trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-06-13:
Jeg har sjøl jobbet i et IT-selskap, og jeg har sett kompleksiteten i teknologien. Pr. i dag er vi som valgmyndighet ikke trygge på at f.eks. en stemme ikke kan spores, at vi kan være 100 pst. sikre på hvem det er som avgir stemmen, og at man ikke kan misbruke koder og inntak på ulike måter. Pr. i dag er vi som valgmyndighet ikke sikre på at vi har patente nok teknologiske systemer. Det store, springende punktet, sett fra mitt ståsted, handler om hvordan vi skal løse utfordringene knyttet til at det ikke skal sitte noen på nakken til en når en avgir stemme. En skal altså ikke være under utilbørlig press når en avgir stemmen. Vi har ikke løst problemet med hvordan vi skal sikre oss at folk er usett i det øyeblikket de avgir stemmen elektronisk.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-06-13:
Jeg har ganske enkelt lyttet til innleggene her i dag, og jeg har registrert at det man vektlegger primært, er de teknologiske mulighetene man har. Jeg har hørt svært lite refleksjon rundt problemstillingene knyttet til at stemmer skal avgis usett og uten utilbørlig press. Ingen ting ville glede meg mer enn om dette er en problemstilling som Fremskrittspartiet er mer opptatt av enn det de har gitt inntrykk av i ordskiftet i denne salen.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-06-13:
Det er svært fristende å stille et spørsmål tilbake til Fremskrittspartiet, og det er: Hvordan mener Fremskrittspartiet at man har løst problemstillinga knyttet til at en stemme skal kunne avgis usett og uten utilbørlig press?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-06-13:
Når det gjelder stemmegivning i kontrollerte omgivelser, er det sjølsagt helt uproblematisk. Det er bare en smartere måte å telle opp på. Vi vil oppfordre alle til å gå videre med det. Det som er den store utfordringa, er knyttet til hva man gjør i ukontrollerte omgivelser. Vi vil jobbe videre med å finne fram til løsninger hvor vi også kan gjennomføre valg elektronisk i ukontrollerte omgivelser, men pr. i dag har vi ikke den tilstrekkelige sikkerheten rundt dette til at det kan gjøres. Men vi har et offensivt forhold til dette og jobber systematisk mot at vi skal komme dit hvor jeg føler meg sikker på at vi kommer, nemlig at stemmer også kan avgis pr. nett og pr. mobil.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Kommunane ligg dårleg an om rentene fortset å auke, seier KS. Ifølgje sjefsøkonom Per Richard Johansen i KS har kommunane tapt 600 mill. kr på ei renteauke på 1 prosentpoeng. Årsaka til at renteendringa no slår langt verre ut for kommunane, er m.a. at kommunanes gjeld er langt større enn tidlegare. Samtidig er fordringane som gjev renteinntekter, omtrent like store som før. Det står ikkje noko særleg meir i banken enn tidlegare, og dermed vil vidare renteauke slå hardt ut. Bekymrar det ikkje statsråden at vi kan risikere at kommunane ikkje vil få den hevinga av fridomen som det blir lagt opp til om rentene fortset å auke i den grad som også finansministeren har førespegla?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det er to innlegg som jeg føler behov for å knytte noen kommentarer til. For å ta det siste innlegget først: Jeg startet mitt innlegg med å berømme forslagsstillerne for å reise en viktig debatt. Det er konstruktivt. Men når man har sett svaret fra statsråden, og når man har hatt rik mulighet til å følge med på hva som faktisk har vært av forslag tidligere, er det en ganske stor overdrivelse å påstå i merknads form og også i debatten her at Regjeringen er passiv i dette spørsmålet. Derfor mener jeg fortsatt at opposisjonen lykkes bedre når man er konstruktiv, enn når man kommer med slike grunnløse påstander. Så til Per-Willy Amundsen, som påstår fra talerstolen her at det ikke vil løse noen verdens problemer å importere arbeidskraft. Da er det fristende å spørre Amundsen hva som er hans resept på de utfordringene vi står overfor, bl.a. innenfor eldreomsorgen. Er det å føre en eldrepolitikk i hele landet lik den Fremskrittspartiet og Høyre fører i Oslo, hvor 270 eldre i fjor ble nektet plass på institusjon fordi det ikke var plasser nok? Er det det som er resepten? I så fall kan man jo langt på vei lykkes uten å importere noe arbeidskraft. Eller er det f.eks. at bedriftseierne i framtiden må takke nei til nye ordrer? Det kunne vært interessant å få svar på de spørsmålene når Amundsen nå skal ha ordet etterpå.
Saera Khan (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
En av de viktigste utfordringene og krevende oppgavene for denne regjeringen er å utjevne forskjeller i samfunnet. Vi ser tendenser til offentlig fattigdom i Norges største byer. Det er arbeidsledighet, mennesker som lider av psykiske lidelser og diskriminering – og rusproblemene øker. Dette bør være høyt prioriterte oppgaver for oss som er ansvarlige politikere. I Soria Moria-erklæringen ser den rød-grønne regjeringen en sterk og klar sammenheng i sosialpolitikken, hvor NAV-reformen vil få en sentral rolle, hvor en sosial boligpolitikk blir viktigere, hvor fattigdomsavskaffelse, habilitering og behandlingstiltak for rusmiddelavhengige også blir en viktig del av sosialpolitikken vår. Innenfor rusom-sorgen er det behov for å styrke kapasiteten når det gjelder både forebygging, oppfølging, behandling, omsorg og ettervern. Det vil være behov for en rekke nye tiltak, som lavterskel russentre, arbeidstreningsplasser, botilbud med bemanning, motiveringsklinikker, oppfølging og oppfølgingsstillinger i kommunene. Tiltakene på feltet må også omfatte behandlings- og rehabiliteringstiltak i kriminalomsorgen og særlige tiltak for barn og kvinner. God kvalitet i behandlingen av rusmiddelavhengige krever raskere hjelp og samhandling mellom veldig mange ulike nivåer, inkludert tiltak som reduserer nyrekrutteringen av rusmiddelavhengige. Derfor er fokuset på barn og unge veldig, veldig nødvendig for å styrke det forebyggende arbeidet. Vi er spesielt bekymret over at det psykososiale tilbudet for barn og unge i kommunene ikke er godt nok utbygd. Det samme gjelder skolehelsetilbudet for barn og unge. Men i opptrappingsplanen for psykisk helse legges det nå opp til å få en egen veileder for psykisk helsearbeid blant barn og unge, og det er vi fornøyd med. I løpet av 2007 forventes det også at flere boliger blir ferdigstilt. Blant mottakerne av kommunale tjenester øker forekomsten av psykiske lidelser. Derfor er det utrolig viktig at vi klarer å utarbeide individuelle tilbud i tråd med dette. Det er i 2007 satt av 2,8 milliarder kr til drift av slike tjenestetilbud. Vi har også orientert om at det snart kommer en opptrappingsplan for rusfeltet som vil legge et godt fundament for innsats på dette feltet. Vi gleder oss over at dette nå er nevnt i kommuneproposisjonen(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Jeg har ikke for vane å drive med høy sigarføring, men jeg tar ordet for å poengtere hvor viktig det økonomiske løftet har vært for innbyggerne i kommunene i dette landet. Det er kommunene som står nærmest innbyggerne, og som er det nivået som gir mest av direkte tjenester til innbyggerne. Hvordan hadde situasjonen i kommunene vært i dag dersom ikke velgerne i 2005 hadde satt foten ned for den utarmingspolitikken som ble drevet av den forrige regjeringen? Ansatte i kommunene kunne ikke springe fortere, og tilbudene var skåret så langt ned at ikke mer kunne kuttes. Derfor var det på høy tid at vi fikk et nytt stortingsflertall, en ny regjering og en snuoperasjon for økonomiutviklingen i kommunene. Jeg besøker ofte små og mellomstore kommuner, med politisk ledelse utgått fra forskjellige partier, men ingen har hittil gitt uttrykk for at denne økonomiske forbedringen for kommunene var feil, tvert imot. I mine 24 år som kommunepolitiker fikk jeg være med på å bygge opp mange viktige tilbud for innbyggerne i våre kommuner. De lokalpolitikerne som senere måtte kutte viktige tilbud for innbyggerne, hadde en lite givende jobb. Verst var det når lovpålagte oppgaver stod for hugg. Jeg håper at dagens opposisjonspartier nå forstår hvor feil dette var, og at de vil erkjenne at dette var en feilslått politikk. Privatisering og konkurranseutsetting var dagens opposisjonspartiers svar på hvordan økonomien skulle rettes opp, men flere og flere oppdaget snart at det er en grense for hvor fort ansatte kan springe, og hvor mye markedet kan styre i en kommune. Flere og flere oppdaget også snart at de private tilbyderne ikke stod i kø i små og mellomstore kommuner. Vi er nå kommet inn i en langt bedre situasjon for kommunene, hvor det igjen leveres flere viktige tjenester til innbyggerne. Fra 2005 til 2007 har sektoren hatt en reell inntektsvekst på 14,5 milliarder 2007-kroner. Dette merker innbyggerne og folkevalgte ute i kommunene meget godt i sin hverdag. Uten velgernes klare valg av nytt politisk flertall i 2005 ville ikke situasjonen ha vært så positiv som den nå er. Jeg håper velgerne vil minnes dette når de til høsten igjen skal slippe en stemme ned i valgurnen.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-06-13:
Ni ganger har renten blitt hevet under Kristin Halvorsen som finansminister – ni ganger, det merker også kommunesektoren. Kommunesektoren sliter fremdeles med stor gjeld, og når oppgjøret for i år og for neste år blir reelle nulloppgjør, dvs. at de frie midlene kun dekker den demografiske utviklingen, blir jo armslaget som denne regjeringen lovte kommunesektoren, ikke det store armslaget. Man fikk i hvert fall som forventet fra rød-grønne politikere. Nå ser vi gang på gang at når aviser bl.a. i Vestfold har tatt opp situasjonen for kommunesektoren og valget, er svaret fra rød-grønne politikere bl.a. i Sandefjord at nei, vi ser at vi har et problem nå, men Regjeringen ordner det helt sikkert. Vel, Regjeringen har ikke ordnet det overhodet. Regjeringen kommer ikke til å ordne det. Regjeringen flyter på en medgangsbølge skapt av helt andre enn Regjeringen selv. Vi vet at Regjeringen faktisk nå går inn for å ødelegge noe av den oppgangsbølgen som finnes, bl.a. ved å fjerne noen av incitamentene for lokal verdiskaping. Selskapsskatten er i så måte svært viktig for å gjøre kommunene bedre i stand til å se at deres innsats har en effekt på framtidig verdiskaping. Det som er tydelig, i tillegg til de nye renteøkningene, er løftebruddene som har kommet. Jens Stoltenberg og hans rød-grønne medhjelpere lovte i 2005 at eldreomsorgen skulle skinne. Det er ingenting nå som tyder på at eldreomsorgen skinner noe særlig mer enn den gjorde da, ei heller at den skinner noe som helst klarere i rød-grønne kommuner, snarere tvert imot. Vi vet at i kommuner hvor man gir den enkelte frihet til å velge selv, er man i sterkere grad fornøyd. Barnehageplass til alle skulle medført at Kristin Halvorsen nå gikk av. Hun biter seg fast i pulten på finansministerens kontor, og har tenkt å bli værende et godt stykke til. Bassengene skulle fylles. Lærertettheten skulle opp. Jeg antar at alt dette er godt plantet innenfor løftebrudd og kommer til å være det gjennom hele perioden. Der man har klart å innfri, er bl.a. i forholdet til skatteøkninger. Vi vet at skattene skulle opp – ja, og der innfrir Regjeringen. Vi må iallfall gi ros på ett punkt, at man har klart å innfri ett eneste løfte, da i forhold til 2004-nivå. Nå har man gått utover det. I dag ser vi en protestaksjon på plenen utenfor, hvor vanligvis SV står. Nå er det LO, og det gjelder industrikraftregimet, der man naturlig nok ikke har klart å innfri. Det lå jo også i kortene da valgløftet ble gitt.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det er optimisme blant kommunepolitikerne for tiden, og ikke bare blant lokalpolitikere fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Det er unisont – alle partiene er nå veldig fornøyde. For etter fire år med sultefôring av kommunene under den forrige regjeringen vil nå kommunene til neste år få hele 20 milliarder kr mer enn i 2005. Det er mye penger, men det var nødvendig. Kommunene satser nå på skole, barnehager, eldre og helse. Tjenestene blir flere, og de blir bedre. Det er slik det må være. Det er i kommunene velferden skapes. Det er offentlige tjenester folk vil ha. Det er ikke lommeboka som skal avgjøre hvilken omsorg du har råd til når du blir gammel. Og kommunene bruker pengene der det trengs mest: på skole, på barnehager og på eldre. Alt pratet fra denne talerstolen om at kommunene bruker pengene til dyre rådhus, som spesielt Fremskrittspartiet har hevdet, er nå tilbakevist. Kommunene ansetter flere hender i eldreomsorgen. Regjeringen har stanset opp privatiseringen av skolen, og bassengene fylles opp. Mye er blitt bedre. Men vi erkjenner at mye gjenstår. Det var mye å ta igjen. Med solide overføringer til kommunene også i årene som kommer, vil lovnadene i valgkampen i 2005 og i Soria Moria-erklæringen etter hvert komme på plass. I forrige stortingsperiode ble skattene redusert for personer med de høyeste inntektene og de største formuene, samtidig som eldreomsorgen og skolene stadig ble dårligere. Rygge kommune er den eneste blå flekken i Østfold. Den styres av Høyre og Fremskrittspartiet. Det er en kommune som har gått med store underskudd i mange år, og de ble nå nødt til å innføre eiendomsskatt, en skatt som de egentlig er imot. Ikke engang økte skatteinntekter, som høyrepartiene her i Stortinget i dag har hevdet har vært så viktig for kommunene, var nok for Rygge kommune. Det er ingen tvil om at Høyre og Fremskrittspartiet i kommunen mener at de fikk for lite overføringer fra Erna Solberg, og at det er det som har brakt dem opp i den vanskelige situasjonen de har kommet i – foran et valg. Vi håper vi får bort den blå flekken også i Rygge. I valgkampen lovte Arbeiderpartiet å satse på fellesskapet framfor skattelette til de rikeste de neste fire årene. Det gir oss 50 milliarder kr ekstra til de viktigste oppgavene, som barnehager, eldreomsorg, helse og utdanning. Allerede nå etter to år ser vi at kursen er endret, og at det gir resultater. Det er ingen løftebrudd, som det ble hevdet i forrige innlegg. I år gleder kommunepolitikerne seg til valgkampen.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
I de to siste årene har kommuneøkonomien bedret seg kraftig. Det skal Regjeringen ha all ros for, og ikke minst har kommunal- og regionalministeren bidratt kraftig til denne satsingen på kommunene. Statsråden har tydeliggjort hva det handler om, nemlig utviklingen av velferdssamfunnet vårt og hvordan vi fordeler velferden rettferdig i dette landet. Nå ser vi at kommunene satser kraftig på å utvikle gode tjenester for innbyggerne sine, og vi ser vekst i antallet ansatte innenfor de store velferdsområdene omsorg og skole. Det er svært gledelig. Men det er fremdeles grunn til oppmerksomhet rettet mot kommunesektoren, og jeg vil spesielt rette oppmerksomheten mot skolen, som har store utfordringer framover. I fjor høst innførte vi Kunnskapsløftet. I forlengelsen av det har vi også fokusert mye på hvordan alle barn skal få ta del i kunnskapssamfunnet, gjennom behandlingen av St.meld. nr. 16, «…og ingen sto igjen». Min store bekymring har imidlertid vært om antallet lærere i grunnskolen igjen skal stige. For skal vi lykkes med våre ambisjoner i Kunnskapsløftet og i å få alle med, må det flere lærere inn. Derfor er det gledelig at tall fra Kunnskapsdepartementet viser at det ble 600 flere lærere i 2006. Men det er ingen grunn til for kommunene å være tilfreds med det, for vi trenger flere. I bladet Utdanning 8. juni leser vi at Utdanningsforbundet og KS skal samarbeide om en god skole og god utdanning. De har sammen utarbeidet en felles skolepolitisk plattform som tydeliggjør at arbeidstakere og arbeidsgivere ønsker mye av det samme. De forplikter seg til samarbeid og dialog om å utvikle en god skole og utdanning som har fokus på flere ting, bl.a. kompetanse og ressursgrunnlag som muliggjør tilpasset opplæring, systematisk vurdering av egen praksis og kontinuerlig forbedringsarbeid samt moderne bygninger, undervisningsutstyr og uterom av høy kvalitet som medvirker til lærings- og arbeidsmiljø. Avtalen inneholder også en rekke andre målsettinger, men jeg synes at de jeg refererer, synliggjør godt at kommunene har høye ambisjoner på skolens vegne. Det er gledelig, men krever også at vi følger opp både med tilstrekkelige ressurser og med tydeliggjøring av våre forventninger om å satse på en god skole for alle. En bekymring i denne sammenheng er det store etterslepet som finnes i kommunene med hensyn til vedlikehold og nybygg innenfor skolesektoren. Det store investeringsbehovet kan komme til å bety at det i enkelte kommuner spares på driftsmidlene, og dermed føre til at det ikke ansettes nok lærere til å nå målene KS har satt seg sammen med Utdanningsforbundet. Jeg stoler på at statsråden i sin dialog med KS nettopp framholder viktigheten av at de målsettingene de har satt seg sammen med Utdanningsforbundet, blir fulgt opp i alle kommuner. Det vil være en garanti for at vi utvikler et kunnskapssamfunn der ingen står igjen.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Veksten i kommunesektoren fortsetter, og det er nødvendig for å sikre velferdstilbudet i norske kommuner. Etter en periode med budsjettnedskjæringer og nedbygging av kommunale tjenester har norske kommunepolitikere de to siste årene kunnet konsentrere seg om noe mer oppbyggelige gjerninger. Kommunenes samlede inntekter er hevet kraftig, og igjen satser norske kommuner på skole og omsorg. Det står likevel ikke til å nekte at veksten i kommunesektoren nok ikke fordeler seg likt utover landet. Noen kommuner kommer bedre ut enn andre, og slik vil det formodentlig også være i framtida. Det er, vil jeg tro, ganske umulig å lage et inntektssystem som fanger opp alle forhold i kommunesektoren. Men det kan ikke være naturgitt at det alltid er de samme kommunene og de samme fylkene som støtt kommer dårligst ut, og som alltid befinner seg nederst på alle kommuneøkonomiske statistikker. Det kan selvfølgelig bero på en forestilling om at vi der nede på solkysten i Vestfold lever våre bekymringsløse liv uten andre behov enn sol og vind. Men nettopp sol og vind er årsak til en demografisk utvikling som påfører kommunene i vårt fylke ekstra belastninger. Folk i moden alder bosetter seg i stigende grad i vårt milde klima, og de blir unektelig eldre og eldre. Sånn sett får Vestfold etter hvert et Florida-preg. Eldreomsorgen er derfor en spesielt krevende oppgave for Vestfold-kommunene. Jeg er glad for at det såkalte Sørheim-utvalget nå vurderer endringer i inntektssystemet. Utvalget skal levere sin innstilling i høst, og Regjeringen tar sikte på å gjøre endringer fra 2009. Jeg har i den forbindelse merket meg at flertallet i kommunalkomiteen ønsker en vurdering av kostnadsnøklene i inntektssystemet ut fra de erfaringene vi har høstet med fordelingsvirkningene av dagens system. Det er med en viss forventning jeg ser fram til dette.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det var med undring eg las opposisjonen sine merknader til kommuneproposisjonen, og eg har sete og høyrt på debatten her i dag. Ein prøver faktisk å få det til å sjå ut som om det ikkje har skjedd ein merkbar auke i kommunane sine inntekter under den raud-grøne regjeringa. Ærleg talt: Ordførarar frå både Høgre og Framstegspartiet har for lengst innrømt at det var at ei guds lukke at det vart eit regimeskifte. Ingen av Høgre-ordførarane rundt om i landet har heva stemma og sagt nei takk, eg vil ikkje ha desse ekstra pengane, eg sender dei like godt tilbake. For det er ikkje vekslepengar vi har gitt dei. Det er eit reelt lyft på 14,5 milliardar kr frå 2005 til 2007. Det er masse pengar. Så høyrde eg at Framstegspartiet var bekymra for at det skulle verta renteauke. Ja, eg òg hadde vorte bekymra om eg hadde lagt fram deira forslag til budsjett. Det må eg berre innrømma. Høgre er bekymra for Regjeringa sin næringspolitikk. Vel, det er iallfall eit faktum at 100 000 av dei arbeidsledige er komne i arbeid etter regjeringsskiftet. Er ikkje dette positivt, då? Hovuddelen av den offentlege tenesteproduksjonen vert utført i kommunane, i både små og store kommunar. Dette grip direkte inn i kvardagen til folk på alle alderstrinn. At vi har sett inn turboen når det gjeld barnehagesatsing, og fått bygt 16 100 nye plassar – i tillegg til at det ikkje har kosta oss skjorta – må då alle synast er kjempeflott. Kan ein ikkje gi litt skryt for det? Dette gjer sjølvsagt at enda fleire kan delta i arbeidslivet, og dei kan vera trygge på at barna har eit godt tilbod når dei sjølve er på arbeid. Berre då har vi som foreldre det godt òg. Når det gjeld barnehagesektoren, er eg veldig er stolt over Regjeringa si satsing, men eg er ikkje fornøgd før alle er med. Alle som ønskjer det, skal ha eit tilbod om barnehageplass. Innfasing av SFO med ein time ekstra er eit anna viktig tiltak som kjem. Som forelder er eg veldig glad for dette, og det trur eg alle er, same kva for parti dei høyrer heime i. Når kommunane jublar over lottogevinst frå Regjeringa, sutrar opposisjonen på Stortinget. Ein skulle nesten tru at ingen av dei hadde gamle foreldre – som no kan få den hjelpa dei treng – eller at ingen har trong for barnehageplass, for å nemna to ting. Regjeringa har oppfylt lovnaden i Soria Moria-erklæringa og gitt kommunane auka handlingsrom. Dette fortener ho ros for. At ikkje alt er fryd og gaman i kommunane, innrømmer vi glatt. Vi er stolte over kor langt vi er komne, men vi er ikkje fornøgde før alle er med.
Martin Engeset (Høyre), 2007-06-13:
Jeg hadde i utgangspunktet ikke tenkt å delta i denne debatten, for jeg tenkte at dette var vel kommunalkomiteens domene. Men etter å ha fulgt store deler av debatten klarte jeg ikke lenger å holde meg. Jeg syntes det ble litt i overkant mye selvskryt og litt i overkant mye angrep på andre partiers politikk, og da fant jeg behov for å komme med en liten merknad, bl.a. til representanten Signe Øye, og også til Hagebakken, som var frempå her for en kort tid siden. Når man hører disse innleggene, er det helt typiske bildet at alt som går godt i Norge, er det kongelige norske arbeiderpartis fortjeneste, og alt som går galt eller har gått galt, og som er skakt og skjevt og vondt og vanskelig, er andres skyld. Det er helt typisk. Det er svært liten plass for nyanser og erkjennelse av at ting faktisk henger sammen. Ja, vi har en kommuneøkonomi i dag som er i klar bedring, men det har den altså vært lenge. Vi må også erkjenne at det boet som Bondevik-regjeringen overtok i 2001, ikke akkurat innbefattet en kommuneøkonomi som var preget av gull og grønne skoger. Det var en kommuneøkonomi som hadde store problemer, med et betydelig antall kommuner som gikk med underskudd, og hvor vi – riktignok – brukte et par, tre år på å snu økonomien. Det greide vi, og det er tydelig dokumentert både av KOSTRA-tall og av Statistisk sentralbyrå. Fra 2004 snudde det. For å nevne mitt eget fylke som eksempel: I 2005, det siste året Erna Solberg – som har vært mye omtalt i denne debatten – var kommunalminister, var det 15 av 18 kommuner i mitt fylke som gikk med overskudd. I 2006 var det 16 av 18 kommuner som gikk med overskudd. Dette viser at økonomien snudde lenge før de rød-grønne tok plass i regjeringskontorene. Dette med skattelettelse har vært et sentralt poeng for de rød-grønne representantene. Hvis det har vært så forferdelig med disse skattelettelsene, hvorfor i all verden skrur ikke de rød-grønne da skattenivået tilbake til 2001-nivå? Hvorfor har de da valgt å beholde 16 av de 24 milliardene som ble gitt i skatte- og avgiftslettelser? Det er i grunnen pussig, hvis dette er årsaken til alt som er vondt og vanskelig. Hvorfor har man ikke da nullet ut alle skattelettelsene istedenfor å beholde nesten 70 pst. av dem? – Jeg bare spør. Men hovedproblemet og hovedutfordringen, ikke minst for flere befolkningsrike fylker og kommuner i østlandsområdet, er et helt urimelig inntektssystem for kommunene. Der har vi forventninger, ja, flere har nok det. Men jeg er fryktelig redd for at de nok en gang blir skuffet av en kommunalminister fra et parti som ikke er spesielt opptatt av å legge opp til endringer som gagner fylker og kommuner der det bor folk.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Nå var det mye jeg fikk lyst til å spørre om, men jeg har bare 1 minutt. Avslutningsvis sa statsråd Haga i sitt innlegg at vi ikke kan overlate dette til private IT-selskaper. Det er altfor seriøst til å kunne overlates til private. Vil det si at statsråd Haga ikke har tillit til private IT-selskaper, ikke engang det statlige datterselskapet av Posten Norge AS, ErgoGroup? De har faktisk vært ansvarlige for valgløsninger så lenge jeg kan huske – de siste ti årene.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Nå var det jeg som tok replikk på statsråd Haga, og ikke omvendt. Jeg tegner meg på talerlisten, og da skal jeg svare på det som statsråd Haga utfordret Fremskrittspartiet på. Jeg tenkte å spørre statsråd Haga, som refererte til at arbeidsgruppen ikke vil tillate dette som et forsøk. Slik jeg har forstått det, er det faktisk tre–fire kommuner i Norge som allerede har gjennomført forsøk med elektronisk stemmegivning i kontrollerte omgivelser. Det er nevnt i rapporten. Forsøket var en suksess. Det vi nå foreslår, er trinn 2. Jeg vil da sitere arbeidsgruppen: «(…) arbeidsgruppen anbefaler at man gjør forsøk med elektronisk stemmegivning i ukontrollerte omgivelser i mindre skala for spesielle grupper(for eksempel utenlandsboende, funksjonshemmede eller enkeltkommuner) (…) (for eksempel utenlandsboende, funksjonshemmede eller enkeltkommuner) Er statsråd Haga enig med arbeidsgruppen i at det bør være forsøk med dette i noen kommuner, eller er hun ikke enig i det?
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Her var det mye å ta tak i. For å ta det siste først: Hvorfor har Fremskrittspartiet ikke foreslått dette tidligere? Hvis komiteen hadde jobbet litt mer med saken, hadde de kanskje funnet et forslag fra to eller tre år tilbake – Dokument nr. 8:76 for 2003-2004, representantforslag fra Øystein Hedstrøm, Lodve Solholm, Ulf Erik Knudsen og Christopher Stensaker – om akkurat det samme. Undertegnede tok også kontakt gjennom et skriftlig spørsmål til statsråd Haga for ca. seks måneder siden, om dette. Så dette er ikke noe nytt fra Fremskrittspartiet. Den norske IT-næringen sier selv at teknologien er der, og den er sikker nok. Jeg mener det ikke er noen vits i å diskutere det videre. Haga er veldig usikker på hvordan man kan unngå at velgerne blir utsatt for press, eller at noen står bak deg og du eventuelt får en pistol i tinningen med trusler om å stemme på det og det partiet osv. De har hatt den samme debatten i andre land også, og man må jo se på hvordan de har løst det. Jeg begynner å lure på om man faktisk har satt seg inn i dette. I Estland, f.eks., er det forhåndsvalg, slik at man kan stemme i forkant. Blir man eventuelt utsatt for press der og da, kan man logge seg inn igjen og stemme på nytt, helt fram til valgdagen. Det kan også åpnes for at man faktisk kan gå inn i stemmelokalet på valgdagen og stemme på vanlig måte – hvis man har blitt utsatt for press. Det er forskjellige måter å løse det på, og poenget til Fremskrittspartiet er at vi må gjøre et forsøk, ikke bare prate om det. Jeg vil også minne om at denne arbeidsgruppen som det hele tiden henvises til, ble oppnevnt av Kommunal- og regionaldepartementet 26. mai 2004. Det er tre år siden. Det er også en god stund siden arbeidsgruppens rapport ble ferdig, og det er faktisk slik at den teknologiske utviklingen går veldig fort, og at det har skjedd mye de to–tre siste årene. Videre stusser jeg litt over at det er utelatt noen erfaringer og henvisninger i denne rapporten. Etter hva jeg leste meg fram til, fra andre kilder enn arbeidsgruppens rapport, bl.a. på Internett, har den sveitsiske byen Bülach testet ut stemmegivning via SMS i forskjellige politiske saker. Det er ikke kun i England, som rapporten henviser til. Videre gjennomførte det demokratiske partiet i Arizona i USA i år 2000, altså for hele syv år siden, sitt primærvalg via Internett. Fortsatt sier vi her i Norge, syv år etter: Nei, dette kan vi ikke teste ut i noen få kommuner. Det er useriøst.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2007-06-13:
Å iverksette et pilotprosjekt hvor det åpnes for forsøk med stemmegivning over Internett og SMS ved kommune- og fylkestingsvalget til høsten, er i og for seg et interessant forslag, som det kunne ha vært grunnlag for å diskutere seriøst. Men forslaget har framfor alt én avgjørende, negativ hake ved seg, som det også er pekt på av saksordføreren: Det kommer altfor sent. Det er uten tvil den viktigste grunnen til at flere av oss har valgt ikke å ta det opp til overveielse i denne forbindelse. Det er også grunnen til at jeg i utgangspunktet ikke så behov for å gå i noen debatt om forslaget. Når det nå er tatt så sterkt til orde for å gjennomføre det, synes jeg allikevel ikke det kan stå helt uimotsagt. Som vi registrerer, har et stort flertall i komiteen gått imot forslaget, i hovedsak på den bakgrunn som jeg har skissert nå. Fra Kristelig Folkepartis side kan jeg bare si at med den utviklingen vi er vitne til innenfor elektronisk kommunikasjon i dag, skulle det bare mangle at man ikke ville være villig til å se de på mulighetene som ligger i å bruke denne teknologien, f.eks. til å øke valgdeltakelsen ved offentlige valg. Dette forutsetter en forsiktig utprøving, som saksordføreren riktig har påpekt. Selvsagt må en slik utprøving av elektronisk stemmegivning foregå i kontrollerte former, hvor det stilles ufravikelige krav til sikkerhet mv. Dette er nærmere beskrevet i komiteens merknader. Det sier seg selv at det vil være ganske umulig å foreta en slik utprøving på forsvarlig måte allerede til høsten, så kort tid unna. Det er også et ufravikelig krav til ethvert forsøksprosjekt at det må være nøye planlagt. Det må være planlagt slik at det kan gi læring i etterkant, at man kan høste erfaringer, som så kan brukes til å utforme en mer permanent ordning. Et hastverksprosjekt, som dette ville være, er dømt til å mislykkes. Det kan ikke Stortinget være bekjent av å sette i gang. Så klart er det bare. Dette er ikke noe man bare kan vedta å «outsource» til et privat IKT-selskap – så seriøst det enn måtte være – i løpet av noen få sommeruker. Det tror jeg alle og enhver vil skjønne. Jeg registrerer likevel at Fremskrittspartiet synes å mene at det er realistisk. Det får stå for deres regning. Et feilslått prosjekt på dette området kan i beste fall dreie seg om bortkastet tid og penger og i verste fall bidra til å ødelegge for senere prosjekter, bl.a. fordi det skapes mistillit til bruken av teknologien. Det ville være ganske alvorlig. Offentlige valg kan være sårbare mekanismer. Det eksperimenterer man ikke med, uten at det er grundig forberedt. Summa summarum undrer det meg derfor at Fremskrittspartiet bare velger å lukke øynene for realitetene og fortsatt setter alt inn på å få dette forslaget vedtatt. Alle må se at det er helt urealistisk. Vi er allerede midt i juni. Valget er 10. september. Selvsagt er det slik man kan gjøre det når man på forhånd vet at et forslag ikke vil gå igjennom. Så kan det selvsagt brukes for hva det er verdt i ettertid, men seriøst håndverk er det langt fra å være.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2007-06-13:
Jeg vil også vise til saksordførerens grundige gjennomgang, og kan for så vidt slutte meg til det som hun sa. Likevel tillater jeg meg å ta tid til noen få merknader. EOS-utvalget er et av Stortingets viktigste kontrollorganer. Det er viktig at vi har folkevalgt kontroll med de hemmelige tjenestene, slik også andre har uttrykt det. Slik kan befolkningen ha trygghet for at tjenestene følger de retningslinjer som er trukket opp, og ikke arbeider i strid med grunnleggende menneskerettigheter og rettsprinsipper. Det er positivt at EOS-utvalget heller ikke i 2006 har avdekket rutinesvikt eller graverende enkeltsaker. Vi noterer oss det. I kontrollen av Politiets sikkerhetstjeneste og med klareringsmyndighetene har imidlertid utvalget hatt kritiske merknader i enkelte saker. I den løpende inspeksjonsvirksomheten i Politiets sikkerhetstjeneste er det fortsatt kontroll med arkiver og registre som er kjernen. Dette er av betydning for å sikre at enkeltmennesker ikke uriktig står oppført i slike registre, og at det som eventuelt står der, er korrekt. Det har ellers vært interessant å merke seg at advokater i 55 pst. av tilfellene ikke har hatt innsigelser mot begjæringer om å ta i bruk skjulte tvangsmidler. Politiets sikkerhetstjeneste har ikke fått medhold i 15 pst. av sakene, og da bare i saker hvor advokater har tatt til motmæle. Komiteen har i innstillingen kommet med noen synspunkter på den strenge praksis Forsvaret har når det gjelder sikkerhetsklarering av vernepliktige som har vært i befatning med narkotika. La meg si helt klart: Kristelig Folkeparti har nulltoleranse når det gjelder narkotika, i alle sammenhenger. Men det betyr ikke at et feilskjær i ungdomstiden skal ødelegge for en person resten av livet. Det må gå an å legge det bak seg. Det må derfor vurderes i hvert enkelt tilfelle hvorvidt dette i seg selv innebærer en sikkerhetsrisiko. Heller ikke i 2006 har det kommet inn klager på Etterretningstjenesten, og det er positivt. Ved behandlingen av forrige årsmelding var rekkevidden av etterretningsloven som selvstendig hjemmelsgrunnlag for bruk av inngripende metoder et tema. Dette ble særlig sett på i sammenheng med om lovligheten av metoden var vurdert og godkjent av ansvarlige politiske myndigheter. Dette er fulgt videre opp fra Forsvarsdepartementets side. Jeg er glad for at departementet har orientert EOS-utvalget om viktigheten av at nye metoder klareres med departementet, og at klarering så langt som mulig skal skje skriftlig. Det er også positivt at departementets gjennomgang så langt viser at tjenesten forelegger alle prinsipielle saker for departementet. La meg understreke at det er viktig at dette også skjer i fortsettelsen.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Eg vart litt sjokkert over at statsråden kunne få seg til å seie at Framstegspartiet ikkje er interessert i hemmeleghald, og ikkje er interessert i at stemma skal vere upåverka av andre. Eg lurer på kvar statsråden har det ifrå.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2007-06-13:
Eg synest at det hadde vore litt fornuftig av statsråden å lese innstillinga, for Framstegspartiet er med i fleirtalet heilt fram til det som går på tidsaspektet. Alle dei atterhalda som er tekne av saksordføraren, støttar Framstegspartiet. Eg synest dette er langt over grensa i høve til det eg hadde forventa av ein seriøs statsråd.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det er heldigvis sjelden at Fremskrittspartiet viser fram sine useriøse sider så tydelig som de gjør i denne saken. Det er ingen uenighet om behovet for og ønsket om å få opp valgdeltakelsen. Derfor har man for lenge siden satt ned en arbeidsgruppe for å jobbe med disse spørsmålene. Men Fremskrittspartiet går ikke inn i de reelle problemstillingene, og de reelle problemstillingene er ikke om IT-næringen i Norge kan levere elektroniske valgurner. Det kan de. De reelle problemstillingene er, som både saksordføreren og kommunalministeren har pekt på: Hvordan være sikker på at valget forblir hemmelig, at man ikke kan spore hvem som har stemt hva, og fremfor alt – når man skal gjøre det utenfor kontrollerte omgivelser – hvordan være sikker på at den som har stemt, er den som har stemt, og uten utilbørlig press? Det går man overhodet ikke inn i. I stedet forsøker man her å framstille det som om det er noen gamle stortingsrepresentanter som – i motsetning til noen moderne, framtidsrettede unge stortingsrepresentanter – ikke har skjønt at IT og SMS har kommet for å bli. Det er et debattnivå som selv Fremskrittspartiet burde holde seg for god til. Så viser representanten Lodve Solholm til at man er med på flertallsmerknadene. Men samtidig viser debatten at man ikke har tatt inn over seg realitetene og alvoret i disse merknadene. Spørsmålet Fremskrittspartiet bør svare på – i tillegg til hvordan man skal forholde seg til de reelle problemstillingene knyttet til den typen stemmegivning i ukontrollerte omgivelser – er: Hvorfor ble dette forslaget levert så sent? Dette er jo ikke noe som noen har kommet på i løpet av denne våren. Det har vært arbeidsgrupper i sving, og det har vært jobbet med dette lenge. Hvorfor ble det levert så sent at det nesten ikke var mulig å få behandlet det – det er 90 dager til valget? Hvis Fremskrittspartiet hadde vært interessert i å få dette forslaget vedtatt, hadde det vært levert for et år siden. Nå er det levert så sent, i den hensikt at det skal bli nedstemt. Man vil forsøke å framstille det som om det er noen unge, moderne som skjønner hva som kommer, og noen gamle som ikke har skjønt det. Så useriøst som Fremskrittspartiet har behandlet denne saken, håper jeg det blir lenge til vi opplever igjen.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det er sjelden jeg får så klart bekreftet det jeg sa om hvorfor Fremskrittspartiet har vært så sene med å levere dette representantforslaget. For det var dét Rytman gjorde da han viste til at de hadde foreslått dette tidligere, for to–tre år siden. Ja, nettopp – og han hadde stilt spørsmål for seks måneder siden. Hvorfor har man da ventet i fem måneder med å legge inn et representantforslag som krever grundig behandling, og som krever lovendring? Hvorfor har man ventet så lenge? Jo, nettopp fordi man ønsket en debatt hvor man skulle forsøke å sette et stempel på noen, ikke for at man skulle få det vedtatt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det er vel ikke slik at urfolks rettigheter bare er hjemlet i ILO-konvensjon nr. 169. Det er vel nok et eksempel på at mangelfulle analyser ligger bak Fremskrittspartiets standpunkt. Hvis man gjennomgår helheten i FNs håndtering av urfolkspørsmål, og også andre menneskerettighetsorganers håndtering av spørsmålet om urfolk, ser man at deres rettigheter er hjemlet i en langt større bredde enn bare i ILO-konvensjonen. Så er det et faktum at den innsigelsesretten som diskuteres i forbindelse med plan- og bygningsloven, er omtalt i NOU-en, og den har vært på høring ute i kommunene. Jeg må si at jeg tror at ordførerne i Finnmark – og det politiske systemet der – kan lese. De har lest forslaget, og det har vært på høring.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Jeg opplever til stadighet når jeg diskuterer med representanten Amundsen, at når han møter motstand mot det han gir uttrykk for, bare glir han av gårde og skifter standpunkt. Nå sier Amundsen at her har det vært konsultasjoner før kommunene ble hørt. Det er nok en gang faktisk feil. NOU-en er hørt med forslaget. Alle høringsuttalelsene har kommet inn, og på det grunnlaget har man ført konsultasjoner. Så det er å villede Stortinget. Man legger vekt på gale opplysninger. NOU-en er hørt. Den har vært sendt til alle kommunene i Finnmark. Alle har hatt muligheten til å uttale seg før konsultasjonene ble gjennomført. Det er greit nok at man er uenig, men man må forholde seg til det faktum at man er hørt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Jeg tar spørsmålet positivt. Det er krevende å svare helt eksplisitt i forhold til akkurat de forslagene, men f.eks. når det gjelder spørsmålet om visum med lang varighet for arbeidstakere ansatt i bedrifter, som er forslag 11, vil vi ganske snart sende på høring et forslag til endring av reglene om flerreisevisum som åpner for at slikt visum ikke bare kan gis for ett år om gangen, men for hele fem år. Det er jo et eksempel på at vi jobber med en del av de forslagene som Høyre fremmer, også på kort sikt. Vi sendte i forrige uke på høring et forslag om at EØS-arbeidstakere kan begynne å jobbe med én gang man har lagt inn en fullverdig søknad. Så har man lagt fram en fullverdig søknad, kan man bare starte i jobben. Man trenger ikke å vente på innvilgelse før man starter. Dette er eksempler på kortsiktige tiltak som vi vil gjøre nå og fortløpende utover.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Det som har skjedd så langt i de tre–fire siste årene siden EØS-området ble åpnet opp i så stor grad, er at Norge har hatt høy vekst som nasjon. Reallønnen har steget svært mye. Vi er blant de beste land i Europa når det gjelder reallønnsøkning, og vi har hatt den høyeste arbeidsinnvandringen. Så så langt har jo tesen til representanten Amundsen vist seg ikke å stemme i virkelighetens verden. Vi har hatt både reallønnsøkning og en klar vekst i arbeidsinnvandring. Jeg tror at det er en veldig forenklet teori som legges til grunn, i den forstand at hvis man nå sier at offentlig sektor bare må tilfredsstille sitt arbeidskraftbehov ved å øke lønningene, og det bare fører til at også privat sektor må svare, og det fører til en lønnsspiral der kostnadene vokser uten at reallønnskraften øker, er jo ikke det en ønsket lønnsutvikling, fordi det fører bare til nominell lønnsøkning uten at man får en reallønnsøkning.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-06-13:
Jeg skal ikke polemisere. Men noe av det første jeg bet meg merke i da jeg tok over som ansvarlig statsråd på dette feltet, var at deler av det elektroniske saksbehandlingssystemet i UDI var svært gammeldags. Det går først og fremst på at man ikke greier å behandle dokumenter elektronisk, og man bærer saksmapper mellom politi, UDI og UNE. Det er klart at det etter hvert blir betydelige saksdokumenter – mange hundre sider med dokumenter – som er et vesentlig bidrag til at ting går sent. Dette var ikke en situasjon som oppstod 17. oktober 2005. Det var en situasjon som preget UDI i de fire årene før den tiden også, mens Høyres leder var ansvarlig. Man kan si at jo da, jeg har brukt litt tid på å få på plass de bevilgningene som gjør at vi nå er i gang med å investere i et elektronisk saksbehandlingssystem i UDI. Men nå er vi i gang, og de første 15 millionene ligger vel nå i revidert nasjonalbudsjett. Jeg skulle gjerne hatt de 15 millionene på plass den 18. oktober 2005, men nå er de på plass. Jeg synes det er en feil beskrivelse å si at dette først og fremst gir uttrykk for sendrektighet fra Regjeringen, med tanke på hva slags elektronisk saksbehandlingssystem jeg arvet fra den forrige regjering.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-13:
Jeg vil takke saksordføreren for en god gjennomgang. Jeg er enig med saksordføreren i at EOS-utvalget har vært en suksess. Vi har nå hatt det i over ti år. SV var i sin tid pådriver for å få det opprettet, etter Lund-kommisjonen, og formålet var at Stortinget måtte ha bedre kontroll med de hemmelige tjenestene. Gjennom dette utvalget har vi altså fått til det, og når vi reiser rundt på besøk i andre land, i hvert fall i de nordiske, blir vi stadig vekk spurt om hvordan vi har organisert dette arbeidet – man kikker altså til Norge når det gjelder den måten vi velger å kontrollere de hemmelige tjenestene på, gjennom vårt eget parlament. Jeg tillater meg i denne sammenheng å rette en spesiell takk til Stein Ørnhøi, som var en av initiativtakerne til å få utvalget opprettet i sin tid, og som også har vært medlem av utvalget i mer enn et tiår. Han gir seg nå. Jeg vil bare si at jeg syns han har gjort en glimrende jobb for å sørge for at utvalget har gjort jobben sin, og stadig tatt tak i nye utfordringer, slik at vi i dag har et utvalg, slik som saksordføreren sier, som fungerer svært godt. Innstillinga fra komiteen viser at vi stort sett er enige om det meste. Blant annet er SV svært glad for at man påpeker at dersom det kommer nye metoder inn, skal også utvalget bli informert om det, slik at det ikke oppstår nye situasjoner som kan bli krevende med hensyn til rettssikkerheten m.m. Men det er et problem som bekymrer oss, som det framgår av den merknaden som SV står alene om i innstillinga. Det handler om utlevering av materiell om enkeltpersoner, eller opplysninger om enkeltpersoner, til andre lands etterretningstjenester. Her sier EOS-utvalget at det er vanskelig å få til rutiner som kan kontrollere hvordan disse opplysningene blir brukt. Jeg og SV håper at man jobber videre med hvordan man kan sikre seg at disse opplysningene ikke blir misbrukt, for når man gir ut opplysninger om enkeltpersoner til andre lands etterretningstjenester, er det viktig at de ikke blir brukt på en måte som de ikke er tenkt brukt til. Det vil med andre ord true rettssikkerheten dersom man ikke har en kontroll med hvordan de blir brukt. Så vi håper at man i det videre arbeid jobber for at den typen opplysninger også blir kontrollert på en tilfredsstillende måte.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2007-06-19:
På vegne av representantene Anders Anundsen, Åse M. Schmidt og meg selv vil jeg fremme forslag om en nasjonal tiltakspakke for å bekjempe uro og disiplinproblemer i den norske skolen.
Jan Petersen (Høyre), 2007-06-19:
Det er jo åpenbart at Signe Øye har færre bekymringer enn jeg, og det respekterer jeg. Men det som er poenget med at vi haler og drar – jeg vil fastholde den formuleringen – er at vi skal føle oss trygge på de anbefalingene som gis, og jeg føler meg altså fortsatt ikke trygg på den anbefalingen. Jeg føler meg ikke trygg på at vi får det beste flyet. Jeg føler meg ikke trygg på de vurderingene av tider som her er gitt. Jeg merker meg bl.a. at departementet ikke har hatt de samtalene med Airbus som man burde få for å forsøke å få klarhet i hva man er uenige om. Jeg synes det hefter noen spørsmål ved hvor gode C-130J vil være. Er de fullt parate til å gå inn, eller er de ikke? Det er en rekke spørsmål som jeg gjerne ville hatt klarhet i. Men jeg kom til det stadiet at jeg så at en del av de spørsmålene er av en så teknisk, så vanskelig natur at komiteen ikke egner seg til å gå dypt i dette. Det er først en vurdering fra Regjeringens side som vil gi oss det stoffet. Da jeg kom til den erkjennelsen, frafalt jeg å gå videre i disse spørsmålene. Og det skal Regjeringen være glad for, fordi konklusjonen på dette ville jo vært at saken ville blitt liggende i komiteen, og da ville det overhodet ikke vært noen stortingsbehandling av dette spørsmålet før til høsten, uansett hva stortingsflertallet mener om det. Også på dette området synes jeg kanskje at komiteen har vært sjenerøs med Regjeringen.
Jan Petersen (Høyre), 2007-06-19:
Det er mulig, men som Brekk er klar over, er det komplett irrelevant i denne sammenheng. Poenget er at Regjeringen har sittet i seks måneder med saken. Poenget er at mye av den tiden har gått med til samtaler mellom regjeringspartiene for å forsøke å bli enige. Om regjeringspartiene bare hadde sluppet fra seg denne saken én eller to uker tidligere, hadde det vært en dramatisk annen situasjon. Og at det ikke hadde vært mulig å få til dette én eller to uker før – den kjøper jeg ikke. Ærlig talt, dette synes jeg var av de mer eksotiske forsøk på å snakke om noe annet. Ansvaret ligger hos regjeringspartiene. Ansvaret ligger hos Regjeringen. Og jeg tror kanskje at hvis Regjeringen i neste valgkamp gjør et stort poeng av hvor handlekraftig en flertallsregjering er, må man være forberedt på ganske mange skjeve smil rundt bordet.
Jan Petersen (Høyre), 2007-06-19:
At normalreglene må ligge til grunn, er vi helt enige om. At det kan gis unntakssituasjoner, slik det er blitt gjort i dette tilfellet, må vi også være åpne for kan komme til å skje fremover. Det er litt avhengig av sak og hvilke omstendigheter som utvikler seg. Jeg har altså vært villig til å fravike min holdning til anbud i dette tilfellet, ut fra en helt konkret vurdering. Det burde jo representanten Jacobsen som representant for regjeringspartiene sette pris på. Men i realiteten setter han kanskje ikke så mye pris på det som han er nødt til å gjøre.
Jan Petersen (Høyre), 2007-06-19:
Signe Øye understreket ønsket om en bred enighet om forsvarspolitikken, noe jeg er enig i. Men så sa hun videre at hun derfor beklaget at det ikke nå var blitt enighet om hurtigkjøpene. Det betyr på godt norsk at for å få bred enighet må man være enig med Regjeringen. Jeg håper ikke at det er med den holdningen man vil gå inn i arbeidet med den kommende langtidsplanen. Skal det bli bred politisk enighet, må Regjeringen være parat til å kompromisse også i forhold til partiene i Stortinget.
Jan Petersen (Høyre), 2007-06-19:
Bjørn Jacobsen beskrev den bunken med saksdokumenter som han har på kontoret sitt, og jeg så håndbevegelsen indikere at den bunken ikke var ganske liten. Vi som har fulgt med i avisene, vet at regjeringsfraksjonen her i Stortinget har hatt uke på uke på seg og sikkert veldig gode betingelser for å sette seg inn i denne saken. Nå er det slik at den andre halvparten av Stortinget bare har hatt noen ganske få dager på seg. Mitt spørsmål er om ikke Bjørn Jacobsen ser at det er et demokratisk problem at representantene har så ulike arbeidsvilkår. Eller er det slik at makten nå smaker så godt at han ikke lenger synes dette er så farlig?