Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Krigen i Syria har ført til den største flyktningkrisen siden annen verdenskrig. Det er først og fremst ikke vår krise, men det er en krise for de menneskene som lever midt i en brutal krig, og en krise for de menneskene som har forlatt sine hjem og lagt ut på flukt. Nå er de her – mennesker som har gjennomgått en desperat flukt fra krig og nød har kommet hit til vårt trygge hjørne av verden. Det er verdt å minne oss på, også i denne debatten, at vi bor i et trygt og godt land – et land som ingen flykter fra, men som folk flykter til. Det har ikke alltid vært slik, men nå er det altså vår tur til å stille opp for mennesker på flukt. Få land er bedre rustet enn oss til å greie det. Men det krever at vi gjør de riktige grepene i rett tid, og at vi prioriterer klokt. Men da asylankomstene økte i sommer, svarte regjeringen med å legge fram et budsjett med forslag til kutt i UDI. Så kom de økte ankomstene over Storskog, og lenge fikk vi høre at det bare var to saksbehandlere fra UDI til stede. Da det hastet med tiltak, var det altså opposisjonspartiene på Stortinget som måtte ta initiativ til samtaler om forlik. Regjeringspartiene svarte på den invitasjonen med å bruke unødvendig tid på internseminar før de kom til forhandlingsbordet. Det er ingen tvil om at mye kunne vært gjort tidligere. Nå må vi i klokskapens navn ikke gjøre samme feil i neste sving. Neste år vil integrering og bosetting bli store oppgaver for kommunene. Da er vi nødt til å ruste kommunene slik at de kan gjøre den jobben, og vi er nødt til å styrke integreringspolitikken. Men også her er regjeringen på etterskudd. For når alle er enige om at språk er nøkkelen til integrering, så velger regjeringen å kutte i norskopplæring. Når vi vet at skole er en av de viktigste integreringsarenaene, så foreslår regjeringen kutt i skoletilbudet til asylbarn. Og når vi vet at det er kommunene som skal bidra til integrering, så velger regjeringen å underfinansiere kommunene neste år. Arbeiderpartiet har bedre løsninger. Vi vil spille på lag med kommunene. Neste år vil vi gi 4 mrd. kr mer til kommunene enn det regjeringen vil. Vi foreslår mer i frie inntekter, mer til norskopplæring. Vi vil øke vertskommunetilskuddet og integreringstilskuddet. Og vi takker ikke bare frivilligheten, vi foreslår også mer penger. Vi vet at den største utfordringen for kommunene når de skal bosette, er boliger. Vi foreslår derfor en kraftig boligpakke: 200 mill. kr mer til kommunale utleieboliger enn regjeringen. Det vil gi rom for 740 flere boliger enn det regjeringen foreslår. Vi foreslår å øke Husbankens låneramme med 7 mrd. kr neste år. Det er uforståelig i en tid med boligmangel og flere flyktninger som skal bosettes, at regjeringen velger å kutte i Husbankens låneramme. Regjeringen har de siste to årene kuttet bostøtten med nesten 240 mill. kr. Vi foreslår en annen løsning: Vi foreslår å styrke bostøtten med 200 mill. kr neste år. Vi vil øke boutgiftstaket med 4 000 kr mer enn regjeringen. Det betyr at 72 000 husstander vil få mer i bostøtte. Vi gjør også endringer som gjør at de eldre og uføre som har aller minst, får mer med vårt opplegg. Vi står i mange utfordringer, men de utfordringene kan snus til muligheter hvis vi gjør gode grep nå. Derfor foreslår Arbeiderpartiet over 1 mrd. kr til økt og bedre integrering. Vi er nødt til å prioritere riktig. Men regjeringen velger kortsiktige kutt i integreringspolitikken som kommer til å koste oss dyrt i framtiden. Denne situasjonen krever handlekraft, men regjeringen har brukt for mye tid på politisk spill og internseminarer. Denne situasjonen krever politisk lederskap, men mens regjeringen oppfordrer til dugnad, flyr representanter fra regjeringspartiene rundt i kommunene og oppfordrer til boikott av dugnaden. Framtiden er avhengig av at vi prioriterer integrering, arbeid og mindre forskjeller. Dessverre har vi en regjering som verken har evne eller vilje til å løse de store utfordringene.