Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-10:
Jeg overraskes litt over at vi nå saksbehandler en sak, og at Fremskrittspartiet, forstår jeg, nærmest på prinsipielt grunnlag gir Sivilombudsmannen medhold. Det er på mange måter påfallende at et parti som selv ikke vil utlevere et eneste av sine interne arbeidsdokumenter her i huset, verken til Stortinget eller til andre, er prinsipielle når det gjelder alle andre enn seg selv. Det er et tankekors, synes jeg. Når flertallet i tillegg ikke begrunner dette med sakens innhold, men at saken krever forsvarlig saksbehandling, blir til og med det raljert med – det kan vi allerede nok om, det er nesten fullt mulig å avgi innstilling her i salen uten komitébehandling. Jeg vil tro at også for Fremskrittspartiet er dette med en skikkelig og grundig saksbehandling, at man lar departementet og andre få komme få til orde om hva man faktisk mener om saken, et fornuftig prinsipp, helt uavhengig av om man allerede har konkludert. Derfor må jeg si at den lange tiraden som Hagen hadde i stad, som liksom var en prinsipiell tilnærming, er med respekt å melde svært lite prinsipiell. Denne grensegangen kan være vanskelig å trekke. Det er godt mulig at Olje- og energidepartementet i dette tilfellet ikke har truffet balansegangen godt nok. Det utelukker jeg ikke. Men det er klart at enhver regjering har bruk for å ha dokumenter som er en del av arbeidsgrunnlaget for Regjeringen, på samme måte som Fremskrittspartiet har bruk for å ha dokumenter som en del av arbeidsgrunnlaget for Fremskrittspartiet. Sånn er det bare. Det er politikkens natur, og det er også forvaltningens natur. Om en har truffet balansegangen akkurat her, skal ikke jeg ta stilling til. Det vil et nytt storting og en ny komité underkaste en ansvarlig saksbehandling og finne ut av. Det er det som er flertallets holdning. Jeg forbauses over et punkt til, for da vi saksbehandlet dette i komiteen i går, tok ikke Fremskrittspartiet dissens. De hadde ikke noe avvikende syn i komiteen i går da vi behandlet denne saken. Det er en enstemmig kontroll- og konstitusjonskomité som har sagt at dette skal vi behandle til høsten. Man kan nesten få inntrykk av at både komiteens leder og Carl I. Hagen nå på en måte har tatt dissens, og at de har laget en stor brudulje i komiteen om at dette var de veldig uenig i. Men det er tvert imot. Alle i komiteen var enige om at denne saken kom for sent. Vi skulle gjerne ha behandlet den, men vi hadde dessverre ikke tid. Derfor må en ny komité ta tak i saken til høsten. Men vi kom ikke med noen konklusjon. For det er klart at enhver komité og ethvert storting må stå fritt til å behandle saken sånn som de finner det riktig. La meg også få kommentere det siste poenget til Per-Kristian Foss. Jeg unnlot med vilje å ta det opp i mitt første innlegg, nemlig at dette nok kan synes som å være en omkamp. Det er riktig, men da er vi tilbake til den saksbehandlingen vi hadde for noen år tilbake, både i komiteen og i stortingssalen. Jeg tok med vilje ikke opp dette poenget, men når representanten Foss sier at det kan synes som utidig at ombudsmannen på nytt tar opp den samme saken, er det grunnlag for å legge vekt på det. Dette er en sak som Stortinget har behandlet tidligere i denne sesjonen, og det er en omkamp fra ombudsmannen. Jeg utelukker ikke at en omkamp kan være nødvendig, og at man kan finne et annet balansepunkt. Men hvis ombudsmannen mente at denne saken faktisk var så viktig at vi skulle ha en omkamp i denne sesjonen, tror jeg også ombudsmannen forstår at han må sende saken tidsnok til Stortinget, ikke når Stortinget er i ferd med å gå fra hverandre.