Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-02-07:
Jeg er veldig glad for at komiteen såpass entydig og klart signaliserer den brede støtten til frivilligheten og den betydningen den har. Jeg tror vi alle i hop er enige om at den har stor betydning. Men så ser vi en endring som har skjedd de senere årene: Det er vanskeligere å få frivillige ut i redningsaksjoner, spesielt de som jobber i privat sektor. Vi kan gå tilbake og se på bl.a. ulike utredninger som har vært gjort siden 2006 og frem til i dag, som peker nettopp på utfordringen med å få brukt ressursene mest mulig optimalt og mest mulig effektivt. Det har historisk sett i Norge, helt siden vår frigjøring i 1905, vært sånn at når krisen har inntruffet, når noe har skjedd, så har vi stått sammen, brettet opp skjorteermene og gjort en dugnadsinnsats, alle som en. Men så ser vi nå de siste årene – ikke at dugnadsinnsatsen forsvinner, ikke at det blir færre som deltar – at det er vanskeligere å få ut styrker, vanskeligere for enkelte som jobber i privat næringsliv å ta på seg disse oppdragene, å gå ut og gjøre den frivillighetsinnsatsen de har meldt seg for. Det synes jeg er et ganske klart signal som man skal ta inn over seg. Undertegnede har hatt flere møter med bl.a. Røde Kors, som er en av de store organisasjonene som deltar i redningsaksjoner, som også påpeker dette utfordringsbildet med at det er vanskeligere å få ut folk, spesielt de som jobber i privat sektor i og med at man ikke har noen kompensasjonsordninger, mens man har det i stat og kommune – der kan man gå ut, og så beholder man lønnen sin. Jeg synes det er en diskusjon som Stortinget skal ta inn over seg. Jeg håper også at justisministeren og regjeringen diskuterer det nøye. For én ting er å stå på denne talerstolen og si at det som gjøres i frivilligheten er vel og bra, og at vi alle sammen skal hegne om frivillig innsats, men hvis det ikke fører til at flere kommer ut og tar de store oppdragene ved eventuelle naturkatastrofer, store redningsaksjoner og leteaksjoner, så har vi på sikt et problem. Da er i alle fall min intensjon, og en liten utfordring til regjeringen og justisministeren, når vi ber om at man ser på disse ordningene: Kunne man tenke seg å gå nærmere inn og se på – og da snakker jeg kun om store katastrofer, store redningsaksjoner – å innføre de samme prinsippene som man har bl.a. i Sivilforsvaret, der man i alle fall får en godtgjørelse for å delta? Vi snakker ikke om, som saksordføreren var inne på, hvorvidt Fremskrittspartiets forslag rokker ved den grunnleggende tanke med hensyn til frivilligheten. Den grunnleggende tanke når det gjelder frivilligheten, skal være frivillighet. Man skal ikke ha betalt for å utøve sin frivillighet på generell basis, for da bryter man prinsippene med tanke på det som er hele frivillighetsspekteret. Men når vi snakker om beredskap, store nasjonale leteaksjoner, der man ikke har nok ressurser fra samfunnets side, der man er helt avhengig av den frivillige innsatsen for å få til gode og effektive aksjoner, er det i de tilfellene vi også ser problemene. Som også Røde Kors og flere peker på, er det jo i de situasjonene vi ønsker at man kunne finne en ordning som gjør at man lettere får ut alle sammen til å delta. Jeg håper at justisministeren kan i alle fall se på om man kan innføre noen lignende ordninger som Sivilforsvaret har, og ta med seg med seg dette videre når man i løpet av våren skal behandle beredskapsmeldingen og få den store, overordnede debatten. Derfor finner jeg det også naturlig at jeg fremmer det forslaget som Fremskrittspartiet har i innstillingen.