Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2007-05-14:
Utgangspunktet for debatten i dag synes å være Gjønnes-utvalgets innstilling og selvsagt, som interpellanten sier, tidligere utredninger og den debatten som har vært i det siste året om denne saken. Videre synes det helt klart at de forskjellige partiers landsmøter har avstedkommet mye diskusjon. Både Gjønnes-utvalgets innstilling og landsmøtevedtakene må selvsagt tillegges betydelig vekt. Det er i sannhet et fantastisk demokrati vi lever i, hvor vi åpent kan diskutere fundamentale spørsmål på en oppriktig og saklig måte. Jeg må allikevel si at det til tider har vært en tendens til at noen i diskusjonen har vært farlig nær ved å drive med karakteristika som neppe bidrar til en forsonende og inkluderende debatt – ikke nødvendigvis i denne sal, men i den generelle debatten. Jeg skal med en gang innrømme at jeg synes den debatten som interpellanten reiser i dag, er veldig komplisert. Den reiser mange spørsmål. I dag ville jeg hatt store problemer med å falle ned på ett svar. Nå ser det ut som om jeg ikke er alene om dette. Derfor vil tiden fram til den varslede stortingsmeldingen legges fram, og selvsagt behandlingen av den, bli god å ha for å kunne avklare viktige spørsmål. Grunnloven § 2 sier at statens offentlige religion er den evangelisk-lutherske. Den tilhører egentlig eneveldets tid, altså en tid da herskeren over et territorium bestemte undersåttenes religion. Da Jean Baptiste Bernadotte ble kong Carl Johan, måtte han selvsagt konvertere til lutherdommen, og han skrev til sine venner i Frankrike at han nå var blitt den skandinaviske paven. Fra den tids forståelse til dagens samfunn har det skjedd mye. Etter diskusjonen omkring Gjønnes-utvalgets innstilling, og spørsmålet om hvorvidt § 2 handler om kirkestyre, er det liten tvil hos meg om at paragrafen av mange kan oppfattes som nettopp statens verdigrunnlag. I likhet med statsråden vil jeg være varsom med å se vekk fra det faktum. Når Stortinget snart skal drøfte dette mer inngående, vil nettopp forandringen av dagens § 2 til en eventuell ny verdiparagraf være viktig. På den ene siden diskuteres om det «Den evangelisk-lutherske Religion forbliver Statens offentlige Religion», på den andre siden om denne formuleringen skal fjernes og erstattes av en verdiformulering. Jeg har lenge sagt at statens verdigrunnlag – hvis vi skal utarbeide en slik tekst – bør erkjenne kristendommens historiske betydning, dagens multireligiøse samfunn, og ha menneskerettighetene sentralt. Vi kan ikke og skal ikke se vekk fra den betydning kristendommen har hatt i Europa, og derfor i Norge. Det bør sies at kristendommen har vært den dominerende verdileverandør til Europa. Hvordan vi skal forholde oss til denne problemstillingen, tror jeg det er lurt å bruke god tid på, slik at vi kan evne å formidle hva vi tenker og mener, og på den måten skape det gode fundament som en slik paragraf fortjener. Det er mange interessante spørsmål dette reiser. Skal vi ha en verdiparagraf i det hele tatt? Eller er det slik at dette allerede er ivaretatt gjennom vår implementering av menneskerettighetene, som for noen må kunne sies å være verdigrunnlag nok? Jeg ser fram til at Stortinget skal komme tilbake til en del av de problemstillinger som har vært berørt i denne debatten, under behandlingen av stortingsmeldingen.