trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-10-07:
Først er jeg helt enig med statsråd Sanner i at vi har et demokrati. Min plan er å mobilisere flertallet til å være med på å kaste regjeringen gjennom et rekordvalg for bl.a. Rødt om et års tid. Når vi ser på målingene, tyder de også på at det kan inntreffe. Det vi savner i budsjettet, er i hvert fall to ting. Det første er en kraftfull politikk for å få flere folk inn i arbeid, at vi bruker noe mer av den norske statens enorme økonomiske muskler på å få fart på nye næringer, på å sikre statlige investeringer, på forsering av vedlikehold og å sikre at folk faktisk får jobber å gå til. Her er det altfor lite av fra regjeringen i det som legges fram i budsjettet, mener vi. Det andre vi savner, er at man ser de arbeidsløse. Det blir sagt at det ikke er store kutt i dagpengeordningen, men jeg vet etter å ha snakket med tillitsvalgte, bl.a. på Raufoss Industripark, at det vi fikk igjennom av økninger i dagpengeordningen i krisepakken i mars i år, har gitt flere tusen kroner mer i måneden i dagpenger for permitterte industriarbeidere. Når dette kuttes fra 1. januar, som ligger i regjeringens forslag, vil mange slite med å få endene til å møtes. Dette gjelder ikke minst folk som er permittert fra hotell- og restaurantbransjen, som har lav lønn i utgangspunktet. Når de får ytterligere kutt i dagpengene, fordi regjeringen heller prioriterer formuesskattekutt for de rikeste, blir det veldig mange som jobber i hotell- og restaurantbransjen og er permittert per dags dato, som ikke ser noen lysning i sikte rett over nyttår, og som vil få veldig mye mindre å rutte med. Det er urettferdig, det er usosialt, og det er feil bruk av pengene. Vi ønsker heller å videreføre økte dagpenger ut i 2021 og også sørge for at de som mistet jobben i inneværende år, får opptjent feriepenger på dagpengene, så de har noe å betale regninger med når juli kommer. Da skal strømmen betales, husleien, boliglån. De trenger penger til det, og det får de ikke med regjeringens opplegg.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
På vegne av representantene Rigmor Aasrud, Lise Christoffersen, Elise Bjørnebekk-Waagen og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om tiltak for å styrke de seriøse aktørene i arbeidslivet og øke rekrutteringen til håndverksyrkene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
I går besøkte jeg Frelsesarmeen og Røde Kors her i Oslo. Hos Frelsesarmeen forteller de at det daglig kommer foreldre leiende med små barn og spør om hjelp til å skaffe mat og penger til å betale regninger. Hos hjelpetelefonen til Røde Kors forteller de om ungdom som ringer inn, med store problemer, inklusiv selvmordstanker, og fortellinger om alt fra overgrep til ensomhet. Barne- og ungdomspsykiatriske poliklinikker har over 80 pst. færre henvendelser, og en kilde i politiet forteller at når det gjelder arbeid med vold i nære relasjoner, er det et fall i etterspørselen etter hjelp – det er ikke en god nyhet. Historiene bekrefter det store bildet fra rapporten til regjeringens koordineringsgruppe, som ser på tilbudet til sårbare barn og unge under pandemien. Dette er svært alarmerende. Det kan handle om 20 pst. av ungene våre – opp mot 220 000 barn og unge som er i en slik situasjon. Dette er på en måte en varslet krise. Når man stenger ned alle arenaer for barn, fra skole til fritid, og når også statlige familievernkontorer i kommunene stenger ned, får vi en gruppe svært utsatte barn. Når man tar en beslutning med så omfattende konsekvenser – statsministeren sier de mest omfattende siden krigen – på tross av at det ikke var et smittefaglig råd, men det var en nedstengning, må vi forvente at regjeringen og ansvarlig statsråd har en plan for hvordan man skal følge opp de barna man vet er sårbare. 19. mars – en uke etter nedstengningen – vedtok et enstemmig storting at kritiske tjenester, som apparatet for særlig utsatte barn og unge, måtte sikres forsvarlig drift og finansiering. Jeg tviler ikke på at statsråd Ropstad deler uroen for disse barn – virkelig ikke – men mitt spørsmål er: Hva konkret foretok statsråden seg i det øyeblikket man stengte ned, for å følge opp disse sårbare barna – som man visste kom til å komme – fra dag én?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Det holder rett og slett ikke. Det er en bekymret statsråd – og det er det god grunn til. Men hver dag teller. Det jeg hører her, er en statsråd som ønsker å være tydelig i budskapet, som er bekymret, og som setter ned en koordineringsgruppe. Men hver dag fra skolene ble stengt ned, har vært sårbare dager. Hva har statsråden gjort for å følge opp kommunene med ressurser, med veiledere, med oppmerksomhet? Vi stengte ned for mye, peker statsråden på, av smittevernhensyn. Det gjorde alle statlige instanser også. Familievernkontorene var stengt mellom 13. og 26. mars. Statsråden var bekymret, men hver dag teller. Det jeg etterlyser, er: I det øyeblikk dette vedtaket ble truffet, var det en plan? Er det en oppfølging? Er det et system? Rapporten fra koordineringsgruppen kom 20. april. Den har vært unntatt offentlighet i ni dager, og tiltakene for å møte rapportens uro er ennå ikke offentlig. Er ikke dette tapt tid?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Jeg vil gi honnør til mange kommuner som har kastet seg rundt. Etter Politisk kvarter i dag, der statsråden igjen pekte på kommunene, tok jeg kontakt med ti kommuner i Norge, det var det jeg rakk – små og store, fra nord til sør. Ingen har hørt noe fra statsråden. Ingen har fått noe oppfølging i form av veileder eller konkret oppmerksomhet. Jeg er ikke i tvil om at bekymringen er der. Jeg er ikke i tvil om at mange kan ha stengt ned for mye, og det er jo ikke underlig, i tråd med den veldig dramatiske nedstengningen som kom, men mitt poeng er igjen: Hvilke tiltak gjør man for å følge opp og sikre at disse tjenestene fungerer og er oppegående? Vi har sett en rapport som er veldig alarmerende i sine konklusjoner, og som ikke er delt. Hvorfor ble ikke denne rapporten delt med kommunene 20. april, slik at de kunne studere den og også gi statsråden innspill? Han har brukt ni dager på å vurdere og kvalitetssikre rapporten. De som virkelig kunne gitt innspill her, er jo kommunene. Så jeg vil vite: Hva slags kontakt og hvilken beredskap har statsråden og regjeringen for å følge opp kommunene i denne ekstraordinære situasjonen?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Denne situasjonen belyser en utfordring for oppfølging av sårbare borgere i landet vårt – ansvarsdelingen mellom regjering og kommuner. Det man må forvente når man treffer et så dramatisk vedtak i midten av mars, er at det er på plass et system for å følge opp kommunene, slik at de sårbare barna kan få hjelp. Nå sier statsråden at mye gjøres, og at mye gjøres bedre. Vel, rapporten viser at det er over 200 000 barn i denne kategorien. Barneombudet sier at det er vanskelig for henne å gjøre jobben sin, og folkehelsemyndighetene sier at det er stengt ned for mye. Det gjelder ikke bare i kommunene. Det er stengt ned veldig mye i de statlige etatene. Jeg er urolig for at regjeringen reagerer for sent på slik informasjon. Ni dager med kvalitetssikring av rapporter når det kommer et tydelig budskap om at man trenger umiddelbar handling, gjør at vi må forvente en mye klarere oppfølging av kommunene, en mye klarere oppfølging av de statlige etatene fra regjeringen. Jeg ønsker å høre hva som er statsrådens syn på hvordan han skal gjøre dette framover – i morgen kan vi vente nok en pressekonferanse om hvordan tiltakene skal rettes inn.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Tusen takk for viktig spørsmål. Dette har vært en av mine store bekymringer helt fra dag én. Da vi skjønte at det kom til å bli en nedstengning av skolene, var min store bekymring: Hva skjer med de ungene som i utgangspunktet har det vanskelig, som vokser opp i hjem der de ikke får den omsorgen de trenger, og i verste fall blir utsatt for vold og overgrep? Derfor var vi veldig tydelige på at, ja, vi måtte ha en koordinert nedstengning. Vi så at det var ulike kommuner som begynte å stenge ned eller varslet at de ønsket å stenge ned skolene, ikke nødvendigvis med en så god plan for hvordan de skulle ivareta samfunnskritiske funksjoner, sikre at foreldre som jobbet på sykehus, i helsetjenesten, barnevern og andre viktige tjenester, hadde muligheten til å kunne få barnehage osv. Derfor sa vi veldig tydelig at de utsatte barna også måtte ha mulighet til å kunne gå på skole og bruke barnehage, på samme måte som de samfunnskritiske funksjonene. Så hadde jeg også et ønske om å få mer informasjon, for de tilbakemeldingene som representanten Gahr Støre deler fra frivillige organisasjoner og andre etater, var tydelige på at en hadde en bekymring for hvordan dette ville slå ut for sårbare barn. Derfor satte vi ned en koordineringsgruppe der vi brukte de ulike direktoratene, ba om innspill fra fagforeninger, frivillige organisasjoner og barneombud for å få et enda bedre virkelighetsbilde. Den situasjonsrapporten beskriver, som representanten sier, at flere av hjelpetjenestene har stengt ned mer enn de smittefaglige rådene tilsa. Derfor fortsatte vi å være tydelige – og det er en vanskelig kombinasjon, jeg må bare erkjenne det, at man på den ene siden skulle stenge ned skolene og få de ansatte til å være mer hjemme, og samtidig være tydelig på at de mest sårbare skulle ha mulighet til å være på skole og i barnehage. Vi forsterket det budskapet allerede før påske, og jeg har hatt behov for å forsterke det budskapet ytterligere nå de siste ukene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Fra dag én satte vi i verk tiltak. Noe av det aller viktigste vi gjorde, var f.eks. å definere barnevernet som en samfunnskritisk funksjon – nettopp for at de ansatte i barnevernet skulle ha mulighet til å gå på jobb mens barna hadde mulighet til å være i barnehage og på skole. Vi har vært opptatt av at de ulike tjenestene skulle fungere optimalt. Jeg vil også understreke at vi har vært i landets største krise siden krigen. Det har også vært mye krevende informasjon. Det har vært tatt beslutninger på et tidspunkt da vi ikke hadde den fulle oversikten. Derfor har vi hele tida vært opptatt av å følge opp og gjøre tiltak. Noe av det første Stortinget også gjorde, var å bevilge 6 mrd. kr til kommunene for at de nettopp skulle ha mulighet til å komme seg gjennom krisa. Derfor har jeg, som ansvarlig statsråd for barnevernet, fulgt dem tett, gitt dem tydelige tilbakemeldinger og målt hvordan tilstanden er. Det er veldig mye som fungerer bra, så selv om situasjonsrapporten peker på at mange av tiltakene har gått lenger enn nødvendig, er det også veldig mange tjenester som fungerer godt og gir hjelpetilbud til disse sårbare barna.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Jeg har f.eks. hatt tett kontakt med Bufdir. Vi har bedt fylkesmennene om å gi tilbakemelding om hvordan tilstanden er i de ulike kommunene. Det er heller ikke sånn at styringen i dette landet fungerer slik at en statsråd har direkte kontakt med hver eneste ordfører rundt omkring om dette. Jeg har selv hatt kontakt med flere ordførere som har gitt meg viktige tilbakemeldinger. Men de ulike etatene og direktoratene følger fortløpende opp. Derfor er det heller ikke riktig at det ikke har vært sendt ut veiledere. Det har blitt sendt ut veiledere, oppdaterte veiledere ut fra situasjonen slik den har utviklet seg. Så jeg er virkelig ikke enig i den virkelighetsbeskrivelsen som representanten peker på. Det jeg har vært opptatt av, er at nå er det fullt mulig å ivareta smittevernhensyn, for det må man fortsatt gjøre. Man må holde avstand, man må tilpasse seg på de lokale arbeidsplassene, i barnevernet, på helsestasjonene, men det skal være mulig å ivareta de hensynene samtidig som familier og barn får tjenester. Men en annen bekymring er at veldig mange avlyser avtaler fordi de er redd for smitte. Derfor er det viktig for oss at folk ikke er redde for å møte opp, enten det er hos barnevernet eller på helsestasjonen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Jeg synes det er en underlig kritikk av et såkalt hemmelighold i ni dager. Det er helt normal prosedyre at når et departement mottar en rapport – som i dette tilfellet var en rapport jeg ba om fordi jeg ville ha koordinering mellom fem ulike direktorater, som skulle samordne med flere departementer – må man ha mulighet til å gå gjennom den. Jeg ønsker å sende et politisk signal for å kunne fortelle hvordan vi ønsker å følge opp rapporten. Når det gjelder krisehåndtering og kriseledelse, er det nettopp det å holde fast på de normale prosedyrene som er ekstremt viktig. Det å plutselig skulle fravike det på så viktige felter som dette mener jeg ville vært uansvarlig. Derfor vil jeg berømme de ulike embetsverkene som har jobbet på spreng for å gjøre dette så raskt som de faktisk har. Jeg er opptatt av veien videre. Derfor har vi i dag presentert en tiltakspakke som er rettet mot sårbare barn – 400 mill. kr i ulike tjenester – nettopp for å gi dem helsehjelp, aktivitet og å følge opp de barna som vi vet har hatt det ekstra krevende disse ukene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Når det gjelder barnevernet, har jeg fått lov til å orientere Stortingets koronakomité, med de ulike parlamentariske lederne, om situasjonen for sårbare barn og har tatt fram hovedpunktene i den første kartleggingen som Bufdir hadde med de ulike kommunale barnevern. Det synes jeg var nyttig. Jeg har også fått mulighet til å kunne si det direkte til komiteen, har offentliggjort rapportene, og det har vært ute i media. Min store bekymring for barnevernet har vært at en ikke f.eks. har gått så mye på hjemmebesøk som en kan også innenfor smittevernreglene. Jeg har vært veldig opptatt av at de kan prioritere akuttsaker, og derfor var vi veldig tidlig ute med å sende beskjed ut om hva slags saker de må prioritere for at de mest utsatte, akuttsakene, blir prioritert. Så har vi nå fått en ny rapport om hvordan tilstanden er i barnevernet, og den kommer jeg også til å offentliggjøre. Den viser at det er bedring. Så har jeg bedt om å få redegjøre for Stortinget for å kunne ha nettopp den brede debatten som representanten ønsker, fordi det er en ekstraordinær situasjon, og vi er ekstremt opptatt av at barnevernet skal fungere best mulig for å hjelpe de sårbare ungene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Heldigvis viser situasjonen i barnevernet at det går bedre. De klarer å tilpasse seg bedre, også i den krevende situasjonen de er i. Min hovedbekymring går selvsagt på at disse ungene på grunn av smitteverntiltakene ikke møter like mange trygge voksne, enten det er på skolen, i barnehagen, på fritidsaktiviteter, på helsestasjonen e.l. Det betyr at det er færre trygge voksne som kan gi melding tilbake til barnevernet. Antallet henvendelser til barnevernet har gått ned. Det tror jeg er fordi en del familier kvier seg for å ta kontakt nettopp av smittevernhensyn. Det samme ser vi på fastlegekontorer, på sykehus osv. Derfor er vi veldig opptatt av å sende signaler til kommunene om at de må gjøre det de kan for både å tilpasse seg smitteverntiltakene og opprettholde et godt tilbud. Det har vi gjort gjennom veiledere, beskjeder, Bufdir, fylkesmenn osv. I tillegg er vi i gang med store endringer og forbedringer av barnevernet, enten det er på kompetanse, ny barnevernslov, satsing på digitale verktøy. Dette er noe vi har et enormt sterkt fokus på å forbedre.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Vi har gjennomført en rekke tiltak. Når det gjelder de sårbare barna som sliter på skolen, er det aller viktigste vi har gjort, å åpne for at de faktisk kan være i skolen. Fra dag én åpnet vi for at ja, de som har foreldre som har samfunnskritiske funksjoner, som jobber i barnevern, sykehus, helsetilbud, kan ha barna sine i skole og i barnehage. Men i tillegg til det sa vi at utsatte grupper også kan få lov, det være seg familier som har hjelpetiltak i barnevernet, eller foreldre som er rusmisbrukere, har psykiske lidelser osv., og så måtte det gjøres en konkret vurdering lokalt. Men samtidig var det krevende, tror jeg, for mange kommuner, for det var få barn som var i skolen og barnehagene. Derfor var også kunnskapsministeren veldig tydelig på at de kommunene, eller skolene, som skal gjøre disse vurderingene, må åpne for flere. Det har vært et veldig viktig budskap fra oss hele veien, nettopp for å ivareta de sårbare barna samtidig som vi klarer å ivareta smitteverntiltakene, som er helt nødvendig for å unngå fryktelige tilstander også i Norge.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Jeg er virkelig uenig i at vi bare har iverksatt ett tiltak. Jeg kan stå her og ramse opp en rekke tiltak. Noe av det viktigste for kommunene har vært å få økonomien på plass. Stortinget har bevilget 6 mrd. kr., en virkelig håndsrekning for å kunne gjennomføre enda bedre oppfølging av disse barna. Vi har f.eks. gjort alarmtelefonen døgnåpen og åpnet chattetelefon. En rekke frivillige organisasjoner har gjort det samme. Vi har gjort barnevernet til en samfunnskritisk funksjon og hatt spesiell oppmerksomhet rettet mot de mest utsatte. En koordineringsgruppe med de ulike direktoratene er satt ned nettopp for å få en best mulig oversikt. Slik kunne jeg fortsatt. For å se framover – evalueringen kan vi heller ta på et senere tidspunkt – har regjeringa et stort ønske, og det har vi signalisert, om å åpne mest mulig, slik at flest mulig kan komme tilbake til skolen. Men jeg kan selvsagt ikke stå her og garantere en normalsituasjon før sommeren. Vi er fremdeles i en alvorlig situasjon, og vi må forholde oss til smitteverntiltak. Det er ikke mulig å kunne åpne alt som normalt og gi alle det tilbudet. Derfor er det ekstra viktig at alle gjør det de kan for å ivareta disse sårbare barna. Det er heller ikke enkelt for kommunene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Når det er snakk om ni dager, må en også inkludere helg. Dette er uansett rekordraskt for å legge fram rapporter. Det var en koordineringsgruppe med fem direktorater, der jeg er glad for at barneombudet deltar for å komme med innspill til den gruppa, der frivillige organisasjoner, der fagforeninger også kommer med sine innspill for at vi skal kunne ha et best mulig beslutningsgrunnlag. Men det er også slik at vi har behov for å koordinere arbeidet mellom fire departementer. Jeg mener jo det er viktig også for at vi skal kunne komme med et felles, samordnet budskap, å kunne snakke om hva som ligger i rapporten. Så dette er helt normal prosedyre. Hvis det er noe unormalt, så er det at det har gått så raskt. Men jeg kan love stortingsrepresentanten at den neste rapporten kommer vi bare til å ha til behandling i tre eller fire virkedager; den kommer til å bli offentliggjort i morgen. Det er også viktig at det er stor åpenhet rundt det, for jeg er opptatt av å kunne ha en debatt for å kunne ha best mulige tiltak å iverksette for de sårbare ungene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
Jeg har ingen problemer med å evaluere og se på om jeg sikkert burde gjort ting annerledes og enda raskere – kanskje noe burde vært gjort saktere. Men vi er midt i en svært alvorlig situasjon for de mest sårbare ungene. Jeg har gjort det vi kan, satt mitt apparat til å jobbe på spreng for å komme med ulike tiltak. De har jeg behov for å jobbe videre med, og forhåpentligvis få levert, få gjennomslag så raskt som mulig. I dag leverer vi tiltak på 400 mill. kr – til helsestasjoner for å sikre et helsetilbud, til skole for oppfølging av dem som sliter på skolen, til ferie og aktivitetstilbud for dem som ikke har hatt aktiviteter, og som ikke kommer til å ha det i sommer. Derfor vil jeg også utfordre Stortinget og kommunene: Hva når denne krisa forhåpentligvis går over? De ungene går inn i åtte uker med sommerferie der skolene kommer til å være stengt. Hva tenker SVs byråd i Oslo om sommerskole, f.eks.? Skal en gjennomføre aktivitetstilbud? Nei, en har foreslått å stenge det ned. Mitt ønske er at alle snur seg rundt for å skape aktivitet, for å skape skoletilbud, for at nettopp disse ungene skal ha aktivitet, skal få tatt igjen den tapte progresjonen.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-05-06:
At en rapport som departementet mottar, ikke blir offentliggjort før etter – jeg tror det var sju virkedager, eller tre–fire virkedager, at det skal være normalen: Det er ikke normalen, det er unormalt, for det er raskt. Vi er opptatt av åpenhet. Denne regjeringa er en av de som har mest åpenhet om beslutningene. Men opposisjonen må også bestemme seg: Er det regjeringa som skal fatte beslutningene, sånn som Stortinget selv har vedtatt gjennom de ulike lovverkene, eller er det Stortinget som skal fatte beslutningene? Det er nå engang sånn at ansvarsfordelingen er sånn at regjeringa fatter beslutningene, og så er det Stortingets jobb å kontrollere om regjeringa har gjort jobben godt nok. Det representanten Lysbakken skisserer, er en måte å gjøre det på der Stortinget fatter beslutninger, og så skal de kontrollere sine egne beslutninger i etterkant. Vi ønsker dialog, vi ønsker debatt om de ulike veiene videre, og det har vi hatt kontinuerlig. I morgen presenterer regjeringa veikartet, måten vi kan åpne opp samfunnet på – forhåpentligvis – dersom vi klarer å ivareta smitteverntiltakene framover.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Jeg vil følge opp dette med hemmelighold. Det tegner seg et mønster at regjeringa er for sent på banen når det gjelder barnevern. For lenge siden spurte opposisjonen om statsråden ville komme til Stortinget og redegjøre for situasjonen: Det var ikke nødvendig. Nå ser vi hemmelighold, og vi ser tilbakeholdelse av informasjon. Det virker som om statsråden ikke ønsker å ha en bred debatt om hvordan barnevernet skal styres. Det er ikke tilstrekkelig at statsråden ønsker å gjøre alt selv, og i krisetider skal det gå normalt etter at krisetiltakene i den første fasen er satt inn. Men da må det handles raskt. Det er der det svikter i denne saken. Å sitte på rapporter i dagevis og unnta dem fra offentlighet er faktisk å ikke forstå den krisa som er. Hva vil statsråden gjøre for å inkludere bredt til debatt om den videre håndteringen av tilstanden i barnevernet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Statsrådens stadige bekymringer for barna og familiene i barnevernet er faktisk det mest bekymringsfulle i denne saken, for han har vært bekymret lenge. Rapport på rapport har vist svikt i barnevernstjenesten, og nå ligger det en ny, alvorlig rapport på statsrådens bord. Regjeringa sviktet de mest utsatte barna da det gjaldt som mest. Hans handlekraft synes ikke engang å kunne stilne hans egen bekymring. Nok en gang viser han til at kommunene må løse hans og regjeringas utfordringer. Ansvaret for at barna skal få likeverdige tilbud uavhengig av hvor de bor, og for at lovens pålegg skal oppfylles, ligger hos statsråden og statsråden alene. Det kan han ikke løpe fra. Hva vil han nå gjøre for at barna som ikke har fått innfridd sine lovpålagte tjenester, skal få dekket sine behov så raskt som overhodet mulig? Og kan han garantere at han vil gi kommunene de nødvendige ressursene, sånn at de kan ivareta barna framover på en bedre måte enn det som er tilfellet i dag?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Den politiske beslutningen om å stenge skoler og barnehager er bakteppet for denne alvorlige situasjonen. Det rapportene nå viser om sårbare barn, er ingen overraskelse. Det bekrefter også statsråden nå. Dette er resultat av en varslet krise – en så dette komme, men regjeringa gjorde lite eller ingenting for å forhindre dette, utover å være bekymret. Arbeiderpartiet har fra starten av kritisert regjeringa for ikke å ha hatt en god nok plan for nedstengingen av skolene og barnehagene. En har ikke gitt kommunene, lærere og rektorer gode nok verktøy, og konsekvensen av dette ser vi nå. Jeg er spesielt bekymret for barna i randsonen, de som ikke allerede er i systemet. Der den daglige kontakten med skole eller barnehage er en del av forebyggingen, har en nå mistet muligheten til oppfølging, veiledning og kontroll. Nå har altså skolene vært stengt i åtte uker, og jeg er ute etter hvilke konkrete grep barneministeren har foreslått. Jeg har til nå bare hørt ett overordnet grep fra regjeringa. Det har gått lang tid fra 12. mars og fram til nå, så hvilke konkrete tiltak har barneministeren tatt til orde for i sin dialog med resten av regjeringa for å sikre at de mest sårbare barna ikke blir skadelidende – når skolene og barnehagene begynner igjen?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Nok en gang viser statsråden kun til dette ene overordnede grepet som regjeringa gjorde, og som rapportene nå viser ikke fungerte godt nok, spesielt fordi regjeringa ikke har fulgt opp med de nødvendige ressursene for å sikre dette. Men det statsråden nevner, som jeg også er opptatt av, og som jo er det store spørsmålet nå, er den videre gjenåpningen av skolene, slik at flere kan komme tilbake. Jeg har kritisert regjeringa for at den ikke hadde en god nok plan for nedstengingen. Nå har vi lenge ventet på planen for gjenåpningen, som også dessverre kommer veldig stykkevis, uten de nødvendige verktøyene og med store forsinkelser. Det viktigste nå, når barna er tilbake på skolen og i barnehagen, er at vi kommer vekk fra unntakstilstanden og tilbake til en normaltilstand på skolen, slik at en kan få den gode pedagogiske hjelpen og opplæringen en trenger. Hvilke garantier kan statsråden gi for at elever og foreldre nå før sommerferien får tilbake en normalsituasjon når det gjelder spesialundervisning og det tilbudet elever med spesielle behov skal ha?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
«Erfaringen med gjenåpningen av barnehager og skoler viser at det krever økte ressurser og økt bemanning. Hva konkret gjør statsråden nå for å kartlegge omfanget av økte kostnader rundt om i landet, og hvilke garantier om kompensasjon kan regjeringen gi til skoler og barnehager som nå sprenger sine budsjetter for å sikre en trygg og forsvarlig gjenåpning?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Jeg vil takke for svaret og si meg helt enig i det siste. Det viktigste nå, som vi er helt enige om, er å få til en trygg og forsvarlig åpning. Jeg er glad for at statsråden i mye større grad nå enn tidligere erkjenner at det også trengs økte ressurser, og ser fram til at vi får en konkret oversikt når revidert budsjett kommer. Men fortsatt skyver regjeringa problemet foran seg. Kommunene står jo på en måte allerede nå i en situasjon der de bruker alle sine ressurser på å håndtere denne krisen, der kommuneøkonomien har blitt dårligere, og der kommunene fortsatt ikke vet hvor mye av de ekstraordinære utgiftene de nå har, som vil bli refundert av staten. Det er en ansvarsfraskrivelse, synes jeg, at kunnskapsministeren ikke adresserer dette. En ordfører jeg snakket med, sa: «Nå jobber vi med brannslukking, en har ikke tid til forebygging, skal vi få tatt oss av de mest sårbare elevene, trenger vi pengene.» Det er disse konsekvensene jeg er litt opptatt av, og som jeg vet at statsråden også har vært innom. Men ser ikke statsråden at lovnader og mangel på ekstraressurser får alvorlige konsekvenser for skolene og barnehagene i dag?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-05-06:
Jeg er enig i at vi i Stortinget var veldig kloke da vi gjorde det vedtaket, og det er kanskje det som også gjør at vi tviler litt på at regjeringa skal komme med alle svar når revidert kommer, siden regjeringa ikke hadde de samme svarene i den forrige runden. Men jeg setter pris på at statsråden er tydeligere nå enn hun har vært før. Men allerede nå, før svarene er kommet, står mange rektorer og lærere rundt omkring i hele landet overfor vanskelige avveiinger og beslutninger de må ta. De ser at budsjettene deres allerede holder på å bli brukt opp, og de vil måtte ta beslutninger om de fortsatt skal bruke penger de ikke har, om de nå må forberede seg på kutt i skolebudsjettene til høsten, eller om de nå skal stoppe det arbeidet som er satt i gang med gjenåpningen. Hva er kunnskapsministerens råd til de rektorene som nå står oppe i slike vanskelige valg?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-05-06:
Det er bra at statsråden stresser normale prosedyrer, men jeg vil minne om at den koronaloven som regjeringen la fram, minnet lite om det. Jeg vil også minne statsråden om at koronakomiteen ikke er det samme som å orientere Stortinget. Fremskrittspartiet synes det er svært alvorlig, det som fremkommer i rapporten om at barn er blitt utsatt for alvorlig svikt, som jeg vil kalle det. Det at det angivelig har tatt ni dager før rapporten ble offentliggjort, opprører oss i Fremskrittspartiet, men jeg må si at som barnas stortingsrepresentant gjør det ekstra vondt å lese at barneombudet faktisk går så hardt til verks og sier at dette vanskeliggjør jobben hennes. Vi mister verdifull tid hver eneste dag. Så jeg lurer på: Stemmer det at det tok så mange dager før rapporten ble offentliggjort, fordi statsråden sto i kø til regjeringens daglige pressekonferanse?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-06:
Den siste opplysningen var jo positiv, for det viser at det går an å legge fram disse rapportene raskere. Jeg vil tilbake til hemmeligholdet, for statsråden svarer ikke på spørsmålene, ikke engang det enkle spørsmålet som kom her, om hvorvidt det var hensynet til pressekonferansen, altså regjeringens kommunikasjonsstrategi, som avgjorde når rapporten ble lagt fram. I NRKs studio på mandag sa Ropstad at han nettopp hadde fått rapporten, men han hadde jo ikke det. Han hadde hatt den i to uker og brukt ni dager på å legge den fram. Konsekvensene av dette ser vi i Dagbladets artikkel i dag, hvor altså barneombudet sier at hemmeligholdet rundt tiltakene i denne rapporten gjør hennes jobb tyngre, og lederen i Pressens offentlighetsutvalg sier: «Regjeringen misbruker offentlighetsloven for å unnta offentlighet mye mer enn nødvendig i denne situasjonen.» Det er ganske sterk kost. Nå er spørsmålet: Hva svarer statsråden på dette? Er han ikke i stand til å ta noe selvkritikk for en situasjon hvor barneombudet må begjære innsyn istedenfor å få innsyn i tide til å kunne handle?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-06:
Det er nettopp for å kunne ha en sånn opplyst debatt også utenfor regjeringens møterom at mer informasjon må bli tilgjengelig raskere. Det er da en kan sørge for at noen flere enn statsråden og hans nærmeste apparat faktisk kan være med på å utvikle disse løsningene. Men konsekvensene av hemmeligholdet av denne rapporten var at alarmen gikk seinere enn det den burde gjort. Jeg syns at svaret på kritikken er noe hårsår, man føler at dette er urimelig kritikk fordi det har vært veldig normal saksbehandling. Vel, det er en veldig unormal situasjon, og min oppfordring til regjeringen er at i en veldig unormal situasjon burde man kanskje tenke at mer åpenhet enn vanlig ville vært en fordel. Istedenfor ser vi et mønster her. Vi ser denne rapporten, vi ser FHIs rapporter, som ikke blir offentliggjort før etter at regjeringen har tatt beslutning. Vi ser den berømte køen for åpning som regjeringen åpenbart har, men som vi ikke vet om. Informasjon må deles mer og tidligere. Nå sier hele opposisjonen det, og da er spørsmålet: Gjør det inntrykk på regjeringen? Vil vi få se forandring og mer åpenhet?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-05-06:
Hovudspørsmålet mitt går til klima- og miljøministeren: Framstegspartiet er oppteke av iskanten fordi vi vil tryggje tusenvis av arbeidsplassar i oljeindustrien. Vi vil leggje grunnlaget for framtidig velferd, og vi vil skape nye lønsame bedrifter. Då regjeringa la fram forslag til forvaltningsplan og definisjon av ny iskantsone, feira Venstre det som er oppgitt å vere gjennomslaget deira for å innskrenke moglegheitene til ein lønsam olje- og gassproduksjon i nord. Statsråden sa sjølv på pressekonferansen til regjeringa, på spørsmål om kor langt sør iskantsona går i forhold til den gamle, at ho går 134 km sør for den på det meste og ca. 49 km lenger sør ved Bjørnøya. Stortinget vedtok i 2011 ein definisjon av iskanten etter forslag frå dåverande regjering. Samanlikna med dette er spørsmålet korleis dagens forslag frå regjeringa ser ut. For å finne ut det kan vi for eksempel sjå på kva olje- og energiministeren svarar når departementet får spørsmål om det: Denne iskantsona, med andre ord forslaget frå regjeringa, ligg stadvis nord og stadvis sør for iskanten, slik det vart lagt fram i Meld. St. 10 for 2010–2011. Spørsmålet er difor veldig enkelt: Kan statsråden bekrefte det som olje- og energiministeren seier, at iskantsona med den nye definisjonen frå regjeringa går stadvis lenger nord enn sona gjorde med bakgrunn i stortingsvedtaket frå 2011?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-05-06:
Eg er glad for at statsråden bekreftar, når han må snakke sant i Stortinget, at delar av den nye føreslåtte grensa går nord for det ho har gjort sidan ho vart gjeldande etter vedtak i Stortinget i 2011. Det er oppklarande, og det er bra for oljeindustriens moglegheiter til å fortsetje å utvikle seg i nord. Men statsråden snakkar om ei 2015-grense som ein ikkje på noko tidspunkt viser til i den meldinga ein sjølv skriv, og det er fordi vedtaka i 2011 ikkje gav nokon hindringar for å opne for forsvarleg oljeaktivitet nord for den definerte kanten. Det er jo det regjeringa føreslår å gjere noko med. Det er altså berre når ein brukar talepunkta frå departementet, og ikkje når ein skriv stortingsmeldinga, at 2015 er eit relevant samanlikningsår. Difor er spørsmålet: Kvifor? Og kva er nytt som reelt sett gjer at ein no meiner det er grunnlag for å setje ei absolutt grense, når vi har hatt vellykka resultat av den grensa vi har forvalta etter frå 2011?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Takk for spørsmålet. Det er eit viktig spørsmål fordi iskantsona er viktig som naturområde. Dette er eit svært sårbart område heilt i nord, der vi finn isbjørn som jaktar på sel, plankton, algar og fisk. Kort sagt: Skulle ein ha fått eit oljeuhell her oppe, ville det vore dramatisk for svært sårbare økosystem og artar som også er svært sårbare. Difor er det viktig at ein ikkje berre definerer tydeleg kvar iskantsona er, men også kva det betyr. Det regjeringa no har lagt fram, er å gjere begge delar. Vi seier tydeleg kvar vi avgrensar iskantsona, og vi seier at det betyr at det ikkje skal vere petroleumsaktivitet nord for denne. I den prosessen er det fleire ting som er viktig for meg. Det eine er at ein tydeleg slår fast ei iskantsone og kva det betyr. Det andre er at ho vert flytta mot sør. Då kan ein, som Jon Georg Dale her gjer, samanlikne med ulike definisjonar ein har hatt gjennom tidene. Dersom ein samanliknar med 2011-grensa, går den grensa vi no har føreslått, til saman 16 000 km 2 lenger sør, stadvis nord for og stadvis sør for, men i sum ein god del lenger sør. Dersom ein samanliknar med 2015-grensa som regjeringa som representanten Dale sjølv sat i, la fram, er denne grensa 56 000 km 2 lenger sør og, som han også riktig påpeikte, 134 km lenger sør på det meste. Så kan ein spørje seg kva alt dette betyr. Det viktigaste er følgjande: Nord for den grensa som representanten Jon Georg Dale ønskjer å samanlikne med, hadde det altså vorte tildelt oljelisensar av olje- og energiministrar frå Framstegspartiet. Dersom det er gjeldande grense, har ho i så fall ikkje vore ei grense, og eg er litt usikker på kvifor det er interessant å samanlikne med denne. Det viktige er at vi no legg fram ein tydeleg definisjon og er tydelege på kva det betyr. Grunnen til at regjeringa gjer det, er at vi ønskjer å leggje føre-var-prinsippet til grunn, vekte miljøverdiar sterkare og ta vare på det sårbare området som iskantsona faktisk er.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Det er ganske mykje som er nytt sidan 2011. For eksempel har vi fått mykje meir kunnskap om kor sårbart dette området faktisk er, kor sårbare dei ulike sjøfuglbestandane er, korleis isen bevegar seg, mv. Alt dette er gjort godt greie for frå Fagleg forum. Det som er nytt med det regjeringa no har lagt fram i stortingsmeldinga, er for det første at ein heilt klart slår fast ei grense. Det som også er nytt, er at ein legg grensa på 15 pst. isfrekvens. Det har ein aldri gjort før. Før har ho vore på 30 pst. isfrekvens, både i 2011 og i 2015. Det det betyr, er at det no er mindre risiko for at det vil vere is sør for iskantdefinisjonen enn det har vore nokon gong. Det som har skjedd, er at isen har trekt seg nordover. Samtidig trekkjer vi grensa for petroleumsaktivitet sørover. Det meiner eg er bra for miljøet. Eg har forståing for at Framstegspartiet har ein litt annan politisk inngang til dette, og det er heilt greitt, men det er i alle fall slik regjeringa sitt forslag er å forstå.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Eg er einig i at det er fornuftig å bruke ordet «iskantsone». Det forsøkjer eg å gjere så konsekvent som eg kan, og det er også det regjeringa gjer i stortingsmeldinga si, av den enkle grunn at det ikkje er slik at iskanten ligg ein bestemt plass, han bevegar seg mykje i løpet av året og har gjort det gjennom tiåra. Så har spørsmålet vore: Kor skal ein definere dette i stortingsmeldinga, all den tid iskanten bevegar seg mykje? Der har diskusjonen i Faglig forum, som på ein måte ligg som faggrunnlag for dette, i og for seg vore grei når det gjeld kva måledata ein skal bruke, osv., og alt det legg vi til grunn. Så var det ueinigheit på eitt punkt i Faglig forum, og det var om ein skulle dra grensa på 0,5 pst. isfrekvens i april eller 30 pst. isfrekvens i april. Då måtte regjeringa ta eit val. Vi har gått grundig gjennom det, det faglege grunnlaget, hatt gode politiske diskusjonar, og vi har valt å trekkje grensa på 15 pst. Viss Arbeidarpartiet er ueinige i det, vert det ei interessant stortingsbehandling. Så langt har ikkje Arbeidarpartiet gjeve nokon indikasjon på kva dei meiner, men det håpar eg kanskje kan kome no.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
For det første brukar vi «iskantsone» som omgrep. For det andre skal vi her definere kor den SVO-en skal vere, og ikkje minst kva han skal bety. Begge delar er for så vidt viktige, men eg må jo innrømme at eg synest at noko av det som er aller viktigast, er kva han skal bety. For det er klart at det er fullt mogleg å definere ein SVO på ein annan måte enn kor ein tillèt petroleumsverksemd. Eg meiner at det er viktig at i dette området må ein ha eit sterkt vern mot petroleumsaktivitet. Og det er noko av det som kanskje er mest nytt i denne meldinga, at regjeringa skriv så tydeleg som vi gjer, at her går grensa for det. Ingen komma, ingen «men» – slik er det. Det er det avgjerande spørsmålet, meiner eg. Så er det som sagt slik at det har vore ueinigheit i Faglig forum om kor ein skal dra den grensa for isfrekvens, og når det er ueinigheit i det faglege grunnlaget, må regjeringa ta eit val. Vi har teke eit val og dratt ho på 15 pst. isfrekvens. Det gjev i sum ein større del av iskantsona eit sterkare vern enn nokon gong før, fordi isen går nordover samtidig som grensa går sørover, samanlikna med både 2011-definisjonen og 2015-definisjonen.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Den faglege grunngjevinga for det er at ein fast oljeinstallasjon ikkje er noko ein kan bevege opp og ned månad for månad. Då må ein ta nokre val for kvar ein dreg ei grense. Samtidig er det heilt rett at iskantsona bevegar seg opp og ned, og difor har ein i tillegg til den faste grensa for kvar det skal vere petroleumsaktivitet, også føresegner i forvaltningsplanen om at det i alle tilfelle ikkje er tillate med prøveboring inntil 50 km frå der isen faktisk er til kvar tid. Så om isen faktisk skulle gå sør for den grensa – noko det historisk er 15 pst. sjanse for i april – vil det uansett ikkje vere tillate med leiteaktivitet der. Det er det gode faglege grunngjevingar for, og det er også gode faglege grunngjevingar for ei fast grense, uansett.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Svaret er ingen, og det er difor regjeringa nettopp har lagt fram ein iskantdefinisjon som er den strengaste nokosinne, som vernar større delar av iskantsona enn nokosinne, som går frå 30 pst. isfrekvens til 15 pst. isfrekvens, og som vil sørgje for at eit større areal vert unnateke frå petroleumsaktivitet, inkludert det opne området. Det er svaret på det. Det er også slik at det ikkje berre er iskantsona som er eit viktig spørsmål i forvaltingsplanen for dei artane representanten nemner, det har også vore mange andre tiltak frå regjeringa. For eksempel er det at vi no utvidar boretidsavgrensingane utanfor kystsona av Troms og Finnmark til 100 km, eit viktig tiltak bl.a. for polarlomvien som representanten nemner, som vi no har større kjennskap til at bevegar seg lenger ut frå land i periodar av året enn det ein før har trudd. Difor er den typen tiltak også viktige for dei artane.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Når regjeringa valde å trekkje grensa ved 15 pst. isfrekvens, var det på bakgrunn av ulike råd som er komne inn. Det er på bakgrunn av heilskaplege vurderingar, og det gjer at vi no får eit betydeleg sterkare vern av heile iskantsona. Så vil ho variere – nord og sør osv. – ut frå kor ein er, men vi meiner i sum at det er ei god grense. Eg vil vel også tillate meg å seie at når det gjeld mange av denne typen spørsmål om i kva grad ein skal vektleggje miljø endå sterkare og gje naturen eit endå sterkare vern, kan det godt hende at eg og representanten Une Aina Bastholm kunne ha blitt einige om å vektleggje miljøet endå sterkare i ulike saker. Så er utfordringa at vi til saman har ni representantar i denne salen, og vi må jobbe litt for å få med oss alle 85 ein treng for å få eit fleirtal. Eg er glad for at vi no – forhåpentlegvis – får til eit fleirtal om å flytte iskantsona lenger sør, verne ein større del av det området og gje eit sterkare vern til alle dei artane som representanten nemnde i det første oppfølgingsspørsmålet sitt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Det er jo freistande å svare ja på det, men det er nok ikkje heilt slik. Det er rett og slett ikkje slik at ulike fysiske fenomen alltid fell saman med det som er ein såkalla SVO, altså eit særleg verdifullt område. Det er jo det som har vore diskusjonen her – ikkje kvar den fysiske iskantsona til kvar tid er; det har vi til kvar tid kontroll på. Vi har iskart, og det er berre å gå inn og sjå. Det er ingen som er ueinige i det, heller ikkje regjeringa. Det det har vore ueinigheit om i mange år i ulike regjeringar, og som det òg er ueinigheit om i Faglig forum, er kvar ein skal trekkje grensa for den såkalla SVO-en. Der var det slik, som eg også sa i tidlegare svar, at Faglig forum hadde to ulike syn på det. Det eine synet var at ein burde trekkje grensa ved 0,5 pst. isfrekvens, mens det andre synet var at ein burde trekkje grensa ved 30 pst. isfrekvens. Ein isfrekvens på 30 pst. er den grensa ein har brukt fram til no. Det var den grensa SV brukte i regjering då dei definerte iskantsona. Vi har valt å leggje oss på 15 pst. Det er ikkje fordi vi har eit anna syn enn naturforskarar på kvar det til kvar tid er is, for det veit vi. Men når isen bevegar seg så mykje som han gjer, over mange tiår, må ein ta nokre val om kvar ein trekkjer ei grense for bl.a. petroleumsaktivitet. Den grensa går no lenger sør enn ho har gått nokon gong. Ho går betydeleg lenger sør enn 2015-grensa, ho går lenger sør enn 2011-grensa, og det gjev eit betre vern av iskantsona som naturfenomen, som eg er heilt einig med representanten Haltbrekken i at det er utruleg viktig å ta vare på. Det er svaret, og så får ein sjå korleis Stortinget stiller seg til dette. Det er jo ei stortingsmelding som er levert. Eg håpar at det er mogleg å samle eit fleirtal her, ikkje berre for at ein flyttar iskantsona sørover og gjev eit trygt vern, men også at ein er heilt tydeleg på kva det betyr. Det har vore eit problem i historia at det har vore uklarheit om det betyr at ein kan ha petroleumsaktivitet nord for grensa eller ikkje. No er det ingen tvil om det ut frå det regjeringa har føreslått. Eg håpar at Stortinget er einig i det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Mi miljøfaglege grunngjeving for å trekkje grensa på 15 pst. er at det vektar miljø sterkare enn i dag. Det gjev ein større del av iskantsona eit vern mot petroleumsaktivitet enn i dag. Det gjev fleire av mange av dei sårbare artane eit større vern enn dei har i dag. Det meiner eg er ei god miljøfagleg grunngjeving, og det er ei klar forbetring. Eg må innrømme at eg er litt overraska over at fleire her, særleg representanten frå SV, er så kritiske til det. Det er jo eit framsteg for miljøet i forhold til både 2011-grensa, 2015-grensa og ikkje minst den planen den raud-grøne regjeringa la fram for Stortinget i 2013, der ein sa at ja, vi har ei iskantgrense, og ja, vi kan drive med petroleumsaktivitet nord for ho. Det gav ikkje meining, og det er ein av grunnane til at dette har vore ein så stor politisk debatt, og at det har vore så stor usikkerheit rundt det spørsmålet. No landar vi ein sikkerheit om dette, vi vektar miljø tyngre, og vi tek meir føre-var-omsyn. Det er heilt ok å meine at ein burde ha teke endå meir føre-var-omsyn og gått endå lenger sør, men eg meiner at dette er eit framsteg for miljøet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Representanten har også stilt meg eit skriftleg spørsmål om dette. Eg trur svaret skal vere på veg omtrent no, men eg kan ta kortversjonen: I 2011 vart det lagt fram ei sak for Stortinget der ein definerte ei iskantgrense og sa at ein ikkje skulle ha petroleumsaktivitet der. I 2013 la den same regjeringa, den raud-grøne regjeringa, fram ei melding for Stortinget der dei sa at ja, den grensa er der framleis, men ein kan ha petroleumsaktivitet i heile området. Det skapte ei betydeleg usikkerheit, for å seie det veldig forsiktig. Seinare vart det lagt fram ei stortingsmelding i 2015, der ein heldt seg til den same isfrekvensen, men i mellomtida hadde isen gått nordover, og då gjekk også grensa nordover. Det som uansett har skjedd i mellomtida, er at det er tildelt leitelisensar til oljeselskap nord for 2011-grensa. Det betyr ein av to ting: Anten så gjeld ho ikkje, eller så har ho aldri vore ei grense. Det er ikkje mogleg å tenkje seg eit tredje alternativ. Eg trur uansett vi skal vere glade for at vi no får ei heilt tydeleg grense. Det er ingen tvil om kvar ho går. Det skal ikkje vere petroleumsaktivitet nord for ho, og ho går sør for både 2011-grensa og 2015-grensa. Eg meiner at det er eit framsteg for miljøet.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-06:
Eg får såpass mange spørsmål og saker om rovdyr i Stortinget, inkludert to i går, at eg kan forsikre representanten om at eg har hatt tid til å tenkje gjennom problemstillinga opptil fleire gonger. Det er grunn til å starte med å seie at for den enkelte gardbrukaren som opplever tap av beitedyr, det vere seg tamrein eller sau, til rovdyr, er det sjølvsagt hardt, og eg har den største sympati og forståing for at det er krevjande å stå i. Samtidig er det verdt å merkje seg følgjande: Tapet av sau til ulv i fjor var det lågaste på ti år. Samla sett har vi altså halvert tapet av sau til rovdyr sidan Senterpartiet hadde ansvar for politikken i den raud-grøne regjeringa, og det er meir sau på beite enn det var før – inkludert i ulvesona. Det betyr ikkje at den enkelte tapssituasjonen for ein gardbrukar ikkje er alvorleg. Det er det alltid, men i stort meiner eg at vi klarer å forvalte dette på ein god måte som varetek dei krevjande doble omsyna som Stortinget ønskjer at vi skal, både å ha rovdyrstammar i Noreg og å ha beitedyr. Når det gjeld det konkrete om årets jakt, er det grunn til å seie følgjande: Det er aldri nokon garanti for at ein får felt det det vert gjeve løyve til å felle i ei lisensfelling. Dette kan ofte vere krevjande arbeid. Men det er heller ikkje slik at det at ein ikkje har klart å felle så mykje som kvoten er, betyr at ein rett og slett berre ikkje har klart det. Det kan også bety at kvoten er større enn talet på ulv som faktisk oppheld seg i dei aktuelle områda. Det kan også vere ein grunn. Men i alle fall er det slik at det dei siste tre vekene er skote tre ulvar. I 2020 er det så langt registrert tolv døde ulvar i Noreg. I same periode i 2019 var det registrert sju. Det er også slik at frå starten av lisensfellinga i vinter til no er det registrert 14 døde ulvar. 12 av dei er skotne under lisensfelling, 14 er skotne innanfor ulvesona, 8 er skotne utanfor ulvesona. Så eg er i og for seg ikkje bekymra for at vi ikkje skal klare å kome i mål, men vi kan sjølvsagt ikkje garantere at det faktisk finst ulv der ein trur det finst ulv.