Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
La meg starte med å vise til et tidligere replikkordskifte med Jan Tore Sanner når det gjelder vårt forhold til Nordvest-Russland og vårt spesielle ansvar der. Jeg fikk en følelse av at Jan Tore Sanner trodde at jeg hadde vansker med å lese innenat. Jeg kan lese innenat, men det har liten hensikt å skrive i positive vendinger og gjennom kutt i bevilgningen faktisk bidra til å gjøre noe helt annet. Så til budsjettet. Sentrumsregjeringen ønsket å sette sitt preg på statsbudsjettet. For energisektoren kan det kort oppsummeres med økt elavgift, økt CO2-avgift, økt selskapsskatt for oljeselskapene, senking av grensen for hvilke utbyggingsprosjekter som kan ha forenklet saksbehandling og fjerning av refusjonsordningen for dokumentavgift. Direkte og indirekte har disse forslagene betydning for energi- og petroleumssektoren og for behandlingen av Olje- og energidepartementets budsjett. La meg nevne forslaget om fjerning av refusjonsordningen for dokumentavgift. Refusjon av dokumentavgift ved sammenslåinger innen energisektoren er en ordning som ble innført i 1986, og som ble omtalt i framlegget til ny energilov. I Ot.prp. nr. 43 for 1989-90, hvor Senterpartiet for øvrig hadde energistatsråden, skriver Regjeringen følgende: «For å stimulere til sammenslutninger som kan gi energimessige fordeler bedre drift og økonomi og bidra til mer enhetlig forsyningsstandard, har Regjeringen åpnet adgang til refusjon av dokumentavgift ved sammenslutninger som vil ha slike virkninger.» Formålet med endringen har vært å bidra til selskapsmessige strukturendringer innen energisektoren. Regjeringens forslag innebærer at 2,5 pst. av selskapenes bokførte verdi må innbetales til statskassen ved sammenslåing og omdannelse av kraftselskaper. Fjerningen av refusjonsordningen vil uten tvil hindre den omstrukturering og effektiviseringsprosess i kraftbransjen som kom med innføringen av det nye kraftregimet. Ytterligere gevinster fra mer effektive enheter og et bedre fungerende kraftmarked vil dermed bli vanskelig å få realisert. Arbeiderpartiet har i sine merknader pekt på at en avvikling av ordningen vil kunne virke konkurransevridende. Selskaper som har kommet langt i sin omstruktureringsprosess, får med Regjeringens forslag en konkurransefordel i forhold til selskaper som av ulike grunner har kommet kortere i prosessen. Mye tyder også på at vi var i ferd med å få en fremskyndet og en til dels udemokratisk behandlingsprosess med de frister som departementet satte for endelige vedtak om sammenslåinger. Jeg har grunn til å tro at det ligger ca. 50 – 60 foreløpige søknader om refusjon av dokumentavgift. I en slik situasjon er det vanskelig å forstå departementets handlemåte i forbindelse med forslaget. Jeg er fristet til å stille statsråden følgende spørsmål om begrunnelsen: Er det slik at statsråden mener at man ikke ønsker en videre utvikling til større og mer slagkraftige enheter, eller er det sånn at det var behovet for økte inntekter til staten som veide tyngst? Vi ser en utvikling hvor EUs elmarked gradvis åpnes for frihandel, og at det skjer store omstillinger. Norge er en del av det europeiske kraftmarkedet, og dette krever omstilling. Sammenslåinger og omorganisering av kraftsektoren vil være nesten umulig når det vil påføre selskapene dokumentavgifter i millionklassen. Er det motstand mot et åpnere europeisk kraftmarked som er beveggrunnen for å oppheve refusjonsordningen? Arbeiderpartiet har i finansinnstillingen foreslått å omgjøre refusjonsordningen til et avgiftsfritak. I påvente av dette har Arbeiderpartiet satt av 60 mill. kr, slik at avgiftsfritak kan gjennomføres inntil videre. Høyres primære standpunkt var å videreføre refusjonsordningen. Høyre og Fremskrittspartiet foretok i forliket med sentrumsregjeringen noe som jeg vil beskrive som en salto med helskru når det gjelder dokumentavgiften, men de angret visst etterpå. Arbeiderpartiet får ikke flertall for sitt forslag, men jeg er glad for at det nå er flertall for at nåværende refusjonsordning forlenges ut året, og at flertallet ber Regjeringen komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med en vurdering av konsekvensene av å avvikle ordningen med refusjon av dokumentavgift, sett i lys av at EUs elektrisitetmarked åpnes for konkurranse. Forslagene om økt elavgift, økt CO2 -avgift, økt selskapsskatt og senking av grensen for hvilke utbyggingsprosjekter som kan ha forenklet behandling, er alle forslag som enten er avslått, eller vil bli det i dag. Og som nevnt tidligere, departementet må komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med en utredning om konsekvensene av å fjerne dokumentavgiften.