Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2010-03-09:
La meg aller først få lov til å takke interpellanten for en meget viktig og etterlengtet debatt. Det er riktig som representanten Andersen sa i sitt innlegg, at denne saken har vært diskutert mange ganger i Stortinget. Jeg har selv, med bare fem år bak meg i Stortinget, diskutert den opp til flere ganger. Og la meg da få lov til å ta et lite historisk tilbakeblikk. For i juni 2008 behandlet Stortinget representantforslag nr. 85 for 2007–2008 fra undertegnede, Kenneth Svendsen og Kari Kjønaas Kjos. Bakgrunnen for det representantforslaget var et stortingsvedtak tilbake til 2003, for da vedtok Stortinget følgende: «Stortinget ber Regjeringen i løpet av 2004 utarbeide nasjonale retningslinjer for kvaliteten og kvantiteten for TT-transporten og foreslå en finansieringsordning som sikrer TT-transport i tråd med de nasjonale retningslinjene.» Det ble vedtatt av Stortinget, men ble ikke fulgt opp på noen måte. Jeg vet at bl.a. FFO, Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, i 2007 hadde møter med daværende arbeids- og inkluderingsminister Bjarne Håkon Hanssen og statssekretær i Samferdselsdepartementet Steinulf Tungesvik, som lovet at denne saken skulle kvitteres ut i statsbudsjettet for 2008. Ennå er ikke den saken kvittert ut. Det er hele sju år siden Stortinget vedtok at vi skulle få på plass nasjonale retningslinjer, uten at noe har skjedd. Samtidig registrerer jeg at Regjeringen i sin første politiske plattform, Soria Moria I, sier at man ønsker en forbedret TT-tjeneste. Det sier man også i hver debatt – og har gjort det hele tiden – uten at noe egentlig har skjedd. Det skuffer meg. Det synes jeg er synd. Jeg håper at nåværende samferdselsminister, og også nåværende arbeidsminister, tar tak i de utfordringene vi har på TT-siden og får til en bedre ordning. Jeg skulle gjerne ønsket at vi hadde fått på plass nasjonale retningslinjer og et overordnet finansieringssystem for dette. Jeg registrerer at det ikke er ønskelig av et flertall i Stortinget, for hvis jeg ikke husker feil, skrev vel statsrådens nåværende partileder, Liv Signe Navarsete, som tidligere var samferdselsminister, i brev til arbeids- og sosialkomiteen 20. mai 2008, da vi behandlet det nevnte representantforslaget, at kostnadene ville bli for store med en nasjonal ordning. Det synet tror jeg er representativt for Regjeringen fortsatt, spesielt med tanke på at vi nå ser en debatt rundt omkring, samtidig som vi vet at til helgen skal regjeringspartiene begynne å diskutere budsjettet for 2011, og at alle sammen har fått i oppdrag å spare 4 pst. Jeg tror ikke det blir lagt inn mer penger med slike holdninger fra den sittende regjering. Det er synd, for det betyr at økonomi, kostnader, er viktigere enn likebehandling og et verdig tilbud til brukerne rundt omkring. Jeg skulle ønske at man først hadde tatt utgangspunkt i brukeren, og så sett på muligheten for økonomiske midler for å få til en god ordning i etterkant – men først altså se behovet til brukeren. Derfor er jeg veldig enig med interpellanten som skisserer en løsning som går på en forsøksordning. La oss iallfall bli enige om det, og ta utgangspunkt i det, for å få til en bedre TT-ordning i framtiden. Avslutningsvis: Jeg skjønner siste talers innlegg. Jeg er så heldig å være far til fire friske barn – jeg er selv frisk, og jeg har gleden av å følge dem på alle deres aktiviteter. Hva med de foreldrene som ikke kan gjøre det hver dag – de foreldrene som blir stoppet nettopp på grunn av transport/kommunikasjon? Det synes jeg ikke Norge skal være bekjent av. Jeg synes vi skal få til et langt bedre tilbud enn det vi har i dag. Så er selvfølgelig universell utforming vel og bra, men det hjelper ikke hvor god universell utforming vi har, hvis ikke brukerne får lov til å bruke tilbudet ofte nok i forhold til de behovene de har.