Iselin Nybø (Venstre), 2016-12-02:
På vegne av Venstre må jeg si jeg er skuffet over justiskomiteens behandling av denne saken. Her har vi forsøkt å ta et initiativ for å sørge for mer åpenhet rundt forvaltningen av store offentlige midler. Vi ønsker å få mer åpenhet rundt det som skjer på toppen av den konstitusjonelle kransekaken – et initiativ som for øvrig har full støtte fra pressens egne organer, som også opplever at det er svært vanskelig å ettergå og belyse det som foregår i kongehuset. Og hva skjer? Jo, komiteen ber om råd fra statsråden, får et venstrehåndsarbeid tilbake, trykker klipp og lim og lager en innstilling uten ansporing til refleksjon. Statsråden, og også Stortingets justiskomité, mener at spørsmålet om innsynsrett i kongehusets dokumenter har vært gjenstand for grundig politisk behandling. Det har det så visst ikke! Spørsmålet var ikke oppe i offentlighetslovutvalget, som utredet en ny lov i 2003. Spørsmålet var derfor ikke på høring. Men Norsk Journalistlag fremmet likevel forslag om at en ny offentlighetslov skulle omfatte Det kongelige hoff. Departementet konkluderte med at det ikke var behov for lovendring på området. At justiskomiteen deretter kom til at forhold relatert til kongehuset behandles på en skånsom og forsvarlig måte, er vel neppe nok til å karakterisere det som grundig politisk behandling. Videre blir det pekt på at kongen er omfattet av offentlighetsloven når han utøver formell makt og myndighet i statsråd. Og dessuten – når offentlige organ som selv er underlagt offentlighetsloven, kommuniserer med hoffet, er også hoffet underlagt offentlighetsloven. Ja, dette sier seg egentlig selv. Men det er ikke det som er vårt poeng med forslaget. Vårt poeng er nettopp å be regjeringen om å komme til Stortinget med et forslag som også kan sikre andre sider av kongehuset, med unntak av de rent private foretakene, selvfølgelig, og sikre åpenhet og innsyn. For å ta et praktisk, men viktig eksempel: Siden Det kongelige hoff som sådan ikke er underlagt offentlighetsloven, har de heller ikke krav på seg til å ha en åpen og søkbar postjournal, noe de selvsagt da ikke har. Det gjør det vanskelig for mediene og andre å ettergå økonomiske disposisjoner og andre spørsmål på en god måte. Dette er heller ikke en teoretisk problemstilling, for gjennom de siste årene har Dagbladet kjørt en artikkelserie der de har forsøkt å gjennomgå økonomien i kongehuset. Det har vært en tung jobb, og det har vært vanskelig å få ut informasjon. Men det som har blitt avdekket, er bl.a. en budsjettføring og en sammenblanding av offentlige midler i strid med Stortingets egne budsjettvedtak, og at driftsmidler til Det kongelige hoff har gått til formål som skulle ha vært dekket av apanasjen, og dermed gått til personlig berikelse av kongehusets medlemmer. Man kan alltid diskutere hvor alvorlig disse avsløringene har vært, men det bør være udiskutabelt at det er positivt at dette har kommet fram. Stortinget får et bedre grunnlag til å fatte budsjettvedtak, og hoffet får sjansen til å rette opp feil. Kongehuset er i sin natur en konstruksjon som ikke helt passer inn i de vanlige boksene i statsforvaltningen. Siden det er tale om et offentlig organ som samtidig er en privat familie, gjør det det naturlig nok krevende å dra klare linjer mellom hva slags informasjon som skal høre til den offentlige sfæren, og hva som skal høre til den private sfæren. Men det kan ikke være en unnskyldning for at justiskomiteen ikke engang vil forsøke å se på denne problemstillingen på ny. Venstre har foreslått at regjeringen skal gjennomgå dagens regler og komme tilbake til Stortinget med forslag som kan sikre at det som angår kongehusets utøving av offisielle oppgaver, herunder forvaltning av eiendommer og forretningsdrift, blir gjenstand for større åpenhet. Dette forslaget har komiteen ikke kunnet slutte seg til, men jeg tar det opp igjen her i dag. Jeg håper komiteen vil tenke seg om en gang til før vi går til votering. Uavhengig av om en er monarkist eller republikaner, bør det være mulig å samle seg om det som er helt grunnleggende: Åpenhet må være regelen, ikke unntaket, også når det gjelder hoffet.