André Oktay Dahl (Høyre), 2013-01-24:
Jeg har lyst til å takke saksordfører og flere andre for gode innlegg. Jeg vil også takke for at en samlet kontrollkomité ser alvoret og har veldig mange enstemmige, gode merknader. Det triste er at justiskomiteen nesten aldri hadde tilsvarende like gode, enstemmige merknader da disse tingene også ble oppdaget. Da hadde man et mindretall som fikk høre om det og et flertall som forsøkte å dekke over. Riksrevisjonens funn er dessverre avslørende for IKT-tilstanden i politiet og resten av straffesakskjeden. Kolberg sa at det er ingen krise. Det er kanskje ikke en stor krise, men det er ganske mange små kriser der ute for politiet i det daglige. For eksempel skulle man altså ha en mer praktisk måte å levere politianmeldelser på: på nett. Det fikk man. Da skulle man tro at det gikk rett inn i systemene til politiet. Men nei da, der må de sitte og føre det inn manuelt etter at det er sendt inn. Så det er mulig at det er praktisk for dem som sender inn, men det er ikke spesielt praktisk for politiet. Så er situasjonen den at politifolk ser ting, og de vil gjerne rapportere inn. Det hadde også vært fint om de kunne få rapportert direkte inn via noen tekniske duppeditter fra patruljebilene sine. Men nei, i en del politidistrikter må de reise inn til politihuset for å fortelle det og skrive det ned, og taper verdifull arbeidstid. Så har man systemer som henger. Fra Høyres side har vi i flere år etterspurt mer informasjon om hva som gjøres i de ulike IKT-prosjektene i politiet. Kontrollkomiteen snakker om snøen som falt i fjor. Nå virker det som om man er blitt veldig enig om at det falt veldig mye snø i fjor som var veldig dårlig, men samtidig var man også kjent med at en god del av denne snøen var dårlig, også før i dag. Gjentatte ganger fikk vi rimelig intetsigende svar fra daværende justisminister Knut Storberget. Informasjon om kostnader, tidsbruk og hvor omfattende problemene var, måtte vi dessverre få fra helt andre kilder enn statsråden. Jeg vil gå så langt som til å si at Stortinget de siste seks–syv årene ble holdt med godt snakk om f.eks. opptak på Politihøgskolen, eller nominelle tall, og man presenterte det som om man hadde levert en straffelov, når man altså ser at den straffeloven ennå ikke er trådt i kraft. Etter Høyres mening har budsjettene og behandlingen av budsjettene for politiet vært bygget på utilstrekkelig informasjon om IKT-tilstanden i politiet og planene for bruk av midler til IKT-oppgraderinger. Anundsen var inne på at man ikke foretok de langsiktige valgene, og at det gikk på bekostning av noe. Situasjonen var den, da man først begynte å ta valg, at man skulle satse på IKT, at det gikk på svært kortsiktige behov, nemlig at man faktisk fikk ansatt politifolk. Det var situasjonen etter at man begynte å satse på IKT. Da måtte Stortinget gjette seg til hvor mye man hadde tenkt å bruke på IKT, og så måtte politidistriktene saldere med antallet stillinger og fikk ikke ansatt alle de nye studentene som ble uteksaminert fra Politihøgskolen. Dette er ikke en påstand om brudd på parlamentarisk opplysningsplikt, men en ren konstatering av at regjeringen etter Stortingets budsjettbehandling foretok økonomiske prioriteringer for politiet som jeg, mildt sagt, vil si at Stortinget hadde hatt ganske stor nytte av å kjenne til tidligere, ved behandling av budsjettene. Stortinget er kjent med at regjeringen har foretatt konseptvalg for videreutvikling av IKT-systemene i politiet, og det er avgjørende for at samhandlingen med de andre aktørene i straffesakskjeden skal fungere. Den valgte løsningen medfører at det meste skal bygges opp fra grunnen av, og det kan være en god løsning. Stortinget har ikke tilstrekkelig informasjon til å ta stilling til om de ulike alternativene som ble vurdert, var gode eller dårlige. Høyre er i likhet med flere bekymret for at dette kommer til å bli et veldig langvarig og kostbart prosjekt, ikke minst sett på bakgrunn av en del erfaringer som flere har vært inne på, fra offentlig sektor tidligere. Vi har bedt om en egen sak om IKT til Stortinget – ikke for å være vanskelig med regjeringen, men rett og slett fordi det er god grunn til å ha det for å få denne totaloversikten. Etter flere år her er det ennå ingen som har greid å forklare på en ok pedagogisk måte hva IKT-prosjektene i politiet egentlig har bestått av, og det er ganske lite tilfredsstillende for et medlem av landets parlament. Vi har, som flere har sagt, kommet kraftig på etterskudd fordi dette ble nedprioritert i flere år – etter advarsler fra daværende politidirektør Killengren. Vi har et politidirektorat som nå skal få egne avdelinger som skal jobbe med IKT. Vi har et eget PDMT. Vi har et eget direktorat for nødnett. Man kan jo lure på hvordan i all verden man kan ha så mange mennesker som jobber med beslektede problemstillinger, men likevel greier man ikke å få fortgang i dette. Da lurer man jo på hvor proppen sitter. Hvor er kompetansebehovet? Er det et spørsmål om de rette menneskene sitter på rett plass for å få gjennomført det som hele Stortinget hele tiden har forutsatt skal skje? Det er opplyst at den nye straffesaksystemet ikke er på plass før anslagsvis 2022. Da er det grunn til å stille spørsmål ved om man er fornøyd med denne fremdriften, eller om det er mulig å kutte noen svinger slik at man i det minste kan si 2021 eller et eller annet, for dette er rett og slett, som flere har sagt, for dårlig. En ny regjering må jo rydde opp i dette på et vis. Men dette er et eksempel på en lang rekke ubetalte regninger som en ny regjering og et nytt regime er nødt til å gjøre noe med. IKT-prosjektene har vesentlig blitt finansiert med midler som normalt skulle ha blitt tilført politidistriktenes driftsbudsjetter. Det har vært et sentralt element i de store økonomiske utfordringene som de fleste stortingsrepresentanter har fått varsler om de senere år. Forutsigbare og stabile økonomiske rammer er avgjørende ved siden av utviklingen av ny teknologi for politidistriktenes mulighet til å sikre trygghet og forebygge og etterforske kriminalitet. Vi forutsetter at regjeringen fremover gir Stortinget nok informasjon om prosjektene og fremdriften ved fremleggelsen av revidert nasjonalbudsjett, og aller helst som en egen sak til Stortinget, slik at det er mulig for dem av oss som ikke er teknologisk begavede og kanskje har litt tungt for det – nå snakker jeg selvfølgelig på egne vegne – å få en pedagogisk oversikt over hva IKT-situasjonen i politiet egentlig er. Som lite teknologisk kyndig har jeg hatt noen møter med folk som jeg regner med skal kunne forferdelig mye mer om dette enn jeg, og så oppdager jeg at mennesker som jeg trodde skulle ha mer oversikt, overhodet ikke har hatt det de heller. Det er folk som har sittet i ganske sentrale posisjoner i justissektoren. Det bekymrer meg ganske mye, og det bør bekymre flere enn meg. Avslutningsvis: Kolberg var inne på at man ofte ønsker seg flere kolleger, og det er det god grunn til når det gjelder politiet. De er for få, det er vi alle enige om. Men det er også riktig det Kolberg sier, at det er en tendens til at når det blir flere kolleger, blir det flere å snakke med. Ganske mange evalueringer av politireformer, og forskning, viser at får man flere kolleger, f.eks. i et større politihus, synes man det er hyggelig å treffe tidligere kolleger som kanskje har vært utplassert et annet sted, og så blir det ikke mye mer effektivt politiarbeid ut av det. Det er en viktig erkjennelse av at vi ved politireformer som vi skal foreta fremover, parallelt med det teknologiske, også får politikraft ut av det. Da er det viktig, knyttet til en resultatreform, at man ikke bare flytter på noen bokser for å ha større enheter som kun bidrar til at man får flere kolleger samlet på ett sted, og som ikke nødvendigvis er ute i det daglige og gjennomfører godt politiarbeid. Det er faktisk det befolkningen etterspør.