Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-03-08:
Sist måndag kunne me lese i Aftenposten: «Krisestemning i Aetat mens ledigheten øker.» Dei tilsette kunne melde om at frustrasjonar, sjukmeldingar og nedbemanning pregar etaten i ei tid der arbeidsløysa stig med rekordfart. Arbeidsdirektør Lars Wilhelmsen uttalte til Aftenposten at situasjonen er veldig vanskeleg, og at etaten ikkje klarer å yte den servicen som brukarane har krav på. Han peikte vidare på at innføring av det nye regelverket for attføringspengar skaper problem, og på toppen av det heile har dei fått ein del uventa problem med innføring av eit heilt nytt saksbehandlingssystem. Aetat melder også om svekt måloppnåing innanfor attføringsfeltet den seinare tida, etter ei positiv utvikling dei siste tre åra. Talet på yrkeshemma som må vente på tilbod, aukar, og leiinga i etaten har gitt departementet beskjed om venta svikt i måloppnåing, både når det gjeld tiltak for yrkeshemma og tiltak for ordinære arbeidssøkjarar. Dette er ikkje nye signal. I slutten av januar i år kunne me lese at tilsette i Oslo og i Hordaland opplevde å bli drapstruga av frustrerte klientar. I ettertid har slike meldingar tikka inn frå heile landet. For å nemne nokre: Aetat Finnmark melder om drapstrugsmål og høgt arbeidspress. Enkelte kollapsar på jobb, og enkelte kontor har eit sjukefråvær på 20 pst. Aetat Nordland melder at dei har mindre fornøgde brukarar og veldig slitne medarbeidarar. Tida som er att, går med til å tilvise pengar. Oppsøkjande verksemd er eit framandord. Sjeldan har eg fått så mange henvendingar frå oppgitte og frustrerte tilsette i Aetat som etter at denne saka blei teken opp. Når det gjeld sjukefråværet i etaten, er dette dobbelt så høgt i Aetat samanlikna med andre etatar det er naturleg å samanlikne med. I fjor var det totale sjukefråværet heile 9,3 pst., og sjukefråværet har stige veldig dei siste par åra. Dette kan oppfattast som ein kraftig indikator på at etaten er på brestepunktet. Dei tilsette hevdar at det er fleire årsaker til dette. For det første melder Norsk Tjenestemannslag at det har vore ei nedbemanning på nær 1 000 årsverk sidan 1995. Sjølv om arbeidsløysa gjekk ned i denne perioden, veit me at Aetat i tillegg blei tilført fleire nye oppgåver. Eg veit at det kan vere ei viss usemje om dette talet på nær 1 000 årsverk, om det er riktig – kanskje statsråden opererer med andre tal, eg veit ikkje – men det er faktisk ikkje hovudpoenget. Det viktigaste er at etaten har den bemanninga som arbeidssituasjonen krev. Aetat skal arbeide opp mot dei gruppene som treng hjelp. Etaten skal som andre statsetatar arbeide effektivt, drive omstilling og kvalitetssikre arbeidet. Slike prosessar skal dei sjølvsagt fortsetje med. Men det kan sjå ut som om dei tilsette i Aetat nå har nådd ei grense og har blitt det eg vil kalle for omstillingstrøytte. Med andre ord: Meir omstilling i form av redusert bemanning og omstilling kan vere vanskeleg å få til innanfor ramma av eit forsvarleg arbeidsmiljø. Nå registrerer me at talet på brukarar på attføring har auka kraftig, 11 pst. det siste året, og denne gruppa utgjer nå meir enn 50 pst. av tilstrøyminga. Det seier seg sjølv at brukarar på attføring er meir arbeidskrevjande enn ordinære arbeidsledige. Det nye regelverket for utbetaling av attføringspengar som blei iverksett frå 1. januar 2002, har skapt stor frustrasjon. Brukarane opplever nå at situasjonen er kaotisk. Pengar blir utbetalte for seint, og meldekorta fungerer dårleg. Mange har fått store reduksjonar i sine ytingar, og fleire brukarar melder om store økonomiske problem. Denne situasjonen slit på dei tilsette i Aetat. I tillegg slit dei med mykje ekstraarbeid og problem som er knytte til innføring av eit nytt datasystem. Eg er kjend med at det nye datasystemet, det såkalla trinn 2, blei teke i bruk for to dagar sidan, nemleg den 6. mars. Ein får tru at dette vil rette opp ein del av den vanskelege situasjonen, men eg er òg blitt fortald at enkelte kontor har så gammal maskinpark at dei ikkje kan ta i bruk det nye systemet. På toppen av alt dette ser me òg ein aukande tendens til høgare arbeidsløyse. Regjeringa sitt budsjettkutt på 30 mill. kr for 2002 blei heller ikkje uproblematisk for etaten. Det sa arbeidsdirektøren klart frå om. Det er positivt at departementet nå tildeler etaten 15 mill. kr ekstra. Dette oppfattar eg som eit uttrykk for at Regjeringa har forstått at kuttet på 30 mill. kr ikkje var gjennomtenkt, og at det kortsiktige innsparingsønsket gjekk på kostnad av innsats for kvalifisering og formidling. Men framleis manglar det minst nye 15 mill. kr for å nå det budsjettnivået som regjeringa Stoltenberg la opp til. I samband med budsjettbehandlinga i desember åtvara Arbeidarpartiet mot dette kuttet. Me peika på den viktige rolla som Aetat skal utøve for å motverke arbeidsløyse, og på at ressursane måtte sjåast i samanheng med andre viktige politiske område, ikkje minst i samband med intensjonsavtala om eit inkluderande arbeidsliv. Dersom denne intensjonsavtala skal bli vellykka, må me òg ta vårt ansvar på alvor. Arbeidarpartiet gav uttrykk for at etaten måtte bli bemanna i forhold til dei viktige oppgåvene som etaten skulle løyse, og at det var uklokt å føreta ein reduksjon i etaten sine administrative ressursar. Dersom Aetat framleis skal vere eit instrument for politisk handtering av arbeidsmarknadspolitikken, må dei tilsette ha vilkår som dei kan leve med. Eg meiner at Aetat er den viktigaste kvalifiseringsetaten i Noreg. Kombinasjonen av formidling og kvalifisering er nettopp dei verkemidla som trengst for fullt ut å gjere seg nytte av både arbeidsmarknaden og brukarane sitt potensial. Nå ryktast det, og det er kanskje meir enn rykte, at statsråden ønskjer å tone ned det tradisjonelle formidlingsarbeidet og i større grad overlate dette til private aktørar slik at Aetat på den måten meir skal bli ein etat for dei som er yrkeshemma. Eg kan tenkje meg å spørje statsråden om dette berre er eit rykte, eller om det er slik at Regjeringa nå lanserer ei endring i Aetat sine oppgåver. Dersom det er sant, har statsråden da vurdert det faglege aspektet ved å ta frå Aetat den breie marknadskompetansen som yrkeshemma nyt godt av når dei går på attføring gjennom Aetat?