Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-05-08:
La meg innledningsvis si at jeg er lykkelig gift, og at jeg har vært det i 25 år – kanskje med unntak av når jeg er hjemme i helgen! Når jeg har hørt opposisjonen her i dag, gleder jeg meg virkelig til valgkampen. Høyre hyller Regjeringens skattepolitikk. Hva skal vi da med et Høyre? Fremskrittspartiet er bekymret for økningen i egenandelene. Da må de jo også være kjempeglade for at vi nå har en regjering som ikke er avhengig av Fremskrittspartiets støtte sånn at vi får økningen som vi fikk i forrige stortingsperiode. Representanten Ketil Solvik-Olsen hadde et innlegg som han kunne holdt fire og et halvt minutt av på Arbeiderpartiets landsmøte. Han kunne blitt omfavnet av AUF. Og så brukte han det siste halve minuttet i innlegget sitt til å rive ned alt han hadde sagt. Det er jo som å bygge velferdssamfunnet på samme måte som når man bygger et tårn ved å legge dominobrikker oppå hverandre: Det tar lang tid, men det er veltet i en håndvending. Hadde noen målt livskvaliteten min nå, hadde kontoen inneholdt mer enn velstandskontoen min. Men så er det jo også lønning i morgen. Dette er en prisverdig interpellasjon, for livskvalitet er det viktigste for ethvert menneske. En god livskvalitet er noe så enkelt som at en har det godt med seg selv og med andre. En minstepensjonist kan ha langt bedre livskvalitet enn en mangemillionær, og en kommuneansatt kan ha langt bedre livskvalitet enn en stortingsrepresentant. Så er det også sagt. Men én ting som er avgjørende for en god livskvalitet, er sikkerhet – sikkerhet for helsetilbud, for egen økonomi og for hus og mat. Velferdsstatens rammer er etter Arbeiderpartiets syn det beste verktøyet vi har for en god livskvalitet. Da er det politiske resultater av politiske vedtak vi som stortingsrepresentanter kan gjøre noe med. Jeg tror f.eks. at forverringen av livskvaliteten for dem som hadde behov for sikkerhet, ble større ved den forrige regjeringens kutt enn den forbedringen av livskvalitet de rikeste fikk ved skattelettene. De rikeste har, som finansministeren helt riktig påpekte, en økonomi så de klarer seg, og vel så det. Når det er sagt, mener jeg at fokus i samfunnsdebatten faktisk er et annet nå enn under den forrige regjeringen. I dag ser vi ikke noe ordføreropprør, for kommunene har fått økt sine rammer. Det betyr at flere får omsorg, flere får hjelp til det behovet de har. I dag er det ikke noe allment krav om en mer aktiv næringspolitikk, for vi har en regjering som fører en aktiv næringspolitikk. I dag er det fokus på miljøpolitikk, fordi vi har en regjering som det er satt høye krav til, og som er villig til å følge opp. I dag trenger ikke folk frykte for å bli kastet ut av arbeidslivet uten grunn, for de har en arbeidsmiljølov som sikrer dem rettigheter. Snart trenger ikke småbarnsforeldre lenger være redde for ikke å få barna inn i barnehage, for det er full barnehagedekning. De som trenger omsorg, har mye større mulighet for å få det i dag enn med den forrige regjeringen. De som ønsker arbeid, skal få det. Mange, mange flere eksempler finnes, men til siste slutt er det sikkerhet, selvtillit og selvanerkjennelse som avgjør om du har en god livskvalitet. Til det representanten Syversen fra Kristelig Folkeparti sa, vil jeg si at de som opplevde å få fjernet småbarnstillegget, de som opplevde å måtte betale mer på SFO, og de som opplevde gjeninnføring av egenandeler på medisiner på blå resept for eldre og uføre, faktisk fikk en forringet livskvalitet under den forrige regjeringen.