Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-18:
Jeg vil først få slutte meg til saksordførerens vurderinger i forhold til i hvilke situasjoner Stortinget bør kunne be Riksrevisjonen om å foreta en forvaltningsrevisjon som denne, men samtidig si at også vi oppfatter BaneTele-saken som et eksempel på en vellykket sådan. Riksrevisjonens funn i denne saken er at etableringen av BaneTele AS ikke fullt ut kan ha vært i tråd med Stortingets vedtak og forutsetninger. Generelt sett avslører revisjonen at Samferdselsdepartementet, Jernbaneverket og ledelsen i BaneTele AS ikke i tilstrekkelig grad har greid å styre virksomheten i BaneTele etter Stortingets intensjoner. Jeg vil spesielt trekke fram det bevilgede statlige etableringslånet på ett år, oppkjøpet av bredbåndsvirksomheten fra konkursboet i Enitel og deler av den forretningsmessige siden av det og uklarhetene rundt konsesjonen for utbygging og drift av GSM-R. Riksrevisjonens rapport om BaneTele AS gir en god illustrasjon på at kommersiell forretningsdrift i et nystartet statlig aksjeselskap blandes sammen med offentlig forvaltning på en måte som alle kan se er uheldig. Grenseoppgangen mellom forretningsdrift og forvaltning har vært for dårlig ved etableringen av BaneTele AS. Dette er mest alvorlig når det gjelder den delen av revisjonen som gjelder GSM-R, fordi det avdekkede «rotet» her involverer kommunikasjons- og overvåkningsnettet til jernbanen. Jeg mener at statlig eierskap er særlig viktig for selskaper som eier omfattende og viktig infrastruktur. Dette må også gjelde BaneTele AS. Jeg vil i den forbindelse vise til de forutsetningene SV la inn i Innst. S. nr. 274 for 2000–2001, da Stortinget enstemmig støttet etableringen av BaneTele som et eget aksjeselskap. Jeg vil framheve at vi i SV så det som «fundamentalt med et offentlig eierskap, under politisk styring, til infrastrukturen i Jernbaneverket». Vi viste bl.a. til situasjonen i Storbritannia, der man så at det måtte «legges ny infrastruktur for kommunikasjon fordi den tidligere ble privatisert». SV sa også i innstillingen at «grunnen til at denne infrastruktur ble bygd er ikke for å være tradisjonell teleaktør i markedet, men for togframføring og at motivet for den forretningsmessige virksomhet er overskuddskapasitet. Det å miste kontrollen over kommunikasjonsutstyr er å anse som en høgrisikobeslutning». Jeg er glad for at BaneTele fortsatte å være i offentlig eie. De mange uavklarte forholdene mellom Samferdselsdepartementet, Jernbaneverket og BaneTele viser at det at man valgte ikke å selge til private interessenter, slik det i sin tid var ønsket av visse partier i denne salen, var fornuftig. Vi bør ta lærdom av BaneTele-saken, slik at vi for framtiden ikke gjør de samme feilene igjen. Først og fremst synes jeg denne og lignende saker avslører at grenseoppgangen mellom kommersiell drift og forvaltning av offentlig virksomhet kan være svært vanskelig. Det kan være problematisk for offentlige etater og deres ansatte å forstå helt ut hvordan det private næringslivet faktisk arbeider. Det kan på den andre siden være problematisk for private næringsdrivende å forstå hvordan den offentlige forvaltningen fungerer når man skal samarbeide. Denne kulturkollisjonen må en ta med for å forsøke å forstå hvorfor en del gikk galt ved etableringen av BaneTele AS. Når representanter fra Jernbaneverket var representert i BaneTele AS’ styre, skulle en likevel tro at noen av kommunikasjonsproblemene lettere kunne vært unngått. Jeg mener at vi med Riksrevisjonens rapport har lært for framtiden at statlige virksomheter som skal omdannes til egne rettssubjekter, må gjennomgå en grundig prosess. Alle involverte parter bør være innforstått med at en slik prosess gjerne tar lang tid hvis man skal oppnå et heldig resultat.