Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2018-12-18:
Saken vi behandler nå, er en del av den største strukturelle oppgave- og ansvarsendringen for fylkeskommunene på mange tiår. Vi forandret ikke fylkeskartet for å forandre det, og vi endrer heller ikke oppgave- og ansvarsfordelingen for å gjøre det, men fordi landet vårt er forandret. Den vedtatte strukturen på elleve fylker ligger fast, og det er en viktig forutsetning for overføringen av nye oppgaver til fylkeskommunene. Det handler om desentralisering. For oss i både Kristelig Folkeparti, Venstre, Fremskrittspartiet og Høyre er det viktig å flytte makt nærmere innbyggerne. Vi vet at det er i den enkelte regionen en kjenner utfordringene og behovene best og dermed også kan utvikle løsninger til beste for både innbyggere og næringsliv. Samtidig har regjeringa fulgt prinsippet om at alle fylkeskommunene skal ha samme oppgaver, slik som også Hagen-utvalget gjorde det. Det betyr at fylkesstrukturen og folketallet i den minste fylkeskommunen er dimensjonerende for hvilke oppgaver som kan overføres til fylkeskommunene. Med ny struktur og flere virkemidler blir fylkene nå bedre i stand til å utføre de oppgavene de har, og de som overføres. Med større enheter vil fylkene ha mulighet til å bli bedre på tjenesteutvikling. De får flere virkemidler til å få flere i jobb, og de kan legge til rette for regionale behov for utvikling av kompetanse, arbeidskraft og næringsaktivitet. Nye oppgaver og ansvarsområder innenfor næringsutvikling, landbruk, forskning, folkehelse, kompetanse, integrering, klima og miljø og også helse og kultur vil styrke fylkeskommunenes rolle som samfunnsutviklere på en god måte. Vår forutsetning for å flytte oppgaver til regionene er at vi mener det vil skape både bedre og mer likeverdige tjenester i regionene. De fire partiene som har samarbeidet om regionreformen og overføringen av oppgavene, har vært opptatt av at de nye fylkeskommunene ikke skal bli overkommuner. Derfor har vi flyttet makt fra staten, og vi flytter ikke makt og oppgaver fra kommunene. Det er det som er reell desentralisering. For å sikre velferden for kommende generasjoner trenger landet vårt omstilling. Gjør vi ikke det, svikter vi vår fremste forpliktelse. En god politikk for distriktene handler også om et bedre samarbeid mellom bedrifter og offentlige institusjoner. Regjeringas politikk for den offentlige forvaltningsstrukturen for kunnskap, kompetanse, næringsutvikling, landbruk, samferdsel og kommunikasjon, helse og kultur er innrettet med sikte på å styrke og myndiggjøre lokalsamfunn, sikre bærekraften og vekstkraften over hele landet. I forbindelse med arbeidet med oppgavemeldingen har Kommunal- og moderniseringsdepartementet også gjort klart at departementet skal gå gjennom inndelingen av regional stat for å tilpasse seg den nye fylkeskommunestrukturen der det er logisk. Føringene som er gitt for dette arbeidet, er at det skal prioriteres endringer som bidrar til effektivisering av statlig forvaltning, bidrar til en bedre samhandling på tvers i staten, bidrar til en bedre samhandling mellom regional stat og fylkeskommunene og bidrar til en forenkling for brukere, kommune, næringsliv og innbyggere. Jeg er glad for at det i komiteen er enighet om mye knyttet til oppgavene som nå foreslås overført til fylkeskommunene. Det er nok slik at opposisjonspartiene legger fram noen flere forslag, og særlig Senterpartiet ønsker en mer omfattende overføring. Men når Senterpartiet vil ha en større overføring, ønsker de altså dette til tross for at de ikke har støttet den strukturforutsetningen som Hagen-utvalget baserte sine anbefalinger på. Så Senterpartiet sier ja til oppgavene, men nei til strukturen. Det er for meg et paradoks. Så vil jeg gjerne til slutt i dette innlegget minne om at de oppgaveoverføringene som er foreslått i denne meldingen, ikke hindrer at det etter hvert kommer flere oppgaver som kan være egnet til utflytting. Nå har vi en struktur å bygge videre på, og regjeringa og Kristelig Folkeparti har tatt et viktig skritt for å legge til rette for overføring av oppgaver og bygge tyngre fylkeskommuner som kan ta en betydelig sterkere rolle som samfunnsutvikler i sine regioner i framtiden.