trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arve Kambe (Høyre), 2010-10-27:
Det var for så vidt nyttig informasjon, men det var vel nesten det man visste på forhånd. Mitt spørsmål var om statsråden kunne sørge for framdriften fra departementets side og dermed regjeringens side, slik at lokale myndigheter blir fulgt opp i forhold til sin ambisjon. Som statsråden korrekt påpeker, er alt forhåndsarbeidet gjort. Det er nå også opprettet et lokalt bompengeselskap som har vært så sjenerøst at de betaler på forhånd, slik at departementet selv slipper å betale reguleringsplanarbeidene. Man forskutterer det med fylkeskommunal garanti fra Hordaland fylkeskommune. Alle venter nå på departementet før man kan starte reguleringsplanarbeidet. Statens vegvesens mulighetsstudie har vist at det er svært mulig å gjennomføre prosjektet. Det er allerede omtalt i Nasjonal transportplan. Det regionen egentlig venter på, er at bompengeselskapet kan starte sitt arbeid for å nå målsettingen. Da er spørsmålet igjen: Klarer statsråden å få det ferdigbehandlet før jul?
Arve Kambe (Høyre), 2010-10-27:
Når juletider kommer, er jeg alltid mottakelig for gledelige overraskelser. Hvis statsråden klarer å innfri både Hordalands, Rogalands, Telemarks og Buskeruds forventninger, vil statsråden stå høyt i kurs også der, i en tid da senterpartistatsråder har behov for å stå høyt i kurs. E134 er den viktigste ferdselsåren mellom Østlandet og Vestlandet. Det er ekstremt mye trailertrafikk der, mye næringstrafikk, men også mye persontrafikk, kanskje spesielt mellom Telemark og Hordaland. Da er spørsmålet, også med tanke på bompengemodell, som Vegvesenet og departementet også har – det er tre modeller, enten etterskuddsinnkreving, forhåndsinnkreving eller underveisinnkreving: Kan samferdselsministeren, i lys av det store regionale engasjementet fra offentlige lokale myndigheter og fra næringslivet, vurdere å være positiv til en eventuell søknad om forhåndsinnkreving?
Bent Høie (Høyre), 2010-10-27:
«Den 16. juni 2009 vedtok Stortinget at det skulle avholdes en konsensuskonferanse om forslaget om å tilby heroinassistert behandling i Norge. Vil regjeringen følge opp vedtaket og gjennomføre en konsensuskonferanse før regjeringen utarbeider en stortingsmelding om ruspolitikken i 2011?»
Bent Høie (Høyre), 2010-10-27:
Jeg takker for et veldig positivt svar. Jeg takker også for invitasjonen til et samarbeid for å få på plass en konsensuskonferanse. Jeg mener at man i helsevesenet har gode erfaringer med å gjennomføre konsensuskonferanser om faglige og etisk vanskelige spørsmål. For eksempel har man når det gjaldt bruken av ultralyd, veldig god erfaring med å gjennomføre konsensuskonferanse i regi av Helsedirektoratet. Jeg mener at man bør bruke tilsvarende modeller også på dette området. Det vil gi både regjeringen og Stortinget et veldig godt faglig utgangspunkt for en veldig krevende diskusjon. Jeg har egentlig ikke noen flere oppfølgningsspørsmål og vil takke for svaret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Regjeringen har signalisert at man ønsker en bred debatt om rusmiddelpolitikken. Heroinassistert behandling er et krevende spørsmål som reiser mange etiske, juridiske og politiske dilemmaer og avveininger. Regjeringen oppnevnte 6. mars 2009 et utvalg – ledet av Thorvald Stoltenberg – som fikk som mandat å komme med forslag til hvordan de mest hjelpetrengende rusmiddelavhengige kan få bedre hjelp samt vurdere om heroinstøttet behandling kan være en del av tilbudet. Et knapt flertall i Stoltenberg-utvalget går inn for et tidsbegrenset forsøksprosjekt der behandling med heroin inkluderes i LAR. Regjeringen har ikke konkludert i spørsmålet om heroinassistert rusbehandling og ser at det er behov for en bred dialog med berørte parter om spørsmålet. Stoltenberg-utvalgets rapport er sendt på ordinær høring, og departementet vil i løpet av høringen følge opp Stortingets vedtak. Jeg vil invitere til høringskonferanse og vil også i dialog med helse- og omsorgskomiteen og partiene på Stortinget se på hvordan vi kan gjennomføre en konsensuskonferanse om dette som i utgangspunktet er et krevende tema, men like fullt ønsker jeg en dialog med helse- og omsorgskomiteen for å få belyst alle sider og alle synspunkter på dette temaet. Uavhengig av konklusjonene i dette spørsmålet er det behov for en forsterket innsats overfor personer med rusmiddelproblemer, herunder medikamentfri behandling.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil bare understreke at vi vil følge opp. Vi vil ha god dialog med helse- og omsorgskomiteen, for vi ser at det er viktig at vi får en bred debatt og at vi får belyst alle sider ved denne saken. Da er det også naturlig når det gjelder et så krevende tema, som det også ble sagt av lederen av helse- og omsorgskomiteen, at vi vil ha en god dialog, slik at alle synspunkter kan komme frem.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil vise til at statsministeren i spontanspørretimen 20. oktober også svarte på denne saken. I forslag til kommunal helse- og omsorgslov, som nå er sendt ut på høring, er det foreslått å videreføre en plikt for kommunen til å ha tilbud om BPA. Det er riktig at vi i dette høringsforslaget ikke foreslår en individuell rettighetsfesting. Vi mener at BPA er en god ordning, som muliggjør mer selvstendig liv, gir brukere mer fleksibilitet og større forutsigbarhet. Det har vært en vekst i bruk av BPA-ordningen på 38 pst. de siste fem årene. Denne veksten har vært ønsket, og vi vil fortsette å legge til rette for at kommunene skal bruke ordningen. Over statsbudsjettet er det siden 1994 gitt et stimuleringstilskudd til kommunene for at de skal ta i bruk BPA-ordningen. Undersøkelser viser både at de fleste kommuner mener at ordningen er god, og at ordningen kan bidra til høyere yrkesdeltakelse, deltakelse i utdanning og lavere sykefravær for pårørende. Departementet fulgte opp Stortingets vedtak fra 2005, og sendte ut på høring et forslag om forbedringer av BPA-ordningen i 2007. Høringen reiste flere prinsipielle og praktiske problemstillinger knyttet til arbeidsrett, økonomi, kommunenes organisasjonsfrihet samt problemstillinger knyttet til det å være arbeidsgiver, arbeidsleder og assistent i BPA. Stortinget ble i budsjettproposisjonen for 2009 og 2010 varslet om at saken ville bli sett i sammenheng med arbeidet med ny lov for de kommunale helse- og omsorgstjenestene. I forslaget til ny lov, som nå er sendt på høring, legger vi til grunn at det er kommunene som må foreta en vurdering av hvordan de best innretter sine ressurser, slik at de kan tilby nødvendige og forsvarlige tjenester til alle som har behov. Utfordringen er å finne en balanse mellom den enkeltes behov og en god fordeling av kommunens ressurser. Dette skal skje innenfor rammen av pliktbestemmelser til kommunen og brukerens rett til nødvendige og forsvarlige helse- og omsorgstjenester. BPA-ordningen er ressurskrevende fordi ordningen forutsetter at personellinnsatsen knyttes til én person. Deling av personell mellom flere brukere er vanskelig, og det kreves en minste oppmøtetid per gang av hensyn til assistentens arbeidsbetingelser. På bakgrunn av de problemstillingene som kom frem i høringen i 2007 og behovet for en bærekraftig, langsiktig utvikling, vil regjeringen i forslaget til ny lov ikke tilrå at det lovfestes en individuell rett til BPA, men kommunens plikt til å tilby BPA videreføres. Jeg vil understreke at det har vært en betydelig vekst i dette tilbudet. Flere får BPA, noe som betyr at også flere kan fungere i hverdagen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil egentlig vise til det jeg sa i innlegget mitt, at det har vært en økning i bruk av BPA. Jeg er veldig enig med spørreren i at det er en veldig god ordning for veldig mange. Jeg vil likevel understreke at det er kommunene som først og fremst sitter på sine totale ressurser og sine ulike muligheter for å tilby ulike tilbud. Jeg er opptatt av at de som er avhengig av assistanse, skal få det, men jeg mener at den dialogen først og fremst må foregå med kommunen, og så må man bli enige om hva som er best for den enkelte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg antar at det er – og slik som jeg også kjenner til, er det – en dialog med kommunen. Jeg tror at alle kommuner er interessert i å få gitt det tilbudet som de ser er best for den enkelte bruker. Det er faktisk slik at det har vært en vekst i dette. Jeg vil anta at det kommer det også til å være fremover. Det er viktig at kommunene tilbyr dette. Derfor har vi en egen paragraf i det nye forslaget til kommunal helse- og omsorgslov om at det er en kommunal plikt å tilby denne tjenesten. Det er for så vidt en særbestemmelse sett i forhold til veldig mange andre ting fordi dette er lagt opp som en lov som tar utgangspunkt i funksjoner som kommunene skal tilby og ikke nødvendigvis profesjoner. Like fullt har vi med denne bestemmelsen fordi vi mener det er viktig for kommunene å kunne tilby dette.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
I rusfeltet har frivillig og ideell sektor en sentral rolle, og dette er bakgrunnen for at budsjettposten til frivillig rusarbeid er vesentlig styrket de siste årene. Bevilgningen går til omsorg, oppfølging og rehabilitering i regi av frivillige virksomheter og private stiftelser samt selvhjelps- og brukerorganisasjoner. Historisk er det ideell sektor som har stått for hoveddelen av hjelpe- og behandlingstiltak innenfor rusomsorgen og i mange tilfeller bidratt til utvikling av nye tilbud. Regjeringen har et sterkt fokus på behovet til de mest hjelpetrengende rusmiddelavhengige. Målet er å bidra til mer tilgjengelige tjenester, bedre helse og økt inkludering, og vi vil derfor i tråd med regjeringserklæringen bruke de neste årene til systematisk å bygge opp kapasitet og kompetanse innenfor forebygging, holdningsarbeid, behandling, rehabilitering og ettervern. Tjenestene skal ha god kvalitet og være preget av godt samarbeid mellom nivåer og mellom offentlige og private instanser. Det er Helsedirektoratet som forvalter tilskuddsordningen på vegne av Helse- og omsorgsdepartementet. Det foreligger et regelverk for tilskuddsordningen som er godkjent av Helse- og omsorgsdepartementet. Prosjektet «Sammen om nøden» mottok i 2010 1,1 mill. kr i tilskudd, en økning på 100 000 kr fra 2009. Totalt disponibelt beløp på posten for 2010, altså på hele budsjettposten, er 158 mill. kr, og det er mottatt søknader tilsvarende 253 mill. kr. Det gis tilskudd til om lag 90 virksomheter. Dette viser at det er nødvendig å foreta en prioritering i henhold til de formål som gjelder for ordningen. I opptrappingsplanen for rusfeltet heter det at partnerskapet mellom offentlige og private virksomheter skal styrkes. Tilskuddsordningen til frivillig rusarbeid evalueres av Rokkansenteret. Denne evalueringen vil gi oss bedre dokumentasjon av innsatsen, type tjenester og andre utfordringer og være en del av grunnlaget for å utvikle dette partnerskapet. Jeg har også fått opplyst fra Helsedirektoratet at søknaden angående «Sammen om nøden» er spesielt vurdert i tråd med innstillingen, og den samlede støtten til tiltaket over kap. 763 post 71, altså posten for frivillig rusarbeid, er forholdsmessig økt fra fjoråret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil til det siste i hvert fall presisere at vi for inneværende år har hatt en betydelig økning til prosjektet «Sammen om nøden». Jeg vil også understreke at det er et veldig godt arbeid som gjøres av veldig mange i frivillig og ideell sektor, og det fortjener å få støtte. Men det er mange som søker, og som jeg også refererte til, ligger ønskene langt over det som vi har på budsjettposten. Derfor må vi foreta en prioritering. Men det skal ikke være tvil om at den prioriteringen er tatt, og derfor har også «Sammen om nøden» fått mer penger i inneværende år.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil bare vise til det jeg faktisk sa i innlegget mitt. Det er mange som søker om tilskudd. Vi må foreta en prioritering, og prosjektet «Sammen om nøden» mottok i 2010 1,1 mill. kr i tilskudd. Dette var en økning på 100 000 kr fra 2009, og når jeg da regner, er det en økning utover både prisstigning og lønnsvekst i forhold til foregående år.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det reviderte kvotedirektivet skal implementeres i Norge fra 2013, og vi er nå i forhandlinger med EU-kommisjonen om tilpasninger. Regjeringen har som kjent arbeidet for at EUs kvotesystem skulle baseres på at det ikke tildeles vederlagsfrie kvoter etter 2012. Vi har imidlertid også sagt at tildelingsreglene i Norge skal vurderes i lys av EUs politikk på dette området. Det reviderte direktivet legger bl.a. opp til like regler for tildeling av klimakvoter til bedrifter i alle EU-land. Regjeringen går inn for å behandle landbaserte virksomheter likt som tilsvarende virksomheter i Europa. På visse vilkår vil regjeringen søke å videreføre dagens ordning hvor offshore petroleumsaktivitet ikke tildeles vederlagsfrie kvoter. Det er store variasjoner i regulering av CO2-utslipp fra land til land. Også innenfor EU er det slike forskjeller. Kvotesystemet er en viktig del av reguleringen av CO2-utslippene fra industrien i EU og i Norge. Samtidig brukes det også andre virkemidler. Regjeringen vil høsten 2011 legge frem en klimamelding med en gjennomgang av klimapolitikken og virkemiddelbruken. Klimatrusselen er den største utfordringen vi står overfor, og det er avgjørende at de vedtatte klimamålene nås. Samtidig er regjeringen opptatt av å beholde miljø- og energieffektiv industri i Norge og Europa parallelt med utviklingen i klimapolitikken. Både klimamål og konkurransehensyn vil derfor være viktig når fremtidig regelverk skal besluttes. I et langsiktig perspektiv mener regjeringen at Norge vil styrke sin konkurransekraft ved å gjennomføre en ambisiøs klimapolitikk. I tråd med klimaforliket mener regjeringen derfor at det er realistisk å ha et mål om at de nasjonale utslippene skal kunne reduseres med 15–17 mill. tonn CO2-ekvivalenter i forhold til referansebanen slik den er presentert i nasjonalbudsjettet for 2007, når skog er inkludert. For å nå de nasjonale målsettingene må det gjennomføres tiltak og virkemidler for å redusere klimagassutslipp på en rekke samfunnsområder. Etablering av flere utslippsintensive gasskraftverk vil åpenbart gjøre det vanskeligere å nå nasjonale målsettinger for utslippsreduksjoner i Norge. Det er ikke grunn til å endre regjeringens politikk om at alle nye gasskraftkonsesjoner skal baseres på rensing og deponering av CO2 ved oppstart. Her må det legges til at både i Norge og i andre land, bl.a. i EU, pågår det høyt prioritert arbeid for å kunne ta i bruk og videreutvikle teknologi for fangst og lagring av CO2.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Som jeg sa i svaret, er regjeringen opptatt av både å ha miljøvennlig og energieffektiv industri i Norge og å kunne harmonisere kravene til de landbaserte virksomhetene med EU. Når det gjelder nye gasskraftverk, har regjeringen veldig ambisiøse mål for rensing og deponering av CO2. Det er et stort arbeid å få dette til, både å få det iverksatt og for å lykkes. Også i andre land enn i Norge jobber man med dette. Det ser derfor ikke ut til å være noen grunn til å endre dette nå.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Det er jo slik at når vi som land inngår internasjonale avtaler og setter oss ambisiøse mål som det er stor enighet om politisk, må vi jobbe for å nå de målene. Da må vi heller intensivere utviklingen og ta i bruk ny teknologi. Jeg ser jo at det er krevende, men når det f.eks. gjelder testanlegget på Mongstad, er det under bygging og full utvikling, og selv om det kunne være fristende for energien isolert sett, mener jeg at her må man stå ved den politikken som vi har inngått både nasjonale vedtak og internasjonale avtaler for.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg tror nok at det vil oppleves som en god ordning at man kan ta svigermor med på ferie når man ønsker det. Og som sagt er det også lagt opp til at det er det samme prinsipp om at der hvor man bor eller midlertidig oppholder seg, skal man få helsehjelp. Samtidig vil jeg vise til forslaget til ny kommunal helse- og omsorgslov, som nettopp er sendt ut på høring, og også til det som jeg har sagt om at vi skal se nærmere på dette, og utferdige forskrift når lovforslaget endelig er lagt frem og vedtatt i Stortinget.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg vil bare understreke at de problemstillingene som representanten Gunstveit Bojanowski reiser, skal tas med, og vil bli vurdert. Hele dette problemkomplekset vil bli vurdert i forskriftene. Jeg er også veldig opptatt av at det ikke skal oppleves som at man ikke har mulighet til å flytte på seg uten at man sender søknader på forhånd, slik som det blir sagt. Det skal være mulig for alle å kunne flytte på seg, og særlig for studenter og unge mennesker. Det skal være mulig å ta svigermor med på ferie. Alle disse problemstillingene skal vi drøfte videre, sånn at det også blir en forutsigbarhet for kommunene, økonomisk sett.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I høringsnotat til ny lov om kommunale helse- og omsorgstjenester foreslår ikke regjeringen individuell rettighetsfesting av ordningen med brukerstyrt personlig assistanse, BPA. Regjeringen Bondevik II foreslo i 2005 at alle som trenger bistand, skal ha rett til å få hjelp av en personlig assistent. Helseminister Sylvia Brustad sluttet seg høsten 2006 til dette, og i valgkampen i 2009 gikk regjeringspartiene inn for en rettighetsfesting av BPA-ordningen. Hva er grunnen til at regjeringen nå ikke foreslår rettighetsfesting?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
I høringsutkastet sier regjeringen bl.a. at rettighetsfesting av dette vil kreve mange omsorgsarbeidere. Det var også en av statsministerens begrunnelser i spontanspørretimen, nemlig at det å rettighetsfeste vil gå ut over andre grupper. ECON-rapporten, vedlegg 3, som nylig er kommet, viser at det ikke er helse- og omsorgsarbeidere som primært er assistenter; det er studenter og ufaglærte. Det jeg lurer på, er: Vil ikke da økt bruk og rettighetsfesting av BPA rett og slett avlaste helse- og omsorgsarbeidere til de oppgavene som de er utdannet til, slik at de kan gå til de andre gruppene?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Statsråden svarte egentlig ikke på spørsmålet. Det vil ikke gå ut over omsorgsarbeiderne, det er andre grupper som primært yter denne tjenesten. Så til kommunene og at kommunene vet best. Statsministeren sa også i spontanspørretimen at «det er kommunen som må gjøre en vurdering av hva slags tilbud som er best». Jeg reagerer litt på en slik formulering. Også statsråden er inne på at kommunene må se ting i en helhet, men hva da med brukermedvirkning? Hva med disse brukerne, som har en BPA-ordning og som ønsker å ha det fortsatt – og nye brukere som kommer til – skal de ikke få lov til å velge? Det har med å kunne være i jobb å gjøre. Det har med å gjøre å kunne styre én i stedet for kanskje å måtte ta imot ti forskjellige uke etter uke. Det er mye av problemet i dag hvis man ikke får én, men flere brukerstyrte personlige assistenter.
Svein Harberg (Høyre), 2010-10-27:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Sammen om nøden, SoN, er en frivillig organisasjon som leverer et bredt og godt lavterskeltilbud til rusavhengige. Statlig støtte har gjort det mulig å utvikle tilbudet og gi stadig flere et velfungerende tilbud. En samlet helse- og omsorgskomité har i budsjettbehandlingen de siste årene anbefalt arbeidet og bedt om at søknaden vurderes spesielt. SoN får likevel ikke uttelling på søknaden og anken avslås. Vil statsråden følge opp komiteens merknader og se på søknaden på nytt slik at flere kan få hjelp fra SoN?»
Svein Harberg (Høyre), 2010-10-27:
Jeg takker for svaret, som var omfattende og for så vidt svar på hele satsingen og hele kapitlet. Jeg er veldig glad for at «Sammen om nøden» har kommet inn som egen post. Det har vært viktig med den støtten som har vært gitt fra politisk hold helt fra starten, og også fra nåværende regime, til dette prosjektet. Det er et godt prosjekt med veldig mange tilbud, et veldig bredt spekter av tilbud, og det er i stadig utvikling. Så er det riktig, som statsråden peker på, at tilskuddet er økt med 100 000 kr. Men det som statsråden ikke nevner, er at summen som det økte fra, har stått i ro i flere år, slik at de 100 000 kr knapt nok dekker de økte kostnadene. Ser ikke statsråden at det er vanskelig at en organisasjon som får statlig støtte, får statlig ros, får beskjed om å fortsette med å utvikle tilbudet sitt, ikke får midler til å utvide tilbudet, bare knapt nok til de økte kostnadene?
Svein Harberg (Høyre), 2010-10-27:
Jeg vil bare igjen presisere at den økningen de har fått, knapt tar igjen lønns- og prisveksten gjennom de årene beløpet har stått stille. Og det er jo verdt å merke seg at den eneste organisasjonen som en samlet komité løfter fram – de ber om at søknaden blir vurdert spesielt – er nettopp denne organisasjonen. Da ville jeg tro at selv i en trang konkurranse om midler, er det viktig å se spesielt på denne organisasjonen. Når den da bare får en økning tilsvarende prisstigningen, kan ikke jeg forstå at komiteens intensjon er fulgt opp. De har mange forskjellige tilbud og et bredt tilbud, og vil nå sette i gang et eget tilbud der man henter hjem unge i fasen der de er i ferd med å gå inn i et tungt rusmiljø – et nytt prosjekt som vil spare samfunnet for mye penger. Jeg vil anmode statsråden én gang til om å se ekstra på dette og ta en diskusjon med departementet om det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
«Flere store industriprosjekt kan etableres i Norge, men utfordringene rundt kraftsituasjonen og CO2-utslipp er et alvorlig hinder. Det gjelder bl.a. Ironman-prosjektet i Møre og Romsdal, Hydros K6 på Karmøy og Alcoas ønske om aluminiumsverk i Finnmark. Krav om umiddelbar CO2-rensing av nye gasskraftverk er alvorlig hinder for slike etableringer. Norge er alene om å ha slike rensekrav. Vil regjeringen harmonisere CO2-regelverket slik at industri etableres der det gir best miljønytte i et globalt perspektiv?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
Det arbeidet som regjeringen har gjort i forbindelse med kvotedirektivet, har gått i riktig retning etter mitt skjønn. Der har en gått fra et standpunkt, som SV og Arbeiderpartiet fremmet i forrige periode, om at Norge ikke skal tildele gratis kvoter til noen, til nå å si at en skal ligge på nivå med EU. Det er bra, for det sikrer konkurranselikhet. Men når det gjelder det som statsråden var inne på til slutt, nemlig industriens muligheter til å få kraft fra gasskraftverk, ser vi altså at regjeringen har innført teknologikrav som ingen andre land har, ved at en krever rensing ved oppstart av ny kraftproduksjon fra gasskraft. Det er et problem i forbindelse med Industrikraft Møres gasskraftverk i Elnesvågen. Det er et problem i forbindelse med Ironman-prosjektet i samme region. Det er et problem i forbindelse med bygging av gasskraftverk ved et aluminiumsverk i Finnmark. Det betyr altså at de prosjektene flytter ut av landet i stedet for å bli realisert i Norge. Det harmonerer ikke med regjeringens mål om å kunne ivareta energi- og miljøvennlig industri i Norge. Vil regjeringen se på sitt standpunkt i lys av det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
Partifeller av statsråden i Møre og Romsdal, altså de som blir fysisk berørt av dette, sier i et oppslag i dagens Aftenposten: «Gasskraftverk splitter Ap. Lokale toppfolk krever at partiet endrer kurs og bygger kraftverk nå.» De ser at den politikken regjeringen fører på dette området, medfører at en ikke får realisert mange gode industriprosjekt, og en får ikke realisert viktige energiprosjekt som sikrer kraftforsyningen. Målene som regjeringen har satt seg, er ikke realistiske. Det har regjeringen selv innsett når en utsetter fullskala rensing på Mongstad til 2018. Hvordan skal det være mulig å kunne rense gasskraftverk til Industrikraft Møre med en teknologi som regjeringen selv sier ikke vil være tilgjengelig på minst åtte år fram i tid? Ser ikke regjeringen at de stiller teknologikrav som ikke lar seg gjennomføre? Én ting – og alle på Stortinget støtter det – er å utvikle teknologi. En annen ting er å kreve implementering av teknologien i dag, som en selv sier ligger minst åtte år fram i tid. Vil ikke regjeringen ta realitetene inn over seg og se at det dogmet en baserte politikken på i 2006, er sprukket?
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Lov om helsetjenesten i kommunene fastslår at landets kommuner skal sørge for nødvendig helsetjeneste for alle som bor eller midlertidig oppholder seg i kommunen. Kortere opphold som ferie eller studieopphold medfører praktiske utfordringer og til dels store – og ikke minst – uforutsigbare økonomiske konsekvenser for oppholdskommunen. Vil statsråden se på ordningen og vurdere lovendring som gir kommunene større forutsigbarhet?»
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg skal skynde meg å erkjenne at dette nok er et lettere spørsmål å stille enn å besvare. Og som statsråden henviste til når det gjelder høringsnotatet, er det belyst mange vinklinger av problemstillingen. Jeg opplever at mye av vinklingen i høringsnotatet går på turistkommuner, og det er selvsagt en del av problemet. Men hvordan fungerer ordningen i dag for turistkommunene? Det har vært stort fokus på hyttekommunene, og de opplever at hyttegjestene i større og større grad ønsker – det vi sleivete kaller det – å ta med seg svigermor på hyttetur og på sommerferie. Det er klart at med lange og flotte sørlandssomre, som jeg kjenner godt til, er det innlysende at det blir krevende for mange av kommunene i mitt nærområde. En enda vanskeligere situasjon har vi kanskje for yngre brukere av helsetjenester. Folkehøyskoler og videregående skoler med internat ligger veldig ofte i små kommuner. Når de får en student som av ulike grunner trenger kommunale helsetjenester, er det skolens vertskommune som må stille med nødvendig helsehjelp og finansiere den. Reiser skolen på tur, er det i prinsippet kommunen som gjestes, som skal betale for det samme. Jeg spør derfor statsråden: Oppleves det som en god ordning overfor kommunene og overfor brukerne?
Marion Gunstveit Bojanowski (Kristelig Folkeparti), 2010-10-27:
Igjen takk til statsråden. Det er jo ingen tvil om at vi er enige om at vi ønsker å opprettholde fleksibiliteten som ligger i ordningen, både for ferieturister og for andre. Men jeg er ikke så sikker på at jeg er enig med statsråden i at det oppleves verdig f.eks. for en student som skal flytte over en kommunegrense for en periode for å bo på internat, og som da må vurderes i mottakskommunen, og som fort blir en kasteball i et system som vi ikke liker å oppleve å være en kasteball i. Jeg ser derfor fram til det som sies i høringsnotatet: «Departementet er enig i at det kan være behov for et mer fleksibelt og nyansert regelverk tilpasset de til enhver tid foreliggende finansierings- og tilskuddsordninger.» Det gis i høringsnotatet en fullmakt til at departementet skal gi nærmere forskrifter. Vil statsråden si noe om hvilke føringer som ligger for det forskriftsarbeidet?
Jacob Nødseth (Høyre), 2010-10-27:
Spørsmålet går til justisministeren: «Kva gjer regjeringa for å oppfylle dei rettkomne lokale forventningane på Vestlandet om at det blir etablert ein fast redningshelikopterbase i Florø, og ikkje berre eit detasjement som i dag, sidan dette er eit svært viktig tiltak for å sikre optimal beredskap langs Vestlandskysten?»
Jacob Nødseth (Høyre), 2010-10-27:
Eg vil tru at det er ein grunn til at dei andre basane er faste, og at det berre er eitt detasjement. Det må jo vere ein grunn til det. Slik eg forstår det på dei som jobbar der, er det positivt om det blir eit helikopter til i Florø. Eg vil igjen takke for svaret frå statsråden, men komme med nokre spørsmål til. Eg var sjølv til stades da statsråden opna basen, og det var ein festdag i Florø, min heimby. Statsråden blei vel også da utfordra på når dette skulle bli ein fast base, som har vore eit krav. I ettertid har ein sett at det har vore langt fleire oppdrag på basen enn ein rekna med på det tidspunktet da statsråden opna basen. Det ein òg ser, er at variasjonsbreidda i oppdraga er stor: Det har vore redning i fjord, fjell, brear, hav osv. Vi veit òg at Sea King-helikoptra no er nesten 40 år, og eg ser at det blir spekulert i om det vil komme nye helikopter i 2020, og da vil dei vere 50 år. Vil statsråden på bakgrunn av desse opplysningane foreta seg noko for å framskunde prosessen for å fornye helikopterflåten?
Jacob Nødseth (Høyre), 2010-10-27:
Eg har ikkje fleire spørsmål.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg er veldig glad for å få dette spørsmålet, for er det noe regjeringen har vært opptatt av, er det beredskapen langs kysten og utviklingen av redningshelikopterbasene. Som vi har sett, har vi etter mitt skjønn hatt en glitrende utvikling, og vi har lagt stor vekt på at man skal ha tilstedevakt på de basene som ikke hadde tilstedevakt, og ikke bare tilstedevakt, men også døgnkontinuerlig beredskap med lege. Det har jo regjeringa levert på. Det har vært klare føringer helt tilbake siden 2001, og også tidligere, når det gjelder dette. Det lå klare føringer opp mot at man ønsket seg én base til på Vestlandet. Det er bakgrunnen for at vi etablerte basen i Florø. At det nå fungerer som et detasjement, har etter min oppfatning ingenting å si med hensyn til beredskapsmulighetene som jeg mener skal være de aller beste. Beredskapen blir godt ivaretatt, uavhengig av om det er et detasjement eller en fast base. Det er altså sånn at det er folk til stede, og de er døgnkontinuerlig på vakt. Det er også døgnkontinuerlig lege på vakt. I Florø har man også veldig gode fasiliteter knyttet både til hangar og til tilstedevakt – altså for personalet – som gjør sitt til at Florø-basen er blitt usedvanlig bra med henblikk på beredskap. Jeg har vanskeligheter med å se begrunnelsen i spørsmålet. Detasjementet ivaretar beredskapen fullt ut. Jeg må også legge til at det altså måtte en rød-grønn regjering til for å gjøre dette løftet som har ligget som en forventning i Rednings-Norge i mange, mange år. Også i den tid da Høyre satt med makt i regjeringa, før den rød-grønne, hadde man muligheten til å bygge tilstedevakter, både fra Banak i nord til Rygge i sør. Det er den regjeringa jeg sitter i, som har valgt å ta dette løftet. Det er betydelige midler som er brukt på dette, samtidig med å bygge basen i Florø. Jeg vil nok si at her er det gjort betydelige grep som har styrket beredskapen for befolkningen langs kysten. Detasjementet i Florø fungerer bra og gir den beredskapen som man også ville hatt om basen hadde vært fast.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Da er spørsmålet over på det som handler om kapasitet i redningshelikoptertjenesten. Da forstår jeg at vi er enige om at det spiller ingen rolle om det er detasjement eller fast base. Det som er viktig, er at man har helikopter tilgjengelig, og at man har personell tilgjengelig. Jeg mener at det som er forutsetningen for å etablere mer kraft inn i alle basene våre, er at man får nye redningshelikoptre på plass. Det er jo ingen hemmelighet at regjeringa har jobbet svært aktivt med dette spørsmålet, og har en tidsplan opp mot dette. Det tar lang tid. Det er en krevende innkjøpsprosess, men nå er det altså foretatt en beslutning knyttet til konseptvalget for disse redningshelikoptrene. Vi håper at den tidsplanen som nå er lagt opp mot at dette skal ut på anbud, at man starter innkjøp, og at vi får gode avtaler, også vil bidra til å forsterke – ikke bare Florø – men også de andre redningshelikopterbasene. Det er vår ambisjon at i løpet av 2016, er det vel, og 2020 skal de nye helikoptrene være på plass.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Innledningsvis vil jeg opplyse om at det er statsråd Lisbeth Berg-Hansen som har bedt om at det oppnevnes settestatsråd i spørsmålet om tildeling av ytterligere konsesjoner knyttet til tildelingsrunden 2009. Det er statsråd Trond Giske som behandler saken, og han er for tiden på tjenestereise. Det er jeg veldig glad for at han er, ikke nødvendigvis fordi jeg vil svare på spørsmålet, men jeg mener at det er en av de viktigste næringspolitiske utfordringene som i stor grad ligger internasjonalt. Jeg tror vi skal sette stor pris på at han benytter anledningen så mye han kan. Det er derfor jeg skal besvare spørsmålet. Spørsmålet om hvorvidt det skal tildeles nye konsesjoner til de tre virksomhetene som har mistet sine konsesjoner i forbindelse med klagerunden, er fremdeles til behandling i Fiskeri- og kystdepartementet. Saken er underlagt en grundig vurdering, og jeg ønsker ikke å forskuttere utfallet av denne på det nåværende tidspunkt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg skal komme representanten Nesvik i forkjøpet, fordi jeg har i forkant av dette spørsmålet hatt kontakt med statsråd Giske – senest i går kveld – om dette spørsmålet, og særlig om når avklaringen vil komme. Det sier seg jo sjøl at dette nå ligger til behandling i departementet. Jeg kan meddele at statsråd Giske var innstilt på at disse sakene skal behandles straks, at en avklaring er like rundt hjørnet, slik at jeg formoder at dette er noe man har fullt trykk på for å få til en avklaring.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-10-27:
Jeg skal ikke forskuttere hva avgjørelsen vil bli, fordi det har jeg ingen forutsetninger for. Men jeg vil ta med meg de signalene fra representanten Nesvik til statsråd Giske, slik at dette går så raskt som mulig.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
«I årets budsjett foreslås det at særreglene for dagpengemottakere over 64 år avvikles fra 2011. Begrunnelsen er at eldre ikke skal stimuleres til passive ytelser før pensjonsalder. Det betyr i klartekst at mange eldre som ikke klarer å finne en ny jobb i et tøft arbeidsmarked, risikerer å stå uten inntekt. Ser statsråden at dette vil føre til at mange eldre arbeidsledige, som har opplevd oppsigelse og tap av arbeid, vil bli tvunget til å ta ut pensjon tidlig og ende opp med en lav pensjon resten av livet?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
Undersøkelser viser at eldre, friske arbeidstakere ønsker å jobbe lenger. Men problemet er at de havner bakerst i køen av arbeidssøkere, og de får faktisk ikke tilbud om kurs og arbeidsmarkedstiltak hos Nav. Som statsråden sa tidligere i dag, skal yngre prioriteres. Eldre arbeidsledige som gjennom et langt liv har klart å tjene opp mer enn garantipensjon, risikerer nå å ende opp som minstepensjonister, og den tragedien de opplever når de blir arbeidsledige, vil følge dem resten av livet. Innføres nå tvungen pensjonsalder på 62+ kun for dem som har havnet i den fortvilte situasjonen at de står uten arbeid, eller skal dette også gjelde for andre som ikke er i lønnet arbeid, og som i dag mottar andre trygdeytelser eller stønader til livsopphold? Og hva med alle dem som ikke har opparbeidet seg rett til garantipensjon? Skal de ende opp som sosialklienter etter å ha solgt alt de eier?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-10-27:
Som kjent kan ikke alle prioriteres, men jeg får ta en annen vinkling. Mange opplever at helsen svikter i tidsrommet fra de er 62 til de er 67 år. Dette gjelder også dagpengemottakere. Men etter det jeg forstår, skal de heller ikke ha rett til å søke om arbeidsavklaringspenger og uføretrygd fram til de er 67 år på lik linje med de som blir syke før de mister jobben. Nye jobber står altså ikke i kø for de over 60, og faren for ikke å komme tilbake til jobb vil nok gjøre at veldig mange som jobber innenfor privat næringsliv, vil vurdere helsetilstanden sin tidligere. Hva mener statsråden om at fjerningen av denne særordningen faktisk kan føre til at flere vil sørge for å sikre seg uføretrygd mens de enda er i jobb, framfor å ta sjansen på å bli arbeidsledig, tvangspensjonert og ende opp som sosialklienter? Er dette den måten den rød-grønne regjeringen mener at de som uforskyldt mister jobben når de nærmer seg pensjonsalderen, skal ende sitt arbeidsliv på?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-10-27:
«Stadig flere familier med sterkt pleietrengende barn er i ferd med å bryte sammen psykisk og fysisk etter at Nav har fratatt dem retten til pleiepenger. Den offentlige utmattelsen har pågått over år, og familiene har sammen med foreldreorganisasjonen Hjernebarna Norge bedt regjeringen om hjelp siden november 2009. De er fortvilet og har en følelse av at statsråden hverken ser eller hører dem. Ser statsråden at saken slik den har utviklet seg, bidrar til å ødelegge flere familier, og hva gjør statsråden for å få slutt på dette uverdige spillet?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-10-27:
Foreldrene beskriver en enorm fortvilelse over at regjeringen nå fjerner grunnlaget for at disse barna skal kunne fortsette å trene intensivt, at alt de har brukt år på å bygge opp, nå raser sammen, mens byråkrater i departementet og Nav diskuterer ordlyd og paragraftolking som tidligere har gitt grunnlag for pleiepenger. Dette er hjerterått. Kan statsråden forestille seg at når en mor må levere fra seg sitt barn på en institusjon, river det morshjertet i stykker? Skal sånt kunne skje fordi det offentlige hjelpeapparatet i et rikt land som Norge svikter?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-10-27:
Omsorgslønn i denne situasjonen her er overhodet ikke alternativet. Avslag på pleiepenger gjelder alle de familier med barn som driver intensiv trening i Møre og Romsdal, Hordaland og Sogn og Fjordane. Familier i andre fylker, som Akershus, Oslo, Rogaland og videre, får alle fornyet sine avtaler hjemlet etter de samme paragrafene. Det oppleves svært urettferdig med så ulik behandling innenfor Nav-systemet. Kan statsråden forsvare en slik urimelig forskjellsbehandling i det offentlige tjenestetilbudet?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-11-19:
Jeg har den glede på vegne av representantene Laila Dåvøy, Rigmor Andersen Eide, Geir Jørgen Bekkevold og meg selv å fremme et representantforslag om full fosterhjemsdekning innen 2013.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2010-11-19:
Jeg legger med dette rett og slett fram en god innstilling til en gjennomdebattert sak med kjente standpunkt fra de ulike partiene.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Jeg vil begynne med å takke saksordføreren for et godt og nyansert innlegg. Jeg må tilstå at jeg i utgangspunktet syntes ideen om elektroniske valg utenfor valglokalene var meget god. I ønsket om en større valgdeltakelse bør man tenke kreativt, og høy valgdeltakelse er også sentralt og viktig i vårt demokrati. Imidlertid har ideen modnet hos meg og hos Fremskrittspartiet for øvrig, og vi har kommet til at den kanskje ikke var så god likevel. Vi har i merknadene redegjort for vårt syn. Høy valgdeltakelse er selvfølgelig viktig, men det må ikke gå på bekostning av at valgene skal være hemmelige og frie. Valget i 2007 i min hjemby, Drammen, er nevnt i merknadene. Som lokalpolitiker i denne byen i 23 år er det vanskelig ikke å ha en mening om dette. Oppslagene etter valget indikerte jo at en stemme kunne bli kjøpt for en porsjon kebab. Det var også eksempler på annen utilbørlig påvirkning av velgerne. Nå har det alltid vært eksempler på utilbørlig påvirkning av velgerne, men det er et mitt syn åpenbart at det vil øke mulighetene for slik påvirkning dersom man har e-valg, utenfor valglokalene. Enten man avgir stemme på sin hjemme-pc hjemme i stuen eller på telefonen sin sittende på en kafé, vil det åpenbart være muligheter for en slik påvirkning. Jeg kan heller ikke fri meg fra tanken om at dette med valg i vårt demokrati, det være seg kommune- eller stortingsvalg, skal være noe annet enn dagligdagse internettsøk eller sms-voteringer i forbindelse med TV-programmer. Det skal være mer alvorspreget, som det fundamentet det er i vår grunnlov. Det er også en merknad fra en samlet komité om dette temaet i innstillingen vår. Med dette vil jeg vise til merknadene, og ta opp det forslag som foreligger i innstillingen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Vi får vel se om det blir like mye debatt i denne saken som i den forrige. Så vidt jeg har merket meg, er det allerede en del talere som har tegnet seg. Så vidt jeg kan huske, var Fremskrittspartiet alene om å gå imot fjerning av velgernes mulighet til å stryke kandidater. Det er veldig bra at vi ikke lenger er alene på dette feltet. Det er åpenbart et behov for at partiene skal ha en viss grad av forutsigbarhet med hensyn til toppkandidater, at de har den nødvendige erfaring, forutsetning, ønske osv. om å gå inn i ledende posisjoner i lokalpolitikken, og selvfølgelig også evner til å gå inn i disse vervene. Men det har vi et system for gjennom forhåndskumuleringer, eller som det vel nå egentlig heter, stemmetillegg. Der er man godt dekket. Vi må stille oss spørsmål om dagens system er demokratisk. La oss ta et eksempel. Hvis vi har en kandidat A som har 200 plusstemmer og ingen strykninger, og en kandidat B som har 201 plusstemmer og 400 strykninger, er det netto relativt åpenbart at velgerne foretrekker kandidat A, og at kandidat B er en svært upopulær politiker. Men med dagens system ville altså kandidat B vinne den plassen, i det tilfellet at det var en utsatt plass man konkurrerte om. Jeg kan vanskelig se det ekte demokratiske i dette. Argumentet for å fjerne strykninger var bl.a. å begrense muligheten til å organisere retteaksjoner. Det har åpenbart ikke virket. Faktisk har det kanskje virket mot sin hensikt, slik som det fremgår bl.a. av representantforslaget. Vi var tidligere i dag, i forrige debatt, inne på min hjemby Drammen. Jeg kan da nevne et eksempel på hvordan det nye systemet uten strykninger fungerer. Der har man hatt et solid kupp som ble gjennomført av en gruppe med bakgrunn i innvandrermiljøer, og som har gitt seg utslag i at ca. halvparten av Drammen Arbeiderpartis bystyregruppe har bakgrunn fra disse miljøene. For øvrig bør det nevnes fra denne talerstol at velgerne åpenbart ønsker strykeadgangen tilbake. Dette har det vært undersøkelser på, og det er et helt klart og tydelig signal på dette området. Til slutt vil jeg henvise til de øvrige merknadene. Fremskrittspartiet står her som et av partiene bak komiteens tilråding, så vi har ikke noe behov for å ta opp forslag. Det er mulig jeg fulgte litt dårlig med under saksordførerens og Martin Kolbergs innlegg, men jeg la ikke merke til at noen av de nevnte representanter tok opp sitt eget forslag. Det burde kanskje presidenten ha påtalt.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2010-11-19:
Det er oppsiktsvekkende hvor stor kunnskap den siste taleren hadde om grunnene til at velgere velger som de gjør, og prefererer dem de gjør; det kan jo enkelt og greit være at de mener at noen er bedre kvalifisert til å sitte i et kommunestyre enn andre. Det er gjennomgående hos Arbeiderpartiets representanter at man mener det er et problem at enkelte stryker enkelte grupper. Det er altså et problem at velgerne har en mening som går på tvers av partiorganisasjonens vedtak. Det tyder jo på at man har et forhold til demokrati som ikke nødvendigvis kan kalles demokratisk. Vi har et problem, mener jeg, når mange i denne sal mener at det at velgernes syn kommer klart og tydelig frem, er et problem. For Fremskrittspartiets del er det ikke noe problem sett ut fra at vi vil høre på hva velgerne ønsker. Hvis det er slik at man – i Arbeiderpartiet eller i Senterpartiet eller i andre partier – har problemer med å få nok innvandrere, nok kvinner, nok ungdom eller nok eldre, inn i kommunestyrene sine, så får man bruke de ordningene som finnes for å sikre disse representantene plass. Og der har vi dette utmerkede med stemmetillegg, eller kumuleringer, som representanten Tetzschner har tatt opp, og som også jeg har vist til i mitt innlegg.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-11-19:
President, jeg er iallfall klar for replikk. Om statsråden også er det, ville det være hyggelig!
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-11-19:
La meg først si følgende: Det at en tidligere statsråd har gått inn for å nedsette et utvalg – statsråd Solberg – er selvfølgelig ikke en politisk klarering av utvalgets konklusjon før den foreligger. Den politiske klarering av dette forsøket har skjedd under denne regjering, og det må den ta det fulle og hele ansvaret for. Jeg har tre spørsmål til statsråden. Føler hun at hun har et reelt og entusiastisk flertall bak seg i Stortinget for forsøket? Det andre: Føler hun at visjonen som det gis uttrykk for i proposisjonen, deles av noen i Stortinget? Og da spør jeg altså ikke om et flertall, men noen. I så fall blir det interessant å vite hvem, for de har ikke ytret seg i debatten. Og som et tredje spørsmål, på et område statsråden er kjent med fra før: Er det Lovavdelingen som har gjort den juridiske vurderingen av forholdet til konvensjoner og grunnlov i denne saken?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-11-19:
Nå benytter statsråden den vanlige statsrådsteknikken, nemlig å svare på noe annet enn det det ble spurt om. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Føler statsråden at hun har et reelt og entusiastisk flertall bak seg i Stortinget for forsøket – ikke for å innføre, som hun svarte på, men for forsøket? Så var det siste spørsmål, som hun glemte: Er det Lovavdelingen som har gjort den juridiske vurderingen som statsråden baserer seg på i denne sak?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-11-19:
Det er ubegrenset adgang til replikker i henhold til den forretningsordenen som gjelder for denne perioden.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-11-19:
Takk. Hva er årsaken, statsråd, til at Lovavdelingen ikke er forespurt? Her er altså fremtredende jurister som gir uttrykk for at de er i tvil om dette er i tråd med Grunnloven. Jeg hadde faktisk ventet at et parti som tradisjonelt i hvert fall fremstår som grunnlovsforsiktig, for ikke å si grunnlovskonservativ – noe jeg synes preget hele representanten Borten Moes innlegg – hadde sett en tvil i forhold til Grunnloven som så viktig at man hadde spurt den fremste juridiske ekspertise regjeringen har til å rådgi seg selv, nemlig Lovavdelingen. Jeg husker en rekke sitater fra statsråd Navarsetes opptreden i Stortinget og i Stortingets høringer, hvor hun nettopp fremholdt at det er Lovavdelingen som er regjeringens fremste rådgiver i juridiske spørsmål. Hvorfor da ikke i dette spørsmålet?