Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Først vil jeg si at jeg har respekt for at representanten Restad har kommet til et selvstendig standpunkt. Han er ny i komiteen, og mener at det har kommet fram nye opplysninger etter at han var med på å behandle saken tidligere. Kristelig Folkeparti har kommet til at vi vil stå på det som Bondevik-regjeringen har gjort. Vi mener at det ikke har kommet fram noen vesentlig nye opplysninger. Forsvaret står foran store utfordringer med hensyn til framtidig omlegging og struktur, organisering og økonomiske disposisjoner. I den sammenheng er det nå mange viktige utredninger under arbeid. I løpet av inneværende år vil bl.a. Forsvarsstudien 2000, FFIs forsvarsanalyse,rapporten fra Forsvarspolitisk utvalg og Sårbarhetsutvalgets innstilling foreligge. Og på bakgrunn av disse vil den neste langtidsmeldingen for Forsvaret bli lagt fram av Regjeringen og behandlet her i Stortinget. I et slikt perspektiv kan det kanskje virke underlig å gå til det skritt å anskaffe nye fregatter til over 14 milliarder kr like før disse utredningene er klare. Med tanke på Norges store sjøterritorium hersker det imidlertid liten tvil om at fregattflåten vil spille en sentral rolle i Forsvaret, uavhengig av hva de nevnte utredninger ellers vil foreslå og peke på. Fregattene vil spille en nøkkelrolle for å løse Forsvarets oppgaver i krig. De nye fregattene skal først og fremst sikre vitale deler langs kysten for sjøtransport av nasjonale og allierte styrker, forsterkninger og forsyninger. Fregattene skal også kunne bekjempe undervannsbåter og vil dessuten ha en viss evne til forsvar mot andre fartøy og fly. I en større sammenheng skal fregattene kunne bidra til håndtering av kriser og episoder, ikke bare i våre egne farvann, men også internasjonalt sammen med andre lands styrker. De nye fregattene vil, når de er klare, utgjøre et viktig bidrag til NATOs utrykningsstyrker og stående flåtestyrker. Fartøyene vil også kunne yte støtte til det sivile samfunn, herunder bistand og ledelse ved katastrofer og ulykker som setter menneskeliv og miljø i fare. Og jeg synes at representanten Langeland burde merke seg særlig det siste, at man også kan samarbeide om å ta vare på miljøet. Dagens fregatter av Oslo-klassen ble i sin tid, for nærmere 40 år siden, anskaffet med amerikansk støtte. Fartøyene er definitivt modne for snarlig utskiftning. Det synes altså klart at disse investeringene i alle tilfeller må komme. Nå ligger det etter et langt og grundig arbeid, ikke minst fra den forrige regjering, en god avtale med spanske Bazán på bordet. Det å så tvil rundt denne avtalen ved å utsette saken enda et år vil svekke Norges omdømme i forhold til større anskaffelser av dette omfang. Forsvarets troverdighet internasjonalt vil også kunne bli skadelidende av et slikt utfall. Kristelig Folkeparti støtter derfor Regjeringens forslag om å gå til anskaffelse av fem fregatter, klargjort for helikopteroperasjoner, slik det er beskrevet i proposisjonen. Kristelig Folkeparti vil spesielt framheve betydningen av en tilfredsstillende gjenkjøpsavtale i forbindelse med anskaffelsen. Gjenkjøp er et viktig virkemiddel for å få adgang til markeder som normalt er svært vanskelig tilgjengelig for norsk industri. Riktig bruk av gjenkjøp vil derfor gi muligheter for å skape langsiktig samarbeid med utenlandske leverandører. Et tettere samarbeid mellom slike selskaper og norske bedrifter vil for det første gi gevinster i form av ordretilgang, noe som er viktig nok i seg selv for mange lokalsamfunn. I tillegg kommer den form for posisjonering dette gir mange norske bedrifter i en omskiftende og stadig mer global forsvarsindustri. Når norske bedrifter nå får anledning til å være strategiske leverandører av delsystemer, komponenter og annet utstyr for et stort selskap som Empresa Nacional Bazán, er dette et samarbeid vi håper kan fortsette utover kontraktsperioden for byggingen av de norske fregattene. Kristelig Folkeparti vil presisere komiteens samlede forutsetning om at gjenkjøpsavtalen tilfredsstiller Forsvarets krav på 100 pst. av den totale kjøpesummen. Et viktig punkt i gjenkjøpet er Bazáns forpliktelse til å inngå avtaler med små og mellomstore bedrifter innenfor en ramme på 1 000 mill. kr. Dette gjelder særlig områder som maritim teknologi, informasjons- og kommunikasjonsteknologi og medisinsk teknologi – alt områder der norsk forskning og næringsliv har mye å tilby. Gjenkjøpsavtalen representerer avgjørende næringspolitiske interesser for Norge, og Kristelig Folkeparti forutsetter at Regjeringen legger opp til prosedyrer og kontrollordninger som sikrer at gjenkjøpsavtalen oppfylles til fulle, slik den er framforhandlet. Når det gjelder valg av leverandør til fregattprosjektet, vil jeg vise til proposisjonen, der Regjeringen gjør rede for at det bare har vært gjennomført detaljerte forhandlinger med den spanske hovedleverandørkandidaten. Dette begrunnes i kapasitetshensyn. Forhandlingene ble gjennomført med den kandidaten som la inn det beste anbudet innen fristen. I tillegg til Blohm+Voss, som var den andre leverandøren som hadde inne tilbud innen fristen, har det vært kontakt med norsk-britiske Fleischer & Co. Kristelig Folkeparti vil i denne sammenheng vise til komiteens spørsmål om dette til statsråden og statsrådens svar, som er vedlagt komiteens innstilling. I dette svaret framgår det at statsråden er kjent med den kontakt som fant sted mellom den forrige regjeringen og Fleischer. Videre poengteres det at forsvarsministeren selv har hatt korrespondanse med denne leverandøren og på bakgrunn av dette har vurdert at det ikke var grunnlag for en nærmere vurdering av hans alternative forslag til fregattløsning. Utover spørsmålet om selve anskaffelsen av fregatter omhandler proposisjonen behovet for endrede økonomiske rammer for prosjektet samt fortsatt eksisterende usikkerheter i prosjektet. Det er viktig at Regjeringen, basert på de to usikkerhetsanalysene som er gjennomført, sikrer en god kontroll med de identifiserte usikkerhetene, og i så stor grad som mulig eliminerer disse. Jeg synes det er viktig å understreke at det fremdeles er knyttet usikkerhet til den økningen vi behandler i dag, og som angis med svært nøyaktige beløp. Det er selvsagt uholdbart å operere med en dollarkurs på 7,23, men det er heller ikke et sikkert estimat som ligger til grunn for de 690 mill. kr, når man nå har lagt inn 8,41. Det er også en rekke andre usikkerhetsmomenter. Jeg er derfor redd for at det beløpet som godkjennes i dag, ikke er sluttsummen for prosjektet. Kristelig Folkeparti støtter likevel Regjeringens forslag om å øke rammen for hovedprosjektet fra 12 240 mill. kr til 14 066 mill. kr. Som jeg var inne på i debatten under den forrige saken, er det et paradoks at vi bruker så ufattelig store beløp på innkjøp av utstyr fra våpenindustrien og så forsvinnende små beløp på prosjekter som tar sikte på å få parter i konflikter sammen for å bygge vennskap – i hvert fall begynne å få fiender til å sette pris på hverandre og ville hverandre vel, og til å bygge relasjoner på vennskapelig vis. Jeg setter stor pris på at statsråden understreker betydningen av å bruke mer midler på fredsskapende virksomhet og forebyggende tiltak. Jeg må få komme med et hjertesukk til slutt. Den saken vi nå behandler, dreier seg om en kanskje foreløpig prisøkning på nærmere 2 milliarder kr. Jeg lurer litt på om det hadde gått like greit å få gjennom et forslag om å bevilge 2 milliarder kr til fredsskapende tiltak til samling av ulike parter i konflikter. Det hadde vært interessant å se.