Borghild Tenden (Venstre), 2012-06-13:
Da er det redegjort godt for et meget velbegrunnet representantforslag, som Venstre støtter fullt ut. Jeg vil likevel begrunne Venstres engasjement i denne saken. I siste halvdel av 1990-tallet introduserte en rekke banker og finansinstitusjoner såkalte sammensatte eller strukturerte spareprodukter. Produktene ble populære, ikke minst i privatmarkedet, og ble etter hvert solgt i et betydelig omfang. Samtidig ble bankene utsatt for kritikk, særlig der hvor kjøpet av produktene var lånefinansiert. Det er dessverre utallige eksempler på tilfeller hvor enkeltpersoner har fått tatt opp lån på seks–syv ganger inntekt for å kjøpe slike sammensatte produkter som senere har vist seg nær umulig å selge, og som også har falt kraftig i verdi. I forhold til den debatten vi hadde i går om bankenes egenkapitalkrav til kjøp av bolig, er det dette som virkelig er uansvarlig utlånsvirksomhet. I etterkant viste det seg også at mange som inngikk avtaler med finansinstitusjoner, fikk både mangelfull og til dels villedende informasjon om risiko og forventet avkastning av investeringen, noe som også representanten Syversen var inne på. På denne bakgrunn ble salg av sammensatte produkter etter hvert gjenstand for streng regulering fra myndighetenes side, jf. særlig Forskrift om opplysningsplikt ved tilbud om kjøp av sammensatte produkter. Dette er etter Venstres syn vel og bra, men det er fortsatt svært mange personer som mener seg urettmessig behandlet og ført bak lyset av ulike finansinstitusjoner, og som i etterkant føler seg både maktesløse og rettsløse. Det er kjernen i representantforslaget og kjernen i Venstres begrunnelse for en helhjertet støtte til dette. Venstre er kritisk til slik Finansklagenemnda i dag fungerer. Det gjelder både organisering og finansiering av nemnda, det gjelder det faktum at det er svært få som vinner fram i Finansklagenemnda, og det gjelder det at saksbehandlingen tar svært lang tid, i mange tilfeller flere år, noe som medfører at de det gjelder, både er menneskelig og økonomisk utslitt. I en slik situasjon er det de færreste som har ork eller ressurser til å kontakte advokat for videre gang i det ordinære rettssystemet, med den tilleggskostnaden som dette kan påføre dem. Jeg vil spesielt peke på to av de forslagene vi fremmer sammen med Kristelig Folkeparti i innstillingen. Det er forslagene nr. 3 og nr. 10. Forslag nr. 3 handler om å erstatte Finansklagenemnda med et nøytralt klageorgan. Det er etter vårt syn behov for å etablere en ny offentlig finansiert og uavhengig nemnd. Dette kan enten skje etter modell av den svenske ARN, Allmänna reklamationsnämnden, eller direkte underlagt Finanstilsynet. Den svenske ARN er et offentlig finansiert klage-/reklamasjonsorgan som behandler klager/konflikter som angår kjøp av varer og tjenester av ulik art. Et annet alternativ er å legge en slik uavhengig klagenemnd direkte under Finanstilsynet. Som det fremgår av tilsynets egen nye forbrukerinformasjonsside, har Finanstilsynet tilsyn med finansiell virksomhet i Norge. Dette innebærer også at forbrukernes interesser kan ivaretas på en god måte. Forslag nr.10 handler om å endre tvisteloven. Et av hovedproblemene med dagens såkalte rettstilstand, er at det er svært vanskelig for den vanlige forbruker å få motparten direkte i tale eller fysisk møte ved denne type konflikter. Det er heller ikke uvanlig at saker blir liggende i Finansklagenemnda i flere år, dersom de i det hele tatt blir behandlet. Vi foreslår derfor å endre tvisteloven slik at saker mot bank- og finansinstitusjoner anlagt av privatpersoner kan fremmes for forliksrådet. I dag er det en grense i loven som tilsier at tvistesummen skal være under 125 000 kr for at forliksrådet kan ta saken. De aller fleste saker knyttet til sammensatte spareprodukter er av en økonomisk størrelse som overskrider denne grensen, og kan dermed ikke reises. Mange saker kunne vært løst dersom partene fikk møte hverandre – og ikke ved brevskriving, slik behandlingen i Finansklagenemnda foregår. Jeg må til slutt få uttrykke skuffelse over at ikke flere støtter de konkrete forslagene som er fremmet i innstillingen. Da vi diskuterte finansmarkedsmeldingen i går, ga flere fra regjeringspartiene inntrykk av at dette var en problemstilling man aktivt ville gjøre noe med.