trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-11-05:
Først kan jeg bekrefte at Fiskeridepartementet og Forsvarsdepartementet har innledet et utmerket samarbeid knyttet til dekningen av slepekraftbehovet for Nord-Norge. Ifølge Forsvarsdepartementet er ikke KV «Senja» lagt til kai som følge av Regjeringens opplegg knyttet til dekning av slepebåtberedskapen i nordområdene. Fartøyet har heller ingen oppgaver i dag knyttet til inndekningen av slepebåtbehovet. I forhold til dekningen av slepebåtbehovet for Nord-Norge kan jeg bekrefte at det er på plass, som vi også drøftet i Stortinget for kort tid siden, og som vi redegjør for i budsjettproposisjonen og i St.prp. nr. 6 for 2003–2004, Om innleie av slepefartøy, som vi behandlet for få dager siden. Under Fiskeridepartementets budsjett er det leid inn et fartøy som skal dekke de østlige delene av Finnmarkskysten. Kystverket har derfor inngått kontrakt med Bukser og Berging AS om innleie av «Skandi Beta». Dette fartøyet har vært på plass fra 1. november 2003, slik vi foreskrev det for Stortinget. Forsvaret har i tillegg forpliktet seg til å ha et fartøy med slepebåtkapasitet i området Vest-Finnmark/Nord-Troms. Det er det Kystvakten som dekker inn gjennom egnede fartøyer. Etter det Kystverket har opplyst, brukes i all hovedsak kystvaktfartøyene i Nordkappklassen eller KV «Senja» til dette oppdraget. Forsvaret og Kystverket har i tillegg inngått en samarbeidsavtale som innebærer at Sjøforsvaret har påtatt seg å ha et fartøy med slepekapasitet i området utenfor Vesterålen og Sør-Troms. Etter det Kystverket opplyser, er det for tiden KV «Normand Trym» som er i området, og det vil bli erstattet av KNM «Valkyrien» den 22. november. Jeg gjør imidlertid oppmerksom på at fartøyene selvfølgelig kan bli flyttet ut fra praktiske behov, men slepekraftbehovet vil i så fall bli dekket av andre fartøyer. Kontraktsforhandlingene for innleie av et slepefartøy til Kystverket skjedde på det tidspunkt som budsjettarbeidet for 2004 ble avsluttet. Som nevnt i budsjettforslaget for Fiskeridepartementet for 2004 og i St.prp. nr. 6 vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget når det gjelder bevilgningene for 2004 til innleie av en slepebåt, i en egen tilleggsproposisjon. Den kommer til Stortinget i løpet av meget kort tid. Så er det slik at et av Kystvaktens fartøyer er varslet trukket ut i mars 2004. Det arbeides nå med å finne alternative løsninger. I tråd med Stortingets vedtak ved behandlingen av St.prp. nr. 6 vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget med dette. Vi har allerede satt i gang et arbeid ut fra den konstruktive debatten som var i Stortinget for kort tid siden, og som ikke minst representanten Sørensen bidrog til.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg kan da bekrefte at KV «Senja» ikke er en del av det opplegget som har vært lagt. Men det er klart at ethvert fartøy som befinner seg i området, enten det er Kystvakten eller andre, vil være en del av en totalberedskap, men dette fartøyet har ikke vært tiltenkt den beredskapen som Regjeringen og Stortinget har lagt opp til, med tre fartøyer. Det er det ene. Det andre er: Jeg redegjorde for at Forsvaret har lagt fartøyet til kai, men det er uavhengig av de finansieringer som er gjort særskilt for å opprettholde en beredskap. Forsvarsdepartementet opplyser også at når KV «Senja» nå ligger ved kai, foretas det både en oppgradering av befalet og en oppgradering av teknisk utstyr, bl.a. sambandsutstyr. Så det er ikke slik at den ligger ved kai på grunn av manglende finansiering, men den ligger ved kai ut fra en samlet disponering av budsjettene, som Forsvaret og Kystvakten til enhver tid foretar, uavhengig av Fiskeridepartementets behov.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-11-05:
Når det gjelder dette med risikovurdering, har vi satt i gang et arbeid for å analysere det for å få noen klare oppfatninger av hvilken risiko vi skal ta, hvilken risiko det er osv., og så dimensjonere aktiviteten i forhold til det. Men igjen: Det at fartøyet ligger ved kai, har ifølge Forsvarsdepartementet og ansvarlig i Kystvakten en forklaring som er uavhengig av Fiskeridepartementets behov knyttet til fiskerioppsyn, kontroll og beredskap. Det er altså ingen sammenheng mellom det. At det kommer slike påstander spesielt om høsten når budsjettet skal behandles i Stortinget, er i og for seg ikke noe nytt. Samtidig er det slik at Kystvakten har fått økte rammer, som vi har finansiert spesielt, som vi gikk igjennom i Stortinget for få dager siden. Men det vil alltids være en kamp om ressurser spesielt i budsjetttider.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-11-05:
Regjeringen har bare ett syn. Det ville vel antakelig vekke litt oppmerksomhet hvis det var slik at miljøvernministeren gav fiskeriministeren beskjed om at slik skal det være. Vi har en annen form for dialog i denne regjeringen enn kanskje andre har erfaringer med. Men jeg er enig i at for næringslivet er infrastruktur som havner og farleder et viktig virkemiddel, og for Fiskeridepartementets del er det slik at nærmere 40 pst. av vårt budsjett nettopp går til å holde infrastrukturen langs kysten i orden. Når representanten ber meg om å ta en fight med Sverige – nå er det slik at jeg skal svare på spørsmål, og ikke stille spørsmål – må jo det bety at vi skal bryte internasjonale konvensjoner, gå i gang med sprengning i fjorden, og på den måten ta en fight med Sverige. Men i henhold til internasjonale konvensjoner har vi altså ikke rett til å iverksette et arbeid uten at vi har en enighet med Sverige. Og det har vi dessverre ikke oppnådd. Men som jeg sier, vi har dette til løpende vurdering.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-11-05:
Som kystminister er jeg ikke et øyeblikk i tvil om at for disse bedriftene som er der, ville dette være av betydning. Det er jo også hele begrunnelsen for at vi har brukt betydelige ressurser på å utrede dette. Men som samarbeidsminister vil jeg nødig følge den noe tvilsomme framgangsmåte som her anbefales, at vi skulle ta en konflikt med Sverige, i den forstand at vi skulle sette i gang et arbeid. Vi er nødt til å forholde oss til de avtaler og de konvensjoner som gjelder, og det forhindrer at vi kan iverksette dette. Så til spørsmålet om prioritering. Ja, det er slik at det foreløpige kostnadsoverslaget på dette prosjektet var ca. 60 mill. kr. Vi har valgt, ut fra det jeg nå har redegjort for, å disponere midlene på en annen måte, fordi det er en rekke prosjekter som står og kan realiseres, og da finner jeg det urimelig og uriktig å øremerke et så vidt stort beløp på et prosjekt som vi må erkjenne at vi ikke er i stand til å realisere, fordi svenske myndigheter ikke tillater oss å sprenge bort halvparten av sundet som ligger i nabolandet vårt.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren: «Gjennom mediene har det kommet fram påstander om at det foregår innføring av fartøyer i merkeregisteret som ikke oppfyller myndighetenes gjeldende krav til konstruksjon for fiske- og fangstfartøy. Kan statsråden bekrefte at dette foregår, og hva vil eventuelt statsråden gjøre for å rette på dette forholdet?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig at jeg har hentet min informasjon fra media. Jeg har senere forsøkt å undersøke litt rundt dette, men det synes ikke å være så enkelt i og med at det er flere syn på dette. Dette gjelder både et sikkerhets- og et likhetsprinsipp. Derfor er det viktig å komme til bunns i det. Jeg er tilfreds med at statsråden er så klar på og presiserer at reglene skal følges, og at saken må undersøkes og følges opp. Jeg har merket meg at båtprodusentene er uenige her. Men er ikke Sjøfartsdirektoratets regler så klare at dette raskt kan avklares, slik at man kan finne ut hva som er rett og hva som er galt? Jeg tror at det er viktig at dette avklares raskt, men selvsagt på en grundig måte, slik statsråden sier.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg konstaterer at vi er enige her. Dette må man til bunns i, og det må skje så raskt som mulig nettopp av sikkerhetshensyn, men også av et likhetshensyn i forhold til dem som skal ernære seg på havet, og i forhold til produsentene, som her tydeligvis har uoverensstemmelser som jeg helt klart mener et regelverk kan avklare og få slutt på.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeriministeren: «NRK Troms melder at kystvaktskipet KV «Senja» er beordret til kai. Ifølge Offisersforbundet skyldes dette pålegg fra Regjeringen om styrket slepeberedskap og innleie av nytt fartøy, uten at det følger med tilstrekkelige midler til å finansiere påleggene. Dette kan føre til svekket beredskap i forhold til den russiske frakten av tungolje langs kysten. Kan statsråden garantere at slepebåtberedskapen er finansiert og på plass som forutsatt?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Jeg takker for svaret. Jeg må si at det forundret meg at disse oppslagene kom så pass kort tid etter at vi hadde den forrige debatten. Jeg ble nå litt usikker på fiskeriministerens svar på ett punkt, og det er om KV «Senja» er lagt til kai, eller om den ikke er lagt til kai. Det kunne et øyeblikk høres ut som om den var lagt til kai ikke på grunn av manglende finansiering, men kanskje av andre hensyn, og hvis den er en sentral del av slepebåtkapasiteten, er det noe som det er greit å få bekreftet. Ellers er min oppfatning at når det gjelder dette arbeidet med å sikre slepebåtkapasiteten og oljevernberedskapen langs kysten, er det en av de største og kanskje mest kompliserte risikoutfordringene som vi står overfor, og jeg er glad for at fiskeriministeren synes å ta det spørsmålet såpass alvorlig, og at vi skal få komme tilbake til saken.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Jeg takker for svaret. Det er av avgjørende betydning at denne kapasiteten er på plass. Jeg tror at ministeren har forståelse for at når vi i Stortinget mottar bekymringsmeldinger både fra ansatte i Kystverket, som mener at de ikke har midler nok til disposisjon til å foreta sin del av arbeidet, og fra folk i Kystvakten, som sier at her er midlene for knappe for denne viktige oppgaven, så er det viktig at vi også gjør statsråden oppmerksom på at vi stadig vekk mottar slike meldinger. Jeg synes imidlertid at det er all grunn til å ta innover oss at man sier at dette er problemer man skal klare å håndtere. Jeg vil til slutt si at jeg ser fram til at vi får en samlet vurdering hvor vi også får være litt grundigere i forhold til risikovurderingen og hva vi ser for oss på lang sikt når det gjelder denne frakten.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Nexans i Halden er helt avhengig av å kunne ta inn større skip for å hente kabler som de produserer. Også Norske Skog Saugbrugs trenger en utvidet farlei. Bedriftene vil stå overfor store problemer dersom ikke den planlagte utvidelsen av farleien gjennom Svinesund gjennomføres. Hva vil statsråden gjøre for å få fortgang i saken?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er jo ikke et svar som gir så store forhåpninger, for her føler jeg at statsråden egentlig ikke er villig til å ta den fighten med svenskene som dette vil medføre, og at det innebærer betydelige ressurser. Men det er også betydelige ressurser som går tapt når disse bedriftene – som i dag er moderne bedrifter og kan konkurrere med den store verden – ikke får bruke det fortrinnet de har ved å bruke båt til å frakte det de produserer. Det er helt klart at hvis man ikke får orden på dette, kan det fort bli slik at bedriften flagger ut eller må innskrenke vesentlig. Det har lenge vært kjent at svenskene ikke er enig i dette. Det har også kommet meg for øre at miljøvernministeren har sagt at han støtter det svenske standpunktet, og at han har gitt fiskeriministeren beskjed om at slik skal det være. Stemmer det? Og er fiskeriministeren enig i at dette ikke er noen stor sak som det trengs å ta noen fight om?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg merket meg også i det første svaret at statsråden sa at det kunne komme til å gå ut over andre prosjekter dersom man stod ganske steilt på at man skal gjøre noe med farleder i Svinesund. Det vil jeg gjerne at statsråden utdyper noe mer. Så vidt jeg har skjønt, mener både Kystverket og alle norske høringsinstanser at det både er samfunnsøkonomisk og miljømessig riktig å gjøre noe med dette, at det altså ikke er fare for miljøet om man utvider den farleden. Derfor er det veldig mange instanser som mener at det er viktig å få løst denne saken. Hvis det er slik at det er et behov for at man tar et initiativ fra Halden kommune, og at fiskeriministeren da vil se på denne saken en gang til, så vil jeg gjerne ha bekreftet det.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det er stadig reaksjoner på sen framføring av post i Finnmark. Post mellom nabokommuner kan ta flere dager. Dette er i strid med konsesjonsvilkårene. Posten Norge har nå besluttet å legge ned alle terminaler og sorteringsavdelinger i Finnmark. Dette vil forsinke postgangen ytterligere. Statsråden er både eier og har konsesjonsmyndighet i forhold til Posten Norge. Hva vil statsråden gjøre for å sikre en langt raskere framføring av post i Finnmark?»
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Med Postens opplegg skal altså heretter all post i Finnmark sendes til Tromsø for sortering. Det virker nøyaktig på samme måte som om post fra regjeringsbygget til Stortinget først skulle sendes til Namsskogan for sortering, og så sendes tilbake. Det strider mot all fornuft. Det fører til økte miljøbelastninger, med nær 7 000 km ekstra kjøring med vogntog daglig. Det fører til forsinkelser av pakker internt i Finnmark med opptil to dager, og det fører til at et betydelig antall arbeidsplasser går tapt. Når vi da kan slå fast at endringer i terminal- og sorteringsstrukturen vil føre til en ytterligere forsinkelse av framføringen av posten i Finnmark, er det da grunnlag for å slå fast at Posten ikke kan gjennomføre denne typen endringer, som altså vil føre til at man kommer enda lenger fra det konsesjonskravet som påhviler Posten?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg opplever et dobbelt signal fra statsråden. På den ene siden understreker hun de positive sidene ved endringer i terminalstrukturen, på den andre siden understreker hun at det er problemstillinger i Finnmark. Gjennomsnittet vil, som kjent, være bra, selv om man har en del av kroppen i stekeovnen og den andre delen i isvann, men det er ikke nødvendigvis et godt resultat for det. Jeg konstaterer at Posten selv opplyser at bare 40 pst. av post sørfra til Finnmark kommer fram over natten, og at selv intern post i Finnmark ikke oppfyller konsesjonskravet. Det som da er mine konkrete spørsmål til statsråden, er: 1. Er dette tilfredsstillende? Eller er det slik at statsråden vurderer det å være så stor avstand til konsesjonskravet at hun enten som konsesjonsmyndighet eller som eier vil pålegge Posten å få en raskere framføring?2. Dersom det er slik, som det er all grunn til å tro, at endringer i sorterings- og terminalstrukturen vil føre til ytterligere forsinkelser, vil hun da fastslå at slike organisatoriske endringer er i strid med forutsetningene i konsesjonen?
Ingrid I. Opedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Av artikkel i Romsdals Budstikke 28. oktober går det fram at bedrifta Hustadmarmor kan verte tvinga til å avslutte eit 20 år langt samarbeid med NSB/CargoNet om transport av flytande kalk frå Elnesvågen til Hønefoss med Raumabanen. Årsaka er at CargoNet går over til konteiarvogner og dermed ikkje lenger kan tilby transport med tankvognene Hustadmarmor er avhengig av. Resultatet kan verte 1 000 nye vogntog i året, auka utslepp og fleire ulukker. Kan og vil statsråden gjere noko for å hindre at dette skjer?»
Ingrid I. Opedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Eg takkar for svaret. Det var mykje positivt å høyre. Grunnen til at eg tok opp dette – bortsett frå sjølve den konkrete saka, som eg forstår det kan vere gode moglegheiter for å få løyst – var at eg var redd for at dette kan vere ein av spikrane i kista for det mest framtidsretta transportalternativet i denne delen av landet, nemleg Raumabanen. Trafikkgrunnlaget for Raumabanen er ikkje større enn det som trengst. Når det gjeld persontransport, har han vorte redusert på grunn av at det no har kome nye ekspressruter gjennom Romsdalen, og eg veit at andre bedrifter tidlegare har kutta ut å transportere med tog på grunn av regularitetsproblem. Eg vil berre spørje: Er ministeren optimistisk med tanke på framtida til Raumabanen?
Ingrid I. Opedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Eg takkar igjen for svaret. Eg trur eg er fornøgd med det.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Når det gjelder grensehandel og virkninger for statens inntekter som følge av handelen, vil jeg først minne om at Regjeringen har fulgt opp budsjettavtalen med Fremskrittspartiet fra i fjor høst og sørget for å få dette utredet gjennom et offentlig utvalg. Utvalget la frem rapporten om særavgifter og grensehandel 30. april i år. Utvalget pekte på at undersøkelser tyder på at kjøttvarer er den varegruppen som grensehandlere først og fremst reiser til Sverige for å kjøpe. Også tobakk og alkohol er viktige varegrupper. Utvalget anslo størrelsen på grensehandelen og annen bil- og bussbasert turistimport til om lag 4,5 milliarder kr i 2002. De samlede virkningene av dette for verdiskaping og sysselsetting var etter utvalgets oppfatning beskjedne. I rapporten beskrives utviklingen i grensehandelen av vin og brennevin til og med 2002. Tallene viser en sterk vekst i nordmenns kjøp av vin i Sverige, med mer enn en tredobling fra 1999 til 2002. Til tross for den sterke veksten utgjorde grensehandelen med Sverige bare rundt 4 pst. av det totale alkoholforbruket i Norge i 2002. Grensehandelsutvalget presenterte en foreløpig beregningsmodell som kan belyse sammenhengen mellom avgiftsnivå, uregistrert omsetning som grensehandel og smugling og virkningene på statens inntekter. Utvalget foreslo at Finansdepartementet i samarbeid med Statistisk sentralbyrå vurderer å videreutvikle modellen. Rapporten har nettopp vært ute på høring. På bakgrunn av bl.a. synspunkter i høringsrunden vil Finansdepartementet vurdere å videreutvikle modellen og eventuelt ta modellen i bruk. Jeg vil minne om at avgiften på brennevin ble redusert med 25 pst. reelt under Samarbeidsregjeringen fra 2001 til 2003. Avgiftene på øl og vin ble redusert med 5 pst. nominelt fra 2001 til 2002. For 2004 foreslås en ytterligere reell reduksjon på 2,5 pst. Dette forteller at det har vært en merkbar reduksjon av alkoholavgiftene under Samarbeidsregjeringen. Grensehandelsutvalget pekte imidlertid på at grensehandelen mellom naboland kan øke i årene som kommer, ikke minst som følge av utviklingen innenfor EU. Norge blir berørt av denne utviklingen. Fra 1. januar 2004 må våre nordiske naboland fullt ut tilpasse seg EUs liberale kvoter for privat innførsel av alkohol. Danmark og Finland har svart med å sette avgiftene ned, mens den svenske regjeringen så langt ikke har foreslått noen ytterligere reduksjoner. Dersom våre svenske naboer skulle sette avgiftene ned, kan dette igjen bidra til å øke grensehandelen med alkohol. Regjeringen vil i så fall vurdere om alkoholavgiftene skal settes ytterligere ned.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Jeg har lyst til å understreke at Regjeringen ikke bagatelliserer verken konsekvensene av grensehandelen eller konsekvensene av høyt alkoholforbruk knyttet til både helsemessige og kriminalitetsmessige skader i vårt samfunn. Og så er det slik at selv om det ligger forslag om 2,5 pst. reell nedgang i budsjettet for 2004, har det for brennevin vært en reell nedgang på 25 pst. fra denne regjeringen tiltrådte. Jeg mener at en ytterligere reduksjon i svenske avgifter kan bidra til å øke grensehandelen mot Sverige. Det betyr at vi da må se på dette på nytt hvis det skjer. Jeg synes ikke det er behov for å beslutte hva vi skal gjøre med våre avgifter, basert på en forutsetning om og en tro på hva svenskene kommer til å gjøre. Vi må reelt sett se på hva de gjør, og da er Regjeringen forberedt på å ta en diskusjon om hvilke ytterligere konsekvenser det skal få.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Det er slik at vi følger med på den utviklingen som skjer. Jeg tror det er viktig også ikke minst å ha et syn på hvilke kriminalitetseffekter det kan ha at man har en grensehandel, og at det er store forskjeller i prisene. Samtidig har vi altså fulgt opp den avtalen vi hadde med Fremskrittspartiet, og fått nedsatt et grensehandelsutvalg, som altså viser til betydelig mindre grensehandel også av disse varene, enn det representanten Hedstrøm nå hevder. Vi har laget en analysemodell etter forslag fra dette utvalget, som man jobber videre med etter høringsrunden for å se på konsekvensene. Og så kommer vi til å følge med på de konsekvensene. Jeg tror ikke tiden er moden for øyeblikket til å si at vi skal harmonisere alkoholavgiftene våre med andre lands alkoholavgifter. Vi må også ta hensyn til de helsemessige konsekvensene dette har. Men vi kommer til å følge med på hvilke underliggende endringer det kan medføre f.eks. i forhold til kriminalitet. Det vil Regjeringen følge med på også når vi ser på om svenskene kommer til å endre sine avgifter mer enn det de så langt har gitt signaler om at de skal gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Spørsmålet bærer preg av retorikk innledningsvis. Det er ikke slik at det kun er de som trenger hjelp aller mest, som skal få hjelp. Vi har et vidt sett av virkemidler der noen får subsidier og andre får bedrede lånemuligheter. Det når altså en betydelig større mengde enn bare dem som aller mest trenger å få hjelp. Det er riktig at Husbanken tidligere i år hadde inne søknader på over 100 mill. kr mer enn det de hadde igjen av disponible midler når det gjelder støtte til kjøp av utleieboliger. Husbanken behandler søknader om tilskudd fortløpende. Jeg har bedt Husbanken målrette og prioritere prosjekter rettet mot dem som trenger det aller mest – det gjelder altså ikke lånespørsmålene, men subsidiene som gis – og de som er definert som de som trenger det aller mest, er flyktninger og bostedsløse. Gode prosjekter rettet mot disse gruppene vil derfor gå foran andre mindre prioriterte prosjekter. Nå tror jeg at etterspørselen etter ordninger som boligtilskudd alltid vil være høyere enn bevilgningene. Når man har tilskudd fra statens side, vil også kommunene komme til å be om mer til ulike prosjekter. Samtidig ser vi at våre signaler og prioriteringer har nådd frem til potensielle søkere. Søknadsinngangen når det gjelder boligtilskudd til utleieboliger hadde pr. 30. september gått ned i forhold til i fjor, fordi vår målretting helt klart har gitt et signal. Regjeringen er opptatt av å bedre levekårene for dem som trenger det mest. Vi har også i årets statsbudsjett prioritert å følge opp St.meld. nr. 6 for 2002–2003, Tiltaksplan mot fattigdom. Vi foreslår i årets budsjett å øke boligtilskuddet med 42,7 mill. kr. Rammen kommer da til å bli på 712 mill. kr for neste år, den høyeste rammen som har vært, med unntak av det ekstratilskuddet vi hadde i fjor knyttet til bosetting av flyktninger. Bevilgningene er på 702 mill. kr. Videre har vi målrettet bostøtteordningen. Samtidig ønsker vi en mer målrettet boligtilskuddsordning. Boligtilskudd til utleieboliger skal bidra til å øke antall utleieboliger. Byggforsk har dokumentert at for hver 100 tilskuddsfinansierte utleiebolig øker ikke nettotilbudet med 100, men det øker med 50–85 boliger. En del kommuner har som strategi at de ikke selv skal eie flere utleieboliger. Vi tar også innover oss den virkeligheten når vi fremover skal utforme våre virkemidler. Jeg kommer til å legge frem en boligmelding som på en helhetlig måte gjennomgår boligvirkemidlene, også tilskuddene. I forbindelse med Prosjekt Bostedsløse er det fokusert på oppfølgingsbehovet til den enkelte, bl.a. for å motvirke dårlig bomiljø. Vi har altså sørget for å bevilge 22 mill. kr til oppfølgingstjenester i bolig på Sosialdepartementets budsjett. Dersom kommunene har gode ideer til hvordan en kan forebygge utkastelse og stimulere til gode bomiljø, kan kommunene søke Husbanken både om midler til utvikling og til informasjon.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Spørsmålet var når jeg hadde tenkt å komme med pengene. I budsjettet er det altså foreslått over 700 mill. kr til boligtiltak knyttet til utleieboliger og til boligetableringer, altså boligtilskuddsordningen. Det er et høyt beløp. Men det er ikke på den måten man nødvendigvis skaper gode bomiljø. Det er spørsmål om hvordan man bruker pengene praktisk innenfor den kommunale boligpolitikken. Et av de viktigste virkemidlene for å spre en del av problemene og sørge for at man ikke får en gettofisering i form av sosiale problemer og annet, er å sørge for at kommunene også benytter seg av anledningen til å bruke den 10 pst.-regelen vi har, ved å kjøpe boliger forskjellige steder og bruke dem istedenfor å bygge egne boligkomplekser der summen av problemer kan bli for stor. Det er altså ikke spørsmål om penger. Det er spørsmål om prioriteringer. Noe av det viktigste jeg tror vi kan gjøre med Husbanken, er å bygge ut Husbanken til en kompetansebank nettopp for hvordan vi kan løse denne type problemer, at kommunene har en strategi for det. Det er blant de ting vi jobber med når det gjelder den nye meldingen om boligpolitikken.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Jeg føler faktisk ikke at dette er et problem som nødvendigvis dreier seg om hvor mye penger som stilles disponibelt. Det dreier seg om hvilken strategi en kommune velger for å løse boligbehovet til de svakeste. Jeg er enig med spørreren i at det må spres mer, og jeg ser ikke at det er noe i våre føringer som gjør det vanskeligere å spre dette hvis man har en bevisst politikk i kommunene for å gjøre det. En av de tingene som skjer, er at boligtilskuddet i stor grad brukes til å kjøpe nye boliger samtidig som man avhender gamle boliger, altså en sirkulasjon hele tiden. Det gjør at vi dessverre ikke får et økt tilbud hele tiden med de pengene vi gir, men vi får et oppkjøp av nye boliger mens man selger andre boliger. Hvis man har den strategien, betyr det faktisk at man kan avhende noen av de boligene man tidligere har hatt i byggekomplekser, som er rene kommunale utleieboliger, og kjøpe seg inn andre steder. Jeg har også lyst til å minne om at vi har økt muligheten for å forlenge lånetiden for lån i Husbanken til 50 år. Det gjør at det vil bli rimeligere husleie, og vi mener at kommunene må bruke det noe mer. Vi tror ikke det er mulig å ha et rent utleiemarked som skal løse alle problemer for alle som trenger det. Vi må målrette innsatsen mot dem som har de største problemene i boligmarkedet.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Jeg har skjønt fra tidligere deler av denne spørretimen at spørsmål knyttet til helsetjenestene engasjerer. Det skjønner jeg godt, for det er en viktig del av trygghetsopplevelsen for den enkelte av oss både at vi har gode sykehus, og at vi har sykehus som er tilgjengelige når vi trenger dem. Sykehusene er viktige samfunnsinstitusjoner. De er viktige som helsetilbud og som arbeidsplasser. De er også en viktig trygghetsbase for befolkningen. De skal vite at de kan få hjelp der de er, når noe skjer. Ikke minst er dette viktig i forhold til akutte hendelser. Jeg vet at dette er et viktig og berettiget anliggende lokalt, både på det politiske planet, for fagforeninger og for bedriftsledelse, og det er et viktig regionalt og nasjonalt politisk anliggende å diskutere tilgjengeligheten av helsetjenester. Men det er også en vanskelig balansegang mellom det å opprettholde et desentralisert tilbud, f.eks. fødeavdelinger og akuttberedskap, og det samtidig å opprettholde et høyt faglig tilbud som gjør at befolkningen som skal bruke tjenestene, har full tillit til at sykehustilbudet man får på et mindre sted, er så godt at det gir en like god sikkerhet som de tjenestene man får på et større og mer spesialisert sykehus med et større befolkningsunderlag. Jeg ser at endringer i viktige tjenestetilbud i distriktene kan ha innvirkning på folks valg av bosted, både fordi viktige arbeidsplasser forsvinner, og fordi den viktige tryggheten for at de får nødvendig hjelp i avgjørende livssituasjoner, kan rokkes. Derfor er det viktig å fokusere på hvordan disse endringene skjer, og det er viktig å fokusere på at eventuelle alternativer til det tilbudet som er i dag, også er alternativer som gir god trygghet, uansett hvor man bor i landet. Når det så gjelder endringene i fødetilbudene, har helseministeren opplyst meg om at de endringene som nå skjer, ved at noen av de minste fødeavdelingene, med 200–300 fødsler pr. år, gjøres om til jordmorstyrte fødestuer, i noen tilfeller med beredskap for akutte keisersnitt, er en oppfølging og realisering av de føringene som Stortinget, inklusive Senterpartiets representanter, våren 2001 gav ved behandlingen av den såkalte akuttmeldingen. Den medisinske teknologien er i konstant utvikling. Med fare for å bevege meg inn på helseministerens fagområde og hans ansvar vil jeg vise til at det vil skje endringer, bl.a. fordi mulighetene for å kommunisere utvikler seg, både gjennom IKT og teletjenester – og ikke minst gjennom samferdselsinvesteringer. Vi skal aktivt bruke de mulighetene som ny kunnskap gir oss. Det er gjennom det daglige arbeidet i team, der man er avhengig av flere yrkesgrupper og spesialiteter, at sykehusene oppnår bedre resultater, og sykehusene må ha mange nok pasienter til å opprettholde den faktiske kompetansen i hele teamet. Det kan være problematisk i sykehus med svært få akutte tilfeller.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Nå har jeg svart på spørsmålet om det kan medføre et problem og distriktsmessige utfordringer. Ja, selvfølgelig kan det gjøre det, men det viktige da er spørsmålet om det gir mer eller mindre trygghet. Jeg tror at litt av den diskusjonen som pågår nå knyttet til helsetjenestene og troen på at det bare er dagens måte å organisere helsetjenestene på som gir akutt-tryggheten for folk, faktisk kan bidra til, hvis det skjer strukturendringer, å skape en utrygghet som er unødvendig. Et av de områdene hvor det skjer en rivende utvikling nettopp fordi vi har hatt den geografiske, befolkningsmessige fordelingen vi har, hvor Norge ligger i front, er knyttet til IKT-basert medisin og til det arbeidet som skjer innen medisinsk teknologi med faglig støtte og kommunikasjon. De erfaringene man har fått bl.a. fra sykestuen i Alta, Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø, som viser at man kan gjøre mye mer lokalt, gjør at vi kan tilby, med andre organisasjonsformer, uten at man nødvendigvis opprettholder dagens struktur, et betydelig trygghetsnivå selv om det skjer strukturendringer.
Erna Solberg (Høyre), 2003-11-05:
Jeg tror at IKT kan brukes til veiledning også under fødsel når man har en jordmor og en jordmorledet fødestue. Det er jo en av de spennende tingene knyttet til mye av det som nå utvikles rundt Universitetssykehuset i Tromsø. Spesialisten kan faktisk sitte et annet sted og hjelpe andre. Hvis det er tilfeller som forekommer veldig sjelden, og sykehuset på stedet ikke er trent for å håndtere det, er det faktisk bedre å bli flyttet på og få behandling et annet sted enn å være på et sykehus som ikke har god nok trening på området. Jeg har lyst til å understreke at vi er opptatt av tryggheten, men vi må også se at vi har nye muligheter for å kunne skape den tryggheten. Når det gjelder kommuneøkonomien, ser vi på alle områder hvor det kan skje endringer i fordelingen av oppgavene som følge av strukturendringer som gjør at kommunene får økte utgifter. Det er bl.a. innbakt i mandatet til det nye inntektsutvalget som vi har nedsatt, å se på om det også er uformelle oppgaveforskyvninger. Det er også et eget utvalg som ser på første- og andrelinjetjenesten og finansieringsformene dem imellom. Jeg regner med at hvis det skjer gradvis flytting av ansvar, vil dette være noe vi adresserer etter hvert. Men jeg kan ikke stå her nå og si at vi har mer penger knyttet til akkurat den endringen. Men vi ser på hvordan vi skal ta hånd om en dynamisk endring av oppgaver mellom første- og andrelinjetjenesten.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
«Regjeringen fører en boligpolitikk der kun de som trenger det aller mest, skal få hjelp. Samtidig som Husbanken melder at de mangler over 100 mill. kr for å kunne finansiere utleieboliger, melder beboere i kommunale boliger, blant annet i Oslo, at det blir for mange folk i kommunale boliger med store sosiale problemer. Når har statsråden tenkt å komme med nok penger for både å hjelpe dem som trenger det aller mest, og skape gode bomiljøer?»
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Jeg takker for svaret. Med all respekt føler jeg at det ikke var et godt nok svar på det som var kjernen i spørsmålet mitt, for når de utleieboligene som finnes i storbyene, i stadig større grad skal rettes inn utelukkende mot dem som trenger det aller mest, altså mennesker som er bostedsløse, som ofte har sosiale og psykiske problemer, ofte med rusproblemer i tillegg, hvordan skal man da samtidig klare å skape gode bomiljøer? Jeg vil gjenta det spørsmålet. For en god del av dem som bor i kommunale boliger, har det å bo i en kommunal bolig vært et godt boalternativ, som har vært trygt. Mange av dem som har bodd i kommunale boliger, flyttet inn i etterkrigsboliger og bebodde dem. Dette er mennesker som på en måte har hatt sin lønn og tjent sin inntekt og slik sett ikke har vært blant dem som har trengt det aller mest, slik som Erna Solberg mener. Men de har bidratt til å skape gode bomiljøer. Det er det Oslo kommunale leieboerforening bl.a. sier at de sliter med å få til.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-05:
Det er likevel et problem. Jeg er helt enig i at det er veldig viktig for kommunene f.eks. å kjøpe opp nye leiligheter, bruke 10 pst.-regelen. Det gjør også kommunene. Men det er for dårlige systemer – jeg synes statsråden skal se på det – i forhold til hvordan man kan gå inn i det eksisterende bruktboligmarkedet og kjøpe opp der. Det er vanskeligere for kommunene på grunn av saksbehandlingstid og den type ting. Det kan statsråden se på. Men det som er kjernen i denne saken, er at mens kommunene tidligere gjerne har gått inn og samarbeidet med boligbyggelag som har bygd – la oss si – ungdomsboliger som for en stor del har vært til vanlig ungdom og som boligbyggelaget har tildelt, har også noe blitt tildelt fra kommunen. Man har dermed skapt gode, integrerte bomiljøer der man ikke har fått en opphopning av sosiale problemer. Men det det meldes om fra alle byer nå at man sliter med, er at når man bare er nødt til å prioritere dem som trenger det aller mest, får man større boligenheter der det er en opphopning av sosiale problemer. Jeg lurer på hva statsråden har tenkt å gjøre med det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
«Adresseavisen i Trondheim skriver 21. oktober at forsvarsledelsen arbeider med planer om å flytte Luftkrigsskolen fra Trondheim til Oslo for deretter å slå skolen sammen med Krigsskolen for Hæren. Kan statsråden redegjøre for om det finnes slike planer, og om en flytting motsatt vei, fra Oslo til Trondheim, også utredes?»
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Jeg takker for svaret, som var forbilledlig klart, synes jeg: at det ikke er ønskelig fra forsvarsministerens side å flytte de eksisterende krigsskolene. Mitt spørsmål blir likevel om statsråden i sitt arbeid vil legge til grunn den samme overordnede målsettingen som bl.a. administrasjonsministeren har presentert her i huset i forbindelse med statlig virksomhet, et mål om desentralisering av arbeidsplasser, at man i større grad kan flytte eksisterende virksomhet ut av det sentrale østlandsområdet, og heller gå motsatt vei i forhold til å bruke også Forsvaret som et slikt desentraliseringsvirkemiddel.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2003-11-05:
Statsråden viste i sitt første svar også til mer generelle synspunkter rundt en omstilling i Forsvaret, og dette går jo mye lenger enn bare krigsskolene. Det går også mye videre enn bare Nord-Norge. Vi har f.eks. Ørlandet flystasjon, som betyr veldig mye for Distrikts-Midt-Norge, hvor det også hele tiden ligger en frykt for å bli sentralisert til det sentrale østlandsområdet, Gardermoen eller Rygge. Jeg lurer på om statsråden også vil legge de samme holdningene til grunn i det spørsmålet som hun har signalisert i svaret om krigsskolene.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-11-05:
For å møte framtidens kompetansekrav og krav til personellstruktur er det nødvendig med jevnlig evaluering av Forsvarets utdanningssystem. Det framgår av rammene for forsvarssjefens militærfaglige utredning. Det er nødvendig å vurdere om kompetansen i større grad skal samles for å skape slagkraftige kompetansemiljøer, eller om dagens system er å foretrekke og kan videreutvikles. Krigsskolene skal særlig fokusere på militære fagområder der det ikke eksisterer dekkende sivile tilbud. For at Forsvarets utdanningssystem skal bidra til kostnadseffektivitet i Forsvaret, er det nødvendig å kontinuerlig vurdere hva som vil være hensiktsmessige løsninger i framtiden, bl.a. basert på endret elevtall, nærhet til andre kompetanseinstitusjoner, nærhet til den operative virksomheten osv. Når det gjelder medieoppslagene om flytting av krigsskolene som det vises til, er det ikke riktig at det eksisterer planer fra forsvarssjefen om flytting av krigsskolene. Det som imidlertid er riktig, er at forsvarssjefen er gitt vide fullmakter til å utrede og kostnadsberegne eksisterende og alle andre tenkelige alternative måter å organisere Forsvarets virksomhet på, herunder også utdanningsvirksomheten og krigsskolene. En slik generell og åpen tilnærming er nødvendig for å framskaffe et helhetlig bilde av kostnader knyttet til Forsvarets virksomhet. Det er en del av forsvarssjefens prosess, og det vil lede fram til hans militærfaglige anbefaling i desember, som igjen vil være et grunnlag for departementets planarbeid. Jeg tar sikte på å presentere Regjeringens fireårsplan for Forsvaret våren 2004. Jeg har imidlertid gjort det helt klart at jeg ikke ser det som hensiktsmessig å foreslå flytting av krigsskolene i den planlagte fireårsproposisjonen.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-11-05:
Forsvaret er i sin natur desentralisert fordi vi nå vektlegger å flytte ressurser fra administrativt nivå til operativt nivå. De operative enhetene i Forsvaret ligger rundt omkring i Norges land, og svært mange av dem ligger i Nord-Norge. Jeg har begynt den nedbemanningen som vi står foran i Forsvaret – vi skal nedbemanne 5 000 mann – med nettopp å halvere forsvarsledelsen i Oslo. Vi har nå en ny forsvarsledelse på 800 personer, mens det før var 1 600, og det har skjedd i Oslo. Når det er sagt, vil jeg si at kontakten med våre tre største byer er viktig. Krigsskolen har en like rotfestet tilhørighet i Oslo, overfor Oslos befolkning, som Luftkrigsskolen har i Trondheim og Sjøkrigsskolen har i Bergen. Nettopp det at jeg er godt fornøyd med situasjonen slik den er i dag for krigsskolene våre, gjør at jeg ikke har noen planer om å benytte dem i en desentraliseringsmodell.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-11-05:
Forsvaret står oppe i veldig store omstillinger, og min utfordring blir å gripe fatt i det som er et problem, og prøve å foreslå en løsning på det. Når det gjelder det som er positivt i Forsvaret, er det også grunnlag for å bruke det oppfølgingsspørsmålet til å gi uttrykk for en veldig både stolthet over og positiv holdning til Ørlandet. Ørlandet har vært vertskap for NATO Air Meet flere ganger. Det som er viktig for Forsvaret, er å ha tilgang til treningsareal. Der kommer egentlig både Oslo, Bergen og Trondheim til kort, for treningsarealene ligger ofte enda lenger vekk. Derfor er den stasjoneringen vi har på Ørlandet, knyttet til våre F-16-fly, og også Ørlandet som en base for NATOs AWACS-flyflåte, altså en reservebase, viktig for Forsvaret. Jeg tror at de utfordringene vi har i neste fireårsperiode, først og fremst er knyttet til andre saker enn til å gjøre endringer på F-16-lokaliseringen på Ørlandet, eller for den del Luftkrigsskolen i Trondheim.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Jeg vil foreslå Kjell Engebretsen.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-01:
Nei, det vil ikke være tomme ord. For det første har Sametinget et eget fond når det gjelder næringsutvikling. Det er viktig at dette blir benyttet, og det vil kunne bidra til å utvikle næringslivet i Indre Finnmark. I tillegg har Regjeringen sagt at i tiltakssonen Nord-Troms og Finnmark skal man evaluere de tiltakene man har, med sikte på å bedre og styrke disse tiltakene. Dette vil også komme Indre Finnmark til gode. Det er ikke tomme ord denne Regjeringen står for!
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-01:
Representanten Østberg og Kristelig Folkeparti er som en del av det brede flertallet enig med regjeringene som har laget disse stortingsmeldingene, i at det må føres en dialog med Sametinget om forståelsen av begrepet selvbestemmelse. Det er denne dialogen som må avgjøre hvor grensene skal trekkes. Men jeg vil peke på at ett område som er helt vesentlig, vil være språk og språkutvikling, innsamling av data og det å ta vare på språket i spesielle samiske næringer. På kulturområdet vil det også være viktige områder der Sametinget bør ha avgjørende myndighet.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-01:
Det er riktig at det nå er lagt fram en melding som går på strukturen i fiskeflåten. Jeg har lyst til å understreke at grunnprinsippet for de forslagene som fremmes der, er frivillighet. Hensikten med dette er å tilpasse flåtekapasiteten til den tilgjengelige fiskeressurs, for med det å skape større lønnsomhet for dem som lever av fiske. Det har i forbindelse med denne framleggelsen kommet påstander om at man nå skal ødelegge den minste kystflåten. Det er ikke korrekt. Derfor vil det som legges fram nå, heller ikke være til ulempe for den delen av den samiske befolkning som bedriver fiske.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-01:
Jeg har ofte oppfattet Fremskrittspartiet som et parti som vil peke på lov og rett. I disse innstillingene er det skrevet om to høyesterettsdommer, og Høyesterett slår fast at det ikke er tvilsomt at samene er urfolk i Norge. Hva er det som har størst faglig og juridisk tyngde for Fremskrittspartiet, er det norsk høyesterett eller vitenskapsmannen Karsten Adriansen? Hva legger Fremskrittspartiet i det når de sier at samene er en minoritet i Finnmark og bør behandles som sådan? De legger riktignok til «sier vitenskapsmannen Karsten Adriansen», men siden de siterer ham, går jeg ut fra at de mener det samme. Hva bør det bety å bli behandlet som minoritet som sådan?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-04-01:
Hele komiteen har vært opptatt av å sikre de lulesamiske interesser i det lulesamiske kjerneområdet i Tysfjord. Når det gjelder arealforvaltning i områder med samisk bosetting, sier et bredt flertall – alle partier, Senterpartiet inkludert – at man «er kjent med at de samiske kjerneområdene omfatter store naturverdier som det er en viktig nasjonal oppgave å ta vare på for ettertiden, ikke minst som grunnlag for fortsatt samisk bosetting, næringsvirksomhet og kultur». Og videre: «Flertallet vil understreke viktigheten av at Sametinget og lokale myndigheter må involveres i saker vedrørende naturområder som har særlig stor verneverdi.» Hvorfor må man da trekke dette området helt ut og ikke følge Sametingets ønske om en nasjonal prosess, som noen andre av oss har foreslått?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Regjeringa og regjeringspartia understrekar at det er viktig å sikre samisk kultur, busetjing og næringsliv, særleg retta inn mot kjerneområdet for samisk busetjing, altså Indre Finnmark, for å styrkje levekårssituasjonen for den samiske befolkninga. Regjeringspartia og Framstegspartiet har gjennom statsbudsjettet svekt dei generelle distriktspolitiske verkemidla kraftig. Det vil òg råke dei samiske kjerneområda. Spørsmålet mitt til representanten Østberg blir da: Vil det ikkje berre vere tomme ord og ein logisk brest når ein seier at ein vil styrkje samisk næringsverksemd i kjerneområda, når ein samtidig svekkjer kraftig dei generelle distriktspolitiske verkemidla?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-04-01:
Det var kraftig lut frå representanten Andersen. Samane er godkjende som urfolk fordi dei budde i landet då dagens landegrenser blei trekte opp. Derfor må norske styresmakter, både gjennom nasjonalrett og gjennom folkeretten, etter vår meining leggje forholda til rette for at denne folkegruppa skal utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunnsliv. Eg registrerer at Framstegspartiet absolutt ikkje vil akseptere at samane er urfolk, men meiner at dei derimot er ein minoritet. Det er ikkje oppsiktsvekkjande. Det er ingen generell internasjonal definisjon av urfolk, men når alle parti, med unntak av Framstegspartiet, legg dette til grunn når det gjeld samane sitt rettslege grunnlag, blir mitt spørsmål til representanten Andersen: Kva slags juridisk dokumentasjon byggjer Framstegspartiet konklusjonane sine på? Er det berre synsing, eller er det vitskapsmannen Karsten Adriansen som er sanningsvitnet?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
At Fremskrittspartiet er sterkt uenig i den rådende samepolitikken, er noe som er vel kjent. Flertallet vil gi Sametinget økt avgjørelsesmyndighet i saker som er spesielt interessante for den samiske befolkning. Flertallet mener at oppgaver som berører både samer og den øvrige befolkningen, som hovedregel bør ivaretas av de ordinære forvaltningsorganer, det vil altså si ikke Sametinget. Og da kan man jo spørre: Hva legger representanten Østberg egentlig i økt samisk selvbestemmelsesrett? Og hvor vil representanten Østberg si at grensene for samisk selvbestemmelsesrett skal trekkes?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Arbeiderpartiet har vært en drivkraft i arbeidet med å utvikle samepolitikken, uttalte Karl Eirik Schjøtt-Pedersen. Hva er da Karl Eirik Schjøtt-Pedersens kommentar til Janos Trostens innlegg i Sametinget i september 2002, der han krever full samisk selvbestemmelsesrett, fullt herredømme over land og vann i samiske områder, eiendomsretten til naturressurser i sjø og på land i samiske områder, eiendomsrett til fiske- og oljeressurser utenfor kysten, egen samisk utenrikspolitikk og egen samisk forsvarspolitikk? Dette er dramatiske krav. Hva er da representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersens kommentar til slike – skal vi si – vidtrekkende krav fra en representant fra Sametinget, når Karl Eirik Schjøtt-Pedersen uttaler at Arbeiderpartiet har vært en drivkraft når det gjelder å tilrettelegge for en slik politikk som det tas til orde for gjennom disse uttalelsene, gjennom å være for samepolitikk og være for opprettelse av Sametinget?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-01:
Representanten Peter Gitmark talte relativt positivt om norsk samepolitikk. Men sist sommer uttalte statssekretær Jørn Holme at det slett ikke er aktuelt å gi Sametinget noen enerett til å forvalte land- og vannressursene i Finnmark. La meg da spørre konkret: Er det Høyres klare syn at Sametinget aldri skal få noen enerett til å forvalte land- og vannressursene i Finnmark, men at det skal være lik rett når det gjelder land- og vannressursene med hensyn til rekreasjonsbruk, næringsvirksomhet osv. for alle som bor i Finnmark. Jeg vil gjerne ha et klart svar fra Høyre på dette spørsmålet.