trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-02-12:
Nå har vel næringsministeren gitt en passe dose med utskjelling av Arbeiderpartiet og Senterpartiet, så nå kan det kanskje være på tide å få noen skikkelige svar på hva det er som er denne regjeringens næringspolitiske strategi, og hva det er som er denne næringsministerens strategi for å ta vare på norsk industri. Det er det jeg føler vi nå står og venter på. Jeg tror ikke styrehonorarene i styrerommene er tilstrekkelig svar på det spørsmålet, for å si det som det er. Innebærer det statsråden nå svarte Akselsen, at svaret kun er nedskjæringer i offentlig sektor og et mer fleksibelt arbeidsmarked, eller er det andre næringspolitiske tiltak denne regjeringen er opptatt av? Hva vil Regjeringen gjøre i forhold til kapitaltilgang til norske bedrifter? Hva vil den gjøre i forhold til å satse målrettet på de næringene der vi har mulighet til å bli blant de beste i verden? Og hva vil den gjøre i forhold til forskning og utvikling? Det må snart gis noen svar utenom det evinnelige mantraet om stram finanspolitikk og nedskjæring på offentlig sektor.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-02-12:
Dette spørsmålet illustrerer ganske godt hvor galt det kan bli når man ikke har mulighet til eller ønske om å føre en politikk der man velger å satse på det man kan bli best på. Det er ikke slik at hele det norske næringsliv ligger med brukket rygg. Vi har noen områder der vi har mulighet til å bli virkelig gode. Offshore er ett område, maritime næringer et annet område, romindustri er et tredje, og skipsfart er et fjerde. Men så kan vi ikke satse på det fordi vi har det såkalte næringsnøytralitetsprinsippet å ta hensyn til. Det blir så galt som det kan bli, og det er motsatt strategi av den mange andre land følger, bl.a. Finland i sitt forhold til Nokia. Jeg hadde et hyggelig møte med en rekke Høyre-ordførere på Vestlandet siste uke. Det var en del redere – sikkert Høyre-folk de også – med på møtet. Deres budskap er at de har ikke tid til å vente den tiden det tar til statsråden får lagt fram skipsfartsmeldingen. Utflaggingen skjer nå, den kommer til å skje i løpet av det neste halve året, og vi har ikke tid til å vente, er deres budskap til Stortinget. Tar de feil?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det er klart at vi opplever en del paradokser i norsk politikk knyttet til at vi definitivt ønsker å legge til rette for utvikling av arbeidsplasser i Norge. Samtidig ser vi oppslag som det vi ser i Dagbladet i dag, om at Mustads Kina-etablering har fått tilskudd fra NORAD. La meg si det slik: Jeg har i dag sendt et brev til NORAD for å få en orientering om det forholdet. Men den foreløpige kontakten tyder på at det er Stortingets retningslinjer for bistandspolitikk som ligger til grunn for NORADs innvilgelse av søknaden. Så kan man si: Bør man gjøre det? Vel, det er for så vidt opp til Stortinget. Men retningslinjene for tildeling av bistandsmidler også hva gjelder opplæring for å skaffe folk arbeid i land som er omfattet av bistandsmidler, er det Stortinget som har hånd om, og det har også representanten Arnstad antakelig vært med på. Den ansvarlige statsråd for NORAD er jo til stede i salen, slik at dette kan utbroderes nærmere.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Nå er jeg ikke sikker på om hele den beskrivelsen som representanten Arnstad gir, er riktig. Når det gjelder at Senterpartiet har merknader til en del ting, er jo det for så vidt vel kjent. Representanten Arnstad nevnte Snøhvit-saken og Dragados. Jeg vil bare minne om at hvis Senterpartiet og fru Arnstad hadde fått viljen sin, hadde ingen arbeidere, verken i Norge eller Spania, fått utført et timeverk knyttet til å lage det anlegget som Senterpartiet og SV de facto var imot. Det minner meg mye om han som var imot prester, men for kvinnelige prester. Det blir en type kommunikasjon som jeg synes en tidligere energiminister skulle holde seg for god til. Når det gjelder den aktuelle situasjonen i NORAD, hvorvidt de har utøvet det skjønn som de burde, hvorvidt de har holdt seg innenfor de retningslinjene som gjelder, vil jeg anta at også representanten Arnstad vil forstå at jeg i løpet av de to timene som har gått siden jeg leste Dagbladet, ikke har full oversikt over det. Jeg har utbedt meg en skriftlig orientering om det. Men som sagt, den konstitusjonelt ansvarlige statsråd for NORAD sitter like ved min side.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det er et uomtvistelig faktum at en del bransjer i veldig stor grad har flagget ut. Representanten Akselsen nevner Janus, som er i tekoindustrien. Som de fleste vil være kjent med, har man i løpet av de siste 30 år i grunnen faset ut hele denne industrien. Det er jo ikke sikkert Arbeiderpartiet har vært fraværende i regjeringskontorene i den perioden. Så vidt jeg husker i farten, når det gjelder det å bistå i forbindelse med utflagging til f.eks. Baltikum, kan jeg ikke se at det var noen nedgang i den utflaggingen i den perioden Akselsen selv var statsråd. Det var en ordning som ble introdusert av Senterpartiets statsråd fru Queseth Haarstad, som er videreført av Arbeiderpartiet, og som jeg nå har hatt en full gjennomgang av i en rapport som jeg har fått. Jeg skal til Baltikum om en uke. Min konklusjon er ikke tatt hva gjelder om en skal anbefale Stortinget videreføring eller ikke videreføring av det. Jeg setter et stort spørsmålstegn ved om vi skal bruke norske skattebetaleres penger til å bygge infrastruktur i andre land for at de skal tiltrekke seg norske bedrifter. Jeg setter et stort spørsmålstegn ved det, og vil komme tilbake til det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Med all respekt for hr. Djupedal må jeg jo si at det er ganske tendensiøst det jeg hører. Stortinget har fått seg forelagt disse tingene i detalj hva gjelder både hva SIVA har gjort, og hva SND har gjort. I flere proposisjoner er det meldt tilbake. Det har vært representanter for de angjeldende partier til stede og sett dette i det angjeldende land. Det er etablert av regimer i dette landet som i hvert fall ikke jeg var med i, og ikke mitt parti var med i. Det jeg har sagt, er at dette tar vi en gjennomgang på. Og jeg ser absolutt en mulighet for at jeg vil avvikle de ordningene som er innført av bl.a. Senterpartiet og videreført av Arbeiderpartiet. Men jeg tror man skal være meget forsiktig med å si at dette må være misbruk av midler. Det er uttrykt en positiv vilje fra Stortinget og eksplisitt i næringskomiteen hva gjelder disse ting. Da synes jeg det er for drøyt å karakterisere det som misbruk. Hvis man leser innstillingen, vil man selv kunne finne ut av det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
For det første har selvfølgelig representanten Hedstrøm rett i at Fremskrittspartiet også i denne saken har valgt å vente med å ta standpunkt inntil de så at de var på vippen! Når det gjelder hvorvidt en skal utsette eller ikke utsette, hvorvidt en skal oppfordre eller ikke oppfordre, er det ikke slik vi får forutsigbare rammebetingelser i dette landet, at vi driver med oppfordringer og resolusjoner, for så vidt verken i storting eller i regjering. Vi må ha en hjemmel for å gripe inn overfor en norsk borger. Alminnelig rettssikkerhet tilsier det. Det gjelder faktisk også Statoil. Vi må som politikere ikke frata Statoil det ansvar de har i forbindelse med denne utbyggingen. De to paragrafene i petroleumsloven §§ 4-2 og 4 5 gir ikke hjemmel for å gripe inn etter at et anlegg har fått «kjør!» i Stortinget, som dette fikk 13. juni i fjor, og arbeidet er satt i gang. Da har det noen rettslige implikasjoner som betyr at man kommer i et ansvar økonomisk. Det ansvaret ønsker ikke jeg å ta.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
For det første vil jeg, også denne gangen, benytte anledningen til å tilbakevise en del av premissene i Akselsens påstand om at man overser, at man nærmest ikke skulle følge med, og at man kaller det for bagateller. Nå er det slik at de internasjonale konjunkturer som vi nå ser, rammer alle land, styrt av konservative eller av sosialdemokrater eller hva det måtte være. De opplever nøyaktig det samme: Det er en fallende industrisysselsetting, det er en fallende industriproduksjon, og det er en stigende arbeidsledighet. Det rammer selvfølgelig også oss. Så er spørsmålet man også må se på: Er det slik at det rammer oss i hardere grad enn våre konkurrentland? Det er altså ting som kan tyde på det. Hadde vi ført Arbeiderpartiets politikk videre, hadde det antakeligvis blitt enda verre. Fra 1995 og frem til nå vet vi at vi hvert eneste år har tapt konkurransekraft for norsk konkurranseutsatt næringsliv – sammenhengende hvert eneste år – med ca. 2 pst. Det er klart at dette får konsekvenser til slutt. Man kan ikke både bevilge seg mer til alle gode formål i offentlig sektor og samtidig tro at man skal få til en industrivekst. Hver arbeidsdag på hele 1990-tallet ble det ansatt 70 flere mennesker i offentlig sektor, som utgjør ca. 40 årsverk. Industrisysselsettingen har stått stille. For første gang på ti år har vi nå en regjering som har sagt at veksten i offentlig sektor skal være mindre enn veksten i BNP. Det er helt grunnleggende for å få til vekst i konkurranseutsatt sektor. Dernest kan man ikke bevilge seg lønnstillegg i dette landet som er langt over våre konkurrenters, og så tro at det ikke har betydning. Dette får selvfølgelig konsekvenser, og det er jo de vi ser nå. Hadde vi hatt en lønnsvekst som var lavere enn i våre konkurrentland, hadde vi styrket konkurranseevnen – det er det motsatte. Så har vi kronekurs, og så har vi rente. Hva er det som skal til for å få disse ned? Jo – og der er Arbeiderpartiet forhåpentligvis på vårt spor – vi må kjøre en nødvendig stram finanspolitikk, ellers nytter det ikke. En kan ikke på den ene siden dele ut og så tro at det ikke har konsekvenser.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det er slik at Regjeringens politikk på dette området er Regjeringens politikk. Lederen i næringskomiteen vet antakeligvis meget godt at de aller tyngste og viktigste premissene for konkurransekraften til norsk konkurranseutsatt sektor er fordelt på et titalls departementer. Regjeringens samlede politikk på dette området har det i seg at vi har tatt hovedgrepet, som Akselsen nevner, nemlig det inntektspolitiske samarbeidet. Det er en klar forståelse av både på arbeidsgiver- og arbeidstakersiden og på statens side at hvis vi ikke får ned lønnsveksten, nytter det ikke å holde 17. mai-tale om verken verftsindustri eller andre ting. Derfor har vi for å gi signaler på det kjørt et strammere løp enn noen gang, vil jeg si. For min egen del, med ansvar for de fleste av selskapene vi har eierandel i, har jeg sagt null økning i styrehonorarer, og i et møte jeg skal ha om tre-fire uker, hvor samtlige konsernsjefer og samtlige styreformenn skal inn, skal jeg legge tungt over dem det forhold at lønnsveksten for ledere ikke skal være en promille høyere enn for andre, for å styrke konkurransekraften til norsk næringsliv.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg skal prøve å svare på noen av de 14 spørsmål som ble stilt, men det er umulig å svare på alle dem. Det var altså 14 spørsmålstegn til sammen, og det er klart at det er begrenset hva en kan få sagt. Regjeringens hovedstrategi er knyttet til forskning og utvikling. Det vi gjør nå, er å få til massive økninger i forhold til dette fondet. Ikke minst den nye ordningen vi har fått til med SkatteFUNN, har jo vist seg å bli en kjempesuksess. Flere tusen nye norske bedrifter har nå meldt sin interesse for dette og fått tilsagn – flere tusen norske bedrifter som ikke tidligere var i Forskningsrådets kartotek. Vi utarbeider nå en helhetlig innovasjonspolitikk, noe som aldri har vært gjort før, som viser sammenhengen mellom alle departementenes innflytelse på den totale konkurransekraften. Det aller viktigste: Uansett hva representanten måtte mene om signalgivning i forhold til lederlønninger, vet vi at det har vært en viktig sak hvert eneste år når det gjelder lønnsutvikling, at man har pekt på andre som har fått mer. Derfor er det viktig å ta fatt i.(Presidenten klubber.) Når det gjelder virkemidlene, har jeg en sak som kommer til Stortinget om halvannen måned, som er en fullstendig gjennomgang, en oppdatering og et fremtidsrettet system for dette, hvor man legger bak seg en del av de ordningene som man hadde, og ser fremover. (Presidenten klubber.)
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det er ikke utidig, president.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Når representanten sier at hun er uvitende, kan det selvfølgelig skyldes at hun er uvitende, men det kan også skyldes at hun ikke er interessert i å vite. Jeg tror kanskje det siste er tilfellet nå, så vidt jeg kjenner fru Brustad, når det repliseres at statsråden intet har gjort. Det første møtet hadde jeg med Aker Kværner, de tillitsvalgte og TBL 30. oktober i fjor. Det neste møtet jeg hadde, var 14 dager/tre uker etterpå med eier av Kværner, jeg hadde møte med konsernledelsen i Kværner, jeg utbad meg en skriftlig begrunnelse for disse tingene, som altså, som man har sett i media, Kværner ikke har villet gi. Jeg tok den dokumentasjonen jeg hadde fått av de tillitsvalgte, med i et møte med EU-kommissær Monti 7. januar, vi har hatt en kontinuerlig dialog med UD, vårt ambassadepersonell i Madrid, og bedt om tilleggsressurser i den forbindelse. Jeg ser at de kanalene Regjeringen normalt har for innhenting av denne type opplysninger, ikke har vært tilstrekkelig. Derfor er vi villig til å bruke de ressursene som er nødvendig, på konsulenter til å bistå oss i dette arbeidet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Bare en liten korrigering til Langeland siden han sa det var Senterpartiet og Arbeiderpartiet som stemte mot. Det var vel Senterpartiet og SV som stemte mot å delprivatisere Statoil. Det var tvert imot Arbeiderpartiet som foreslo det. Energiministeren het Akselsen, som nå er leder i næringskomiteen. Så vidt jeg husker, var fru Brustad også medlem av den regjeringen. Den regjeringen fremmet en proposisjon, St.prp. nr. 36 for 2000-2001, hvor man eksplisitt sa at Statoil skal bli presis lik andre børsnoterte selskaper, og eieren skal opptre nøyaktig som eiere opptrer i børsnoterte selskaper. SV og Senterpartiet stemte mot. Enig eller uenig i dag, det er nå så, jeg var helt enig i det Arbeiderpartiet gjorde. Jeg skjønner for så vidt Langelands anliggende, men i det øyeblikket man delprivatiserte Statoil, fraskrev man seg muligheten til direkte instruksjoner i denne type saker. Det er eksplisitt uttalt i proposisjonen fra hr. Olav Akselsen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Til det siste er svaret ja. Hvis man ikke foretar seg noe, skader man norske skipsfartsinteresser. Jeg skjønner for så vidt veldig godt Hedstrøms engasjement og indignasjon, og Fremskrittspartiet har en annen «record» enn alle andre parti i Stortinget på dette området hva gjelder støtte til sjøfolk. Det skal sies i rettferdighetens navn. Jeg er også helt enig med representanten Hedstrøm når han sier at vi kan tapetsere hele stortingssalen – antakeligvis enda flere bygninger – med de dokumentene som er skrevet om nettolønnsordningen som sådan. Når jeg har ønsket å fremme en stortingsmelding om den maritime politikken, vil det være en bit av det – en viktig bit, men likevel en begrenset bit i forhold til totaliteten. Etter mitt skjønn er det maritime clusteret, den maritime næring og den maritime virksomhet så viktig for nasjonen totalt sett, både hva gjelder verdiskaping, valutainntekter, bosetting og sysselsetting, at jeg synes det er naturlig at Stortinget i denne stortingsperioden får seg forelagt en stortingsmelding om dette. Stortinget har ikke behandlet dette politikkområdet på en samlet måte på en sju-åtte-ni år, og derfor syntes jeg dette var helt nødvendig. Men det er helt klart, som representanten antyder, at det er politisk vilje det står på totalt sett knyttet til å innføre nettolønnsordning, med de milliarduttellingene som ligger der. Det er selvfølgelig bare et vedtak i Stortinget som skal til for å gjøre det. Nå er det altså slik at samtlige regjeringer på hele 1990-tallet, uavhengig av kuløren de måtte ha hatt, har foreslått en avvikling av dette, fra og med Brundtland-regjeringen, via Jagland-regjeringen – som da hadde en finansminister som het Stoltenberg, og til denne. Det erkjenner jeg fullt ut at vi har gjort. Vi har imidlertid inngått en avtale med Fremskrittspartiet om at vi i denne stortingsperioden har en nedre ramme på det beløpet som ble vedtatt i Stortinget i høst, og dette blir en del av utredningen i denne meldingen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Så vidt jeg vet, har man nå til behandling et Dokument nr. 8-forslag om dette i næringskomiteen, og jeg vil anta at næringskomiteen vil legge noen føringer på dette arbeidet fremover. Vi ønsker, det har jeg gitt klart uttrykk for, at i forbindelse med både årlige budsjett og selvfølgelig i forbindelse med denne meldingen skal dette være et viktig punkt. Dermed er det ingen tvil om at refusjonsordningen har betydning for antall nordmenn som skal være sysselsatt på disse skipene. Det er også helt riktig som representanten sier, at det i petroleumssektoren, eller på petroleums-/offshorefartøyene, er en betydelig uro etter at disse skipene ble tatt ut. Det er ting som vi definitivt ser på, og må se på, i forbindelse med denne meldingen, men også i tidligere runder som vi får, i forbindelse med budsjettet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg må gi representanten Akselsen helt rett i at undertegnede har vært for. Jeg kan ikke fraskrive meg mitt engasjement på 1990-tallet for disse ordningene, og rollene byttes med tiden. Det er underlig å tenke på at representanten Akselsen var statsråd i den første regjeringen som foreslo å ta offshoreflåten ut av refusjonsordningen, mens han nå er dens største forsvarer. Det tar jeg til etterretning. Jeg kan ikke på noen måte underslå det faktum som ligger i det også denne regjeringen har gjort i forhold til budsjettet. Vi foreslo å ta ut refusjonsordningen. I budsjettavtalen med Fremskrittspartiet tok vi den imidlertid inn. Jeg har nå en dialog med flere i disse miljøene for å se på hva som er situasjonen, hva som er nødvendig å foreta seg, hva som er nødvendig å foreta seg fort, og hva man eventuelt kan gjøre over tid. Jeg underslår ikke at dette har med næringsnøytralitet og ikke-næringsnøytralitet å gjøre, men vi har ikke en generell omlegging av det prinsippet Stortinget vedtok bredt, nemlig å ha næringsnøytralitet som en hovedretningslinje.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
La meg først si at det er hyggelig at representanten Arnstad har hatt hyggelige møter med Høyre-folk på Vestlandet. Det skulle nå bare mangle. Jeg har ikke truffet annet enn hyggelige folk på Vestlandet. Når det gjelder om man har tid til å vente eller ikke har tid til å vente, er det klart at i den situasjonen som man er i nå, har jeg selvfølgelig en forståelse for at de rederiene som offshore representerer, som har mistet all refusjon, har en spesiell utfordring i å beholde nordmenn om bord. Alternativet er å flagge ut, f.eks. til Sverige, som noen gjør nå. Jeg vil ikke nå fra denne talerstolen si hva man skal gjøre med det. Vi har ordinære runder i revidert nasjonalbudsjett og i det ordinære budsjettet, pluss at jeg har et initiativ knyttet til det meldingsarbeidet som foregår. Utover det ønsker jeg egentlig ikke å signalisere noe spesielt, så lenge det er en sak som nå ligger i komiteen og ennå ikke er behandlet ferdig.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg må først si at jeg i farten ikke kan komme på den lovendringen som Stortinget har gjort når det gjelder skipskontrollen, så jeg kan ikke kommentere det. Men det som jeg skjønner er hovedanliggendet fra Bastesen, er knyttet til maritime utdanninger. Det er tross alt noen som har fått lærlingplasser, og spørsmålet er om vi ved å lage lærlingplasser utdanner personer til arbeidsledighet i forhold til den jobben de hadde tenkt seg. Det er klart det er en utfordring vi står overfor, også i forhold til det moralske aspektet, for det er slik at både Stortinget og næringen på siste halvdel av 1990-tallet i veldig stor grad har pushet på for at ungdom skal ta maritim utdanning. Det er klart at det må vi ha med oss som en del av bakteppet når vi nå skal se hva vi skal gjøre med dette, både i det arbeidet som nå foregår i Stortinget, og i det som måtte komme i dokumenter til Stortinget.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det Regjeringen har gjort i denne saken siden vi fikk den på bordet, er at vi hadde det første møtet den 30. oktober i fjor med representanter for TBL, Fellesforbundet og de tillitsvalgte på verftet samt representanter for ledelsen i Kværner. På det møtet utbad jeg meg en skriftlig redegjørelse fra konsernet om hvordan de vurderte dette, og hvilken oppfordring de hadde til meg om å ta denne saken videre. Jeg har siden hatt møter med eieren av Aker Kværner, og jeg har hatt møter med konsernledelsen i Aker Kværner. Vi innhenter på vanlig måte opplysninger så langt man kan gjøre det via åpne, offentlige kanaler, og dette kulminerte i et møte jeg hadde med EU-kommissær Monti den 7. januar i år om disse ting. Han bad oss om å fremlegge dokumentasjon. Vi hadde resultatet av det arbeidet som tillitsmennene i Kværner hadde gjort, som var et veldig godt og grundig arbeid. Der var det mange faktaopplysninger pluss en god del antydninger som det var grunn til å se videre på. Etterpå har vi hatt ytterligere kontakt med bl.a. TBL og Fellesforbundet, hvor de har lagt frem mer dokumentasjon, men kanskje ikke i så stort omfang som vi hadde trodd. Situasjonen var den at da jeg kom hjem sist lørdag – etter at jeg hadde vært i Amerika i fire dager – hadde jeg innkalt alle disse igjen. Det jeg erkjente på det tidspunktet, var at vi vurderte det slik at jeg ikke ville kunne greie å få tak i denne dokumentasjonen via ordinære kanaler. Da bestemte jeg meg for at jeg sammen med Fellesforbundet og TBL ville lage et prosjekt, der vi bruker ressursene som er nødvendige for å finne ut konkurranseforholdet mellom Norge og Spania, Frankrike og Holland. Vi har en referansegruppe hvor disse partene er med for å prøve å avdekke både lovlige og ulovlige ting knyttet til konkurranseforholdet mellom disse land. Vi kan ikke leve med en situasjon der det er mange påstander om ulovligheter. Dette må sjekkes ut. Vi har, som sagt, et prosjekt der vi setter inn så mye ressurser at jeg forventer vi skal være ferdige innen utgangen av mars.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det ligger i sakens natur at jeg pr. i dag ikke sitter på dokumentasjon som beviser at dette verftet har brukt ulovlige subsidier. Det vi nå skal klarlegge, er hvor mye lovlig subsidiering man har fått. Vi utreder både forskningsstøtte, regionalstøtte, miljøstøtte, opplæringsstøtte og alt hva det nå enn heter. Det er jo store regionale programmer i EU, som i betydelig grad kanaliserer penger til områder som er svake, og hvor f.eks. arbeidsledigheten er høy. I dette spanske området har jeg skjønt at ledigheten er 25–30 pst., og da utløser det en del ordninger fra EU. Statoil mener vel, så vidt jeg har skjønt ut fra media, at lovlig støtte pluss store differanser i lønnskostnader må være årsaken til denne forskjellen. Hvorvidt det er ulovlig støtte, er selvfølgelig av de ting som jeg eventuelt ønsker å avdekke. I den grad jeg avdekker det, vil det bli en ny runde med EU-kommissæren og en fremlegging av saken for kommisjonen, som må gå til etterforskning i Spania.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Den bekymringen som representanten Vaksdal har, har jeg også. Bekymringen på bunnlinjen er at norsk konkurranseutsatt næringsliv taper konkurransekraft i forhold til andre land for hvert år som går, og det har skjedd over tid. Nå kan det imidlertid ikke komme som noen stor overraskelse på Stortinget at det i forbindelse med Snøhvit-utbyggingen tildeles flere kontrakter til utlandet, for Stortinget visste på det tidspunkt man godkjente Snøhvit-utbyggingen, at antakeligvis så mye som 60 pst. av kontraktene ville være med utenlandske selskaper. Men det er bekymringsfullt hvis vi skal fortsette å tape konkurransekraft hvert år. Derfor ønsker Regjeringen å gjøre noe med dette. Vi vet hvilke elementer som veier tyngst i det tapte konkurranseforholdet, og det er rentenivå, kronekurs og for høye lønnstillegg i for mange påfølgende år. Da er det klart at det vi gjør sammen med partene når det gjelder lønnsutviklingen, er meget viktig. Jeg tror vårens lønnsoppgjør kan bli en brekkstang i forhold til å forbedre konkurransekraften for norsk næringsliv.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Da skal jeg få lov til å gi følgende svar på vegne av olje- og energiministeren: For å bidra til kraftoppdekking og næringsutvikling i distriktene er Regjeringen opptatt av å legge til rette for utbygging av småkraftverk. Slike anlegg medfører som hovedregel små konflikter med miljøinteressene. For å gjøre saksbehandlingen knyttet til etablering av små kraftanlegg mer effektiv og mindre komplisert for utbygger er NVE nå delegert kompetanse til å fatte vedtak for utbygginger med installert effekt opp til 5 MW dersom behandlingen er begrenset til vannressursloven. I forslaget til endringer i industrikonsesjonsloven og vassdragsreguleringsloven, som nå er ute på høring, foreslås det å heve konsesjonsgrensen i industrikonsesjonsloven fra 1 000 til 4 000 nat.hk. Endringen vil medføre en ytterligere forenkling av saksbehandlingen for små kraftverk, samtidig som den endrede grensen noenlunde vil tilsvare en installert effekt på 5 MW. På den måten blir regelverkene harmonisert. Stortinget har bestemt at det ikke er adgang til å gi konsesjoner til kraftutbygging i vernede vassdrag. Prosjekter som ikke utløser konsesjonsplikt, er på sin side tillatt. Olje- og energidepartementet har nå fått oversendt NVEs innstilling til supplering av Verneplanen for vassdrag. I innstillingen åpnes det for konsesjonsbehandling av mikro- og minikraftverk i vernede vassdrag. NVE mener at en konsesjonsbehandling vil gi et bedre grunnlag for å vurdere et tiltaks miljøvirkninger enn dagens ordning, der det avgjørende er om konsesjonsplikten utløses. Det er mange gode grunner for å likestille bygging av mikro- og minikraftverk med andre typer tiltak i vernede vassdrag. Regjeringen vil derfor vurdere dette spørsmålet i den proposisjonen som skal fremlegges ved slutten av året om supplering av Verneplanen for vassdrag. En forutsetning for å tillate slike utbygginger i vernede vassdrag må være at vi ikke svekker verneverdiene i vassdraget. Med de tiltakene jeg nå har redegjort for, burde det ligge godt til rette for å få realisert et betydelig antall av de planlagte mikro-, mini- og småkraftverkene rundt om i landet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Representanten foretok en tolkning av svaret, som han definerte som ikke så aller verst. Og når er sørlending sier at noe ikke er så aller verst, mener han egentlig at dette er veldig bra. Det var jo lovende. Jeg er helt enig i det som er spørrerens utgangspunkt, de muligheter som ligger i disse småkraftverkene. Jeg har selv, både i denne jobben og i min tidligere jobb her i huset, prøvd å bistå ved en del slike lokale prosjekter, og noen er realisert. Det er ingen tvil om at det er et poeng i at disse har det ofte tatt tid å realisere. Her er det mange myndigheter implisert. Jeg opplever det som om olje- og energiministeren er opptatt av, gjennom de forslag som jeg har redegjort for, at dette skal gli på en bedre måte, for å utløse det potensial som ligger i småkraftverkene. Det har tre virkninger etter mitt skjønn, det ene er økt tilgang på kraft, det andre er at det gir grunneiere ute i distriktene nye inntektsmuligheter, og det gir dermed mulighet for både sysselsetting og bosetting i distriktene, hvor man i realiteten tar i bruk de lokale ressursene. Dette er også etter mitt skjønn en god næringspolitikk.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Av respekt for tidsbruken både i Stortinget og andre steder, skal jeg begrense kommentaren til å si at jeg definitivt tror olje- og energiministeren deler det utgangspunktet som spørreren har. Det har mange positive implikasjoner å gjennomføre disse tingene. Jeg tror også vi deler synspunktene om at mer byråkrati enn det som er høyst nødvendig, får vi prøve å unngå. Det er synspunkter som jeg tror hele Regjeringen deler.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg tror jeg vil ta samme innledningen som representanten Simonsen: Det var en glede for han å stille spørsmålet, og for meg er det en glede å kunne svare! Svaret på spørsmålet fra representanten Simonsen om jeg vil vurdere nettolønn for norske sjøfolk som en del av den gjennomgangen vi har av norsk skipsfartspolitikk og norsk maritim politikk også, er det ingen tvil om: Det er en selvfølgelighet. Jeg er fullstendig klar over hvilken betydning det har for sysselsetting av norske sjøfolk at vi har denne ordningen, og hvilke konsekvenser det vil ha å gjøre justeringer i den. Jeg er også av den mening av uansett hvilken ramme man til syvende og sist måtte velge, gitt at man ikke velger f.eks. full nettolønn for hele flåten, må Stortinget etter mitt skjønn i en bredere gjennomgang se på: Hvilke typer skip prioriterer man, og hvilke prioriterer man ikke? Innenfor den økonomiske rammen vi har nå, som er avtalt med Fremskrittspartiet som et nedre nivå ut denne stortingsperioden, ser vi f.eks. at offshoreflåten ligger på i underkant av 10 pst., mens f.eks. ferjerederiene ligger på 40 pst. La meg benytte anledningen også til å rette opp noe. Jeg skapte vel et feilaktig inntrykk i spontanspørretimen, der jeg sa at offshoreflåten var ute av refusjonsordningen. Det er jo ikke virkeligheten. Det var et forslag fra den siste arbeiderpartiregjeringen om å ta den ut, men det ble altså ikke vedtatt. – Så er det herved rettet opp for protokollens skyld.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Nå er det slik at i forbindelse med den stortingsmeldingen som jeg vil sette i gang arbeid med, er dette ett av mange elementer som inngår i å se på hele den maritime clusteren, fra A til Å. Det er mange andre forhold som er meget interessante for tiden. Det har å gjøre med det arbeidet som foregår i IMO. Det har å gjøre med muligheten for å få mer av trafikken over på kjøl. Det har å gjøre med miljøutfordringer knyttet til transport langs kysten, osv. og ikke minst, selvfølgelig, å drive norske rederier fra Norge. Det er en naturlig bit av en samlet gjennomgang at man tar med det som har med lønnsbetingelsene for sjøfolk å gjøre – definitivt er det det. Men at man utarbeider en stortingsmelding, fratar verken Stortinget eller Regjeringen muligheten til å agere i den mellomliggende perioden. Nå er det slik at det ligger et forslag i Stortingets næringskomite til vurdering, der innstillingen foreligger om relativt kort tid.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg deler absolutt frykten for at det skal oppstå en situasjon der det blir en historiebok jeg skal legge frem. Det tror jeg imidlertid ville være å overdrive betydelig i forhold til de utfordringer vi har. Men at der er store utfordringer, derom er det ingen tvil. Det er klart at vårt kostnadsnivå totalt sett er slik at når vi skal konkurrere med sjøfolk fra land som i realiteten, som representanten Simonsen sier, har skattefrihet, som for så vidt er tilfellet, blir det store utfordringer. Men som sagt, Stortinget har jo aldri fratatt seg selv muligheten, så langt jeg har vært med i alle fall, til å diskutere rammevilkårene for norske sjøfolk verken i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller ved ordinær budsjettbehandling. Det har ikke vært tilfellet de åtte-ti årene jeg har vært her i hvert fall. Så den muligheten tror jeg Stortinget vil benytte seg av også i fremtiden.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Som representanten Enger vil være kjent med, har det fra Regjeringens side blitt gjennomført en rekke tiltak for å øke bruken av miljøvennlig transport i Norge. Dette var behørig omtalt i forbindelse med den såkalte Think-saken, alle de skatte- og avgiftsendringer som er gjort for å øke bruken, og de tiltak som samferdselsministeren har satt i gang og har på beddingen i så måte. Når det gjelder konkret støtte til utvikling av et enkeltprosjekt, vil det være en oppgave for det vi vanligvis kaller virkemiddelapparatet. Jeg er ikke kjent med det angjeldende prosjekt helt i detalj, men har fått opplyst at Miljøbil Grenland tidligere har fått støttemidler til forprosjekt fra Forskningsrådet og har faktisk også, så vidt jeg vet, fått 500 000 kr fra Vegdirektoratet. Videre støtte til prosjektet har vært vurdert av Forskningsrådet i programmet Energi, miljø, bygg og anlegg, som har sin finansiering fra Olje- og energidepartementet og Nærings- og handelsdepartementet, men Forskningsrådet fant ikke å kunne prioritere støtte til prosjektet innenfor de rammer som de har, og som Stortinget har vedtatt. Departementets føringer på bevilgninger til Forskningsrådet gis på et overordnet nivå. Det er innenfor de rammene at Forskningsrådet selvstendig må vurdere det enkelte tiltak, den enkelte søknad, og stå til ansvar for det. Overprøving av Forskningsrådet i enkeltsaker fra min side er altså ikke en del av ordinær saksbehandling. For å stimulere bedriftene til økt satsing på forskning og utvikling har imidlertid Regjeringen fra 2002 innført en ordning med inntil 20 pst. skatterefusjon av bedriftenes utgifter til konkrete FoU-prosjekter. Dette omfatter også kjøp av FoU-tjenester. Etter hva jeg har forstått, vil Miljøbil Grenlands prosjekt også falle innenfor denne ordningen og vil faktisk kunne få betydelig avlastning for de FoU-kostnadene de har til dette konkrete prosjektet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Det som blir spennende i 2015, blir å se om det er samme statsråden representanten skal stille spørsmålet til. Slik jeg vurderer det, har Forskningsrådet plassert denne saken på rett sted i forhold til hvor man skal søke, for det programmet som heter Energi, miljø, bygg og anlegg, er finansiert av Olje- og energidepartementet og Nærings- og handelsdepartementet. Stortinget har faktisk ikke utstyrt meg med noe som jeg kan riste ut av ermet, om jeg skulle velge å riste. Det betyr at om jeg rister aldri så mye, så er det altså ikke noe der. I det øyeblikket Stortinget utstyrer meg med slike selektive virkemidler, vil jeg selvfølgelig kunne ta opp ristingen igjen, men inntil det foreligger, må jeg bare si: Forskningsrådet har ut fra normale kriterier avslått søknaden. Jeg har ikke penger, for dem har jeg gitt til Forskningsrådet, og jeg kan ikke overprøve i enkeltsaker i Forskningsrådet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-02-12:
Jeg skjønner at tilliten til statsråden er ubegrenset. Det er først i det øyeblikket at Stortinget oppretter en konto som heter «gaver til jubilanter» at jeg vil kunne ha en konto å trekke fra. Selv en statsråd kan ikke dra opp kaniner av en hatt han ikke har. Det er det som er tilfellet nå. Grenlands-miljøet i sin alminnelighet har jeg jo besøkt, og jeg har også hatt kontakt med dem som driver dette prosjektet, da jeg besøkte området der. Jeg synes prosjektet er helt topp. Derfor har Forskningsrådet engasjert seg, og derfor har også Vegdirektoratet engasjert seg. Men i denne tilleggssaken har de altså fått avslag. Men som sagt, vi innførte gjennom budsjettet den såkalte SkatteFUNN-ordningen, og denne bedriften kommer inn under den. De har søkt om den, og det ligger absolutt til rette for at det kan utløse noen midler.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Eg vil ikkje forlanga at næringsministeren skal ha den fulle oversikta over alle bedrifter i Noreg. Eg besøkte sjølv trikotasjebedrifta Janus i Bergen på måndag. Dei har nett teke over ein konkurrent i ein nabokommune og har søkt om midlar til samlokalisering. Det var ein kostnad på 1,5 mill. kr. Dei har fått avslag. Samtidig blir det påstått at dersom dei hadde flytta den same bedrifta til Baltikum, ville dei fått denne støtta frå Næringsdepartementet, og det er forståeleg at dei fleste reagerer negativt på dette. Mens dei kjempar for å overleva i Noreg, har Næringsdepartementet i lag med Eksportrådet turar bl.a. til Baltikum der dei viser alle dei gode fasilitetane og dei positive sidene ved utflagging. Bør me ikkje heller fokusera sterkare på korleis me skal hindra utflagging, enn å leggja til rette for det, slik som ein i dag gjer?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Eg ser at næringsministeren blir ståande, og det kan han godt gjera, for det er han eg har spørsmål til. Eg er dessverre nøydd til å stilla eit spørsmål som eg har stilt mange gonger før, men som eg har fått negativt svar på kvar gong. Det siste året har 45 nye personar mista jobben sin kvar dag. Arbeidsløysa har auka med 25 pst. Endå verre: Talet på langtidsledige har auka med 45 pst. Dessverre ser dette ut til berre å vera begynnelsen. Frå heile landet strøymer det no på med meldingar om permitteringar, oppseiingar og utflaggingar, og talet på konkursar i fjor var det høgaste på over ti år. Ein rapport frå NHO i Møre og Romsdal viser at 50 pst. av bedriftene vurderer konkret utflagging, og endå fleire seier dei vil redusera arbeidsstokken. Førre veke tapte som kjent Kværner Rosenberg Snøkvit til Spania. Regjeringa har lenge oversett alle åtvaringar og bagatellisert denne utviklinga. Spørsmålet mitt til næringsministeren er om han i dag, i motsetning til tidlegare, har konkrete tiltak for kva som må gjerast for å snu denne utviklinga.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Eg hadde eit veldig enkelt spørsmål. Eg spurde om næringsministeren hadde nokon som helst konkrete planar for no å snu utviklinga. Når han i denne samanhengen berre skylder på internasjonale konjunkturar og tidlegare regjeringar, tek eg det som eit teikn på at så ikkje er tilfellet. Sanninga er at dei to viktigaste grepa er ein stram budsjettpolitikk og at ein har eit effektivt inntektspolitisk samarbeid. I fjor valde Regjeringa å køyra ei meir ekspansiv linje enn den Arbeidarpartiet foreslo, både i revidert nasjonalbudsjett, der me nærmast blei latterleggjorde då me sa det var behov for innsparing, og i fjor haust. Den største lønnsveksten fekk ein i offentleg sektor i fjor vår, då Høgre hadde arbeidsministeren, og det er ikkje blitt sett inn eit einaste tiltak for å dempa lønnsveksten. Tvert imot har ein innført masse sosialt negative ordningar, som gjer at det blir mykje vanskelegare å få arbeidstakarane med seg på ei fornuftig lønnsutvikling. Men spørsmålet mitt var: Har næringsministeren konkrete planar?
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Her har me iallfall ei sak der næringsministeren ikkje kan skylda på andre, sjølv om han sikkert vil prøva. Han har tapt den interne kampen mot finansministeren og administrasjonsministeren. Og mens både Gabrielsen og Høgres leiar i førre periode hadde heilt klare svar på kva som trongst for at denne næringa skulle få ei positiv framtid i Noreg, treng ein altså no fleire år og mange utgreiingar for å kunna gje dei same svara som ein hadde så klinkande klare berre ei veke før ein kom inn i regjeringskontora. No er det slik at ein del av grunngjevinga for at Regjeringa har vilja fjerna dei ordningane me har på denne sektoren, er såkalla næringsnøytralitet, at ein ikkje skal favorisera enkelte næringar framfor andre, sjølv om dette bryt heilt med det som blei sagt før valet. I valkampen var det iallfall det argumentet som blei brukt oftast av ein kollega av næringsministeren. Og mitt spørsmål er: Er det næringsnøytralitet som vil vera prinsippet i den meldinga han no skal fremja for Stortinget?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-02-12:
Jeg synes det er bekymringsfullt at vi har en regjering som ikke tar situasjonen på arbeidsmarkedet mer alvorlig enn det vi nå hører næringsministeren også si, og det gjelder bl.a. det som skjer innenfor leverandørindustrien. Vi hadde før jul det som skjedde ved Kværner Egersund, hvor 140 måtte gå fordi oppdraget gikk til Dragados. Nå har vi sett det samme når det gjelder Snøhvit, at oppdraget har gått til det samme verftet, og jeg forstår det slik at næringsministeren ikke har tenkt å foreta seg noe annet enn å sette ned et utvalg. Et utvalg er vel og bra – det er etter et pålegg fra et flertall i Stortinget før jul om å gå gjennom konkurransesituasjonen, som er meget nødvendig – men her må det jo handles. Jeg vil også si at det er mange måter å utøve eierskap på også i tidligere faser, og jeg vil stille statsråden følgende spørsmål: Synes statsråden det ville være klokt hvis Statoil nå utsatte å underskrive på kontrakten til 6. mars, og Regjeringa og andre brukte den tida aktivt til å granske spørsmålet: Hva i all verden er årsaken til at det kan være så store prisforskjeller som vi har sett mellom Aker Kværner og Dragados?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
I denne regjeringa verkar det som om statleg eigarskap er det same som passivt eigarskap. Det ser me no i samband med Snøhvit-saka. Ifølgje tidlegare statsminister frå Høgre, Kåre Willoch, er ikkje det identiske ting – det er ikkje Høgre-politikk å ha passivt statleg eigarskap. I stortingsmeldinga som Gabrielsen la fram i fjor, heitte det «mindre og bedre statlig eierskap». Det ein no ser, er at Statoil, som blei privatisert mot stemmene til Senterpartiet og Arbeidarpartiet, no har mindre statleg eigarskap. Er det slik å forstå at Gabrielsen meiner at det me no ser med Statoil, nettopp er uttrykk for «mindre og bedre statlig eierskap», når dei no vel vekk det samfunnsansvaret dei hadde før, vel å gå utanlands og dermed set norske arbeidsplassar i fare?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-12:
Jeg har et oppfølgingsspørsmål. Det er riktig som Marit Arnstad sa, utflaggingen skjer nå. Den skjer i dag, den skjer i morgen, og den skjer i overmorgen. Det er for sent når meldingen kommer. Hva skal vi si til våre ungdommer som har hatt lærlingplass om bord på disse båtene som går under norsk flagg? Næringsministeren har vært med på å forandre utlendingsloven, slik at skipskontrollen ikke lenger går om bord i de utenlandske fartøyene og oppsøker mannskap som har utenlandsk statsborgerskap, og undersøker om de har arbeids- og oppholdstillatelse. Det har næringsministeren vært med på. Bekymrer denne utflaggingen? Bekymrer det næringsministeren at ungdommen ikke lenger kan få lærlingplass, og vil han gjøre noe med det i dag?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-12:
Jeg har et spørsmål til justisministeren: «Ved høringen om deltakelse i Schengen mente Oslo-politiet at det kunne bli vanskelig å få den nødvendige dokumentasjon av grensepasseringen for å bruke førsteasyllandsregelen på asylsøkere som krysser landegrensen mellom Norge og nordiske EU-land, etter at grensekontrollen ble borte. Kan statsråden avklare om det finnes systemer for å dokumentere asylantenes grensepasseringer mellom Norge og nordiske EU-land, og om dette kan benyttes for å bruke førsteasyllandsregelen til å henvise asylantene til disse land?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Men jeg har ikke fått svar på spørsmålet. Blir det lettere å opprettholde førsteasyllandsregelen? Det som skjer, er jo at asylsøkere kommer fra et annet land og til Norge. Norge blir da det første asyllandet som asylsøkeren kommer til, selv om han kommer fra et annet Schengen-land. Ser statsråden det som et problem at Norge kan bli et første asylland i Schengen-samarbeidet?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-02-12:
Jeg er ikke fornøyd med svaret. Vi opplever i dag at asylanter kommer fra nordiske EU-land – fra Sverige og fra Finland – til Norge. Til tross for at de har vært i et annet land, kommer de altså til Norge og får førsteasyllandsbehandling her, fordi dette er et trygt og sikkert land. Jeg skulle tro at det i både Sverige og Finland er like trygt som i Norge, men vi er allikevel første asylland. For menneskesmuglere er det en ønsket affære. Ser statsråden dette som et problem?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Eg vil gjerne få stille eit spørsmål til utviklingsministeren. Eg spurde utviklingsministeren her i salen for 14 dagar sidan om flyktningsituasjonen i Etiopia og Afghanistan. Vi veit at svolt og folk som er på flukt, truar mange plassar i verda og er ein realitet for millionar av menneske. Vi veit også at dette kjem veldig mykje i skuggen av Irak-krisa. VG Nett skreiv i går at ein million palestinarar er trua av svolt på grunn av at vestlege land ikkje vil gje økonomisk støtte, som FN har bedt om. I dei palestinske områda der folk er stengde inne av piggtråd, av israelske gevær, råder det no både svolt, arbeidsløyse og full krise. Vi ser at det er pengar og ressursar til krig. Vi ser at det ikkje er den same ivrigheita og den same idigheita til å løyse flyktningane sine problem. Kva blir gjort frå norsk side for å hjelpe på situasjonen for dei palestinske flyktningane?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-02-12:
Eg takkar for svaret. Det var ei god statusframstilling utviklingsministeren gav av kva som er situasjonen no. Vi veit også at det kan bli ein flyktningkatastrofe i samband med ein eventuell krig mot Irak. Det finst pr. i dag fleire millionar flyktningar i Midtausten. Korleis planlegg Regjeringa i forhold til at krig mot Irak kan føre til ein dramatisk auke av talet på flyktningar, og – rett og slett – bryr vi oss om kva slags politiske konsekvensar det kan få å setje i gang ein krig, ikkje minst for flyktningane?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-12:
Jeg tror knapt noen kan beskylde Norge for ikke å ville stille opp for flyktninger og for mennesker på flukt, enten det er fra krig eller på andre måter. Vi er en av de største bidragsyterne til hele FNs nødhjelpsapparat, og det gjelder også å stille opp for de sultrammede i Afrika, både i det sørlige Afrika og på Afrikas Horn, hvor også mange mennesker er på flukt. Det samme gjelder i andre områder. Når det gjelder de palestinske flyktningene og situasjonen i de palestinske områdene, fikk jeg en rapport denne uken av NORADs direktør, som nettopp har vært der. Min statssekretær var der nylig. Og det er en kritisk situasjon, det er det ingen tvil om. Dette tar vi alvorlig. Vi har et budsjett for det palestinske området som er meget høyt også dette året. For 2003 er det avsatt om lag 500 mill. kr til de palestinske områdene og til regionbevilgningen for Midtøsten. Innenfor dette området vil det også være rom for en betydelig humanitær støtte. Dette er det satt av penger til. Den humanitære bevilgningen på dette området er utenriksministerens ansvar, men det er ingen tvil om at Norge vil stille opp.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-12:
La meg først understreke at selv om faren for en militær konflikt er til stede, kan krig i Irak fortsatt avverges, og Regjeringen jobber maksimalt for fred og for at en slik situasjon ikke vil oppstå. Når det er sagt, gir vi allerede støtte gjennom flere frivillige organisasjoner til viktige prosjekter i Irak og til støtte for en nødlidende befolkning. Det gjelder både vann-, sanitær-, helse- og ernæringsprosjekter. I fjor var den norske bistanden til dette på 24 mill. kr, noe som vil fortsette i år. Det andre vi gjør, er at vi har en betydelig beredskap nasjonalt gjennom det såkalte NOREPS og NORSTAFF-systemet. NOREPS betyr et beredskapslager som på kort varsel kan settes inn i alle typer konflikter og kriser rundt omkring i verden, det andre er en personellbase på 300 mennesker som kan bistå på 72 timers varsel. Disse beredskapsordningene er brukt i tidligere krisesituasjoner og vil kunne brukes nå. Så til det som også er representantens spørsmål, nettopp om hva som skjer konkret planleggingsmessig. Norge har vært restriktivt til å være med på dette til nå. Vi har i denne uken(presidenten klubber) gjennom statssekretær Vidar Helgesen hatt et møte med de frivillige organisasjonene om dette. Vi stiller opp i forhold til FN-systemet, som har arbeidet med dette en god stund, og som nå får 30 mill. kr fra norsk side(presidenten klubber igjen) til FNs generelle beredskap på dette feltet. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-12:
Det er helt riktig, president.