Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2009-02-19:
Jeg er glad for det store engasjementet som er ute i landet for å beholde hurtigruta som en meget viktig transportør og som turistmagnet for Norge. Interpellanten framfører mange viktige argumenter i denne interpellasjonen. Samtidig har interpellanten kommet med noen utsagn til pressen som forundrer meg. Ifølge pressen mener interpellanten at dagens regjering har vist svært lite initiativ for å berge hurtigruta, særlig de to siste årene. Interpellanten burde jo vite at den sittende regjering har tatt mange viktige grep for å berge hurtigruta. La meg i likhet med statsråden nevne noen eksempler. I 2006 ble det vedtatt en nettolønnsordning som bidrog til å gjøre hurtigruta langt mer konkurransedyktig når det gjelder turisttrafikken langs kysten fra Bergen til Kirkenes. Denne ordningen trådte i kraft 1. juli 2007 og har bidratt til at hurtigruta har klart å beholde sin rolle som et meget viktig reiselivsprodukt. Nettolønnsordningen innebærer ca. 100 mill. kr årlig i pluss for selskapet, noe som forbedrer konkurransesituasjonen betydelig. Interpellanten burde kjenne til at Regjeringen i 2008, slik statsråden sa, bidrog med 125 mill. kr for å bedre driftssituasjonen for Hurtigruten slik at den kan opprettholde seilingsmønster og eksisterende anløp. Jeg synes dette med all tydelighet viser at interpellanten tar feil i sin kritikk av det Regjeringen har gjort i denne sammenheng. Interpellanten burde ikke glemme at for nesten nøyaktig fem år siden la regjeringen Bondevik fram et forslag som innebar et alternativ med å bryte opp hurtigrutas seilingsmønster. Etter det jeg kan huske, innebar dette en type rutetilbud fra Bergen til Tromsø og et langt dårligere rutetilbud fra Tromsø til Kirkenes. Dette forslaget medførte sterke reaksjoner fra innbyggerne langs kysten og fra oss som den gangen var i opposisjon. Som kjent endte dette med at også de daværende regjeringspartier stemte mot forslaget fra sin egen regjering. Så det interpellanten nettopp sa, føler jeg er ganske sterkt omskrevet. Jeg tør ikke tenke på hva som hadde skjedd dersom ikke dette alternativet hadde blitt så ettertrykkelig nedstemt. Da hadde vi neppe hatt behov for denne debatten og denne interpellasjonen som representanten Sahl har fremmet. Jeg synes derfor at interpellanten burde ha berømmet den sittende regjering i stedet for å kritisere. Nå har statsråden invitert til samarbeid og dialog. Det er det vi trenger på vegne av kystens folk. Jeg deler interpellantens syn, at det nå må bli langsiktighet og trygghet omkring hurtigrutas framtid. For mange kystsamfunn er hurtigruta det viktigste transporttilbudet både for mennesker og gods. For disse lokalsamfunnene er hurtigruta faktisk enda viktigere enn toget er for dem som har tilgang til dette transportmidlet. Jeg kan ikke tenke meg en situasjon hvor det gjøres kutt i seilingsmønster og anløp som rammer de kystsamfunn som har aller mest bruk for hurtigruta. Det vil gjøre ubotelig skade for både næringsliv og bosetting om det skulle skje. Vi må heller ikke glemme at for mange små kystsamfunn er hurtigruta avgjørende viktig for driften av havnene. Jeg vil også advare sterkt mot en endring av seilings- og anløpsmønster som kan få negative konsekvenser for hurtigruta som reiselivsprodukt. Vi må ikke glemme at når turistene kommer til Norge, er det ikke bare for å reise med hurtigruta og for å se pen natur, men i minst like stor grad for å se store og små levende kystsamfunn hvor kulturlandskapet er i hevd, og hvor det er liv og røre. Ved å svekke samferdselstilbudet og denne helheten for hurtigruta kan også turistmagneten ødelegges. Jeg har stor tiltro til at statsråden og Regjeringen vil gjøre alt som er mulig for å ta hensyn til både distriktene og reiselivsnæringen i denne sammenheng. Vi trenger hurtigruta også i årene som kommer, noe annet kan bli kostbart for nasjonen.