Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2017-06-08:
I dag skal denne salen overkjøre lokaldemokratiet. Man kan jo si at det gjør man for så vidt både titt og ofte, men sjelden har det så store konsekvenser som denne saken har for mange. Kommuner tvangssammenslås, fylker slås sammen, og det uten at man ønsker det. Som et eksempel på hvordan dette slår ut, ser vi at i dag ønsker flertallet – hvis det holder – at bindalingene i Nordland både blir tvangssammenslått med en annen kommune og tvangsflyttet til et nytt fylke uten at det er en kommune – som ministeren var veldig opptatt av – som ligger mellom andre kommuner. Det er i hvert fall ikke argumentasjonen. Så hører jeg – og jeg har hørt det av flere – at både Høyres og Fremskrittspartiets representanter synes at reformen har blitt en suksess. Jeg synes det er dyktig tidlig å konkludere med det. Siste innlegg av representanten Bjørnstad er egentlig et bevis på det. For hva sto han her og sa? Jo, først kritiserte han Arbeiderpartiet og påsto at vi drev med populisme, at vi har forlatt begrepet «ørna», og det han gjorde i neste åndedrag, var å skryte av Arbeiderpartiets kommunepolitikere og ordførere. Det er ikke så rart at han viser til det. Det er jo engang sånn at i forhold til Fremskrittspartiet er det mange Arbeiderparti-ordførere ute i Kommune-Norge og i regionene. Det er ikke så mange igjen av dem fra Fremskrittspartiet, og spørsmålet er jo hvor mange flere det blir når man viderefører en sånn populistisk politikk og argumentasjon. Det er som vår talsmann Helga Pedersen sa, at Arbeiderpartiet har tatt ansvaret. Når ministeren har bedt dem om å gjøre jobben, så har de gjort jobben. De har brukt mye tid, de har brukt mye ressurser, som sikkert kunne vært brukt på andre ting, for å se om man kunne gjøre noe med kommunegrensene. I halvparten av disse kommunene er det Arbeiderpartiet som styrer. Å påstå noe annet er en gedigen skivebom. Arbeiderpartiet har vært og er tydelig på at det er frivillighetslinja som gjelder. Å prøve å sette den i tvil kan man bare gjøre, men det er ingen tvil om at det er den som ligger til grunn, slik vi har sagt i hele prosessen, og ingen behøver å bli forbauset over at vi står på det i dag. Nei, hele denne reformen bærer preg av at vi har en regjering som faktisk er imot tre nivå. Da er det viktigere å få færre regioner enn å få operative regioner. Det er bare å se på forslaget som lå her om at man faktisk vurderte å slå sammen halve landet og lage én region av Nord-Norge. Det lå der i utgangspunktet. Det blir heldigvis ikke sånn, selv om deler blir tvangssammenslått. Ser vi på oppgavene, skulle man kanskje hatt enda større fokus på hva disse regionene skal holde på med. Men hva gjør man da? Jo, da kvitter man seg med statlige, viktige oppgaver og foreslår å flytte dem ut i regionene. Bare to eksempler: I dag er det sånn at staten tar ansvar for fiskerihavnene og finansierer dem. Det vet vi som kjenner til det, at det kan være finansiering fra 50 millioner kroner og opp til flere hundre millioner kroner. Dette skal man nå flytte over til regionene, uten at pengene følger med. Hva slags mulighet har en region til å prioritere disse store beløpene opp mot andre hensyn? Det samme sier man om FOT-ruten. Og legg merke til: De tar ned beløpet til FOT-ruten og sier at i neste runde skal regionene ta ansvar for dette. Det samme gjør de med fiskerihavnene. I den transportplanen vi skal behandle om litt over en uke, ligger det nesten ikke fiskerihavntiltak inne i den første seksårsperioden. De ligger inne fra 2024 til 2029. Og hva har skjedd før vi kommer til 2024? Jo, da har de plassert ansvaret hos regionene, og pengene har ikke fulgt med. Dette er ikke noen gledens dag. Det er mange som er skuffet i dag over at man ikke har lagt seg på frivillighetslinja. Jeg ser fram til regjeringsskiftet, så skal vi rydde opp i det.