Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-17:
Den saken vi behandler i dag, er en direkte konsekvens av det pensjonsforliket som ble inngått, der vi ble enige om igjen å innføre en privat pensjonsordning, som Alf E. Jakobsen har gjort rede for. Når det først skulle innføres en ny privat pensjonsordning, er den ordningen vi i dag har kommet fram til, atskillig mer nøytral og bedre enn de gamle private pensjonsordningene, som bl.a. ble slaktet ganske dramatisk av bladet Dine Penger, og som det etter hvert var bred enighet om favoriserte en god del dårlige spareprodukter som folk valgte, og ble rådet til å velge, nettopp fordi det var skattefradrag for dem. Jeg er for at folk skal spare. Men det er alltid et spørsmål om i hvor stor grad fellesskapet skal gå inn med særlige skatteordninger for folk som faktisk er såpass formuende at de har råd til å spare. Derfor synes jeg det er veldig viktig å si at når vi først innfører en slik spareordning, holder vi på beløpet 15 000 kr istedenfor å øke beløpet, slik opposisjonen foreslår, til 40 000 kr. Jeg synes det er underlig at partier som ellers ofte snakker om hvor viktig det er å bruke penger på å bekjempe fattigdom, går inn og sier at det er viktig å sørge for å øke beløpsgrensen i en spareordning der det er helt åpenbart at en ordning der de som har råd til å sette av 40 000 kr i året i en individuell pensjonsspareordning, går på bekostning av penger som fellesskapet ellers kunne ha brukt til andre ting. Jeg merker meg at Fremskrittspartiet kommer med følgende ideologiske gullkorn, nemlig at «folk flest i størst mulig grad blir satt i stand til å vareta sine egne behov». Jeg synes det er interessant i et samfunn der vi faktisk har valgt å sørge for at vi foretar sparing til alderdommen i fellesskap. Det er både rettferdig og godt fordi vi har sørget for et pensjonssystem der de som har de største inntektene, er med på å finansiere pensjonene til folk som har dårligere inntekt. Det så vi eksempel på i trygdeoppgjøret i år, der vi var med på å løfte minstepensjonistene ganske betydelig. Et annet punkt som i tillegg er viktig i forbindelse med en felles ordning, er at det er en mye mer effektiv måte å spare på enn om alle skulle løpe rundt og drive på med private pensjonsordninger. Dette siste er beskrevet veldig grundig av Joseph Stiglitz, nobelprisvinner i økonomi, som viser klart hvor stort tapet er, og hvor store overføringene til markedsføring og transaksjonskostnader er i form av gebyrer og honorarer til finansmeglere, dersom man velger å basere seg på individuelle pensjonsspareordninger. Det er jo åpenbart at dette er noe Christian Tybring-Gjedde strengt ideologisk ivrer for, istedenfor den type fellespensjonsordning som vi har her. Det kommer i ganske pussig kontrast til at Christian Tybring-Gjedde samtidig sier at pensjonistene skal sikrest en høyest mulig pensjon. Spørsmålet blir jo da: Hvordan kan man klare å få utsagnet om at folk i størst mulig grad må spare til sin egen pensjon, til å henge sammen med poenget om at man i størst mulig grad skal sørge for høyest mulig pensjon til pensjonistene? Det er ingen tvil om at den ordningen som vi som tilhører regjeringspartiene, legger oss på, nemlig at sparingen i størst mulig grad bør foregå i fellesskapets regi, er den form for sparing som kommer flest til gode, uavhengig av hva slags inntekt man har hatt i sitt yrkesaktive liv. Når vi først har landet på et pensjonsforlik, er jeg glad for at vi har klart å samle oss om den ordningen vi har her. Så kommer vi helt sikkert til å få flere debatter i årene som kommer, både om beløpsgrenser og andre forhold rundt pensjon.