Svein Harberg (Høyre), 2013-10-23:
Et gjennomgående tema i innleggene i denne debatten er at vi har det godt her i Norge, og at ting fungerer godt. Konklusjonen brukes nok litt forskjellig avhengig av ståsted, men uavhengig av posisjon eller opposisjon er vi altså enige om at vi gjennom lang tid har utviklet et velfungerende og godt samfunn. En av de viktigste oppgavene for en regjering er å føre en politikk som utløser engasjement, skaperkraft og verdiskaping, og at dette gjøres med utgangspunkt i et generasjonsperspektiv. Det er jo denne verdiskapingen som danner grunnlaget for et fortsatt velfungerende velferdstilbud for oss alle. Utfordringen er at midt i dette gode og for mange trygge samfunnet opplever vi stadig oftere enkeltpersoner som ikke får den hjelpen de trenger. Personer som åpenbart er i målgruppen for de tiltak vi har etablert, forteller om opplevelser der systemet har overtatt, og muligheten for den enkelte innskrenkes. Den rød-grønne regjeringens virkemiddel har vært økt regelstyring og fokus på tildeling i kroner og øre. Den nye regjeringen vil på dette området utgjøre en stor forskjell. Fra første øyeblikk har statsrådene vært opptatt av å følge virkningen av politikken. Regjeringen, sammen med oss her på Stortinget, vil rette oppmerksomheten mot om tiltakene treffer, om den enkelte får den hjelpen de trenger, om reglene står i veien for den enkeltes mulighet, om tilbudene er fleksible, slik at de kan tilpasses den enkelte. Det er forskjell på om du bor i Oslo, i Lofoten eller på et mindre sted på Sørlandet når tiltakene skal vurderes. Også for dem som bor på samme sted, er det stor forskjell på hva de trenger for å fungere i hverdagen. De siste dagers oppmerksomhet omkring mangler i vår oppfølging av barn i barnevernet er et slikt eksempel på, og et alvorlig varsko om, at vi ikke treffer. Et tilbud til dem som trenger å oppleve omsorg, trygghet og tillit, har store huller, og utfordringene er varslet gjennom lengre tid. Barnehagene er en viktig arena for en god start og en god utvikling for svært mange barn. Mangelen på kvalifiserte medarbeidere er stor, og de private barnehagene har slitt med manglende forutsigbarhet for videre satsing og utvikling. Den rød-grønne regjeringen har ikke rettet nok oppmerksomhet mot dette. Stadig nye historier dukker opp, og henvendelsene til oss stortingsrepresentanter fra fortvilte enkeltmennesker er mange. De opplever ikke alltid at Norge er et godt land å bo i, i hvert fall ikke for dem. Jeg er stolt over en regjering og en statsminister som allerede etter én uke i posisjon gjentatte ganger har understreket at vi bedre må fange opp dem som faller utenfor. Den nye regjeringen har som mål å forsterke det sosiale sikkerhetsnettet og tette hullene enten det gjelder barnevern, psykiatri, rusbehandling, rehabilitering, familievern eller unge og voksne med lese- og skrivevansker. Dette er en offensiv og krevende oppgave, men helt avgjørende om vi skal fortsette å si at Norge er et godt land å bo i. I et godt samfunn får alle muligheter til å bidra, utvikle seg og oppleve mestring i hverdagen. Hvordan skal vi så få dette til? Gjennom å gi brukerne et mer variert tilbud, fleksible ordninger og mulighet til å velge løsninger tilpasset den enkelte skal sikkerhetsnettet forsterkes. Gjennom å ta i bruk alle gode krefter, gjennom å verdsette alle de enkeltmennesker og organisasjoner som tar initiativ og skaper gode arenaer, gjennom å arbeide på lag med frivilligheten skal sikkerhetsnettet forsterkes. Gjennom kombinasjonen av alt dette skal hullene i sikkerhetsnettet tettes. Det er godt å bo i Norge, men regjeringen vil ha et Norge på sitt beste. Det arbeidet gleder vi oss til å ta fatt på. Når vi har et Norge der de som trenger litt ekstra oppfølging, en klapp på skulderen, en omsorgsperson de stoler på, eller muligheter litt utenom det ordinære – og er trygge på at dette er på plass – har vi et Norge på sitt beste.