Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-03-31:
Jeg trur vi fort kan enes om at også denne næringa i høyeste grad er berørt av den finanskrisa vi er inne i. I mine møter med representanter for de maritime næringene – som jeg har hatt mange av de siste månedene – er det først og fremst tre ting de har vært opptatt av. Det er å få banksystemet til å fungere, det er bl.a. obligasjonsfond, som har vært ønsket velkommen, og det er ikke minst virkemiddelapparatet – og da tenker jeg spesifikt på de økninger vi gjorde innenfor Garanti-Instituttet for Eksportkreditt og Eksportfinans, for å komme med to eksempler på det. Interpellanten reiser spørsmål om hva Regjeringa vil gjøre for å styrke likviditeten og konkurransekraften til denne viktige næringa. Som kjent ble den nye skipsfartsbeskatninga innført i 2007 som et ledd i Regjeringas maritime strategi. De rederier som går inn i ordninga, får tilnærmet skattefrihet, og ordninga er dermed konkurransedyktig og på linje med ordningene i en del EU-land. Den nye rederiskatteordninga, kombinert med norsk posisjon innenfor maritim virksomhet, medfører at Norge vil være et attraktivt land for skipsfartsinvesteringer og lokaliseringsalternativ for rederivirksomhet. Skattefriheten for rederier i den nye ordninga gir et solid bidrag til likviditet, lønnsomhet og konkurranseevne i skipsfartsnæringa. Jeg har merket meg at interpellanten tar til orde for at det skal gis en midlertidig utsettelse for rederienes skatteforpliktelse, som samlet er anslått til en årlig innbetaling på om lag 1,4 milliarder kr. Dette er innbetalinger som er knyttet til oppgjøret av skattekreditter i forbindelse med den tidligere rederiskatteordninga. Interpellanten viser til at det for øvrig næringsliv er innført en midlertidig adgang til å tilbakeføre selskapsunderskudd i 2008 og 2009 mot beskattet overskudd de to foregående åra. Oppgjør av skattekredittene fra den tidligere ordninga var en del av den helhetlige løsninga som Regjeringa la fram for Stortinget for å få på plass en ny konkurransedyktig rederiskatteordning. Det ble da lagt til rette for at to tredjedeler av skattekredittene kunne gjøres opp i løpet av en tiårsperiode, mens den resterende tredjedelen som kjent kunne settes av til fond for miljøtiltak i rederiene. Regjeringa har ingen planer om en ytterligere utsettelse av de skatteforpliktelser som rederiselskapene har opparbeidet innafor den gamle ordninga. Det er grunn til å tru at en ytterligere utsettelse i hovedsak heller ikke ville ha påvirket lønnsomheten av nye investeringer i norsk skipsfart. Den konjunkturavhengige skattelettelsen, som gjelder selskaper i det ordinære skattesystemet med 28 pst. skatt på overskudd, er derimot langt mer målrettet. Denne ordninga treffer selskapene som betaler overskuddsskatt, og som har gått fra en overskuddsposisjon til en underskuddsposisjon. Siden rederiene ikke betaler overskuddsskatt på det skattefrie rederiområdet, er de i hovedsak utafor målgruppa for denne ordninga. For rederibeskattede selskaper med finansunderskudd kan ordninga likevel få en viss betydning. Skattefriheten for rederinæringa innebærer at staten ikke er med på å «dele tapene» med selskapene gjennom skattesystemet i dårlige tider, på samme måte som den heller ikke tar noe av overskuddet i gode tider. Rederinæringa har imidlertid sjøl ønsket og presset på for å avvikle risikodelinga mellom næringa og staten gjennom å arbeide for skattefrihet og skattekredittordninger. Regjeringa har allerede varslet tiltak med omsyn til skattekredittene som ytterligere lemper på virkninga av skattekredittene. Forskrifta for miljøtiltak vil bli endret slik at tidsfristen på 15 år for bruk av Miljøfondet avvikles med virkning fra regnskapsåret 2008. Det skal sikre at Miljøfondet kan føres som egenkapital, slik som forutsatt. Det vil også bli fremmet lovforslag om en lemping i forbudet mot lån og sikkerhetsstillelse for selskap med skattekreditter fra den tidligere ordninga. Endringa vil gi mulighet for en mer effektiv utnyttelse av kapitalen i rederiene. Disse endringene er allerede notifisert til ESA med sikte på godkjenning. Endringene vil styrke rederienes egenkapital, gi lettere tilgang til finansiering av investeringer i skip og miljøtiltak og ha positive ringvirkninger for norske verft og utstyrsleverandører, som Regjeringa sjølsagt er veldig opptatt av. Interpellantens spørsmål gir meg også anledning til å orientere Stortinget om de øvrige tiltak som Regjeringa har iverksatt overfor de maritime næringer, både i forbindelse med den maritime strategien og som følge av den vanskelige økonomiske situasjonen vi står overfor. Når det gjelder den maritime strategien, har Regjeringa i tillegg til rederiskatt og nettolønnsordning fulgt opp med økte midler til maritim forskning og innovasjon med miljøprofil. Det er også gitt ekstrabevilgninger til maritim utdanning og kompetanse. Det vil styrke innovasjonen i de maritime næringene, gi høyere verdiskaping og bidra til en grønnere flåte enn hva tilfellet er i dag. På dette området kan en virkelig gjøre en forskjell i miljøspørsmål. Før sommeren vil jeg presentere en rapport om oppfølginga av alle de 54 tiltakene i den maritime strategien. Som kjent er de maritime næringene sterkt eksponert for den globale finanskrisa og internasjonale nedgangskonjunkturer. Dette har også gjenspeilet seg i de mange tiltakspakker vi har lagt fram for Stortinget. I tillegg til nevnte justeringer knyttet til skattekredittene og rederiskatt har Regjeringa iverksatt flere tiltak med direkte og indirekte virkninger for maritimt næringsliv og verdiskaping. Jeg har nevnt GIEK, Eksportfinans og de to bankpakkene – som noen eksempler. Samlet sett gir dette en økt trygghet for de maritime bedriftene. Norske rederier har for tida om lag 100 nybyggingskontrakter, til en verdi av rundt 50 milliarder kr, ved norske verft. Så langt er det rapportert om få kontraktskanselleringer, men en betydelig andel av disse kontraktene er ennå ikke fullfinansiert. Vi følger sjølsagt denne utviklinga meget nøye, vi er i tett dialog med representanter for næringa sjøl, og vurderer sjølsagt også fortløpende om det kan bli behov for ytterligere tiltak. Generelt sett vil jeg også si at det er viktig å være tilbakeholdne med å subsidiere næringer og bedrifter som ikke har livets rett, i en tid der omstilling er et nøkkelord. Vi må bidra til og stimulere nyskaping, omstilling og forskning for å sikre at norsk næringsliv kommer styrket ut av krisa. Her mener jeg at denne delen av næringslivet har mange gode fortrinn. Den økonomiske krisa understreker betydningen av å skape og videreutvikle bedrifter. Når arbeidsplasser går tapt, må vi sørge for at det skapes nye. Det er nettopp derfor vi har hatt debatt her i denne salen om innovasjonsmeldinga, som også vil være et viktig bidrag i så måte.