Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2008-02-28:
Temaet i dag er vold mot barn. Vold mot barn reguleres i dag av barneloven og straffeloven, men det er ikke knyttet sanksjoner til overtredelse av barneloven § 30. Overtredelse straffes eventuelt etter straffeloven. Vi behandler et representantforslag der forslagsstillerne fra Venstre mener det er nødvendig å klargjøre barneloven. Forslagsstillerne hevder at selv lett fysisk avstraffelse er i strid med barnekonvensjonen, og at norsk rett eksplisitt må forby også «forsiktige » eller «lettere » klaps i oppdragelsesøyemed. Forslagsstillerne og flertallet i innstillingen vil imidlertid tillate en viss bruk av fysisk makt. Holding eller hindring, særlig av små barn, for å unngå at de i øyeblikket volder skade på seg selv, på andre eller på ting, skal visst være tillatt. Fremskrittspartiet vil henvise til Høyesteretts uttalelse i Rettstidende 2005 side 1570 med hensyn til at det ikke vil rammes av straffeloven § 228 dersom foreldrene i oppdragelsesøyemed tildeler sine barn lettere klaps. Vi synes det er en klok avgjørelse. Jeg har merket meg at det påstås at denne uttalelsen til Høyesterett har vakt offentlig debatt, og at uttalelsen har blitt kritisert for å gi en uklar rettstilstand som i praksis kan føre til at noen oppdragere griper til hardere refselsesmidler enn lovlig, fordi de ikke har en klar norm å forholde seg til. Det vises ikke til konkrete saker når man kommer med denne påstanden, verken i innstillingen eller fra de foregående talere. Jeg må si jeg er en ivrig avisleser og tv-titter, men jeg har ikke observert den påståtte offentlige debatten og den allmenne kritikk av Høyesterett på dette punkt om man ser bort fra VG og liknende tabloide medier som med ujevne mellomrom lager store og skrikende oppslag om en eller flere samfunnsdebattanter som mener noe om saken. Jeg har i liten eller ingen grad sett meldinger om saker i rettsvesenet som dreier seg om lettere klaps eller om ørefiker i oppdragelsesøyemed. De saker som fremkommer oftest, er saker med alvorlig mishandling, vold eller incest. I disse sakene mener Fremskrittspartiet selvfølgelig at man skal straffes hardere enn i dag. Det påfallende er at når Fremskrittspartiet har lagt frem mange forslag om hardere straffer på dette området, har flertallet i Stortinget stemt imot. Jeg frykter at man ved å sette alvorlig mishandling og grov vold mot barn i samme bås som at foreldre gir en lettere klaps, får vi en rettstilstand som verken avspeiler allmenn rettsoppfatning eller sunn fornuft. Jeg har også vanskelig for å se hvordan dette skal løses i praksis. På den ene siden vil man fra forslagsstillernes og flertallets side tillate en viss bruk av fysisk makt - holding, hindring - særlig overfor små barn, for å unngå at de volder skade på seg selv, på andre eller på ting, mens man på den annen side skal forby lettere klaps. Eksempelvis kan man meget vel tenke seg situasjoner hvor det f.eks. er snakk om barn eller ungdom tidlig i tenårene med atferdsvansker, kanskje ADHD, som raser ut, og hvor foreldrene må intervenere før småsøsken eller hus og hjem blir skadet. Hvor skal man trekke skillet i slike situasjoner? Det er det vanskelig for meg å se. Det er åpenbart politisk korrekt, som det heter, å legge seg paddeflat for forslaget fra Venstre, slik de andre partiene har gjort. Men det er verken fornuftig eller smart av den grunn. Konklusjonsmessig vil Fremskrittspartiet gå imot denne lovendringen. Vi mener Høyesteretts uttalelse er klar og tilfredsstillende, og at den trekker et klart skille mellom voldsutøvere som bør straffes, og fornuftige oppdragere som vil det beste for sin familie. At man kan tenke seg enkeltpersoner som ikke forstår forskjellen på lettere klaps og hardere refselsesmidler, er ikke tilstrekkelig til å forandre loven. Vi mener at dagens situasjon ikke kan sies å være i strid med Barnekonvensjonen eller gode rettigheter for barn. Med dette vil jeg henvise til Fremskrittspartiets merknader og ber om å få stemme imot forslaget om å legge saken ved protokollen.