Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2005-12-06:
Det er jo slik at næringslivet i Norge går rimelig bra. Samtidig er det ikke til å stikke under stol at det over flere år har vært en nedbygging av konkurranseutsatt næringsliv. Innovasjonskraften er blitt svakere enn i de land vi ofte sammenligner oss med. Derfor mener vi i Fremskrittspartiet at det er behov for en ny næringspolitikk. Vi ser jo at den nye regjeringen kommer med en ny politikk som går i feil retning. Så har de en del gammel politikk som har vært prøvd før, og som ikke har vært vellykket. Det som er viktig for oss i Fremskrittspartiet, er at næringslivet får en lik mulighet til å konkurrere, både nasjonalt og internasjonalt. Det er jo slik at det er mange områder der vi har mulighet til å være best i klassen, bl.a. innenfor biomarin næring, energi, offshore, maritim næring, reiseliv og en rekke andre områder. Innenfor den kraftkrevende industrien har man også gode muligheter, men man har ikke hatt vilje til å utnytte det. Det er jo et faktum at vi er et land som flommer over av energi. I Norge i dag produserer vi ca. 3 000 TWh, og vi forbruker ca. 10 pst., og så klarer man det politiske kunststykket å ha strømunderskudd. Det er for meg utfattelig at man klarer å ha en slik politikk på dette området. Det er en politikk som har vært ført over mange, mange år, og jeg har ingen tro på at den nye regjeringen er i stand til å løse dette. Den nye regjeringen er også i forhold til den gamle regjeringen havnet i en CO2-psykose og lever i en tåkeverden når det gjelder CO2-spørsmålet. Skulle man vært konsekvent på dette politiske området, burde man ha stoppet all olje- og gassutvinning i Norge. Det er jeg iallfall glad for at man ikke gjør. Likeledes har man funnet det riktig å satse på vindmøller. Vindmøller har mange ulemper. Den ene ulempen er at de utgjør en visuell forsøpling. Den andre ulempen er at de ikke produserer strøm når det er vindstille. Man kan ikke ha en industri som skal leve etter vær og vind. Så prøver man å komme seg ut av dette ved å bygge rørgate ned til Europa for å få strøm tilbake i kabler. Da burde man i det minste ha sørget for at Statnett fikk midler til å bygge disse kablene, men heller ikke det gjør man. Så hvordan man skal løse dette problemet, går iallfall ikke klart fram av det som har kommet fra Regjeringen hittil. Det man kan lese i Soria Moria-erklæringen, er at det ikke kommer til å bli løst i denne fireårsperioden. Det synes jeg er ille. Jeg nevnte dette med vindmøller. Det er også noe som opptar reiselivsnæringen mer og mer. De blir stadig vekk bekymret fordi det er planer om en storstilt utbygging som er med og forringe kvaliteten på det produktet som vi virkelig kan leve av her i Norge, nemlig reiseliv. Det er en av de viktigste distriktsnæringene, som har et voldsomt potensial for vekst. Man må ha vilje til å satse på det. Da må man ikke være med og forsøple norsk natur med en masse vindmøller som står og roterer rundt omkring, og som det ikke er behov for å ha. Likeledes må jeg si at jeg er skuffet over at man ikke kan få en mer storstilt satsing på profilering av norsk reiseliv i utlandet. Vi har foreslått 300 mill. kr på vårt alternative statsbudsjett. Det burde ha vært et flertall i denne salen for å bevilge disse midlene. Det kan umulig gi noe press på norsk økonomi, all den tid vi bruker pengene i utlandet. Det er helt nødvendig at man satser så storstilt, for i realiteten har man to produkter, særlig i Norge. Man har vintersesongen, og man har sommersesongen. Der er det to forskjellige grupper man skal nå ut til, og det kreves midler til markedsføring. Sommeraktiviteten går rimelig bra, men på vintertid sliter man. Der burde man kunne være med og satse slik Fremskrittspartiet ønsker det. Også Hurtigruta er en viktig del av satsingen på turisme. Derfor er jeg spesielt skuffet over at ikke den nye regjeringen kunne være med på vårt forslag om en nettolønnsordning for Hurtigruta. For det var ikke måte på hvor mange representanter, spesielt fra Arbeiderpartiet, som var ute i valgkampen og lovte at nettolønnsordningen skulle komme på plass. Da valgkampen var over, og man hadde feiret med champagne og det som verre var, forsvant de løftene som dugg for solen. Jeg har ikke sett én eneste representant fra Arbeiderpartiet som i ettertid har engasjert seg i det spørsmålet. Her har Regjeringen vært passiv og vist til en avtale som Hurtigruta har inngått med staten, og bruker den som en slags begrunnelse for at man ikke kan ha nettolønnsordning for Hurtigruta. Vi er opptatt av at det skal være like konkurransevilkår også for Hurtigruta. Vi ser at Hurtigruta for å overleve nå begynner å dra til Chile og har cruise der. Motsvaret vil selvfølgelig bli at det kommer utenlandske selskap og seiler langs norskekysten for å konkurrere med Hurtigruta – og til en helt annen pris, for de har mye lavere kostnader. Da trur jeg Hurtigruta skal få enda større problemer enn det som er tilfellet i dag. Et hav muligheter, det er situasjonen for norsk fiskerinæring. Jeg vil si at tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen har gjort en god jobb, og at han gjorde en nødvendig jobb for norsk fiskerinæring. Dessverre har vi fått en ny regjering, en ny fiskeriminister, som vil tilbake til fortiden, der fiskeripolitikken skal være en distriktspolitikk. For uansett hvordan man snur og vender på det, er det en overkapasitet både på sjø og på land. Det man ser etter hvert som det uregulerte overfisket øker, er at kvotene blir mindre. Allikevel skal altså den nye regjeringen innføre nye måter å beregne kvoter på. Det er flere som skal få ta del i fisket. Hvordan det regnestykket går opp, lurer jeg på. Det er mulig at fiskeriministeren kan trylle. Jeg har sans for folk som kan trylle, men jeg har ingen tro på at man i denne virkelighetens verden klarer å få dette til. Det første fiskeriministeren gjorde, var å fryse strukturtiltakene i fiskeflåten. Det medførte massive protester. Det ble ikke så mye medieomtale av det, for det var så mange andre statsråder som gjorde så mye annet rart, at det fikk seile litt sin egen sjø. Men vi som kunne lese i fiskerimedia, fikk vite at man truet med å blokkere havnen i Svolvær og andre steder, dersom dette ble gjennomført. Heldigvis tok fiskeriministeren til fornuft og stoppet de omstillingstiltakene som var i gang. Jeg håper bare at fiskeriministeren i framtiden sørger for å ha en dialog med fiskerinæringen, slik at også fiskerinæringen og fiskebåtrederne kan ha en langsiktighet i det de holder på med, og ikke må forholde seg til en politikk som varierer fra dag til dag og etter hvor ivrig fiskeriministeren er etter å få gjennomført den gammeldagse politikken som man prøver å få til. Når det gjelder de kommende WTO-forhandlingene, står fiskerinæringen overfor en av sine største utfordringer i forbindelse med å få til en god avtale. Jeg må si at det har vært ganske passivt fra Regjeringens og fiskeriministerens side i så måte når det gjelder fiskeripolitikken og de posisjoner Norge burde ha tatt i forkant av disse forhandlingene. Jeg vil bare anmode om at fiskeriministeren i framtiden prøver å føre en mer aktiv politikk på dette området og ivareta fiskerinæringens interesser, på samme måte som landbruksministeren har gjort det for landbruksnæringen. For hittil har det vært landbruksministeren som har fått lov å styre showet i forhold til WTO-forhandlingene. Til slutt: Vi har i dag omdelt i salen et forslag om å styrke Kystvakten. Det fremmer vi på bakgrunn av at Torbjørn Bongo, som er hovedtillitsvalgt for Norsk Offisersforbund, mener at det blir 100 færre døgn til havs for Kystvakten de neste årene. Det gjelder for de helikopterbærende fartøyene. Det vil være med og svekke Kystvakten. Dette kan vi ikke akseptere, og derfor har vi fremmet forslaget. Jeg håper det får flertall i denne salen, for det er store verdier som står på spill. Verdiene er så store at de tilsvarer utbyttet fra mange NOKAS-ran, og da burde det være enkelt å bevilge disse midlene.