Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-05-29:
Det nordiske samarbeidet er svært viktig. Vi har mange felles verdier i Norden som det organiserte samarbeidet videreutvikler og styrker. Det organiserte samarbeidet mellom nordiske parlamentarikere i Nordisk råd er en av hovedgrunnene til at det nordiske samarbeidet stadig videreutvikles. Norden har for store deler av sine områder et felles forståelig språk, noe som er viktig å videreføre. Derfor er det viktig at de nordiske språkene brukes under samlingene, og at en aktivt tolker der det er nødvendig. De nordiske landene har hatt åpne grenser lenge før Schengen-avtalen ble vedtatt. Verdien av det har vært svært tydelig på Nordkalotten, hvor folk også tradisjonelt har beveget seg fritt, uten hensyn til landegrensene som etter hvert ble trukket. I deler av Nord-Norge lever flere språk ved siden av hverandre, og det er like naturlig å bruke norsk, samisk, kvensk og finsk. Dette eksempelet illustrerer at grensene ikke har stengt for nordisk samkvem. Som finnmarking føler jeg meg hjemmehørende på Nordkalotten, at dette er en region som har tette språklige, kulturelle og familiære bindinger. Håpet er at det alltid skal være slik. Nordisk råd har tatt opp viktige saker hvor vi kan få utrettet mer gjennom samarbeid enn hvert land alene. Et eksempel på dette er tilstanden i verdens hav, knyttet til forurensing – særlig plast – og forvaltning av fiskebestander. Disse områdene er særdeles viktige for Norge som havnasjon. Norge har et stort havområde på over 2 mill. km 2 som vi forvalter. Det gir Norge som nasjon tilgang til naturressurser, både fornybare og ikke-fornybare. Våre fiskeressurser har ført til bosetting, sysselsetting, eksportinntekter og økonomisk velstand langs vår lange kyst. Havet er rikt, og vi som nasjon er heldige som har den tilgangen på havet som vi har. Norge forvalter sine fiskebestander i den hensikt at de skal være bærekraftige og gi avkastning hvert år. Bestandene må ikke overfiskes, da kan i verste fall en bestand kollapse. For 2018 er våre fiskekvoter for hvitfisk, altså torsk, hyse og sei, 600 000 tonn. Norske fiskerier eksporterte for over 100 mrd. norske kroner i 2017. Det betyr mat til verdens befolkning og inntekter til fiskerinæringen og nasjonen Norge. Norge arbeider for å eliminere det såkalte UUU-fisket, det fisket som er ulovlig, uregulert og urapportert. Ved å få kontroll over UUU-fisket kan en forvalte fiskebestandene bærekraftig i et langsiktig perspektiv. Kontroll over UUU-fisket ville ikke vært mulig uten at Norge hadde satset på forskning knyttet til havet. Havforskningsinstituttet i Bergen driver et omfattende vitenskapelig arbeid knyttet til bestandsforskning, overvåkning av bestander, fiskeribiologi og den generelle tilstanden i havet. Vi har mange utdanningsmiljø langs kysten knyttet til maritime næringer, samt oppdrett og fiskeri. Kompetansen på dette området i Norge er høy og kan overføres til andre land. For å høste av havets rikdommer i et generasjonsperspektiv er det viktig at verdenshavene ikke forurenses. Vår forpliktelse er å holde våre havområder rene og ikke forurenset. Det er et arbeid som krever både holdningsendringer hos dem som er brukere av havet, og kraftfull innsats fra våre myndigheter slik at dette området reguleres og kontrolleres. Det må innsats til på flere felt: Vi er alle urolige over plast i havet. Vi fikk en øyeåpner da det strandet en hval som hadde magen full av plast, ikke mat. Vi har øyer av plast som flyter rundt i verdenshavene, vi har mikroplast som tas opp i fisk og andre levende organismer, vi har miljøgifter, spilloljeutslipp og ballastvannutslipp, for å nevne noen av utfordringene. Vi har altså enormt mye å samarbeide om i Norden. Men det skjer også positive ting, med både holdningsendringer i befolkningen og teknologiske framskritt. Vi sosialdemokrater er teknologioptimister, men vi er også tilhengere av å regulere for å forbedre situasjonen. Når det gjelder sjøtransport, både av folk og av gods, står vi foran en teknologisk revolusjon, og den maritime næringen går foran med stor innovasjonskraft. I Norge har vi mange fergestrekninger. Den første helelektriske fergestrekningen er i gang på strekningen Anda–Lote. Fergene har batteripakker, og det er utbygd infrastruktur med hensyn til både ladestrøm og landstrøm. Den første elektriske sjarken er i full drift i Karlsøy kommune i Troms. Utviklingen går i rekordfart, og det er spennende å følge med. Infrastrukturen for batteridrift og elbåter er ikke på plass ennå samt at størrelsen på batteriene også må ned hvis de skal kunne brukes av alle typer båter. På dette området må det handling og innovasjon til. Vi vet at vi kommer til å få autonome, selvkjørende skip i løpet av kort tid. I Norge er Trondheimsfjorden avsatt til testområde for dette. Førerløse skip skal eliminere menneskelig svikt og muligens også menneskelige feil som fører til forurensing av sårbare havområder. Et annet beslektet tema er den økte turisttilstrømmingen med cruiseskip i arktiske områder samt isfri nordøstpassasje og større godstrafikk. Det betyr større risiko for forurensing og større risiko for ulykker. Norge har gått i bresjen for å forbedre søk og redning i nordområdene. Ved ulykker er det avgjørende at det er tilstrekkelig kapasitet på dette området. En båtulykke med et cruiseskip eller en godsbåt i de nordlige farvannene kan få katastrofale konsekvenser for mannskap og passasjerer og utslipp som rammer fiskebestander og sjøfugl. Vi er så heldige at vi får høste av havets ressurser, vi har derfor forpliktelser knyttet til å forvalte disse ressursene slik at havet fortsatt er rent. Arbeiderpartiet er glad for at Norden står sammen om disse utfordringene. Til slutt vil jeg si at som finnmarking er jeg svært glad for det finske initiativet knyttet til å bygge jernbane fra Rovaniemi til Kirkenes. Det vil styrke Nordkalotten, det gir oss store muligheter til alternative reise- og godsveier og vil som sagt kunne bidra til ytterligere å styrke denne regionen.