Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-04-05:
Det finnes i dag ingen felles retningslinjer på dette området. Praksisen varierer fra sykehus til sykehus. I St.meld. nr. 16 for 1995–1996 ble det lagt til grunn at Statens helsetilsyn skulle utarbeide retningslinjer for å sikre respektfull og lik håndtering av aborterte fostre. Det har tatt sin tid, men den forrige regjeringen la fram forslag til retningslinjer i Ot.prp. nr. 24 for 1999-2000. Denne proposisjonen ble trukket av den nåværende regjering gjennom Ot.meld. nr. 2 for 1999-2000. Det er på bakgrunn av dette at Sosial- og helsedepartementet nå legger fram prinsipper for retningslinjer. Disse retningslinjene skal gjelde for sykehus og helsepersonell og skal være retningsgivende. Retningslinjene gjelder for alle aborterte fostre inntil 22. fullgåtte uke. Ved svangerskapsavbrudd etter den tid gjelder regelen for gravferdsloven. Ved svangerskapsavbrudd før utgangen av 12. svangerskapsuke skal fostermaterialet bli håndtert etter de samme retningslinjer som gjelder for håndtering av biologisk materiale. Kvinner som krever svangerskapsavbrudd etter utgangen av 12. svangerskapsuke, skal få standardisert skriftlig informasjon om håndtering av aborterte fostre, og kvinnene bør få tilstrekkelig tid til refleksjon, men skal ikke spørres. Ved provosert abort etter utgangen av 12. svangerskapsuke blir fostret satt ned på kirkegård eller minnelund dersom kvinnen ikke gir uttrykk for at hun heller ønsker håndtering etter de samme retningslinjene som gjelder for håndtering av biologisk materiale. Tilsvarende gjelder ved spontanabort som skjer på sykehus etter utgangen av 12. svangerskapsuke. Vi er enig i departementets forslag om at det i retningslinjene for håndtering av aborterte fostre skal skilles mellom før og etter 12. svangerskapsuke. Regelen før 12. svangerskapsuke skal være at de aborterte fostre håndteres som biologisk materiale, mens etter 12. uke skal regelen være at det aborterte fostret nedsettes på gravsted, kirkegård eller minnelund. Det skal gjøres kjent for kvinnen på en nøytral og respektfull måte. Kvinner som krever svangerskapsavbrudd etter 12. uke, skal få standardisert skriftlig informasjon om håndtering av abortmateriale, og skal ha tilstrekkelig tid til å tenke gjennom dette, slik at hun på eget initiativ kan velge behandlingsform uten at hun blir spurt videre om dette forholdet. Det er videre understreket fra komiteen at taushetsplikten skal overholdes når det gjelder håndtering i disse sammenhenger. Det er videre grunn til å merke seg at Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet har sagt at de vil bevirke at det skal legges til rette for at ansvarlige på kirkegårder og gravlunder kan hjelpe sykehusene med en verdig håndtering av aborterte fostre etter forskriftene i gravferdsloven. Det er også grunn til å understreke at en samlet komite har påpekt at spontanaborter vil kunne være en stor psykisk påkjenning for begge foreldre, og at det i største mulig grad skal tas hensyn til dette. Når det gjelder sorgreaksjoner i forbindelse med abort, viser det seg at mange kvinner har en slik reaksjon både etter spontanabort og provosert abort, og vi mener at det er viktig at også kvinner som opplever svangerskapsavbrudd eller spontanabort før 12. uke, skal kunne få lov til å velge hvordan fostret skal håndteres, ut fra informasjon som tilstilles disse kvinnene på en nøytral og informativ måte, og at de så skal få lov til å få den samme tid som det som er regelen etter 12. uke, for å reflektere over dette, og at de skal kunne velge på hvilken måte fostret skal håndteres. Og det er viktig at kvinnens valg følges. Jeg vil i likhet med representanten Sonja Irene Sjøli fra Høyre si at dette er å respektere enkeltindividet og kvinnen, og at vi skal følge hennes følelser og valg. Jeg tror ikke at dette er å utsette kvinnen for utilbørlig press, det er å forberede kvinnen på de reaksjoner som senere kan komme, og slik sett må det være riktig at vi legger opp til en respektfull og verdig håndtering av dette.