Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2009-06-04:
Eiendomslovgivningen i landbruket er både omfattende og komplisert. Det vi skal ta stilling til her i dag, er Regjeringens forslag til endringer i odelsloven, jordloven og konsesjonsloven. Samlet legger bestemmelsene i disse lovene viktige rammer for hva den enkelte kan gjøre med eiendommen sin, samtidig som det har betydning for gjennomføringen av den landbrukspolitikken et bredt flertall i denne salen stiller seg bak. Bakgrunnen for proposisjonen er et ønske om å forenkle og samordne samtidig som endringene skal gjøre landbrukslovgivningen mer målrettet og effektiv, slik at den på en bedre måte enn i dag kan bidra til at vi når våre landbrukspolitiske målsettinger. Det blir også gjort endringer i arealstørrelsene i odelsloven og konsesjonsloven for å unngå at odelsrett, boplikt og konsesjonsplikt knytter seg til eiendommer som har mer karakter av å være boplass eller fritidseiendom enn landbrukseiendom. Endringene som her blir gjort, er basert på grundige utredninger først og fremst gjennom Odelslovutvalgets arbeid, men også gjennom forvaltningsreformen og endringene i forvaltningslovgivningen. Høringen som departementet gjennomførte, gav bred støtte til endringsforslagene. Vi har gjennom mange år av forskjellige grunner hatt en betydelig nedgang i antall driftsenheter i landbruket. Selv om denne avgangen nå er i ferd med å stagnere, er det blitt færre aktive gårdbrukere, men vi har tilnærmet samme areal og dyretall i produksjon nå som for 20 år siden. Vi ser at landbrukseiendommene blir drevet og også bebodd etter at selvstendig drift opphører. Det er liten tvil om at bo- og driveplikten er en viktig årsak til at vi har greid å opprettholde bosetting i distriktene og et levende landbruk med selveiende bønder. Samspillet mellom jordloven, konsesjonsloven og odelsloven bidrar i sterk grad til at vi her i landet har et bredt og mangfoldig landbruk som balanserer behovene for langsiktig og bærekraftig ressursforvaltning med matproduksjon og næringsmessig utnyttelse av de samme ressursene. I Nationen kunne vi i går lese at flertallet i næringskomiteen har skrevet merknader i denne innstillingen som kan innebære både prishopp for landbrukseiendommer og en klar liberalisering dersom de blir tatt til følge. Ja, det kan kanskje bli slik. Jeg tror det er viktig at vi har et lovverk som er tilpasset de ulike rammevilkårene ulike steder i landet vårt. Proposisjonen peker på at prisrundskrivet bør åpne for at en offentlig myndighet kan avklare spørsmålet om pris i forkant av salget, noe flertallet, som Arbeiderpartiet er en del av, støtter. I og med at dagens konsesjonslov legger opp til at priskontrollen skal foretas etter at et salg har funnet sted, har flere brent seg på at prisen blir nedjustert i etterkant. Denne usikkerhetsfaktoren vil vi kunne fjerne dersom konsesjonsprisen kan avklares på forhånd. Da vil både kjøper og selger vite hva de har å forholde seg til. Vi har derfor bedt departementet gjøre en vurdering av om ikke konsesjonsprisen som en hovedregel skal kunne avgjøres på forhånd i forbindelse med arbeidet de skal gjøre med prisrundskrivet. Når det gjelder odelskretsens omfang, viser praksis enkelte uheldig utslag. Arbeiderpartiet er derfor med i en flertallsmerknad der vi ber departementet se nærmere på odelskretsens omfang. Vi ser at det er store forskjeller rundt om i Kommune-Norge når det gjelder praktisering av regelverket om fritak fra boplikt. Mulighetene for å få fritak avhenger av hvor i landet du bort, og jeg mener at det kan være riktig. Når vi nå innfører arealgrenser og de skjønnsmessige kriteriene bortfaller, vil vi nok få en noe mer enhetlig praktisering av denne bestemmelsen. Det har imidlertid vært viktig for oss at lovverket fortsatt skal kunne åpne for lokalt skjønn, siden vi her i landet har variert naturgrunnlag og svært ulikt inntektspotensial. Det er vel også slik at vettet er noenlunde jevnt fordelt rundt om i kommunene, og at lokale tilpasninger kan være på sin plass. For oss er det avgjørende viktig at regelendringene skal bidra til at boplikten fungerer etter hensikten, som er å få folk til å bo på gårdene, og at vi får næringsutvikling og aktivitet i bygdene.