Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-21:
Villaks er en gjenganger i denne salen, heldigvis. Jeg deler representanten Skei Grandes fascinasjon for denne veldig spesielle arten, som starter livet sitt i en elv, vandrer ut i saltvann og vender tilbake til nøyaktig samme elv og samme gyteplass uten at vi forstår hvordan det kan skje. Jeg har brukt utallige timer på Norsk Villakssenter i Lærdal, hvor min svigerfamilie har bidratt til sentrale deler av utstillingen, og jeg deler altså fascinasjonen over dette. Så har interpellanten helt rett i at situasjonen er bekymringsfull. Mange av bestandene våre er allerede utryddet, og fasiten for situasjonen i elvene våre er nå at 120 av elvene er stengte, og 180 elver får to–fire uker ekstra fredning. De siste tre årene har beregnet innsig av smålaks vært det laveste noen gang. Så redegjorde statsråden grundig for alle de ulike truslene som villaksen er utsatt for, enten det er sur nedbør, regulering av vassdrag eller gyro. Alle er vesentlige, men de blir regnet som stabiliserte faktorer, ting som vi har noenlunde kontroll på. Den trusselen som vurderes som ikke-stabilisert, er lakselus og rømt oppdrettslaks. Jeg synes at det er bekymringsfullt når vi på energi- og miljøkomiteens budsjetthøring i går fikk forelagt oss tall som viser at lusesituasjonen i merdene er like ille som i fjor, som vi alle husker som et veldig vanskelig år, og det til tross for at det ble satt i gang avlusing i stor skala. Mye av trusselen ligger jo i at oppdrettslaksen er mange i antall, mens villaksen er få. I en enkelt merd kan det være opp mot en halv million fisk. Det totale innsiget av gyteklar villaks til Norge ligger på mellom en halv og en million. Årlig rømmer det mer oppdrettslaks enn det årlige tilsiget av villaks til Norge. DNs tall sier at innslaget av rømt oppdrettslaks i gytebestandene i snitt ligger på 17 pst. Noen steder er det selvfølgelig mye lavere, og der går det veldig bra, men i enkelte bestander er det opp mot 60 pst. Så er jeg enig i at det er svært bekymringsfullt at det er påvist resistent lakselus flere steder i landet. Man trenger ikke mye fantasi for å se for seg hvor kritisk situasjonen kan bli hvis resistent lus sprer seg til mange anlegg langs kysten. Så var det flere tiltak som ble satt i gang i fjor. Mattilsynet ble gitt hjemmel til å pålegge avlusing, utslakting av fisk og i verste fall brakklegging. Det var bra og helt nødvendig. Den 5 pst. økningen i maksimal tillatt biomasse, som det lå an til i fjor, ble stoppet, og den er fortsatt ikke tatt stilling til fordi man tar den situasjonen man er oppe i, alvorlig. Så er det veldig bra at rømmingen har gått betydelig ned, og næringen skal ha honnør for det. Samtidig er lus i merdene et problem uansett, for smolten må passere disse anleggene på vei opp i elven og passerer dermed et belte av lus, og vi vet at smolten er veldig sårbar. Dessuten er det ikke nødvendigvis antall rømte fisk som er det avgjørende, men hvor stort innslag av rømt fisk man har på gyteplassene. Fiskeridirektoratet har sin Visjon nullflukt. Den er viktig. Jeg vil framheve som spesielt viktig at man fikk på plass skjerpede reaksjoner ved regelbrudd. Men Vitenskapelig råd for lakseforvaltning sier samtidig at gjennomførte tiltak neppe er tilstrekkelige for å få mengden lakselus ned på et nivå som er bærekraftig i forhold til villfisk. Det er vi nødt til å ta alvorlig. På samme måte som landbasert næringsvirksomhet gjennom en lang periode har vært utsatt for gradvis strengere miljøkrav og reguleringer og har beveget seg i bærekraftig retning, er det helt naturlig at det samme skjer for havbruksnæringen. Og det oppfatter jeg at næringen selv er interessert i og ser nødvendigheten av. Merking av laks er noe som stadig diskuteres, og jeg mener vi er nødt til å vurdere alvorlig om det skal tas i bruk. Det å vite hvor den rømte laksen kommer fra, gjør at man kan plassere ansvaret der hvor det hører hjemme – og det vil virke forebyggende. Men det viktigste er selvfølgelig å hindre at rømming skjer. Jeg håper og tror at utviklingen av ny teknologi kan bidra til å løse mange av de miljøutfordringene som oppdrettsnæringen står overfor i dag. Lukkede anlegg er åpenbart interessant. Det som skjer i Hardangerfjorden, er vel verdt å følge med på. Det ville være bra om man i Norge fikk på plass flere pilotanlegg og prøvde ut teknologien skikkelig. I Canada har man allerede innført krav om at man skal bruke lukkede anlegg når konsesjonene utvides. Så, helt til slutt: Dette blir ofte framstilt som en konflikt mot næringsinteresser, og jeg synes det er verdt å nevne at laksefiske også bidrar til 2 500 årsverk og er en viktig inntektskilde i mange lokalsamfunn. Det hører også med i det store bildet.