Johannes Rindal (Senterpartiet), 2011-06-15:
Når vi i dag behandler kapittel 6 i Meld. St. 18 for 2010–2011, Læring og fellesskap, er det med følgende bakteppe: Mye fungerer bra, men vi har en systemutfordring siden andelen elever med spesialundervisning øker utover i skoleløpet. De aller fleste får et godt tilbud, men vi har noen strukturer som gjør at ansvar kan skyves på, og det tar ofte for lang tid før elever følges opp. Som grunnlag har vi bl.a. Midtlyng-utvalgets utredning og Riksrevisjonens rapport om spesialundervisninga i skolen. Sistnevnte har nettopp blitt debattert i denne sal. Engasjement har vært et stikkord i denne saken. Det har vært mange henvendelser, spørsmål og meningsytringer. Høringa viste også med all tydelighet den bredden som dette fagfeltet engasjerer. Det er et sunnhetstegn og gjør at vi som politikere får et bedre overblikk over saken og kan fatte bedre beslutninger. Det ligger i sakens natur at det er mange følelser knyttet til problemstillingene som blir løftet, og sjøl om ikke alle er enige i noen av forslagene som ligger på bordet i dag, er det et grundig arbeid som ligger bak, og målet er et raskere, bedre og mer helhetlig tilbud til de elevene det gjelder. For Senterpartiet er dette også en samhandlingsreform. Det handler om en ny og klarere samhandling mellom stat og kommune, mellom brukere, foreldre og det kommunale og statlige støtteapparatet, og en bedre samhandling internt i Statped. Reformen er også desentraliserende ved at kommunene får et tydeligere ansvar for opplæringa, og vi gjør nærskolen til et reelt og godt alternativ for alle elever. Det er etter Senterpartiets syn god politikk, men forutsetter et Statped som har en mer utadrettet rolle enn i dag. Samtidig er det viktig å si at prinsippet om tilpasset opplæring er det grunnleggende, og vi må ta en debatt om forholdet mellom ordinær tilpasset opplæring og spesialundervisning. Det er en problemstilling vi vil komme tilbake til i sin fulle bredde når resten av meldinga skal behandles i høst. Senterpartiet mener at modellen med et regionalisert og tverrfaglig Statped er fornuftig. Midtlyng-utvalget påpeker at landsdekkende tilbud i dagens struktur har en tendens til å komme de nærmest beliggende områdene til gode. Den nye strukturen skal sørge for at alle regioner har tverrfaglig kompetanse, at spisskompetansen server alle regioner, og sikre alle kommuner og fylker lik tilgang til Statpeds støtteapparat. En av de vanskeligste avveiningene har vært hvordan spisskompetansen skal ivaretas, og det er etter vårt syn slik at sjøl om spisskompetanse administrativt sett blir lagt under et regionalt kontor, innebærer ikke dette nødvendigvis en flytting av fagkompetansen. Det er åpenbart at noen miljøer med spisskompetanse ikke kan splittes opp uten at det går på tvers av intensjonene i meldinga, fordi de da rett og slett vil forvitre. Disse må finne sin plass i den nye modellen og ha et nasjonalt ansvar. Et av disse fagmiljøene er Øverby kompetansesenter på Gjøvik, som siden 1992 har bygd opp et unikt fagmiljø på ervervet hjerneskade. Øverby gir svært god og nødvendig oppfølging til en mangfoldig brukergruppe med spesifikke behov og har et tett samarbeid med de andre kompetansesentrene og ikke minst med helseforetakene. Høringa viste også med all tydelighet viktigheten av at dette sterke fagmiljøet blir bevart. Det er derfor gledelig at en samlet komité i innstillinga sier at dette fagmiljøet må videreføres. Dagens debatt og vedtak er en milepæl i et komplekst saksfelt med lang historie og stort engasjement. Tidlig innsats for barn, unge og voksne har vært omdiskutert i årevis, og meningene har vært, og er, mange. Jeg bruker ordet «milepæl» fordi vi etter vedtaket i dag og i høst må fortsette å følge utviklinga tett og gjøre riktige politiske grep også i framtiden. Det heter seg at det som slutter å bli bedre, slutter å være bra, og på dette feltet fortjener de elevene det gjelder, at vi stadig blir bedre.