Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2002-06-06:
Reformer i høyere utdanning for å sikre bedre kvalitet har stått høyt på dagsordenen i hele denne sesjonen. Jeg kan nevne nytt finansieringssystem for universiteter og høyskoler, en kraftig forbedring i studiefinansieringen – til tross for motstand blant regjeringspartiene – ny gradsstruktur, høyere kunstutdanning, og saken vi behandler her i dag, ny universitets- og høgskolelov. Det er på de fleste punkter enighet eller et flertall for forslagene, som bygger på Stortingets vedtak fra behandlingen av meldingen om Kvalitetsreformen. Her må jeg bare vise til innstillingen når saksordfører ikke har redegjort for komiteens innstilling. La meg benytte anledningen til å begrunne viktige hensyn fra Arbeiderpartiets side hvor det er ulike oppfatninger i komiteen. Et mye omtalt spørsmål har vært studentenes lærings- eller arbeidsmiljø. Jeg er sikker på at vi alle er enige om målet, at studentene skal sikres et godt arbeidsmiljø. Uenigheten har gått på hvordan det skal skje. Arbeiderpartiet mener at arbeidsmiljøloven med alle forskrifter ikke er tilpasset situasjonen for studentene i forhold til institusjon, tilsvarende forholdet mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Det fremgår da også av mindretallsforslaget. Vi har ønsket å ta krav til arbeidsmiljøet direkte inn i universitets- og høgskoleloven og ikke blande ulike lover. Med vedtakene her i dag vil vi sikre bestemmelser om ansvaret for studentenes arbeidsmiljø i loven, med utgangspunkt i arbeidsmiljølovens bestemmelser på området. Studenter med særlige behov er spesielt omtalt. Dette har studentorganisasjonene selv tidligere karakterisert som et langt steg i riktig retning. Videre blir det krav om medvirkning for studentene ved at det opprettes læringsmiljøutvalg, hvor studentene har halvparten av medlemmene. Når det gjelder tilsyn, er imidlertid Regjeringens opplegg for dårlig. Vi mener at det må være et uavhengig tilsyn med sanksjonsmyndighet som skal påse at institusjonene følger opp sitt ansvar. Flertallet ber da også om at Regjeringen skal fremme forslag om dette innen utgangen av året, hvor de også vurderer om eksisterende tilsynsordninger, f.eks. Arbeidstilsynet, kan inneha denne funksjonen. Vi må rett og slett sikre oss at vi velger den beste løsningen. Arbeiderpartiet går imot forslaget om åremålstilsettinger i undervisnings- og forskerstillinger som betyr at varigheten på en midlertidig stilling kan være fra fire til tolv år. Det er en vesentlig svekkelse av de tilsattes rettigheter, og det i en sektor hvor det allerede er et stort antall midlertidige stillinger. I tillegg vil ytterligere utvidelser virke negativt inn i et rekrutteringsperspektiv. Dagens regler i tjenestemannsloven om midlertidig tilsetting og de nærmere regler om åremålstilsettinger i forskriftene når det gjelder administrative/faglige lederstillinger og utdanningsstillinger, gir institusjonene tilstrekkelige muligheter. Jeg har også merket meg at Arbeids- og administrasjonsdepartementet har en tilsvarende oppfatning, og mener at forslaget innebærer en rett til bruk av åremålstilsettinger i situasjoner hvor den reelle begrunnelsen egentlig tilsier en midlertidig stilling. Jeg må innrømme at jeg ikke skjønner merknaden fra Fremskrittspartiet i forhold til det standpunktet de har tatt i saken. Regjeringen har foreslått at organet for akkreditering og evaluering skal legges til Oslo. Dette er vi uenig i. NOKU, som babyen kalles, vil ha et vesentlig antall stillinger og budsjett. Ut fra et større samfunnsperspektiv med hensyn til sysselsetting og utvikling utenfor sentrale strøk, har Arbeiderpartiet som utgangspunkt at ny statlig virksomhet normalt skal legges utenfor Oslo. Jeg kan ikke se at det er tungtveiende grunner og faglige hensyn som diskvalifiserer alle andre steder enn hovedstaden med hensyn til lokalisering av NOKU. Det er her snakk om vilje! Arbeiderpartiet vil fortsatt opprettholde dagens lovbestemmelse om at undervisningsspråket til vanlig skal være norsk. Vi mener det understreker universitetenes og høgskolenes ansvar for å ivareta og utvikle det norske språket ut fra flere hensyn. Og dette står ikke i motsetning til at institusjonene må utvikle flere undervisningstilbud på fremmedspråk. Flertallet, som vil fjerne bestemmelsen om norsk som undervisningsspråk til vanlig, mener jo også at dette er en selvfølge. Ny universitets- og høgskolelov følger opp målene om bedre kvalitet i høyere utdanning, med bedre studiehverdag for studentene og større frihet til institusjonene for å møte raskere omstillingskrav. Men lovvedtak er ikke nok. Fra Arbeiderpartiets side vil vi understreke Regjeringens og vårt ansvar for å sørge for at universitetene og høyskolene sikres ressurser for å gjennomføre den nødvendige kvalitetsforbedringen. Vi vil spesielt peke på behovet for omstillingsmidler i denne fasen, og at dette legges inn i kommende budsjetter. Mange har omtalt Kvalitetsreformen som studentenes reform. Den har selvsagt flere formål. Men enten vi nå ser hen til forskning eller andre samfunnsorganer, må vi fokusere på å gi kommende generasjoners ungdom de beste muligheter til å lykkes i å nå sine utdanningsmål. Det er de som er grunnlaget i kunnskapssamfunnet. Jeg tar til slutt opp mindretallsforslagene hvor Arbeiderpartiet er medforslagsstiller.