Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2003-01-09:
Rekruttering er vanskelig. Det framstår som et felt som det ikke er mulig å få kontroll på. Er det ikke merkelig at folks ønsker om karriere ikke synes å være på linje med de vedtak som blir fattet her i huset? De forslag som er lagt fram i meldingen, forutsetter at institusjonene legger større vekt på strategisk utvikling av egne forskningsmiljøer og i langt større grad tilgodeser forskningsvilkår i disponeringen av sine budsjetter. Det burde jo være sunn fornuft. Men dette har åpenbart ikke vært tilfellet. Vurderingen av behovet for kvalifiserte forsknings- og undervisningsstillinger til den offentlige sektoren og næringslivet refererer seg i meldingen til personer med doktorgrad, som utgjør ca. to tredjedeler av det samlede antall stillinger i sektoren. Når rekruttering i offentlig sektor spesielt synes å være et tilbakevendende problem på mange områder, kan det tyde på flere forhold: At det fattes uklare vedtak, at det fattes for mange vedtak, og at det ene vedtaket opphever det andre, eller – enkelt nok – at rammebetingelsene ikke er gode nok. Med andre ord, manglende forutsigbarhet. Flertallets vilje med hensyn til kombinerte stillinger kan også være en medvirkende årsak. Fremskrittspartiet deler ikke dette prinsipielle standpunkt, noe vi bemerker i innstillingen. Fremskrittspartiet ser ingen hensikt i at alle som forsker, må undervise på alle plan i den høyere utdanningsstrukturen. Det ser heller ikke ut til at studentene er like imponert over alle professorers evne til å formidle sine kunnskaper på en lettfattelig og interessant måte. Fremskrittspartiet er av den prinsipielle oppfatning at undervisning for lavere grads utdanning ikke må utføres av forskere i en kombinert modell. På dette nivået er undervisningen viktigst. Imidlertid er vi av den oppfatning at dette er mer og mer nødvendig jo høyere opp i utdanningsstrukturen den enkelte student kommer. Dette prinsippet, som vi ønsket vurdert, ble fremmet i Innst. S. nr. 110 for 1999-2000 om forskning, men ble nedstemt. Selv om vårt forslag ikke fikk tilslutning av et flertall, er dette fortsatt vår politikk. En slik tilnærming ville gitt vesentlig større fleksibilitet, samtidig som kvaliteten på den enkelte foreleser på lavere nivå kunne vurderes uten at den enkeltes forskningsinnsats ville være avgjørende. Studentenes progresjon og studentenes ervervede kvaliteter innenfor de ønskede fagområder hadde blitt den viktigste faktor. Forskning som karriere og karrieremål ville også blitt tydelig, og forskningen ville fått en klar prioritert profil. Det kunne igjen lettet arbeidet med rekruttering. Når dette prinsipp ikke kan få flertall, har Fremskrittspartiet tatt dette innover seg og forholder seg til det system som flertallet ønsker i innstillingen. Fremskrittspartiet vil takke for det samarbeid som har vært i komiteen i forbindelse med dette. Vi har ikke hatt noe problem med å gå sammen med bl.a. regjeringspartiene for å danne et flertall for det vi mener er en best mulig løsningsmodell innenfor det systemet vi har i dag, som vi ikke er spesielt glad for. Når det gjelder kvinnekvoteringen til høyere utdanningsstillinger, er vårt syn på kvinnekvotering rimelig klart, og jeg skal ikke trekke opp en lang debatt om det her og nå. De tiltak som er nevnt spesielt i forhold til barn/omsorgssituasjon for den enkelte, mener vi i like stor grad retter seg inn mot menn, og derfor ikke er et kvinnepolitisk standpunkt alene. Med dette vil jeg få lov til å takke for ordet.