Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-03-23:
Det er et godt forslag som forslagsstillerne her har lagt frem, og det er i tråd med hva Fremskrittspartiet har ment i veldig mange år om at vi skal løse opp eiendomsforholdene i landbruket og bidra til en styrking av dem som velger å være igjen i landbruket, ved at de kan få kjøpe mer jord. Jeg vil også stille meg helt bak det innlegget som saksordføreren holdt. Det var et veldig godt innlegg som gav uttrykk for hva mindretallet i denne saken mener. Flere talere har vært inne på utfordringen med at vi nå har fått en økt grad av leiejord. Jeg bor selv på landsbygda, og jeg ser selv i det området der jeg bor, at bare på noen få år nå har driftsstrukturen endret seg betydelig. Innenfor kornbruk hadde man for 15–20 år siden en stor gård når man hadde 300 mål med korn. I dag gir ikke det noen avkastning å snakke om. I dag kan mange drive 1 000, 2 000 og kanskje opp til 3 000 mål og i tillegg ha andre aktiviteter ved siden av. Det innebærer jo, med den eiendomsstrukturen vi har i norsk landbruk, at én bonde driver ganske mange gårder. Det er også lite sannsynlig i en del områder hvor grunneieren har gått over til å leie bort jorda si, at familien vil begynne å drive landbruk igjen. For når man legger ned driften, når man selger maskinparken, når man tar andre veivalg her i livet og satser på andre yrker, så skal det mye til før man etablerer seg i landbruket igjen. Representanten Eng var inne på at man hadde store følelser til jorda. Ja, jeg tror kanskje man kan ha følelser til en eiendom som har vært i familien i mange år, men jeg tror at det hovedsakelig dreier seg om tunet. Mange ønsker jo fortsatt å bo på tunet, å bo på eiendommen og ha det som et godt bosted. Og dét er en gårdseiendom i dag: et fint sted å bo. Men med mer fleksibilitet i forhold til å kunne fradele og selge jord fra eiendommen kan man f.eks. sitte igjen med tunet og en litt romslig tomt på noen mål, man kan kanskje sitte igjen med skogen, men man kan selge den dyrkbare marka til en bonde i nærheten som ønsker å drive med landbruk. Man har vært inne på dette med forutsigbarhet til å kunne satse, og det tror jeg blir en betydelig utfordring fremover, for antall dekar leiejord kommer til å øke dramatisk i årene som kommer. Det er ikke mange år til nå før vi er oppe i 60 pst. leiejord. Det tror jeg kommer til å gå ganske kjapt. Utfordringen med langsiktighet er at selv om man skulle få leie jord på en tiårskontrakt, som mange i dag har, så har man ingen forutsigbarhet for at man vil kunne få leie jorda og regne denne inn i sin drift etter den tiårsperioden. Jeg ville betenkt meg veldig, hvis jeg var en bonde som leide jord, på å gjøre nødvendige investeringer som f.eks. grøfting, kanskje noe bakkeplanering, andre jordbearbeidende tiltak, eller hvis jeg skulle gjøre store investeringer i maskinpark, i tørkeanlegg, kanskje satse stort innenfor husdyrdrift, hvis jeg ikke visste om jeg ville ha tilstrekkelig areal fremover. Jeg tror at landbruket er svært tjent med at vi nå får løst opp i dette. Og det er klart at med en del av de signalene som har kommet her i dag, tror jeg ganske mange av oss nå ser med rimelig spenning på disse sakene som statsråden har varslet vil komme rundt påsketider. Jeg tror at skuffelsen her i Stortinget kommer til å bli stor hvis man nå ikke greier å bevege seg særlig mer enn en millimeter lenger fra der vi befinner oss i dag, for det er ikke landbruket tjent med.