trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-18:
For det første sier Eirin Sund at denne regjeringen kom med de riktige tiltak i rett tid. Det er en fullkommen beskrivelse av egen fullkommenhet, som nå også representanten Sund demonstrerer gjennom denne replikken. Jeg vil si at hvis ikke de rød-grønne i ettertid ser at man budsjettpolitisk kunne ha kommet på banen tidligere, er jeg storlig overrasket. Norge er, som få andre land, i den situasjon at vi har virkemidler som vi kan sette i verk, og som kan bidra til at den krisen vi ser, blir så liten som overhodet mulig innenfor vårt lands grenser. Ja, det har vært tiltak overfor kredittmarkedet, Eksportfinans, GIEK etc., men budsjettpolitiske tiltak har det vært svært lite av. Man har avvist ethvert godt forslag i så måte. Når det gjelder planleggingsmidler som vi har lagt til rette for, kan de overføres, slik at det i hvert fall ikke skal være noe vakuum inntil Regjeringen finner det for godt å fremme sin krisepakke.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-18:
Jeg synes også det var en god redegjørelse finansministeren gav. Samtidig merker jeg jo at posisjonen nå har et sterkt behov for å si at budsjettet, slik det ble lagt fram, var nødvendig for å få renten ned. Da renten gikk ned så kraftig som den gjorde i går, er tiden kommet for å sette inn budsjettpolitiske tiltak. Jeg tror det er en litt haltende analyse – at renten gikk ned med 1,75 pst. i går, er vel først og fremst et uttrykk for at situasjonen i verdensøkonomien og etter hvert situasjonen i norsk økonomi er slik at det overhodet ikke er noe press lenger. Det er en nedadgående trend som gir seg et slikt utslag. Er finansministeren enig eller uenig i en slik analyse?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-18:
Jeg forstår at posisjonen gjerne vil ha gleden av dakapo på alle mine voldsomme angrep på Fremskrittspartiet i ulike sammenhenger gjennom det siste året når det gjelder politikk, og innholdet i politikk. Jeg tror ikke jeg i og for seg vil være mildere stemt overfor den realiteten, for det jeg har sagt om dette, ligger fast, men jeg har lyst til å si at i møte med disse utfordringene, det som har skjedd nå, og det som åpenbart kommer til å bli situasjonen til neste år, kommer jeg og Venstre til å være veldig nøkterne med bruk av penger. Vi tøyser ikke med penger i Venstre, for å si det sånn. Jeg må si at jeg rister på hodet over alle som tøyser med penger, og kan selvsagt ikke ta ansvar med dem som åpenbart bruker for mye penger, på en måte som etter mitt skjønn kommer til å skade viktige størrelser i økonomien, bedrifter og balansen mellom de ulike størrelsene i økonomien.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-18:
Ja, jeg er det, og jeg er skremt over hvordan disse enorme, raske endringene kan skje, og hvor mye menneskelig psykologi gjør at disse tingene forsterkes, og at det er mulig å gå så langt. Det er ikke noe problem å se på det som skjer, og riste på hodet over hvordan svært siviliserte land har kunnet latt det vokse opp hele banksystemer utenfor all regulering og utenfor lovens rekkevidde. Så her er det mye. Det er en jungel det er behov for å rydde opp i – helt åpenbart – og det ser alle i den krisen. Det betyr ikke at jeg tar noe oppgjør med kapitalismen og markedsøkonomien. Jeg har fortsatt veldig stor tro på kreftene som ligger i å bruke den. Men den må styres, og den må rammes inn, og den må hjelpes til å fungere – og jeg tror vi kanskje må hjelpe den enda mer til å kunne levere alt det gode den kan.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-18:
Jeg har vært opptatt av spørsmålet om hva som er det naturlige rentenivået over tid, helt siden jeg litt etter Lundteigen var student i landbruksøkonomi på Landbrukshøgskolen for mange år siden. Jeg skrev bl.a. en hovedfagsoppgave der jeg prøvde å berøre disse problemstillingene. Det jeg har klart å finne ut, var at vi over tid ville stabilisere oss med en realrente etter skatt på 1–2–3 pst. – i det omfanget der. Det tror jeg er et fornuftig nivå. Hvis jeg har sagt lavest mulig rente, mener jeg vel egentlig at en til enhver tid raskest mulig bør komme inn mot et slikt nivå. Det tror jeg er fornuftig. Det er vel omtrent, etter hva jeg forstår, også dit sentralbanksjefen nå sikter med de vedtakene som ble gjort i går. Så får vi holde på de gode dyder om at vi må tilbake til «å sette tæring etter næring», «arbeid er alltid viktig» – og alt dette som jeg er sikker på representanten Lundteigen og jeg kan være enige om.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-12-18:
Jeg vil få bruke det siste møtet med finansministeren i dette året til på denne talerstol å ønske finansministeren et godt grønt år, og minne om at i alle de problemer vi står overfor, må 2009 først og fremst være et år som klarer å levere i det store København-møtet til høsten. Vi må holde oss på klimaforliksbordet, vi må ikke glemme at det er en viktig jobb å gjøre. Vi må få Kyoto-mekanismene til å fungere i løpet av året, og ikke minst har vi lyktes i å få god omstilling hjemme. Der har finansministeren en mulighet allerede når budsjettet skal revideres. Venstre har satt et mål om at halvparten av tiltakene bør dra i en grønn retning. Det kan være enøktiltak, eller hva det måtte være. Det kan være et godt bidrag til at finansministeren, som også er bærekraftminister, allerede i januar måned sørger for at vi går i en god, grønn retning i 2009. Tar finansministeren utfordringen?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Det går ikke an å diskutere finanskrisen uten å benytte seg av SV-retorikk, så den har jo nå spredd seg til mange leire. Når til og med representanten Tybring-Gjedde kan skrive under på professor Stiglitz' ord om at krisen på Wall Street er for markedsfundamentalismen som Berlinmurens fall var for kommunismen, da er det nesten jul for meg. Det er helt opplagt, det ser alle, at en globalisert økonomi, en aggressiv kapitalisme uten riktige reguleringer, er en viktig grunn til at vi har kommet i denne krisen. Det er en stor internasjonal debatt om hvordan vi skal klare å regulere markedene mye mer fornuftig for å hindre denne typen bobler framover. Selv om det er mulig å finne en eller annen politisk føring på et eller annet tidspunkt langt tilbake i tid, kommer ikke Fremskrittspartiet til å lykkes med at det er politisk styring som er årsaken til denne krisen. Det er mangel på politisk styring, og en utrolig naiv tro på at markedene regulerer seg selv, som er en viktig grunn til denne krisen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Jeg har vel egentlig vært like nyansert, og begge beina er gode på meg, for å si det slik. Det trenger de jammen å være også i disse tider, for det er veldig krevende når endringer skjer så raskt. Jeg er godt fornøyd med de grepene vi har tatt så langt. Jeg mener vi har kommet i riktig tid, og med riktige tiltak på riktig tidspunkt. Men det er krevende, og det kommer til å være mange utfordringer i 2009 også. Jeg er veldig glad for at vi kan avslutte på Stortinget i den konstruktive tonen som også representanten Sanner nå tar. Vi kommer sikkert til å være uenige om ting, men vi kommer til å trenge å samarbeide, det er helt sikkert. Når det gjelder bankenes utlån til bedriftene, tror jeg jeg vil si: Begge deler. Nå er det mange eksempler på prosjekter som ikke har fått finansiering. Det er ikke sikkert alle er lønnsomme prosjekter; det er vanskelig å vurdere ut fra hva som står i avisene. Men vi vet også at enkelte lønnsomme prosjekter ikke får finansiering. Bankene må klare balansegangen mellom å være solide og samtidig ikke knyte så sterkt igjen overfor bedrifter, særlig, at vi ikke får gjennomført nødvendige prosjekter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Jeg er ikke helt enig. Det er fordi det er vår plan at vi nå har hatt full fokusering på å få bankene til å fungere så godt som mulig. Der vet vi at vi må overvåke situasjonen nøyere framover også. Vi har lagt fram et ekspansivt budsjett – vi hørte ikke på de rådene vi fikk om å legge fram et stramt budsjett, eller et nøytralt budsjett. Det er både pengepolitikken og finanspolitikken som nå må virke sammen for å begrense virkningene av denne krisen, begrense virkningene i forhold til arbeidsløsheten. Hvis vi hadde lagt fram en mer ekspansiv politikk på toppen av et allerede ekspansivt budsjett, hadde vi brukt av det handlingsrommet man trenger for å få satt ned renten. Jeg kan ikke si krone for krone, eller hvor mye vi ville fortrengt, men det ville ha begrenset det rommet. Det har vært viktig for oss at Norges Bank hadde mulighet til å følge etter i de rentereduksjoner vi har sett i andre land, med mye større problemer enn oss. Hvis rentedifferansen blir for stor, kan det ha betydelig negativ virkning, særlig for eksportindustrien på sikt. Akkurat nå er kronen svak, men det er ikke sikkert det fortsetter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Absolutt! Denne finanskrisen og tidligere finanskriser har kanskje vært dramatiske mens de har stått på, men de har stort sett gått over etter to, tre, fire år. Jeg tør ikke spå nøyaktig, men det vi helt sikkert vet, er at klimakrisen ikke går over. Den skal vi håndtere tiår på tiår framover. Det som skiller den fra finanskrisen, er jo at det går så lang tid fra tiltakene settes i gang – enten de er gode eller dårlige – til de får effekt. Det er det våre barn og barnebarn først og fremst vil spørre oss om. De vil ikke spørre oss om hvordan vi løste finanskrisen, men hvordan vi klarte å løse klimakrisen. Så vi har en klar målsetting: Vi skal ha tiltak som virker med tanke på arbeidsløsheten, men vi skal også ha tiltak som virker framover og er lønnsomme. Jeg håper det kan bli mange gode, grønne tiltak som kan virke raskt, for det vil avgjøre hvor effektivt vi kan klare å få en pakke for klimaproblemene også.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Jeg synes enhver arbeidsløs burde være i den situasjon at han fikk tilbud om noe annet å gjøre. Vi har hele tiden fokusert på å få arbeidsløsheten absolutt så lav som mulig. Jeg går derfor ikke inn i noen diskusjon om hva som er akseptabelt eller ikke, for så lenge det finnes arbeidsledige, kommer jeg til å slåss mot arbeidsløsheten. Nå later representanten Hagesæter som om vi kan bevilge oss ut av all arbeidsløshet som vi kommer til å måtte slite med i 2009. Det kommer vi ikke til å klare. Men vi kan få til betydelige tiltak for å bekjempe ledighet. Det er det tiltakspakken vår handler om. Men vi må også være innstilt på større grad av omstilling, etterutdanning og muligheter for folk til å gå fra én type jobb og til en annen. Heldigvis har vi ikke ukritisk pøst på med oljemilliarder på toppen av en ekstrem høykonjunktur, slik som Fremskrittspartiet ville ha gjort. Det gjør at vi har et handlingsrom for å drive motkonjunkturpolitikk, og det er det vi gjør nå.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-12-18:
Som finansministeren var inne på, kom det nye ledigheitstal i dag som viser at ledigheita stig markant, og no har passert 50 000 ledige. Det som gir endå meir grunn til bekymring, er at ledigheitstala stig raskare og brattare enn det ein trudde på førehand, og det prognosane tilsa. Tala viser i dag noko anna enn det ein trudde i går. Så forstår eg for så vidt på finansministeren at 50 000 ledige er akseptabelt, med tanke på finanskrisa. Det er i alle fall førebels ikkje grunn til å setje i verk nokre nye finanspolitiske tiltak. Då er spørsmålet mitt: Kor høgt meiner finansministeren ledigheita kan stige før det er heilt uakseptabelt? Er også 100 000 ledige akseptabelt? Eller er det uakseptabelt før ein kjem til det nivået?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-12-18:
Jeg kan underskrive på alt det foregående taler understreket. I tillegg har jeg lyst til å si at da Stortinget diskuterte forholdet til Grunnloven og tomtefesteinstruksen i sin tid, kom det gjennom debatten ganske klart fram fra flere av representantene fra regjeringspartiene at det var ikke mulig å ha et klart svar på dette. Den usikkerheten gjør at man kan ikke vite hva som blir utfallet i rettsapparatet. Derfor mener vi fra Kristelig Folkepartis side at det vil være klokt å være føre var og avvente til saken har vært gjennom rettssystemet, og man har fått prøvd dette og vet hva man har å forholde seg til. Jeg mener at ansvaret for å unngå at tomtefestere, eiere og staten selv skal måtte rydde opp i etterkant hvis dette viser seg å være i strid med Grunnloven § 106, burde veie tyngre enn regjeringspartienes ansvar for å oppfylle Soria Moria-erklæringen.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-18:
Jeg skal bare informere om at regjeringspartiene kommer til å stemme mot forslaget, og ber om at det også blir sagt i forbindelse med voteringen.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-07:
Jeg takker for statsrådens svar, som er som forventet, og som går langs de linjer man kjenner for de strategier Regjeringen har lagt opp. Men det er ingen næringer som kan leve av Regjeringens strategier. Man må ha lønnsomhet, markeder og rammebetingelser som fungerer. Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg har hørt statsråden si at næringen har fått det skatteregimet den har bedt om. Det er helt riktig, men den har neppe bedt om 21 milliarder kr i ekstra skattebelastning, som medfører betydelige problemer. Jeg har lyst til å gjenta et par spørsmål som jeg stilte innledningsvis. For det første: Hva vil statsråden gjøre - og dette er det viktigste - med forskriftene når det gjelder gjeldsføringen av miljødelen av den latente skatten som føres tilbake? Der har statsråden sagt klart at dette skal være egenkapital. Mener statsråden at det skal være egenkapital fra dag én? Slik er ikke reglene i øyeblikket. Slik betrakter ikke Odfjells revisorer det. De setter alt på gjeldssiden. Sånn kommer andre rederiselskaper til å gjøre det. Kan statsråden garantere at slik vil det bli, og ikke slik at man etter ti år kan si som så at man har brukt dette? Det er det ene. Det andre poenget som jeg gjerne vil utfordre statsråden på, er om han kan avkrefte det som har vært sagt fra posisjonspolitikere om at hvis ikke rederinæringen legger ned våpnene - om man kan bruke det uttrykket - i forbindelse med å prøve lovligheten av rederiskatteforslaget i Høyesterett, vil man gå inn på sanksjoner, som er uttrykket som er brukt. Jeg vil gjerne at han bekrefter at slik er det ikke, og samtidig kanskje forsikrer oss om at dialogen med bransjen, næringen, fra hans side vil være helt upåvirket av hva enkeltaktører i rederinæringen måtte bestemme seg for i henhold til å gå til sak om dette.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-02-07:
Jeg takker for mange interessante betraktninger og innlegg. Når statsråden sier at det er en politisk avgjørelse at en tredjedel skal kunne føres som egenkapital, altså et miljøfond, tror jeg - selv om denne saken ligger i Finansdepartementet, som lager reglene - at han bør bidra til at den politiske forståelsen manifesterer seg i regler som gjør at de som skal håndtere dette etter et internasjonalt regnskapsregelverk, kan gjøre det på den måten. Slik er det nemlig ikke i øyeblikket. Finansministeren holdt næringsministeren i hånden under presentasjonen av dette. Jeg foreslår nå at det omvendte skjer, og at han hjelper henne litt med å få dette på plass. Dette er ikke noe ønske fra min side om å misforstå. Dette er en klar forståelse blant dem som fører disse regnskapene. Når det gjelder regnskapsføring, vil jeg kommentere statsrådens spark til Høyres inndekning i budsjettet. Det er ikke det denne saken gjelder. Her gjelder det regnskapene til en rekke rederier og 7 milliarder kr, og hvordan dette skal håndteres regnskapsteknisk. Det er det som er det viktige. Så vil jeg gjerne kommentere representanten Gullvågs hyllest til nettolønnsordningen. Høyre er ikke imot nettolønnsordningen. Vi økte denne ordningen fra rundt 300 mill. kr til langt over 1 milliard kr i vår tid. Men når jeg hører på disse innleggene fra Gullvåg om nettolønnsordningen, som jeg har hørt mange ganger før, er det én ting som slår meg, og det er det at man på den ene siden hyller enkelte rederier for deres innsats og sier at det er viktig med subsidier, mens man på den annen side, på slutten av innlegget, snakker om de store inntektene i rederibransjen som om de nærmest skulle være et problem. Til slutt, til representanten Eldegard, som lurte på hva Høyre holdt på med i forrige periode: Det vi holdt på med, var å føre en ansvarlig politikk som kombinert med skattestimulanser økte sysselsettingen, økte etableringen i næringslivet, økte inntjeningen, bidrog til en redusert rente og økte skatteinntekter, noe som gjorde at den regjeringen vi har nå, kom til et fullstendig dekket bord.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Som medlem av finanskomiteen representanten Svein Flåtten utmerket godt vet, er det formelle svaret, når han spør hva jeg vil gjøre med skatteforskriftene, at det er Finansdepartementet som legger disse fram. Men svaret på realiteten i spørsmålet knyttet til de 21 milliardene er at en tredjedel av dem kan investeres i miljøtiltak, og at den tredjedelen skal kunne føres som egenkapital. Det sier jeg fordi jeg, selv om jeg ikke legger fram saken, satt sammen med finansministeren på pressekonferanse den dagen ordningen ble bekjentgjort, og hun har understreket det hele veien. Den politiske avgjørelsen er at det skal kunne føres som egenkapital, og lover og forskrifter skal da selvfølgelig tilpasses dette av de fagfolk som utformer dem. Vår oppfatning er at det er det som nå er lagt fram, også i de forskrifter som nå er ute til høring. Vi tar selvfølgelig hensyn til de innspill som kommer på høringen knyttet til det. Men det er altså helt klart at en tredjedel skal kunne stå som egenkapital. Så til spørsmålet om det framtidige rederiskattesystemet ved en eventuell rettssak. Det er nok å vise til det som er Regjeringens forslag til Stortinget og Stortingets innstilling og vedtak i behandlingen av det framtidige skattesystemet. Der er det ikke tatt noen slike forbehold. Jeg registrerer at representanten Flåtten ønsker å fortolke noe som en av hans kollegaer i finanskomiteen har gitt uttrykk for. Men i motsetning til representanten Flåtten ønsker ikke jeg å misforstå den representanten. Jeg har nemlig snakket med representanten om hva som er sagt, og hva av det som er sagt, som er skrevet i Bergens Tidende. Det er ingen uklarhet om at de forslag Regjeringen har lagt fram, og de vedtak som Stortinget har fattet, ikke gir noe grunnlag for at det framtidige skattesystemet skulle være avhengig av om det ikke blir eller blir rettssak. For øvrig er det etter vår oppfatning avklart tydelig at grunnlaget for vedtakene ikke er i strid med Grunnloven § 97. Derfor kommer det etter vår oppfatning heller aldri til å bli noen relevant problemstilling. Men det må være et dilemma for representanten Flåtten at mens han står her og prater som om det skulle være feil at den utsatte skatten delvis skal tilbakebetales, driver Høyre samtidig og inntektsfører i sitt eget statsbudsjettforslag inntekter på det samme skattegrunnlaget. Her er det faktisk bare Fremskrittspartiet som har tatt konsekvensen av det de mener, og latt være å inntektsføre. Det må være med utgangspunkt i at dobbeltmoral er bedre enn ingen moral. Det er jeg absolutt uenig i. Det faller på sin egen urimelighet når det blir stilt spørsmål ved Grunnloven, og man samtidig bruker inntektene. Det henger ikke på greip.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Jeg er enig med interpellanten i at det fra tid til annen kan være all grunn til å diskutere de maritime næringenes rammevilkår. Jeg vil i den forbindelse vende tilbake til denne regjeringens inntreden, altså tilbake til 2005. Da hadde vi en situasjon hvor den tidligere regjeringen, Bondevik-regjeringen, lanserte et forslag i Stortinget om å fjerne nettolønnsordningen for sjøfolkene, som i næringen ble oppfattet som en alvorlig trussel mot næringen og sysselsettingen av norske sjøfolk. Blant annet truet Color Line på det tidspunkt med å flytte sin virksomhet fra Norge til Danmark og Sverige, som hadde en nettolønnsordning. Da den nye regjeringen kom og opprettholdt nettolønnsordningen, svarte Color Line med å investere 7 milliarder kr i et helt nytt ferjekonsept som vi denne våren kommer til å se resultatene av i ferjefarten mellom Norge og kontinentet. Da settes de nye superferjene i drift, og man er faktisk i ferd med å revolusjonere hele denne ferjefarten. Man oppfyller det som er en europeisk målsetting, nemlig å skape nye motorveier til sjøs. Jeg synes derfor det er interessant når interpellanten viser til at næringen igjen truer med å flagge ut som følge av dårligere skattevilkår, at interpellanten bruker omtrent den samme argumentasjon som det flertallet i Rederiskatteutvalget i sin tid brukte - riktignok med en annen konklusjon enn den interpellanten har trukket - at arbeidskraften i sjøfartsnæringen var for lite lønnsom i forhold til i andre næringer, og derfor burde kanaliseres fra de maritime næringene over i mer lønnsomme næringer. Nå mente Rederiskatteutvalget at skipsfartsnæringen ikke gav særlig utbytte til det norske samfunnet, sammenliknet med andre næringer. Men jeg vil i den forbindelse vise til at omsetningen i norsk skipsfart, ifølge de oppgaver som er kommet fra Rederiforbundet, nå løper opp i hele 118 milliarder kr. Næringen sysselsetter samlet sett - og da tenker jeg utelukkende på skipsfarten - 31 000 personer. Så nest etter olje og gass er faktisk skipsfarten en av våre aller viktigste eksportnæringer. Jeg har god tro på at den kommer til å bli det også i fortsettelsen, nå når næringen faktisk har fått Europas beste skatteordning. Jeg er av den oppfatning at hvis man ikke har norske sjøfolk og norske skip, vil man heller ikke kunne opprettholde den maritime klyngen som samlet sett sysselsetter rundt 90 000 personer. Jeg har dårlig tro på at den skattekredittordningen som vi har hatt, og som resulterer i at næringen må betale tilbake to tredjedeler av de skattekredittene som er innvilget tidligere, vil ha særlig virkning på framtiden til denne næringen. Jeg tror de maritime næringene og skipsfarten også i fortsettelsen kommer til å utvikle seg godt og fornuftig, fordi dette er en ytterst lønnsom næring. Når det er lønnsomt å drive skipsfartsvirksomhet, vil rederne i fortsettelsen også komme til å gjøre det - fra Norge.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-02-07:
Norsk skipsfart lever nok ikkje berre av tomme ord, det må også vere handling bak dei orda som blir lanserte. Eg føler vel i utgangspunktet at det er lite grann sprik mellom det som blir sagt, og det som blir gjort. Det er ganske innlysande at dersom vi skal lykkast i framtida, også når oljealderen går mot slutten, er vi nøydde til å satse på dei næringane der vi har kompetanse, og der vi også har naturgitte føresetnader eller, om ein vil, særlege fortrinn. Norsk skipsfart er ei av dei næringane der vi har stor kompetanse, og der vi også har naturgitte føresetnader, på grunn av den lange kystlinja vi har. Norsk skipsfart har vore ein bereplanke i norsk økonomi gjennom mange hundre år. Norsk skipsfart har seglt inn dyrebar valuta til landet på eit tidspunkt då vi trong det mest, og har sikra gode arbeidsplassar på eit tidspunkt då vi trong det mest. Norsk skipsfart har også vore ei viktig næring for Distrikts-Noreg og for distriktsbusetjing. Dersom vi legg til rette for det, kan vi sikre at norsk skipsfart også kan vere ei viktig næring for Noreg i mange hundre år framover. Men det føreset sjølvsagt at vi har stabile, føreseielege og internasjonalt konkurransedyktige rammevilkår - og her sviktar det litt. Ein har nemnt den grunnlovsstridige skatteskjerpinga - elleve år tilbake i tid - på 21 milliardar kr. Det er ikkje nokon stø kurs, det er ikkje noko godt utgangspunkt. Vi har også NOx-avgifta, som er nemnd. I tillegg har vi formuesskatt, som no er i ferd med å utvikle seg til å bli ein særnorsk særskatt, fordi dei fleste landa rundt oss har fjerna denne skatten, eller er i ferd med å fjerne han. Det betyr at norske eigarar er nøydde til å trekkje ut kapital frå bedriftene for å betale formuesskatt, mens utanlandske eigarar altså slepp å trekkje ut kapital frå bedriftene for å betale formuesskatt. Det medfører sjølvsagt ei konkurranseulempe, som kan få store konsekvensar på litt sikt. Vi har jo sett over tid at vi har fått utflagging. Vi har sett at denne næringa, skipsfarten, ikkje veks i det heile i Noreg, mens ho veks i land som har lagt forholda betre til rette for det. Og det er sjølvsagt ikkje reiarane ein har grunn til å synast synd i, for dei vil tene minst like gode pengar dersom dei flaggar ut. Det som dette utelukkande dreier seg om, er omsynet til norsk økonomi, omsynet til norske arbeidsplassar og omsynet til å sikre ei næring i Noreg for framtida, også i tida etter at oljealderen tek slutt, slik at vi både kan segle inn valuta og sikre skatteinntekter og norske arbeidsplassar. Eg er redd for at næringa ikkje får dei rammevilkåra som ho her treng. Eg er redd for at dei orda som kjem frå næringsministeren og frå Regjeringa, ikkje blir følgde opp med handling tidsnok. Det vil medføre at det vil gå nedover med norsk skipsfart. Men, som sagt, reiarane vil sjølvsagt synast det er flott med ei påskunding til å flagge ut, på grunn av at dei då kan tene endå meir pengar. I tillegg til lågare skattar vil ein i mange av dei landa som ein kan flagge ut til, sjølvsagt også få lågare arbeidskostnader - når det gjeld å halde oppe reiarkontor osv.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-02-07:
Jeg takker utenriksministeren for et fyldig og interessant svar, som jeg synes bidrar til å legge opp til en debatt som jeg håper blir god. Jeg må tilstå at jeg var litt i tvil da jeg skrev manuset mitt, om hvor langt tilbake i historien jeg skulle gå. Jeg begynte i 1916, men jeg hadde nok forhistorien tilbake til korstogene i bakhodet. Jeg gikk likevel ikke så langt tilbake som utenriksministeren valgte å gjøre. Men det er klart at det er en lang historie som spiller med i bevisstheten til en del av disse menneskene, som har stor sans for å huske tradisjoner og historien. Jeg forsøkte å berøre det i mitt hovedinnlegg, at vi skal være forsiktige med å gå inn i en slik debatt på en slik måte at det kan oppfattes som en relativisering eller unnskyldning av terrorisme. Det er ikke min intensjon. Jeg ser tydelig den faren. Derfor forsøkte jeg å understreke at det er behov for å kombinere realpolitikk og idealpolitikk, altså beskytte mot ekstremister og deres handlinger, men samtidig ha for øyet den langsiktigheten som må til for å kunne forebygge. Jeg kunne gitt flere eksempler fra historien, men jeg valgte altså å stoppe med dem jeg gav i sted. Jeg har alle disse eksemplene fra møter med kolleger, parlamentarikere i regionen, som er oppegående folk. Det er klart at alle slike eksempler kan diskuteres og settes spørsmålstegn ved, men poenget er at de samlet sett gir uttrykk for en generell holdning hos oppegående mennesker i regionen. Det er åpenbart at her er det behov for så vel oppklaring som erkjennelse. Jeg er også enig med utenriksministeren i at det gjelder begge veier. Det er, som utenriksministeren sa, også et fiendebilde som går den andre veien, og internt på deres side. Jeg forsøkte derfor avslutningsvis å peke på behovet for at en her må bygge gjensidig toleranse.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2008-02-07:
La meg begynne med å takke alle gode bidragsytere til en etter min mening verdifull debatt. Flere har vært inne på det som vel både utenriksministeren og jeg berørte, at både historien og mekanismene går begge veier. Både når det gjelder erkjennelse, og når det gjelder toleranse, er det behov for gjensidighet. Og for all del, jeg er enig med Marit Nybakk i at det er mange andre elementer å ta tak i når det gjelder analysen av årsakene til terrorisme. Mitt hovedelement var kanskje hvordan vi skal forklare at en klarer å rekruttere terrorister. Men jeg er enig i - for all del - at det finnes ulike agendaer for bevisst å opprettholde fiendebildet av Vesten, om det nå er for å dekke over egne maktposisjoner eller andres. Jeg er meget tilfreds med at vi kan ha en debatt som denne uten å bli mistenkt for ettergivenhet overfor terrorister og konkret terrorisme. Her må det være et både-og: real og ideal, kort sikt og lang sikt, tiltak og forebygging. En kan nærme seg denne saken på i hvert fall to ulike vis. Det ene ville være en ensidig kritikk av kanskje særlig stormaktene - som opp gjennom historien har vært innblandet i de eksemplene som er blitt beskrevet - og eventuelt ta avstand fra dem. Det ville kunne gjelde flere av våre største, viktigste og nærmeste allierte. Det ville kanskje også vært en måte å la debatten degenereres på til en rent partipolitisk motsetning her hjemme. Den andre måten å nærme seg på - som jeg er veldig fornøyd med, og som jeg synes vi sammen har klart i dag - er å se på dette som en historisk utvikling, hvor Norge riktignok er et lite land, men likevel en del av den vestlige familien og den vestlige kulturen. Det skal vi fortsatt være. Vi vil fortsatt være en del av Vesten. Vi har utviltsomt fortsatt behov for allierte, ikke minst blant de stormaktene som står oss nærmest kulturelt og verdimessig. Da tenker jeg på dem som erkjenner - og etterlever - både menneskerettighetene og samfunnets sosiale og politiske rettigheter, slik som vi definerer dem. Da får vi forsøke å påvirke innenfor rammen av de vennskapelige forhold vi har til disse landene. Det er åpenbart en utfordring. Nettopp det er vårt anliggende med denne interpellasjonen.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Jeg er veldig glad for at dette problemområdet og de sakene som vi har tatt opp her, i så stor grad har statsrådens oppmerksomhet. Jeg tror at hvis vi ikke lykkes med brukermøtet mellom NAV og brukerne i omstillingsfasen, vil det føre til stor skade - som jeg også har skissert i mitt innlegg. Det som kanskje er litt interessant når statsråden viser til erfaringene der hvor man har hatt pilotkontorer, altså operative NAV-kontorer med sammenslåtte kontorer, er at erfaringene er positive. Det tegner bra. De situasjonene som jeg viser til i min interpellasjon, handler egentlig i veldig stor grad om de situasjonene hvor bruker ikke treffer de menneskene som arbeider i NAV, ikke treffer sine saksbehandlere, ikke kommer i kontakt med menneskene i systemet, noe som blir noe helt annet når man har en førstelinjetjeneste som fungerer. Det er kanskje først og fremst slitet med å få den rette kontakten her som oppfattes som fortvilende og fører til avmakt. Jeg tror også, i likhet med statsråden, at vi vil fortsette å se problemer - enkeltsaker som dukker opp. Men i den grad det er enkeltsaker, må de bare løses, og man må gå videre. Men jeg er også veldig glad for at både etaten og politisk ledelse har et så sterkt fokus nettopp på brukernes opplevelse av NAV under gjennomføringen av reformen, for det tror jeg er utrolig viktig.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Det er for så vidt ikke så veldig mye å tilføye til det som har vært sagt i denne debatten. Det viser seg at det i denne saken fortsatt er stor entusiasme og lojalitet til reformen og reformens målsettinger, og vi har vår oppmerksomhet også mot brukernes opplevelse av reformen. Jeg synes kanskje likevel at noen kommentarer kan være på sin plass. Som statsråden var inne på, kan vi ikke skjønnmale gamle dagers velferdsforvaltning når vi ser på problemene som vi sliter med i gjennomføringen av en ny forvaltning. Det som kanskje er noe av det bedre, er at vi etter hvert får differensierte måter å kontakte NAV på. For mange er en e-post, en internettforbindelse, den typen kontakt, enkelt og greit og tilfredsstiller fullt ut de behov som man har. Kanskje er det tilfellet for veldig mange. Andre har vanskeligere forhold, kan være i en livskrise når de skal ha kontakt med NAV. Det er veldig viktig at vi kan differensiere måten vi tar imot brukerne på, etter hvilket behov de har. Jeg vil også dele representanten Dørums hyllest til den anonyme byråkrat. Vi kan for så vidt ha våre tanker om diskusjonene som oppstår i løpet av omorganiseringen internt i etatene, om lønnsforhold, arbeidstid og kulturforskjeller som vises når man skal slå sammen forskjellige etater, osv., men det er helt åpenbart at for de ansatte, for den enkelte som arbeider i denne etaten, er dette viktige spørsmål. De må diskuteres, og det må finnes en løsning. Det er ingen vei utenom disse tingene. Men det som da er veldig viktig, er at man på alle nivåer er klar over sitt lederansvar for at etaten som sådan skal ha et fokus på brukerne. De interne forholdene må man bare finne løsninger på etter hvert som de oppstår. Det er ett forhold i min interpellasjon som statsråden sa at man ikke har erfaring for er et gjennomgående trekk, og det er dette med dokumenthåndteringen. Flere av representantene har også pekt på at det at dokumenter forsvinner, er noe som går igjen i henvendelser. Jeg vil be om at statsråden tar det med seg videre, og at man gjerne har fokus på det også i den videre oppfølgingen av reformen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
La meg bare veldig kort kommentere det med å komme i kontakt med etaten, som selvfølgelig er veldig viktig. Ambisjonene våre er at vi skal utvikle en mer moderne og profesjonell etat. Før i tiden var det sånn at den måten man kunne komme i kontakt med f.eks. trygdekontoret på, var å møte opp på trygdekontoret eller å ringe trygdekontoret. Det var ikke sånn i gamle dager heller, altså for ett år eller to siden, at det å ringe trygdekontoret var verdens enkleste sak, at man umiddelbart fikk svar og umiddelbart fikk service. Vi må ikke bli nostalgisk i vår beskrivelse av hvordan det var. Det er helt åpenbart at det vi nå ønsker å utvikle, som jeg er helt sikker på vil bli bra når vi har fått det til å fungere, er et kundesenter der man alltid vil få svar, som har oversikt og sitter med pc-er med opplysninger både fra den gamle trygdeetaten, fra aetat og fra sosialkontor, og som raskt kan gi svar på spørsmål som f.eks. når vil jeg få utbetalingen, når er søknaden min ferdigbehandlet - den type kjappe enkle spørsmål og svar. Man behøver ikke å stå i kø på det lokale NAV-kontoret for å få svar på den type enkle spørsmål. Det er fint at den som jobber på NAV-kontoret, heller bruker tid på å veilede og jobbe med de brukerne som har mer avanserte behov. Vi kommer til å utvikle Internett-løsningene. Veldig mange av oss er etter hvert på det sporet at det vi kan få løst over nettet, er viktig, greit og enkelt for oss som brukere. Så det er bra for etaten hvis vi får gode Internett-sider. Jeg registrerer at nav.no er blant de Internett-sidene som det stadig oftere refereres til som veldig gode og bra Internett-sider, og det vil vi utvikle videre. Men det skal fortsatt være sånn at man selvfølgelig skal kunne møte opp på NAV-kontoret, gå inn og si at nå trenger jeg hjelp, jeg vil snakke med noen, jeg vil ha svar på følgende spørsmål. Og man skal også kunne ringe til saksbehandleren via vanlig telefon dersom man ønsker å snakke med vedkommende. Vi ønsker altså å utvikle et system der man kan komme i kontakt med NAV via mange kanaler på en mye mer profesjonell måte enn det som var virkeligheten i det gamle systemet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Bare noen få avsluttende bemerkninger fra min side. Jeg er enig med alle dem som sier at det har vært en viktig og en god debatt. La meg bare svare kort på et par utfordringer, den siste fra interpellanten, representanten Henriksen. Jeg tar med meg det å etterspørre at dokumenter forsvinner. Så vil jeg bare svare veldig kort til representanten Engeset, som spør om vi har en oversikt over hvor mange av dem som har krav på en individuell plan, som faktisk har fått det. Jeg må også få lov til å ta med meg det og etterspørre om vi har den type dokumentasjon, og i så fall, hvis vi har det, vise den dokumentasjonen. Ellers tror jeg ikke jeg har noe mer å bidra med i debatten utover å vise til det jeg har sagt så langt, i mine to innlegg. La meg bare som en avslutningsmerknad gå til det kanskje litt uvante skrittet og si at hvis jeg hadde kunnet ønske meg en interpellasjonsdebatt i Stortinget, kunne vi kanskje også hatt en interpellasjonsdebatt der statsråden ble bedt om å vise til noen som har gode erfaringer med etableringen av NAV: Finnes det noen positive eksempler? Kan vi allerede nå vise til at noen virkelig har opplevd at man i stedet for å være kasteballer mellom tre system, nå er blitt tatt på alvor, fått en bedre service, fått nye opplevelser med et velferdssystem som før ikke fungerte? Da tror jeg faktisk at like lett som det er å finne eksempler på at ting ikke går bra, er det å finne eksempler på det motsatte. Vi må ikke glemme det. Jeg skulle med glede tatt på meg jobben med å finne de motsatte eksemplene. Jeg tror at det er viktig at vi også sier at vi er klar over det, til alle de nesten 20 000 menneskene som er en del av NAV-systemet, eller som er i ferd med å bli en del av NAV-systemet. Det gjøres en formidabel jobb der ute, og allerede nå er det mange brukere som høster godt av det. Vi må aldri tillate oss å glemme at det ikke var uten grunn vi valgte å vedta NAV-reformen. Det var summen av tusenvis av brukererfaringer som gjorde at vi til slutt sa: Dette går ikke. Derfor er vi nå i ferd med å etablere noe nytt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Dette er en så interessant debatt at jeg bruker alle anledninger til å utdype. Jeg har ikke behov for å ta replikk på interpellanten, men jeg tror at det han her trekker opp, det lange, historiske lerretet og innsikten i å forstå hvordan man oppfattes i andres øyne, er viktig. Et element som vi kunne ha trukket fram, er dette begrepet som vi ofte hører i Midtøsten, nemlig «Vestens doble standarder» - ikke minst i forbindelse med den konflikten som av noen oppfattes å være mange konflikters mor i denne regionen, nemlig den israelsk-palestinske konflikten. Jeg opplever, med de reisene jeg har i regionen, og tilsvarende de representanten Vallersnes viser til, at vi ofte blir møtt av disse problemstillingene: Det er en toleranse for én type brudd på FNs resolusjoner og en konsekvent vektlegging av betydningen av å følge dem i en annen sammenheng. Her bygger det seg opp et bilde, over lang tid, over det man oppfatter å være en konsekvent interessefremmende politikk fra såkalte vestlige land, som har vært motivert av energiressurser, strategisk innflytelse osv. Jeg tror aldri vi får et verdensbilde hvor den type interesser ikke er styrende for statenes politikk. Det er nå engang slik statene er blitt til i vår historie, og utenrikspolitikken handler jo om en fremme av den. Men jeg tror det er viktig - og jeg tror også Norge kan være et aktivt land med hensyn til å minne om det representanten Vallersnes har trukket opp - å arbeide innenfor FNs regionale organisasjoner for at det blir flere arenaer hvor det er kontakt mellom de grupperingene som danner seg disse bildene av hverandre. Jeg har som mange andre også blitt sjokkert over å se det som inngår i palestinske lærebøker, f.eks. om staten Israel, hvor man fra barnsben av opplæres til å danne seg slike fiendebilder. Det er et eksempel på at dette også virker andre veien. Samtidig møter både Vallersnes og jeg israelere og palestinere som aktivt arbeider for å bryte de bildene ned. Men de miljøene som arbeider for dette, er få, skjøre og svake, enten det er grupper av kvinner på palestinsk og israelsk side som vi støtter økonomisk, eller enkelte ganske enslige svaler som forsøker å holde de dialogene i gang. Her har jeg altså identifisert en god del områder hvor Norge, med ganske enkle virkemidler, faktisk kan gi en avgjørende støtte til å holde slik dialog i gang. For å avslutte: Jeg tror den parlamentariske kanalen er veldig viktig. For selv om det kommer parlamentarikere fra regimer som velger sine representanter på en annen måte enn det vi gjør, er de vektige inntak og viktige kanaler som vi kan utnytte. Her kan både regjering og storting arbeide supplerende, for jeg tror vi møtes når det gjelder holdningene til dette.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-02-07:
Jeg vil gjenta at jeg tror vi i dag har hatt en av de mest prinsipielle og viktigste debattene på lenge, så jeg vil igjen si takk til interpellanten. Jeg tror vi har styrt unna tilnærminger til dette som kunne skape kunstige norske konflikter. Det er en styrke at vi har en felles tilnærming. Jeg vil bare kommentere to observasjoner jeg har gjort. Representanten Vaksdal var inne på at man ikke må bruke terrorisme som innfallsvinkel til et naivt virkemiddel i bistandspolitikken. Det er jeg enig i. Jeg tror at det å ha en kunnskapsbasert tilnærming som sier at fattigdom fører til terror, er en for enkel analyse. Representanten Vaksdal siterte mange lærde personer som har vist det gjennom sin forskning, og han sier at spørsmål som demokrati, ytringsfrihet og grunnleggende menneskerettigheter er en viktig strategi mot terror. Der Fremskrittspartiet og jeg skiller lag, er kanskje når det gjelder spørsmålet: Hva skal Norge gjøre i forhold til det? Jeg har, med all respekt, merket meg at de midlene vi bruker for å støtte ulike prosesser som gjelder fred og forsoning, utsettes for en svært ublid behandling når Fremskrittspartiet gjør opp sine budsjetter. Den debatten har vi tatt ved andre anledninger. Jeg mener faktisk at min erfaring i løpet av disse to årene jeg har hatt dette ansvaret, er at det er ganske utrolig hva vi kan gjøre med de midlene for å støtte prosesser som bygger opp under nettopp de institusjonene som er nevnt. Jeg kan iallfall si at vi deler analysen. Så kan vi ha litt ulikt syn på virkemidlene, men det får være en halv seier til begge, for å si det slik. Ellers vil jeg understreke at representanten Samuelsen holdt et veldig viktig innlegg. Han understreket betydningen av å støtte demokratier som har legitimitet, for Vesten har på mange måter blitt sett på som en konstruksjonsbygger av demokratier uten legitimitet, innsettelse av styresett. Representanten Vallersnes nevnte en god del eksempler. Jeg tror, siden vi har hatt en viktig runde om Afghanistan tidligere i uken, at referansen til Afghanistan er svært viktig. Og når denne representanten som har vært i Oslo denne uken, sier «ta oss med», understreker det også hvor skjørt dette er. Den støtten vi nå gir til afghansk politikkutvikling, må oppfattes blant afghanerne som at den bygger opp under det de driver med. Da er vi ved et krevende punkt, som jeg refererte til i min redegjørelse tidligere i uken, nemlig at den måten afghanerne vil bygge sitt samfunn på, kan komme til å avvike ganske grunnleggende fra vår måte. Det må vi antakeligvis være i stand til å leve med, selv om vi, som jeg sa i mitt innlegg, skal holde fast ved de universelle menneskerettighetene og de sivile og politiske rettighetene som er forankret i FN.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2008-02-07:
Først en takk til interpellanten for et meget interessant innspill. Jeg var veldig spent på utdypingen da jeg leste bare selve interpellasjonsteksten - jeg ble positivt overrasket over det videre innholdet. Jeg vil også si takk til utenriksministeren for et fyllestgjørende svar. Jeg tror media - og mange mennesker - forenkler den trusselen som vi ser rundt oss. Dette er ikke en kamp mot enkeltterrorister. Dette er ikke en kamp mot et nettverk. Den forstås ikke ved at vi sier at den har sitt utspring i nød. I likhet med det som kom fram av både svaret og interpellantens innspill, tror også jeg vi må gå tilbake til historien for å forstå det som skjer. Når vi skal skrive ut en medisin for dette, bør vi bruke det kinesiske ordtaket: Vi bør ikke gå til den dårlige legen, som prøver å reparere sykdommen, heller ikke til den som er litt bedre, som tar hånd om symptomene, men vi må gå til den beste legen, som går inn i årsaksforholdet til sykdommen. Da må vi erkjenne historie, men vi må være forberedt på at historiens erkjennelse kan være ubehagelig for oss som lever i den. I likhet med Marit Nybakk vil jeg referere til president Karzais nevø, den afghanske representanten for et freds- og forsoningssenter, som for det første var glad for den innsatsen som Norge har gjort i Afghanistan, men som kom med en liten pekefinger til alle som har gode intensjoner om å gjøre noe i Afghanistan. Han sa klart og tydelig: Ta oss med i arbeidet. Gjør dette til en prosess, der vi identifiserer oss med resultatet. Når vi ser tilbake, tror jeg at vi i vår velmenthet mange ganger har påført både land og mennesker tiltak som faktisk ikke passer inn i den situasjonen de er i. Jeg minnes også at utenrikskomiteen var i Angola og snakket med en framtredende politisk representant der, som kikket over til Europa og sa: Hva er det som skjer i dag? Vi har økonomisk nykolonialisme som vi sliter med i Afrika. Vi har ikke lenger soldater som påtvinger oss et regime, og som tar ut verdifulle ressurser. Nå bruker man en litt mer usynlig fiende: sterk økonomi. Og igjen til historien: Vi var en gang i Irland og diskuterte det irske opprøret i Nord-Irland. Da var det en irsk representant som sa følgende: Vi ser at Norge i mange henseender er skeptisk til Europa. Er det på grunn av en femårig okkupasjonshistorie? Hvis svaret er ja, se på oss! Vi har en syvhundreårig - blodig - okkupasjonshistorie. Forstå vår reaksjon ut fra det! Det er mange internasjonale prosesser i dag som vi bør se i et kritisk lys. Vi må være villige til i utviklingsland å bygge et demokrati som har legitimitet i befolkningen der, og som kanskje er en annen variant enn den vi kjenner - og akseptere den som en god løsning. Jeg skulle ønske at vi en dag kunne hatt en bredere debatt, med en dypere inngang - og en fullsatt sal - for denne debatten er viktig for framtiden vår.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-02-07:
Jeg vil takke interpellanten for å ha tatt opp et interessant spørsmål - og for spennende innhold i innlegg fra interpellanten og fra utenriksministeren. Terrorisme og bekjempelse av denne er et av de store spørsmålene i vår tid. Det er derfor betimelig å studere dette fenomenet, herunder bakenforliggende årsaksforhold og grunnlaget for antivestlige holdninger, som flere har nevnt. Interpellanten trekker opp et langt tidsperspektiv, nærmere 100 år. Dette understreker et viktig poeng, nemlig at terrorismen ikke begynte 11. september 2001 i USA. Tvert imot, terrorisme har dype historiske røtter, er gjennom tidene blitt definert og har kommet til uttrykk på forskjellige måter. Det nye som kom med terrorangrepet på USA 11. september 2001, er en klarere erkjennelse av at terrorismen er internasjonal. Effektive tiltak mot terrorisme må følgelig også være internasjonale. Aktiv dialog, forståelse og kunnskap må være grunnleggende faktorer - samt å fokusere på menneskerettighetene. Det har derfor liten hensikt at Norge gjennomfører egne nasjonale analyser av årsakssammenhenger, og iverksetter tiltak mot terrorisme basert på dem. Dette må være del av en større internasjonal øvelse for å kunne ha en betydelig effekt. Jeg vil med dette derfor understreke betydningen av at de tiltak mot terrorisme vi iverksetter, må bygge på en felles analyse og forståelse med våre venner og allierte. Tiltakene må være omforent og koordinert internasjonalt, da vi står overfor en fiende som ikke kjenner noen landegrenser. Å stigmatisere politiske motstandere ved å omtale dem som terrorister har vist seg å være et hendig grep som makthavere har benyttet seg av, spesielt etter angrepet på USA 11. september. I slike tilfeller er det ofte ikke noe ønske om å gå inn i årsakssammenhengene og grunnlaget for terrorhandlingene. Terroristene stemples ofte som ondsinnede og usiviliserte. Jeg vil på ingen måte forsvare terrorhandlinger, men bare antyde at det i en del tilfeller kan være nødvendig å studere nettopp årsakssammenhenger og grunnlaget for terrorhandlinger, noe flere har nevnt. På denne måten kan vi få et klarere bilde av om terroriststempelet er berettiget, eller om det misbrukes politisk av makthaverne. Mange vil også hevde at nåtidens terroristbegrep er en klar trussel mot demokratiet. Datalagringsdirektivet, f.eks., er innført av EU for å beskytte folket mot terror. Overvåkingssamfunnet må det advares mot! Til slutt: Man må kunne gjøre seg opp en mening om hvorvidt det er flere måter å utrydde terrorismen på enn å møte den med ren makt, noe som kan rive med seg mange uskyldige mennesker.