Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2011-05-24:
Som jeg sa i denne debatten i fjor, føler jeg meg privilegert som får lov til å delta i Stortingets delegasjon til Europarådet. Det står jeg fortsatt ved. I en tid med økende intoleranse og diskriminering i Europa er det viktig å holde menneskerettighetsfanen høyt. Norge har en spesiell forpliktelse i så måte som et av verdens beste land å bo i, og som et av de ti landene som var med på å stifte Europarådet for 62 år siden. Det er stor bredde i de sakene som tas opp i Europarådets parlamentarikerforsamling – litt for stor, mener mange, deriblant Europarådets generalsekretær, Thorbjørn Jagland. Han har altså i den korte tiden han har vært i denne posisjonen, allerede kommet langt i et omfattende reformprogram. Han ønsker å gjøre Europarådet mer relevant ved å konsentrere innsatsen til de politikkområdene der Europarådet virkelig kan bety en forskjell. Som en organisasjon der alle europeiske land er med, unntatt ett, er det særlig når det gjelder de grunnleggende menneskerettighetene at Europarådet kan utgjøre den forskjellen. Noen eksempler: Ukraina, som nå leder Europarådets ministerkomité, ønsker å bruke sitt formannskap aktivt til bekjempelse av vold mot barn. I dag og i morgen pågår en større internasjonal konferanse i Kiev for å sette dette temaet på dagsordenen. Konferansen kommer til å bli fulgt opp av flere aktiviteter. Økt politisk bevissthet om temaet i alle medlemsland, formidling av beste praksis og fokus på betydningen av samarbeid på tvers av sektorer, fag og landegrenser er noen av formålene bak konferansen. Situasjonen for romfolket i Europa er et annet tema som har vært oppe til debatt – en gjenganger, dessverre. Flyktningsituasjonen, asylinstituttet, behovet for en aktiv integreringspolitikk er andre temaer. Mange av disse sakene er høyst relevante, også i Norge. Derfor har vi brukt litt tid i den norske delegasjonen på å diskutere hvordan vi kan bidra til å øke Europarådets relevans i vår egen politiske debatt. Vi har, både i forrige periode og i denne, vært med på å markere Europarådets kampanje mot vold mot kvinner, og vi ønsker å trekke noen av de viktigste debattene i Strasbourg inn i denne salen. Ett eksempel på det er interpellasjonsdebatten om romfolket i Norge. Det var en direkte oppfølging av hastedebatten i Europarådet i fjor høst. En av de viktigste konklusjonene i den debatten var at det å sikre romfolkets rettigheter må skje på alle nivåer – nasjonalt, regionalt og internasjonalt. Vi prøvde å gi vårt lille bidrag ved å rette søkelyset mot romfolkets situasjon i Norge. Vi kommer til å fortsette denne praksisen. Menneskerettighetsspørsmål er viktige, også i vår hjemlige debatt. Noen ganger har vi en tendens til å tenke at brudd på menneskerettighetene, det er noe som foregår i andre land enn i våre solide, tradisjonelle demokratier i den vestlige delen av Europa. Men slik er det altså ikke alltid. Sommeren 2010 ble det, som utenriksministeren nevnte, nedsatt en ekspertgruppe i Europarådets regi, for å bidra til å målrette organisasjonen. Ekspertgruppen fikk i oppdrag å besvare et svært grunnleggende og sentralt spørsmål: å leve sammen – hvordan kombinere mangfold og frihet i det 21. århundrets Europa? Rapporten – litt dyster lesning – peker på økende intoleranse og fremmedhat, diskriminering, religiøs konflikt og utvikling av parallellsamfunn i kjølvannet av en raskt økende innvandring til Europa de siste par tiårene. Men viktige aktører med kapasitet og mulighet til å snu disse negative trendene er også identifisert. Noen av dem kan nevnes: medias rolle, arbeidsgivere og fagforeninger, sivilsamfunnet, kirker og religiøse samfunn, kommuner, medlemsland i Europarådet – Europarådet selv og andre internasjonale organisasjoner framheves særlig. Betydningen av utdanning og kvalifisering av innvandrere til deltakelse i deres nye hjemland og betydningen av gode rollemodeller understrekes også. Rapporten er viktig, dersom den blir brukt aktivt. Vi i den norske Europarådsdelegasjonen skal prøve å bidra med vårt. Et første «case» kan f.eks. være den videre debatten og behandlingen av Brochmann-utvalgets utredning. Så langt har vi allerede sett noen tilløp til avsporinger av den debatten. Europarådets rapport om å leve sammen i mangfold og frihet kan bidra til å holde den debatten på det rette sporet framover.