trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Eg konstaterer at statsråden synest det er bra, og at ho også er nøgd med at ein brukar 11 milliardar kr til vegvedlikehald og vegbygging i dette landet. Eg må minne om at ein tek inn over 33 milliardar kr i bilrelaterte avgifter, og i tillegg kjem dei bompengeinntektene som ein også tek inn. No viser status at ein har veldig mange ledige anleggsarbeidarar i landet, ca. 1 000 var det siste talet. Prognosane viser at dette også vil auke framover i tida. I tillegg er det mange ledige anleggsmaskiner. Synest statsråden at det er fornuftig at desse ledige anleggsarbeidarane held fram med å gå på trygd i staden for å bli sette inn i produktivt arbeid som vil betre vegstandarden, redusere kostnadene for næringslivet og også redusere talet på trafikkulykker?
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «På E18-strekningen Dyreparken/Kristiansand–Grimstad vil valget stå mellom å bygge en tofelts vei eller en smal firefelts vei. Prosjektet gjennomføres som OPS-prosjekt. Ut fra trafikk- og sikkerhetsmessige hensyn synes det hensiktsmessig å bygge smal firefelts vei. En seinere utvidelse fra to- til firefelts vei vil for meg virke fordyrende og lite framtidsrettet. Vil statsråden ta initiativ til at bygging av firefelts vei realiseres?»
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er veldig gledelig for meg at statsråden deler mine vurderinger når det gjelder trafikksikkerhet, når det gjelder framkommelighet, og når det gjelder å tenke framtidsrettet. Dette er en landsdel der stamveinettet har dårlig standard. Vi ser stadig økende trafikk, godt over de prognoser som ligger til grunn. Den økende trafikken medfører dessverre store ulykkestall, både drepte og skadde. Næringslivet har høye transportkostnader, og det vet vi også går ut over deres konkurranseevne. Ved å få en firefelts vei nå, med midtskille, vil vi også lettere kunne oppnå vårt mål, nemlig nullvisjonen. Vi vil også knytte landsdelen tettere sammen og få et tettere bolig- og arbeidsmarked, og vi vil få ned transportkostnadene, slik at næringslivet kan konkurrere bedre. Jeg vil gjerne spørre statsråden: Hvis alle lokale planer er ferdigbehandlet etter framdriftsplanen, vil en utvidelse til firefelts vei føre til noen forsinkelser i forhold til den planlagte oppstart, som er i 2005?
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-02-12:
Det ble henvist til Nasjonal transportplan og behandlingen av den når det gjelder de statlige prioriteringer. Det stemmer, det er helt korrekt. Men hvis oppstart skal skje i 2005, er jeg litt opptatt av når vi eventuelt vil få dette til behandling i Stortinget. For det må jo skje noe før behandlingen av Nasjonal transportplan. Kan statsråden si noe om det?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
«Stortinget fattet vedtak 20. juni i fjor om luftfartstemaer som skal behandles i neste Nasjonal transportplan, og samferdselskomiteens flertall utvidet temaene betydelig i merknad. Departementet oversendte vedtaket til Avinor AS først i januar, mens merknaden ikke er oversendt. Avinor skal avslutte arbeidet i mai i år. Hva er begrunnelsen for å bruke 7 måneder på å oversende stortingsvedtaket og å ikke oversende merknaden?»
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Jeg takker for svaret. Det som er et poeng her, er at det i den flertallsmerknaden som har betydning for saken, er forhold som ikke går konkret på den enkelte flyplass, men som går på luftfartspolitikk generelt. Jeg nevner bl.a. drøfting av prisnivå, reisemønster internt i landsdelene og mellom landsdelene og gjennomgang av overgangsprising for reisende som må benytte flere selskap – altså en bred drøfting av luftfartens betydning. Det er fortsatt noe uklart for meg om man avventer hvorvidt denne utredningen skal gjennomføres eller ikke, inntil man har fått retningslinjer for sikkerhet på flyplassene. I så tilfelle blir det feil. Og jeg stiller fortsatt spørsmål ved hvorfor det har gått så lang tid, og om Stortinget kan være trygg på at alle oppdrag, alle momenter og alle merknader fra samferdselskomiteen vil bli gitt en bred og grundig drøfting når revidert transportplan kommer til behandling i januar neste år.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Statsråden viser til at de utredningene som er gjort om flyplasstruktur, ligger der. Det var et poeng i Stortinget at man ikke var fornøyd med utredningsgrunnlaget når det gjaldt den saken, og derfor gav man et nytt oppdrag. Det er rimelig mye av det som lå i den saken, som bør gjennomgås på nytt på bred basis. Men oppfatter jeg statsråden rett, er det andre i departementet som jobber med de spørsmål som Stortinget bad om svar på, og som har jobbet med det helt siden juni i fjor.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «En del lastebiler med ABS-bremser har ikke henger med samme type bremser. Dette kan i enkelte tilfeller med «nødbremsing» gjøre at hengeren kan lage trafikkfarlige situasjoner. Er statsråden kjent med denne problematikken, og hva vil hun i så fall gjøre med disse gamle hengerne i kombinasjon med nyere lastebiler?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret, som var en oppsummering av hvilke krav og regelverk vi har i dag, og hvordan dette skal fungere når det går bra. Men det er ofte det ikke går bra. I Hedmark bl.a. har vi sett flere ulykker med kombinasjonen ABS-bremser på bil/ikke ABS-bremser på henger. Når man bremser bilen, sklir hengeren ut. Den sklir på siden og feier med seg det som er å feie med seg. Hvis det da kommer myke eller harde trafikanter, er det ikke noe problem å forstå at det blir en litt spesiell situasjon, en ulykke selvfølgelig. Noen av fylkespolitikerne i Hedmark var på trafikksenteret på Braskereidfoss i Våler for noen dager siden og så på hva som skjedde der. De fikk en demonstrasjon, og på grunnlag av den demonstrasjonen og tilbakemeldinger fra våre fylkespolitikere tok jeg opp dette. For øvrig har jeg kjørt lastebil selv, så jeg kjenner til dette. Det er klart at dette er en økonomisk vurdering, men den økonomiske vurderingen burde egentlig ikke være så stor. Det koster et sted mellom 15 000 kr og 30 000 kr, er det meg fortalt, å utstyre en gammel henger uten ABS-bremser med ABS-bremser. Det skulle vel være mulig?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er mulig at det er riktig å vente og vurdere. Det spørs hvor lenge man skal vente på det som kommer, for i mellomtiden skjer det ulykker – om ikke daglig, så skjer det relativt ofte. Ca. en fjerdedel av norske hengere, er det meg fortalt, er hengere som ikke har ABS-bremser. Det er klart at når man teller antall vogntog, og man vet hvor mange kilometer og mil disse vogntogene går hver dag, ser man at det ikke akkurat er med på å gjøre trafikksikkerheten bedre. Når også brorparten av næringen ønsker et påbud, og organisasjonene ønsker det, skulle det ikke være så langt fram til at vi kan få en lovbestemmelse om at det skal være ABS både på henger og lastebil.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I Husbankens regler for bostøtte er det bl.a. krav til at ett av husstandens medlemmer skal være under 18 år for at husstanden skal være støtteberettiget. Foreldre som har avtale om og praktiserer delt omsorg for barn, er derimot avskåret fra å motta bostøtte når barnet ikke er folkeregistrert på vedkommendes adresse. Mener statsråden at dette er i tråd med intensjonene i bostøtteordningen?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er positivt at statsråden er prinsipielt enig i at dersom man har delt omsorg, skal man ikke ha mindre muligheter til å ha en slik omsorg fordi man ikke får bostøtte. Det er Arbeiderpartiet helt enig i. Det må ikke ligge hindringer i veien som gjør at man faller utenfor bostøtteordningen. Det er faktisk lenge siden Valgerd Svarstad Haugland tok opp denne saken med daværende statsråd Sylvia Brustad, og saken skulle utredes i departementet. Det har Husbanken gjort, sier noen kilder, dvs. at saken er ferdig utredet. Da vil jeg spørre: Mener statsråden at det fortsatt vil gå år og dag før denne saken kan komme opp, bli vedtatt, i Stortinget?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er tydelig at statsråden ikke prioriterer dette så høyt. Det mener Arbeiderpartiet er urimelig. Vi må ha likhet for loven dersom man kan dokumentere at man har delt omsorg, at barnet bor både hos far og mor, og at dette er en god løsning for barnet. Nå sier statsråden at dette koster 25 mill. kr. Innenfor bostøtten er dette en veldig liten sum – i dag bruker vi nesten 2 milliarder kr. Det må ikke være slik at hvis man skal innføre en slik regel, må det gå på bekostning av eldre, uføre eller andre som i dag får bostøtte. Derfor mener Arbeiderpartiet at man absolutt bør ta dette alvorlig og få fjernet en så gammel regel, som er helt fra 1972, da man hadde et helt annet samlivsmønster.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
I retningslinjene for bostøtteordningen, som er blitt utarbeidet av Husbankens hovedstyre, kreves det at husstandsmedlemmer det søkes bostøtte for, er registrert i folkeregisteret som bosatt i boligen og faktisk bor i boligen det søkes støtte for. Dette har i enkelte tilfeller medført at personer med delt omsorg for barn har mistet retten til bostøtte som følge av at barnet i folkeregisteret er registrert som bosatt i en annen bolig enn den boligen det søkes bostøtte til. Et av formålene med bostøtteordningen er å skape botrygghet. Prinsipielt mener jeg at personer med delt omsorg for barn også bør få bostøtte selv om barna i utgangspunktet er registrert bosatt i en annen bolig enn det søkes bostøtte for, dersom det kan dokumenteres at en faktisk har delt omsorg for barnet eller en utvidet samværsordning. En utvidelse av bostøtteordningen i denne retningen har selvfølgelig også en kostnadsside. Innenfor en gitt bevilgning vil dette innebære at minstepensjonister, unge uføre og andre med lave inntekter får mindre bostøtte. I budsjettet for 2003 prioriterte Regjeringen oppmyking av boligavgrensingen for barnefamilier, kostnadsberegnet til 77 mill. kr, samt midler til å oppjustere sjablonen for lys og brensel. Ytterligere forbedringer av bostøtten vil bli vurdert både i forbindelse med boligmeldingen og i statsbudsjettene for årene fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
Det finnes flere urimeligheter i bostøtteordningen slik den er utformet i dag. Den største urimeligheten vi har hatt i lang tid, har vært boligavgrensingsregelen, som altså Regjeringen prioriterte høyt å få gjort noe med i det budsjettet som er lagt frem. Det gikk, innenfor et stramt budsjett på bekostning av mulighetene til å gjøre andre endringer i bostøtteregelverket som vi også kunne ønsket å gjøre, men som vi altså ikke hadde handlingsrom for, f.eks. å få endret regelverket knyttet til spørsmålet om delt omsorg hvor barnet er bostedsregistrert i en annen bolig enn i boligen til den forelderen som søker om bostøtte. Slik sett er det ingen prinsipiell uenighet, men det er rett og slett et spørsmål om å ha rammer til å kunne prioritere nye regelendringer. Det er også et ønske fra Stortinget om at vi skal prioritere regelendringen om å fjerne 40 m2-grensen. Vi har delvis begynt på dette. Men på dette tidspunktet står det først og fremst på å finne økonomisk rom. De foreløpige beregningene Husbanken har lagt frem, er at det vil være en kostnadsendring på ca. 25 mill. kr.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
Jeg må bare si at hvis vi innenfor en gitt budsjettramme skal innføre nye kriterier, og nye grupper kommer inn, vil det gå på bekostning av de pengene som brukes til de allerede eksisterende bostøttemottakerne. Noe annet er ikke mulig. Derfor har vår prioritet vært å ta fatt på noen av urimelighetene som finnes i bostøtteordningen, noe som altså kan gi flere barnefamilier en mulighet til å komme inn under ordningen. Det var det viktigste satsingsområdet til denne regjeringen. Det er også andre urettferdigheter på listen over ting som vi ønsker å gjennomføre når vi føler vi har økonomisk rom for det. Men det må ikke være slik som det var i forbindelse med budsjettopplegget for Stoltenberg-regjeringen i 2001, at man foreslår nye satsinger fordi det gir politisk gevinst, mens man samtidig reduserer verdien av bostøtten til alle dem som har bostøtte. Vi kommer også feil ut hvis vi bare retter søkelyset mot de tingene som er nye, og som gir fine medieoppslag, når man faktisk undergraver og utvanner bostøtteordninger ved at de som allerede er inne, får mindre hver eneste gang. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet i høst ikke hadde forslag om å gjøre noe med dette i forbindelse med bostøtteordningen. Jeg håper vi kan finne rom for det i den neste budsjettrunden vi skal ha, men jeg kan ikke garantere noe på forhånd. Det er avhengig av at vi sier at dette er mer prioritert enn alle de andre forslagene som også Arbeiderpartiet har, når det gjelder endringer i bostøtten.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
UDI er, som representanten Lysbakken sier, oppdragsgiver for de virksomhetene som driver asylmottakene i Norge. Mottakene drives i dag av kommuner, frivillige organisasjoner og private foretak. Tildeling av kontrakt for drift av mottak skjer etter konkurranseutsetting i henhold til forskrift om offentlige anskaffelser. Det er driftsoperatør som har arbeidsgiveransvaret for de mottaksansatte, og ikke UDI. Videre har driftsoperatør ansvar for å følge opp de krav som stilles til arbeidsmiljøet i arbeidsmiljøloven og tilhørende forskrifter. Dette inkluderer også opplæring av de ansatte samt eventuelt valg av verneombud og arbeidsmiljøutvalg. Dette fremgår direkte av arbeidsmiljøloven, men gjenspeiles også i driftsreglementet som driftsoperatørene forplikter seg til å følge når de inngår avtale med UDI om drift av asylmottak. Dersom det er tilfelle at man i enkelte asylmottak opplever problemer i forhold til arbeidsmiljøet, er dette beklagelig, men like fullt et ansvar som juridisk tilligger driftsoperatør som arbeidsgiver. Leverandører som ønsker å delta i konkurranse om mottakskontrakter, er forpliktet til å fremlegge egenerklæring om at de oppfyller lovbestemte krav i Norge innen helse, miljø og sikkerhet. Dette følger av forskriften om offentlige anskaffelser ved etablering av asylmottak, §5-16. Dersom tilbyder ikke fremlegger en slik egenerklæring, blir vedkommende diskvalifisert fra å delta i konkurransen. Dersom det viser seg at driftsoperatørene på tross av fremlagt egenerklæring ikke tar forpliktelsene seriøst, bør dette avstedkomme nærmere undersøkelser, som igjen kan medføre konsekvenser for det fremtidige kontraktsforholdet mellom UDI og den aktuelle driftsoperatøren. Det er av stor viktighet at det offentlige som oppdragsgiver på denne måten signaliserer betydningen av at regelverket som gjelder for norske virksomheter, følges.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
Det er i utgangspunktet Arbeidstilsynet som har ansvar for å drive tilsyn med at arbeidsgivere i norske virksomheter følger arbeidsmiljølovgivningen. Hvis det er slik at det er store problemer på enkelte av asylmottakene, vil det ikke først og fremst være naturlig at det er statsråden i Kommunaldepartementet som foretar seg noe med det, men at de ansatte på mottakene tar kontakt med Arbeidstilsynet eller tar kontakt direkte med UDIs lokalkontor, som er de som har kontraktsforhandlinger og tilsynsoppgaver knyttet til mottakene. Hvis det skulle vise seg – som jeg sa i mitt hovedsvar – at det er alvorlige brudd på den egenerklæringen som man har gitt, om å følge helse-, miljø- og sikkerhetslovgivningen og arbeidsområdene i forbindelse med at man har fått mottakskontrakt, vil det da kunne få som konsekvens at man senere blir diskvalifisert eller får problemer med å komme inn i en ny anbudskontrakt. Derfor er det viktig at vi fokuserer på de riktige linjene, og det er altså UDIs distriktskontor og Arbeidstilsynet som, med henholdsvis tilsynsoppgaver på vegne av arbeidsmiljøloven og som ansvarlig for kontraktene, bør være rette vedkommende for å ta kontakt. Jeg mener at UDIs lokale kontor skal ta seriøst den typen henvendelser når de kommer, for å avklare om det er forhold som er brudd på de forpliktelsene mottaksoperatørene har påtatt seg.
Erna Solberg (Høyre), 2003-02-12:
Arbeidstilsynet er et såkalt risikobasert tilsyn. Det vil si at de først og fremst konsentrerer sin tilsynsvirksomhet om de virksomhetene hvor risikoen for arbeidsmiljørelatert helseskade er størst og arbeidsmiljøbelastningen høy for en stor andel arbeidstakere. Derfor er det ikke sikkert at mottak er det man oftest kontrollerer i forhold til det regelmessige tilsynsarbeidet som Arbeidstilsynet har. Men det er altså mulig å ta opp saker med Arbeidstilsynet, hvor de vil vurdere om det er så alvorlige forhold at de ønsker å gjennomføre tilsyn. På samme måte er det fullt mulig å ta dette opp med UDI. Jeg kan ikke ta opp saker direkte med Arbeidstilsynet. Det ligger altså ikke innenfor vår linje. Det er det Arbeids- og administrasjonsdepartementet som har ansvaret for. Når det gjelder hva som skal være hovedfokus for Arbeidstilsynet, vil jeg bl.a. vise til de vedtak som fattes under budsjettbehandlingen her på Stortinget. De gir kvalitative retningslinjer for hvilke områder som Arbeidstilsynet faktisk skal prioritere i året som kommer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I et intervju med NRK Hordaland 6. februar hevder Norsk Forening for Asylmottaksarbeidere at arbeidsforholdene ved mange private asylmottak er uakseptable. Ifølge foreningen gjør dårlig arbeidsmiljø og store arbeidsbelastninger at mange ansatte slutter tidlig. Det mangler både verneombud, opplæring og arbeidsmiljøutvalg ved mange mottak. Hva slags ansvar har UDI, som oppdragsgiver, for denne situasjonen, og hva vil statsråden gjøre for å rydde opp?»
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg registrerer at budskapet i hovedsak er positivt. Jeg vil likevel gjerne vite hva statsråden konkret vil gjøre for å følge opp det utspillet som er kommet fra fagforeningen til de ansatte, for det er tydelig at forholdene ikke er slik som de burde være. De klager jo nettopp på at flere av de forholdene som statsråden her nevner at skal være i orden, på en del av mottakene ikke er i orden. Vil statsråden følge opp med konkrete tiltak? Ser statsråden noe behov for nærmere kontrollrutiner for de virksomhetene som staten konkurranseutsetter, eller de oppdrag som staten setter bort på andre vis, når det nå, til tross for det regelverket man har, kan vise seg at det er den type forhold i en del av disse virksomhetene?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg synes statsråden gir positive signaler. Men det er klart at hvis det signalet skal bli verdt noe i praksis, må den type kontrolltiltak som statsråden nevner, faktisk bli gjennomført. Og ifølge det som Norsk Forening for Asylmottaksarbeidere har kunnet bringe på det rene, skal det bare ha vært gjennomført én kontroll på mottak i løpet av siste året fra Arbeidstilsynets side. Derfor er det viktig at de signalene som statsråden her gir, når fram, slik at UDIs distriktskontor og Arbeidstilsynet faktisk går i gang med mer grundige kontroller. Derfor vil jeg gjerne vite om statsråden kunne tenke seg å ta et initiativ overfor Arbeidstilsynet og andre relevante myndigheter, slik at vi kan få gjennomført flere ordinære kontroller ved disse mottakene.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
«Etter utvidelsen av Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark har 40 hytter ved Snøfjellstjønnin fått begrensede atkomstmuligheter. Hytteeierne nektes bl.a. å vedlikeholde en gammel atkomstvei, da det fryktes at den skal brukes mer. Dette er Oppdal kommune uenig i. Veien er normalt stengt for uvedkommende. Hytteeierne får nå begrenset glede av hyttene og naturen i området. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at vernearbeidet tilpasses eksisterende bruk?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret, som var delvis positivt, så langt jeg kunne tolke det. Det er klart at brukerne av disse områdene er opptatt av to ting: Det ene er å få vedlikeholde den veien de har. Det andre er selvsagt å kunne bruke den, i og med at man har fått vedlikeholde den, også til transport av dem som har hytter der, for det er snakk om et betydelig stykke vei, og en del av de eldre brukerne har vært vant til å kjøre inn og bruke området. Er det ikke rimelig at veianlegg som allerede er etablert og tidligere vedlikeholdt, også skal kunne vedlikeholdes og brukes i framtiden?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. For oss er det viktig at man lytter til lokaldemokratiet. Jeg må vise til at Oppdal kommune er positiv til vedlikehold av denne veien, og de øvrige myndighetene bør iallfall vektlegge at lokaldemokratiet stiller seg positivt til både vedlikehold og bruk av denne veien, som det har vært tradisjon for. Jeg antar at statsråden vil legge vekt på hva lokaldemokratiet også mener i denne saken.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark ble opprettet 3. mai i fjor som en utvidelse av tidligere Dovrefjell nasjonalpark. Ved utvidelsen ble området ved Snøfjellstjønnin innlemmet i parken, et område hvor det ligger flere hytter. Begrunnelsen for å ha dette området med i nasjonalparken er særlig hensynet til villreinen, som også er et av motivene for utvidelsen av nasjonalparken. Det aktuelle hyttefeltet ligger vest for Soløyfjell, som har stor betydning som beiteområde og vinterbeite for bukker. Viktige trekkveger til og fra Soløyfjellet går også gjennom Snøfjelltjønnområdet. De fleste hyttene var i utgangspunktet oppført som små jakt- og fiskebuer, men er senere blitt utvidet til enkle hytter. Det har vært en gradvis utvikling av kjøresporet til hyttene, fra enkel traktorstandard på slutten av 1980-tallet, til at vegen i dag kan kjøres med firehjulstrekker. Bilvegen lenger ned i Dindalen er låst med bom, og det er kun folk med nøkkel som kan kjøre inn, dvs. grunneiere, rettighetshavere og hyttefolk. Veg- og hytteforeningen har søkt om tillatelse til utbedring av kjøresporet på visse strekninger innenfor nasjonalparken. Søknaden behandles nå som dispensasjonssak etter verneforskriften. Fylkesmannen har avslått søknaden, bl.a. under henvisning til at saken ville bli vurdert i forvaltningsplanen som skal utvikles. Fylkesmannens vedtak er påklaget til Direktoratet for naturforvaltning. Direktoratet har sendt svar til hytteforeningen med ønske om en befaring i området før saken ferdigbehandles. Veg- og hytteforeningen har svart positivt på dette, og befaringen skal gjennomføres på forsommeren 2003. Så lenge denne saken ligger til klagebehandling i direktoratet, vil det ikke være riktig av meg å kommentere saken videre. Rent generelt vil jeg likevel si at det ved utformingen av nasjonalparkforskriften er lagt vekt på i rimelig grad å imøtekomme en etablert praksis. Selv om hytteområdet nå ligger innenfor nasjonalparken, betyr ikke det at det ikke skal være anledning til å benytte motorisert transport inn i området. Forvaltningsmyndigheten skal fortsatt kunne gi tillatelse til nødvendig transport av ved, proviant, materialer mv., som representanten er opptatt av, etter eksisterende kjørespor til hyttene inne ved Søndre Snøfjelltjønn. Kombinert med mulighetene for scootertransport på vinterføre innebærer dette at hyttefolket fortsatt skal få dekket behovet for nyttetransport.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Som jeg sa, er vedtaket fra fylkesmannen påklaget til Direktoratet for naturforvaltning, så jeg kan ikke gå noe mer konkret inn i saken utover å si at vedlikehold av vegen er noe annet enn opprustning av vegen. Representanten nevnte vedlikehold av vegen. Det har jeg merket meg. Rent generelt synes jeg også at når det har vært etablert en enkel traktorveg inn, når man tidligere har hatt anledning til å kjøre inn ved og også har hatt anledning til annen nyttetransport – jeg nevnte proviant – ser jeg ingen grunn til at det skal stikkes kjepper i hjulene for dem som bruker hyttene. Litt annerledes blir det selvsagt med ren persontransport inn. Når det gjelder f.eks. funksjonshemmede eller eldre mennesker, synes jeg det skal kunne ses på med litt andre øyne. Det var punkt én. Som punkt to må man også være klar over at det vel er noen kilometer fra selve nasjonalparkgrensen inn til hyttene, og at det der kan være et annet regime enn på det området som ikke er omfattet av nasjonalparken.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Jeg har merket meg de innspillene, i tillegg til det andre, og har i og for seg ikke noe mer å tilføye.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Forvaltningsmålet for gaupe ble fastsatt av Stortinget ved behandlingen av St.meld. nr. 35 for 1996-97 Om rovviltforvaltning. Gaupe skal forvaltes slik at sammenhengende bestander og reproduksjon blir opprettholdt over store områder i landet. Bestandstettheten skal imidlertid reguleres i forhold til skadeomfanget i de enkelte områder. I de mest sauerike områdene på Vestlandet og i områder som er viktige for reindriften i Nord-Norge, skal det ikke etableres reproduserende bestander. Her reguleres bestanden gjennom kvotefri gaupejakt. Ellers i landet reguleres bestanden ved kvoteregulert jakt. I Hedmark og i Nord-Trøndelag/Fosen er det i tråd med Stortingets forutsetninger opprettet egne gaupenemnder som fastsetter kvoter og områder for jakt. Det er nylig publisert nye bestandstall, som representanten også var inne på, som viser en reduksjon i den samlede bestanden av gaupe på 20–30 pst. fra 1996 og frem til 2002. Som representanten også påpeker, er bestandstallet for gaupe i 2002 beregnet til minimum 300–350 dyr, mens tilsvarende tall i begynnelsen av perioden er beregnet til 400–500 dyr. Samtidig som bestanden er redusert, er også skader på bufe og tamrein grunnet gaupe betydelig redusert i samme periode. Det har de siste årene vært en markert nedgang i de samlede jaktkvotene for gaupe. For å hindre for store uttak av reproduktive hunndyr, er det i de fleste fylkene innført en egen hunndyrkvote. Som kjent er dette gjort av hensyn til at hunndyrene er de viktigste i reproduksjonssammenheng. Når hunndyrkvoten er fylt, blir jakten automatisk stoppet. I år er hunndyrkvoten satt til 19 dyr, mens tilsvarende hunndyrkvote i 2002 var 28 dyr. Dette viser at forvaltningen tar hensyn til endringer i bestandene. For årets jaktsesong har Direktoratet for naturforvaltning, etter klage fra Naturvernforbundet, satt ned kvoten i Nord-Trøndelag/Fosen fra 17 dyr til 9 dyr. Klagen fra tre næringsorganisasjoner i Hedmark på vedtaket om 16 dyr i Hedmark er ikke tatt til følge av direktoratet. Etter klagebehandlingen er årets totalkvote endret fra 93 til 85 dyr i hele landet. Jeg er opptatt av at vi skal ha en sammenhengende og levedyktig bestand av gaupe i landet, som også Stortinget har fastsatt, samtidig som tap av bufe og tamrein holdes på et lavest mulig nivå. En reduksjon i gaupebestanden medfører at forvaltningen må ha en større grad av presisjon både i bestandsovervåkningen og ved fastsetting av kvoter. I forbindelse med rovviltmeldingen vil jeg gå nærmere gjennom målsettinger og beskatningsmetoder for å videreføre en forsvarlig forvaltning av gaupe.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Det er for tidlig å si noe endelig om hva vi vil foreslå i denne rovdyrmeldingen. Stortinget har bedt om en gjennomgang av bestandssituasjonen for alle de store rovdyrene – ulv, gaupe, jerv, bjørn og kongeørn. Det vil Stortinget få seg forelagt. Det som vi nå må passe på, er at vi også greier å ha en levedyktig stamme med gaupe. På norsk side har vi nå 300-350 gauper, på svensk side er det over 1 000. Vi vet også at det er en viss utveksling, spesielt mellom Hedmark og Sverige. Men vi følger nå situasjonen for gauper nøye. Det er viktig at man fastsetter en egen hunndyrkvote, som jeg var inne på, for straks man har nådd opp i det antall hunndyr som kvoten fastsetter, må jakten avvikles. Derfor har vi også sett de siste årene at den totale avgangen er langt lavere enn det som har vært den totale kvoten, for jakten må jo slutte når man har kommet opp i det antall hunndyr som er fastsatt. Man kan ikke se forskjell på hunndyrene og hanndyrene når man skyter, slik at jakten må slutte når man har nådd kvotenivået.
Børge Brende (Høyre), 2003-02-12:
Alle tiltak vil bli vurdert på en skikkelig måte i forbindelse med rovdyrmeldingen, og de innspillene som kommer fra ulike organisasjoner, tas selvsagt også med. Det Stortinget har fastsatt, er at det skal være en balanse mellom disse rovdyrene og bufe i utmark og viktige landbruksnæringer. Nå har vi sett at tapstallet i forhold til landbruksnæringen har gått kraftig ned de siste årene – dette er da knyttet til gaupe. Det er selvsagt slik at vi vektlegger hva som kommer fra disse frivillige organisasjonene, også innspillet her fra Venstres utmerkede representant. Men som representanten er kjent med, er vi avhengig av et nært samarbeid med landbruksmyndighetene, som også har noen andre hensyn å ta, ikke minst knyttet til landbrukets ve og vel. Det er vel representanten kjent med, uten at jeg skal utdype det nærmere.
Frode Hervik (Venstre), 2003-02-12:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Ifølge en rapport utarbeidet av Norsk institutt for naturforskning på oppdrag fra Direktoratet for naturforvaltning er gaupebestanden redusert med 20-30 pst. i perioden 1996-2002. Fra en estimert totalbestand på 400-500 gauper i 1996 er bestanden redusert til 300-350 dyr i 2002. For 2003 har Direktoratet for naturforvaltning gitt tillatelse til felling av 85 dyr, altså rundt ¼ av bestanden. Mener statsråden at dette er en forsvarlig rovdyrforvaltning i forhold til å sikre en bærekraftig gaupebestand?»
Frode Hervik (Venstre), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er selvsagt positivt med egne hunndyrkvoter i forhold til bestandsutviklingen. Statsråden viste til en markert nedgang i de samlede jaktkvotene de siste årene. Men dette samsvarer ikke helt i forhold til felte dyr totalt. I 2000 ble det felt 95 gauper totalt, i 2001 81 gauper og i 2002 92 gauper. Et problem synes å være at fellingskvotene tilpasses av fylkesmennene i hvert fylke. Jeg er glad for at statsråden vektlegger betydningen av større grad av presisjon både i bestandsovervåkning og fastsetting av kvoter. Mitt spørsmål til statsråden blir da om han vil vurdere å innføre en helhetlig forvaltning på nasjonalt nivå og innføre klart definerte bestandsmål i forbindelse med den nye rovdyrmeldingen.
Frode Hervik (Venstre), 2003-02-12:
Jeg er veldig glad for at miljøvernminister Børge Brende har bedret rovdyrforvaltningen i forhold til det tidligere regjeringer har gjort. Jeg håper også at miljøvernministeren legger til grunn bl.a. anbefalingene fra WWF-Norge i forhold til å sikre en forsvarlig forvaltning av gaupebestanden. De mener i alle fall helt klart at det må til en bestandsøkning framover for å sikre en bærekraftig gaupebestand i Norge. Jeg håper at miljøvernministeren tar med seg disse innspillene og vurderer de tiltakene som må til å for å sikre dette.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-01:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-01:
Jeg vil gjerne foreslå Ågot Valle.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-01:
Jeg vil gjerne foreslå Geir-Ketil Hansen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-10-01:
Jeg vil gjerne foreslå Berit Brørby.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-10-01:
Jeg foreslår Sigvald Oppebøen Hansen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-10-01:
Jeg vil foreslå Asmund Kristoffersen.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-10-01:
Jeg foreslår Finn Martin Vallersnes.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-10-01:
Jeg foreslår Ursula Evje.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-03-25:
Jeg vil foreslå Øyvind Halleraker og Finn Martin Vallersnes.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-25:
Jeg vil gjerne få lov å fremme et forslag om at det innføres rekrutteringskvoter for ungdom i fiskerinæringen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-25:
Jeg deler interpellantens bekymring for at leteaktiviteten nasjonalt er lav. Det som gjør dette til en kilde til bekymring, er først og fremst at riggratene i dag er ganske lave, og at oljeprisen er rimelig høy. Men jeg har lyst til å understreke at jeg tror ikke det er en særnorsk situasjon. For hvis vi ser på oljeselskapenes arbeid både i forhold til Vest-Afrika og Mexicogolfen, preges også disse områdene av en større stillstand enn det man forventet for bare to–tre år siden. Jeg er ikke i tvil om at olje- og leverandørindustrien er vår fremste kunnskapsindustri, og at den er svært framtidsrettet og mer langsiktig enn mange vil ha det til. Derfor tror jeg det er viktig at en ikke på dette tidspunkt svartmaler situasjonen. Det er viktig fordi vi er nødt til å ha tilbakevendende rekruttering til denne bransjen, og vi er nødt til å ha en driv i utviklingen av teknologien, særlig på dette området. Samtidig tror jeg det er viktig at en ikke slår seg til ro med at Norge har blitt bra på en del ting også internasjonalt, som f.eks. undervannsløsninger eller boring på middels dybde. Vi må hele tiden kjempe for å drive den teknologiske utviklingen videre på dette området, slik at denne industrien i framtiden kan være det som er noe av det fremste vi kan by på av teknologi og kunnskap. Alle undersøkelser viser at teknologien er den viktigste konkurransefaktoren for denne næringen – det er ikke skatt, det er ikke rammevilkår, men det er teknologien som er den viktigste konkurransefaktoren for næringen. Det vi da bør spørre oss om, er: Hva satser vi i dag fra samfunnets side når det gjelder reinvestering i oljeindustriens evne til teknologiutvikling? Det synes jeg er et godt spørsmål, tatt i betraktning de store inntektene samfunnet har fra denne næringen. Et annet forhold, som også er avgjørende for konkurransefaktoren, er samspillet mellom leverandørindustri og oljeselskap. Det som er problemet, når en ser en økende tildeling av kontrakter fra norske oljeselskaper til utenlandske verft, er at man kan komme til å ødelegge eller forvitre det nødvendige samspillet oljeselskapene må ha med leverandørindustrien for nettopp å utvikle ny teknologi, som igjen kan være banebrytende internasjonalt. I det bildet er ikke oljeselskapene alene, de er også avhengige av leverandørindustrien. Et godt eksempel er at for 15 år siden var gjennomsnittlig utvinningsgrad for de fem største feltene på norsk sokkel 35 pst. I dag er det 53 pst., og det betyr altså en økt inntekt både for selskapene og for staten gjennom økt oljeutvinning på ca. 4,5 milliarder fat olje. I forhold til både haleproduksjon og utvinningsgrad er det viktig, men det er vår vilje og evne til å reinvestere samfunnets midler i teknologiutvikling som vil være vesentlig. Jeg har også lyst til å nevne at Senterpartiet har anbefalt Regjeringen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett å komme tilbake til den type kompetansehevingsprogram som ble brukt overfor Aker Verdal, igangsatt av sentrumsregjeringen i 1999, som nettopp er tilpasset den kunnskapen og den sykliske hverdagen til leverandørindustrien.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-03-25:
Jeg føler meg høyst usikker på om det er tjenlig for saken at saksordfører prøver å isolere diskusjonen om føre var-prinsippet til å være et SV-spørsmål. Det er jo slik at føre var-prinsippet innebærer at tvilen skal komme naturen til gode. Det er ingen diskusjon om det. Det er det som ligger i føre var-prinsippet, og det er det som er spørsmålet knyttet til denne saken. Dette er ikke en art som har utvandret fra Russland og opp til Barentshavet. Den er utplassert. Dette er en fremmed art, som er utplassert i en annen økologisk sammenheng enn der den hører hjemme. Den sprer seg meget fort, og den er til stor skade, så langt vi kan se, for en god del av dem som utøver næring i området. Og det er en samlet næring som sier at de ikke ønsker at denne krabben skal forvaltes som en ressurs, men som en uønsket, fremmed art. I en slik situasjon blir jeg litt overrasket over at saksordføreren her nettopp bagatelliserer den diskusjonen, som jeg har oppfattet at han gjør, for det er en viktig diskusjon om hvilket utgangspunkt man skal ta, og så kan vi diskutere virkemidlene deretter. Men man må ha klart for seg hva som er utgangspunktet for debatten. Og utgangspunktet for Senterpartiet, som vi ikke kan vri oss fra, er at dette er en fremmed, introdusert, uønsket art, som må behandles deretter, og så kan vi diskutere virkemidlene. Vårt utgangspunkt er da fritt fiske. Jeg har dessverre en følelse av at flertallet her prøver å bruke føre var-prinsippet i en sammenheng der det ikke er rettmessig å bruke det, for det er ikke føre var flertallet legger opp til, men vente og se.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-03-25:
Det er riktig at Høyre var med på disse merknadene i innstillingen til sårbarhetsmeldingen. Da skulle det være rimelig greit hva vi mener om det. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet er enig med oss i at vi bør avvente hva Regjeringen mener om dette i revidert nasjonalbudsjett. Det er en veldig viktig etablering som skal skje, og det er viktig at man vurderer alle forhold knyttet til denne etableringen. For min del kan gjerne Vardø være et godt alternativ, men jeg tror det er viktig at man ser hele dette i et perspektiv hvor både økonomi, ressurser og eksisterende infrastruktur er med, og selvfølgelig det som kanskje i denne spesielle saken er ekstra viktig, nemlig forholdet til våre naboland og kanskje spesielt til Russland. Det er viktig at vi her har en overvåking og etablerer et godt apparat som har gjensidig tillit, også blant våre naboer.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-03-25:
For å ta det siste først: Jeg må nok si at jeg i høyeste grad deler representanten Langelands anmerkning om hva vi opplevde under vår komitereise i Nordvest-Russland. Det var skremmende tilstander vi ble vitne til, og jeg må nok også si at det satte våre egne miljøutfordringer i et perspektiv. Så at vi må fortsette samarbeidet med Russland, tror jeg er helt nødvendig hvis vi skal lykkes i å minske faren for en forurensning som også kan ramme våre egne områder. Et senter for overvåking kan være en positiv idé, og jeg regner med at dette er spørsmål som det arbeides med i Regjeringen. Når det gjelder kongekrabben, vil jeg henvise til den behandling som foregår omkring dette spørsmålet i næringskomiteen. For egen del vil jeg legge til at det er de som har påpekt at dette er en ressurs, og det er jeg, inntil det motsatte blir bevist, innstilt på å lytte til. Det kan ikke være noe problem hvis vi har for mye av en ressurs. Da bør vi heller kunne regulere bestanden. Men som sagt, jeg vil der henvise til den behandlingen som foregår i næringskomiteen.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Spørsmålet om trafikkovervåking er et spørsmål som engasjerer mange. Ulykker som «John R» og «Green Ålesund» viste oss at det var et kraftig behov for å rydde opp i ansvarsforholdene knyttet til overvåking og beredskap, men også at beredskapen ikke var god nok. I tida etter «John R»-ulykken har det skjedd mye for å rydde opp i ansvarsforholdene, men det har også skjedd store endringer når det gjelder trafikkbildet. I 2002 gikk det ca. 200 oljetransporter langs norskekysten. Derfor er det behov for å en styrket innsats. Et av de sentrale virkemidlene i denne sammenhengen er etablering av en trafikksentral i Nord-Norge. Dette var også et tema da Stortinget behandlet sårbarhetsmeldinga. Den ble behandlet av to stortingskomiteer – justiskomiteen og forsvarskomiteen. De to komiteene gikk enstemmig inn for å opprette en trafikksentral i Nord-Norge, og sa at den f.eks. kunne legges til Vardø i tilknytning til kystradiostasjonen der. Regjeringa skal komme tilbake til denne saken i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller statsbudsjettet. Arbeiderpartiet ønsker å avvente Regjeringas forslag til lokalisering, men vi syns likevel det var merkelig at bl.a. regjeringspartiene ikke kunne gjenta formuleringa fra innstillinga til sårbarhetsmeldinga om at Vardø var et alternativ. Vi mener også at dette er blitt en sak hvor det er såpass mye uklarhet at det er behov for en rask avgjørelse. Vi mener derfor at denne saken må Regjeringa komme tilbake til i revidert nasjonalbudsjett. Mitt spørsmål til representanten Halleraker er: Hvorfor kunne ikke Regjeringa være med på å gjenta de samme merknadene som stod i innstillinga til sårbarhetsutvalget, der man pekte på at Vardø var ett alternativ for lokalisering av trafikkovervåkingssentralen?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Når det gjelder et senter for miljøovervåking, snakket jeg ganske mye i mitt innlegg om «Barentshavet på skjerm», som er et hjertebarn – det må jeg få lov til å innrømme. Noe av hovedtanken med det prosjektet er nettopp å utnytte mye av den kompetansen og kunnskapen som vi allerede har. Og som jeg sa i mitt innlegg, er det etablert et polarmiljøsenter som har samlet mye kompetanse innenfor eksisterende etater. Nå er jo også Kystverket samlokalisert. Vi mener at hvis Regjeringa tar tak i den utfordringa som ligger i innstillinga fra en enstemmig komite om å etablere «Barentshavet på skjerm», så kan vi få nettopp en styrking av denne miljøkunnskapen. La meg også få tilføye at dessverre har Regjeringa en rekke ganger foreslått å kutte i bevilgningen til Polarmiljøsenteret i budsjettsammenheng, og Arbeiderpartiet har foreslått å rette opp de kuttene, så dette er en sak vi er opptatt av. Når det gjelder opprydding i forurensa sedimenter, støtter vi som sagt hovedstrategien til Regjeringa i dette arbeidet. Men det er helt åpenbart at det er behov for økte bevilgninger i åra som kommer dersom man skal få ryddet opp. Vi håper og tror at Regjeringa også vil komme tilbake med økte forslag på dette området.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Som jeg også sa i innlegget mitt, kan vi ved bruk av satellittbilder observere skipstrafikk, fiskebåter, oljeutslipp, man kan følge iskantens bevegelser, man kan se om eventuelle isbreer skulle løsne, og man kan se algeoppblomstringer m.m. I dag selger Kongsberg Satellite Services satellittbilder til bl.a. Danmark og Nederland, men vi benytter oss paradoksalt nok ikke av det på en systematisk måte. I dag har Regjeringa fått en klar marsjordre om å ta i bruk satellittbilder systematisk. Vi sier bl.a. i innstillingen: «Komiteen mener det nå må legges opp til at satellittbilder brukes systematisk, både i den daglige overvåkingen av kyst og havområdene og som en del av langsiktig miljøovervåking.» Det er også en enstemmig komite som «viser til prosjektet «Barentshavet på skjerm» og vil be Regjeringen komme tilbake til dette i forbindelse med neste års statsbudsjett». Mitt spørsmål til statsråden er: På hvilken måte vil han nå ta tak i dette? Vil han f.eks. ta kontakt med de aktuelle medspillerne i dette prosjektet for at vi skal kunne få en skikkelig sak til behandling til høsten? Mitt andre spørsmål går på at Regjeringa flere ganger har foreslått å kutte i bevilgningene til Polarmiljøsenteret. Da komiteen var på besøk der, fikk vi bl.a. presentert forskning på lufttransporterte giftstoffer, forskning som skjer basert på grunnbevilgninger fra Miljøverndepartementet og oss i denne komiteen. Statsråden har også vært i Tromsø, bl.a. på 75-års jubileet til Norsk Polarinstitutt. Spørsmålet er: Ser Regjeringa behovet for å styrke dette forskningsmiljøet, og at det iallfall ikke er et område som bør kuttes i årene som kommer?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Først var det slik at miljøvernministeren mer eller mindre oppfordret oss til å spørre statsråd Svein Ludvigsen om «Barentshavet på skjerm». Nå snakket han i innlegget sitt om satellittovervåking. Men ett av poengene ved «Barentshavet på skjerm» er at det skal være mer enn det. Det skal samle kunnskapen vi får fra satellittbilder og kombinere den med den kunnskapen vi allerede har fra forskningsmiljøene og kunnskapsmiljøene i dette landet. Det handler også om å styrke den langsiktige miljøovervåkinga. Så her vil min utfordring være at miljøvernministeren og fiskeriministeren må samarbeide tett om dette området, også for å kunne følge opp merknaden om dette på en god måte. Mitt andre spørsmål gjelder det som jeg bl.a. har referert til, at Troms fylkesting i et brev til statsminister Kjell Magne Bondevik har tatt opp at man må få klare og entydige kommandostrukturer. Man skriver i brevet at kommandostrukturene i dag til dels er uklare og i hvert fall ikke entydige. Det er et klart signal og setter ord på noe som ikke bare fylkestinget i Troms er opptatt av, men det er et signal som i hvert fall jeg har fått gjennom en rekke møter og gjennom folk jeg har hatt kontakt med i arbeidet med denne meldinga. Statsråden understreket i sitt innlegg at han jobber med å få til en bedre samordning. Men poenget og det klare signalet er at dette haster. Mitt spørsmål til statsråd Svein Ludvigsen er derfor: Vil han sørge for å legge fram saken om etablering av en trafikksentral så raskt som mulig og på en måte der den ses i sammenheng med saken om etablering av en fristillingskommando på Reitan? Vil han nå sørge for at det i løpet av vårsesjonen blir ryddet opp i ansvarsforholdene, slik at de ansvarlige lokalt langs kysten får det helt klart for seg hvem som til enhver tid har ansvar for hva knyttet til trafikkovervåking dersom det skulle skje en ulykke? I dag er det ikke klart. Dette må det ryddes opp i – og det haster.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-25:
Eg vil gjerne starta med å takka ordføraren for saka – altså ikkje representanten Halleraker – for eit konstruktivt og godt samarbeid og ein konstruktiv vilje til å føreta miljøforbetringar i samband med havmiljømeldinga. SV stør overbygningen i havmiljømeldinga, som går på at ein skal ha ei økosystembasert forvalting, og at ein skal følgja føre var-prinsippet. Det er bra. Komiteen peiker på at det er eit auka press på fiskebestandane, og at det er eit behov for å redusera fangstkapasiteten. Ein del ting gjer Regjeringa, men ofte får ein inntrykk av at ein f.eks. når det gjeld kongekrabben, er meir oppteken av at han skal vera berekraftig enn av at torskestammen skal vera berekraftig. Mitt spørsmål til Halleraker er: Kva vil han gjera knytt til problemstillinga som komiteen nemner i forhold til å redusera fangstkapasiteten? Kva meiner Høgre der er viktige bidrag? På komitereiser til Tromsø og Nordvest-Russland fekk me eit veldig godt innblikk i ein del av dei områda som Noreg og Russland samarbeider om. Mykje av dette er positivt, ikkje minst når det gjeld kongekrabben, men òg kva gjeld oljevernberedskapen. Men det er sjølvsagt mykje meir ein kan gjera, og det er eit sterkt behov for å auka dette samarbeidet på fleire område, som komiteen òg peiker på. SV har eit forslag om at ein skal vurdera å be Regjeringa oppretta eit nordområdesenter, nettopp for å kunna setja i gang den nødvendige miljøovervakinga som ein treng i nordområda. Førebels har ikkje regjeringspartia slutta seg til denne idéen. Mi utfordring til Halleraker er: Er dette noko ein ønskjer å koma tilbake til?