Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-08:
Jeg vil bare begynne med å gjøre det samme som Håkon Haugli, nemlig å gi ros til Kristelig Folkeparti for å fremme forslaget. Jeg håper Kristelig Folkeparti også gjør en jobb med å overbevise andre opposisjonspartier om at det nytter å fremme forslag, og at man får med seg regjeringen når forslagene er gode. Det tror jeg at vi ser i denne saken. La meg begynne med det grunnleggende: Det er en menneskerett å bo. Grunnen til at det er en menneskerett å bo, er at alle må bo. Det finnes ikke noe alternativ til å bo. Ingen kan la være å bo. Derfor må vi ha en boligpolitikk som i det store sørger for at vi har en boligforsyning som er stor nok til at det finnes boliger til alle mennesker, og så må vi ha en politikk som sørger for at de som ikke har råd til å skaffe seg en bolig, får muligheten til å skaffe seg en bolig på annet vis. Fremskrittspartiets Åge Starheim bommer etter min oppfatning fullstendig på dette når han i sitt innlegg sier at den type detaljregulering som vi legger opp til her, er noe som er dumt, og helst bør man la markedet styre. Hvis markedet styrer boligpolitikken og du får for lite aktive kommuner i forhold til arealpolitikk og reguleringspolitikk, så bygges det for lite boliger. Bygges det for lite boliger, da stiger også prisene i boligmarkedet. Hvis boligprisene stiger, blir det flere som ikke har råd til å bo. Da er det flere mennesker som må leie. Hvis det er flere mennesker som må leie, og det er bygget for få boliger, da stiger også boligprisene i leiemarkedet. Stiger boligprisene i leiemarkedet, blir det flere folk som ikke får råd til å betale en husleie. Uansett hvor gode bostøtteordninger og hvor gode ordninger vi har på forskjellige områder, vil det være sånn at for få boliger skaper bolignød. Det ser vi veldig tydelig i de to byene der Fremskrittspartiet styrer, Oslo og Bergen, der er bolignøden størst. Der har det vært en økning i antall bostedsløse. Jeg skjønner godt at Åge Starheim ikke setter spørsmålstegn ved tallene på bostedsløse i en sånn setting; det er jo for å unnskylde at de selv har gjort en for dårlig jobb i de to byene. Michael Tetzschner trekker fram at man i Oslo har gjort en kjempejobb. Det er altså sånn at i Oslo har man fått færre utleieboliger til vanskeligstilte i løpet av de siste 16 årene mens Høyre har styrt med støtte fra Fremskrittspartiet, og man har i dag et utbyttekrav på de kommunale utleieboligene på 300 mill. kr. Byen beriker seg altså på vegne av dem som har aller dårligst råd. Det synes jeg er umoralsk, og jeg har sagt det i salen før. Det forslaget som ligger her, er et godt forslag, fordi det støtter opp under det som veldig mange av dem som leier, har som mål: De ønsker å eie sin egen bolig. De ønsker å være herre i eget hus. Det er en målsetting som jeg forstår, og det er bra for samfunnet. Det er bra for samfunnet at folk enten alene eller i felleskap eier sine egne boliger. De tingene man eier, tar man altså bedre vare på, og de tingene man eier – gjerne i felleskap som borettslag, som er det jeg bor i, eller i sameie – er noe som gjør at man stiller opp for hverandre på en ordentlig måte, gjennom dugnad o.l. Derfor er Kristelig Folkepartis forslag godt. Fræna kommune har nettopp laget en sånn ordning, som innebærer at man først går fra å leie, fordi man ikke har råd til noe annet, og over i en eiesituasjon. La meg likevel peke på én ting, som jeg synes det er viktig at boligmeldingen tar opp, og jeg skal gi representanten Åge Starheim også et poeng, og det er at mens boligtilskuddet til utleieboliger fører til permanente boliger som er i kommunal regi, og som man har som et kommunalt virkemiddel herfra og inn i evigheten – evigheten er lenge, men i hvert fall i boligens levetid – så vil en overgang fra utleieboliger til eieboliger til den enkelte være noe som da bare kommer vedkommende individ til gode. Det er dumt. Det er dumt for kommunene fordi man mister da en bolig man kunne tildelt videre til andre, men det er bra for den enkelte, som skaffer seg et sted å bo. I dag er det sånn at et boligtilskudd har en lang horisont når det går til å skaffe en utleiebolig, mens individrettede tilskudd avskrives over en periode på ti år. En av de tingene jeg mener det er viktig at Boligutvalget vurderer, er om individrettede tilskudd som går til egenkapital, kan være noe som i sin helhet går tilbake til kommunen når vedkommende selger boligen og går videre i boligkarrieren. På en boligkonferanse tidligere i år foreslo jeg dette for de folkene som jobbet i de kommunale boligavdelingene rundt omkring. Der var det allmenn «åtgaum» til et sånt forslag fordi det gir en mulighet til å resirkulere tilskuddet. Da får vi også gjort noe med det som representanten Åge Starheim tar opp som en mulig urettferdighet, at noen får og andre ikke får.