trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2016-03-17:
Ja, det begynner å nærme seg slutten. Vi har hatt en grundig debatt, og ikke overraskende er det akuttilbud på de små sykehusene som har vært i fokus. Kanskje skulle vi snakket litt om de store sykehusene også, der man både jobber med forskning og med innovative metoder, men jeg lar det ligge. Jeg konstaterer at Arbeiderpartiet har hatt store forventninger til planen, og at man er skuffet. Da tenker jeg at det egentlig bare er å lage seg en egen plan – det har man jo ressurser til. Så jeg må berømme Senterpartiet som faktisk gjorde det. Jeg vil allikevel advare Senterpartiet og den retorikken som brukes ved å stille spørsmål om kvalitet og berettigelsen av sykehus som ikke har alle akuttfunksjoner innen kirurgi. Jeg har lyst til å henlede oppmerksomheten på Kongsberg sykehus, i mitt hjemfylke, som behandler ca. 12 000 pasienter i året. Det inkluderer dagkirurgi, inneliggende pasienter og poliklinikk til nærmere 3 000 pasienter. Disse pasientene er kjempefornøyde med sitt tilbud. Lederen av Kongsberg sykehus har fått pris fordi hun har klart å jobbe fram en kultur – og snu en negativ utvikling. Det er bra. Det må ikke snakkes ned. Jeg har lyst til å minne Senterpartiet om at da de hadde makten i fylket – med senterpartiordfører – og styrte sykehusene, var det hvert eneste år spørsmål om fødeavdelingen skulle legges ned eller hva som skulle skje med Kongsberg sykehus. Så man må også se litt bakover. Med flertallets politikk vil de små sykehusene i dag bli styrket. Det sås ikke tvil om det. De skal få flere oppgaver, og jeg er glad for at det er et flertall for de store linjene i denne meldingen. Stortinget gir regjeringen oppdraget, og det er regjeringen som igjen skal gi oppdraget med å lage utviklingsplaner basert på flertallsmerknader og det som Stortinget i dag vedtar, til foretaket. Det er ikke Stortinget som skal lage utviklingsplanene i foretakene – det er altså foretakene selv. Så til ventetider, ventelister, fristbrudd osv. – og det har vært snakket om ydmykhet. Da må jeg si at representanten Knutsen kanskje kunne sett seg litt i speilet og vist en smule ydmykhet og gitt en smule ros til det at regjeringen faktisk lykkes på dette området.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Kirurgisk akuttberedskap forsvinner fra de minste sykehusene. Det er på tide å forholde seg til det. Det slo helseminister Bent Høie fast da han la fram Nasjonal helse- og sykehusplan i november 2015. Han sa også i fjorårets sykehustale: «For å drive akuttkirurgi kreves et pasientgrunnlag på minst 60 til 80 000 innbyggere. Det betyr at minst halvparten av dagens norske sykehus har for lite pasientgrunnlag.» Vi hører tydelig fra saksordfører Ørmen Johnsen, også sitert i Lofotposten etter at hun hadde vært på besøk på Gravdal sykehus, at de vil legge bort scenarioene som sier at det skal være mer enn 60 000 innbyggere for å opprettholde den akuttkirurgiske funksjonen. Hvordan vurderer saksordføreren kunnskapsgrunnlaget i regjeringens tilnærming når man så kategorisk avviser det bærende resonnementet til helseministeren?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre er enige om at de regionale helseforetakene skal bli avløst av en annen ledelsesform. Mitt spørsmål er: Har ikke denne planen faktisk forseglet helseforetakenes myndighet enda mer fordi en nå har overgitt så stor makt til helseforetakene at de kan bestemme og ta store avgjørelser, om f.eks. akuttkirurgi på lokalsykehus?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Kristelig Folkeparti ønsker å sikre akuttkirurgien som et prinsipp på de mindre sykehusene og har blitt kritisert for at vi er detaljstyrende. Dette skal foretaket bestemme. Likevel bestemmer Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre konkrete krav om barnepsykologisk kompetanse og geriatrisk kompetanse, noe som jeg synes er flott og bra, men det beviser jo at dette er politikk. Jeg lurer på: Hva er detaljstyring, hvis en kan detaljstyre når det gjelder barnepsykologisk kompetanse og geriatrisk kompetanse, men ikke vil si noe om prinsippet akuttkirurgi?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Ja, det vil jeg.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Utgangspunktet til Kristelig Folkeparti er at vettet er ganske likt fordelt. Vi tror pasientene kan være i stand til å velge tjenester som de selv har tro på. Vi tror at spesielt innenfor noen områder, ikke minst rus og psykiatri, er det viktig at pasienten selv har et eierforhold til hva de skal reise til for å lykkes i å få god behandling. Så er det et paradoks at noen av de store ideelle organisasjonene ikke har gått inn på fritt behandlingsvalg. Det mener jeg må være sentralt i en evaluering av fritt behandlingsvalg, for vi er helt avhengige av å ha de ideelle med oss for å møte framtidens helsebehov, enten det er rus, psykiatri eller somatikk.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Jeg kan godt gå hånd i hånd med Senterpartiet. Hvis politikken bare er god, kan Kristelig Folkeparti gjerne gjøre det. Jeg vil be representanten fra Fremskrittspartiet om å legge merke til hva jeg sa om hvilke vedtak Kristelig Folkeparti faktisk støtter: I, III, IV og V av vedtaksforslagene pluss en del andre forslag som ligger i planen. Det er ikke sånn at Kristelig Folkeparti står alene, som du påstår. Kristelig Folkeparti gikk ut av forhandlingene på det punktet som handler om akutt kirurgi, fordi vi mener det er grunnmuren i lokalsykehusenes framtid. Hvis man ikke har sikret akuttkirurgien, vil det være som et korthus som faktisk gjør at de på sikt ikke er de sykehusene alle ønsker vi skal være.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Kristelig Folkeparti har vært opptatt av å sikre en bredde i akuttkirurgien, mens det i Senterpartiets forslag handler om en minstenorm. Det var Kristelig Folkeparti opptatt av. Vi ville ikke legge noen begrensninger, for hvis det skulle vise seg at Flekkefjord sykehus både har personell som er motivert, får utviklingsmuligheter, har ressurser og ønsker å gi et bredt, elektivt kirurgisk tilbud, tenker Kristelig Folkeparti at da må vi ikke begrense det til et minimum. Vi ønsker at lokalsykehuset skal få lov til å utvikle seg bredere enn det jeg syns lå i forslaget fra Senterpartiet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
I dag støtter Venstre at akuttkirurgien kan fjernes, selv om den har god kvalitet i noen sykehus. De mindre sykehusene kan i dag få en form for akuttkirurgisk tilbud, et såkalt spesialområde – kanskje det kan være et litt kosmetisk område. Hvis et mindre sykehus kun skal foreta spesielle typer operasjoner, hvor spesiell blir da akuttberedskapen? Vil Venstre nå kunne si – ut fra at vi får «smale» operasjoner på sykehus – at beredskapen for innbyggerne våre er forsvarlig rundt om i det ganske land?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Statsråden avsluttet med å si at det var pasientens helsetjeneste, og det er jeg enig i. Akuttkirurgi handler om hverdag, det handler om enkeltmennesker, det handler om trygghet, og det handler om beredskap – beredskap for den enkelte og beredskap totalt sett. Verken regjeringspartiene eller Venstre, heller ikke Arbeiderpartiet, er med på forslaget om responstid for ambulansetjenesten. Luftambulansetjenesten skal en komme tilbake til Stortinget med en sak om. Nå skal foretakene bestemme framtiden for lokalsykehusenes akuttberedskap og akuttkirurgi. Det er en del av tryggheten for folk, spesielt i Distrikts-Norge, og derfor kjemper de for lokalsykehusene. Hvor skal nå fakkeltogene gå? Man leverer jo dette ansvaret tilbake til foretakene. Hvis et foretak bestemmer seg for å legge ned akuttkirurgien, kommer dette da i framtiden til Stortinget til orientering, eller får Stortinget være med på en beslutning om det som skal skje?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Vi er enige om mye i denne planen. Vi fatter mange felles vedtak. Men det er ikke tvil om at det er ett område vi er dundrende uenige om. Noen beskriver akuttkirurgi som en enkel, liten tjeneste som sykehuset og helseforetaket kan ta stilling til, mens andre av oss mener at akuttkirurgi har en stor betydning for hvilke andre tjenester det blir på disse sykehusene. Jeg har respekt for at vi legger ulike ting i det, men da Kristelig Folkeparti gikk ut av forhandlingene, var det fordi vi mente at akuttkirurgi er like viktig for et sykehus som geriatrisk kompetanse og barnepsykologisk kompetanse. Kan det styres fra Stortinget, kan også akuttkirurgi styres fra Stortinget – ikke detaljstyres på avdelingsnivå, men som en påle i norske sykehus Der er vi tydeligvis uenige. Jeg merker meg at flere fra denne talerstolen har sagt at prehospitale tjenester – ambulanse, luftambulanse – er viktig. Men Senterpartiet og Kristelig Folkeparti står alene om å fremme forslag om krav om responstid. Hvis vi mener det vi sier, må det være mer enn ord. Det må være vilje – politisk vilje. I replikkordskiftet tidligere i dag la jeg merke til at Fremskrittsparti-representanten Kari Kjønaas Kjos svarte på spørsmål om hvorvidt kirurgisk vurdering og stabilisering uten døgnvakt av kirurg kunne forenes. Da hadde representanten fått opplysninger om at det kunne en gjøre ved at andre kunne ta den vurderingen. Det var svaret hennes. Det kan man faktisk ikke gjøre. Kirurgifaglige vurderinger er kirurgenes ansvar. Enten har vi døgnbemanning for kirurgi, eller så har vi det ikke. Norsk kirurgisk forening og Legeforeningen sier at skal en kunne ha akuttkirurgi med kirurgisk vurdering, må det være en kirurg til stede. Kristelig Folkeparti vil samtidig gi beskjed om at vi kommer til å stemme for forslagene nr. 34 og 37.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2016-03-17:
Min merknad er et tilsvar til representanten Kjenseth, som sa at vi hadde diskutert og forhandlet, at det gikk ikke på grunn av foretaksmodellen, og at Kristelig Folkeparti burde vite om det som lå i Arbeiderpartiets merknader. Kristelig Folkeparti mente, og mener fortsatt, at akuttkirurgi er like sentralt og vel så det som barnepsykologisk kompetanse og geriatri. Kan vi fra Stortingets side forhandle inn det ene, kan vi på samme måte bestemme det andre. Det er ikke mye vits i å ha geriatrisk kompetanse og barnepsykologisk kompetanse hvis man ikke blir hjulpet den dagen ulykken er ute.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Først vil jeg bare si at jeg tror en skal være ganske godt skodd i helsepolitiske spørsmål for å se i hvilken grad den planen som vi i dag diskuterer, er særlig operativ, i den forstand at den vil bli tolket på noen annen måte enn planer tidligere iverksatt av den sittende regjering, og helseminister, til enhver tid. Jeg gjentar det jeg sa i innlegget, at det er ikke uten grunn at det er sykehus over hele landet. En av de tingene Arbeiderpartiet har vært særlig opptatt av i regjering, er å verne om den regionale styringen av sykehusene. Det betyr f.eks. at veldig mange av enkeltavgjørelsene om sykehusene i Nord-Norge skal skje fra Bodø, og ikke fra Oslo. Jeg vet mange Høyre-politikere leker med tanken om å etablere et direktorat som f.eks. kan ha hovedsete her i Oslo, som skal ta avgjørelser om hvordan sykehus i vår nordlige landsdel skal igangsettes. Så det er et av mange eksempler på klar politisk styring.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Jeg synes ikke vi var så veldig tilbakelente i posisjon. Det kan man begrunne på mange måter, men en av grunnene er at jeg tror ikke det er mulig å vinne to valg på rad uten å ha tillit i et av de viktigste temaene for folk flest, nemlig helse. Ser en på hva folk synes om ulike partier, scoret Arbeiderpartiet – dessverre for Fremskrittspartiet – langt høyere på tillit rundt det å ta hånd om sykehus enn det andre partier gjør. Og ser man på resultatene fra vår regjeringstid, står ikke de tilbake for noen. Overlevelsen ved en rekke sykdommer økte kraftig, ventetidene fikk vi under kontroll – de gikk ned mot slutten av vår regjeringstid – nye investeringer kom på plass. Men jeg har jo lenge sagt at jeg synes det begynner å bli ganske kjedelig, for å si det forsiktig, både for folk flest og for oss nå å diskutere ting som skjedde for ti–tolv år siden. Nå bør vi se framover, på hva som er framtidens sykehus. Det er det vi er mest opptatt av nå.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Det som jeg forsøkte å si i innlegget mitt, er at alle disse spørsmålene må drøftes i den konteksten de står. Det som representanten Per Olaf Lundteigen nå refererer til, er en del av et langt resonnement, vil jeg si, som er logisk oppbygd. Dette er et komplisert spørsmål, der det ikke er, slik Senterpartiet ser det, svart-hvitt hvordan man skal organisere enkeltsykehus og enkeltavdelinger. Det representanten Per Olaf Lundteigen henviser til, er det vi har definert som en absolutt minimumsgrense for hvordan man kan organisere et akuttsykehus, og det er helseforetakenes oppgave nå å gjøre den jobben. Det skal på den andre siden overhodet ikke forstås – og vi understreker det både skriftlig i merknader og på annen måte, og jeg gjør det gjerne på nytt her – som et budskap om at helseforetakene skal styre mot et slikt minimumsnivå. Snarere tvert imot – resten av våre merknader og resten av våre forslag handler om det stikk motsatte: Det skal bygges på de ressursene som finnes, man skal utvikle for å styrke, ikke svekke lokalsykehusene.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Jeg er ikke blant de politikere som synes det er spesielt gøy å holde på med semantikk, jeg tror at det er mange viktigere ting å diskutere, og derfor har jeg ikke tenkt å bruke tid på det. Jeg synes det kanskje hadde vært på sin plass om vi også hadde hatt en statsråd som viser en viss dose ydmykhet i en del av sakene, der det er helt åpenbart for alle andre at han har måttet snu og forlate de standpunktene han hadde før. Jeg synes f.eks. at Bent Høie var svært bra da han tok selvkritikk da han i opposisjon hadde lovet å granske Oslo-prosessen. Det var ikke noen klok idé, sa han selv. Men når han stiller opp i sofaen på TV 2 med kreftsyke pasienter og lover dem medisiner, vil han ikke ta selvkritikk. Nå er vi i gang igjen, og regjeringen har fått full tilslutning til hele opplegget sitt i denne planen – mens alle andre mener det motsatte. Hva er statsrådens kommentar til et forslag om en viss dose ydmykhet i denne saken?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Det er det som er litt av poenget. Det er klart at jeg ikke har noe behov for å lage noe skille mellom oss og regjeringspartiene – og delvis Venstre – men det er fordi man langt på vei har omfavnet det som var Arbeiderpartiets posisjon. Jeg hadde syntes det var litt ålreit, og statsråden hadde stått seg på om han innrømte nettopp det. Da jeg sa at jeg var enig med statsråden i januar for halvannet år siden, handlet det om hvordan det er viktig nettopp ikke å støtte forslag som vil fryse struktur og enkeltfusjoner på sykehus en gang for alle. Da jeg sa at statsråd Høie hadde tatt til vettet i november da han la fram planen, var det fordi han hadde gått fra en tese om at sykehus måtte ha opp mot 60 000 innbyggere for å kunne ha enkelte akuttkirurgiske funksjoner – så var svartelisten nede på 5 000. Derfor har jeg dekning for å si at man har tatt til vettet. Men da vi gikk inn i saken, viste det seg at det var en lang rekke ressurser på disse sykehusene som kunne brukes i organisering av akuttberedskapen. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Hva med en viss dose ydmykhet fra statsråden?
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
I dag står Arbeiderpartiet utenfor et flertall jeg mistenker dem for at de gjerne skulle vært en del av. De store hovedtrekkene i planen er Arbeiderpartiet og Micaelsen enig i. Likevel har han på inn- og utpust i media gitt uttrykk for at helseministeren har tapt, og at prosessen rundt planen ikke har vært bra. Men i motsetning til den regjeringen Micaelsen selv var en del av i åtte år, har dagens regjering og dagens helseminister vitterlig gjort et godt stykke arbeid for å sikre fremtiden til norske sykehus. Arbeiderpartiet sendte ingen stortingsmelding om sykehusene på høring i løpet av åtte år. Og hva gjorde egentlig Arbeiderpartiet for den fremtidige utviklingen av norske sykehus, bortsett fra å legge ned en rekke av dem? Så mitt spørsmål til Micaelsen blir rett og slett: Hvorfor er Arbeiderpartiet så tilbakelent i sykehusspørsmålet når de er i posisjon, men synes å være veldig høye og mørke når de er i opposisjon?
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Det er med en viss undring jeg har fulgt Kristelig Folkeparti og representanten Bollestad i saken om den nasjonale helse- og sykehusplanen. Hun representerer et såkalt støtteparti for regjeringen, men i den daglige og praktiske politikken går hun mest hånd i hånd med komitékollega Kjersti Toppe fra Senterpartiet. Det blir det som kjent ikke rare gjennomslaget av. Jeg undrer meg på hva representanten Bollestad tenker om alt arbeid hun har lagt ned i forbindelse med planen, at det ikke på noen måte materialiserer seg når Kristelig Folkeparti velger alenegang og utenforskap fra det aller meste som fremmes som flertallsendringer til planen. Det heter at sterkest står den som står alene, men jeg er usikker på om det er slik representanten Bollestad føler seg i dag. Mitt spørsmål blir derfor: Hva er Kristelig Folkepartis stempel på denne planen, hvis det overhodet finnes?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
Ved sist kommunevalg så vi at Arbeiderpartiet ikke fikk tillit verken på Kongsberg, i Tinn eller i Kristiansund for sin sjukehuspolitikk. Det store stridsspørsmålet nå er lokalsjukehusets framtid – Flekkefjord, Kongsberg, Volda, Lofoten, Narvik, for å nevne noen. Skal vi få fullverdige lokalsjukehus med akuttkirurgi? Arbeiderpartiets språkbruk angående akuttkirurgi og sjukehusbetegnelsene er lik regjeringas betegnelse. Det er meget interessant å lese innstillinga presist og nøye. På side 50 i innstillinga sier Arbeiderpartiet: «Sjukehuset skal ha kirurgisk vurderingskompetanse i beredskap og beredskap for akutte hendelser.» Et kort, enkelt spørsmål: Er det mulig å oppfylle dette som jeg nå har sitert, uten at sjukehuset har kirurger i døgnvakt?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
Sykehus uten akuttkirurgisk beredskap vil over tid og ut fra internasjonale erfaringer bli et distriktsmedisinsk senter. Derfor er akuttkirurgien så viktig. Som komitélederen sa, har Senterpartiet lagt fram sin egen plan. Den har liten støtte her i huset. Den har enorm støtte utenfor huset, og vi kommer sterkt tilbake i alle de diskusjonene som kommer framover. Fullverdige lokalsykehus engasjerer fordi det gir trygghet. Kjønaas Kjos sier at det er mange måter å ha akuttkirurgi på. Vi skal ta en liten blodprøve på hva som menes med dette. På side 48 under «akuttkirurgisk beredskap» står det fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre: «Akuttsykehus skal ha akuttfunksjon i indremedisin, anestesilege i døgnvakt, planlagt kirurgi» – og så kommer det – «beredskap for kirurgisk vurdering og stabilisering, og håndtering av akutte hendelser.» Er det mulig å oppfylle dette uten at sykehuset har kirurger i døgnvakt?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
Kristelig Folkeparti er det partiet som i innstillinga har mest til felles med Senterpartiet – takk for det. Vi investerer for framtida, vi har en sterk støtte ute. Her kommer det til å bli mange friske debatter framover, for dette er noe som er utrolig viktig for folk. Men det er viktig å ha et høyt presisjonsnivå på det vi driver med, og spesielt i denne saken, for her har det vært så mye tåketale opp gjennom årene at det er nødvendig med presisjon. Stedlig ledelse er en slik debatt. Senterpartiet har definert det, og jeg er spent på Kristelig Folkepartis definisjon. Så er jeg litt overrasket over at representanten Bollestad har kritisert Senterpartiet når det gjelder forslaget om fullverdig lokalsjukehus i Flekkefjord med det at Senterpartiet ikke gikk langt nok, at det ikke var et godt nok forslag. Ville det ikke da vært naturlig at Kristelig Folkeparti hadde fremmet et bedre forslag?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
Først til en åpenbar misforståelse. Det snakkes her om rødlistesjukehus, som om det er de sjukehusene som er spesielt verneverdige. Det er fundamentalt feil. De lokalsjukehusene som vi slåss for, er svartelista sjukehus. Det er et viktig poeng. Senterpartiet har lagt fram folkets helsetjeneste, en nettverksmodell hvor lokalsjukehusene samarbeider med sentralsjukehusene som et nav i forhold til eika i et hjul. Vi har presentert en finansiering med rammefinansiering, og vi har presentert et fokus på ledelse – en stedlig ledelse med faglig ansvar for kvalitet, med budsjettansvar og med personalansvar for alle offentlig ansatte som arbeider i den flokken som kalles et sjukehus, en operasjonsbasert ledelsesfilosofi med mer ansvar og makt ut til fagfolkene, og der det viktigste er møtet mellom behandler og pasient. Ledelses- og støttefunksjoner må alle legges opp til å fremme dette formålet – møtet mellom pasient og behandler. Formålet med denne debatten var at en skulle få en avklaring, bl.a. om innholdet i lokalsjukehusene og prioritering av investeringer. Vi har ikke fått noen av delene. Tvert imot – helseforetakene gis avgjørende makt, samtidig som statsråden gjennom helseforetakslova kan fortsette å styre i det skjulte, slik det ble avklart i kontrollkomiteens behandling når det gjelder Møre og Romsdal helseforetak. Det er ikke noe framskritt, men det er et framskritt på den måten at utenfor dette hus er det flere mennesker nå som forstår hva som skjer, og dermed er bevissthetsnivået økt og mulighetene for å fortsette dette spillet mindre. Kjernen er, når det gjelder lokalsjukehus, innholdet i sjukehusene. Legeforeningen og Senterpartiet er enige. Vi snakker om hva det er som gjelder for kirurgisk akuttberedskap. Slik regjeringspartiene legger opp til, kan fagfolk komme til å stå i situasjoner der det kan oppstå komplikasjoner for inneliggende kirurgiske pasienter. Det må være vurderingsberedskap for pasienter som kommer i akuttmottaket med uklare tilstander, og det vil være nødvendig å ha livreddende nødkirurgi. Hvordan det kan gjennomføres uten akuttkirurger på vakt, forstår vi ikke. Jeg ber om at statsråden kommer opp med referanser til fagpersoner som går god for at den modellen som regjeringen her legger fram, kan gjennomføres uten akuttkirurgisk beredskap. Det er kjernen i debatten, og det må statsråden svare på.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
På Kongsberg er det nettopp akuttkirurgien som står i sentrum, som følge av at akuttkirurgien ble tatt bort. Styrelederne i Kongsberg Næringsforum og i Norwegian Centres of Expertise sier at på vegne av næringslivet mener de bestemt at Kongsberg sjukehus snarest må utvikles til et moderne, fullverdig lokalsjukehus med døgnberedskap i akuttkirurgi og radiologi. Det er et enstemmig kommunestyre på Kongsberg som sier at en må få tilbake et fullverdig lokalsjukehus ved at døgnberedskapen i akuttkirurgi og radiologi tilbakeføres sjukehuset fra 1. januar. Det er ikke slik som saksordfører Ørmen Johnsen her sier, at en skal ha tilbake alle akuttfunksjoner innenfor akuttkirurgi. Sjølsagt er det ikke det. Det er et lite lokalsjukehus vi snakker om, som er en eik i det navet som er det store Drammen sjukehus. Buskerud Arbeiderparti har fulgt opp på samme måten, de har vedtak hvor en sier at Kongsberg sjukehus «må oppgraderes og utvikles som moderne og fullverdige sjukehus for framtiden, basert på Den norske legeforenings faglige plattform med hensyn til innhold og funksjoner, i nye bygg og med en kompetanse som tilfredsstiller morgendagens krav til sjukehus.» I Laagendalsposten den 9. september har vi et sjeldent tillitsbrudd i forhold til Venstre-velgere, hvor leder Trine Skei Grande sier: «Venstre har i sitt stortingsvalg-program klart definert hva et lokalsykehus skal være. Definisjonen innebærer blant annet akuttberedskap innen indremedisin og akuttkirurgi.» Til slutt sier hun: «Med Kongsberg Venstre i sterk posisjon etter kommunevalget, vil Kongsberg sikre seg en stemme som har kort vei til dem som står sentralt når beslutningen om skjebnen til lokalsykehusene skal tas.» Hva er denne tilliten brukt til? Den er brukt fra Venstres talsmann, her presentert ved at skal en få innflytelse, må en navigere seg inn i dette sentrum, les Høyre og Fremskrittspartiet. En går vekk fra akuttkirurgisk døgnberedskap, og det er jo naturlig at det blir sterke reaksjoner. Men det sterkeste er at statsråden ikke vil svare på hva som ligger i formuleringene fra statsrådens parti i innstillinga, ikke vil svare på om det er mulig å oppfylle de formuleringene uten at en har kirurger i beredskap på døgnvakt. Det er meget spesielt. Det er jo essensen i det hele: Er det mulig å sikre den kvaliteten som flertallet her representerer, uten at en har kirurger i døgnvakt? Det må statsråden snart svare på.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-03-17:
I henhold til § 30 i helseforetaksloven er «Saker av vesentlig betydning» eksempelvis «1. Vedtak som kan endre virksomhetens karakter». Akuttkirurgi er opplagt innenfor det, det er opplagt Stortingets ansvar å avklare det. Senterpartiet står helt sammen med Legeforeningen om definisjonen av minimumsinnholdet i et lokalsjukehus. Det irriterer nok statsråden at Senterpartiet og Legeforeningen kjører sammen, men vi kjører sammen på Kongsberg, Volda – rundt omkring. Det som er det spesielle når det gjelder at statsråden ikke vil gå inn for kirurgisk akuttberedskap, er at de får ikke jobb med øyeblikkelig hjelp hver dag, disse kirurgene, men de skal ta ansvar for vanskelige, sjeldne tilfeller som ikke kan vente med å sendes videre. Det er ikke faglig forsvarlig etter Senterpartiets mening. Derfor er det ganske spesielt at statsråden kan forsvare et sånt system.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Det betyr at hvis vi vedtar planen slik den nå foreligger, vil det som resultat av de vedtakene ikke være noen sykehus som må legges ned. Jeg – og Fremskrittspartiet – har snakket om lokalsykehus. Vi har ikke pekt på enkelttilbud innenfor de enkelte sykehusene, hva slags type ansatte de skal ha, eller hva slags type operasjoner de skal gjennomføre, men vi har sagt at lokalsykehusene skal bestå. De skal være sykehus, de skal ikke være lokalmedisinske sentre. Derfor endrer vi også navnet på disse til «akuttsykehus».
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Jeg synes det er ganske stor forskjell på å si at sykehus må ha forskjellige typer kunnskap og kompetanse og å peke på navngitte sykehus og detaljstyre hvor mange kirurger de skal ha, og hva slags type kirurger de skal ha, til hvilke tider av døgnet. Den store forskjellen handler om at vi lager noen rammer for de forskjellige sykehusene, mens Kristelig Folkeparti har ønsket å gå inn i hvert eneste sykehus, som det er 51 av. Vi har sagt at det har vi i Stortinget ikke kunnskap til å kunne gjøre på en god nok måte.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Ifølge personer som jobber på lokalsykehus, og leger og kirurger som vi har hatt mange møter med, er det mulig. De har vært med og laget teksten i dette, så det føler jeg meg trygg på.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
SV var i åtte år med på å styre sykehusene. De regionale helseforetakene bestemte da å legge ned lokalsykehus, og SV satt helt stille. Nå sier SV at denne regjeringen skyver ansvaret over på foretakene, men det som vi faktisk skal vedta i dag, er at lokalsykehusene, det som fram til i dag har vært lokalsykehus, må ha en rekke tilbud og funksjoner som SV ikke selv krevde da de satt i regjering. Vi kommer også til å vedta at de skal få tilført flere oppgaver, gjøre mer, og de skal også få økonomi til å gjøre dette. Så da spør jeg SV: Ser ikke SV at disse sykehusene faktisk blir styrket i dag i forhold til hvordan det var under rød-grønt styre?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
I Sunnmørsposten før jul ble representanten Kjønaas Kjos konfrontert med sitt klare budskap fra valgkampen i 2013 om at lokalsykehuset ville bestå dersom Fremskrittspartiet fikk det som de ville. I desember lurte de på hvorfor representanten Kjønaas Kjos var så stille da den regjeringen som hun var medlem av, la fram et forslag der nettopp Volda sto på listen over de fem som sto i fare for å miste akuttberedskapen. Dagen etter svarer Kjønaas Kjos at med denne planen kan vi legge trusselen om nedlegging død, avgjørelsen skal tas lokalt, Fremskrittspartiet mener at de har fått gjennomslag for at alle små sykehus skal bestå, og at planen skal gjelde for 10–20 år. Spørsmålet er: Betyr det at Fremskrittspartiet nå kan garantere at de fem sykehusene som står på listen – og Odda – vil bestå med akuttberedskap?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Ordninga med fritt behandlingsvalg blir omtalt i Nasjonal helse- og sykehusplan. Kristelig Folkeparti sluttet seg til regjeringas forslag da vi behandlet denne saken i fjor vår, men både i forrige periode og i forbindelse med lovforslaget har Kristelig Folkeparti uttrykt usikkerhet overfor denne ordningen. Da vi behandlet saken i fjor, understreket Kristelig Folkeparti at det er viktig at ordninga og reformen blir evaluert etter en tid. Det vi nå ser, tyder på at man ikke har truffet planken med fritt behandlingsvalg – for å si det mildt. Kun et lite antall private institusjoner er påmeldt som interesserte behandlingssteder. Ingen av de store ideelle rusinstitusjonene er med. Hva tenker Kristelig Folkeparti om at vi har fått så lite ut av en pengebruk som så langt er på ca. 30 mill. kr bare i administrative kostnader, altså penger som er tatt fra de offentlige sykehusbudsjettene?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Jeg synes jeg måtte avlegge alle som har snakket om ventetider og ventelister og som kanskje ikke helt klarer å vise hva forskjellen er, en visitt. Vi må skille mellom begrepene «ventelister» og «ventetider». Ventelistene er først og fremst et verktøy for dem som skal rigge til for behandlinger ved våre sykehus, og også for oss som politikere, men ventetidene er det som er viktig for den enkelte pasient. Jeg er kjempeglad når jeg hører representanten Wilhelmsen Trøen si det jeg for så vidt visste fra før: at ventetidene har gått ned med et betydelig antall dager for TSB-pasienter. Det er veldig flott. Vi hadde også en nedgang, ikke riktig så stor, men en ganske stor nedgang mellom 2011 og 2012, og så har dette variert internt i det ene året og fra det ene året og til det andre. Den lange fortellinga om ventetidskurven – hvis vi ser fra 2010 og fram til i dag – er en jevn nedgang. Det er bare å gå inn og se på Norsk Pasientregister så ser man det. Men så må man heller ikke dra de resonnementene etter håret. Vi må lytte til Helsedirektoratet og til departementet som sier at det selvfølgelig er noen svakheter ved disse statistikkene, de forteller ikke hele bildet, og det gjør de selvfølgelig heller ikke når det gjelder antall personer som venter på behandling. Vi må gå inn og se på hvilke personer dette er, hvor mange flere behandler vi, og kan det hende at vi forebygger mer? Hvis det er langt færre som venter, hvorfor går ikke ventetidene ned mer enn de gjør? Alle disse koblingene må vi se litt mer på. Så er det sånn at man driver og twitrer lite grann, og jeg har twitret litt med herværende helseminister. Og hvis vi skal ta det lange løpet – det er litt kleint å ta det nå, men jeg tenkte at vi må ta det: Fra 2002 til 2005 var det litt mangelfulle statistikker, men ventetidene gikk ned. Det som ikke gikk ned, var underskuddene, de gikk opp. Derfor innførte den borgerlige regjeringa et tak på antall behandlinger i 2004, så da vi startet i 2005, hadde vi store underskudd i sykehusene og et tak på antall behandlinger. Og ja, helseminister: Ventetidene gikk opp fram til 2009/2010, da var økonomien sånn ganske bra på plass. Den rød-grønne regjeringa hadde brukt mye penger på sykehusene, og fra 2010 og framover – hvis vi ser på Norsk Pasientregisters statistikk og på den lange trenden – ser vi at ventetidene går nedover. Det skal vi glede oss over sammen, vi skal glede oss sammen over det, men slutt å bruke dette i en uredelig argumentasjon. Det er det eneste jeg ber om.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2016-03-17:
Representanten Toppe har et stort engasjement for fødselsomsorgen, og det er bra. Toppe snakker varmt om jordmors kompetanse og viktige tilstedeværelse. Jordmor er ikke bare viktig i aktiv fødsel, men også svært viktig i svangerskapsomsorgen og i barselomsorgen. Kan representanten Toppe forklare meg hvorfor Senterpartiet ikke mener det er riktig å pålegge kommunene å ha jordmor?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2016-03-17:
Hele hensikten med Nasjonal helse- og sykehusplan er faktisk at man skal sikre at alle pasienter i hele landet skal få et skikkelig godt tilbud. Nå legger altså flertallet opp til at det skal være lokal innflytelse i prosessene rundt de mindre sykehusene. I tillegg legger man klare føringer for at de store sykehusene skal ha et godt samarbeid med de små sykehusene. Det er artig å høre på Senterpartiets argumentasjon for viktigheten av disse sykehusene nå, når vi vet at Senterpartiet har vært med på å legge ned mange flere sykehus i den perioden man satt i regjering – Larvik, Sandefjord, Sauda og Stensby ble lagt ned. Hvordan skal folk kunne stole på Senterpartiet når de nå plutselig, når de er i opposisjon, ønsker å sikre alle sykehusene. Da man satt i posisjon, var man med på å legge ned flere sykehus. Nå har man faktisk en plan som sier noe om hvordan man tenker strukturen skal være framover, og man ivaretar de små sykehusene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
I Oppland framstår Senterpartiet som det partiet som er mest for et storsykehus, altså en storstilt sentralisering av sykehus i Hedmark og Oppland. Det innebærer å legge ned i hvert fall tre sykehus og erstatte dem med et stort, sentralisert spisset sykehus, som kanskje aldri blir stort nok – det er nå så sin sak. Mens i innstillingen registrerer jeg at representanten Kjersti Toppe er motstander av et sånt storsykehus i innlandet, på linje med undertegnede. Venstre i Oppland og også Fremskrittspartiet i Oppland har vært veldig tydelige på det. Mitt spørsmål er: Hvilket senterparti er det som snakker her i dag? Da må jeg legge til at Oppland Senterparti vel er det største fylkeslaget i Senterpartiet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Ettersom jeg forstår, har vi omtrent samme intensjon. Det skal være sykehus i Flekkefjord, det skal være et best mulig tilbud for den regionen, som har store avstander, og avstanden har vært en av de viktige diskusjonene her. Flekkefjord har mange fødsler, også fra Rogaland, og sammensetningen av det kirurgiske tilbudet i Flekkefjord er krevende å presisere fra Stortinget. Det er jo derfor også Arbeiderpartiet sier at vi skal ha helseforetakene, både de regionale og de lokale, for å hjelpe Stortinget og helseministeren med å tilpasse det lokale tilbudet. Vi har satt oss i den posisjonen nå, der vi er nødt til å bruke den makta vi har, til å sørge for at det blir best mulig, og det å være med og forhandle er viktigere og mer nyttig enn å stille seg på sidelinja. Dette kommer til å handle også om framtidige diskusjoner om statsbudsjett, og penger er også en del av dette. For Venstres del, som har sagt at vi vil prioritere folkehelse foran sykehus, må vi også ta det på alvor.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Venstres ærend i denne diskusjonen har hele veien vært akuttberedskap og den prehospitale kjeden – akuttmedisin generelt – og også psykiatrien som en del av den. Vi har sagt at vi er nødt til å styrke hele denne kjeden. Det er i dag et ganske ugreit organisert konglomerat – fra kommunale legevakter, ambulansetjeneste og fram til akuttmottakene. Det er det svake leddet, som NOU-en først og sist også peker på. Det er vi nødt til å gjøre noe med. Vi lager nå fire sykehusdefinisjoner for framtidas sykehusmodeller i Norge. Ett av dem, «sykehus uten akuttfunksjoner», vil innebære at det ikke er akuttfunksjoner overhodet, men vi har en demografisk situasjon som tilsier at det over hele landet er nødt til å være sykehus som skal ta imot bl.a. den aldrende befolkningen. Så sier vi ikke at det ikke skal være akuttkirurgiske tilbud på de fem sykehusene nødvendigvis, det kan fullt mulig være. Vi sier at det skal være et minimum.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Jeg kan ikke se at det er stikk i strid. Den omtalen av kirurgi som vi har sammen med regjeringspartiene, er det dekning for i Venstres program. Valører av kirurgi skal de lokale foretakene være med på å si noe om. Avstander og vær er blant de parameterne som en skal ta hensyn til. Når det gjelder tilbudene lokalt på de fem sykehusene, må en ta de prosessene lokalt og se på om det i det hele tatt er aktuelt å ta bort noe der. Som jeg sa i svaret til representanten Bollestad: Vi går inn i en fase i Norge framover der vi kan ha ulike sykehus med ulike funksjoner, det er riktig. Så er det noen debatter som Senterpartiet heller ikke har løftet her. Det er debattene om hvilke deler av landet som ikke har et reelt sykehustilbud.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Foretaksmodell eller ei, det er et faktum at Oslo universitetssykehus ble slått sammen under den rød-grønne regjeringa, uavhengig av åtte år faktisk, uten en plan. Det er jo en del av elefanten i rommet som vi nå diskuterer, det er en av utfordringene som de mindre sykehusene virkelig blir møtt med, og vi har hatt investeringsambisjoner i Oslo for 43 mrd. kr. Hva tenker Lysbakken om at det sykehuset ble slått sammen litt sånn over natta uten plan? Og hva vil en annen type styringsmodell gjøre med at en eventuell ny ikke-borgerlig regjering vil sørge for at noe slikt ikke skjer igjen?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Jeg må starte med å kommentere representanten Bollestads siste innlegg, knyttet til akuttkirurgi. Vi, de fire partiene, hadde i ganske lang tid forhandlet om formuleringer knyttet til akuttkirurgi. Arbeiderpartiet har i dag vært tydelig på at de la fram sin plan den 11. februar, og i både den planen og merknadene som representanten Torgeir Micaelsen har gjengitt fra talerstolen, står det soleklart at Arbeiderpartiet vil advare helseministeren og Stortinget mot å vedta enkeltfunksjoner på enkeltsykehus. Vi hadde altså ikke noe mer forhandlingsrom. Det er en ærlig sak, men når en har visst det så lenge, synes jeg det er litt merkelig at en holder ut så lenge i en forhandling. Til representanten Grøvan: All makt i denne sak – ikke i denne sal – ble flyttet i 2002 med foretaksmodellen og en foretakslov som sier at helseministeren er eier. Vi kan godt diskutere det prinsippet, men det er det vi skal diskutere når Kvinnsland-utvalget har lagt fram sin utredning ca. den 1. desember, og som Stortinget får full anledning til å diskutere neste år, i en valgkamp som kommer til å handle mye om det. Dette har sånn sett vært en forsmak på den debatten, men det var altså ikke debatten i dag. Vi har sykehus som Lovisenberg, Mosjøen, Elverum – i min region – og Nordfjord, som ikke har akuttkirurgi i dag, uten at det har vært et tema i denne sal. Til Senterpartiets modell: Jeg vil rose Senterpartiet, som har lagt ned en utrolig innsats i å fremme sin helhetlige plan, men det skurrer litt når det gjelder styringsmodellen, for de vil også ha en indirekte styring med representanter fra fylkestingene som lokale styrerepresentanter rundt sykehusene. Jeg lyttet nøye da komiteen var på besøk i Skottland. Skottland har på en måte reversert litt av den modellen som Storbritannia har utviklet når det gjelder sykehus. Jeg har sympati for begge lands utvikling. Skottland prøvde ut direkte valg til sykehusstyrer. Den kanskje viktigste erfaringen var at det ikke var noen som ville stille til valg. Det skal vi også ta med oss. Det sier noe om hvor krevende dette er. Det er 140 mrd. kr bare nå. Det er altså 3 000 mrd. kr de neste ti årene. Det er tusenvis av ansatte, og det er millioner av pasientmøter. Det er klart det er noen som klager, det er klart det blir støy innenfor denne sektoren. Jeg ser fram til en konstruktiv debatt i Stortinget framover om hvordan vi skal styre denne sektoren videre.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-03-17:
Jeg skal prøve å bidra til påskeferie, men det har kommet noen spørsmål og påstander her som jeg må få lov til å svare på. Til Karin Andersen først: Hvis jeg sa akuttmedisin, hvilket jeg tror jeg ikke sa, mente jeg akuttkirurgi, på Elverum. Det er da en betydelig forskjell. Til representanten Lundteigen: Jeg sa Høyre og Arbeiderpartiet, ikke Høyre og Fremskrittspartiet, da jeg sa «inn i sentrum». Så til representanten Olaug V. Bollestad: Det er jo ikke slik at vi har forhandlet ut kirurgi av noen sykehus. Det vil jo være der. Så er jeg veldig glad for at vi har forhandlet inn geriatri, som faktisk ikke finnes på en god del sykehus i Norge. Det er store forskjeller. Vi har noen og tjue medisinske avdelinger for barn og unge – mange av dem, de aller fleste, har ikke psykiatrisk kompetanse. Det er jeg glad for at vi har fått med – bl.a.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Det kan jo fort virke som litt kosmetikk og semantikk det som foregår her i salen i dag, men det som er det aller viktigste, er hva som skjer etter at denne debatten er ferdig, og hva som skjer av oppfølging fra helseminister – oppfølging overfor helseforetakene og de enkelte sykehus. Så spørsmålet mitt er, med det som har skjedd de siste dager og med siste ukers debatt i Flekkefjord som bakteppe: Hvordan har Venstre tenkt å følge dette opp, slik at intensjonene bak det Venstre åpenbart er for her, blir ivaretatt?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-03-17:
Det er interessant å se at det har vært betydelig politisk bevegelse i denne saken – fra planen ble lansert, og fram til komitéinnstillinga vi behandler her i dag. Noen partier går lenger enn andre. Vi i Arbeiderpartiet legger til grunn at det vi vedtar her i dag, er å betrakte som klare styringssignaler til foretakene, særlig med hensyn til det som har vært det mest diskuterte i planen, nemlig eksistensberettigelsen til lokalsykehusene og det akuttkirurgiske tilbudet. Dette er således ingen blankofullmakt til foretakene til å tolke Stortinget etter eget forgodtbefinnende, men snarere en bestilling fra Stortinget som vi forventer at helse- og omsorgsministeren følger opp, som går ut på at en skal sikre et nært og trygt sykehustilbud. Det er viktig at vi politikere er ombud for befolkninga i hele landet. Det er ikke vanskelig å forstå at et trygt, nært og godt sykehustilbud er noe av det som betyr aller mest for folk. Jeg kommer selv fra en landsdel hvor dette de siste årene har kommet klart til uttrykk gjennom et sterkt og bredt folkelig engasjement for sykehusene i Arendal og Flekkefjord. Jeg forventer at helse- og omsorgsministeren gir Helse Sør-Øst – som for øvrig forhåpentligvis snart blir delt opp – og ledelsen ved Sørlandet sykehus klar melding om at behandlinga av nasjonal helse- og sykehusplan i praksis innebærer en videreutvikling og styrking av alle de tre sykehusene på Sørlandet, også i Arendal og i Flekkefjord. Jeg vil i så måte be helse- og omsorgsministeren følge dette nøye. Jeg har lyst til å ta opp to andre utfordringer i dette innlegget. Den første er folkehelseperspektivet, linket opp mot kapasitet og ressurser i framtida. Den andre er kommersielle aktørers økende markedsandeler og hva det vil innebære for like muligheter til behandling i og ressurser til offentlige sykehus, særlig de mindre sykehusene. Hvis vi ikke satser langt mer på forebyggende folkehelsearbeid i årene som kommer, vil presset på helsesektoren bli formidabelt. Det er derfor uforståelig at vi har en regjering som langt på vei har definert det kun som enkeltmenneskets oppgave å sørge for sin egen helse. Folkehelsepolitikk handler om at ikke bare hver enkelt, men også storsamfunnet tar et bredt ansvar. Tiltak som vi vet virker, er eksempelvis frukt og grønt, gratis måltid og mer fysisk aktivitet i skolen – tiltak som regjeringa sier nei til. Konsekvensene er åpenbare: dårligere helse hos flere og større belastning på behandlingssystemet. Da blir det både en dyr og en dårlig løsning ikke å satse mer på folkehelse. Det er grunn til å spørre seg om vekst i kommersielle sykehustilbud og fritt behandlingsvalg svekker offentlige sykehus, og særlig de mindre sykehusene. Det er ingen tvil om at dette trekker både kompetanse og økonomiske ressurser ut av våre sykehus. Det er grunn til å spørre seg om dette ikke vil kunne føre til at mindre sykehus kan bli lagt ned, at kvaliteten i offentlige sykehus forringes, og at pasienter som har helsemessige utfordringer som er mer sammensatte og komplekse, blir særlig utsatt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-17:
Det gjør jeg også, og alle som vil gjøre noe med det, kan sørge for å gjøre SV til et større parti ved neste valg, så kommer vi tilbake i komiteen – uten at jeg regner med å få noen direkte hjelp fra replikanten til akkurat det. Det er systemet som er problemet. SV gikk imot foretaksreformen, og det var nettopp fordi vi ønsket en mer direkte politisk styring over disse spørsmålene. Vi mener at Stortinget bør ta tilbake makten over sykehusstrukturen, at foretaksmodellen er en modell med betydelig demokratisk underskudd. Så betyr jo ikke det at vi mener at alle sider ved sykehusstrukturen skal være som den er. Kanskje er det riktig å legge ned noen funksjoner noen steder, kanskje er det riktig å opprette nye sykehus noen steder i landet. Spørsmålet her er hvem som skal bestemme, og vi mener at på samme måte som vi har, for å bruke Høyres egne ord, en nasjonal transportplan for veinettet i Norge, burde vi ha en nasjonal sykehusplan som tok stilling til det viktigste når det gjelder sykehusstrukturen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-17:
Nei, fordi det folk rundt om i landet spør seg om nå, er framtiden til den akuttberedskapen som helseministeren selv har bidratt til å gjøre utsatt, gjennom sin berømte liste, og som flertallet i Stortinget ikke gjør noen ting for å sikre gjennom innstillingen, selv om regjeringspartiene er drevet et stykke på defensiven. Fremskrittspartiet er et av de partiene som virkelig møter seg selv i døra igjen og igjen etter i tidligere år å ha framstått som en forsvarer av lokalsykehusene. Så skal jeg prøve å notere hvor mange ganger borgerlige representanter sier «åtte år» i løpet av denne debatten. Jeg har ingen problemer med å vedstå meg det SV gjorde i regjering. Vi har vært imot foretaksmodellen hele tiden. Det er en modell som sørger for at ansvaret flyttes nedover. Men regjeringspartiene må slutte å snakke som om de fortsatt var i opposisjon til en regjering som for lengst har gått av. Det er regjeringspartiene som har ansvaret, og antallet «åtte år» i denne debatten begynner snart å bli litt pinlig.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-17:
Det kan være like interessant å spørre hvordan en borgerlig regjering skal sørge for at sånne ting ikke skjer, og det har vi ingen garantier for. Oslo universitetssykehus er for stort, Helse Sør-Øst som region er for stor. Det er mitt syn. Det var mye knyttet til denne prosessen som var spesielt, og som gjorde at det hastet å gripe inn, men jeg har ingen problemer med å si at vi trenger – og burde ha – strukturendringer. Men den viktigste strukturendringen handler om hvem som skal bestemme over framtiden. Jeg skulle egentlig ønske jeg kunne stille Venstre en mot-replikk, for Venstre har vært et parti som har hatt en patent kritikk av foretaksmodellen og måten sykehusene styres på, som man nå har forlatt i løpet av en hektisk vinter i helsekomiteen i behandlingen av denne saken. Det synes jeg er skuffende.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-17:
Når en hører på debatten, kan en av og til få inntrykk av at kravet om at Stortinget skal ta stilling til framtiden for akuttkirurgien på de sykehusene som bl.a. har vært nevnt på statsrådens egen liste, handler om et ønske om detaljstyring av småsaker. Men dette er veldig viktige politiske spørsmål som det er et sterkt folkelig engasjement rundt. Det hadde selvfølgelig vært mulig å formulere minimumskrav på en måte som gjorde at en fikk trygghet for disse tilbudene. Det har flertallet valgt ikke å gjøre. Da gjenstår spørsmålet om hvor de som nå er bekymret for framtiden for sine sykehus, skal henvende seg. Høyre lovet at fakkeltogene skulle få en adresse, at adressen skulle være Stortinget, og da er spørsmålet: De fakkeltogene som nå må gå, hvilken adresse skal de få?