Carsten Dybevig (Høyre), 2003-06-06:
Tilsynssaken har vært preget av bortforklaringer og tåkelegging av motiver fra veldig mange hold, både fra ansatte i tilsynene og politikere som har prøvd å ri flere hester samtidig. Det har vært en diskusjon om å utsette hele tilsynssaken, noe som dessverre ville ha forskjøvet hele flytteprosessen ut i tid og i verste fall ville ha medført at tilsynene ville ha forblitt der de er i dag, både geografisk og rent rolleavklaringsmessig. Gjennom hele prosessen har Arbeiderpartiets Trond Giske og særlig SVs May Hansens ankepunkter mot tilsynsmeldingen vært oppkonstruerte, og avdekker kun store interne uenigheter i disse partiene. Spesielt gjelder dette SVs May Hansen. Hennes innlegg her i dag bevitner en historisk forvirring om hvor SV vil. Uttalelser her i dag fra May Hansen tyder på at SV motvillig stemmer for en utflytting av tilsynene fordi mesteparten av argumentasjonen forfekter en skepsis til utflytting. May Hansen etterlyser videre å se tilsynsrollen ut fra et forbrukerperspektiv. Det er jo faktisk dette som gjøres. Bortsett fra at tilsynsutflyttingen er en komplisert flyttekabal som er godt tilpasset den kompetansen de ulike regionene besitter, vil det på sikt nærmest bli en forvaltningmessig revolusjon, da bl.a. skillet mellom forvaltning og tilsyn blir en langt tydeligere, klarere rollefordeling mellom politikk og tilsyn, og kortere klagebehandlingstid. Summen av dette er et mer uavhengig tilsyn med det mål å begrense overordnet myndighets mulighet til å overprøve vedtak, altså som May Hansen etterspør – en retning mot forbrukervennlige tilsyn. Jeg er glad for at regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og SV stemmer for tilsynsmeldingens hovedpunkter. Regjeringspartiene viser at de gjør noe konkret for regionene – dette er nok et eksempel på at vi lykkes med arbeidet. Det har vært laget en rekke bestillingsverk for å stoppe utflyttingen av tilsyn ut av Oslo, særlig gjelder det Sjøfartstilsynet. Bestillingsverkene har svært få overraskende konklusjoner og lite overraskende motiver. Makeligheten hos de ansatte med hensyn til å ville være i Oslo, begrunnes feilaktig med at regionene mangler kompetanse, og at ingen vil flytte med. Denne utflaggingen av tilsyn fra Oslo er en bevisst strategi for å oppgradere tilsynsrollen. Tilsynene skal bli mer synlige og kraftfulle i forhold til den kontrollfunksjon de har overfor viktige og stadig skiftende samfunnsrelasjoner. Åtte av tilsynene vil altså bli lagt utenfor Oslo, mens tre fortsatt vil ligge i hovedstaden. 1 000 arbeidsplasser ut av Oslo betyr langt mer for regionsentrene de er planlagt lagt til, enn for Oslo. Et medietilsyn til Østfold gjør at Østfold kan markere seg i medieinfrastrukturen. Nå får vi en samling av Statens filmtilsyn, Eierskapstilsynet og Statens medieforvaltning i et nytt tilsyn, Medietilsynet. Det skal ligge i Fredrikstad, der Statens medieforvaltning og bl.a. Institutt for Journalistikk allerede holder til. Østfold har tilstrekkelig kompetanse allerede innenfor medieforvaltning. En omlokalisering muliggjør effektivisering. Erfaringer fra Norge og andre land viser at lokalisering utenfor hovedstaten gir en mer stabil arbeidskraft og lavere driftskostnader.