trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Statsråd Bollestad har aldri sagt at bøndene ikke snakker sant. Det som er utfordringen, er faktisk at jeg som statsråd ikke kan gå inn i enkeltsaker og vurdere dette, for jeg har ingen bakgrunn for å vurdere enkeltmennesker, men jeg tar selvfølgelig på alvor de beskrivelsene som kommer. Når forskriften kommer, vil en måtte se på dem som kommer urimelig ut. Dem vil Fylkesmannen da vurdere for at en skal kunne kompensere der en ser at dette er urimelig ut fra den vurderingen som ligger til grunn for det de har fått.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Nå er det slik at vi har fått inn vel 160 høringssvar. Jeg er enig med representanten i at dette handler om folk. Derfor skal vi gå igjennom disse høringssvarene og lage den forskriften, som ikke er ferdig ennå. Vi har ikke hatt den ute på høring for at den var ferdig på forhånd. En vil gå inn i de høringssvarene som foreligger, og da se på forskriften i forhold til høringssvarene. Men det er Stortinget som har besluttet hvordan kompensasjonsordningen skal være. Jeg har vært lojal overfor Stortingets vedtak, laget et forslag til forskrift og sendt det på høring. Det er utgangspunktet for den sisten høringen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg synes det er feil å si at det har vært en tilfeldig behandling. Man har gått grundig til verks med den første høringen som var før nyttår 2018/2019. Man har hatt forskriften ute på høring igjen etter å ha forbedret det som var gjort i 2018, og man har lagt forskriften til grunn for neste høring. Det har ikke vært tilfeldig. Det har vært ut fra et ønske om å gjøre dette på best mulig måte. Det er ingen full erstatning diskusjonen har handlet om. Det har handlet om en kompensasjonsordning fordi man gir et forbud mot pelsdyrhold. Det har vært utgangspunktet for denne debatten.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg har lyst til å begynne med en litt annen inngang. Vi har en delt målsetting på rovdyr. Vi har et forlik i dette hus om hvordan vi skal forvalte den utfordringen som er. Jeg har selv, for to uker siden, vært i Nordland og møtt reindriftseiere som har mistet en stor prosentandel av sine kalver, nettopp fordi en har opplevd at de er blitt tatt av rovdyr. Da er det viktig at vi som fellesskap klarer, både i storting og i regjering, å ha begge de to tankene i hodet. Det var grunnlaget for den delte målsettingen for rovdyrpolitikk som vi faktisk har. Ut fra det har vi sagt at det skal være beiteprioriterte områder, og det skal være områder som er lagt til grunn for vilt. Dermed må vi også, når man ikke har tatt ut det som gjelder for f.eks. ulv, ta den diskusjonen og få ned det tallet, fordi det er utfordrende i beiteprioriterte områder.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg som statsråd forholder meg til regjeringens rovdyrpolitikk og forliket i Stortinget, og forliket i Stortinget er at en skal prioritere beiteprioriterte områder. Det betyr at ca. 55 pst. av det norske arealet per i dag faktisk er prioritert til rovdyr. Det andre, 44 pst., er til husdyr – eller beiteprioritert. Da er vi nødt til å følge vedtaket i Stortinget. Jeg som statsråd fra Landbruks- og matdepartementet kommer til å følge det forliket, kommer til å gjøre det som er regjeringens politikk, nemlig å følge rovdyrforliket i Stortinget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg er fullstendig klar over at dette ligger under en annen statsråd. Samtidig ligger det en delt målsetting i dette som også ligger under mitt departement. Landbruks- og matdepartementet er en del av det å finne løsninger på de utfordringene som foreligger, nettopp fordi det er en delt målsetting. Når det gjelder selve budsjettforslaget til klimaministeren, må representanten ta det med den statsråden. Jeg forholder meg til regjeringens politikk, og regjeringens politikk har en delt målsetting. Regjeringens politikk er å følge opp forliket som er gjort i Stortinget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg lyst til å begynne med å si at er det noe jeg som landbruksminister og Landbruksdepartementet ikke gjør, er det å kaste blår i øynene på folk. Vi i Landbruks- og matdepartementet ønsker å bidra til at vi klarer å få fulgt opp den delte målsettingen som er på rovvilt, en målsetting som er bestemt også i dette huset, en målsetting som er en balansert avtale nettopp for å kunne ivareta både beiteprioriterte områder og samtidig rovdyrpolitikken.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg har sagt mange ganger at vi ønsker å oppfylle vår del av forliket. Det er derfor jeg også svarer på skriftlige spørsmål – fordi det er en kjempeutfordring ute i næringen. En møter det hver eneste dag i næringen, og da er vi nødt til også å følge opp bestandsmålene. Jeg skal gjøre ut fra mitt ståsted og min jobb det jeg kan gjøre for å få bestandene så bærekraftige at det ikke også samtidig går ut over de næringene som vi vil ha, nemlig beitebaserte næringer.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Regjeringens politikk er å følge opp det forliket som ligger i Stortinget. Da må vi gjøre det ut fra de forutsetningene som ligger, og jeg som statsråd har svart nå at jeg skal gjøre det som ligger i min makt, for å følge opp dette ut fra mitt ståsted. Men regjeringen er tydelig på at vi forholder oss til stortingsvedtaket og det forliket som ligger i Stortinget.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Ja, jeg som statsråd tar inn over meg det ansvaret. Og ja, jeg skal gjøre det som ligger i min makt for å ivareta også det at det skal være et aktivt landbruk i Rendalen spesielt, som har hatt den største utfordringen akkurat de siste månedene.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg tenker at når vi har en statssekretær som nå har møtt dem det gjelder – møtt bønder, møtt politikere, møtt administrasjonen i disse kommunene – er det nettopp for å ivareta befolkningen. Det er samtidig også viktig å få innspill. Statssekretæren reiser aldri rundt på egen hånd – han reiser selvfølgelig rundt på vegne av departementet som han representerer.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg har lyst til å takke for spørsmålet. Afrikansk svinepest er en svært smittsom og dødelig virussykdom som kan ramme både ville og tamme svin. Det er det andre land som har fått erfart stort. Russland, Kina og flere østeuropeiske land og EU-land har sykdommen i dag. Både landbruks- og matforvaltningen og næringen følger derfor utviklingen i Europa svært nøye, og mistanke om utbrudd av sykdommen i Norge skal meldes til Mattilsynet. Jeg legger til grunn at et utbrudd av afrikansk svinepest i Norge vil kunne få alvorlige konsekvenser for vårt svinehold, og at spredning og opprettholdelse av smitte er sterkt knyttet til villsvinbestandene. Landbruks- og matdepartementet og Klima- og miljødepartementet har gitt et felles oppdrag til Mattilsynet og Miljødirektoratet og bedt dem om et forslag til en handlingsplan mot villsvin. Direktoratet har fått frist til 1. november i år. I oppdraget til direktoratet er det lagt til grunn at planen skal legge opp til færrest mulige villsvin spredt over et minst mulig område. Videre skal planen beskrive tiltak som er egnet til å opprettholde denne målsettingen over tid. Min kollega i Miljø- og klimadepartementet og jeg avventer denne handlingsplanen. Målsettingen som er lagt til grunn for planarbeidet, er bl.a. tuftet på den store villsvinbestanden i Sverige, som vil kunne medføre stadig innvandring av villsvin over grensen til Norge. Det er derfor lite realistisk å utrydde villsvin helt, men godt samarbeid og god informasjonsutveksling mellom jegere, grunneiere, bønder og myndigheter vil kunne bidra til at villsvinbestanden er på et lavest mulig nivå, og hindre utbrudd av afrikansk svinepest i Norge. Jeg vil legge til at jeg ser et behov for et svært viktig samarbeid mellom Sverige og Norge for å redusere villsvinbestanden, og jeg har tatt dette opp i høst i møte med den svenske landbruksministeren. Jeg tok også opp denne saken i Nordisk ministerråd på Island i høst, og der ble det besluttet at en skal følge opp denne villsvinproblematikken på nordisk nivå. Dette er en viktig sak for Norge, og jeg ser fram til at denne handlingsplanen nå blir lagt fram.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Jeg tror det er et sett av virkemidler og hvilken åte vi bruker, som er viktig for å klare å potensielt utrydde og hele veien holde bestanden nede. Det er også en utfordring at vi har en lang grense. Det betyr at vi må passe på hvordan vi reduserer smitterisikoen i form av åte, og sørge for informasjon til hver enkelt av oss om hva vi legger igjen rundt oss og på rasteplasser, som blir viktige plasser dit villsvin vil søke og dermed være potensielle smittebærere for vår norske svinebesetning.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-10-23:
Når denne handlingsplanen kommer, vil jeg vurdere veldig mange virkemidler. Optisk lys og ikke minst lysbesetning blir en del av den vurderingen. Jeg mener at vi må gjøre det vi kan for å hindre at villsvin blir en del av den norske faunaen. Vi har sett hvor ødeleggende det har vært i Sverige, og vi ser utfordringene i Norge. Jeg har selv vært i Aremark og møtt de bøndene som i løpet av timer nattetid får jordene sine snudd opp ned. Det er en utfordring for den enkelte bonde, men det er også en utfordring for oss som nasjon, for vi vil ikke ha det slik som de har fått det i Sverige, med 300 000–400 000 dyr, mens vi har, slik vi tror, ca. 1 000. Men det tallet må enda lenger ned. Det er viktig for hele landet.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Etter Senterpartiets syn er skogen og skogindustrien ein viktig del av omstillinga av norsk næringsliv. Me har ein fantastisk skogsressurs, der det kan produserast ei rekkje ulike varer. Dette er god omstillingspolitikk, det er god verdiskapingspolitikk, og det er ikkje minst god klimapolitikk. Men me ser ei relativt svak satsing frå regjeringa på dette feltet. Det kan verka som ein er mest oppteken av vernebiten av skogspolitikken og skogindustripolitikken. Så mitt spørsmål er: Kvifor ønskjer ikkje regjeringa i større grad å satsa på oppbygging og utvikling av ein norsk skogindustri, og vil statsråden ta eit initiativ til at me får ei kraftfull satsing på skogindustri i Noreg? Eller er det slik at vernekreftene er dei som er leiande i å definera kva politikk regjeringa har på dette feltet?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Etter forslag frå regjeringa vedtok Stortinget før sommaren eit forbod mot pelsdyrnæringa i Noreg. Dette er i strid med næringsfridomen. Dette utfordrar den private eigedomsretten. Dette er aktiv utflytting av arbeidsplassar frå Noreg. Senterpartiet skal ikkje leggja skulda for sjølve avviklinga på Kristeleg Folkeparti. Ansvaret for næringsforbodet ligg mest på Høgre, Framstegspartiet og Venstre. Det landbruksministeren derimot ikkje kjem vekk frå, er ansvaret for kompensasjonsordninga til bøndene som har vorte ramma. Statsråd Vervik Bollestad har hatt eit forslag på høyring. Fasiten etter høyringa om kompensasjonsordninga er klar: Ordninga vil føra til økonomisk ruin for mange av dei nær 200 familiane som vert ramma. Ordninga er så svak at ho vil knusa den økonomiske framtida til mange familiar. Folk er redde, folk vert sjuke, og folk ligg søvnlause. Eg forstår det godt, for det forslaget til kompensasjonsordning som er lagt fram, er ei oppskrift på økonomisk ruin. Det grunnleggjande problemet er at statsråden ikkje tek utgangspunkt i at dei bøndene som vert ramma, skal få erstatta det økonomiske tapet dei lir. Statsråd Bollestad tek utgangspunkt i den bokførte verdien til pelsdyranlegga – bokført verdi på anlegg som reelt sett har millionverdiar i marknadsverdi, mens den bokførte verdien kan liggja på rundt 10 000 kr eller 100 000 kr. Det vanlege i Noreg er at folk får erstatta det fulle tapet når staten kjem og tek noko frå dei. Slik er det openbert ikkje i denne saka. Oppsparte verdiar gjennom generasjonar går tapt, folk kjem til å sitja igjen med milliongjeld, og fleire vil truleg gå konkurs. Er statsråd Bollestad fornøgd med den kompensasjonsordninga som er lagt fram, eller ser statsråden at ho er i ferd med å knusa den økonomiske framtida til uskyldige familiar rundt om i landet?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Det er openbert at statsråden, sjølv om ho no seier at dette er ei god ordning, innser at dette er ei veldig dårleg ordning. For i brevet til Stortinget skriv statsråden at departementet har bedd Norsk Landbruksrådgiving ha særleg merksemd på behovet for oppfølging av pelsdyrbønder og eventuelt tilby krisebistand. Når ei regjering innser at dei har ein politikk som er så dårleg og så ille mot folk at det er nødvendig å tilby krisebistand, då er det ei erkjenning av at det er andre enn regjeringa som må betala prisen for politikken til regjeringa. Krisebistand kan me gjerne tilby til folk som er ramma av naturkatastrofar, sjukdomsutbrot osv. Eg kjem ikkje på nokon eksempel på at ei regjering må innføra krisebistand mot sin eigen politikk. Då er spørsmålet mitt: Meiner statsråden verkeleg at denne ordninga er god?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Etter å ha høyrt på denne runden, som har vore ganske forvirrande om kven som uttaler seg på vegner av regjeringa og ikkje, har eg eigentleg berre eitt spørsmål, og det er: Når statssekretæren i Landbruksdepartementet i framtida reiser rundt om i landet og uttaler seg om rovdyrpolitikken, kan ein då leggja til grunn at han uttaler seg på vegner av regjeringa?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
I denne saken er det viktig å huske på at det ikke er pelsdyrbøndene sjøl som har satt seg i denne situasjonen; det er faktisk regjeringen som har vedtatt å frata dem livsverket deres, og som nå ikke vil betale full erstatning for det. En har altså kastet et prinsipp om næringsfrihet og privat eiendomsrett over bord. I statsrådens egen hjemkommune bor Bjørn Kjetil Frafjord. Før forbudet ble gården hans taksert til 15 mill. kr. Etter forbudet er den taksert til 7 mill. kr, men han får erstatning for 3 mill. kr. Han taper altså «bare» 4 mill. kr. Spørsmålet er om statsråden mener at Bjørn Kjetil Frafjord og de andre pelsdyrbøndene ikke snakker sant når de sier at de ikke får full erstatning, eller om det er slik at regjeringen ikke har tatt alvoret i denne saken inn over seg.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Mitt spørsmål går til landbruksministeren. I hele sommer har beitenæringen og tamreinnæringen vært plaget av til dels store rovdyrangrep. Statssekretæren i Landbruksdepartementet har reist rundt for å møte bøndene. Fortvilte bønder i Grong, i Verdal og i Rendalen opplever å miste dyr, og årsaken er en rovdyrpolitikk som er ute av kontroll, og en rovviltforvaltning som ikke evner å gjøre noe med problemene. I sommer har vi f.eks. hatt ulv i beiteområder i flere kommuner i Trøndelag, i Sogn og Fjordane og i Rendalen, områder der Stortinget har bestemt at det overhodet ikke skal være ulv. Her skal det være sau, det skal være tamrein og villrein. Likevel gjøres det ingenting for å få fjernet ulv fra disse områdene. Statssekretæren i Landbruksdepartementet har vært rundt og lovet bøndene at antallet ulv skal ned til bestandsmålet. På et seminar i Elverum sa statssekretæren at det er for mange ulv i Norge, og at regjeringens målsetting er at vi skal ned til bestandsmålet. Denne regjeringen har i gjentatte år overprøvd rovviltnemndene, og det betyr at vi i dag ligger skyhøyt over bestandsmålet for ulv – nesten dobbelt så høyt som bestandsmålet. Så må jeg si at overfor folk som er fortvilet, også over å miste beitedyr, skal en være forsiktig med å love ting man ikke kan holde. Landbruksdepartementet må heller ikke stille seg i en situasjon der de blir en slags lynavleder for regjeringens egentlige rovviltpolitikk. Det vil ikke være å ta folk på alvor. Så når statssekretæren nå er ute og lover at man skal ned til bestandsmålet for ulv, er mitt spørsmål til landbruksministeren: Hvordan vil statsråden bidra til at regjeringen skal oppfylle det løftet og komme ned til bestandsmålet for ulv i Norge?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Statssekretæren ga klare løfter, ikke om at vi bare skal ta ut ulv i beiteprioriterte områder, men at vi skal ned til bestandsmålet. Jeg registrerer at statsråden ikke er i stand til å svare på hvordan hun skal bidra til det i regjering. Situasjonen er rett og slett litt for alvorlig til at en skal reise rundt og kaste blår i øynene på folk og skape falske forhåpninger. Med en slik alvorlig situasjon må ikke Landbruksdepartementet reise rundt i Distrikts-Norge og gi inntrykk av at en vil gjøre noe annet – og mer – hvis en ikke har tenkt å gjøre det. Den samme statssekretæren sa til Nationen på mandag denne uka at regjeringens forslag i budsjettet om at bjørn nå skal gis fortrinnsrett i beiteområder, ikke skal gjennomføres. Altså: Klimadepartementets budsjett på dette området skal ikke gjennomføres. Det betyr jo at det må gjøres noe når det gjelder akkurat det. Hvordan har Landbruksdepartementet og statsråden tenkt at en her skal overprøve det som står i budsjettproposisjonen fra Klimadepartementet om at dagens yngleområder blir utvidet? Hvordan skal den feilen i Klimadepartementets budsjett rettes opp?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Ja, det er jo nettopp det jeg spør om: Hva er nå regjeringens rovdyrpolitikk? Er det den fra Klimadepartementet, som i budsjettproposisjonen skriver at hunnbjørner skal ha fortrinnsrett også i beiteområdene, eller er det den fra statssekretæren i Landbruksdepartementet, som sier til Nationen at det som er foreslått i Klimadepartementets budsjett, er feil og må rettes opp? Er det slik at det er Klimadepartementets ønske om at en skal overprøve rovviltnemndene hvert år og dermed få en skyhøy ulvebestand, langt over bestandsmålet, eller er det statssekretæren i Landbruksdepartementets ønske om å få ulvetallet ned til bestandsmålet? Jeg etterspør nettopp det: Hva er regjeringens rovdyrpolitikk?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Her er det konkrete uttalelser fra Landbruksdepartementet som jeg kan …
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2019-10-23:
Jeg har lest Klimadepartementets budsjett på dette området, og i det budsjettforslaget står det ikke at det er Klimadepartementets forslag at hunnbjørner skal ha fortrinnsrett i beiteområdene, det står at regjeringen legger det til grunn. Så går statssekretæren i Landbruksdepartementet ut og mener det motsatte i avisene og i norsk offentlighet. Det er da jeg spør meg: Er det slik at denne feilen i Klimadepartementets budsjett vil bli rettet opp i Stortinget, eller er det slik at regjeringen her snakker med to tunger og kaster blår i øynene på beitebrukere, som har en vanskelig nok situasjon uten at de skal være nødt til å oppleve det i tillegg?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Denne saken handler om folk og familier. Arbeiderpartiet har siden landsmøtet i 2011 gått inn for styrt avvikling. For oss er det også viktig at folk blir behandlet på en rettferdig og ordentlig måte når nasjonalforsamlingen gjør så store og dramatiske vedtak som dette. Det som er vanskelig for meg å forstå, er hvorfor det sitter så langt inne når vi vet, gjennom så mange høringssvar, at folk blir fratatt store verdier. Det går ikke bare an å komme til Stortinget og si at en innser at dette er for svakt, når en nå har fått en lang rekke eksempler på at bokført verdi er helt urimelig som prinsipp. Det blir det samme som at hvis folk mister huset sitt, så skulle man fått erstatning til ligningsverdi i stedet for den reelle verdien huset har. Er statsråden enig i at det er flere folk som nå blir fratatt store verdier? Og har statsråden observert at det her kommer til å bli betydelig gjeld og store tap for mange?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Det er en helt feil tolkning av den debatten som var i Stortinget før sommeren. Da var det representanter fra så godt som de fleste partier som ytret seg og sa at kompensasjonen og erstatningen skal være skikkelig, og det var regjeringen som la grunnlaget i den saken som lå til behandling da. Så det er en urimelig og høyst oppsiktsvekkende bortforklaring. Det er regjeringen selv, med Erna Solberg i spissen, som nå tar fra folk store verdier. Jeg blir ekstra overrasket når regjeringen først har lagt et altfor dårlig grunnlag og så skylder på representanter i denne sal. Det betyr at man har et veldig lemfeldig forhold til folk som driver næringsvirksomhet i landet. Jeg ønsker å utfordre statsråden med følgende spørsmål: Når man nå legger opp til en så tilfeldig behandling, betyr det at folk i andre arbeidstakergrupper og næringer kan forvente den samme tilfeldige behandlingen fra regjeringen i framtiden?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
I Nord-Østerdalen, Hedmark og hele Innlandet har det vært stor frustrasjon – og er stor frustrasjon – over at Erna Solberg har nektet å følge opp det demokratiske vedtaket som er gjort i Stortinget med tanke på bestandsmål på ulv, og at bestanden er blitt dobbelt så stor som nasjonalforsamlingen har vedtatt at den skal være. Det jeg vil si er bra av landbruksministeren, er: I et skriftlig spørsmål jeg stilte landbruksministeren, er det et faktum, som ikke er imøtegått, at bestanden nå er dobbelt så stor som den skal være. Det gir oss for første gang grunnlag for å handle i tråd med det Stortinget har vedtatt. Det er bekymringsverdig at denne handlingen har uteblitt så lenge, for folk er frustrerte og begynner å gi opp håpet om at et demokratisk vedtak skal bli oppfylt. Derfor tenker jeg at statsråden nå kan få muligheten til bare å svare helt enkelt ja på om bestandsmålene til vinteren nå vil bli fulgt opp som det er vedtatt.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Det var dessverre et litt uklart svar, men vi får se hva som kommer til vinteren. Jeg har lyst til å stille et litt mer prinsipielt spørsmål. Utenfor Stortinget har det to ganger vært markeringer for å oppfylle et demokratisk fattet vedtak. Det har vært veldig sjelden i norsk historie, men det har skjedd i forbindelse med denne saken. Da er det egentlig ikke så vanskelig å skulle innfri det som Stortinget har bestemt – det er bare å gjøre jobben. Ser statsråden at det har blitt noen endring etter at Kristelig Folkeparti kom inn i regjeringen? Eller er det fortsatt sånn at Erna Solberg vil nekte å følge opp det tydelige bestandsmålet som er satt, sånn at vi nå kommer ned på det?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Det var fortsatt det samme litt diffuse svaret. Hvis vi går tilbake til det som er situasjonen, at både sau, rein og hund har blitt tatt i Rendalen i den siste tiden, er det en følelse av at hele regjeringen og rikspolitikere, som blir brukt som et begrep, svikter et lokalsamfunn. Det er ganske alvorlig når det skjer. Da lurer jeg på om statsråden tar inn over seg det ansvaret faktisk å få formidlet at her er det gjort et klart vedtak, et demokratisk fattet vedtak, og at det er opp til norsk politikk å avgjøre hvordan framtiden for beitenæringen i f.eks. Rendalen skal være.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
Spørsmålet mitt går til næringsminister Torbjørn Røe Isaksen, som eg beit meg merke i sa at regjeringa var inne i ein «tenkepause» i næringspolitikken. Det skal eg kome tilbake til. Vi har i dag ei regjering som ikkje når klimamåla sine for 2020. Det har statsministeren innrømt. Og det er heilt uklart om ein vil kome i mål i 2030 – eller i 2021, 2022 og 2023. Det er heilt i det blå. Vi er i ferd med å stille oss på feil side av historia i kampen mot klimaendringar. Om ein ser på dei lange linjene i norsk politikk, skjer dette samtidig med at regjeringa ikkje klarer å omstille norsk næring og industri til å bli meir grøn. Om vi ser på tala frå SSB, tala i nasjonalrekneskapen, ser vi at veksten i investeringar i industri er knytt direkte til leveransar til petroleumsindustrien. Dei neste par åra kjem denne aktiviteten til å gå ned. For industrien elles er investeringsnivået på akkurat same nivå – inga endring der. Vi er altså i ferd med å stille oss på feil side. I budsjetthøyringane som Stortinget no gjennomfører i alle komiteane, er det store inntrykket frå næring og industri at det ikkje skjer noka reell omstilling. Det er i ferd med å breie seg ei generell forbløffing over handlingslamminga til regjeringa. Det er ein grunngitt frykt for at den unike moglegheita Noreg har til å byggje næring og industri innanfor område som grøn skipsfart, havvind, CCS og bioindustri, blir forspilt, fordi regjeringa ikkje har ein plan eller ein politikk som verkar. Så tilbake til tenkepausen: Når er regjeringa ferdig med å tenkje, og klar til å handle?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
Eg byter gjerne liste med statsråden. Det er ikkje det at det ikkje skjer spennande ting i norsk industri og næring – det er heilt openbert. Det skjer mykje interessant – kvar dag. Vi er besøk rundt omkring i heile landet og møter desse aktørane. Men det store biletet er veldig enkelt: Det skjer ikkje noko grønt skifte. Det er ei forbløffing og ei frykt, ei bekymring, som breier seg i stadig større lag av norske næringar og industri og i den norske befolkninga. Dei store tala peiker i retning av at vi faktisk ikkje er i mål med klimamåla, og det er heilt uklart – det er ingen plan – korleis ein skal kome inn på sporet igjen, ingen teikn til plan på det. Så ser ein at det at ein har vore så avhengig av olja som vi har vore, noko vi skal bevege oss ut av, og som vi alle er einige om – der skjer faktisk det motsette. Vi blir stadig meir oljeavhengig. Og ikkje eingong lågthengjande frukter vil regjeringa finansiere. Til høyringa kom Forum for Miljøteknologi. Dei kan gjennom enkle tiltak få kortsiktige klimakutt på 2 millionar tonn, men regjeringa er ikkje villig til å finansiere det. Kvifor er ein i den tenkjepausen framleis, der ein ikkje er villig til å ta risiko?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
Ja, det var ein statsråd med mange spørsmål og få svar vil eg seie! Eg kan gi svar på nokre av dei da, sidan vi har bytt posisjon her. Eg vil minne om at dei utslippskutta som skjedde i industrien, som skjedde over lang tid, kom som eit resultat av ein progressiv miljøpolitikk frå venstresida. Det var ein politikk som høgresida faktisk var imot, som har ført oss i den situasjonen vi er i i dag. Lågutslepps skipsfart var eit resultat av iherdig innsats frå raud-grøne folk på Vestlandet, som innførte krav, mot regjeringas vilje, mot regjeringas politikk, og fekk i gang dei første elferjesatsingane, som no har danna utgangspunktet for ein ny vår for norsk skipsfart. – Det har skjedd trass i politikken til denne statsrådens parti, ikkje på grunn av. Og så er det Nysnø. Vi må vel kalle det meir eit snøfnugg. Det skal oppskalerast til 20 mrd. kr, men i dag er det berre på 1,4 mrd. kr. Da er vi over til CCS. Det siste vi har fått høre, er at regjeringa vil utsetje den avgjerda til 2021. Er det riktig?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
Eg skjøner ikkje kva type nivå av ueinigheit vi her snakkar om. Dersom Noreg skal klare det grøne skiftet, er vi heilt avhengige av at den kompetansen som i dag er knytt til petroleumsindustrien, blir brukt på dei nye områda. Det er eit slags mikrokosmos, det grøne skiftet for Noreg. Det er difor det er ei reell bekymring for norsk industri at det ikkje skjer. Ta havvindprosjekta – dei ser ikkje noko til dei på Stord. Ein er reelt bekymra for at den kompetansen som er i ferd med å byggje seg opp på CCS, kjem til å forsvinne fordi regjeringa ikkje er villig til å ta nye risikoar som gjer at vi tar i bruk den kompetansen på nye område. Til og med innanfor oljeindustrien er det bekymring for at regjeringa gjer for lite for å ta vare på den kompetansen som i dag er akkurat der. Når det gjeld handlingsplanar, strategiar osv. – regjeringa har jo hatt så mange av dei at det er heilt utruleg – blir det ikkje meir handling av den grunn. Det har jo berre bidratt inn i den store gjespen og forbløffinga som ein ser i norsk industri. Og ein ting til: forsking. Det har vore ein reell nedgang i BNP-delen når det gjeld forsking dei siste tre åra(presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
SV har aldri føreslått – og det trur eg statsråden veit – å skru av noko som helst, men vi vil ha ein strategi for ein overgang frå éin økonomi til ein annan. Da er vi over til spørsmålet: Kva er det grøne skiftet? Det grøne skiftet er når vi har lagt om økonomien vår til ein grøn økonomi, der vi er mindre oljeavhengig, og der inntektene våre ikkje er avhengige av sektorar som er ein del av problemet. Og ikkje minst, det grøne skiftet er når vi er på veg til Paris, når vi faktisk er på veg til å oppnå måla våre. Det er det som er heilt i det blå med denne regjeringa her, og det har vore nokre pinlege augneblikk for oss som les desse handlingsplanane og strategiane frå regjeringa. Det er ikkje slik at ein kan seie: Vi har laga ein handlingsplan, altså er det handlekraft. Eg vil faktisk påstå det motsette, at det har vore å dekkje over for manglande handlekraft. Men tilbake igjen til spørsmålet om forsking, for det har statsråden i mange samanhengar sagt er avgjerande for det grøne skiftet, vi må satse på forsking. Kvifor går da forskingsdelen ned? Kvifor går forskinga ned i absolutte kroner i budsjettet for neste år?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-23:
Eg har vore heilt einig i retorikken til statsråden om at forsking er heilt avgjerande dersom vi skal kome oss over den kløfta vi no er i. Forsking er heilt avgjerande viss ein skal klare det store grøne skiftet, det er openbert, og ikkje minst næringsretta FOU, innovasjon osv. Skal ein kome seg over den kløfta, må ein ta sats. Men det er jo det vi ikkje klarer å finne noko dokumentasjon på nokon stad i det regjeringa sjølv presenterer i forbindelse med statsbudsjettet. Her legg ein fram ein nasjonalrekneskap der det faktisk ikkje er nokon teikn på grønt skifte, verken i utslepp eller i skifte av økonomi. Så eg kan avslutte spørsmålet der eg starta: Vil det kome – neste år eller året etter – ambisiøse planar for korleis vi skal få til det store grøne skiftet av Norge, eller er vi framleis der at det er høgst uklart med klimamål, og vi framleis skal vere like oljeavhengige? Vil det kome noko nytt?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Mitt spørsmål går også til næringsministeren, fordi det handler om omstilling til det grønne skiftet. Vi ser på veldig mange områder at regjeringen ikke lykkes med å vedta og gjennomføre politikk som omstiller norsk næringsliv fra karbonavhengighet. Noe av det siste vi så der, var SSBs tall for handelsbalansen. Vi er akkurat like avhengig av inntektene fra olje og gass som vi var da regjeringen Solberg kom til rors. Vi ser også at klimagassutslippene gikk opp i fjor, på tross av at kunnskapen fra bl.a. FNs klimapanel gir økt grunn til bekymring for hver måned som går. Man har lenge hatt grunn til bekymring, og vi trenger handling. Mitt spørsmål til næringsministeren blir: Hvor mange tonn CO2 kommer Norge til å kutte som en konsekvens av næringsministerens budsjettproposisjon?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
«Brønnøysundregistrene er i gang med å utvikle nytt saksbehandlingssystem til erstatning for det som ble utviklet på 90-tallet. De to plattformene vil måtte driftes parallelt i flere år framover. I tillegg øker utgiftene til informasjonssikkerhet. Registrene er sentrale for å oppnå forenkling for nærings- og foreningsliv gjennom digitalisering. Hvordan mener statsråden Brønnøysundregistrenes mulighet til å ta en offensiv rolle i dette arbeidet vil være med forslaget til driftsbudsjett for 2020?»
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Regjeringen Stoltenberg besluttet at Statsbygg skulle bygge et nytt bygg til Brønnøysundregistrene i Brønnøysund. Det ble omgjort da regjeringen Solberg kom til makta i 2013. I 2017 besluttet man at det skulle bygges privat, noe som gjør at man også har godkjent en husleieavtale som gir økte utgifter, med halvårsvirkning fra 2021 og fullt ut i 2022, som ministeren var inne på. Det skal være gitt en beskjed fra departementet om at økte husleieutgifter for 2021 på 40 mill. kr årlig vil måtte dekkes innenfor driften, som i dag, som ministeren sier, er på 348 mill. kr. Er ministeren kjent med en sånn beskjed, og er det i departementet drøftet hva det kan bety for næringslivets tilbud ved Brønnøysundregistrene?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Det støttes. Det blir viktig at 2021-budsjettet er riktig. Saksbehandlingstiden ved Brønnøysundregistrene betyr mye for næringslivets utgifter. Det er gjort beregninger av at økt saksbehandlingstid på én dag vil øke utgiftene for næringslivet med 14 mill. kr. Samtidig ser man at hvis man klarte å korte ned saksbehandlingstiden med én dag, ville samfunnet tjene mer. Digitalisering gir besparelser for andre enn bare Brønnøysundregistrene, nemlig for næringslivet. Næringsministeren møter jo mange bedrifter. Har han møtt bekymringer for saksbehandlingstiden ved Brønnøysundregistrene i sine møter med næringslivet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Mitt spørsmål går til kulturministeren. Vi har fått frivilligsentraler over hele landet. De er ulike, og de speiler innbyggerne som velger å bruke dem. Felles for dem er at de er bra for folk som vil bidra til å hjelpe andre, de er bra for folk som trenger litt hjelp og kontakt i hverdagen, og de er bra for lokalsamfunnene. Frivilligsentralene trengs. I sin iver etter å effektivisere har regjeringa nå kastet sine øyne på frivilligsentralene. Verst går det ut over folk som bor i små og sårbare distriktskommuner, der tilbudene fra før kan være få. Kvæfjord kommune i Troms får redusert tilskuddet sitt fra 414 000 til 102 000 kr. Iveland, i min egen region, Agder, får redusert tilskuddet med ca. 290 000 kr. Arbeiderpartiet har både advart mot dette og foreslått at det særskilte tilskuddet til sentralene må beholdes. I et brev at 10. september 2019 sier statsråden at det er for tidlig å konkludere med hvilken effekt overføringen av ansvaret fra staten til kommunene har. – Nei, det er det ikke. Dette forslaget vil ramme folk ute i distriktene som har en forventning om at kommunene sikkert ordner opp. Statsrådens egen hjemkommune, Overhalla, får et betydelig kutt, og heller ikke der har folk rundt frivilligsentralene fått større tro på framtida for frivilligheten, skal vi tro lokalavisa. Ser ikke statsråden betydningen av frivilligheten som utvikler seg rundt sentralene i bygd og by, eller er det noe hun har forstått som frivilligheten ikke har forstått?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Takk for svaret. Det er litt underlig at regjeringa da velger å endre politikken på et område som bekymrer frivilligheten. De er ikke opptatt av hvor mye penger kommunene får; de er opptatt av hvor mye frivilligsentralene får. Stram kommuneøkonomi gjør lovfestede oppgaver til budsjettvinnere. Regjeringas kuttpolitikk overfor mennesker i sårbare situasjoner rammer mange, og kommunene må ta et større ansvar. Mange av dem som rammes, får god hjelp av frivillige. Innenfor frivillighet og kultur er det få lovpålagte oppgaver. Jeg tror frykten for ikke å kunne hjelpe folk som trenger andre mennesker og aktiviteter i hverdagen, er en av årsakene til at folk engasjerer seg så mye i forbindelse med denne endringen. Er statsråden enig i at den frykten ligger bak det store engasjementet vi ser mot endringene knyttet til frivilligsentralene, som regjeringa signaliserer?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg registrerer at statsråden er opptatt av å opprettholde en blanding av frivilligsentraler og kommunal drift. Det er nettopp det som er poenget med den politikken som regjeringa fremmer det at frivilligsentralene er redde for å forsvinne når kommunene får dette inn i sine driftsbudsjetter og ikke lenger får øremerkede tilskudd til å opprette flere frivilligsentraler. Det er det som har gjort at vi har fått så mange frivilligsentraler. Det synes det som om statsråden ser helt bort fra. Arbeiderpartiet har vært imot ordningen. I Nationen tidligere i høst – jeg hører at statsråden gjentar det nå – virket det som om statsråden ikke var helt bekvem med vedtaket. Kan jeg tolke det slik at statsråden har skiftet mening? I så fall er det veldig godt nytt. Da vil de få Arbeiderpartiets støtte, for den overføringen har vi vært imot.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg skal ikke si at jeg blir forvirret i denne salen, for her skal vi ha et kaldt hode og et varmt hjerte, men det høres ut som om statsråden taler litt med to tunger. På den ene sida opplever jeg at statsråden nærmest beklager at hun, som kulturminister, må følge det Stortinget vedtok i 2014. På den andre sida anklager hun Arbeiderpartiet for å ha stemt imot. Jeg får ikke dette helt til å stemme. Arbeiderpartiet har vært imot å overføre driftstilskuddene til frivilligsentralene til kommunene. Det har vært Arbeiderpartiets politikk. Viktig er også at dette får en distriktspolitisk konsekvens. Hva mener statsråden vil være effektene av den økonomiske politikken vi ser nå? Nå får de største kommunene, som kanskje har det største tilbudet, mer penger til frivillighet, mens de minste kommunene – Iveland og Kvæfjord, f.eks., som jeg nevnte i opplistingen min – der det kanskje er vanskeligst å få alternative tilbud som ikke er organisert av frivilligsentralene, får mindre.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg har lyst å spørre statsråden om hun har snakket med frivilligsentralene i Norge om dette. Vi hadde budsjetthøring på mandag, og jeg kan fortelle statsråden – hvis hun ikke allerede har fått informasjon om det – at det kom massiv kritikk av ordningen fra frivilligfeltet. De mener at dette er en dårlig ordning, og det er Arbeiderpartiet enig med dem i. Selve rammeverket rundt frivilligsentralene vil forvitre med dette. Styrene vil forsvinne, og frivilligheten vil kunne gå inn i kommunene som en kommunal drift der de frivillige blir med på å støtte opp under det som er kommunale oppgaver. Dermed kan en del av det frivillige engasjementet, som har kjennetegnet frivilligsentralene, forsvinne. Det er bekymringen fra frivilligheten i Norge. Det kom fram gjennom en massiv kritikk. Har ikke statsråden fått høre den kritikken som vi fikk høre under budsjetthøringen på mandag?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg er veldig glad for, og jeg synes det er veldig bra at statsråden har drevet med frivillig arbeid. Da er det litt underlig at statsråden, som er ansvarlig for dette, ikke lytter bedre til det frivilligheten faktisk sier i dag: De er bekymret for utviklingen. Frivillighet Norge er bekymret, og frivilligsentralene er dypt bekymret for den utviklingen. Vi ser altså at kuttene skal overføres til en allerede stram kommuneøkonomi. Hvem er det som får hjelp av frivilligheten? Jo, det er noen ganger de som er rammet av regjeringas andre kutt – arbeidsledige, folk med kroniske sykdommer – som får brukt det frivillige engasjementet til andre innbyggere i kommunen for å få meningsfulle hverdager. Og det er dét som en nå mener står på spill, at den muligheten som skal være lik i alle kommunene, nå for det første blir ulik mellom kommunene, og den vil ramme folk som trenger aktivitet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Det er bra, men så vidt jeg husker, var i hvert fall Venstre – og er det fremdeles – en av pådriverne for dette forslaget. Statsråden snakker veldig mye om fortida, hva som har skjedd og hva som er blitt gjort, og det er på bakgrunn av en annen ordning enn den som nå innføres av regjeringa. Derfor kan ikke jeg skjønne: Hvis statsråden er så opptatt av frivillig sektor og frivillighetssentralene, som jeg tror på at statsråden er, kan jeg på den ene sida forstå at argumentasjonen er at hun bare følger opp Stortingets vedtak, for det skal en selvfølgelig gjøre som statsråd, men jeg kan ikke forstå hvorfor ikke statsråden tar et initiativ til å lytte mer til de frivillige organisasjonene selv – skape en politikk og legge fram for Stortinget en videreføring som er mer i tråd med de mener er riktig, og som også Arbeiderpartiet står for.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-23:
Jeg har bare behov for å si at mye av den kritikken som kom fram på høringen, som det høres ut som om statsråden ikke har hørt, nettopp var at dette er et storstilt sentraliseringstiltak, for når vi overfører beregningsgrunnlaget til innbyggertall, vil de store kommunene få veldig mye mer penger enn de små kommunene. Og det betyr at dette er distriktspolitisk ødeleggende for frivilligheten i de små bygdene. Jeg var på seminar med Norges bygdekvinnelag her forleden, og de var også kjempebekymret for dette. Mennesker som driver med frivillighetsarbeid i små kommuner, sier at dette er ødeleggende for rammen rundt frivilligheten i små kommuner. Da gjelder det å tenke på framtida: Hvordan skal vi organisere dette i framtida? Der mener Arbeiderpartiet at den løsningen regjeringa har, ikke er bra. Jeg vil bare si at hvis statsråden velger å snu, støtter vi det, og vi skal heie på det.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
Jo, regjeringa har forstått hvor viktig frivilligheten er. Det er derfor vi styrker den så massivt som vi gjør i statsbudsjettet, med den største påplussingen på veldig lang tid. Vi ser at frivilligsentraler er så viktig at vi nesten har doblet tilskuddet til dem. Vi syns at frivilligsentraler er så viktig at vi har økt med 100 nye frivilligsentraler i Norge i løpet av noen få år. Dette er bygd ut som et massivt nettverk over hele landet vårt, i bygd og i by. Tradisjonelt har vi sett at det er de små kommunene som er best når det gjelder frivillighet. Det er en regjerings og en statsråds oppgave å følge opp de vedtakene som Stortinget faktisk gjør, og dette vedtaket ble fattet lenge før jeg ble statsråd. Vedtaket ble nemlig fattet i 2014, etter stortingsmeldinga om kommunereformen, der man bestemte at ansvaret for frivillighet skulle flyttes til kommunene, og at det skulle gjøres med en del av tilskuddet. Også Arbeiderpartiet støttet at vi skulle gjøre det, med sine vedtak knyttet til kommunereformen. Noen sier at vi ikke legger innhold i reformene der vi ønsker å flytte makt nærmere folk, men hver gang vi diskuterer et tema der vi ønsker å flytte makt nærmere folk, er man imot det. Det er min jobb å følge opp de vedtakene som er gjort i Stortinget. Dette vedtaket ble altså gjort knyttet til Meld. St. nr. 14 for 2014–2015, om kommunereformen, der man ønsket å flytte mer makt ned til kommunene. Det ble også sagt at vi måtte bruke denne perioden for å styrke ordningen og få flere sentraler, og det har vi gjort. Vi har nesten doblet den, og vi har fått 100 nye sentraler.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
Jeg skjønner at Arbeiderpartiet nå er i ferd med å snu i forhold til det de tidligere har ment, både når det gjelder å støtte omleggingen vi nå snakker om, og når det gjelder å flytte mer makt og ansvar ned til kommunene, med tanke på kommunereformen vi har vedtatt. Arbeiderpartiet kan ikke påstå at vi har kuttet i dette når vi har nesten doblet det. Arbeiderpartiet kan heller ikke påstå at vi svekker frivilligsentralene når hundre nye frivilligsentraler er opprettet. Noe redelighet må man holde seg til i argumentasjonen. Det som er diskusjonen, er hvorvidt dette skal være en del av det vi overfører av makt og ansvar til kommunene, og om kommunene skal ha ansvar i frivillighetspolitikken. Det mente Arbeiderpartiet i 2014, men det mener de ikke lenger. Det er greit nok, men jeg må følge opp de vedtakene som er gjort. Så håper jeg at Stortinget vil være med på å finne gode løsninger og sørge for at vi har en best mulig frivillighetspolitikk rundt omkring. Men det er ikke de små kommunene som har dårligst frivillighet. Det er ikke i de små kommunene man legger ned færrest timer til frivillighet. Det er de store kommunene som har en stor utfordring med å få en bedre frivillighet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
La meg få sitere fra Innst. 333 S for 2014–2015: «Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre, mener at kommunene bør få et større og mer helhetlig ansvar innenfor frivillighet, forebygging og folkehelse.» La meg understreke at Arbeiderpartiet, som største parti, står først i rekken. Dette er grunnlaget for innstillinga i saken om at dette ansvaret skulle overføres i forbindelse med kommunereformen. Det er ærlig å snu, kjære Arbeiderpartiet, men man kan ikke komme i ettertid og si at vi ikke følger opp vedtakene. Det er et bredt flertall i Stortinget som sier at frivillighetsansvaret skal flyttes til kommunene. Når det viser seg at man ikke liker følgene, er det helt ok å snu, men ikke påstå at man ikke har vært for det.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
For det første: Nei, som jeg leste fra innstillinga, var Arbeiderpartiet for å gjøre denne endringen. For det andre: Det er ikke grunnlag for å si at frivilligheten og antallet frivilligsentraler i byene er større enn på bygda. Det er greit å mene at man skal forfordele små kommuner når det gjelder frivilligsentraler. Det tredje jeg syns er underlig, er at man har absolutt ingen tiltro til at kommunene kommer til å ønske å ha dette tilbudet. Det virker som om man regner med at hvis kommunene slipper unna, kommer de ikke til å prioritere dette framover, da kommer dette garantert til å kuttes. Det interessante er at hvis det er noe som virkelig kjennetegner frivilligsentraler, kontra all annen frivillighet i Norge, er det at frivilligsentralene har vært etablert av kommunene. Det er kommunene som står for halvparten av inntektene til frivilligsentralene. Det er kommunene som har ønsket å ha det. Det er lokalpolitikere som har brent for at dette tilbudet skal være der – men man har ingen tiltro til at når kommunene skal bestemme alt, så kommer de fortsatt til å ønske å ha det tilbudet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
Det er litt rart at man sier at jeg ikke kjenner frivilligsentralene, ettersom jeg satt flere år som styreleder for norske frivilligsentraler. Jeg var med på å bygge opp dette systemet. Jeg var nummer to, etter Odd Einar Dørum, og satt i styret for det. Jeg styrte FRISAM, Frivillighetens samarbeidsorgan, lenge. Før jeg ble stortingsrepresentant, var dette noe av det jeg jobbet mest med. Det er soleklart at vi har hatt en utvikling som har vært dramatisk i positiv retning, med en styrking av frivilligsentralene rundt omkring i hele landet. Men jeg må følge opp vedtaket som ble gjort i Stortinget i 2014, med støtte fra Arbeiderpartiet, om at vi må sørge for at mer av frivillighetsansvaret og mer av ansvaret i kommunalpolitikken flyttes nedover, nærmere folk. Dermed må vi – krone for krone – overføre de pengene, som vi har nesten fordoblet, til hver enkelt kommune.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-10-23:
Uansett hvor mange ganger representanten sier at vi ikke syns dette er viktig, så har vi doblet det og økt med 100 sentraler. Da kan man ikke påstå at vi ikke syns det er viktig. Jo, vi syns dette er et veldig viktig arbeid. Det som også er viktig for en statsråd, er å forholde seg til de vedtakene som er gjort i dette stortinget, sjøl om vedtakene ble gjort lenge før jeg ble statsråd og fikk ansvaret for feltet. Jeg følger opp det Arbeiderpartiet ba meg om, nemlig å flytte frivillighetspolitikken og ansvaret i frivillighetspolitikken, folkehelsepolitikken og de andre viktige politikkområdene ned til kommunene. Hvis det da er sånn at det å flytte makt ned til kommunene ikke er så viktig i Stortinget lenger, må ansvaret ligge der for å kunne være med på å utvikle det. Jeg må følge opp stortingsvedtak – det er jobben til en statsråd.