Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-02-04:
Jeg vil ønske velkommen tilbake, for som statsråden personlig har erfart de siste månedene, er den norske velferdsstaten bygd opp av ordninger som sammen skal sikre gode familieliv, men ikke minst også en grunnleggende trygghet, som vi alle er avhengig av i hverdagen, for at arbeidsfolk skal slippe å leve på sjefens nåde og i frykt for å måtte ende opp med lua i hånden. Dette har fagbevegelsen brukt over 100 år på å bygge opp – et sikkerhetsnett som er der hvis vi faller. Nå er vi inne i den verste økonomiske krisen siden den andre verdenskrigen – den rammer vanlige folk veldig hardt – og det er da vi får testet om samfunnet er skrudd sammen og bygd opp for å takle problemene som folk nå møter. De som blir arbeidsløse eller permitterte, må få en inntekt de kan leve av fram til de får en ny jobb. Da massearbeidsledigheten rammet Norge i mars i fjor, var Rødt tidlig ute med å foreslå en økning i dagpengenivået, særlig for dem som har lavest inntekt. Vårt opprinnelige forslag var 80 pst. dekning for inntekter opp til 450 000 kr, som er nivået for lavtlønte i Norge, slik LO definerer den grensen i tariffoppgjørene. Da regjeringen la fram den første krisepakken sin, som først og fremst traff arbeidsfolk ved at de sendte dem regningen for permitteringene, ble de møtt av Stortinget med en rekke viktige tiltak for de hundretusener som ble arbeidsledige i den perioden, ikke minst vedtaket om 80 pst. i dagpenger for inntekt opp til om lag 300 000 kr. Det vedtaket betyr at Stortinget var enig i at dagpengene var for lave, og at de måtte opp. Hvis alle var enige om at det var et for lavt dagpengenivå da mange ble avhengig av ordningen, betyr det også at satsene i utgangspunktet var for lave. For den enkeltes økonomi er det ingen forskjell på om man mister jobben fordi staten stenger ned samfunnet, eller om man mister jobben av andre grunner. Derfor mener vi at disse satsene bør økes på varig basis. Det var en gruppe vi ikke fikk regjeringen med på å løfte, nemlig de som ble arbeidsledige før koronaviruset kom til Norge. I mars 2020 var det omkring 100 000 personer, og de stiller altså sist i køen for å få ny jobb og er utsatt for en ganske grov forskjellsbehandling. De får fortsatt 62,4 pst. i dagpenger. Dette kan ikke fortsette. Rødt har mange ganger foreslått at alle ledige skal få 80 pst. i dagpenger, opp til 3G, og desto lenger denne krisen varer, desto mindre mening er det i å skille mellom dem som var ledige før koronaen, og dem som ble ledige etter. Alle som er ledige, er del av det samme kriserammede arbeidsmarkedet, og behovet for det såkalte lavlønnstillegget på dagpengene, som vi vedtok i Stortinget for ett år siden, viser bare at sikkerhetsnettet var for svakt før krisen traff oss. De ledige har måttet klare seg med 62,4 pst. i dagpenger under både blå og rød-grønne regjeringer. Det er ikke noe nytt at det er vanskelig å betale for løpende utgifter når man går ned nesten 40 pst. i inntekt. En fersk Nav-rapport sier at krisen vil føre til omfattende utstøting fra arbeidslivet, og Nav mener at vi vil ha et uvanlig høyt nivå på ledigheten til i alle fall utgangen av 2022. Det er på sin plass å advare regjeringen allerede nå: Ikke fortell oss at krisen er over når flertallet har fått vaksiner. Alt tyder på at krisen i økonomien – og dermed krisen for arbeidsfolk – vil vare i mange år. Rødt foreslår derfor at økningen i dagpengenivået for lavtlønte bør gjøres permanent, for når ytelsene må forbedres i en periode med høy ledighet, viser det at ytelsene var for dårlige i utgangspunktet. Vi mener også at minsteinntekten for å få dagpenger må halveres på varig basis, og at de som har små stillingsbrøker, som kanskje ikke har en fast jobb, også får et varig sikkerhetsnett. Nav-direktør Hans Christian Holte sa til Dagens Næringsliv i går at de har mottatt mange dagpengesøknader fra personer som jobber innenfor varehandel, og at det i denne bransjen jobber mange unge som har en deltidsjobb og ofte ikke rett på dagpenger. De offisielle tallene fanger derfor ikke opp alle dem som nå mister jobben i varehandelen på Østlandet, så situasjonen er faktisk verre enn det statistikken forteller oss. Ufrivillig deltid, ringevakter og små kontrakter er utbredt i både offentlig og privat sektor og i mange forskjellige bransjer, og denne gruppen må også sikres når de mister jobben. Har man lav lønn eller lav stillingsbrøk, er man ekstra sårbar når inntekten faller bort. Vi foreslår derfor at også kravet til tidligere inntekt for å få dagpenger må halveres på varig basis. Folk må sikres en inntekt, uansett om det er koronakrise eller andre problemer i arbeidslivet. Vi må heller ikke bare snakke om arbeidsfolk, vi må også lytte og ta deres hverdag på alvor, f.eks. det som ansatte i hotell- og restaurantnæringen nå sier. Djevat Hisenaj, som er leder for Fellesforbundets avdeling for disse bransjene på Vestlandet, sa det så tydelig som dette: «Ansatte i hotell og restaurant er fullstendig avhengig av dagens koronaordning for dagpenger. Nå slipper de å leve under fattigdomsgrensa.» Det er en spesiell situasjon når staten stenger ned samfunnet på kort sikt, men for den ledige er det ingen prinsipiell forskjell. Man har ikke bedre råd om man mister jobben av andre grunner enn korona. Blant de lavtlønte i landet vårt har de fleste lav utdanning, mange av dem har ikke fast ansettelse, og de må kjempe om å få nye engasjementer og kontrakter. Denne gruppen er overlatt til den råeste delen av arbeidsmarkedet. De har, sammen med fagforeningene, lenge slåss for faste ansettelser og en lønn å leve av. Vår jobb som folkevalgte er å gjøre det lettere for folk og fagforeningene å nå fram med sine krav og gi dem en økonomisk trygghet i arbeid og ved arbeidsledighet. Vi må ikke tro på dem som sier at krisen snart er over. Ja, noen bedrifter vil nok begynne å tjene penger igjen, men mange arbeidsfolk vil bli nødt til å selge eiendeler, kutte nødvendige innkjøp og be om hjelp fra venner og familie i lang tid framover. Det er alarmerende når inkassoselskapet Lindorff melder om en kraftig økning i antallet inkassosaker. En fersk utgave av Lindorffanalysen viser en klar økning i antallet husholdninger som ikke betaler regelmessige utgifter man normalt prioriterer å betale, som bl.a. strøm og telekomtjenester. Dette tyder på at mange har fått dårligere råd under pandemien, som direktør Siv Hjellegjerde Martinsen i Lindorff sier i en pressemelding. Boligprisene økte med 5 pst. bare i januar i år. Børsen går samtidig så det griner og er på et rekordhøyt nivå, og mange tjener gode penger på aksjer nå. Markedet for luksushytter tar også helt av. Vi lever i en tid hvor forskjellene mellom folk øker kraftig. Da er det vår oppgave, mener vi, i en situasjon med kraftig økende forskjeller i samfunnet, å møte det med politisk handling for å stoppe den utviklingen. Regjeringen har møtt krisen med bl.a. å kaste flere tusen ut av dagpengeordningen og AAP. Etter press fra Rødt og resten av opposisjonen måtte de snu – langt på overtid – og forlenge makstiden, men kun for dem som går på dagpenger. Spørsmålet er: Hvordan kan vi ha et system som kaster folk ut av dagpengeordningen eller AAP uten at det er en form for inntektssikring eller tilbud om jobb eller utdanning? Vi må bekjempe arbeidsledigheten, ikke de arbeidsledige. Folk kommer ikke i jobb gjennom å bli fattige nok. Det er et offentlig ansvar å sikre arbeid og inntekt til alle. Derfor spør vi: Vil statsråden ta initiativ til å styrke dagpengeordningen på en mer varig basis og for alle ledige for å sikre forutsigbarhet og trygghet for vanlige arbeidsfolk og ikke minst for deres familier?