittspartiet, legger i en felles merknad til grunn at regjeringen fortsatt bidrar til at Mattilsynet har enhetlige rutiner og godkjenningsordninger som ivaretar kravene til de mobile slakteriene på en god måte. Det er videre viktig at Mattilsynets rutiner understøtter den fleksibilitet som ligger i dagens regelverk, og at Mattilsynet utnytter det handlingsrommet som regelverket gir, for å gi gode løsninger for de mobile slakteriene. Jeg mener bestemt at det går an å finne gode løsninger innenfor dagens regelverk, og jeg forutsetter at regjeringen forsikrer seg om at de mulighetene blir utnyttet. Jeg er ikke tilhenger av at vi skal drive saksbehandling i forhold til enkeltbedrifter her i stortingssalen. Jeg går ut fra at de som har forslag i saken utenom innstillingen, selv vil fremme disse. Også vi i Arbeiderpartiet har merket oss at det synes å skje en utvikling på dette området i EU, og jeg forutsetter at både Mattilsynet og regjeringen holder seg orientert om denne. Jeg vil si at vi i flertallet har sympati for intensjonene i det forslaget vi nå behandler, men vi har kommet fram til at forslaget ikke kan bifalles nettopp med utgangspunkt i at det er fleksibilitet i dette regelverket som Mattilsynet kan utnytte, og vi har tillit til at regjeringen ser til at dette blir gjort og praktisert på en enhetlig måte over hele landet.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Ja.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
I nærmere seks år har man altså sagt at dette er et egnet lokale å drive slakteri i. Men nå, etter seks år, trekker man inn tillatelsen, og man mener at ordet «egnet» er synonymt med «egne», at man må ha egne toalett. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Hvorfor har ordet «egnet» nå blitt til at man skal ha et eget toalett, og ikke slik som det har vært i seks år, at et «egnet» toalett er å bruke de fasilitetene som er på gården? Hva er blitt annerledes på de seks årene, siden man har snudd helt om?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Jeg vil stille spørsmål til statsråden. I Europa og ellers godkjenner man at man har fasilitetene plassert på de bondegårdene det gjelder. Det gjør de ut fra dyrevelferden og for å få en bedre kjøttkvalitet, men først og fremst på grunn av dyrevelferden. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvorfor må Norge være mer næringsfiendtlig og få en dårligere dyrevelferd, altså ha et mye strengere regelverk enn man har i Europa ellers? Er det spesielle fasiliteter, er det spesielle temperaturer? Hva er forskjellen på Norge og resten av Europa?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-05-27:
Statsråden redegjør jo egentlig ganske greit for regelverket, og jeg tror faktisk intensjonen er god. Man redegjør også for fordelen som kan være med mobile slakteri når det gjelder både næringsutøvelse og dyrevelferd. Når det gjelder lovverk og regelverk, er det bestandig sånn at hvis det oppfattes som komplisert og vanskelig, kvier man seg kanskje litt for å ta det i bruk. Nå sier statsråden at hvis det etter hvert kommer flere mobile slakteri, kan det kanskje være lurt å se på nasjonale forskrifter. Etter min mening kan det kanskje være sånn at mangelen på nasjonale forskrifter kompliserer dette. Spørsmålet mitt til statsråden blir: Tror statsråden at det at man mangler nasjonale forskrifter, og at dette framstår som ganske komplisert, kanskje hindrer etablering av mobile slakteri, noe man egentlig vil ha, de gangene det er hensiktsmessig?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-05-27:
Det er min intensjon å forlenge debatten! Denne saken handler jo i utgangspunktet om at man må kunne få sende et signal om at man skal ha en fleksibel fortolkning av lovverket, ha fleksible løsninger, men man har et felles mål: Mattryggheten skal ikke settes til side. Grunnen til at vi mener at forslaget skal vedlegges protokollen, er at det er mye god forståelse i merknadene. Man sender et signal om at man vil ha fleksible løsninger, men det samme målet. Det som posisjonen sier her, er at man på et vis er enig, men man bifaller ikke forslaget. Det er altså slik at man ikke vil ha en fortolkning som er fleksibel for næringslivet. Og denne saken handler jo ikke bare om ett slakteri og en sak, den handler om å sende et signal om at man skal fortolke regelverket fleksibelt. Det skal altså bli enklere å drive næringsutøvelse der man har behov for mobile slakterier. Så får næringskomiteens leder selv stå for at han ikke er i stand til å se så avansert på dette. Men grunnen til at vi vil vedlegge det protokollen, er at vi vil sende et positivt signal til Mattilsynet om at regelverket skal fortolkes til beste for næringen – og for matsikkerheten.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Slik som jeg forstår det, er det riktig at Mobilslakt AS har drevet slakteri siden 2006, og at det har vært gitt en dispensasjon. Men den har vært knyttet til at man hadde bruk av garderober og toalett i permanente lokaler hos et annet slakteri, en virksomhet som heter Strilalam BA. Disse var forhåndsgodkjent. Det som Mobilslakt AS nå har gjort, så vidt jeg forstår – dette er jo en enkeltsak som ligger til behandling i Mattilsynet nå – er at de har søkt godkjenning uavhengig av slaktested. Det er faktisk slik at det må være forhåndsgodkjente lokaler nettopp når det gjelder vask, hygiene, som jeg redegjorde ganske grundig for i innlegget mitt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg har lyst til å understreke det jeg begynte med i det første innlegget. Det var nettopp det, som næringskomiteen også er opptatt av, at det skal kunne legges til rette for bruk av mobile slakteri. Men så er det også sånn at når det finnes hygienekrav, og vi vet om, og har erfaring med, ganske alvorlige saker, f.eks. E. coli-smitte, på grunn av mangel på hygiene – i hvert fall har det vært saker hvor det har vært fremme – er det faktisk ganske viktig at vi er strenge når det gjelder hygienekrav, for mattrygghetens skyld. Men, som sagt, her går det an å finne gode løsninger. Det å lage et spesielt regelverk for én virksomhet blir litt spesielt når det er andre mobile slakterier som driver greit, når det gjelder tamrein.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg nevnte EU-regelverket. Vi har sluttet oss til det. Det er altså slik at det er én virksomhet som har søkt om godkjenning. De virksomhetene som søker om godkjenning, må kunne tilfredsstille de hygienekravene som gjelder i Norge, og som gjelder også andre steder. Så man skal følge det samme regelverket. Det er viktig å understreke at det å ha mobile slakterier kan være en veldig god løsning. Det ser vi når det gjelder tamrein, som jeg sa. Men det er også helt nødvendig at man følger regelverket. Det er ikke umulig å klare det. Man skal klare å ivareta både dyrevelferd og hensynet til det som en – gjerne desentralisert – slakterivirksomhet har behov for, men da må man altså være villig til å følge regelverket.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Min optimisme i utgangspunktet er begrunnet i at vi tross alt lever i et land hvor vi har råd til å ha et av verdens beste helsevesen. Så betyr ikke det at det ikke kan bli bedre, at ikke alt av og til går slik som det skal gå, at ikke det er brudd på pasientrettigheter, for det ser vi at det er. Og nettopp fordi vi opplevde mange fristbrudd – et stort antall fristbrudd – tok jeg også det opp med alle de regionale helseforetakene. Heldigvis er nettopp fristbrudd derfor på vei ned. Så jobber vi aktivt med ventetider, for det er viktig at syke mennesker skal slippe å vente for lenge på behandling. Eksempler som også representanten Kjønaas Kjos har tatt opp, er jo selvfølgelig slikt som berører oss alle. Det skal ikke være brudd på pasientrettigheter, og derfor jobber man hver eneste dag for å unngå at det skjer. Det er beklagelig når noen opplever ikke å bli tatt vare på på god nok måte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Møter med Helse Sør-Øst har vi faktisk jevnlig. Det er fordi det er et regionalt helseforetak, som har en stor virksomhet og, som representanten Tetzschner sier, det foregår en stor omstilling. Så er det også slik at når man gjennomfører en så stor omstilling, er, som det står i dagens media, Helsetilsynet inne og ser på hvordan dette foregår for å sikre forsvarligheten til pasientene. Fordi det var ganske forutsigbart at jeg fikk dette spørsmålet i dag, tok jeg dette opp i morges med direktøren for Helsetilsynet, som forsikrer om at selv om det er klart at det er krevende det som skjer, er det ikke grunn for en ytterligere uro når det gjelder at pasientene skal få den behandlingen som de trenger og fortjener. Det er det viktigste for meg, for omstillingen har vært varslet, den har vært kjent, og den er faktisk helt nødvendig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg har selv hatt, det vil si departementet, men for representantene i Stortinget er det jeg som gjelder. Men det har jeg faktisk også hatt. Det er da styreleder jeg forholder meg til i den sammenheng, i hvert fall i første omgang, og også selvfølgelig administrerende direktør og hele styret når vi har foretaksmøter. Det er ikke slik at vi har jevnlige møter med dem, men vi har kontakt med styret. Selvfølgelig har jeg det. Så vil jeg bare legge til, siden økonomi ble nevnt, at det er viktig å understreke også at det har vært gitt ganske betydelige omstillingsressurser til Oslo universitetssykehus. Det er 1,2 mrd. kr totalt. Denne omstillingen har man kjent til, det har man visst om. Det er vi altså bare nødt til å jobbe videre med.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg kan ikke si noe annet enn at jeg deler interpellantens engasjement for bruk av ny teknologi og også nødvendigheten av dette, særlig det som ble nevnt om funksjonshemmede. Der har vi sett at teknologien kan være den ekstra dimensjonen som gjør at man kan leve et tilnærmet normalt liv, eller får hjelp til det man egentlig ikke klarer selv i hverdagen. Det er jo på en måte de gode måtene å se bruken av teknologi på. Så er det også slik at bruk av ny teknologi kan skape noen etiske dilemmaer. Det er veldig mye positivt som skjer, og som kan skje, innenfor f.eks. omsorgsteknologi, på sykehjem og for mennesker som er demente, hvor det på den ene siden kan skape en sterkere trygghet, men på den annen side utfordrer personvernet og friheten for den enkelte. Dette mener jeg faktisk er diskusjoner som det er viktig å ta i forbindelse med innføringen av ny teknologi. Så vil jeg bare nevne – i all diskusjonen om lokalsykehusene våre og hvordan vi skal klare å opprettholde alle disse, for vi klarer ikke å gjøre alt alle steder, og vi klarer heller ikke å ha alle typer spesialiteter alle steder – at bruk av telemedisinske løsninger, fjerndiagnostisering, er viktig i denne sammenhengen. Det prøver vi nå ut ved Nordfjord sjukehus, i et eget prosjekt, for å se på hvordan teknologi kan brukes i denne forbindelse. Dette brukes ved flere lokalsykehus, men hvordan kan dette brukes i større utstrekning enn i dag. Så er det et område som jeg vil si – egentlig til min overraskelse – er litt tilbake i forhold til at helsesektoren er så teknologisk drevet og så i front på mange områder som dreier seg om pasientbehandling eller teknologi i alle mulige sammenhenger, og det er det administrative området som har mange mangler. Det jobber vi aktivt med. Der vil også den varslede stortingsmeldingen være særdeles viktig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg vil nok en gang takke for at denne interpellasjonen ble tatt opp, og også for de innleggene som har vært, som jeg synes har vært veldig konstruktive. Det er jo veldig bra når Stortinget også kan samle seg om noe som egentlig er positivt. Så tror jeg at interpellanten har ganske rett i at det har vært forbundet med en del fordommer å ta i bruk teknologier – at man mer har sett på innvendingene mot enn fordelene med. I noen sammenhenger er nok det riktig. I den sammenheng har jeg lyst til å berømme Sykepleierforbundet, som faktisk har vært ganske gode pådrivere til å ta i bruk teknologi, og kommet med mange løsninger som har gjort ikke minst hverdagen bedre for dem som jobber i omsorgssektoren. Så tror jeg også det som man har vært inne på i debatten, dette med at interpellanten har fokusert på psykisk syke, på eldre, at det kanskje er der vi tenker at teknologien er lett å innføre. Men når det gjelder psykisk syke og rusmiddelavhengige, er kanskje ikke dette områder hvor man tenker at det faktisk er ganske viktig å innføre en teknologi som gjør det som interpellanten egentlig veldig fint sa det: hjelper dem til å leve og klare hverdagen, som blir krevende innimellom alt det som stilles av krav til disse menneskene. Så det er egentlig noe som vi må ta med videre i arbeidet – et veldig viktig element. Igjen vil jeg vise til at det er ikke slik at vi ikke kommer til å gjøre noe før stortingsmeldingen kommer, men det er klart at den er viktig, både med hensyn til standardisering, med hensyn til metoder, lovverk og rammeverk, etiske problemstillinger osv. Så ble jeg spurt av representanten Bente Stein Mathisen om hvordan jeg hadde tenkt å gjøre dette. Da vil jeg jo egentlig igjen vise til at satsingen på teknologi i Helse- og omsorgsdepartementet nå har akselerert. Det går spesielt på å få systemer som kan «snakke sammen». Det går på utvikling av elektronisk pasientjournal og en rekke andre systemer som skal gjøre det enklere og sikrere i helsevesenet. Når det gjelder bruk av omsorgsteknologi og den teknologien som kommer – altså det som Hagen-utvalget ser på – kommer vi til å ta det videre. Jeg vil komme tilbake til det, bortsett fra at vi selvfølgelig i stortingsmeldingen kommer til å ta alt dette opp.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Det er noen ganger jeg lurer på om regjeringen stemmer ned forslag fra Fremskrittspartiet bare fordi det kommer fra Fremskrittspartiet, uavhengig av hvor godt et forslag er. Saken i dag, om endring av regelverk for mobile slakterier, burde være noe alle kunne samles om. Forslaget gagner de slakteriene det gjelder, det gagner distriktene, og, ikke minst, det vil gagne bøndene. I tillegg gagner det dyrevelferden. Alle disse momentene er noe alle har en positiv holdning til. Allikevel vil Arbeiderpartiet, SV, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet stemme imot. For meg synes det som om det man sier positivt om distrikts- og landbrukspolitikk ute på stands, i debatter etc., ikke alltid er det samme som når det kommer til votering i stortingssalen. Jeg registrerer også at Senterpartiet ikke tar ordet i en debatt som omhandler bøndenes muligheter. Det forbauser meg.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Ja.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-05-27:
For ti–tolv år siden var jeg i den heldige situasjonen at jeg satt i Stortingets næringskomité. På våre mange interessante reiser besøkte vi bl.a. Sogn og Fjordane, hvor en entusiast hadde investert veldig mye penger i å få på plass et mobilt slakteri. Disse pengene er for lengst tapt. Det står dessverre i grell kontrast til de flammende talene jeg husker fra politiske størrelser som landbruksminister Bjarne Håkon Hanssen og landbruksminister Lars Sponheim. Jeg tror sågar dagens norske stortingspresident har gitt uttrykk for behovet for å få på plass mer fleksible løsninger à la Europa. Vi hadde også gleden av å besøke gårdsmeieri og slakteri i Sveits. Nå er ikke Sveits et EU-land, men vi var i Frankrike. Jeg må bare si at i hvert fall min egen erfaring var at dersom de hadde kunnet oppebære en slik standard som man hadde i det prosjektet som vi fikk beskue i Sogn og Fjordane, hadde det vært en drøm å besøke disse anleggene i utlandet. I dag transporteres dyr 10–20 mil. Man snakker om dyrevelferd, og alle er selvfølgelig enig i alt som statsråden sier. Men hvor langt har man klart å komme på ti–tolv år her i Norge? Man skvulper over av vilje om å styrke lokal matproduksjon og merkevarebygging i en tid da vi ser at landbruket, selvfølgelig av mange ulike grunner, er nødt til å sentralisere sin virksomhet. Bygder avfolkes fordi avstanden mellom ord fra Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet til handling og oppfølging fra Helsedepartementet er så stor at den i hvert fall er på samme nivå i antall mil som det som gjelder for transport av dyr til slakteri i fedrelandet. Derfor synes jeg det er veldig skuffende at dette forslaget får den skjebne det gjør i dag, og at det er en manglende interesse i salen, som enkelte partier ved sitt fravær illustrerer. Jeg synes at helseministeren må ta tak i dette hvis dette ikke skal få utvikle seg. Om nye ti år er ikke jeg her lenger, men da er man sannsynligvis ikke kommet et skritt nærmere løsning, fordi det ikke ser ut til å eksistere vilje til å følge opp ord med handling.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg skal ikke forlenge debatten på noen måte. Jeg bare konstaterer et par ting. For det første er et samlet storting opptatt av at en skal kunne benytte mobile slakterier som en god ordning. Også helseministeren har understreket at det vil være en god ordning. Men så er det kanskje ulike syn på forhold knyttet til mattryggheten, for det er jo det som blir utfordret i de forskjellige innleggene og de forskjellige forslagene som foreligger. Høyre og Fremskrittspartiet ønsker å gi betinget godkjennelse til Mobilslakt AS, altså overprøve fra Stortingets talerstol. Uten å vite eksakt hva Mobilslakt AS står for, ønsker de å gi en betinget godkjennelse. Det synes jeg er ganske utfordrende og litt spesielt. Høyre vil ikke stemme for forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, som sier at en skal ha egne regler for mobile slakterier. Det vil de stemme imot. Men de vil samtidig vedlegge forslaget protokollen, som nettopp går på å lage egne regler for mobile slakterier. Så det er en litt merkelig måte å tilnærme seg forslaget på. Flertallet – bl.a. regjeringspartiene – og helseministeren og regjeringen er helt innforstått med at en ønsker å ha mobile slakterier, men vi ønsker ikke å ha egne og svakere regler for mathygiene ved mobile slakterier. Derfor er det helt naturlig at en har en inngang til forslaget om at det ikke bifalles. Det er en ganske merkelig tankekonstruksjon Høyre velger, når de ikke vil ha egne regler for mobile slakterier, men samtidig ikke avviser forslaget fra Fremskrittspartiet om egne regler for mobile slakterier. Det er en ganske utydelig tilnærming til forholdet. Det må ikke være tvil: Vi ønsker å ha mobile slakterier innenfor det rammeverket som er, og samtidig være veldig tydelige på at vi ikke vil utfordre mattryggheten gjennom en dårligere ordning for mobile slakterier enn for ordinære slakterier.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Vi behandler her et forslag om at Helse Sør-Øst skal overføre deler av Aker sykehus til Akershus universitetssykehus på linje med Stensby sykehus og Ski sykehus, og at bygninger, bemanning og utstyr skal medfølge, slik at Ahus oppnår økt kapasitet. Forslagsstillerne viser til at ansvaret for bl.a. 160 000 nye innbyggere fra Oslo-området er overført til Ahus fra 1. januar 2011, og at sykehuset, som opprinnelig var planlagt med et pasientgrunnlag på ca. 350 000, har fått dette økt til ca. 460 000. Forslagsstillerne mener derfor det er nødvendig med tiltak for å øke kapasiteten utover det som er gjennomført i omstillingen. Forslagsstillerne viser til opplysninger fra ansatte om at sengepostkapasiteten ved Ahus skal være for lav, og at Ahus er helt avhengig av det forslagsstillerne kaller filialsykehus, for å unngå store problemer. Forslagsstillerne mener på denne bakgrunn at relevante sengeposter, utstyr og bemanning ved deler av tidligere Aker sykehus bør overføres til Ahus. En samlet komité viser i innstillingen til at endringen i ansvarsområdet for Ahus er del av den såkalte hovedstadsprosessen i regi av Helse Sør-Øst. Det sammenslåtte regionforetaket ble opprettet fordi det var en ikke-optimal ressursutnyttelse og mangelfull koordinering på tvers av tidligere Helse Øst og Helse Sør, særlig i hovedstadsregionen. Et eksempel på dette var at Rikshospitalet og Radiumhospitalet, som var en del av Helse Sør, mottok mesteparten av sine pasienter fra Helse Øst. En samlet komité uttaler at «det nydannede Helse Sør-Øst har potensial for bedre samordning og bedre kvalitet, og er kjent med at store deler av utviklingsarbeidet ble organisert i regionale prosesser, hvorav ett har vært knyttet til hovedstadsområdet». Komiteens flertall, som er alle partier unntatt Fremskrittspartiet, viser til at helse- og omsorgsministeren har fulgt opp regionforetaket for å påse at gjennomføringsplaner ble risikovurdert og korrigert dersom det skulle oppstå kapasitets- eller forsvarlighetsutfordringer. Flertallet registrerer at den fremtidige rolle for Aker sykehus ikke fullt ut er etablert, men at det fram til 2012 fortsatt vil være flere typer spesialisthelsetjeneste i lokalene. Det arbeides for å etablere Aker som en arena for samhandling mellom spesialisthelsetjenesten og kommunen, og det er etablert et prosjekt mellom Oslo kommune og Oslo universitetssykehus som skal legge vekt på forebygging, tidlig intervensjon og helhetlige og koordinerte tjenester for ulike pasientgrupper. Helse- og omsorgsministeren har i brev til komiteen av 7. april gitt forsikringer om at situasjonen følges nøye for å sikre kvalitet og tilstrekkelig kapasitet i Ahus' tjenestetilbud. Komiteens flertall, som er medlemmene fra aller partier unntatt Fremskrittspartiet, foreslår at dette representantforslaget ikke bifalles.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Dette representantforslaget kom i stand fordi jeg hadde et møte i februar med Ahus. Da hadde vi hatt mange oppslag i avisene om et økende antall korridorpasienter. Disse tallene økte også etter at representantforslaget ble fremmet. Der fikk jeg bl.a. høre at det er fem måneders ventetid, f.eks. på MR, mens det står et stort antall MR-maskiner på Aker som ikke brukes. Vi er også blitt varslet om at antall fødende som er meldt inn for sommeren, er altfor stort i forhold til kapasiteten. Det er altså flere grunner til å se på hva som skjer etter at vi har fått et nytt opptaksområde. Men hva med enkeltmennesket oppe i alt dette? En ung jente som hører til det nye feltet, altså hører inn under Ahus, har fått diagnosen bipolar lidelse, som er en meget krevende sykdom. Hun har i flere år ruset seg og har i det siste halvannet år brukt all den energi hun eier og har, på å holde seg rusfri. Hun sitter alene inne, hun tør ikke gå ut, og hun sliter med angst og ensomhet. Hun har bedt om hjelp og har ventet. Til slutt toppet det seg. Tidlig denne uken fant vi henne i en blodpøl – hun hadde kuttet seg kraftig opp. Da ville vel de fleste tro at hun fikk hjelp, men nei. Dette kaller de ikke et selvmordsforsøk, de kaller det selvskading, og det er ikke akutt. Hun har ikke tatt noen overdose, så de kan ikke legge henne inn på akutten for det. Men hvis hun hadde dradd ned på Plata og kjøpt seg en dose, kunne de ha hjulpet henne. For meg blir det så håpløst når jeg møter slike skjebner. Det eneste svaret jeg får fra helseministeren når det gjelder kapasitetsproblemene, er at hun skal følge utviklingen nøye. Og mens helseministeren følger situasjonen nøye, kan ikke jeg gjøre noe annet enn å holde rundt denne jenta, gynge henne i mine armer og gråte sammen med henne. Nå håper jeg at helseministeren ikke bare følger situasjonen fryktelig lenge, for jeg vet faktisk ikke hvor lenge denne jenta holder ut. Jeg er takknemlig for at hun var i en slik tilstand i går kveld at hun ikke fikk med seg nyhetene om nye kutt i Helse Sør-Øst, for hun spurte meg sent i går kveld: Hvordan får man egentlig hjelp i dette landet? Og jeg måtte bare si: Jeg vet ikke, vennen min, jeg gjør så godt jeg kan. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i saken.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-05-27:
Helseministerens optimisme og redegjørelse har vi hørt utallige ganger. Men fortsatt skjer det brudd på rettigheter hver eneste dag. Helseministeren ønsker heller ikke denne gangen å gripe inn, men skal følge situasjonen nøye. Det har vi også hørt nå lenge. Da blir spørsmålet: Er det det at helseministeren ikke vet at det skjer brudd på rettigheter, eller det at helseministeren aksepterer at det skjer brudd på rettigheter, som er begrunnelsen for at man ikke gjør noe, men fortsetter å følge situasjonen og har tillit til systemet?
Michael Tetzschner (Høyre), 2011-05-27:
Innstillingen tar for seg et meget vesentlig, interessant element i den største omorganisering i norsk helsevesen. Nå har man hatt betydelige omorganiseringer før også, men det har vært omorganiseringer på toppen, altså skifte av eierskap og juridisk arbeidsgiver. Men det som skjer i hovedstaden nå, er jo en total omorganisering som berører mange, mange tusen ansatte i helsevesenet, og ikke minst – og det er dem det gjelder – nesten halvparten av landets pasienter. Og som sagt: Tidligere omorganiseringer har kun berørt eierskap og områdeinndeling. Siden alt henger sammen med alt, har jeg et spørsmål til statsråden på bakgrunn av det som ble kjent i mediene i går, at det er slik at direktøren i sitt saksfremlegg for styret i Helse Sør-Øst har kommet til at man ikke lenger ser at omorganiseringen innenfor hovedstadsprosessen er realistisk innenfor de rammene som man har til disposisjon, innenfor den tiden som er satt, og innenfor de garantiene som ikke minst har kommet fra politisk hold, om at det totale sykehustilbudet i Oslo-regionen ikke skal forringes kvalitetsmessig for dem som er i et behandlingsforløp, og selvfølgelig heller ikke for dem som venter på behandling ved at de inngår i helsekøene i dette området. Andre sykehus har pekt på at når det gjelder den omleggingen man har hatt av fordelingen sykehusene imellom her i Oslo-området, har man bl.a. ikke tatt hensyn til at en del kostnadskomponenter er høyere i dette området. Det er gjennomgående et høyere lønnsnivå fordi man konkurrerer om kompetent arbeidskraft, det er høyere arealpriser, og det er høyere pris for å leie eller eie eiendom. Dette har jeg tidligere forsøkt å få svar på fra helseministeren – ikke helt tilfredsstillende svar. Svaret har kommet, men hun har ikke akkurat besvart kjernen av det jeg har spurt om. Og jeg benytter anledningen nå til å spørre hvorfor man ikke har gjennomført konsekvensanalyser. Det har meg bekjent ikke skjedd. Det som nå skjer, er at 620 mill. kr skal trekkes ut av rammen for de andre Oslo-sykehusene i løpet av en fireårsperiode, samtidig som man viser til at statsråden har sendt ut direktiver og rundskriv om at man forutsetter at ingen blir skadelidende. Mitt spørsmål til statsråden i denne debatten er: Hvordan kan man forutsette at et så stort bortfall av ressurser ikke fører til økte køer eller dårligere behandling? Jeg vil også be statsråden – siden det er dagsaktuelt – å kommentere at hennes eget gjennomføringsorgan, nemlig Helse Sør-Øst, ikke lenger finner departementets føringer realistiske for den totale omorganiseringen som finner sted innenfor Oslo-området.
Michael Tetzschner (Høyre), 2011-05-27:
Jeg kommer tilbake i replikk, slik at vi kan få videreført dialogen. Jeg skal ikke bruke så mye tid utover det jeg sa i sted, men heller gå rett på et meget konklusivt spørsmål: Hvordan forholder man seg til at styret i Helse Sør-Øst nå behandler styredokumenter der administrerende direktør mener at Oslo-prosessen og den større omorganiseringen den er et ledd i, ikke finner sted innenfor realistiske økonomiske rammer eller tidsfrister? Så får vi en del forsikringer underveis, både i denne sal og i offentligheten ellers, om at statsråden følger omstillingen meget nøye og nærmest personlig. Da har jeg ett konkret spørsmål: Hvor mange personlige møter har statsråden hatt med styret i Helse Sør-Øst?
Michael Tetzschner (Høyre), 2011-05-27:
Et kort tilleggsspørsmål: Når statsråden bruker ordet «vi», er det majestetis pluralis for «jeg», eller er det departementet, eller mener statsråden det er hun selv personlig som kan opplyse om at hun har hatt møte med styret?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg synes det var et godt svar. Det viser at det skjer mye bra, og det viser at det er fokus på å utvikle en teknologi som skal gjøre hverdagen bedre. Jeg registrerer også at ministeren har gode og store ambisjoner for å fortsette denne utviklingen. Det er veldig bra. Jeg er også tilfreds med at det i mandatet til Hagen-utvalget er lagt så stor vekt på brukermedvirkning, og at familieperspektivet er tatt inn. Det statsråden nevnte i forbindelse med psykisk helsevern, og fokus på tidlig intervensjon for barn og pårørende, er veldig bra. At vi har begynt å tenke helhetlig og har fått dette inn i kommuneproposisjonen, er et godt og viktig første steg. Det er noe rart med denne oppfatningen av at teknologi skal være så fremmedgjørende. Det feltet der det er benyttet mest teknologi, som også statsråden var inne på, gjelder personer som har funksjonshemninger. Det rokket liksom ved selve begrepet «funksjonshemmet» da en idrettsutøver med to kunstige bein søkte om å få løpe 800 meter i OL i Beijing og fikk avslag fordi han hadde så store fordeler av protesene. Og sånn – og også på mange andre måter – har funksjonshemmede og deres organisasjoner med glede tatt imot det meste av teknologi. Det har gjort at de får et mer behagelig, mer sosialt og friskere liv på uendelig mange måter. Så kanskje Bjarne Befrings statistikklov oppfylles: Det normale kan være unormalt så lenge at det unormale blir normalt. Nå er det ingen som stiller spørsmål ved om en elektrisk rullestol, som kan heves og senkes og som er proppfull av teknologi, er bra. Det er ingen som stiller spørsmål ved om datamaskiner som kan styres av blikket, er et gode for personer med store talehemminger. Jeg tror vi kan lære noe av disse organisasjonene og de funksjonshemmede og deres erfaringer. Så mener jeg at man i styringsdokumenter framover må legge vekt på at kommuner og sykehus må ha god dialog og samhandling om den videre utvikling. Statsråden nevnte flere eksempler på dette, og jeg skal nevne et eksempel fra Sørlandet sykehus. I dag er det møte mellom sykehuset, kommunene i regionen og KS, der de nettopp skal diskutere framtidig bruk av teknologi, for å unngå at alle utvikler seg i hver sin retning. Jeg har i den forbindelse bedt dem om å huske på at de har et samfunnsoppdrag som går på å utjevne sosiale forskjeller. Det regner jeg med at de vil ha fokus på. Arendal og Lyngdal har vært veldig aktive og arbeider strategisk. Jeg tror at alle representantene som sitter i denne salen, ville kunne komme med gode eksempler fra sine miljøer. Derfor er det veldig viktig at vi nå får en debatt om helhet og styring knyttet til denne utviklingen framover.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2011-05-27:
Jeg må si at når det gjelder det siste spørsmålet, gleder jeg meg til å høre statsrådens svar på tre minutter. Jeg regner med at statsråden har gode svar på det store spørsmålet. Jeg synes det er trukket fram viktige begreper som det er helt nødvendig å ta med seg i denne debatten. Ministeren pekte på de etiske, menneskelige og medmenneskelige dilemmaene som vi står overfor når det gjelder teknologien. Det er selvfølgelig ekstremt viktig at vi diskuterer dette, for nå kommer det en ny bioteknologilov, som på en måte setter alle de virkelige problemstillingene helt på spissen, så dette er viktig. Derfor har min intensjon vært å snakke bare positivt, nettopp fordi jeg opplever de fordommene som ligger ute. Og jeg tror de fordommene er med på å sperre utviklingen, fordi vi ikke får utløst det potensialet som faktisk finnes. Det betyr ikke at jeg ikke ser dilemmaene, at jeg ikke er kjent med dem og mener at det ikke må gjøres noe med dem. Det mener jeg i aller høyeste grad. Men for å komme dit tror jeg vi må snakke mye mer om bruk av teknologi i det offentlige rom. Vi må i mye større grad peke på de positive elementene, og noen ganger bare vise til at vi alle bruker teknologi hver dag, og at vi er veldig fornøyd med den teknologien. Jeg har lyst til å fortelle noe. Mine foreldre var født tidlig på 1900-tallet, og min mor og de fikk tidlig telefon. De bodde i Oslo, og hele familien var dypt bekymret, for nå ville de bare sitte hjemme. Det ville bli et samfunn der alle bare satt hjemme og ringte til hverandre. Det var helt forferdelig. Sånn ville det bli, så de burde ikke ha den telefonen. Vi har hatt de samme debattene om alle nyvinninger som er kommet, som tv og data. Derfor er det viktig at vi også løfter fram de positive elementene i dette. Det er heller ikke sånn at ikke lavstatusgrupper nyter godt av teknologien som finnes i dag – snarere tvert imot. Det er vel ingen som har nytt så godt av den akuttmedisinske teknologien som rusmiddelavhengige. De reddes fra overdosedødsfall etter overdosedødsfall – daglig – på grunn av den teknologien. Mitt poeng når jeg løfter opp lavstatusgruppene, er at den teknologien som hjelper dem til å holde seg i live, er annerledes enn den som skal hjelpe dem til å leve. Derfor må vi ha fokus på den teknologien som kan hjelpe disse pasientgruppene og disse lavstatusgruppene i samfunnet til å få innpass på, og benytte, teknologisektoren på samme måte som andre i de sykdomsgruppene der det er mer status både å jobbe og å utvikle programmer. Så jeg ser fram til de meldingene som kommer, og de strategiene som skal legges fra regjeringen. Og så forventer jeg at dette med sosiale ulikheter også blir et tema i den videre debatten.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2011-01-19:
På vegne av stortingsrepresentantene Kjell Ingolf Ropstad, Geir Jørgen Bekkevold, Rigmor Andersen Eide og meg selv har jeg den glede å framsette et representantforslag om å innføre et mobbeombud i alle landets fylker.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-01-19:
På vegne av stortingsrepresentantene Harald T. Nesvik, Per Roar Bredvold, Per-Willy Amundsen, Jan-Henrik Fredriksen og meg selv ønsker jeg å sette fram et representantforslag om et uavhengig granskingsutvalg for å gjennomgå støtte- og tilskuddsordninger samt erstatningsordninger til reindriftsnæringen.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-01-19:
«Beitekonflikten mellom reindriftsnæringen og bønder er nå helt ute av kontroll. Tidligere har det vært Finnmark som har hatt de største problemene med rein på bøndenes innmark. Nå har beitekonflikten også spredt seg til mange kommuner i Troms og Nordland. Bønder frykter for konsekvensen ved at reinen er i ferd med å rasere deres levebrød. Hva vil statsråden gjøre for å hjelpe bøndene mot ulovlighetene som stadig er tiltagende, og som truer fremtiden for jordbruksnæringen i mange kommuner i Nord-Norge?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-01-19:
Jeg må med all respekt si at jeg føler det litt underlig å høre statsråden si at problemet ikke er så stort som det er. Han sier også at det ikke er det i Nordland. Da vil jeg anbefale statsråden å reise litt rundt i landet i nord og prate med bøndene, og kanskje begynne å lese avisene. Jeg har funnet åtte førstesideoppslag som har gått på slike konflikter i Nord-Norge. En kan lese i Nationen 13. desember: «Ødelegger for millioner.» Og videre står det: «Reinens herjinger kan føre til at flere melkebruk i Sirma i Øst-Finnmark blir nedlagt.» Man er med andre ord på vei til å nedlegge bruk, men statsråden mener at dette ikke er noe å ta inn over seg. Så mitt spørsmål til statsråden, som har vist seg å være rovdyrenes beste venn, og som er med på å legge ned sauebruk, er: Vil du være med på å gjøre det slik at vi slipper å legge ned alt jordbruk i Nord-Norge, som vi er på vei til å gjøre nå?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-01-19:
Forskjellen mellom det Fremskrittspartiets mener, og det statsråden mener, er jo at man her gjemmer seg bak at det har vært konflikter i hundre år. Dermed behøver man ikke gjøre noe med det. Så til en annen type konflikt. Lenvik kommune, en liten kommune i Troms, har nå fått så store problemer med invasjon av rein at de må bruke millionbeløp for å lage gjerder rundt vannverket sitt på grunn av forurensing, som for så vidt Mattilsynet har påvist. Dette gjør at man må prioritere ned skoler, barnehager og eldreomsorg i en liten kommune, der regjeringens politikk allerede har ført til at man har altfor lite midler. Mitt spørsmål til statsråden er todelt: Vil statsråden, som har ansvar for reindriftsnæringen som har invadert Lenvik, gå inn og ta denne utfordringen i Lenvik kommune og dekke utgiftene til inngjerding, eller må kommunen selv ta dem?
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2011-01-19:
Jeg ønsker på vegne av representantene Morten Høglund, Karin S. Woldseth, Kari Storstrand og meg selv å fremme representantforslag om innstramning i sanksjonsregimet overfor Iran.