trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Det siste spørsmålet fra Slagsvold Vedum besvarte jeg i grunnen gjennom hele mitt hovedinnlegg, og jeg understreket hvordan regjeringen jobber nettopp for å redusere ulikhetene i et samfunn. Men det er jo spørsmål om hvilken tilnærming man har til hva som virker. Vi mener at noen av de beste virkemidlene er å sørge for at folk kan klare seg selv. Da handler det om hva slags rammebetingelser vi har for norsk næringsliv. Da handler det om hvordan vi retter tiltakene inn mot dem vi vet har utfordringer med fattigdom. Det er nettopp derfor det er så viktig med økt innsats til rusomsorg, til psykiatri, til en bedre skole – for å nevne noen viktige områder – og ikke minst til tiltak for ytterligere å bedre funksjonaliteten i norsk arbeidsliv. Det er riktig at det er geografiske forskjeller i Norge, men hvordan reduserer vi dem? Jo, nettopp gjennom mange av de tiltakene regjeringen nå er i gang med å forsterke. Samferdsel er et av de viktigste virkemidlene for å redusere avstander, for å redusere forskjeller og for å sikre trygge, gode og velfungerende arbeidsplasser over hele landet. Gode rammebetingelser for norsk næringsliv er et annet virkemiddel som vi vet virker. Mange av bedriftene rundt omkring i det ganske land melder om akkurat det samme. Trygge, forutsigbare og konkurransedyktige rammebetingelser er nøkkelen og forutsetningen for at det skal gå til. Så får vi nå, håper jeg – for første gang på mange år – en interessant og bred, prinsipiell debatt om skattesystemet. I oktober kommer Scheel-utvalget med sin rapport, hvis oppgave det er å gå igjennom hele kapitalbeskatningssystemet. Det blir spennende, for der kan vi i helhet – kanskje for første gang på mange år– diskutere hvordan vi skal innrette skattesystemet slik at det virker bedre. Og hva er det vi ønsker å oppnå? Jo, vi ønsker selvfølgelig å oppnå at vi får bygget opp mer privat kapital på norske hender – som investeres i norske bedrifter. Hva er fordelen med det? Jo, at det kan bli etablert flere arbeidsplasser som kan bidra til at de som i dag er på utsiden av arbeidsmarkedet, kan komme inn. Det vil være bra, og det vil være et bidrag til å bekjempe økende forskjeller. Så er det altså ikke et problem at regjeringen har fjernet arveavgiften. Det er snarere tvert imot veldig bra. Først og fremst er det kanskje bra for dem som ikke har så mye fra før, men som ønsker å beholde en eiendom som har stor affeksjonsverdi, som har vært i familien gjennom generasjoner, men som på grunn av verdiøkning på mange boliger har vært nesten umulig å beholde i familiens eie ved et arveskifte. Det er bare fordeler med at arveavgiften er borte – ingen ulemper etter min oppfatning. Da var tiden ute. Det var dessverre flere ting jeg skulle sagt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
La meg først si at jeg er veldig glad for at representanten Tetzschner reiser denne interpellasjonen. Det er viktig for mange i denne sal å fokusere på personvernet. Regjeringen er også svært opptatt av personvern i mange ulike sammenhenger, og jeg kan forsikre om at både Finansdepartementet og Justis- og beredskapsdepartementet følger opp på sine respektive ansvarsområder. Mange av de oppfølgingsspørsmålene som representanten Tetzschner kom med i sitt andre innlegg, tilligger dog justisministerens konstitusjonelle ansvarsområde. Jeg vil derfor be ham om å gi et utfyllende svar til representanten og Stortinget, slik at eventuelle spørsmål kan bli besvart gjennom ham.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Noreg er eit land med små inntektsforskjellar, små økonomiske forskjellar, og det skal vi vere stolte av og glade for. Likevel trur eg det er andre forhold som kan vere viktigare utfordringar i eit samfunn enn inntektsforskjellen og den økonomiske forskjellen. I USA har dei bygd seg opp betydelege økonomiske forskjellar, spesielt dei siste åra, og det kan bli eit problem for USA på sikt, iallfall viss forskjellane aukar ytterlegare. Eg trur ikkje det at det først og fremst er forskjellen til dei rikaste i USA som er det største problemet, men eg meiner at det er utviklinga – eller den manglande utviklinga – til dei fattigaste som er den største utfordringa. Det største problemet i USA er altså at det er fleire som blir fattige og som fell under fattigdomsgrensa. Det kan bli ei stor utfordring på sikt. Kina har hatt ein sterk økonomisk vekst dei siste 20 åra, som også har bidratt til større ulikskap, større økonomiske forskjellar. Det kjem først og fremst av at ein har fått nokre superrike i Kina, som ein ikkje har hatt tidlegare. Samtidig har den økonomiske veksten i Kina bidratt til at fleire hundre millionar kinesarar har kome ut av botnlaus fattigdom, og dei treng altså ikkje bekymre seg for om dei har mat på bordet dagen etterpå. Det er ei gledeleg utvikling, som den økonomiske veksten har bidratt til. I Nord-Korea derimot har ein ikkje hatt ein økonomisk vekst. Der har ein små forskjellar, i alle fall om ein trur på landets eigen statistikk, og den er nok sannsynleg også riktig. I alle fall om ein held familien Kim Jong-un og hans venner utanom, er nok forskjellane små i Nord-Korea. Det betyr sjølvsagt ikkje at det er betre å bu i Nord-Korea enn det er å bu i Kina. Tvert imot, og det trur eg dei aller fleste er einige med meg i. Då er sjølvsagt spørsmålet: Kva er det som er viktigast – å hindre at dei rike blir rikare, eller sikre at dei fattige blir rikare, og at dei kjem ut av fattigdomsfella? Formuesskatten er ein særnorsk skatt i Noreg. Den gir ei konkurranseulempe for norske bedrifter. Her er det det norske eigarskapet som er avgjerande for om ein betaler formuesskatt eller ikkje. Eit eksempel er to bedrifter som ligg ved sidan av kvarandre – den eine har norske eigarar og den andre har utanlandske eigarar. Begge har ein likningverdi på 1 mrd. kr. Det betyr at den bedrifta som har norske eigarar, må betale 10 mill. kr i formuesskatt per år, mens den som har utanlandske eigarar, slepp å betale formuesskatt. Fjerning av formuesskatten vil derfor styrkje norsk konkurransekraft og trygge norske arbeidsplassar. Dermed kan fjerning av formuesskatten sikre at fleire kan delta i arbeidslivet, og dermed unngå at dei fell ut av arbeidslivet og unngår fattigdomsfella som det kan innebere. Samtidig kan sjølvsagt fjerning av formuesskatten medføre at nokre av dei rike blir endå rikare. Eg meiner det er viktig at vi har små forskjellar i Noreg. Det bør vi arbeide for at vi skal ha i framtida, men eg meiner det er viktigare at dei fattige blir rikare enn at dei rike blir fattigare.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-08:
Jeg vil takke finansministeren for et grundig svar, særlig når det gjelder de formelle strukturer som Nets arbeider innenfor i dag. Jeg vil imidlertid tillate meg å minne om at problemstillingen kanskje ikke går så mye på Nets’ rolle i Norden, men det som oppstår når et ikke-europeisk selskap, som er underlagt en annen jurisdiksjon, som, for å si det mildt, ikke er på linje med norsk, nordisk eller europeisk personvernrett. For øvrig vil det heller ikke være begrensende for dem som er under amerikansk lovgivning, at serverne er i Norden, som det ble vist til her. Dessuten kan jeg også legge til den interessante tilleggsopplysning at allerede i dag er en del av de servere som Nets benytter seg av, plassert utenfor Norden – idet jeg tillater meg å si at Estland ikke direkte er et nordisk land. Det som selvfølgelig er riktig, er at norske tilsynsmyndigheter må følge opp de norske bankene, og det er selvfølgelig også riktig at vårt finanstilsyn stiller strenge krav, og skal stille strenge krav, til bankene. Men det vesentlige er om disse strenge kravene stilles videre, og at man ikke, gjennom det faktum at man selger ut landets finansielle struktur, gir fra seg råderetten juridisk til å gripe inn og regulere, hvis man ser at utviklingen krever det. Det er der jeg blir litt mer i tvil og kanskje må be finansministeren, i litt kortere setninger, gi en garanti for at norske brukere av finansielle tjenester ikke får svekket sitt personvern, ut fra det lovverket vi selv har i dag. Jeg synes det hadde vært et godt utfall av denne interpellasjonen hvis vi kunne få en slik utvetydig garanti. Så innser jeg at det kanskje skal gjøres mer juridisk hjemmearbeid for å få det på plass. Men jeg tror det er av stor offentlig betydning at norske bankbrukere vet at det er norske personopplysningsregler som verner deres personopplysninger på en bedre måte i fremtiden, og at det faktisk også er en del mangler å rette opp i det selskapet som nå selges.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-08:
Jeg vil si at det andre svaret fra finansministeren gledet meg enda mer enn det grundig forberedte svaret, fordi jeg tror at det svaret også inneholdt en erkjennelse av at man stadig må oppjustere regelverket i pakt med den teknologiske utviklingen og ta lærdom av slike hendelser som Nets har vært igjennom. Men det er ikke bare snakk om enkeltepisoder fra utro medarbeidere. Det viser seg nå, ifølge det som er blitt offentlig kjent i Danmark, at Nets har ligget i en blindsone mellom det lokale danske datatilsynet og det danske finanstilsynet. Det viser seg altså at det danske tilsynet, som har det nærmeste tilsynsansvaret for de tekniske løsningene som velges, ikke har hatt interesse for Nets på flere år. Det har vært unnlatelsessynder, og derfor er det viktig at det i forbindelse med salget blir innskjerpet hvilket regime man kan forvente seg, og at vi selvfølgelig også kommer tilbake til de avklaringer som finansministeren gledeligvis sa at hun gjerne ville gå inn i sammen med justisministeren. Det synes jeg er løfterikt, og det ser jeg frem til.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Takk til statsråden for hennes innlegg. Jeg er glad for at vi kan ha denne diskusjonen og denne interpellasjonen for å belyse ulike sider ved dette spørsmålet. Statsråden er opptatt av tilbud og etterspørsel, at denne regjeringen står for frihet, tillit, og at ting skal styres nedenfra og ikke ovenfra. Ja, det synet deler undertegnede langt på vei, men utfordringen her er at det er ikke noe folkekrav om å ha mer søndagsåpne butikker enn det vi har i dag. Ja, vi har disse Brustad-buene, og vi har noen utfordringer, det er det ikke noen tvil om, med tanke på at hagesenter kan ha oppe og selge hagetilbehør og jernvare, men jernvarebutikker som selger hagetilbehør, ikke kan ha oppe. Det er noen utfordringer, men de sakene har vi hatt oppe her i Stortinget før og prøvd å finne løsninger på, og da var ikke dagens regjering så veldig villig til å være med på de løsningsforslagene som lå. Så det er om å gjøre også å finne de gode løsningene på de utfordringene som dagens lovverk gir, istedenfor å åpne opp fullt og helt. Jeg er glad for det statsråden sier om at det skal være et godt lovverk for arbeidstakerne, med gode arbeidstider og gode reguleringer, og at Arbeids- og sosialdepartementet er i gang med det, for det er avgjørende. Ser vi på Danmark og hva som har skjedd der siden 2012, handler man ikke på mandag lenger, men man handler på søndag. Det er klart at det har noe å si for alle de butikkansatte med tanke på når man må være på jobb nå i forhold til når man tidligere var på jobb. Jeg utfordret statsråden i mitt første innlegg til å se på konsekvenser, både med tanke på arbeidstakerne – det svarte hun på – og med tanke på miljøbelastningen. Vi vet at man kjører mer i Danmark nå enn det man gjorde før, på grunn av handlemønsteret. Det siste jeg har lyst til å legge inn, er to momenter til på konsekvensutredning. Det ene går på pris, og det andre går på nærbutikkene, distriktsbutikkene. Hvilke konsekvenser vil det få for dem hvis regjeringen bestemmer seg for å fremme denne saken for Stortinget?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Takk til alle som har deltatt i debatten med sine perspektiver. Jeg synes det har vært en god interpellasjon. Vi har svært høy tilgjengelighet med lange åpningstider i butikkene våre på hverdagene, det er det ikke noen tvil om. Søndagsåpne butikker vil få konsekvenser både for ansatte, for butikkeierne, for kjedene og for oss som forbrukere. Så sies det av statsråden og fra Høyre og Fremskrittspartiet at det dreier seg om frihet for den enkelte, og vi har tillit. Men det er ikke frihet for den ansatte. Den friheten vil man ikke oppleve. Det blir pekt på at det dreier seg om like konkurransevilkår. Men når man ser på erfaringene, er det de små og mindre butikkene som blir rammet, og som må legges ned. Det er dem det går ut over, og da blir det ikke like konkurransevilkår. Forrige taler, representanten Løvaas, kom inn på miljø- og klimaperspektivet. Det er undertegnede veldig opptatt av. Flere matbutikker setter nettopp på fredag og lørdag ned prisen på matvarene som går ut søndag, for at vi forbrukere skal kjøpe dem kontra å kjøpe et produkt til full pris. Utfordringen er at når man også på søndag skal ha ferske boller og 17 typer brød, må også de kastes, fordi man som forbruker vil at det skal være fullt i brødhyllen når man kommer på slutten av dagen – så matmengden kan nok diskuteres. Jeg er opptatt av trosfrihet, at alle skal få lov til å tro når de vil og hva de vil. Dette handler ikke om den «gamle» søndagen i så henseende. Derfor viste jeg til nettopp Storbritannia, som har en annen tradisjon og et stort folkelig engasjement for en spesiell søndagsstenging i landet. Dette handler ikke om tvangsstenging, stenging av Internett eller noen annen stenging, men det handler om å åpne opp. Jeg tror at vi har mye å hente på å få ryddet opp og ha klare og tydelige avgrensinger når det gjelder butikkene som i dag kan ha åpent. Det tror jeg er noe regjeringen vil ha stor forståelse for – og også dette huset. Vi lever alle i denne problematikken, men det å ha fullt frislipp, er noe annet enn å gå inn og se på de avgrensingene som i dag er krevende for alle. Det er sånn at noen studenter kanskje kan få lov til å jobbe litt mer. Men studenter som skal jobbe tre søndager, må være fagorganisert, og dem er det få av. Sånn er det bare.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Når det gjelder det representanten Omland her antyder om at vi er bundet opp av en eller annen avtale, kjenner representanten Omland til en avtale som i hvert fall ikke jeg kjenner til. Det får stå for representanten Omlands egen regning.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Takk for spørsmålet. Som representanten Pollestad er vi lovgivere. Jeg synes at enhver lovgiver skal si at det er loven som er det viktigste. Det er én av de to viktigste tingene som vi gjør som folkevalgte. Det er å vedta lov, og det er å vedta budsjett. Ingenting er viktigere. Dermed har jeg også gitt mitt svar til representanten Pollestad.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Ja, representanten Karin Andersen har rett i at vi mente at det var uheldig det statsråden gjorde, og at det var uryddig det statsråden gjorde. Men så ønsker vi at statsråden kommer til lovgivende forsamling med saken, slik at vi får en avklaring. Representanten Andersen er veldig klar over hvor det politiske flertallet står i denne saken og i denne salen om denne endringen. Der tror jeg ikke det hersker noen tvil innenfor dette hus eller ute i landets kommuner. Det er et flertall for å beholde priskontrollen med eventuelt noen endringer. Det er det flertall for.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-05-08:
Som jeg sa i mitt innlegg, kan det være ulike oppfatninger av hva som er konsekvensene, og hva forbrukere og ikke minst butikkeiere har å vinne eller tape på at en endrer åpningstidene. Det som jeg i hvert fall er veldig opptatt av, er at de begrensningene på åpningstidene som er i dag, kan være uheldige for konkurransen i markedet. Det er det også veldig mange som har understreket, at det er en utfordring. Som jeg også sa i mitt innlegg, er butikkeiere opptatt av like konkurransevilkår. Det er noe de framhever på alle områder, at de ønsker å ha like konkurransevilkår, og adgangen til å ha søndagsåpent vil gi rom for mer fleksibilitet ut fra konkrete vurderinger, som jeg sa, både av sted, lokale forhold og bransjetype og andre lignende momenter som spiller inn. Det vil gi økt konkurranse på åpningstider. Dette må selvfølgelig veies opp mot de ulempene som det medfører for mange butikkeiere. Jeg mener i utgangspunktet at økt fleksibilitet og like konkurransevilkår kan virke positivt for butikkeierne i veldig mange tilfeller. Slik som jeg ser det, er den måten som det er organisert på i dag, at man har denne Brustad-bua – jeg nevnte et konkret eksempel ikke veldig langt fra Stortinget der det liksom er to butikker i én butikk, og man driver og opererer med et forheng og går bak forhenget og henter inn noen varer når man mangler det – ikke en veldig god måte å organisere dette på. Jeg tror at det vil være mye bedre at man har et regelverk som regulerer det slik at de som ønsker å ha åpent, har anledning til det. Jeg synes også det er viktig med tanke på dette med byråkrati. Slik som det er i dag, ser vi at det kommer flere og flere søknader om å få dispensasjon fra regelverket, og det er også flere og flere som egentlig ønsker å bli definert som et turiststed. Det er også et omfattende byråkrati som er et resultat av det regelverket som er.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-05-08:
Jeg vil få takke for en interessant debatt. Jeg tar med meg alle synspunktene. Jeg synes det er viktig at man veier ulike synspunkter mot hverandre uansett hvilket ståsted man har i forhold til denne problemstillingen. Jeg har lyst til å si at regjeringen ikke har tatt endelig stilling til omfanget og utformingen av endringsforslagene til helligdagsfredloven som vi har bebudet. Det vil bli gjort. Da vil også disse forslagene til endringer bli sendt ut på høring. Jeg antar at vi da vil få innspill som er viktig å ta med når endringene skal gjøres – og at vi får en debatt om det her i huset. Mange har stilt spørsmål om hensikten. Jeg har flere ganger påpekt at regjeringens hensikt er å få til en forenkling. Unntaksreglene for tillatt søndagshandel har ført til en uthuling av bestemmelsene. De fungerer dårlig i praksis, og vi mener at mindre regulering faktisk kan gi mer fleksible løsninger i framtiden. Det var mange som spurte om hva slags samfunn vi egentlig vil ha, og hva slags type verdier som skal ligge til grunn. Regjeringens politikk bygger på tillit og frihet for det enkelte menneske – ikke bare det, men også for familien, gründeren, lokalsamfunnet og frivilligheten. Vi har tro på at samfunnet utvikles nedenfra og mener det ikke er noe grunnlag for at vi skal være med på å styre mest mulig ovenfra. Et svært viktig poeng fra regjeringen er også å akseptere at man gjør forskjellige valg. At man har like muligheter, er da en forutsetning for at man kan gjøre de ulike valgene – det at man faktisk har en reell sjanse til det. Jeg føler også sterkt behov for igjen å understreke at det å hindre forskjellsbehandling, er også en veldig viktig drivkraft og et viktig argument for å bidra til at vi skal få søndagsåpne butikker. Noen har vært inne på kostnadene ved dette, og hva om søndagsåpne butikker skulle vise seg ikke å bli lønnsomme? Denne regjeringen har kanskje mer tillit til markedet. Dersom de søndagsåpne butikkene ikke er lønnsomme, legger jeg faktisk til grunn at tilbud og etterspørsel er best egnet til å regulere åpningstidene i framtiden, og at vi kan legge forholdene til rette for at markedet faktisk er i stand til selv å regulere det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-05-08:
For det første mener jeg at det er viktig å bidra til en god samordning av arbeidet mot kampfiksing blant de berørte partene. Det var nettopp et av de viktige poengene i den nasjonale handlingsplanen som ble framlagt av den forrige regjeringen, at partene selv har ansvar for å følge opp de ulike tiltakene på sine områder. Samtidig er det også veldig viktig at vi har god informasjonsutveksling og kunnskapsdeling mellom partene slik at den samlede innsatsen mot kampfiksing i Norge blir mest mulig effektiv. Jeg tror i hvert fall at dette er noe vi kommer til å være veldig fokusert på i årene som kommer: å sørge for at alle parter er seg bevisst det arbeidet de skal gjøre. Norge har altså siden høsten 2012 deltatt, i regi av Europarådet, i arbeidet med å få en ny internasjonal konvensjon mot kampfiksing. Over 40 land har deltatt i forhandlingene. Utkastet til konvensjon ligger nå til behandling i Europarådets ansvarlige organer, så den er faktisk ferdig forhandlet, og målet er at denne konvensjonen skal være klar til å undertegnes i forbindelse med ministermøtemeglingen i september. Det er imidlertid en meget stram tidsplan. Det er risiko for at det kan oppstå forsinkelser underveis som kan være med på å hindre at man kommer i mål i september, men intensjonen er altså der. Utformingen av konvensjonen reflekterer at arbeidet mot kampfiksing må føres i samarbeid, på tvers av sektorene. Arbeidet involverer idretten, spillsektoren, offentlige myndigheter – herunder både politi- og justismyndigheten – og konvensjonen fokuserer også på betydningen av internasjonalt samarbeid mot kampfiksing. Innholdsmessig er derfor konvensjonen tredelt. Noen artikler retter seg mot idrettsorganisasjonenes roller og ansvarsområder, noen artikler retter seg mot spillselskapene og spillregulerende myndigheter, og noen artikler omhandler straffebestemmelser og justismyndighetenes rolle. Jeg er veldig glad for at interpellanten understreker at det er bred interesse for å fokusere på dette området. Jeg tror at alle gode bidrag er nødvendig for å være sikker på at vi klarer å få til en bedre overvåkning av dette i årene som kommer. Når det gjelder interpellantens konkrete forslag, er det et av de områdene som vi også kan ta med oss når vi skal vurdere dette.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-05-08:
Jeg vil igjen takke interpellanten for å stille dette viktige spørsmålet og, ikke minst, også alle andre som har bidratt. Jeg skal ta det med meg i det videre arbeidet. Jeg tror det er riktig, det som representanten Hadia Tajik – tror jeg det var – sa, at kampfiksing skjer oftere enn vi tror. Hun refererte til stor aktivitet internasjonalt – i negativ retning, slik sett. Jeg tror det er et godt poeng som blir nevnt, at tilliten mellom folket og ulike grupper her hjemme i hvert fall ikke må bidra til at vi blir naive. Jeg tror det er veldig viktig at vi alle har langt framme i pannen – at vi er opptatt av – dette med holdningsskapende aktivitet, bevisstgjøring blant våre ledere, trenere og dommere, i idretten ikke minst, kunnskapsformidling og informasjonsformidling mellom de ulike aktørene, at vi alle er oss dette bevisst. Det er også veldig viktig at det blir tatt initiativ. Det gjør vi, både internasjonalt i forbindelse med Norges forpliktelser i en ny, internasjonal konvensjon – som jeg nevnte i mitt tidligere innlegg – og ved at jeg nå er blitt gjort oppmerksom på at IOC er blitt oppmerksom på denne problemstillingen og ser at Norge har utviklet et godt overvåkingssystem, som Norsk Tipping har utviklet. Dette er en av de problemstillingene jeg ønsker å diskutere med dem når de kommer til Norge i slutten av mai. På nasjonalt nivå tror jeg det er veldig viktig at vi intensiverer vårt arbeid. I dag er det ikke egne lovbestemmelser i Norge mot kampfiksing. Straffelovens bestemmelser om henholdsvis bedrageri, korrupsjon, økonomisk utroskap og tvang vil imidlertid kunne brukes i saker som involverer kampfiksing. Disse straffebudene vil selvfølgelig også ramme medvirkning til kampfiksing. Jeg antar at dersom politiets pågående etterforskning av mulig kampfiksing i norsk fotball ender med tiltale, vil en påfølgende rettsprosess vise hvor egnet de aktuelle straffebudene i saker som omhandler kampfiksing, er. Bare et par ord om dette med handlingsplanen: Den er treårig, men det betyr ikke nødvendigvis at arbeidet er over etter 2015, når den er ferdig. Mange av de tiltakene som er nedfelt i handlingsplanen, er langvarige og har en langvarig verdi, og det er også veldig viktig for oss at vi har et kontinuerlig fokus på dette arbeidet og ser på hva vi skal gjøre med det. Jeg føler sterkt behov for å si til slutt at det også framgår av Sundvolden-erklæringen at regjeringen vil utrede spørsmålet om en lisensordning for utenlandske spillselskaper for å se om det er mulig. Det jobber vi med, men jeg tror det er svært viktig å slå fast at det er bred enighet – også fra regjeringens side – om at enerettsmodellen med Norsk Tipping best sikrer de sosialpolitiske hensynene på pengespill.
Gunn Elin Flakne (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Aller først vil jeg benytte anledningen til å takke representanten Hjemdal fra Kristelig Folkeparti for en utrolig viktig og god interpellasjon. Å redusere debatten om søndagsåpne butikker til å handle om når og om en kan handle mjølk, brød eller klær på en søndag, er en avsporing av debatten. Dette handler først og fremst om hva slags type samfunn vi vil ha. Hvilken retning skal vi gå i, hvilke verdier skal vi ha? Varehandel er Norges nest største næring i privat sektor. Tall fra Handel og Kontor viser at ca. 180 000 jobber i detaljhandelen. Inkluderer vi hele næringen – varehandelen – er det 370 000 sysselsatte som jobber her. Det er mange. Dersom alle butikker og kjøpesentra kan ha åpent 24 timer i døgnet sju dager i uka, ja så får dette selvsagt konsekvenser for dem som er ansatt i varehandelen. Men det får også konsekvenser for mange andre yrkesgrupper som er knyttet til varehandelen: renholdere, vektere, lager- og transportarbeidere, leverandører av varer og servicefunksjoner som er knyttet til reparasjoner og vedlikehold – for å nevne noe. Kanskje vil det også etter hvert kreve at vi skal ha søndagsåpne barnehager. Her snakker vi om mye folk som får endret arbeidstida si til også å gjelde søndag. Helgefri er viktig for oss alle. Det er da vi har tid til å være sammen med familien vår. Det er da vi har tid til å være sammen med barna våre. Det er da vi har tid til å ha felles aktiviteter, gå og se på en god Rosenborg-kamp, gå i kirken sammen, på en håndballkamp eller kanskje rett og slett bare sitte og kose seg i sofaen. Det er ikke det samme å ha fri på en tirsdag når barna er på skolen, som å ha fri på en søndag når barna er hjemme. Mener regjeringen at foreldre skal ta ut barna av skolen for å ha søndag på en tirsdag? Dette får også konsekvenser for frivilligheten, som lag- og foreningsarbeid i stor grad er avhengig av. Jeg har kokt mange liter kaffe, stekt utrolig mange vafler, kokt og ordnet pølser på alle typer arrangementer, som dere her i salen også har vært med på. Utrolig mange idrettsarrangementer og festivaler i helgene – for å nevne noe – har vært gjennomført med stor dugnadsinnsats. Når færre har fri på søndag, kan det bli færre til å være med og stille opp og ta de delene. Flere timer åpent betyr ikke nødvendigvis flere lønnsomme timer for butikkene. Det ble sagt av interpellanten at tall fra Sverige og Danmark viser at det lønner seg ikke. Selvsagt vil forslaget om søndagsåpne butikker legge et betydelig press på lønns- og arbeidsvilkårene i bransjen, og det skulle bare mangle. Det igjen kan føre til dyrere mat. Er det det som er regjeringens politikk? Forbrukerne ønsker ikke søndagsåpne butikker, næringen selv gjør det ikke, organisasjonene gjør det ikke. Da lurer jeg på: Hva er regjeringens intensjon med dette forslaget? Søndagsåpne butikker er altså så mye mer enn bare tilgjengelighet til varer. Det er et verdivalg, og her står Arbeiderpartiet sammen med Kristelig Folkeparti.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-05-08:
Det virker som det er veldig stor enighet, og bra er det, for kampfiksing ødelegger og – jeg hadde nær sagt – besudler på mange måter noe av det fineste vi har, nemlig idretten og hele idrettens eksistens. Det handler i utgangspunktet om en aktivitet som for mange starter i ung alder, før skolealder, og som er forbundet med glede, som er forbundet med sunnhet, og som er forbundet med rollemodeller og idoler – og så får man, sånn som vi også har sett eksempler på i Norge, tilfeller av kampfiksing, noe som river ned hele holdningen vi har til idrett på et blunk. Så vi har en felles sak, og det virker også som det er en felles interesse i å finne gode løsninger. Som statsråden og flere andre også har vært inne på, er det idretten, spillselskapene og myndighetene som sammen må drive dette arbeidet. Jeg tror kanskje idretten og spillselskapene har et særlig ansvar, for det må på en måte ryddes på de arenaene hvor det foregår. Men selvfølgelig skal også myndighetene legge et trykk på dette. Så har det vært vist til handlingsplanen fra 2012, som det også er ganske bred enighet om har mye godt for seg. Så blir det viktig at vi går fra handlingsplan og til konkret handling. Samarbeidsforumet er bra. Norske spillaktører er med. Vi kan kanskje diskutere om man burde invitere flere inn. Jeg skal komme tilbake til det om litt. Det kommer også – som vi har hørt – en internasjonal konvensjon. Det er spennende. Vi må se på effekten av den, men det er i alle fall slik at det kjempes på flere fronter. Det er også veldig bra – for å få tatt tak i dette. Interpellanten, Aasrud, og flere andre fremhevet Norsk Tipping som kanskje – kunne man få inntrykk av – den eneste måten spillaktørene kunne være til stede på. Jeg tror vi må tørre å tenke litt videre enn det. Det er en internasjonalisering av spillmarkedet som gjør at vi kanskje skal vurdere å invitere inn også andre aktører. Jeg tror det er en styrke å få med flere. De seriøse aktørene som vi har vært i kontakt med, sier selv at de er svært bekymret over kampfiksing, for det ødelegger hele grunnlaget for næringen deres. Næringsgrunnlaget er truet, og de ønsker selv å være med og bekjempe dette. Det gjelder – som vi har hørt – i lavere divisjoner, men det gjelder også useriøse aktører. Det gjelder kanskje også i land lenger unna enn i mange av de nærmeste landene hvor det spilles. Det å finne løsninger sammen med spillselskaper også utenfor Norsk Tipping og Rikstoto – sammen med idretten – tror jeg blir vesentlig for å lykkes med dette i tiden fremover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Jeg vil først takke statsråden for svaret, som var en god gjennomgang av den situasjonen som er på feltet, og det er all grunn til å fortsette å ha oppmerksomhet omkring disse spørsmålsstillingene. Jeg skulle ønske at vi hadde sett enda flere proaktive tiltak også fra myndighetssiden, for veldig mye av det vi hører om her, er jo tiltak som idretten skal gjennomføre. Og det er jeg veldig glad for at idretten gjør, og jeg er helt enig i at vi skal støtte det, men jeg tror det er viktig at vi i større grad tar et ansvar for denne situasjonen også fra myndighetenes side, nå som vi ser at problemet øker. Jeg synes det er bra at man nå skal se på og vurdere en eller annen form for tiltak knyttet til Lotteri- og stiftelsestilsynet for å kunne se på varslingssystemer. Jeg regner med at vi får en sak om dette til Stortinget. Jeg er selv noe usikker på om Lotteri- og stiftelsestilsynet er det rette organet, men det er det mulig å diskutere og sikkert finne fram til gode systemer for. Det er i alle fall viktig at det er et system som har stor tillit hos dem som skal varsle. Det kunne også vært interessant å høre hva som nå står igjen i forhandlingene i Europarådet. Jeg forstår på statsråden at man er nær ved å ende de forhandlingene, og jeg kunne gjerne tenkt meg at man sa noe om hva som nå skal til for at man får til en konvensjonstekst i Europarådets regi, og hvilke hindre det er for at man kommer videre. Til slutt må jeg si at jeg er veldig enig i det statsråden sier om Norsk Tipping. Norsk Tipping er et fremragende redskap til å kunne sørge for at vi har spill innenfor ansvarlige rammer, og med de tiltakene som Norsk Tipping kan sette i verk, har vi muligheten til å kunne kontrollere dette på en god måte internt i Norge. Det skulle tale for at vi også bruker Norsk Tipping som operatør for spill i Norge i tiden framover. Her har statsråden en helt unik mulighet – på svært kort varsel – til å gå inn og gjøre endringer dersom vi ser at de spillene som Norsk Tipping har, gir noen uheldige utslag. Skulle man gjøre det tilsvarende for andre typer aktører, er det lovverket som må brukes. Det bidrar jo ikke til at man får et godt tempo i sånne saker. Jeg takker igjen for svaret og håper at statsråden kan kommentere litt mer, særlig dette med Europarådet og om det ikke finnes noen andre tiltak fra myndighetenes side.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Også jeg vil takke alle som har deltatt i debatten. Jeg tror det er viktig at vi noen ganger løfter opp og diskuterer litt andre typer saker enn det vi vanligvis gjør i denne salen. Det er ikke ofte vi diskuterer idrettspolitikk i Stortinget, selv om idrettsbevegelsen er noe som står veldig mange av oss nær. Veldig mange er interessert i idrett. Når idretten kan bli ødelagt fordi det jukses, er det svært alvorlig. Jeg er enig i at vi skal holde fanen høyt hevet når det gjelder dem som doper seg. Dette er interessant: Å dope seg gjør en for at en skal vinne – det er det som er idrettens vesen – men å fikse kamper gjør en for det stikk motsatte. Derfor er det viktig at vi ser på dette som alvorlige saker, der begge deler utfordrer idrettens grunnlag. Det som kan overraske en etter å ha hørt på debatten, er at både Fremskrittspartiet og Høyre i dag tar til orde for at vi skal liberalisere spillpolitikken. Jeg er helt enig i det representantene Geir Jørgen Bekkevold og Marit Arnstad sier, at det ikke er en direkte sammenheng mellom det å spille og kampfiksing – for det er det ikke. Spillselskapene er – som alle andre – minst like avhengig av at det ikke skjer kampfiksing, for det undergraver også deres virksomhet. Til det å slippe til veldig mange nye aktører: Det vil bli mer annonsering, mer reklame, og flere vil bli trigget til å delta i den type aktiviteter. Det kan også gi seg utslag i interesse for å begynne å fikse kamper. Jeg mener også at vi ikke bør godkjenne arrangementstyper i Norge som f.eks. proffboksing, der vi vet at det pågår mye fiksing. Igjen: Jeg er glad for at vi har hatt debatten, og for at flere er opptatt av dette. Jeg er også glad for at justissektoren ser at dette er et arbeid som også er viktig for dem. Selv om det er idretten som må sitte i førersetet, og selv om spillselskapene må ha gode rutiner og regler for dette, er dette et problem som er for stort til at ikke også myndighetene skal ta det på alvor.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-05-08:
Aller først vil jeg takke interpellanten for å ha tatt opp en viktig sak. I møtet mellom komiteen og idretten var dette et tema som ble viet stor oppmerksomhet. De positive signalene vi får fra idretten, skal vi ta med oss. Det er innen idretten selv stor vilje til å bekjempe dette. Kampfiksing er ikke et nytt problem – problemet er at det er økende. Som en som er glad i idrett og de viktige verdiene den står for, må jeg si at utviklingen når det gjelder kampfiksing, gir stor bekymring. Derfor må det handling til. Det er helt klart at dersom man ikke lykkes med å bekjempe kampfiksing, vil det gå ut over nettopp de verdiene som idretten står for. Idretten som en tiltrekningskraft på publikum vil selvfølgelig også bli svært svekket dersom man tenker at avgjørelsene er avgjort allerede på forhånd. Så for idretten selv er dette viktig. Dette er også av stor betydning når det gjelder spillmarkedet, for det er en kobling mellom spillmarkedet og kampfiksing. Jeg vil advare veldig sterkt mot å gjøre noe innenfor spillmarkedet i Norge som fratar oss den måten vi kan regulere dette på, nemlig gjennom enerettsmodellen. I går ble det lagt fram en rapport som viser at 22 000 mennesker i Norge sliter med spilleavhengighet. 89 000 befinner seg i faresonen. Uten å blande kortene for mye viser i hvert fall dette – og selvfølgelig det temaet vi diskuterer – hvor viktig det er at vi har en god regulering av spillmarkedet. Enerettsmodellen til Norsk Tipping er jo den modellen som gjør at vi kan regulere dette – med det samfunnsoppdraget som Norsk Tipping har. Derfor må vi i hvert fall ikke føre en politikk som utfordrer det, og som kan medføre at enerettsmodellen legges ned. Alt henger sammen med alt, også innenfor det temaet som vi diskuterer her. Kampfiksing og bekjempelse av kampfiksing handler selvfølgelig også om internasjonal kriminalitet. Mange ser på idretten som et område der man bl.a. kan hvitvaske penger. Jeg er glad for at lederen av justiskomiteen på Stortinget har vært veldig tydelig på justisfeltets rolle og ansvarsområde her. Dette er noe som vi sammen – over flere sektorer – er nødt til å ta tak i, for at ikke hele idretten og spillpolitikken nærmest skal råtne på rot. Som sagt, jeg er veldig glad for at vi har hatt denne debatten i salen, og jeg vil igjen takke interpellanten for å ha reist en viktig sak.
Pål Farstad (Venstre), 2014-05-08:
Dette representantforslaget dreier seg om regjeringens prosess og opptreden knyttet til regjeringens forslag om å oppheve priskontrollen i konsesjonsloven. Konsesjonsloven regulerer omsetning av landbrukseiendommer. Formålet er å regulere og kontrollere omsetningen av fast eiendom for å oppnå et effektivt vern om landbrukets produksjonsarealer og slike eier- og bruksforhold som er mest gagnlige for samfunnet. Priskontrollen tar også sikte på å rekruttere aktive yrkesutøvere til næringen og legge til rette for eierskap til landbrukseiendommer som gir grunnlag for langsiktig og god ressursforvaltning. Rundt 9 000 landbrukseiendommer skiftet eier i 2012. De aller fleste av disse var innen familien og er således ikke underlagt konsesjonslovens bestemmelser. Bare hver tredje overdragelse var fritt salg, og to av tre overdragelser hadde landbruk som formål. Bare et fåtall ble underlagt priskontroll, og kun i enkelte tilfeller ble konsesjon nektet på grunn av for høy pris. Forslag om å oppheve priskontrollen ble sendt på høring før jul med høringsfrist i februar i år. Samtidig ble det sendt et brev til alle landets kommuner, fylkeskommuner samt Statens landbruksforvaltning, der det ble bedt om at hensynet til pris ikke skulle tillegges «avgjørende vekt i vurderingen av om det skal gis konsesjon». I brevet pekes det på at priskontrollen kan ha uheldige virkninger, og at det er et mål å øke omsetningen av landbrukseiendommer. Sist gang temaet var til behandling i Stortinget, var i forbindelse med behandlingen av Meld. St. 9 for 2011–2012, Landbruks- og matpolitikken, Velkommen til bords. Da foreslo Fremskrittspartiet og Høyre at regjeringen skulle fremme forslag om å oppheve prisregulering på landbrukseiendommer. Dette forslaget ble da nedstemt. Flertallet i komiteen mener det kan være gode grunner for å se på reguleringen av priskontrollen i konsesjonsloven, men mener at regjeringen opptrådte uryddig da den sendte brev til kommuner, fylkeskommuner og SLF om å se bort fra konsesjonsloven § 9 første ledd ved behandling av konsesjon, fordi regjeringen ville foreslå å oppheve dette. Flertallet mener dette foregriper en nødvendig politisk prosess. Vi vet også at Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité har undersøkt saken, og saken ble vedtatt avsluttet på komiteens møte 25. februar 2014. For øvrig viser komiteen til at den endelige utformingen av priskontrollen for landbrukseiendommer skjer i Stortinget. Høringsrunden er nå avsluttet, og i brev fra landbruks- og matministeren av 6. januar 2014 framkommer det at målet er at Stortinget kan få saken til behandling i løpet av vårsesjonen 2014. Det ser jeg fram til.
Pål Farstad (Venstre), 2014-05-08:
Vi har funnet det riktig nå å påpeke ganske tydelig at her er det uryddig opptreden, men velger å ikke gå lenger enn det. Det er etter en totalvurdering, og så får vi komme tilbake når vi skal behandle saken som sådan.
Pål Farstad (Venstre), 2014-05-08:
Jeg forventer at den tydelige meldingen som blir uttrykt her nå, blir tatt med av landbruks- og matministeren i det videre arbeidet med saken sånn som den er basert her, med det som går på formalitetene. Det forventer jeg at ministeren tar ad notam.
Pål Farstad (Venstre), 2014-05-08:
Jeg forholder meg til det som blir sagt i salen. Vi har ikke noen ytterligere dialog om dette utover at vi har forventninger om at dette blir fulgt opp, og at det blir lagt merke til hva som her påpekes i denne saken.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Vi kommer jo tilbake til spørsmålet om prisregulering og det materielle innholdet i en så viktig del, egentlig, av norsk eiendomspolitikk og eiendomsforvaltning. Denne saken dreier seg i veldig stor grad om regjeringas og statsrådens håndtering av lovprosessen og den forberedelse som nå er på gang opp mot en eventuell behandling i Stortinget. Vi hørte også fra representanten Farstad at dette har vært gjenstand for behandling i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Noe av grunnlaget for å behandle det på ny i Stortinget som sådan, og også reise forslag i næringskomiteen, er jo at et flertall i Stortinget påpeker at her har statsråden og regjeringa opptrådt uryddig ved å foregripe en lovbehandling, og også skapt usikkerhet ute i kommunene. Det er med en viss undring jeg ser at Venstre ikke er med på forslaget som bidrar til å rydde opp i uryddigheten. Mitt spørsmål er: Hva er bakgrunnen for dette?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Med all respekt må jeg si at det er rimelig «friskt» av en representant fra et parti som nå sitter i regjering, å si at man ikke velger å ta hensyn til det et flertall i Stortinget faktisk sier. Det lover ikke godt for hvordan man kommer til å håndtere Stortinget framover, og det er stikk i strid med hva vi tidligere har hørt om hvordan man skal forholde seg til Stortinget. Det er jo helt vanlig at statsråder sender ut brev med både henstillinger og det ene og det andre. Men utfordringa her er jo at flertallet ser på dette som uryddig fordi det er i strid konsesjonsloven. Det er det ikke så mange statsråder som har prøvd seg på, tror jeg. Det er jo sjelden statsråder blir møtt av et flertall i Stortinget som sier: Dette er uryddig. Ser ikke representanten da behovet for – når et flertall i Stortinget sier dette – å skape nødvendig klarhet for norske kommuner?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Dette var ikke et innlegg som brakte mer ryddighet i denne saken. De historiske eksempler som det ble vist til, gjelder etter mitt skjønn i veldig stor grad når nye lover kommer og man skriver retningslinjer for å forklare hvordan loven er å forstå. Her står vi i en situasjon hvor man altså har varslet at man ønsker å oppheve prisreguleringen, noe man til alt overmål, etter de signaler som kommer, ikke har flertall for i Stortinget, og så ønsker å foregripe. Det er noe ganske annet. Det har en konstitusjonell side, men det har også en veldig viktig side inn mot sjølve instrumentet. Nå har statsråden en mulighet til å skape klarhet for alle dem som sitter rundt om og skal behandle saker tilknyttet konsesjonsloven. Jeg har i grunnen bare ett enkelt spørsmål, som jeg ber statsråden svare ja eller nei på. Er det slik at statsråden deler stortingsflertallets oppfatning om at dette er uryddig sakshandsaming fra hennes side?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Det å henstille om ikke å legge avgjørende vekt på prisinstrumentet er etter mitt skjønn å sette til side prisreguleringsinstituttet. Hvis ikke det skal ha avgjørende vekt, får det ikke nevneverdig vekt i konsesjonssaker, så slik sett er saken viktig. Så er det tydeligvis en redningsplanke fra statsrådens side at hun argumenterer med at dette bare er en henstilling og ingen instruks – jeg ser hun nikker. Men er det altså slik at man mener at man fra en statsråds og en regjerings side kan henstille om en forvaltning av en lov som er i strid med loven? Det er ikke noe mer fortjenstfullt å henstille til kommuner om å opptre i strid med loven, enn om man bruker instruks. Mitt spørsmål er: Vil det være lettere å henstille overfor dem som skal forholde seg til loven, om ikke å gjøre det, enn å instruere dem?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Foregående taler framstiller det som om denne saken dreier seg om mye mer enn den saksbehandling vi har sett fra statsrådens side, knyttet til det brevet som ble sendt i desember, og at det mye mer er diskusjonen rundt prisregulering som sådan, som jo statsråden og regjeringspartiene har varslet skal komme tilbake til Stortinget, og at vi da i så måte plukker ut noen linjer. Det er ikke riktig. Det dette forslaget dreier seg om, er jo nettopp den saksbehandlinga vi fikk fra Landbruksdepartementet før jul, da brevet gikk ut. Dokument 8-forslaget som ligger til grunn, går jo nettopp på at man skal presisere overfor kommunene og fylkeskommunene at det er konsesjonslovens bestemmelser som gjelder. Så forslaget i denne saken dreier seg ikke om å gjøre endringer i nærværende lov, som vi venter på skal bli saksbehandlet når det måtte komme til Stortinget. Det er jo derfor de linjene som representanten Bakke-Jensen peker på, er særdeles viktige i saken, der et flertall sier at det er «uryddig av regjeringen å sende brev til kommuner, fylkeskommuner og SLF om å se bort fra konsesjonsloven § 9 første ledd». Det sier et flertall i Stortinget, knyttet til denne saken, knyttet til kjernen i saken. I så måte er det med en viss undring jeg ser at man mangler den ydmykheten man etter mitt skjønn skal ha overfor et flertall i Stortinget i en sak som flertallet oppfatter som særdeles viktig. I så måte deler jeg representanten Hjemdals syn i hennes innledning til debatten her i dag, der hun påpeker at for henne er det loven som er viktig, at den står øverst. Og det er jo en del av det parlamentariske å nettopp gripe det an på den måten. Det er i dette hus man bestemmer hvordan landet skal styres. Hvis regjeringen på mange måter ikke klarer å forholde seg til det, har man et kortvarig liv i sikte. Det er jo sånn at både når vi sjøl og andre roter, mener vi at det bør ryddes opp, så den invitten til å skape en presisering overfor kommunene skulle ikke være nevneverdig vanskelig å få til når man har et flertall i Stortinget som mener at det er uryddig saksbehandling. Igjen oppfordrer jeg aktører til å bidra til det. Så pekes det på at man kan rydde opp ved den framtidige behandlinga av prisregulering. Det stiller jeg meg noe undrende til, men hvis det er tilfellet, har jeg jeg et spørsmål til statsråden som jeg ber henne svare på. Det er varslet at denne saken skal komme i vårsesjonen. Det vil være viktig at den da kommer raskt, slik at vi får behandlet dette spørsmålet før Stortinget tar sommerferie. Mitt spørsmål, som jeg ber om å få svar på, er: Når kommer den loven? Og forutsetter man da at Stortinget får tid til å behandle saken før Stortinget tar ferie, slik at kommunene får klarhet i hva som faktisk er gjeldende lov?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Jeg viser også til at Venstre gledelig var med på en veldig krass merknad. Jeg synes ikke det blir gitt et godt svar på hvorfor en, når en mener det er gjort noe galt, ikke kan være med og be regjeringen om å rydde opp i det. Det har representanten svart på i forrige spørsmål. Jeg vil spørre representanten om han har en forventning om, på bakgrunn av behandlingen av saken i dag og de merknadene som foreligger, at regjeringen da på eget initiativ rydder opp i den kritikkverdige adferden som har vært i denne saken?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Jeg vil si at jeg synes representanten Bakke-Jensen tok litt vel lett på dette og hadde et litt arrogant syn. Det sitter folk i norske kommuner som mener at priskontrollen er et viktig instrument. De får et brev fra statsråden, som sier at en ikke skal ta hensyn til deler av norsk lovgivning. Det mener jeg er en høyst reell sak, og det vil ta lang tid før en får behandlet den endelige saken om priskontroll. Så mitt spørsmål er: Skylder en ikke de kommunene som nå sitter og forholder seg til dette, og som bruker priskontrollen, en avklaring av situasjonen, og gjør det ikke inntrykk på Høyre når et flertall av Stortingets partier gir så klart uttrykk for kritikk i merknadene i saken?