trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Alt blir bra, står det utenfor mange barnehager. Det skal barnehagebarna få lov til å tro. Men vi på Stortinget og helseministeren må ikke et øyeblikk tro at alt blir bra, for noe går faktisk i stykker og kan ikke repareres. En person som tar livet sitt fordi en ikke lenger holder ut ensomheten koronatiltakene gir, er like mye et koronadødsfall som en som dør av selve viruset. Men det som faktisk kan forebygges og repareres, må vi ha en plan for. Vi trenger en kraftplan for den psykiske helsen i og etter koronaen. For selv om det nå er nødvendig, så går noe i stykker når en får beskjed om ikke å gå på besøk eller få besøk. En ny undersøkelse fra Opinion viser at en av tre sliter psykisk nå under pandemien. Høie sier at tilbudet innen psykisk helse er kraftig forbedret før pandemien. Høie har også vært sur på sin egen manglende oppfølging av den gylne regel når det gjelder satsing på psykisk helse. Og det er et paradoks at man nå legger ned tilbud som f.eks. Kringsjåtunet. Har regjeringen i det hele tatt en tydelig strategi for å forebygge og reparere skadene pandemien nå gir på folks psykiske helse, og hvordan ser den i så fall ut?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: Norge, med sin lange kyst og mange fjorder, er et ferjeland. Folk og bedrifter er avhengige av gode ferjeforbindelser hver eneste dag, men ferjene har blitt veldig dyre, ferjeprisene har økt voldsomt de siste årene. La meg nevne ett eksempel, det gjelder ferjen på E6 over Tysfjorden. Tysfjorden deler i realiteten Norge i to, så sambandet Bognes–Skarberget er et svært viktig ferjesamband. I 2013 kostet det 95 kr å passere ferjesambandet med bil og fører, mens i fjor kostet det 190 kr, altså en dobling på de årene denne regjeringen har styrt. For dem som er avhengige av ferje hver dag, blir dette mye penger. Arbeiderpartiet vil nå ta et krafttak for å kunne halvere ferjeprisene. Denne regjeringen gjør altså det motsatte; mange steder er ferjeprisene fordoblet. Sambandet jeg nevnte, over Tysfjorden, er et riksvegferjesamband, og det har staten og samferdselsministeren helt og fullt ansvaret for – både sambandet og prisene. Spørsmålet mitt er rett og slett: Hvorfor øker denne regjeringen ferjeprisene så voldsomt?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Jeg takker for svaret, men jeg synes jo ikke akkurat samferdselsministeren stråler av vilje til å gjøre noe med ferjeprisene. Det er en litt merkelig argumentasjon at fordi en tar i bruk ny teknologi, skal prisen øke. Hvis vi bygger ny jernbane og tar i bruk ny teknologi, øker vi jo ikke billettprisen på toget, og om det tas i bruk busser med ny teknologi og nye drivstofformer, øker jo ikke prisen på bussbilletten av den grunn. Så det er et litt merkelig resonnement. Det er mulig å finne løsninger hvis en vil. Det er funnet løsninger f.eks. for å finansiere kollektivtilbudet, som egentlig er et fylkeskommunalt ansvar, men der har fylkeskommunene og staten i samarbeid funnet gode løsninger. Det samme er tilfellet når det gjelder å slette bompengegjeld, som har vært viktig for denne regjeringen. Der har en funnet løsninger både for riksveger og for fylkesveger. Så hvis det er politisk vilje, er det jo mulig å gjøre noe med ferjetakstene, både på riksvegferjer og på fylkesvegferjer. Er det ikke vilje til det i regjeringen?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Folk langs kysten betaler no nesten 3 mrd. kr i året for å reise med ferjer, og prisane aukar år for år. Dette er skatt på folks bruk av vegnettet i distrikta, og det er ein skatt som må reduserast. Mitt fylke, Møre og Romsdal, kneler allereie under kombinasjonen av miljøkrav, dyrare anbod og regjeringa sin svake fylkeskommuneøkonomi, og det er heilt utenkjeleg at ferjefylka skal kunne klare å redusere ferjeprisane betydeleg på eiga hand. Staten er nøydd til å stille opp, slik Arbeidarpartiet føreslår no, med halverte ferjeprisar, som hittil har fått ganske lunken respons hos regjeringa. Spørsmålet mitt blir ganske enkelt: Trur ikkje statsråden på dei ferjereisande i Møre og Romsdal når dei seier at billegare ferjer vil styrkje konkurransekrafta til næringslivet langs kysten, styrke bu- og arbeidsmarknadsregionane og gjere det meir attraktivt å vilje busetje seg og leve i distrikta?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Kysten vår sliter. Det er der våre store eksportnæringer er. Rekruttering og stengte grenser gjør situasjonen ekstra prekær. Folk må ha råd til å bo der. Arbeiderpartiet tar dette på alvor. En utfordring er det store forskuddet som de må sette inn for å få 50 pst. rabatt på ferjereiser. Det gjør at forskjellene mellom folk øker. De som har best råd, får halv pris. Arbeiderpartiet fremmet i høst et forslag for å redusere forskjellene. Stortinget vedtok å be regjeringen om å vurdere lavere forskuddsbeløp for AutoPASS for ferje, og at dette blir vurdert for alle takstgrupper. Hva vil statsråden gjøre med dette?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til kommunalministeren. Fylkeskommunenes økonomi er svært viktig i spørsmålet om ferger og har over tid blitt omtalt som både strupt og det som verre er av ordbruk, av god grunn. For Nordlands del, f.eks., betydde omleggingen av inntektssystemet tap på over 480 mill. kr. I tillegg vet vi at etterslepet på fylkesveiene øker med 2,5 mrd. kr i året. Det betyr at man har ganske mye å stri med på grunn av denne regjeringen. La meg ta et eksempel, også fra Nordland, som skulle legge om til grønt. Da de fikk 3 av 24 fergesamband over på elektrisitet, kostet det 163 mill. kr bare å få på plass ladeinfrastrukturen. Man fikk 50 mill. kr i støtte fra Enova. Det betyr at ekstraregningen ble på 113 mill. kr. Spørsmålet mitt er: Hvorfor evner ikke denne regjeringen å se den urettferdigheten som skjer, og vil gjøre noe med det med økte overføringer?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-10:
Eg er van til å venta på ferja, så å venta på tur for å stilla spørsmål går òg bra. Eg hadde òg tenkt å stilla oppfølgingsspørsmålet til kommunalministeren. Eg synest det er litt ironisk at Arbeidarpartiet i 2010 flytta ansvaret vekk frå samferdselsministeren, og ti år etter er det han dei stiller spørsmål om ein sak dei har gjeve til sine eigne fylkespolitikarar, og dei har feila totalt på å setja ned ferjeprisane. Eg hadde òg tenkt å stilla spørsmål til kommunalministeren, som no har ansvaret for å setja fylkeskommunane i stand, om korleis situasjonen eigentleg er i norske fylkeskommunar. No svarte han delvis på spørsmålet til Arbeidarpartiet at han er svært god – det er 5 mrd. kr meir på bok i norske fylkeskommunar i dag enn det var då ansvaret vart flytta over til fylkeskommunane. Fylkeskommunane har stort handlingsrom til å gjera eigne prioriteringar. Mitt spørsmål er: Når Arbeidarpartiet, det største opposisjonspartiet her i salen, viser ein sånn mistillit til fylkesnivået, er det då sånn at ein revurderer å ha ein fylkeskommune i det heile, når ein ikkje stoler på at dei har handlingsrom? Og er det i alle fall rom for å vurdera å ta fleire ferjer tilbake til staten når dei som var arkitektane bak å flytta dei, synest det er ein dårleg idé ti år etterpå?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-10:
Det er heilt riktig som statsråden seier, at me har gjort masse. Det er samarbeidet mellom regjeringspartia og Framstegspartiet som styrkte økonomien til ferjefylka, og ein har styrka den generelle kommuneøkonomien, sånn at både kommunar og fylkeskommunar har meir på bok, har større overskot og har eit større handlingsrom. Difor er det veldig ironisk at Arbeidarpartiets nestleiar, Skjæran, sit i fylkestinget og stemmar imot å bruka det handlingsrommet han har fått av dette stortingsfleirtalet, samtidig som han i programprosessen gjev inntrykk av at dei kan løysa det nasjonalt. Eg gjev statsråden nok ei anledning til å reflektera litt rundt handlingsrommet i norske fylkeskommunar. Han nemnde Nordlands økonomi. Eg veit at òg Møre og Romsdal har hatt overskot. Mitt heimfylke Vestland har hatt overskot. Likevel har ein høge ferjeprisar. Det som er kjensgjerninga med dei fylkeskommunane, er at dei er styrte av de raud-grøne partia. Dei same som no meiner at prisane er ansvaret til staten, har hatt moglegheit til å setja dei ned. Dei har valt å ikkje gjera det. Kan statsråden seia noko om handlingsrommet i andre fylkeskommunar til å setja ned ferjeprisar viss dei prioriterer det lokalt?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-10:
Mitt spørsmål går til Nikolai Astrup, som kommunalminister og òg bustadminister. Framstegspartiet er oppteke av bustadpolitikk. Me følgjer biletet nøye og diskuterer med både lokalpolitikarar og andre. Me ser at me no er i ein situasjon i Noreg der me har ei utvikling som viser at både tilflytting til landet gjennom innvandring, fødselsoverskot og befolkningsvekst, viser ei anna utvikling enn bustadbygginga. Dei grafane har kryssa kvarandre i 2009, og etter det har me sett ei utvikling der det har vorte bygd færre bustader enn folketalsveksten skulle tilseia. Det ser me igjen òg på prisane, spesielt i storbyane. Kanskje spesielt i hovudstaden, som er heimkommunen til ministeren, ser ein at der er det stor avstand mellom kva som blir bygd, og kva som er behovet for talet bustader. I tillegg har me ein del fordyrande prosessar. Det er lange planprosessar, det er dyrt å byggja, og det bidreg til at bustadprisane stig. Det blir stadig vanskelegare for unge og for folk flest å koma seg inn på bustadmarknaden. Me ser det òg veldig tydeleg på sjukepleiarindeksen, som viser kva ein har råd til å kjøpa seg av bustad med ei vanleg sjukepleiarløn. Me ser at det blir stadig færre bustader å velja i, spesielt i storbyane. Dette er ei sak som har eit sånt klassisk skilje der lokalpolitikarane sjølvsagt peiker mot rikspolitikken og seier at det er der problemet ligg. Me har ofte same fokus og seier at det er lokalpolitikarane som planlegg, regulerer, byggjer og set i gang for lite. Eg vil bruka anledninga til å utfordra kommunalministeren som bustadminister på kva grep han vil gjera for å motverka den situasjonen me ser, at bustadene er for dyre, og at det blir bygd og planlagd for få bustader i stort.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-10:
Takk for svaret. Det er bra at staten kan bidra med noko, sjølv om uthus som ein ikkje kan bu i, ikkje hjelper på bustadsituasjonen, og heller ikkje garasjar. Det me er nøydde til å gjera, er, som statsråden var inne på, å få ned planprosessane. Framstegspartiet er klar til å danna fleirtal for å redusera planleggingstida og få ned planleggingsprosessen. Me er òg klare til å redusera eigedomsskatten ytterlegare for dei som har ein bustad og har dyre utgifter med å bu. Byggjesaksgebyret må me gjerne setja eit tak på, sånn at det ikkje blir endå dyrare å søkja om igangsetjing. Og me bør ha ein gjennomgang av verneføresegnene, som ofte blir brukte som grunnlag for å stoppa prosjekt. Eg vil gjerne utfordra statsråden på om han er villig til å gå ytterlegare i den retninga for å få opp planlegging og få ned planleggingstida i samarbeid med Framstegspartiet.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-02-10:
Det er heilt riktig – me må få ned tida det tek å få ein byggjesøknad godkjend, og me må få plan- og byggjesaksetatane til å vera ja-folk, til å hjelpa folk i staden for å leita etter ein grunn til å få inn gebyret og få bruka den tida dei ønskjer. Eg kunne godt tenkja meg at me gjekk i den retninga at viss ikkje kommunen har reagert innanfor fristen, er det berre å setja i gang og byggja, sånn som det var tidlegare, då ein sette press på kommunen. No set ein press på at ein skal få inn gebyret, men som statsråden seier, då leiter ein berre etter ein grunn og ein liten kommafeil for å få lov likevel til å bruka den tida ein ønskjer. Det hadde vore veldig bra viss ein sette eit press på kommunane: Viss dei ikkje har svart innanfor tida, kan utbyggjaren gå i gang og byggja. Då vil kommunane få farten opp og sørgja for at saksbehandlinga går endå raskare. Og så må kommunane heva terskelen for kva dei legg seg borti av småting. Det er altfor mykje finjuss i kommunane, og det er for få kommunar som er skikkelege ja-kommunar og leiter etter grunnar til å seia ja i staden for grunnar til å seia nei. Så me etterlyser at me skal få endå fleire forenklingar. Eg veit at statsråden hadde ute på høyring forenklingar på dispensasjon, og eg forventar at han snart kjem til Stortinget med det.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2021-02-10:
I dag morges fikk jeg en melding fra en fornuftig, jordnær øyboer. Han sier som så: Når jeg kjører om bord på en ferje etter å ha betalt ferjebilletten, tenker jeg på: Hva med veiavgiften vi betaler? Stopper den på veikanten? – Det beskriver vel egentlig litt av det vi har snakket om her i dag. I dette langstrakte landet vårt er det mange innbyggere som ikke er landfaste. De kommer aldri til å få en bro, de kommer aldri til å få en tunnel. For disse innbyggerne er det ikke noe annet alternativ enn ferje og hurtigbåt. For disse oppleves det særdeles urettferdig når prisene skyter i været, og at man kanskje registrerer at trikkebilletten i Oslo går ned, og man får betalt for å pigge syklene sine om vinteren. Senterpartiet mener at øysamfunn og kommuner som ikke er landfaste bør ha et gratis ferjetilbud. For dem som bor på disse stedene, er ferje og hurtigbåt det eneste alternativet for å komme seg fram. Vil statsråden ta initiativ til en slik utredning for å finne ut av dette?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-10:
I store deler av landet er markedsverdien av bolighus langt lavere enn kostnadsverdien ved nybygg. I Gamvik i Finnmark er markedsverdien kanskje 50 pst. av nybyggingskostnaden. I henhold til Finansdepartementets utlånsforskrift, gjeldende fra 1. januar 2021, heter det i § 7, Belåningsgrad, at nedbetalingslån ikke kan overstige 85 pst. av en forsiktig vurdert markedsverdi. For Gamvik i Finnmark betyr dette at en ung familie må ha en egenkapital på minst 2 mill. kr dersom en bygger et hus på 4 mill. kr. Kommunalministeren har ansvaret for Husbanken. Mitt spørsmål er: Vil statsråden ta initiativ til at Husbanken får nytt regelverk, slik at de kan toppfinansiere disse boligene gjennom lån som dekker differansen mellom eksempelvis 50 pst. og 85 pst av byggekostnaden?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-10:
Det er hyggelig å få det svaret, for det statsråden nå sier, er at det som i dag er en mulighet, men som er en veldig trang mulighet, er noe som statsråden vil se nærmere på. Mitt spørsmål er ganske prinsipielt, for det er en rekke steder i Norge hvor markedsverdien på et nytt hus er langt lavere enn hva det koster å bygge huset. Dette fører til at unge familier ikke tør å bygge i de områdene, og det fører til at bedriftene da ikke får den arbeidskraften som en ønsker seg. Så her har vi et systemproblem. Så det som altså statsråden sier, for å gjenta mitt spørsmål, er at en her vil gå inn og se på en regelverksendring, som er prinsipiell, overfor alle dem hvor det er en stor differanse mellom det som er markedsverdi og 85-prosenten, som brukes ved kjøp av bolig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-02-10:
Vi skjønte hva du mente.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Mitt spørsmål går også til kommunalministeren. For ordens skyld tror jeg at når Høyre-menn snakker om husokkupasjon, skjønner vi alle at det ikke er noe skummelt ved det.(Munterhet i salen) Raset i Gjerdrum har rystet oss alle, og i går ble det funnet ytterligere to omkomne, etter lang tids søk. Jeg tror vi alle er imponert over innsatsen fra folk i lokalsamfunnet, frivillige i søk- og redningstjenesten, helsevesenet, NVE og kommunen. Nå er det viktig at vi stiller opp for Gjerdrum også når media ikke rapporterer fra rasstedet. Kommunalministeren har tidligere vært svært imøtekommende i spørretimen når det gjelder om staten skal stille opp. Han har sagt at staten skal bidra med å dekke de akutte kostnadene her og nå og de mer langsiktige kostnadene, som gjenoppbygging av infrastruktur. Han har også sagt at han vet at det ligger en søknad til behandling nå, og at den skal behandles raskt. (Munterhet i salen) Men som i alle andre kommuner er folk i Gjerdrum usikre på hva det faktisk betyr å stille opp. Skal staten betale for ekstrakostnadene knyttet til å få eldre på sykehjem i nabokommunen også når forsikringsperioden går ut? Får de mer penger til helsetjenester? Det er mange som sliter med vonde tanker etter raset. Skal staten stille opp for å få opp avfall i hele rasområdet, og får tekniske tjenester økt kapasitet til å hjelpe kommunens innbyggere? Kommunen har ikke fått noe brev med klare løfter om hva staten faktisk skal betale. Spørsmålet mitt er: Kan kommunen forvente et klart svar fra statsråden på hva staten faktisk skal stille opp med for Gjerdrum kommune?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Det som gjør kommunen usikker, er når de ser at det er behov for økt helsehjelp: Skal vi bare betale penger for det, og vil staten si at det er andre type kostnader i ettertid? Så jeg tror det er viktig at den dialogen tas det også initiativ til fra statsråden selv. For de må hjelpe sine innbyggere med tekniske tjenester og veldig mange andre ting. Det er jo ikke alltid det er lett å forhandle med staten, så jeg tenker at det bør være et politisk ansvar som statsråden selv må ta. Hvis ikke er det veldig vanskelig for en så liten kommune som Gjerdrum å klare å gjøre alt de skal gjøre, og det som innbyggerne skal forvente. Jeg vet at NVE ikke er statsrådens konstitusjonelle ansvarsområde, men veldig mange på Romerike, og i resten av landet, også Gjerdrum, er veldig opptatt av å samarbeide med en veldig profesjonell fagetat, som NVE er. Vil statsråden bidra i diskusjonen om at de kan hjelpe kommunene i større grad enn nå? Det tror jeg er viktig for alle landets kommuner som har kvikkleireproblematikk.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
«Vi er helt avhengige av at Forsvaret og samvirket med våre allierte også fungerer i en krisetid og under en pandemi. Hvorfor bidro ikke statsråden til at planene for øvelsen Joint Viking ble tilpasset, slik at øvelsen kunne gjennomføres smittevernmessig forsvarlig og i tråd med de faglige rådene fra helsemyndighetene?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Jeg tror vi alle er enige om at Forsvaret skal være operativt under pandemien. Vi skal ikke stenge ned Forsvaret. Det er viktigere enn noen gang at det også kan operere i en slik situasjon vi nå er i. Derfor var det veldig synd at denne øvelsen måtte avlyses. Det som er interessant med forsvarsministerens svar, er at han sier at det var ikke forhold ved øvelsen som gjorde at den ble avlyst. Det var forhold ved utbrudd av mutert virus i Sør-Norge som var årsaken – dette til tross for at både FHI og Helsedirektoratet advarte veldig sterkt mot bruken av karanteneordningene som Forsvaret benyttet. Helseminister Høie sier også at Forsvaret krevde mer bistand enn forutsatt. Var det ikke forhold knyttet til Forsvarets gjennomføring av øvelsen som var årsaken til at denne ble avlyst?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-02-10:
Dette er litt uklart. Det er altså situasjonen i Nordre Follo som var årsaken til at øvelsen ble avlyst, og ikke situasjonen knyttet til Forsvarets gjennomføring av øvelsen. Slik forstår jeg nå statsråden, og det er jo en interessant ny opplysning. Så er det også dette som gjelder kohorter når man gjennomfører karantene, at man skulle ha mindre kohorter enn det Forsvaret benyttet seg av. Forsvarsministeren sier at han skal evaluere det som har skjedd, og om det ble gjennomført personkohorter i samsvar med hans råd. Da lurer jeg på: Hva er resultatet så langt av denne evalueringen? Fulgte Forsvaret opp det forsvarsministeren sa?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
«Barneombudet er «overrasket over at regjeringen har valgt å åpne for hjemmeskole der det ikke er begrunnet i smittevernhensyn». Regjeringens forskriftsendring er for dårlig innrammet, og det er for dårlig utredet hvilke konsekvenser regelverket vil få for barn og unge. Kunnskapsministeren må synliggjøre bedre hvordan hun har veid behovet for økt adgang til hjemmeopplæring opp mot de negative konsekvensene. Kan statsråden redegjøre for hva som ligger til grunn for forskriftsendringen på «gult nivå» som åpner for mer hjemmeskole?»
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Å være borte fra skolen har negative konsekvenser for elevenes læring og hvordan barn og unge har det. Det kan få negative konsekvenser for elevenes psykiske helse og at færre barn blir fanget opp av hjelpetjenesten. Jeg føler at kunnskapsministeren prøver å bagatellisere de endringene som er gjort, og sier at hjemmeskole skal bli lite brukt. Men når vi ser på innspillene som hun selv viser til i høringsrunden, er jo reaksjonene alarmerende, ikke bare fra FHI, men også fra Barneombudet, som er satt til å passe på barnas rettigheter. De bruker sterke ord i sine advarsler. Den mangelfulle opplæringen elever får, og har fått, kan få store konsekvenser både på kort og på lang sikt, og Barneombudet er særlig bekymret for de faglige og psykososiale konsekvensene. Gjør det virkelig ikke inntrykk på ministeren når det kommer så sterke advarsler fra dem som er satt til å forvalte smittevernregimet, og fra dem som er satt til å forvalte barnas rettigheter?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
På tross av disse endringene som ministeren viser til, sier Redd Barna og Barneombudet til oss i opposisjonen at vi bør stoppe denne forskriftsendringen. Rådene er fortsatt tydelige. Så forstår jeg veldig godt hensynet til lærerne og hvordan lærerorganisasjonene har stilt seg i denne saken. Det er knalltøft å jobbe i skolen under denne pandemien, men det handler ikke om, som Melby har forsøkt å vri det til i mediene, at ikke SV har tillit til skoleledere og lærere. Dette handler rett og slett om en for dårlig innrammet forskrift. Det er for dårlig utredet hvilke konsekvenser dette vil få for barn og unge. Det må være smittevernhensyn og hensynet til liv og helse som skal veies opp mot elevenes rett til utdanning. Bruk av hjemmeopplæring bør derfor følge det lokale smittevernnivået og være tett knyttet til smittevernhensyn. Kan kunnskapsministeren si om det er utredet hvilke konsekvenser hjemmeskole får for barn og unge?
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
La meg aller først understreke at hovedregelen fortsatt er at elevene skal være på skolen. Forskriftsendringen åpner for at skoleeiere for en begrenset periode kan beslutte å gi mindre deler av opplæringen hjemme til elever på ungdomstrinnet og i videregående skole. Adgangen til å gi noe av opplæringen som hjemmeopplæring gjelder bare på skoler med mye fravær knyttet til covid-19 over tid, og vilkåret er at det må være nødvendig av hensyn til elevenes samlede opplæring. I forskriften er det videre fastsatt at opplæringen bare kan gis hjemme dersom det er pedagogisk forsvarlig, og at elevenes beste skal være et grunnleggende hensyn i vurderingen av om deler av opplæringen skal gis som hjemmeopplæring. Dette er altså en snever åpning til å bruke noe hjemmeopplæring dersom det er nødvendig av hensyn til elevene. Samtidig med denne forskriftsendringen har jeg innført krav til all hjemmeopplæring for å sørge for at elevene får god oppfølging gjennom skoledagen selv om opplæringen må skje hjemme. Jeg har også innført en plikt for skoleeiere til å melde fra til Statsforvalteren ved beslutning om hjemmeopplæring. Gjennom hele pandemien har jeg hatt jevnlige møter med representanter for skoleeiere, skoler, lærere og elever. Erfaringene deres er at det i perioder med mye fravær blant elever og lærere over tid er krevende å gi opplæring av god kvalitet. I noen tilfeller fører smitteverntiltakene til at man må ha kombinerte opplegg, der noen av elevene er på skolen og noen er hjemme, der det er endringer fra dag til dag, bruk av ukvalifiserte lærere og mye selvstendig arbeid. I slike tilfeller kan adgangen til å gi noe hjemmeopplæring gi større forutsigbarhet, bedre planlagte undervisningsopplegg og bruk av kvalifiserte lærere som elevene har en trygg og personlig relasjon til. Forskriftsendringen er altså en sikkerhetsventil som skal kunne brukes for å tilby hjemmeopplæring når det ikke er mulig å tilby god undervisning på i skolen. I forkant av forskriftsendringen ble det gjennomført en høring, og jeg har hatt møter og dialog med sentrale aktører i flere omganger. Jeg er opptatt av å legge til rette for at elevenes behov blir ivaretatt i størst mulig grad, derfor har jeg lyttet til dem som kjenner situasjonen i skolene best. Jeg er kjent med at det er ulike oppfatninger om endringen. Det har jeg tatt på alvor, og jeg har gjort flere innstramninger sammenlignet med det som var på høring. Jeg mener forskriftsreglene om hjemmeopplæring nå er godt rammet inn gjennom både strenge vilkår, krav til hjemmeopplæringen og en meldeplikt til Statsforvalteren. Jeg vil føye til at det gir oss en god mulighet til også å overvåke måten dette blir brukt på.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
De høringsinnspillene vi fikk, var veldig viktige for oss, og det gjorde også at vi gjorde en rekke endringer i forskriften, som gjorde at den ble tydeligere begrenset. Vi innførte en meldeplikt, som jeg tror bidrar til at det er en ganske høy terskel. Dette er ikke noe som en enkeltlærer bare kan finne på å gjøre i morgen fordi det er litt krevende. Dette er noe som skoleeierne må vedta, og som de må dokumentere begrunnelsen for. Jeg tror at terskelen for å bruke dette er ganske høy. Jeg mener at vi ikke bare skal lytte til faginstansene. Vi er også nødt til å lytte til dem som jobber med disse barna hver eneste dag, til dem som i praksis sørger for at barns rettigheter blir tatt vare på. Det er jo i veldig stor grad de som jobber i skoler og barnehager. De har vært veldig tydelige på at de trenger denne åpningen. Det er det som gjør det mulig for dem å gi best mulig kvalitet i opplæringen. Da synes jeg at vi også skal lytte til dem.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
Jeg tror vi bare må erkjenne at i en pandemi gjennomfører vi tiltak som ikke er nøye utredet. Det at vi stengte skolene den 12. mars i fjor, f.eks., var ikke veldig grundig utredet, men det er helt åpenbart at det hadde veldig store konsekvenser for titusenvis av norske barn og ungdommer. Jeg mener det er en ganske stor vesensforskjell på om en klasse kanskje har språk valgfag noen timer i uken digitalt og full hjemmeskole og full stenging. Det er to veldig forskjellige ting vi snakker om. Representanten sier at dette ikke handler om manglende tillit, men jeg synes det er vanskelig å forstå det på noen annen måte. Vi gir lærere, skoleledere og skoleeiere i oppgave å vurdere hva som er det pedagogisk beste alternativet for barna. Det er ikke sånn at det å være fysisk til stede alltid, i enhver situasjon, er det beste alternativet. Hvis alternativet er at den spesialpedagogen som skulle sittet med de to ungene som har ekstra behov, heller må inn i tyskklassen i stedet for at den læreren som er i hjemmekarantene, kan gi tyskklassen den undervisningen som han er best skikket til, tror jeg kanskje det siste innimellom er et bedre valg.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
La meg innlede med å understreke at hensikten med forskriftsreglene om hjemmeopplæring på gult nivå er å legge til rette for at elevenes behov – og dermed også barns behov – blir ivaretatt i størst mulig grad. Så hele poenget er hensynet til barns beste. Selv om det kanskje hadde vært taktisk av meg å si at vi gjør det for lærerne, er det for elevene, for barna, vi gjør dette. Det klare utgangspunktet er at det helt åpenbart er best for elevene å få opplæring på skolen sammen med jevnaldrende og av kvalifiserte lærere. Dessverre er ikke dette alltid mulig i den situasjonen vi står i. I noen tilfeller fører smitteverntiltakene, som jeg sa i mitt forrige innlegg, til kombinerte opplegg, der noen av elevene er på skolen og noen er hjemme, der det er bruk av ukvalifiserte lærere og mye selvstendig arbeid, og der det er endringer fra dag til dag fordi noen er i karantene, noen har sykefravær, osv. I slike tilfeller er det ikke helt åpenbart hva som er elevenes beste. Spørsmålet er da hvem vi skal la ta den vurderingen. I noen tilfeller mener jeg det vil være bedre for elevene å få noe hjemmeopplæring for å kunne oppnå mer forutsigbarhet, bedre planlagte opplegg og bruk av kvalifiserte lærere som elevene har en trygg og personlig relasjon til. Denne forskriftsendringen er en sikkerhetsventil som skal kunne brukes for å tilby hjemmeopplæring når man ikke kan tilby god undervisning på skolen, noe vi alle må erkjenne er en situasjon som oppstår innimellom i dagens situasjon. I slike tilfeller mener jeg det kan være til elevenes beste å få noe hjemmeopplæring, og at skoleeierne er nærmest til å vurdere hvordan opplæringen skal organiseres for å ivareta elevenes behov i størst mulig grad. Det er også fastsatt i forskriften at elevenes beste skal være et grunnleggende hensyn i skoleeierens vurdering av om deler av opplæringen skal gis som hjemmeopplæring. Jeg har gjennom høringen og etterfølgende møter fått innspill fra flere aktører som ivaretar interessene til barn og unge. Jeg har også gjennom pandemien, og i denne saken spesielt, hatt god dialog med Elevorganisasjonen. I tillegg har jeg fått innspill fra kommuner, skoler og lærere som har ansvaret for elevenes opplæring, og som har gode forutsetninger for å vurdere konsekvensene for elevene ved ulike typer organisering. Hensynet til elevenes beste, og dermed også barnas beste, er dermed grundig belyst og vurdert i forkant av forskriftsendringen.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
Som sagt: De innspillene vi fikk fra alle aktører, var veldig viktige for oss. Det var også en grunn til at vi justerte forskriften ganske kraftig etter både høringsrunden og innspillsmøtet. Jeg tror, som jeg sa i sted, at vi må erkjenne at det ikke er alle prosesser man får bruke like lang tid på akkurat nå, når vi er i en pandemi, som til vanlig. Vanligvis sender vi jo ut forskriftsendringer på høring i flere måneder. Her var det bare snakk om dager, for det ville være meningsløst å skulle gjennomføre denne typen endring i mai. Hvis vi skal gjøre det, må vi gjøre det nå. Vi har lyttet til både aktører som snakker på vegne av barn, og aktører som representerer barn, som Elevorganisasjonen, og jeg oppfatter at de har vært positive til denne endringen. Det jeg opplever, er at vi er helt enige om hva som er målet, nemlig at barn skal være mest mulig på skolen, og at barn skal få best mulig opplæring, men så er vi uenige om hvilke virkemidler som sikrer det. Jeg føler meg trygg på at denne endringen vil sikre at barnets beste blir ivaretatt.
Guri Melby (Venstre), 2021-02-10:
Det å si at det ikke er smittevernmessige grunner til det, mener jeg er litt misvisende. Vi har nå hatt skoler, f.eks. i Østlands-området, som har hatt 10, 20 og 30 lærere i karantene fordi de bor i en kommune med et stort utbrudd. Det er nettopp smittevernreglene som hindrer de lærerne i å gå på skolen. Det er lærere som må sitte hjemme på kort varsel fordi de har en lettere forkjølelse, men som veldig fint kan bidra til opplæringen gjennom å gi noe digital undervisning. Og det er jo smittevernreglene som gjør at de lærerne sitter hjemme. Det er ikke pedagogiske hensyn som gjør at de lærerne sitter hjemme. Så det er nettopp i en situasjon med langvarig høyt fravær – det er et viktig kriterium, dette er ikke noe man bare kan bruke overalt – blant både lærere og elever det er mulig å gi noe av undervisningen digitalt. Det mener jeg er veldig tydelig rammet inn. Det handler nettopp om smittevern – at smittevernreglene gir så store begrensninger på hva vi kan få til av opplæring til barn og unge.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
«Jeg viser til statsrådens svar på skriftlig spørsmål nr. 821(2020–2021) (2020–2021) Kan jeg igjen be statsråden om svar?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Det som er så tragisk med denne saka, er at vi her har ein familie som for det første har vore kolossalt lenge i kyrkjeasyl i Noreg. Eg trur ikkje det er nokon som har sete så lenge i kyrkjeasyl i Noreg nokon gong, og berre det i seg sjølv burde kalle på merksemd frå partia som er opptatt av både kyrkjeasylinstituttet og av å ha ein human inngang i asyl- og flyktningpolitikken. Berre det i seg sjølv burde krevje eit politisk engasjement, også frå partia i regjeringa. At dette er ei sak som i utgangspunktet høyrer til justisministeren, er heilt riktig. Samtidig er kyrkja og engasjementet til kyrkja ein del av denne statsrådens engasjement, så her er det eit delt engasjement. Har statsråden på eit prinsipielt grunnlag løfta denne konkrete saka opp i samtalane med justisministeren?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Den andre dimensjonen som gjer at situasjonen for denne familien på Finnsnes er så spesiell, er at situasjonen på Sri Lanka blir berre verre og verre. Dette er også blitt anerkjent av UD etter rapportar frå FN som viser at forfølginga og brota på menneskerettane som blir utførte av regimet der, aukar i omfang. Denne familien er jo her nettopp fordi dei har deltatt aktivt i opposisjonen i landet. Statsråden sa at det må vere opp til denne familien å peike på at det er ein ny situasjon i landet, for på den måten å få vurdert saka på nytt. Men er det ikkje eit ansvar for Noreg, på eit prinsipielt plan, å sørgje for at ingen menneske blir utsette for brot på menneskerettar og utsette for vald som følgje av Noregs avgjerder?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Jeg må starte med å si at selv om jeg er tros- og livssynsminister, er jeg ikke konstitusjonelt ansvarlig for kirkeasyl. Det ligger under justisministeren. Jeg har stor respekt for Kirken som et hellig sted, og for at Kirken tar sin diakonale oppgave alvorlig. Jeg kan også berolige representanten Knag Fylkesnes med at han ikke trenger å være bekymret for kirkeasylets framtid i Norge så lenge Kristelig Folkeparti er i regjering. Dette er en viktig sikkerhetsventil og en institusjon som vi som samfunn skal verne om. Samtidig er det sånn, som representanten Knag Fylkesnes er godt kjent med, at Stortinget har vedtatt at ansvarlig statsråd ikke kan gripe inn i enkeltsaker. Det betyr ikke at saken på Finnsnes ikke berører meg, tvert imot – å sitte i kirkeasyl er ikke en god måte å leve på. Det å velge vekk friheten og nå sitte på sjette året er ikke et enkelt valg for noen. Muligheten til å søke asyl er en grunnleggende menneskerett, og familier og andre som har et reelt behov for beskyttelse, skal få opphold i Norge. Flertallet på Stortinget har vedtatt regelverket som disse sakene behandles etter. Her har ofte mitt parti og representanten Knag Fylkesnes’ parti mer til felles enn vi har med de store partiene. Flertallet ønsker å stramme inn i norsk innvandringspolitikk. Dette ble tydelig rett før jul, der det i denne sal ble stemt over betydelige innstramninger som fikk flertall fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Fremskrittspartiet. Jeg kan ikke gå i detalj i denne saken, og jeg kan heller ikke uttale meg om den. På generelt grunnlag vil jeg likevel si at hvis det er sånn at det er nye opplysninger, har man mulighet til å be om at saken ses på på nytt og be om en omgjøring av vedtaket fra UNE. Sånn jeg har forstått det, mener familien og støttespillerne at det er ny informasjon i denne saken.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Først vil jeg si at dette er en sak som har vekket et stort politisk engasjement i mitt parti. Det er lokale representanter som har engasjert seg sterkt og deler bekymringene som er blitt framført her, men det er også nasjonale politikere som har tatt opp og diskutert denne saken. Jeg har selv diskutert den med justisministeren. Det hender ofte at jeg tar opp ulike spørsmål med justisministeren, uten at jeg kommer til å dele med Stortinget alt vi diskuterer. Men som jeg sa i mitt svar, har Stortinget også vedtatt at justisministeren ikke skal gripe inn i enkeltsaker, nettopp fordi det er regelverket som ligger til grunn, man skal behandle sakene etter. Der tror jeg at jeg og representanten Knag Fylkesnes har mer til felles. Vi jobber med å gjøre noe med regelverket for disse sakene, for jeg mener at det finnes eksempler innimellom som viser at f.eks. barns beste ikke tillegges nok vekt, og jeg mener også at i en del av sakene tillegges innvandringsregulerende hensyn for mye vekt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Personer som har rett på beskyttelse ut fra lovverk og regelverk i Norge, skal få opphold i Norge. De konkrete vurderingene kan ikke jeg uttale meg om, fordi jeg ikke er den konstitusjonelt ansvarlige statsråden, så det må representanten eventuelt spørre justisministeren om. Men jeg er kjent med at det bl.a. har kommet en rapport fra FNs høykommissær som beskriver den alvorlige situasjonen på Sri Lanka, og det kan være ett av momentene som kan bringe en inn på at det er noe nytt i saken. Jeg vet også at det er bekymring for helsesituasjonen osv. Derfor minner jeg om at dette er en mulighet. Det er ikke dermed sagt at en kan få saken opp igjen, men det kan være en mulighet for det. La det ikke være noen tvil. Dette er jo spørsmål som ikke nødvendigvis står på Kristelig Folkeparti, eller på SV for den saks skyld, men vi jobber med å gjøre noe med regelverket, det generelle grunnlaget, for å vektlegge barns hensyn, for at ikke innvandringsregulerende hensyn skal trumfe alt i saker der en også må vektlegge andre hensyn, og det må en gjøre på et prinsipielt grunnlag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Først vil jeg si takk for et veldig viktig spørsmål fra representanten Haltbrekken. Jeg er bekymret for at det er økt risiko for at barn og unge utsettes for vold og overgrep når skoler og viktige tjenester for barn og unge reduserer sitt tilbud. Regjeringa har derfor under hele pandemien understreket viktigheten av at kommunene verner tjenester til barn og unge så langt det er mulig og smittevernfaglig forsvarlig. Samtidig har vi også lovet å kompensere kommunenes koronautgifter. Det har vi gjort siden 12. mars, og det skal vi fortsette å gjøre. Overføringene til kommunene ble i fjor økt med nesten 19 mrd. kr, begrunnet bl.a. med innsats for sårbare grupper. I statsbudsjettet for 2021 er kommunenes frie inntekter økt med om lag 9 mrd. kr som følge av pandemien. Regjeringa begrunnet dette bl.a. med at tjenestetilbudet til barn, unge og sårbare grupper skal opprettholdes. Det viktigste tiltaket for at barneverntjenesten skal få vite om barn og unge som trenger hjelp fra dem, er å holde tjenestetilbudet til barn og unge åpent og tilgjengelig. For at barn og unge skal møte åpne tjenester, oppfordrer regjeringa kommunene til bl.a. å holde helsestasjonene åpne, og at helsesykepleiere på skolene skal være tilgjengelige. I situasjoner der skolen må ha hjemmeundervisning, skal det fortsatt gis et daglig fysisk tilbud til barn og unge med særlige behov. Én av fire barnevernstjenester melder om at de mottar flere bekymringsmeldinger nå sammenlignet med samme tidspunkt i fjor. Dette kan være en indikasjon på at tjenester og lokalmiljø nå fanger opp de negative konsekvensene pandemien har hatt for sårbare familier. Det er imidlertid vanskelig å se en klar tendens i dette. Samtidig meldes det om at kapasiteten i de kommunale barnevernstjenestene er relativt stabil, selv om enkelte barnevernstjenester oppgir noe større arbeidsbelastning. Statsforvalterne rapporterer fortløpende om eventuelle vesentlige avvik i tjenestene i sin region. I januar ble det kun rapportert om én barnevernstjeneste med avvik. Dagens smittesituasjon er uoversiktlig, og risikoen for spredning er stor. Derfor følger vi utviklingen tett. Etter liv og helse skal tjenester og tilbud for barn og unge fortsatt prioriteres. Dette er viktig for å forebygge og avdekke vold og overgrep mot barn og unge.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Jeg vil først understreke at barnehager og skoler ikke er stengt nå, det er i så fall i veldig få kommuner eller områder der det må gjøres i kort tid, men det er klart at rødt nivå også gjør noe med tilværelsen. Jeg ser at en del rapporter viser at når en har rødt nivå – jeg holdt på å si at Kristelig Folkeparti og SVs lærernorm og ønske om flere voksne også viser det – blir sårbare barn i de mindre gruppene tatt vare på på en kanskje enda bedre måte. Det er også et interessant perspektiv for nettopp mange av disse. I situasjoner der en må stenge barnehager og skoler, har vi gitt veldig tydelige beskjeder til kommunene og følger opp gjennom statsforvalterne. Vi har også jevnlige møter med dem og minner dem om at det skal være et tilbud. Så er det rett, som representanten sier, at noen barn vet en godt om fordi de har hjelpetilbud fra barnevernet eller andre, men det er ikke alltid godt å vite hvem det er som trenger det. For at folk med samfunnskritiske funksjoner skal kunne gå på jobb, skal de kunne ha ungene der, men også andre skal kunne det. Dette opplever jeg også har vært et veldig stort ønske fra skoler og barnehager å kunne tilrettelegge for.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2021-02-10:
Det aller viktigste er å opprettholde tjenestene. Det er å kunne ha skoler, barnehager, helsestasjon, skolehelsetjeneste, alle disse normale funksjonene, oppe å gå. Når det har vært mulig, har fritidsaktiviteter for barn og unge blitt åpnet så raskt som mulig, så heldigvis er det også en situasjon at de er åpne. Vi har jobbet kontinuerlig gjennom hele pandemien med å sikre at barnevernet har ressurser nok, at de er tilgjengelige, at de f.eks. ikke må være på hjemmekontor – det er noen møter en bare må ha fysisk, en kan ikke ha dem på skjerm – men også sikre at kommunene, selv om det er krevende situasjoner, ikke omdisponerer helsesykepleiere og annet viktig personell som jobber opp mot barn og unge. Vi har bevilget penger til ulike frivillige organisasjoner, som gjør en fantastisk jobb, enten det er å drive oppsøkende arbeid eller å ha noe fellesskap innenfor det det er smittevernfaglig begrunnet at en kan ha noe. Dette er en av problemstillingene vi prioriterer aller høyest, og vi gjør så godt vi kan for å sikre at barn og unge får gode tjenester.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
«Ett av seks barn opplevde en form for vold eller overgrep i løpet av de åtte ukene skolen var stengt i fjor vår, hvorav 20 pst. av disse opplevde psykisk eller fysisk vold for første gang under nedstengningen, viser tall fra Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress. Samtidig så vi at antallet innrapporteringer til Barnevernet om mishandling gikk ned, og mange barn mistet sine trygge voksenpersoner i hverdagen da skolen stengte. Vil statsråden følge opp med nødvendige ressurser til kommunene for å ivareta barn og unge når det åpnes for mer hjemmeskole?»
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Regjeringen har flere ganger sagt at det skal åpnes for at barn i en særskilt sårbar situasjon skal få et tilbud om å komme på skolen. Erfaringene er likevel at mange ikke benytter seg av det tilbudet, bl.a. fordi det oppleves som stigmatiserende. Hva gjør regjeringen for å sikre et godt og tilgjengelig tilbud til dem som er i en særskilt sårbar situasjon, enten det er gjennom et særskilt opplæringstilbud eller knyttet til hjemmeforholdene?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Det er riktig at skoler og barnehager ikke er nedstengt nå, men det er av regjeringen gitt mulighet for mer bruk av hjemmeskole. Når både skoler har vært nedstengt, og barn og unge ikke har hatt muligheten til å drive fritidsaktiviteter, reduseres de arenaene som er der som en mulighet for å oppdage at barn og unge utsettes for vold og overgrep hjemme. Som jeg sa i mitt første spørsmål, opplevde én av seks barn og unge en form for vold eller overgrep under den første skolenedstengingen i fjor vår. Det vi mener, er at regjeringen nå må gjøre noe for å trygge barn og unge. Spørsmålet er da: Hvordan jobber statsråden med å sikre at ekstremt sårbare barn blir plukket opp, at de blir oppdaget og får den hjelpen de trenger?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
«Boligmarkedet er glohett, og særlig i Oslo har prisveksten vært veldig stor gjennom fjoråret og i de første månedene i 2021. Det er svært vanskelig å komme inn i boligmarkedet i Oslo for en vanlig lønnsmottaker, og boligprisene steg i Oslo med 12 pst. i 2020. Boligmarkedet forsterker ulikhetene i Norge. Husholdningenes gjeldsvekst, som drives av boligmarkedet, er også svært bekymringsverdig. Hvordan følger statsråden situasjonen, og kommer det nye tiltak for å få kontroll på boligmarkedet og gjeldsveksten?»
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Jeg takker for svaret. Jeg tror det er viktig at vi i debatten om den høye gjeldsveksten vi ser, og den boligprisveksten som er veldig, veldig sterk akkurat nå, kommer litt ut av det sporet vi alltid vender tilbake til; at vi skal bygge oss ut av situasjonen. Det har vært regjeringens systematiske svar de siste årene, og det er ikke tilstrekkelig. Særlig når vi har et år bak oss med nullrente, der boliglånsforskriften ble midlertidig opphevet, og der folk kjøper før de selger, er det sterke drivere for den situasjonen vi står i. Jeg er redd for at vi har en tikkende bombe under norsk økonomi, med en gjeld som vokser til himmels, som vokser relativt til inntekt, og der flere nå tar opp lån som er svært høye relativt til inntekten. Derfor vil jeg utfordre finansministeren på om regjeringen i det hele tatt ser på noen regulatoriske grep nå. Skal man sette opp igjen den motsykliske kapitalbufferen? Bør vi regulere bankenes utlån på noe vis? Ser man i det hele tatt på noen flere grep?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2021-02-10:
Det er et kjempeviktig tiltak. Det er det bred politisk enighet om i Norge, og det må vi i aller høyeste grad gjennomføre. Men jeg tror dessverre ikke det er en løsning på den store skjevheten vi ser i boligmarkedet i dag – verken den sterke prisveksten eller det at det er en stor finansiell sårbarhet som ligger under her, og som jeg vil mene er ganske dramatisk i en situasjon der vi også har økonomisk krise. Etterspørselssiden av boligmarkedet er jo dopet i dag, på grunn av den lave renten og på grunn av den situasjonen vi står i. Da er det ikke tilstrekkelig i seg selv bare å bygge seg ut av den. Jeg må si jeg blir litt urolig når finansministeren ikke har flere konkrete tiltak og vurderinger enn leie-til-eie på det som er en uro både når det gjelder den finansielle stabiliteten vår, og også når vi har et boligmarked som forsterker den økonomiske ulikheten i Norge, og der det neppe er tilstrekkelig å gjøre inngangen til boligmarkedet litt enklere for flere folk med lav lønn.