Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-04-29:
Det er prisverdig at forslagsstillerne fremmer dette representantforslaget. Likevel finner jeg det noe underlig at det ikke ble gjort noe med denne problemstillingen da Kristelig Folkeparti satt i regjering. Deler av dette forslaget ble den gangen fremmet av SV, uten at Kristelig Folkeparti sluttet seg til saken da. Man velger å gjøre det nå, det er bra, og så får man si velkommen etter. Nok om det. Mange barn venter på å bli plassert i fosterhjem eller på institusjon. Mange av disse er frivillige plasseringer. Fremskrittspartiet har lenge sagt at man ikke skal bruke institusjoner, men ta i bruk nær familie som fosterhjem. Når nå Regjeringen har valgt å dreie barnevernspolitikken fra institusjoner til fosterhjem, synes vi det er flott. Men argumentasjonen til Regjeringen er langt fra flott. Man begrunner dreiningen økonomisk. Hva slags mennesker er det som lar økonomi gå foran barns oppvekstvilkår? Det ønsker ikke vi, og det var ikke det som lå bak våre forslag tidligere. Vi er av den oppfatning at barn har det bedre hos nær familie eller i fosterhjem. Det som bekymrer oss, er at dreiningen har skjedd uten at det er lagt noe særlig forarbeid i det. Det finnes ikke på langt nær nok fosterhjem i Norge. Og det skjærer meg faktisk i hjertet når jeg leser annonser i avisen om barn som søker fosterhjem. Hva slags rekruttering er det? Det må ikke skjæres ned slik at barna blir stående uten noe som helst tilbud, men må gå og vente på plassering i måneder. Det er en grunn til at barna trenger fosterhjem, og det betyr at noen barn må lide unødig lenge, fordi det ikke finnes noe tilbud til dem. Dette er ikke holdbart og må klart bryte med Barnekonvensjonen. Så til ettervernet. Svært mange av de barna og ungdommene som har bodd i fosterhjem over en lengre periode, har ikke annet de kan kalle hjem enn der de faktisk tilbrakte de siste årene før de ble 18 år. Våre barn kan alltid komme hjem til barnerommet om ting skulle bli vanskelig og verden ikke er helt til å takle - men ikke disse barna. Det er derfor svært viktig at de får et tilbud om ettervern, og at man sammen med ungdommen legger en plan for framtiden. Altfor mange har opp igjennom årene bare blitt henvist til sosialkontoret. Det er ingen god løsning for å motivere vanskeligstilt ungdom til å skaffe seg en utdannelse eller en jobb. Dette er ungdom som trenger en ekstra støtte også etter at de har fylt 18 år. Det er ingen magisk grense når man blir myndig. Man våkner ikke opp den dagen og vet at fra i dag greier jeg alt på egenhånd. Slik er ikke verden. For disse ungdommene er det kanskje enda større usikkerhet enn hos deres jevnaldrende. Så det å lære dem hvordan de skal både håndtere penger og bo og lage en plan sammen med dem for utdannelse eller jobb, burde være en selvfølge. Det hevdes at de aller fleste får tilbud om ettervern, men jeg vet om flere som ikke har fått det. Det ser nesten ut som om de 15 pst. som ikke har fått tilbud om ettervern, ringer til Stortinget. Vi har hatt et betydelig trykk fra ungdom som altså har blitt henvist direkte til sosialkontoret ved fylte 18 år. Avslutningsvis vil jeg si et par ord om barnevernstilsyn. Fremskrittspartiet har en rekke ganger foreslått å opprette et fritt og uavhengig barnevernstilsyn for å unngå at staten kikker seg selv i kortene, eller at kommunene gjør det samme. Det blir litt bukk og havresekk over det. For Fremskrittspartiet er rettssikkerheten til barna det aller, aller viktigste. Vi vet at i dag står svært mange barn som det offentlige har overtatt omsorgen for, helt uten tilsyn. Fremskrittspartiet finner ikke dette akseptabelt, og det er på denne bakgrunn vi fremmer vårt forslag om et fritt og uavhengig barnevernstilsyn. Jeg vil med dette ta opp forslagene nr. 4, 5 og 8, som står i innstillingen.