Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1999-05-04:
Den kriminaliteten som utføres i Norge, er blitt langt hardere de siste årene. Den er blitt langt bedre organisert, bruk av våpen er mer utbredt enn før, og polititjenestemenn er oftere enn tidligere utsatt for alvorlige trusler. Samtidig med at den organiserte kriminaliteten fra grupper med tilknytning til jugoslaviske miljøer, etniske albanere og den vietnamesiske mafia blir stadig mer brutal, ser vi også en utvikling i retning av tøffere kriminelle ungdomsmiljøer, hvor ungdom ofte opptrer sammen i grupper etter etnisk opprinnelse. Dette er ungdom som allerede i en alder ned mot eller under den kriminelle lavalder har utviklet en våpenkultur og mangler respekt for øvrighetspersoner. Det er helt nødvendig at det nå treffes effektive tiltak for å gjenvinne respekten for politiet, samtidig som politiet må få en bedre beskyttelse. Det er bakgrunnen for Fremskrittspartiets forslag, som alle har til hensikt å hjelpe politiet i det vanskelige arbeidet med å sette grenser for uønsket atferd, påvirke ungdommens holdninger i positiv retning og bekjempe grov vold, ran, narkotikakriminalitet og annen type organisert kriminalitet. Det er oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet ser ut til å stå alene om fem av forslagene, mens bare Høyre støtter de to andre forslagene. Det første forslaget pålegger departementet å gå videre med det nødvendige lovendringsarbeidet som trengs for å gjøre det tillatt for politifolk å vitne anonymt for norske domstoler. Vi vet positivt at det finnes flere eksempler på at politifolk har mottatt drapstrusler. I fjor opplevde vi et tragisk dobbeltdrap på polititjenestemenn. Med så hardkokte kriminelle miljøer som vi i dag har fått, spesielt bestående av personer fra det tidligere Jugoslavia, frykter jeg at det bare er et tidsspørsmål før slike trusler blir satt ut i livet. Norske politifolk tar frivillig på seg en utsatt jobb for å sikre befolkningens liv og helse. Det minste vi kan gi tilbake, er å gjøre alt som står i vår makt for å sikre tjenestemennenes liv og helse. Forslaget om anonyme politivitner burde det være en selvfølge å støtte. Likevel vil det bli nedstemt. Argumentet er at Regjeringen arbeider med et forslag om anonyme vitner i forbindelse med oppfølgingen av Metodeutvalgets innstilling, etter at Stortinget bad om en vurdering av et slikt forslag. Vi vet imidlertid at en stortingsmelding som oppfølging av Metodeutvalgets innstilling først kan bli behandlet av Stortinget til høsten. Først etter at stortingsmeldingen er behandlet, kan departementet følge opp med lovforslag. Et prinsippvedtak i dag vil fremskynde det endelige vedtaket som sikrer politifolk bedre beskyttelse. Jeg håper norske politifolk vil legge merke til hvilke partier som mener at det ikke haster med å få vedtatt adgang til anonym vitneførsel, og hvilke partier som mener at det faktisk haster. Nettopp fordi politifolk har et yrke hvor de daglig utsetter seg selv for fare gjennom sin nærkontakt med kriminelle miljøer, er det både nødvendig og rimelig å gi polititjenestemenn den ekstra beskyttelsen som ligger i at vold og drap på polititjenestemenn straffes strengere enn tilsvarende handlinger mot menigmann. Dersom vi gir domstolene adgang til å fengsle politimordere for resten av livet, og ikke bare for maksimalt 21 år avhengig av om drapet er planlagt eller ikke, vil det være et håp om at mafiaorganisasjonene tenker seg om en ekstra gang før de går til et slikt skritt. Den ekstra beskyttelsen en slik adgang vil gi, bør det være en selvfølge at vi gir vårt politikorps. Jeg regner med at mange innenfor politietaten vil merke seg at Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet er fornøyd med dagens lave maksimumsstraff på 21 år – de samme partiene har for øvrig tidligere stemt ned forslag om at en kriminell skal sone hele straffen – og at en kan slippe ut etter to tredjedels soning. Justisministeren, fra Venstre, uttalte nylig at han vil være hard mot de harde. Det burde vel kanskje også gjelde mafiaens leiemordere i forbindelse med politidrap. Jeg er derfor spent på å se hvordan Venstres representanter forholder seg til Fremskrittspartiets forslag. Norske polititjenestemenn bør for øvrig også merke seg at Høyres komitemedlemmer mener at det ikke har noen hast å vedta tøffere tiltak mot politimordere og mot personer som begår grov vold mot politifolk, og at de stemmer mot forslagene fra Fremskrittspartiet med den begrunnelsen at man bør vente til Regjeringen fremmer forslag. Det kan ta lang tid. Motstanden fra Høyre og de øvrige partiene mot å benytte denne anledningen til å vedta minimumsstraffer og kraftigere reaksjoner mot den pøbelen som forsøker å forhindre politiets arbeid, og som kommer med trusler mot politifolk, samsvarer for øvrig dårlig med de erfaringene komiteen høstet under komitereisen til New York. Ved å slå hardt ned på den type kriminalitet, som mange i Norge mener er mindre alvorlig, har politiet der bidratt til en nødvendig grensesetting for unge mennesker og forhindret mange ungdommer fra å slå inn på en kriminell løpebane. Det er det samme vi trenger i Norge. Ved å slå hardt ned på sjikane og trusler mot polititjenestemenn, og ved å slå hardere ned på pøbler som forsøker å forhindre politiets arbeid, personer som spytter politifolk i ansiktet, som kaster steiner mot politiet, eller nekter å fjerne seg når de blir bedt om det, kan vi få satt grenser og dermed øke respekten for øvrighetspersoner. Men det vil altså ikke de øvrige partiene være med på, heller ikke Høyre – i alle fall ikke nå. Politiets Fellesforbund har tatt opp politiets rolle i samfunnet i et brev til Verdikommisjonen. I dette brevet pekes det bl.a. på den økte bruken av våpen innenfor de kriminelle miljøene, og at antall uttrykninger med våpen er sterkt økende, noe som innebærer særdeles sterke psykiske påkjenninger for politiansatte og deres familier. Til tross for det ønsker ikke flertallet i komiteen å løfte så mye som en lillefinger for å sikre polititjenestemenn bedre tilgang til effektive våpen som kan gi størst mulig treffsikkerhet når man først havner i en skyteepisode. Dagens situasjon er utilfredsstillende. Samtlige operative tjenestemenn har riktignok et personlig våpen, Smith & Wesson, men på avstander over ti meter er det MP5 maskinpistol som har den beste treffsikkerhet. Dette våpenet finnes det bare et begrenset antall av ved hvert enkelt tjenestested. Det er særdeles uheldig, ettersom dette våpenet har justerbart sikte som gjør det viktig at den tjenestemann som har finstilt siktet, også er den personen som bruker våpenet. I motsatt fall kan skuddene treffe feil. Det kan føre til unødvendige skader på den personen det er nødvendig å skyte mot. Dessuten har bare et mindre antall av disse våpnene lasersikte som bidrar til økt treffsikkerhet, og som gjør det mulig å løsne skuddene raskere. Det gjenstår med andre ord mye før våpensituasjonen er tilfredsstillende. Det samme gjelder våpentrening, som i dag er begrenset til et operativt kurs på 40 timer årlig, hvorav bare ca. ti timer brukes til skytetrening. Departementet mener imidlertid at alt er såre vel, og da mener selvfølgelig Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet det samme. Våre rundt 8 000 dyktige polititjenestemenn bør merke seg at disse partiene, og sannsynligvis også Venstre, ikke engang kan akseptere en utredning av våpensituasjonen med sikte på at samtlige tjenestemenn snarest mulig skal få sine egne personlige håndvåpen av begge typer, og helst MP5 maskinpistol med lasersikte. Fremskrittspartiet har satt fram sju forslag som vil gjøre livet tryggere for våre politifolk og deres familier. Det er skremmende og urovekkende at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene ikke ønsker å støtte et eneste av disse forslagene, samtidig som de ikke har benyttet den anledning de nå kunne hatt til å komme med alternative forslag. De lar alt flyte videre, som det alltid har gjort. Hadde det stått om eget liv og egen helse, hadde de kanskje vist en noe større handlekraft. Dette er ille. Det er også ille at Høyre ikke vil benytte denne anledningen til å få vedtatt strengere straffereaksjoner.