Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
I lys av Sem-erklæringen har Regjeringen på ny vurdert oppgavefordelingen mellom kommune, fylke og stat. I forhold til hvordan det offentlige skal løse sine oppgaver, er to ord for meg helt vesentlige: Identitet og tilhørighet. Det er i forhold til lokalmiljøet at våre innbyggere først og fremst føler tilhørighet og har sin identitet. Det er lokalmiljøet som for de aller fleste betyr mest. Lokale tilbud, lokal delaktighet og lokale beslutninger er hva våre innbyggere først og fremst er opptatt av. Det er her deres identitet er forankret. Nettopp derfor er Høyre opptatt av å styrke det lokale forvaltningsnivået. Det er derfor vi sier at avgjørelser skal fattes så nær dem det angår, som mulig. Nærhet, identitet og tilhørighet er nøkkelordene. Stortingsmelding nr. 31 for 2000-2001, bedre kjent som oppgavefordelingsmeldingen, var i stor grad en fylkeskommunereform. Med regjeringsskiftet kom Sem-erklæringen, og fylkeskommunen skulle styrkes som regional utviklingsaktør. I forhold til oppgavefordelingen ble følgende slått fast: Oppgavene må klargjøres bedre, byråkratiet skal reduseres, fylkeskommunen skal ikke være en overkommune. På denne bakgrunn sa Regjeringen i november 2001 at den ville vurdere fylkeskommunens oppgaver i lys av Sem-erklæringen, og Regjeringens vurdering ville hovedsakelig være knyttet til de planlagte endringene innenfor miljø, landbruk, planlegging og arealforvaltning. Høyre er godt fornøyd med at det er et flertall i denne salen for å støtte Regjeringens hovedprinsipper for oppgavefordeling. Den meldingen vi nå behandler, er i langt større grad enn den forrige, en kommunereform. Den foreslår flere oppgaver lagt på kommunenivå. En styrking av lokaldemokratiet krever store reformer og en kraftig desentralisering av makt til det lokale nivået. I motsetning til Stoltenberg-regjeringen vil Samarbeidsregjeringen overføre landbruks- og miljøoppgavene til kommunene. Oppgaver som krever lokalt folkevalgt skjønn, må overføres til primærkommunene. Dette vil føre til mindre byråkrati, og ikke mer. Forenkling og bedre ressursdisponering er dessuten en forutsetning. Miljø- og landbrukssakene er ikke utpregede utviklingsoppgaver som er nødvendige for at fylkeskommunen skal være en regional utviklingsaktør. Dersom oppgaver som krever lokalt folkevalgt skjønn, blir overført til fylkeskommunene, slik både Arbeiderpartiet og SV ønsker, vil disse oppgavene gi fylkeskommunen en karakter av overkommune. Vi er enige med Regjeringen i at fylkeskommunen ikke bør utvikles til en overkommune. Det er uheldig å bryte med prinsippet om at de to nivåene skal være likestilte. Myndigheten og oppgavene gitt til de to nivåene må være utfyllende, ikke overlappende. Å gi fylkeskommunen overkommunal myndighet kan bidra til å undergrave legitimiteten til kommunene og slik svekke det viktigste og mest sentrale organ for lokaldemokratiet. Nettopp det ville være et stort tap for det norske folkestyret. Vi beklager sterkt at Arbeiderpartiet ikke står for de samme synspunktene. Mangt et kommunestyre burde merke seg og reflektere over dette partiets standpunkt i denne saken. Plan- og arealforvaltningen ønsker vi ikke å ta standpunkt til i denne omgang. Regjeringen får støtte for å avvente Planlovutvalgets innstilling ved utgangen av 2002. Vi erkjenner at arealforvaltningen har stor betydning for den enkelte kommune, og vi vet at erfaringene med fylkesplanarbeidet er langt fra bare positive. Både på kommunenivå og fylkesnivå er meningene om disse oppgavene sterke. Det er derfor forunderlig at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ikke vil vente med å ta standpunkt til alle er blitt hørt. Demokratiet står nok svakere enn antatt, for disse partiene fastslår allerede nå at det er fylkeskommunen som skal ha disse oppgavene. Høringsinstansene trenger ikke disse partiene å vente på. Det er et bredt politisk flertall som støtter fylkeskommunen som regional utviklingsaktør, og som sier at fylkeskommunen skal gis økt myndighet i forvaltningen av distrikts- og regionalpolitiske virkemidler. Fylkeskommunen skal være en viktig samarbeidspartner for næringsliv, kommuner og regionale statlige myndigheter, og fylkeskommunen bør spille en sentral rolle i det regionale partnerskapet. I Høyre legger vi vekt på at fylkeskommunene får et utvidet handlingsrom, og vi har stor tillit til at fylkeskommunene bruker dette handlingsrommet for å utvikle sin lederrolle i det regionale partnerskapet. Vi åpner for forsøk på to områder, og jeg er glad for at disse to områdene får flertall, både oppgavedifferensiering og enhetsfylke, for vel utprøvde forsøk vil kunne gi oss et godt vurderingsgrunnlag. Til slutt vil jeg ta opp det forslag som Høyre er medforslagsstiller til i innstillingen.