Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-15:
I en debatt hvor det er sagt så mye bra og fornuftig, synes jeg alle fortjener en respons, og derfor tegnet jeg meg også til slutt. Representanten Ellen Samuelsen, som har praktisk fredserfaring som overvåker på Sri Lanka, tok opp hvor grunnleggende og avgjørende fred er for utvikling. Det er noe jeg tror denne salen er helt enig i. Men det er også en av de politiske føringene som skal til for å nå tusenårsmålene. Bidrar vi ikke til fred, bidrar vi heller ikke til å nå tusenårsmålene. Representanten Kari Lise Holmberg tok opp sammenhengen mellom migrasjon og utvikling. Det er en helt sentral sammenheng. Vi har laget et eget prosjekt for å se på det. Innvandrere sender tilbake til sine hjemland langt større beløp enn hva som gis i bistand. Det er et annet eksempel på hvordan vi må se på hvordan bistand kan bidra til at de store pengestrømmene i verden blir riktige. Store pengestrømmer betyr altså ting som ressursinntekter, korrupsjon, men også det positive, som innvandreres pengestrøm hjem. Vi har bl.a. sett på om vi kan redusere de store gebyrene som mange innvandrere betaler for å få sendt penger tilbake til sine hjemland, slik at mer av pengene går til utvikling der de skal. Det er flott at frivillige orga-nisasjoner engasjerer seg i et land som Kongo-Brazzaville, som er et land med veldig lite statlig norsk innsats, for det faller utenfor de land det er helt naturlig for oss å engasjere oss i. Representanten Øyvind Vaksdal tok prisverdig opp bruken av tsunami-pengene. Der er det for det første slik at disse pengene i all hovedsak har gått gjennom de store, frivillige norske organisasjonene, som er de som Fremskrittspartiet også gang på gang sier vi skal gi penger gjennom. Noen av dem har ikke vært flinke nok til å rapportere. Utenriksdepartementet har definitivt heller ikke vært flinke nok til å etterspørre og kreve disse rapportene. Dette tar vi selvkritikk på, og dette skal vi skjerpe inn. Det er ikke noe grunnlag for å tro at noen av pengene er kommet på avveie, er misbrukt, at det har vært korrupsjon eller slike ting – selv om man selvfølgelig aldri kan utelukke det hundre prosent. Men så lenge rapporteringen ikke er god nok og vi ikke vet sikkert nok hva pengene har gått til, må dette bare skjerpes inn. Jeg mener at på disse punktene må Regjeringen være helt nådeløs. Når det gjelder aidsmedisin, har jeg bedt om å få en rapport om det prosjektet. Dersom, slik det har vært hevdet i media, noe av dette er direkte negativt, er det selvfølgelig skadelig, og da må det stoppes. Hvis spørsmålet er om man ikke så raskt som man hadde håpet, har klart å utvikle en medisin, mener jeg vi må ha en viss tålmodighet. Det tar tid å utvikle medisiner, og vi må være tålmodige på det området. Til slutt til saksordfører Høybråten: Afrika er på ingen måte neglisjert; dette er en myte som er skapt fordi vi også har gjort noe i Latin-Amerika. Vårt Land prøvde å se hvor jeg hadde reist de siste to årene, og kom fram til at det nær sagt bare var i Afrika. Litt innsats i Latin-Amerika går ikke på bekostning av Afrika. Det vi nå bl.a. gjør, er å redusere i noen av de landene i Asia som har vært så suksessfylte økonomisk. For eksempel er Vietnam en så dundrende suksess økonomisk og når det gjelder fattigdomsbekjempelse, at vi kan trappe ned tradisjonell bistand der og dermed få mer rom for Afrika.