trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-08:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmål til justisministeren: «Forsikringssvindel er et stadig økende problem. Omfanget er anslått til å være stort, med betydelige mørketall. Dette innebærer store kostnader for forsikringsselskapene, forbrukerne og samfunnet for øvrig. Bare et mindretall av svindelforsøkene blir avslørt og rettslig forfulgt. Hvilke tiltak vil statsråden treffe både for å motvirke forsikringssvindel generelt og for å sikre at anmeldte forsikringssvindler blir fulgt opp av politi og påtalemyndigheter?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-08:
Jeg er glad for det alvor og den tyngde som justisministeren legger bak det å se på dette temaet. Beskrivelsen av at det er store mørketall, deler vi. Jeg er også glad for at det er etablert en systematisk kontakt og skal være det mellom politimyndighetene, altså Politidirektoratet, og bransjen. Jeg ser positivt på at Riksadvokaten – etter den orienteringen som jeg også er kjent med, fra august i år, om hvordan anmeldte saker behandles – rett og slett oppfordrer til at man påklager henleggelser man er uenig i. Dette synes jeg er konstruktive bidrag. Det som er urovekkende, synes jeg, er at bransjen forteller meg at svindelen i Norge regnes for å være større enn overskuddet i forsikringsbransjen, og at det veltes over på forbrukerne. Så på den måten blir det et forbrukerspørsmål. Men det som jeg synes er mer urovekkende, er nettopp det statsråden tar opp, at vi kan risikere hvitvasking. Jeg har hvitvaskingseksempler knyttet til svindel med bil, og vi kan ha uro for at det knytter seg til at mafia kan få tilknytning til Norge. Hvordan ser statsråden på disse utfordringene?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-11-08:
Jeg ser selvfølgelig positivt på det som statsråden har uttalt om Økokrim, og deler det bra. Men gjennom kontakt med bransjen er jeg kjent med at de også er avhengige av det som skjer i de enkelte politidistriktene. Bransjen har orientert meg om at de f.eks. har hatt et svært konstruktivt møte med Hordaland politidistrikt, for å etablere arbeidsformer som er gjensidige og gode, slik som også statsråden trekker opp. Jeg har selv vært til stede på møte hvor jeg med bekymring har måttet lytte til f.eks. evnen og muligheten ved landets største politidistrikt, nemlig økonomiavsnittet ved Oslo politidistrikt, til å ta disse sakene. Jeg vil rett og slett oppfordre statsråden sterkt til gjennom sitt praktiske håndverksarbeid – jeg vil si det på den måten – å se på hvordan denne enheten er, om den er godt nok organisert, om man har konsentrert behandlingen av saker nok, om saker som kanskje legges ut til bydelsstasjoner, skulle vært sentralisert. Jeg vil rett og slett be statsråden følge opp dette konkret, også her i Oslo. For blir terskelen lav her, er veien også lettest her til den organiserte kriminaliteten.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg har også et spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren. Kristelig Folkeparti er opptatt av at barn ikke skal vokse opp i asylmottak. Stortinget sa i juni at vi skal få et nytt regelverk som særbehandler barn, og som legger vekt på barns botid og tilknytning til riket. Videre sa stortingsflertallet at vi ikke skal tvangsutsende noen barn som kan forventes å få ny behandling etter de nye reglene. Dette presiserte statsråden i høst i en egen pressemelding; ingen barn skal sendes ut i påvente av et nytt regelverk som særbehandler barn. Allikevel opplevde vi i forrige uke at to små gutter ble sendt ut fra Stokmarknes til Kosovo. Heldigvis gjorde utlendingsmyndighetene om på vedtaket samme dag, så saken endte godt, og guttene ble sendt hjem igjen til Stokmarknes. Denne saken endte godt. De vil få en ny vurdering. Kan statsråden garantere at ikke flere barn vil oppleve tvangsutsendelse nå før de nye reglene er på plass? Og videre: Guttene ble hentet og skulle sendes ut av landet midt på natten. Kan en virkelig behandle barn slik? Hva vil statsråden gjøre med den måten å behandle to mindreårige på, eller mener statsråden at vi fortsatt skal risikere at vi har en slik handlemåte?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret. Jeg må bare få lov til å kommentere: Vi må fortsatt ikke sende barn ut på natten. Uansett om de får avslag eller ei, må en behandle barn som barn. I forlengelsen av dette: Rogalands Avis hadde mandag en overskrift som lød slik: «Flyktningene ingen vil ha.» Det handler om flyktninger som har fått oppholdstillatelse i Norge, men som blir værende på asylmottak fordi det er slik i dag at det er frivillig for kommunene å ta imot. Noen blir værende hvis de har en funksjonshemning eller andre helseproblemer. Stortinget har sagt at ingen skal være mer enn seks måneder i asylmottak. Det som var eksemplet i Rogalands Avis, var en som hadde vært flere år i asylmottak etter at han hadde fått oppholdstillatelse. Hva vil statsråden gjøre for at denne sårbare gruppen også skal få et verdig opphold i Norge?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-11-08:
Mitt spørsmål går ikke til Bjarne Håkon Hanssen, det går til statsråd Haga, som fikk hovedspørsmålet. Jeg har også tillit til at statsrådene følger med når vi stiller spørsmål. Kristelig Folkeparti er opptatt av en offensiv distriktspolitikk, og jeg er glad for alle de gode intensjonene som er i distriktsmeldingen «Hjarte for heile landet» – «Med hjartet på rette staden» for hele landet. Vi er også opptatt av at det handler om arbeidsplasser, og det handler om gode tjenestetilbud. Som rådmannen og altmuligkvinne på Utsira sa: Vi må ha minst like god velferd i de minste kommunene, for vi skal være attraktive. Det er riktig at vi må ha attraktive steder hvor folk kan bo. Men mitt spørsmål er: Hvor blir det av satsing på frivillighet? Det blir ikke godt å bo i Distrikts-Norge dersom vi ikke har et oppegående foreningsliv og aktive lag og organisasjoner. Det savner jeg. Det som satt igjen etter høringen om distriktsmeldingen i kommunalkomiteen, er at vi trenger oppegående frivillige organisasjoner. Derfor forundrer det meg litt at denne regjeringen kutter f.eks. i folkehøyskoler, i støtten til bedehus osv. Hvor er frivillighetspolitikken til Regjeringen?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål til statsråd Bekkemellem. I 1994 foreslår FN, i 2000 anbefaler FN, og i 2005 ber FN innstendig om at Norge sikrer tilstrekkelig støtte og tilsyn til enslige mindreårige asylsøkere. Så langt er det gått at vi i går fikk den første NGOU-en – det er 15 frivillige lag og organisasjoner som i samarbeid med barneombudet har utarbeidet den og utredet hvordan asylsøkerbarna har det i mottak. Har statsråden tenkt å sikre at også de enslige asylsøkerbarna nå kommer under den loven som gjelder alle barn i Norge, nemlig barnevernsloven?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Vi hørte representanten Knudsen nevne Hege Storhaugs bok «Men størst av alt er friheten». Hvordan kan vi sikre at kvinner som bryter ut av disse undertrykkende ekteskapene, får et trygt opphold i Norge? Det som skjer, er at de faktisk lever med konstant angst. Vi ser de blir forfulgt. Vi ser de blir mishandlet. Vi ser de blir voldtatt. De blir sågar drept. Ikke engang utenfor krisesentrene er det trygt. Nå har vi i nordisk samarbeid bestemt oss for å bygge «safe houses». Jeg lurer på: Kan statsråden tenke seg også å opprette «safe houses» for disse kvinnene her i Norge?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å si at det er knyttet veldig stor oppmerksomhet til spørsmålet som representanten tar opp. Vi ser også at det er et stort engasjement fra ulike organisasjoner på dette feltet. Derfor har det vært viktig for Regjeringen å sette i gang et arbeid med å få overført ansvaret for denne gruppen til barnevernet. Men vi ser også at dette er en sak med store konsekvenser. Vi kunne ikke overføre ansvaret i løpet av to måneder. Vi var nødt til å gjøre et grundig forarbeid for å kunne ha en overføring til barnevernet, som nettopp sikrer disse barna et kvalitativt bedre tilbud. Hele hensikten med å overføre barna til barnevernet er at disse barna følges opp på en skikkelig måte. Vi vet at denne gruppen er meget sammensatt; det er mange ulike typer barn innenfor denne gruppen som trenger ulik type hjelp og behandlingstilbud. Jeg kan si til representanten at vi er i full gang med arbeidet, men vi har ikke på neste års budsjett funnet å kunne innfri økonomisk på dette punktet.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å fortsette litt der jeg slapp i stad. Det handler om å se på hva innholdet i denne reformen innebærer. Det er ingen tvil om at dette vil være en stor reform med økonomiske, men også faglige konsekvenser. Derfor er det viktig at vi gjør et stykke ordentlig forarbeid, slik at vi klarer å ta imot disse barna på en ordentlig måte. Som representanten her peker på, handler dette også nettopp om en viktig omsorgsbit. Dette er barn som har hatt en meget traumatisk barndom, og som vil kunne ha behov for mange ulike former for støttetiltak. Jeg ser veldig klart at frivillige organisasjoner også kan gi et viktig bidrag til hvordan vi kan ta vare på disse barna. Men det viktige er jo at vi tar et større samfunnsansvar. Slik sett er jeg stolt, for dette er faktisk den første regjeringen som i hvert fall iverksetter et arbeid for å få disse barna ut av mottakene. Så tar det litt tid, men jeg kan love at både Bjarne Håkon Hanssen og jeg jobber intenst med dette, og vi kommer til å legge fram forslag så fort vi er ferdige.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å si at det engasjementet som Fremskrittspartiet har for innvandrerkvinner, er prisverdig. Dette handler også om at vi er nødt til å følge opp med konkrete handlinger. Når det gjelder å fordele skyld – om den befinner seg i losjen der borte, her i salen eller på første rad her – tror jeg nok at ansvaret for hvordan vi som samfunn kommer ut, og hvordan vi dømmes for hvordan vi behandler våre nye landsmenn, kan fordeles ganske likt. Men det viktige er jo at vi tar det politiske ansvaret vi har nå. Det mener jeg faktisk at denne regjeringen gjør. Vi har bl.a. endret ekteskapsloven, med klare forbedringer knyttet nettopp til de jentene som Ulf Erik Knudsen er opptatt av. I tillegg jobber Bjarne Håkon Hanssen med en revidering av utlendingsloven, som selvfølgelig er komplisert, i avveiningene av det å kunne gå inn på en del tiltak som vil beskytte denne gruppen, kontra det at andre på en litt urettferdig måte på et vis vil kunne bli omfattet av de lovendringene vi eventuelt måtte gjøre. Det er klart av dette er vanskelige avveininger i et samfunn. Det er ulike meninger. Derfor mener jeg at det også fra min kollegas side er lagt opp til en håndtering av denne saken som nettopp viser at vi kanskje i fellesskap kan komme til en riktig løsning. Så jeg har bare lyst til å si at vi jobber intenst. Vi legger inn mer penger til spørsmålet tvangsekteskap. Vi jobber intenst mot omskjæring. Vi jobber med ulike typer støtte til organisasjoner, som gjør at også denne ungdommen faktisk føler tillit i forhold til å kunne søke hjelp hos norske myndigheter. Jeg har lyst til å si at Regjeringen er meget godt i gang med det arbeidet representanten tar opp.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å si: Som representanten utmerket godt vet, har det vært flere enn Fremskrittspartiet som i denne sal har hatt et sterkt engasjement i mange år for nettopp å klare å komme fram til en politikk som treffer på en bedre måte enn det vi har klart. Det er nettopp der vi er nå, at vi skal konkludere. Jeg skal ikke gå inn på min kollegas felt. Han, som har det konstitusjonelle ansvaret, får svare selv. Men det er helt klart at her kommer Regjeringen til å komme med helt konkrete tiltak. Jeg har også lyst til å si at i spørsmålet om søskenbarnekteskap og aldersgrense tror jeg vi må være ærlige å si at meningene går på kryss og tvers i alle partier. Men det Regjeringen er opptatt av, er å ta som utgangspunkt at vi ønsker å beskytte både unge jenter og gutter mot å bli utsatt for en del handlinger som er av en slik karakter at det hadde vært uaktuelt for oss å godta at våre egne barn hadde blitt utsatt for dem.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg kikker på min kollega som er til stede. Han har faktisk det konstitusjonelle ansvaret på det punktet, så det riktige er vel at han svarer på det. Men jeg kan forsikre representanten om at situasjonen for innvandrerkvinner står høyt på dagsordenen, og samarbeidet mellom våre to departement når det gjelder disse spørsmålene, pågår hele tiden. Men jeg tror, siden statsråden faktisk er til stede i salen, at han skal få lov til å svare på det.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å gi representanten Skei Grande helt rett. Det er helt klart at vi er nødt til å bevege oss bort fra å ha kun generelle virkemidler til å begynne å gå på konkrete tiltak. Det har Regjeringen gjort, bl.a. i ekteskapsloven, og vi gjør det nå i utlendingsloven. Det er viktig at vi også kan tørre å komme med en del konkrete tiltak som når målgruppene, hvis vi skal klare å gi hjelp. Jeg var i går og besøkte SEIF, en organisasjon som hjelper unge jenter og gutter som har brutt ut av familien, og som frykter tvangsekteskap. Det er ingen tvil om at vi i dag har mange organisasjoner som jobber svært godt for å kunne gi ungdommen muligheten til et bedre liv. Jeg tror personlig at nøkkelen til å kunne gi innvandrerjentene eller -guttene et nytt liv, faktisk er utdanning. Det å få innvandrerungdommen til å ta utdanning vil kunne gi dem nøkkelen til å leve et helt annet liv og også tørre å stå imot det presset de opplever fra familien når det gjelder tvangsekteskap.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-11-08:
Jeg har lyst til å si at vi er åpne for alle nye og gode forslag til løsning for disse gruppene. Som jeg pekte på i mitt tidligere svar, har vi i dag et utrolig engasjement og mye viktig kunnskap for å kunne gi hjelp i disse situasjonene. Utfordringen vår er nettopp å komme fram med informasjon til våre nye landsmenn om at tvangsekteskap ikke er akseptabelt, det er forbudt ved norsk lov. Det er forbudt å drive med omskjæring. Derfor er det viktig at vi spiller på organisasjonene, slik at denne kunnskapen når ut til våre nye landsmenn. Men helt konkret i forhold til spørsmålet vil jeg si at vi er åpne for å vurdere forslaget, og vil komme tilbake igjen når vi får sette nærmere på det.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Bjarne Håkon Hanssen. Saker som angår barn, barn som har vært lenge i Norge, er saker som vi skal ta på største alvor. Alle barn fortjener en god og verdig barndom, og de skal ha best mulige forhold. Det er ikke ønskelig å komme i alle de situasjonene vi har sett i landet vårt når det gjelder barn som har måttet være lenge i asylmottak, barn som har vært lenge i usikre forhold i Norge. Det er to momenter jeg ønsker å trekke fram. Det ene er saksbehandlingstiden, og det andre er ankemulighetene. Vi vet at i landet vårt har vi en rekke ankemuligheter. Man anker, og man anker igjen. Statsråden har tidligere gått ut og sagt at han vil redusere ankemulighetene, og da blir mitt spørsmål til statsråden: Hva vil statsråden gjøre for ytterligere å få ned den vanlige saksbehandlingstiden? Og: Hva vil statsråden gjøre for å redusere alle de mulighetene man har til å anke?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Godt å være innvandrerkvinne i Norge blir det først når man kan det norske språket, når man kjenner samfunnet vårt, når man deltar i samfunnet vårt og bidrar etter evne. For å oppnå det må forholdene legges til rette. Å unngå tvangsekteskap er helt vesentlig. I den forbindelse blir det som også tidligere nevnt, fremmet et forslag om 21 års aldersgrense, som er sendt på høring. Men i vår globaliserte verden, der ungdommen reiser jorden rundt, treffer de hverandre og vil være sammen. Aberet med en aldersgrense er at det vil gjøre hverdagen vanskelig og ta vekk friheten for mange av våre unge mennesker. Høyre har et bedre alternativ. Vi ønsker å heve kravet om underholdsplikt ytterligere. Flere vil da måtte være i arbeid og være selvforsørgende for å kunne få hente en ektefelle. Det vil også medvirke til færre tvangsekteskap. Jeg synes det er fint at vi har både likestillingsministeren og inkluderingsministeren her. Samarbeid mellom de to er helt vesentlig i disse sakene, og derfor vil jeg spørre statsråden som står her: Vil statsråden bidra til at Regjeringen nå igangsetter arbeidet med å heve kravet om underholdsplikt?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Hovedspørsmålet gikk på strandsonepolitikken og ordføreres bekymring, og jeg vil følge opp det med ordføreres bekymring over oppgavene i kommunene. For i forbindelse med den nye regionreformen har det kommet for dagen at ordførere rundt omkring i landet faktisk er ganske bekymret. Komiteen var nylig både i Oppland og Hedmark, og der gav enkelte ordførere uttrykk for litt bekymring i forhold til framtiden når det gjaldt oppgavene i kommunene. Selv om statsråden har forsikret om at kommunene i forhold til regionreformen ikke skal miste oppgaver, har det likevel flere ganger skriftlig kommet signaler fra regjering eller departement, fra KS, om at kommunene i denne omgang ikke vil miste noen oppgaver. Da vil jeg spørre statsråden: Hva er da motivet bak ordene «i denne omgang», og hvordan forklarer statsråden de mørke skyene som kanskje kan henge over Kommune-Norge når det gjelder oppgavefordeling?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren, men det blir vel besvart av kommunal- og regionalministeren: «Det fremkommer av Aftenposten den 26. oktober i år at det hersker stor uklarhet om kostnadene med å gjøre offentlige bygninger tilgjengelige for alle. I en offentlig utredning(NOU 2005:8) er kostnadene på 80 mrd. kr. Nå har en gjennomgang av sivilingeniør Finn Aslaksen vist at det vil koste ned mot 10 mrd. kr å gjøre landets offentlige bygg tilgjengelige for funksjonshemmede. (NOU 2005:8) Hva vil Regjeringen gjøre for å komme frem til et reelt og sikkert tallmateriale?»
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Statsråden nevnte selv Syse-utvalgets gjennomgang og kravet der. Dette er politisk sett en gammel sak, for å si det sånn. Det er ikke noe nytt som har kommet på bordet i denne omgang. Jeg kikket litt på budsjettet for 2007. Der står det at universell utforming av boliger og andre bygg skal gis høy prioritet, og at byggenæringen oppfordres til å følge opp, som statsråden sa. Videre skal det være en vurdering av teknisk forskrift til plan- og bygningsloven, slik statsråden også orienterte om. Men det står altså lite eller ingenting om konkrete tiltak eller tildeling av ressurser fra Regjeringens side. Jeg ønsker derfor å være ganske konkret og rett på sak: Når og hvordan vil Regjeringen bedre forholdene for de funksjonshemmede? Når kan de funksjonshemmede vente å se konkrete resultater?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2006-11-08:
Det er vel sånn at mye står i kontrast til valgkampen som regjeringspartiene førte ved siste stortingsvalg, også på dette feltet. Når det gjaldt å bedre forholdene for ressurssvake grupper, var det nærmest ikke måte på hva man skulle gjøre, bare man kom i regjering. Nå ser vi at mange oppgaver godt kunne vært løst, for oppgavene ligger klare, men det er spørsmål om finansiering, og det er spørsmål om vilje til å få det gjennomført her og nå. Men i budsjettet for 2007 ligger det ingen tiltak. Synes ikke statsråden det er litt merkeverdig i forhold til den valgkampen som også statsrådens parti var med på å føre, og alle løftene som ble gitt overfor utsatte grupper?
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-11-08:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Karita Bekkemellem. Asylbarna er en sammensatt gruppe, og jeg er glad for at Regjeringa har satt i gang et arbeid for å se på omsorgen knyttet til denne gruppen. Det er på en måte to biter. Det ene er at mange av dem har hatt traumatiske opplevelser. Mange av dem har opplevd å se nære familiemedlemmer bli tatt livet av, mens andre har en helt annen bakgrunn når de kommer hit. Det andre går på behandlingssiden, som statsråden tok opp i sitt forrige svar. Men det som jeg har lyst til å løfte fram litt, er den generelle omsorgen og tryggheten man kan skape rundt sånne barn, generelt det å kunne ha en litt stabil armkrok som de kan sovne i på kvelden. Et av forslagene som er fremmet, og som Venstre har tatt til orde for, er å lage modeller à la SOS-barnebyer for disse barna for å lage en stabil omsorg. Er det modeller som statsråden kunne tenke seg å se på? Og er det modeller man kan jobbe videre med?
Trine Skei Grande (Venstre), 2006-11-08:
Jeg vil gjerne følge opp videre overfor likestillingsministeren. Jeg merker meg jo at dette spørsmålet kommer fra det partiet som i protest nektet å delta i den likestillingsdebatten som ble prøvd startet i Egypt, knyttet til Ibsen-jubileet. Jeg vil gjerne stille spørsmål til statsråden. Det skjer også mange positive ting når det gjelder likestilling, spesielt for andregenerasjonsinnvandrerjentene. De tar over Pakistansk Studentforening. Det er mange tøffe, bra jenter som gjør en god samfunnsinnsats. Det som vi ser nå, er at man for å bekjempe den ondskapen som vi her ser, tyr til veldig generelle virkemidler. Man skal ha virkemidler som virker generelt, mens vi vet at dette er problemer som må angripes spesielt. Da vi skulle nedkjempe dem som norske fenomen, måtte vi også angripe dem spesielt, og ikke med generelle virkemidler. Så jeg vil gjerne be statsråden bekrefte at her er det faktisk det å kjempe for enkeltindividene og kjempe for de enkelte sakene som er viktig, og ikke generelle virkemidler for å ta de store gruppene.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Mitt spørsmål går til likestillingsministeren. Vi har en gryende feministdebatt i Norge. Norge har de siste 20–30 årene brukt millioner av kroner på likestillingsarbeid, forskning og utredning, for ikke å glemme ombudsvirksomhet når det gjelder likestilling. Vi har kvotering i skoler, i jobber og etter hvert også i bedriftsstyrer. I all denne virksomheten er det en gruppe kvinner som ser ut til å være glemt, og det er innvandrerkvinnene. Vi ser utvikling av gettoer, parallellsamfunn, som domineres av mangel på menneskerettigheter, med store sosiale problemer, kvinner og barn som lider under uverdige forhold, jenter og kvinner som tildekkes, som kjønnslemlestes, og vi ser at vold og voldtekter øker og blir grovere. Vi har også sett drap. Kvinner som individer knuses i et kynisk spill om visum, statsborgerskap og penger. I denne boken her, Hege Storhaugs «Men størst av alt er friheten», legges skylden i hovedsak på henteekteskap, søskenbarnekteskap og familieavtalte ekteskap. Er det ikke nå på tide at man fra det politiske flertalls side, særlig fra sosialdemokratiet og de såkalte feminister, og også fra forskere, journalister og andre, innrømmer at man har vært unnfallen? Er det ikke nå på tide at vi tar et solid oppgjør med det kvinnesynet som eksisterer i enkelte innvandrermiljøer?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
Det er riktig som statsråden sa, at man gjør noe i forhold til ekteskapsloven, og i Ot.prp. nr. 100 for 2005-2006 strammer man til overfor bigami, overfor stedfortrederekteskap og overfor ekteskap med barn, og man gjør det lettere å oppløse tvangsekteskap. Samtidig utvanner man delvis de erklæringer som gjelder skilsmisse, og man sier at såkalte arrangerte ekteskap er helt ok. Dette er å skyte seg selv i foten. En annen sak er at de tiltak som kommer i Ot.prp. nr. 100, kommer ti år etter at alle visste om problemet, og ti år etter at Fremskrittspartiet hadde varslet hvordan dette skulle løses. Er det ikke nå på tide at man slutter å dra føttene etter seg, at man snarest får innført 24-års aldersgrense for henteekteskap, og at man får et forbud mot fetter og kusine-ekteskap?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-11-08:
Jeg har følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: En tradisjonell sentrumsprofil har vært å balansere økonomien mellom offentlig og privat sektor. Norsk økonomi har i dag en veldig fart. De siste tallene fra Norges Bank og SSB viser at en av de største utfordringene i norsk økonomi i 2007 vil være knapphet på arbeidskraft, med tilhørende lønnspress og fare for renteøkning. Av historien vet vi at en slik økonomisk vekst virker sentraliserende, og at vekst i den offentlige sektor i en slik situasjon er som å kaste bensin på sentraliseringsbålet. Tilbake som tapere står gründere og de små bedriftene i distriktene. Bekymrer det ikke statsråden at den økonomiske situasjonen støvsuger distriktene for arbeidskraft?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret, og har følgende oppfølgingsspørsmål: Fasiten på utviklingen får vi ikke før om et års tid. Min spådom er at vi kan stå her i salen neste høst med en flyttestatistikk som viser en ytterligere sentralisering. Statsrådens eget parti har i sitt program for 2005–2009 et kapittel med tittelen «Stanse statens sentralisering av Norge». Jeg siterer fra det kapittelet: «Gjennom en serie med uavhengige politiske vedtak har stortingsflertallet samlet undergravd deler av arbeidsmarkedet i distriktene.» Vi har en sentraliserende økonomi og en regjering som i distriktsmeldingen ikke har fokus på desentralisering av statlige arbeidsplasser. Er ikke stortingsflertallet nå i ferd med å gjøre en serie nye vedtak som vil undergrave arbeidsmarkedet i distriktene ytterligere?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-11-08:
Mitt spørsmål går til helse- og omsorgsministeren: «Hvert år får omtrent 200 personer i Finnmark hjerneslag for første gang. 2/3 av disse får varige utfall. Helse Finnmark foreslår nå å innlemme Seksjon for Fysikalsk Medisin og Rehabilitering(FMR) i medisinsk avdeling ved Kirkenes Sykehus. Resultatet av dette vil være at det rehabiliteringstilbudet vi har i dag, vil opphøre. (FMR) Er det i tråd med Regjeringens satsing på rehabilitering å bygge ned fylkesdekkende tilbud?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-11-08:
Jeg takker for svaret. Lengden på sykehusoppholdet og hvilke diagnoser som stilles, avgjør i dag om sykehuset eller en rehabiliteringsinstitusjon får inntektene, og hvor store de blir. Dette skaper et konglomerat av beregninger, med tilhørende usikkerhet og liten forutsigbarhet, ikke minst for små rehabiliteringsinstitusjoner. Mitt neste spørsmål blir da: Vil statsråden i forbindelse med opptrappingsplanen for rehabilitering se på finansieringssystemet for rehabiliteringsinstitusjonene?
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-11-08:
Jeg takker også for dette svaret. Slik jeg kan se det, er det mulig å reise tvil om lovligheten av å legge ned det eneste lille rehabiliteringstilbudet vi har for befolkningen i Finnmark, en liten avdeling med kun seks senger. Jeg viser bl.a. til forskrift om habilitering og rehabilitering, hvor det står presisert: «Det regionale helseforetaket skal sørge for at personer med fast bopel eller oppholdssted i helseregionen tilbys og ytes nødvendig habilitering og rehabilitering i spesialisthelsetjenesten». Videre, i merknadene til § 12: «Habilitering og rehabilitering i spesialisthelsetjenesten utgjør de tjenester som det regionale helseforetaket plikter å sørge for å tilby befolkningen», og som krever spesialistkompetanse. Og videre, i merknadene til § 1: «Tilbudet skal ytes i eller nærmest mulig brukerens vante miljø så langt det er praktisk mulig og forsvarlig.» Jeg kunne vist til flere dokumenter og planer i denne forbindelse. Mitt siste spørsmål blir da: Vil statsråden i sitt oppdragsdokument for 2007 kreve tiltak i helseforetakene for å hindre nedlegging av rehabiliteringsplasser?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Regjeringa er opptatt av at vi skal føre en politikk som bidrar til desentralisering. Derfor vil enhver utvikling i retning av sentralisering bekymre oss. Det er nettopp grunnlaget for at vi har tatt tak i distriktspolitikken på en helt ny måte. Vi la fram en melding for Stortinget i juni som heter «Hjarte for heile landet». Det er en rekke ulike virkemidler vi kan bruke for å sikre at Distrikts-Norge har både kompetanse og vilje til å ta tak i de utfordringene de står overfor, og det er nøye gått igjennom i distriktsmeldinga. Hvis vi skal lykkes i distriktspolitikken, handler det om at vi må evne å tenke distrikt i all sektorpolitikk. Jeg kan komme opp med mange smarte tiltak, spesifikke, målretta tiltak, på det vi omtaler som den smale distriktspolitikken, og det ligger mange av den type ting inne i distriktsmeldinga. Det er viktig, men skal vi virkelig lykkes, må vi evne å tenke distriktspolitikk i den allmenne næringspolitikken, i utdanningspolitikken, i miljøpolitikken, i samferdselspolitikken osv. Og det er det vi har tatt som utgangspunkt for Regjeringas politikk. Det skal tenkes distrikt og desentralisering i all sektorpolitikk. I tillegg skal vi styrke satsinga på den smale distriktspolitikken.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
For det første må jeg få understreke at denne regjeringa representerer noe helt nytt i distriktspolitisk sammenheng. I motsetning til den forrige regjeringa tar vi nå et distriktspolitisk løft. Vi sier ganske enkelt at hvis folk skal kunne leve og bo der de ønsker i dette landet – og det er svært mange som ønsker å bo i Distrikts-Norge – er det tre ting som må være på plass: Folk må ha arbeidsplasser, de må ha tjenester, og de må kunne bo på rimelig attraktive steder. Når det gjelder tjenestene, tar vi et løft for kommuneøkonomien som en sjelden har sett maken til. Attraktive steder jobber vi med på mange ulike måter, bl.a. med helt nye satsinger på stedsutvikling. Så kommer vi til det sentrale – arbeidsplasser. Der må vi legge til rette for statlige arbeidsplasser – spre dem godt ut i landet – og vi må legge til rette for de nye arbeidsplassene. Det er bare med en kombinasjon av dette at vi kan gi det næringslivet rundt i Distrikts-Norge som vi ønsker oss.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Det er en utfordring at vi innenfor mange sektorer mangler arbeidskraft i dag. Det må vi sjølsagt ta på alvor, og det tar vi på alvor. Ikke minst har statsråd Bjarne Håkon Hanssen lagt fram ei melding som forhåpentligvis vil gi relativt rask effekt i forhold til dette, nemlig velferdsmeldinga. Der er hele ideen at vi skal greie å ta ut det svære potensialet som ligger i at vi i dag har 600 000–800 000 mennesker utenfor arbeidslivet, og som vi i hvert fall i en viss grad bør kunne få innenfor. I forhold til attraktiviteten i offentlig sektor, og kanskje først og fremst innenfor eldreomsorgen, hvor vi har store utfordringer, er jeg overbevist om at styrket økonomi i kommunene gjør det mer attraktivt å jobbe innenfor eldreomsorg. De ansatte trenger ikke å løpe riktig så fort som de har gjort før, det blir et bedre arbeidsmiljø, det vil bli mer attraktivt.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Representanten Tørresdal har helt rett når hun antyder at en levende distriktspolitikk forutsetter at vi har levende frivillighet, og at vi har ildsjeler rundt omkring i landet. Og det er vi meget tydelige på i distriktsmeldinga. Vi søker å underbygge alt det gode initiativet som ligger i veldig mange lokalsamfunn, bl.a. gjennom økonomiske virkemidler. Hele ideen i distriktsmeldinga er at vi skal gripe fatt i dem som vil, og dem som kan, og så bruker vi virkemidlene til å underbygge dem, ikke tre løsninger ned over hodene på folk. Så det påpekes et veldig viktig poeng. Jeg mener at det er meget godt ivaretatt i distriktsmeldinga, og virkemidlene illustrerer at det er nettopp dette vi ønsker oss: ta tak i ildsjelene, underbygge dem, støtte dem.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Det er et korrekt sitat som er hentet fra distriktsmeldinga. Det er sjølsagt et sitat som representerer et standpunkt som er helt og fullt omforent i Regjeringa. Regjeringa er enig i den politikken Regjeringa beskriver for Stortinget. Sånn har det alltid vært, sånn skal det alltid være, og sånn er det også i denne saka. Så er det sjølsagt et betydelig tolkningsrom innenfor disse generelle formuleringene, og Regjeringa skal hamre ut en politikk som er langt mer konkretisert enn det disse generelle retningslinjene gir uttrykk for. I den prosessen er det en rekke ulike hensyn som skal avveies, og det er den prosessen vi er inne i. Det allmenne er definert i distriktsmeldinga. Så skal vi gå mer konkret til verks, som vi må i et lovarbeid.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Når det gjelder forvaltningsreformen, skal vi få komme tilbake til den. Vi gjør det vi sier, og leverer ei melding til Stortinget tidlig i desember, og så får vi ta diskusjonen om forvaltningsreformen på det tidspunktet. Det er ingen som vil være uenig med representanten Høie i at det kan oppfattes som provoserende lokalt at sentrale myndigheter fatter vedtak som en lokalt mener at en skulle ha hånd om. Så er det en fin avveining som går mellom det å sikre nasjonale målsettinger på den ene siden og det å sikre det lokale handlingsrommet på den andre. Det er spenninger i dette, og vi må leite oss fram med lys og lykte slik at vi greier å balansere de ulike hensynene mot hverandre. Når det gjelder det allmenne i forhold til strandsonen, mener jeg at det er godt uttrykt i distriktsmeldinga.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Dette er jo spørsmål som en kan forholde seg til veldig overordnet, og da er det rimelig enkelt. Jeg tror alle vil ha forståelse for behovet for en differensiert arealpolitikk. Så er spørsmålet hvor langt en skal gå når en støter mot andre hensyn som også skal ivaretas. Jeg tror at hvis vi skal ha en fornuftig diskusjon omkring disse forholdene, må vi være litt mer presise og gå inn på enkelte saksområder. Men jobben for en regjering er jo å legge til rette for at vi skal avveie ulike hensyn. På noen områder er det viktig at vi har gjennomgående nasjonal politikk, og vi har nasjonale ambisjoner, målsettinger, som skal ivaretas, men så må dette avstemmes mot det lokale handlingsrommet. Vi må jobbe oss fram til de gode kompromissene på dette hele veien.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Vi har slått fast ved svært mange anledninger at forvaltningsreformen ikke vil innebære at man tar oppgaver fra kommunene, og det ligger sjølsagt fast. Det er ingen grunn til at ordførere skal la seg bekymre av dette. Om de ikke har vært beroliget før, får vi gjenta det vi har sagt før, og jeg får håpe at de blir beroliget nå. Det skal ikke tas oppgaver fra kommunene som et ledd i arbeidet med forvaltningsreformen. Jeg er usikker på hvor representanten har disse formuleringene knyttet til «i denne omgang» fra. Det vil i hvert fall stride mot mine instinkter å skulle frata kommunene oppgaver, og jeg ser ingen områder pr. i dag der det ligger an til at man bør gjøre det.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
For privatpersoner og næringslivet er effektiv saksbehandling i offentlig sektor svært viktig. Jeg må begrense mitt svar til å gjelde det som hører inn under mitt ansvarsområde, altså statens forhold til kommunal forvaltning. Det er min oppfatning at kommunene må sørge for effektivitet og brukervennlighet i sin saksbehandling. En nærliggende tanke når det gjelder å redusere saksbehandlingstida, kan være å innføre saksbehandlingsfrister. Et dilemma når det gjelder saksbehandlingsfrister, er likevel at de samlede ressursene til saksbehandling ikke øker som følge av frister. Resultatet kan bli at kommunene må overføre ressurser fra andre sektorer til den sektoren hvor det innføres frister. Dermed flytter en bare på problemet. Det er også slik at det er den enkelte kommune sjøl som er nærmest til å vite hvilke saker som haster mest. Samtidig må vi alltid vurdere om vi i prioriterte sektorer skal ha saksbehandlingsfrister for kommunene. Også på dette området står vi overfor den klassiske avveiningen mellom statlig styring og lokalt sjølstyre. Etter min mening må statens rolle likevel først og fremst være å tilføre kommunesektoren nok ressurser, slik at kommunene har kapasitet til effektiv og rask saksbehandling. Regjeringas satsing på kommuneøkonomi er et viktig bidrag for å holde saksbehandlingstidene nede. Kommunesektoren må sørge for at den veksten som kommunene nå har, brukes til å tilby innbyggerne bedre tjenester. Vi er nå i den situasjon at norske kommuner i 2006 og 2007 vil ha en vekst på over 18 milliarder kr. Disse pengene skal sjølsagt gå til mye. De skal gå til vedlikehold og til nedbetaling av gjeld. De skal gå til bedre tjenester innenfor skole og eldreomsorg, barnevern, kultur osv. Men det er utvilsomt slik at norske kommuner nå har mulighet til å styrke saksbehandlingskapasiteten, og dermed vil også saksbehandlingstida kunne gå ned.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Jeg må be om forståelse for at jeg ikke kan gå inn i denne enkeltsaken som representanten Bredvold omtaler, men om det allmenne er vi helt og fullt enige. Vi har for lange saksbehandlingstider i mange kommuner i dag. Vi må få dem ned, og jeg mener vi gir et solid bidrag til det når vi nå styrker kommuneøkonomien så betydelig som vi gjør. Så må vi alltid vurdere hvilke sektorer det er klokt å ha saksbehandlingsfrister i. Når det gjelder byggesaker, har vi etablert et intrikat system av frister. Hvorvidt man skal gjøre det også på andre saksområder, vil vi ha til løpende vurdering, men da hele veien i dette perspektivet: Hva er det klokt å pålegge kommunene? Hva er det klokest at kommunene håndterer sjøl?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Igjen: Om det generelle er vi helt enige. Det er ikke holdbart at saksbehandlingstida skal være så lang som man her omtaler. Jeg ser klart at det har konsekvenser for den enkelte, og det kan være uheldig også ut fra hensyn som representanten Bredvold nevner her, som at man ikke vil bosette seg på et sted, men velger helt andre løsninger. Så til spørsmålet om sanksjoner i forhold til saksbehandlingsfrister. Først må vi avklare på hvilke områder man skal ha disse fristene. Men hvis man bestemmer seg for å ha frister, mener jeg det er helt rimelig at man også har sanksjonsmuligheter, at det har en konsekvens at man ikke oppfyller fristene. Det er et spor man har valgt å gå inn på når det gjelder byggesaker, hvor systemet fungerer slik at hvis fristen overskrides, reduseres byggesaksgebyret. Så det er helt opplagt at skal man sette frister, må det også ligge et klart incentiv her for at de som har fått fristen, faktisk følger opp.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Som ledd i arbeidet med revisjon av plan- og bygningsloven har jeg bestilt en utredning for å beregne kostnadene ved å kreve universell utforming i eksisterende bygg, anlegg og utearealer rettet mot allmennheten. Universell utforming betyr at produkter, byggverk og uteområder skal utformes slik at alle mennesker skal kunne bruke dem på en likestilt måte så langt det er mulig, uten spesielle tilpasninger eller hjelpemidler. Norsk institutt for by- og regionforskning, NIBR, utfører arbeidet, og vi regner med at rapporten er ferdig i mars 2007. Utredningen skal finne et mer presist anslag på kostnadene ved oppgradering av bygninger rettet mot allmennheten. Regjeringa er sjølsagt positiv til å følge opp Syse-utvalgets forslag om å kreve universell utforming for nye bygg rettet mot allmennheten. Vi kommer ikke unna at prislappen NIBR kommer fram til, vil være avgjørende for hvor raskt vi kan følge utvalgets forslag om å kreve universell utforming også for eksisterende bygg. Men la det ikke være noen tvil om våre målsettinger og ambisjoner knyttet til tilgjengelighet. NIBR er i tillegg til det jeg har nevnt, bedt om å peke ut bygningstyper hvor en oppgradering vil ha størst effekt i forhold til utgifter. Videre er de bedt om å gi råd om prioritering av type bygg i forhold til nytteeffekt og viktighet. I tillegg har departementet bedt Statens bygningstekniske etat om å utrede hvilke konkrete krav de mener bør stilles i forskriftene, dvs. hva som konkret skal legges i kravet om universell utforming, herunder hvilke elementer av bygg, anlegg og uteområder som må følge krav om universell utforming.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Representanten Holmberg har helt rett i at dette er en gammel politisk sak, og det er blitt gjort altfor lite på feltet universell utforming i de seinere åra. Nå har vi en gjennomgang av bygningsdelen i plan- og bygningsloven. Det er et viktig felt, hvor vi må være tydelige i forhold til universell utforming. Nå går diskusjonen på hvordan vi skal utforme kravene. I tillegg har vi Husbanken som et viktig virkemiddel. Husbanken har et klart fokus på universell utforming, og det gjøres mye godt arbeid i Husbanken på dette området. Men jeg syns ikke det er noe vanskelig å si at vi har mange store uløste oppgaver på feltet, for det var ikke mye å ta over etter andre på dette området heller.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2006-11-08:
Jeg er glad for engasjementet til representanten Holmberg. Vi trenger oppmerksomhet, vi trenger «trøkk», og vi trenger fokus på disse spørsmålene. Men det er litt spesielt når hun viser til vilje til gjennomføring, for Høyre satt i regjering i fire år og viste svært liten evne til handling. Jeg mener at vi nå bør ha kommet dit at universell utforming ikke bare er et honnørord, men et ord med materielt innhold. Vi kommer ikke unna at bygningsdelen av plan- og bygningsloven blir viktig, for det er der vi vil kunne påvirke aktørene i byggebransjen for å tilrettelegge for funksjonshemmede. I tillegg skal vi gjøre en del ting, og ikke minst bruker vi Husbanken som et sentralt virkemiddel i den sammenheng.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2006-11-08:
La meg først få lov til å si at det er litt blandet mottakelse ute i kommunene av det løftet som Regjeringen påstår de har gitt. Fremskrittspartiet er helt på linje med Regjeringen i forhold til at kommunene må få økte overføringer. Men problemstillingen blir litt annerledes, for det er jo manko på arbeidskraft som er det store temaet, og det har vi også hørt tidligere i spørretimen i dag. Det er slik at vi har over 430 kommuner, og vi har 18–19 fylkeskommuner. I kampen om kvalifisert arbeidskraft ser det ut til at offentlig sektor etter hvert blir taperen. Blant annet er det et oppslag i Kommunal Rapport i dag som sier at å rekruttere unge mennesker inn i offentlig sektor nærmest blir umulig i framtiden. Det fører meg over på diskusjonen om strukturen vi har. Denne regjeringen ønsker nå å bygge opp nye regioner, som også skal ha arbeidskraft, i tillegg til at de ønsker å opprettholde dagens kommunestruktur. Er det kanskje ikke på tide nå at vi ser på hele den offentlige forvaltningen – kommunestruktur og regional forvaltning sammen med statlig forvaltning?
Bent Høie (Høyre), 2006-11-08:
Spørsmålet som Venstre reiser i dag, er helt vesentlig, for det er et spørsmål om hvordan en fordeler hele den store kaken. Statsrådens svar er distriktsmeldingen til Regjeringen, som i realiteten bare er kakepynt i forhold til den samfunnsutviklingen en står overfor. Knappheten i det norske samfunnet i dag er ikke økonomi, men tilgangen på arbeidskraft. Da er det svært viktig å ha den riktige balansen mellom arbeidskraft som brukes i privat sektor, og arbeidskraft som brukes i offentlig sektor. Flyttes den balansen dramatisk, vil det innebære at de som skal finansiere velferdsgodene våre, forsvinner, skatteinntektene reduseres, og velferden vår trues. Mitt spørsmål går derfor til arbeids- og inkluderingsministeren om Regjeringens syn på balansen i arbeidskraften i samfunnet i dag: Har Regjeringen planer eller ideer om å starte en diskusjon om eller legge fram en helhetlig plan for hvordan arbeidskraften i samfunnet i dag disponeres – og ikke minst hvordan den skal disponeres i framtiden – med tanke på de store planene Regjeringen har for satsing på offentlig sektor, og hvordan det eventuelt vil kunne gå ut over verdiskapingen i privat sektor?
Bent Høie (Høyre), 2006-11-08:
Mitt spørsmål går til kommunal- og regionalministeren, som nå må følge med! Kystordførere langs hele kysten startet et opprop i vinter for å få større makt i strandsonen. De ønsket å utnytte den muligheten for verdiskaping som ligger i deres lokale ressurs, nemlig en stor kystlinje. Lokaldemokratikommisjonen la fram forslag om det samme, og SV-ordfører Kurt Olsen i Lødingen sa: «Mange kommuner, som Lødingen, er relativt desperate etter å skape utvikling og arbeidsplasser. Vi må snu en negativ utvikling. Strandlinjen er ett av de fortrinnene vi har.» Det var nok noe av den desperasjonen og utålmodigheten Senterpartiets leder møtte da hun i helgen var på Senterungdommens landsmøte og ble utfordret på hvorfor hun ikke hadde gjort noe med dette. Svaret hun gav ifølge Stavanger Aftenblad, var ganske overraskende: «Grunnen til at det ikke har kommet noe ennå fra regjeringen på dette, er at jeg har satt foten ned. Det som er framlagt, er ikke godt nok. Vi trenger en ny strandsonepolitikk som tar høyde for at vi må ha en annen politikk i utkantene enn i pressområder.Vi sitter altså og krangler om den saken. Og jeg skal sitte og sitte og sitte til vi får dette på plass,» svarte Haga. Men Stortinget har jo fått distriktsmeldingen til behandling. Der står det om strandsonepolitikken: «Det blir lagt opp til ei sterkare geografisk differensiering i retningslinjene, der vernet er strengare i område med sterk konkurranse om strandsona enn i område med lite press.» Det er derfor grunn til å spørre statsråden: Hvorfor sitter Regjeringen fortsatt og sitter fortsatt og sitter fortsatt og krangler om et standpunkt som Regjeringen allerede har fremmet for Stortinget, i juni? Eller er det sånn at i Regjeringen er det Senterpartiet som skriver distriktsmeldingen, og Sosialistisk Venstreparti som skriver planloven?
Bent Høie (Høyre), 2006-11-08:
Jeg registrerer at det som statsråden kaller for «krangling» når hun snakker til sine egne, kaller hun for «prosess» når hun møter Stortinget. Men det er ikke tvil om at på dette området er det en betydelig intern konflikt i Regjeringen, og alle er spent på hva som blir resultatet av dette. Men dette knyttes jo også opp til den pågående debatten om et nytt regionalt nivå. For der går konfliktlinjene på akkurat det samme området, nemlig spørsmålet om hva som skal avgjøres lokalt, og hva som skal avgjøres sentralt. Ser ikke også statsråden at i et samfunn der vettet er likt fordelt over hele landet, vil det oppleves som sentraliserende for kommunepolitikerne hvis den type spørsmål kan bli avgjort av politikere som sitter langt vekk fra der problemene er?
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-08:
«Frivillige organisasjoner som utfører dugnad som oppgjør for leie til f.eks. statlige institusjoner, får beregnet verdi av dugnad medregnet i total avgiftspliktig omsetning, selv om kontant omsetning/salg er langt under grensen for mva.-registrering. Blant annet for frivillige organisasjoners dugnad på vedlikehold av våre fyr får dette utilsiktede virkninger i form av redusert dugnadsinnsats, med dårligere vedlikehold og tilgang for folk til å leie plass på fyrene. Vil statsråden vurdere endring i mva.-regelverket?»
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-08:
Jeg har alltid forståelse for finansministerens problemer med eventuelt å svare på spørsmål der og da, men jeg oppfatter svaret som positivt. Jeg har lyst til å understreke noe av det hun sier i sin opplisting av regelverket, nemlig at dette har med konkurranse med vanlig næringsvirksomhet å gjøre. Dugnadsinnsats i bytte mot leie har etter mitt syn ingen innflytelse på det. Jeg tror mitt råd – og også min bønn – herfra må være at man må ta mer hensyn til frivilligheten. Da kan det være fristende å vise til kommunalministeren som nettopp var oppe og snakket om frivillighet i distriktene, at den må bevares, at ildsjelene må bevares. Jeg tror hun sa noe sånt som at vi ikke må tre løsninger ned over hodet på folk. Det er nettopp det man gjør her, og jeg håper at finansministeren tar det med seg.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-11-08:
Det er riktig at frivillige organisasjoner etter hvert blir mer profesjonelle, men det er også et resultat av kravet fra samfunnet – det samfunnet som de lever i. Jeg tror at nettopp dette grensetilfellet når det gjelder dugnad, særlig i bytte mot leie, kanskje spesielt i bytte mot leie fra statlige institusjoner, er så vidt spesielt at det kanskje kan betinge særskilte løsninger innenfor regelverket. Jeg kjenner til problemene ved å endre på merverdiavgiftsloven. Det er ikke enkelt, og det er mange hensyn å ta, og jeg må ønske finansministeren lykke til med å få til en god løsning her.