trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-10-06:
All politikk er lokal, heter det, og mitt eget parti er en stolt forkjemper for sakenes løsning. Det gjør at jeg ønsker å henlede statsrådens oppmerksomhet på den konflikt som nå pågår mellom Rendalen kommune og Fylkesmannen i Hedmark, knyttet til størrelsen på landskapsvernområdet i Sølen-området. Bakgrunnen for verneprosessen er jo nettopp de store landskapsmessige kvalitetene i Sølenmassivet og omkringliggende områder. Jeg er overbevist om at det er mulig å komme fram til en fornuftig størrelse på landskapsvernområdet, og at det er mulig å få utvidet dagens naturreservat i Fugglia. Det er nord for dagens naturreservat at trolig de viktigste områdene befinner seg. Det er også en prosess i gang i de to områdene om frivillig vern som nesten vil tredoble naturreservatet. Spørsmålet er derfor om statsråden selv ønsker å engasjere seg for å finne en fornuftig størrelse på landskapsvernområdet, slik at nok et naturreservat blir gjort større, til glede for alle innbyggerne i området.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Holten Hjemdal startet sitt innlegg med å understreke betydningen av bærekraft. Kristelig Folkepartis parlamentariske leder la i sitt innlegg tidligere i dag stor vekt på fellesskapsløsninger, og i tråd med dette har Kristelig Folkeparti i denne stortingsperioden vært med på mange viktige forlik, nettopp for å sikre framtidig bærekraft, både miljømessig og sosialt. Samtidig har vi hørt Siv Jensen si at Fremskrittspartiet er rede til å gå i regjering i neste periode, og at invitasjonen er sendt de andre tre partiene. Jeg regner med at ett av dem er Kristelig Folkeparti. Høyre og Venstre har vært ganske klare i dagens debatt. Fremskrittspartiet må legge fra seg sin økonomiske politikk og sitt syn på det flerkulturelle Norge. Mitt spørsmål til Holten Hjemdal er om det overhodet er tenkelig at Kristelig Folkeparti vil gå inn i eller støtte en regjering der Fremskrittspartiet deltar. Fremskrittspartiet meldte seg som kjent ut av både klimaforlik, eldreforlik og pensjonsforlik. Betyr det at Fremskrittspartiet må legge fra seg sin politikk på alle disse områdene for at samling på borgerlig side skal være realistisk, slik Kristelig Folkeparti ser det?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Regjeringen er en ivrig tilhenger av å fullføre WTO-forhandlingene fram mot en avtale som kan gagne verdens fattige. Men jeg undrer meg over at Fremskrittspartiet kaller det et sammensurium å gi et riktig bilde av deres egen politikk. Det er jo ikke vi andre, det er Fremskrittspartiet som sier at det er usikkerhet om klimaendring, mens hele resten av verden sier at dette er et av vår tids største problemer, som vi må gjøre noe med. Man har i USA i dag en situasjon hvor to presidentkandidater stiller som opposisjonskandidater - McCain og Obama er jo begge opposisjonskandidater mot den rådende politikken i Washington, den som har spilt fallitt. Det er ingen i USA av noen betydning, med unntak av noen små tenketanker som Fremskrittspartiet åpenbart knytter seg opp mot, som overhodet oppfatter noe annet enn at Bush- politikken har spilt fallitt både når det gjelder klimaendring og når det gjelder kontroll med markedskreftene. Derfor er både McCain og Obama opposisjonskandidater mot Bush. Fremskrittspartiet er på linje med Bush.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
La meg først nevne det litt artige poenget at selve dette begrepet «all politikk er lokal» jo nettopp kommer fra amerikansk politikk. Det var Tip O’Neill som satt 29 år i Representantenes hus, som formulerte det. Det er riktig, og det skal vi ha respekt for. Er det noe jeg har lært, er det at all politikk er like lokal overalt hvor man er i verden. Det er ikke slik at man er mindre eller mer lokal i Norge eller andre steder. Å gi et svar over bordet direkte på det spørsmålet som stilles her om Sølen landskapsvernområde, er jeg imidlertid ikke i stand til. Jeg skal love å gå skikkelig inn i saken. Jeg har den generelle ambisjon at vi så langt som overhodet mulig skal finne kompromisser som folk kan engasjere seg i og leve med lokalt. Så skal jeg gjerne komme tilbake i form av brev eller annen form for orientering til representanten Gitmark om den videre prosessen om Sølen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Ja, absolutt. Vi skal stå på mot enhver form for utvanning av begrepet bistand, men det er overhodet ingen - ikke noen stemmer i den internasjonale debatten - som mener at det å hjelpe fattige land med å tilpasse seg til klimaendring ikke er bistand, eller at det å bevare regnskog ikke er bistand. Det å bevare regnskog er jo å hjelpe folk som bor i en skog, til bedre økonomi, bedre utdanning, bedre helse og mange andre ting, slik at de kan komme seg fram uten å hogge skogen. Det kan ikke være slik at hvis du hjelper noen i en skog, er det fundamentalt annerledes enn å hjelpe noen på en savanne eller noen på en rismark. Det er unison internasjonal enighet om at tilpasning til klimaendring og bistand er ett og det samme. Jeffrey Sachs, som jo er en betydelig bistandsmessig guru, har sagt at tilpasning til klimaendring og bistand er identisk, fordi samtlige av de tiltakene vi kan tenkes å finne på for å hjelpe land med å tilpasse seg klimaendring, faktisk er bistandstiltak. Så til det andre spørsmålet representanten stiller: Det er jo en kjent sak at vi allerede i New York annonserte en opptrapping av bistanden til utdanning. Så det er ikke slik at vi skal kutte i utdanning eller helse. Vi kutter ikke en eneste krone til noen av verdens fattige for å få plass til den veldig, veldig viktige veksten i bistand innenfor klimaområdet.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-10-06:
Hva vi skal leve av i morgen, må vi bestemme i dag, sa representanten Lundteigen i sitt innlegg. Det er i grunnen det jeg i hele dag har sittet og ventet på å få høre fra noen, uten å få høre annet enn om all elendigheten rundt markedsøkonomi og hvordan det er i USA. Senterpartiet er - eller har iallfall vært - et næringslivsparti. Det har vært deltaker i en regjering som i hele denne perioden har økt skattene for næringslivet og for vanlige folk, under dekke av å skulle beskatte de rike hardere. Mener representanten Lundteigen at økte skatter for næringslivet nå vil være en bra medisin når vi går inn i den situasjonen vi har, med finanskrise og med helt opplagt en nedgang i veksten i Norge?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-10-06:
Rød-grønne talere har i dag brukt mye tid på å beskrive hvordan finanskrisen har kommet fra et underregulert USA og nå er det endelige beviset for at en liberal markedsøkonomi ikke virker. Samtidig hører vi at Norge er godt rustet og har solid økonomi og handlefrihet i forhold til krisen. Ifølge de rød-grønne er årsaken at vi har en sterk offentlig sektor, at den norske modellen fungerer godt, og at Regjeringen dyrker fellesskapet - alltid. Det er en svartmaling av markedsøkonomien og en skjønnmaling av de norske systemer for kreditt- og finansmarkedet, omtrent som om alle reguleringer skulle vært innført siden høsten 2005, men det er de med respekt å melde ikke. Jeg hadde i dag ventet meg en debatt som i en krisetid omhandlet planer fra regjeringspartiene om hva man var opptatt av for å kunne bidra positivt til norsk næringsliv, til norsk verdiskaping og til arbeidsplassene, for å få til en myk landing etter den nedgangen som nå vil komme. Jeg hadde ventet meg at rentenivået og hvilket bidrag man her vil gi i budsjettpolitikken, ville vært et tema. Om det sa statsministeren i formiddag, nærmest som en utenforstående kommentator, at vi har sett presset på renten, og vi vil merke det. Ja vel, statsminister, men hvorfor ikke gjøre noe med det? Både budsjettet i fjor, jordbruksoppgjøret i våres og revidert budsjett bidrog til en for sterk ekspansivitet i budsjettpolitikken og gav ikke grunnlag for reduksjon av renten. Man kan ikke løse denne situasjonen med fellesskapsretorikk. Den kan bare løses med konkrete tiltak, og det har vi hørt svært lite om i dag. Vil det f.eks. være slik at man bør fortsette med økte skatter for næringsliv og vanlige arbeidstakere? Ønsker man å påvirke renten gjennom budsjettpolitikken? Vil man investere mer i tråd med den opprinnelige tanken for bruken av oljepenger via handlingsregelen? Jeg tror at norsk økonomi ikke går inn i noen myk landing, uansett hvor mange ganger de rød-grønne fra denne talerstol prøver å monopolisere trylleordet «fellesskap». Det er troen på en fortsatt velregulert markedsøkonomi og gode rammebetingelser for næringsliv, for konkurranse, for sparing, for stimulerende skattelettelser og en politikk for lavere rente som kan få oss opp av bølgedalen, ikke de retoriske øvelser om fellesskap. Det er også slik at idet landet kanskje står oppe i den verste krisen på 100 år, brukes veldig mye av debattiden fra de rød-grønne partiene i denne sal til å diskutere hvem som er mest uegnet av de opposisjonspartiene som befinner seg i denne sal. Men spørsmålet om hva den sittende regjering ønsker å gjøre for at landets næringsliv og verdiskaping skal lande så mykt som mulig og gi et fortsatt grunnlag for vår velferd, står dessverre fullstendig ubesvart etter denne debatten.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-10-06:
Representanten Lundteigen har nettopp blitt karakterisert som ideolog, og det trur eg er ganske greitt å vere einig i. I alle fall kjem Lundteigen med jamne mellomrom med ulike innspel i media som går på tvers av både Senterpartiets og Regjeringas offisielle politikk. Lundteigens innspel i norsk politikk gjer at politikken blir meir fargerik. Han er ikkje redd for å svinge pisken heller. I Dagens Næringsliv 18. september tok Lundteigen meir eller mindre til orde for å avsetje eiga regjering: «Tidene er inne for et vesentlig sterkere politisk lederskap og som har visjoner for fremtiden.» Det sa Lundteigen ifølge avisa, og det kan eg vere einig i. Denne regjeringa har hatt sjansen, men ikkje brukt den. Derfor må det til eit skifte. Det er også vi einig i. Representanten Lundteigen er ein av dei politikarane som har vore mest kritiske til skatteløftet frå Regjeringa om å halde 2004-løftet, og har fleire gonger sagt at vi må ha høgare skatt. Mitt spørsmål er: Meiner Lundteigen at auka skatt er rett medisin dersom landet no går inn i ein lågkonjunktur med auka arbeidsløyse?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-10-06:
Venstre er sterkt opptatt av at det blir petroleumsfrie områder utenfor Lofoten og Vesterålen. Og vi har sagt vi ikke kan delta i en regjering som åpner for slik aktivitet. Jeg skulle ønske at Arbeiderpartiet hadde vært like klart. Det er slik at da vi regjerte sammen med Høyre, så ble ikke disse områdene åpnet for oljeaktivitet, selv om partiene hadde ulike standpunkter. Og den verneinnsatsen som ble gjort under Bondevik II, den er jeg stolt av. Det vernede arealet i Norge ble utvidet med 50 pst. Det ble vernet 50 nye vassdrag. Så vi klarte å få til en mer offensiv vernepolitikk med Høyre enn det dagens regjering får til. Det er pinlig at vi etter tre år fortsatt venter på utkastet til biomangfoldlov, som er et verktøy som vi trenger, i en situasjon hvor utviklingen går i motsatt retning av det som det står i Soria Moria-erklæringen at en har forpliktet seg til å arbeide for.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-10-06:
Det vi signaliserer med vår klare holdning når det gjelder Lofoten og Vesterålen, er at dette er en svært viktig sak. Og når jeg er optimist med sikte på at vår holdning skal kunne nå fram, er det fordi vi har opplevd et markert stemningsskifte det siste året. Mens det var en stemning som gikk i retning av å åpne for slik aktivitet, så ønsker flertallet det nå ikke. Det tror jeg vil ha overslagseffekt med hensyn til partienes holdning, og vi ser flere partier som nå inntar et klart nei-standpunkt. Jeg tror det som har skjedd når det gjelder ulykker knyttet til Statfjord og andre områder, viser at oljeselskapenes skråsikkerhet om at de var i stand til å håndtere de utfordringene en har i disse områdene, ikke var mye verdt. Vi ser gjentatte eksempler på at det som ikke skal skje, skjer. Med det bakteppet er jeg optimist med sikte på at vi skal få til en ny stortingsperiode uten oljeaktivitet også i dette området.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-10-06:
Svaret på spørsmålet er ja. Økt produksjon av bioenergi er en viktig del av satsingen på fornybar energiproduksjon i større skala enn det Regjeringen har vist vilje til så langt. Og denne bransjen etterspør jo nå en helt annen politikk enn den Regjeringen leverer. Det er en del målsettinger. Men de verktøyene som er for å nå de målene en har satt seg på dette området, dem savner bransjen, og dem savner Venstre. Når det gjelder Trillemarka, som ble nevnt her spesielt, ønsket jo Venstre i forbindelse med behandlingen i Stortinget å gjøre opp for seg for de vernevedtak som var gjort, og gi kompensasjon til lokale kommuner, i samsvar med det som var forventningene lokalt. Dessverre ble ikke det vedtatt, og det skyldtes bl.a. at Senterpartiet aktivt ikke medvirket til å få flertall for det som var den lokale forventningen til oppgjør når det gjaldt Trillemarka.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Venstres leder, Lars Sponheim, kritiserte i sitt innlegg tidligere i dag i trontaledebatten Regjeringen for ikke å ha vernet de mest sårbare områdene for fisk utenfor Lofoten og Vesterålen. Flere ganger tidligere har vi også fått kraftig kritikk fra Venstres tidligere regjeringspartner Høyre, ved energipolitisk talsmann Ivar Kristiansen, for det motsatte, nemlig ikke å ha startet petroleumsaktivitet i Lofoten og Vesterålen. Hva et parti mener når de sitter langt fra regjeringskontorene, er egentlig ganske uinteressant. Men det som er interessant, er å vite hva man mener når man har makt til å få gjennomført sin politikk. Her har vi erfaringer med bl.a. partiet Venstre, som i opposisjon tidligere var imot utbyggingen av Snøhvit-feltet og gasskraftverket på Melkøya, men som i regjeringen Bondevik gikk inn for utbyggingen. Jeg lurer på om Venstre kan garantere for at de i et eventuelt regjeringssamarbeid med Høyre i framtida vil sikre at områdene i Lofoten og Vesterålen blir petroleumsfrie, hvis Venstre altså sitter med regjeringsmakten.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-10-06:
Jeg oppfatter representanten Ola Borten Moes innlegg i avisen Nationen som et innlegg som går inn i Senterpartiets programprosess. Det tar vi alvorlig. Samtidig er det viktig for meg å understreke at vi rundt årsskiftet skal komme med en sak til Stortinget der vi skal gå inn på konsesjonsloven, jordloven og odelsloven. Vi skal gi Stortinget anledning til å diskutere denne saken. Utgangspunktet mitt er at vi skal videreføre en forsvarlig politikk når det gjelder prisregulering. Vi skal satse videre på en prispolitikk som bidrar til å realisere målene i landbrukspolitikken, bl.a. skal vi sikre rekrutteringen av aktive yrkesutøvere til næringen og legge til rette for eierskap i landbrukseiendommer som gir grunnlag for en god og langsiktig ressursforvaltning. Ikke minst er det viktig for oss å sikre at vi har aktører som bor på brukene i hele landet, også i framtiden.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-10-06:
Det synes å ha forbigått representanten Gundersen at det har skjedd en formidabel inntektsutvikling i landbruket etter at den rød-grønne regjeringen overtok. I gjennomsnitt har inntektene i landbruket i løpet av tre år økt med 60 000 kr pr. årsverk, og hvis vi ser på noen av de mest utsatte gruppene, f.eks. de som driver med sauehold, så har inntektsutviklingen økt med 85 000 kr i gjennomsnitt. Det er et arbeid vi ønsker å videreføre, og jeg vil understreke at det som vil være avgjørende for å sikre et levedyktig landbruk i hele landet i framtiden, bl.a. er at vi greier å sikre inntektsutviklingen. Når det gjelder de problemstillingene som går på priskontroll, boplikt mv., skal vi diskutere det senere i høst, og jeg kommer tilbake til den saken i Stortinget ved årsskiftet.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-10-06:
Jeg støtter representanten Leif Helge Kongshaug i ambisjonene når det gjelder små og mellomstore bedrifter, noe jeg også har uttalt fra denne talerstol tidligere. Jeg er veldig opptatt av at en også innenfor landbruket skal satse videre på tilleggsnæringer og utnytte alle kompetanseressurser og fysiske ressurser som finnes på gården. Etter hvert skal jeg legge fram planer om taktskifte i satsingen på nye næringer, bl.a. når det gjelder landbrukets utmarksressurser, landbrukets energiressurser mv. Det er viktig for meg å jobbe også på det området, i tillegg til å sikre primærproduksjon som har sin basis i økte inntekter, også i framtiden.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-10-06:
Stortingsrepresentanten Lars Peder Brekk profilerte seg som en politiker med stort engasjement for de små bedriftene. Sågar i denne stortingsperioden uttalte han seg svært kritisk til Regjeringens egen politikk, spesielt i forhold til familieeide bedrifter. Det står det respekt av. I så måte er det også å håpe at den nye landbruksministeren rister av seg en gammelmodig tankegang som har preget Regjeringen så langt, og heller dreier landbrukspolitikken inn på et mer framtidsrettet spor hvor gründermentaliteten blir belønnet. Men tilbake til småbedrifter: I Aftenposten sist fredag kunne vi lese at småbedrifter er de som først vil merke finanskrisen på kroppen her hjemme. En rekke av de skatteskjerpende tiltak som den sittende regjeringen har fått vedtatt for småbedriftene, kan vise seg å være spesielt dårlig tilpasset den situasjonen mange småbedrifter vil møte. Er statsråden enig i at det er viktig med målrettede tiltak for de minste bedriftene, for at disse kan møte framtiden på best mulig måte?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-10-06:
Det blir jo straks en rar debatt når de som sitter med makten, ikke engang følger et gammelt sosialistisk slagord fra Sverige som sier «Var stolt, men inte nöjd». Vi i Venstre klarer ikke å se hva slags kortsiktige grep Regjeringen har på den finanspolitiske krisen, men vi har respekt for at vi er midt i en slik krise, så vi vil se hvilket budsjett som blir framlagt i morgen. Det er ikke fordi vi mangler politikk, men vi synes det er greit å opptre på denne måten. Når det gjelder det langsiktige, og siden dette er en trontaledebatt, klarer vi rett og slett ikke å se de grepene som legger styrke inn i den klimakrisen som ligger bak finanskrisen. Vi må bruke lupe for å lete etter ordet «forskning» i trontalen. Vi finner det knyttet til et klimaforlik som er inngått i Stortinget. Jeg regner med at Regjeringen følger opp det, men det må jo være åpenbart for de fleste at det trengs mer, men det vil vi jo først se de første tegnene til når det kommer i budsjettet. Siden representanten Ryan fikk en hildring her utpå kvelden, burde han jo ta seg en prat med sin egen sekretariatsleder som avlyser SVs eget partiprogram, for ikke å snakke om Soria Moria-erklæringen, når det gjelder ambisjonen om å drømme noe som helst, nemlig stoltheten av å søke kunnskap gjennom forskning. Hvis man ser på det intellektuelle bidraget som er gitt fra sekretariatslederen til SV, bør det jo bekymre partiet, fordi det jo dels er feilinformasjon om hva SkatteFUNN betyr for norsk næringsliv når det gjelder å løfte noe fram, men det viktigste ved det er at det er totalt blottet for en hvilken som helst ambisjon om å ville noe. Man skal vel aldri ta sekretariatsledere - utover at de er borgere som alle andre - men partiet kan jo mene noe. Jeg trodde at vi skulle få høre representanten Ryan som en bekjennende synder på slutten av debatten, slik at vi i hvert fall fikk føle at SV fortsatt bekjente seg til troen på at forskning var viktig for fedrelandet for å skape nye arbeidsplasser og for å skape grunnlag for at demokratiet sikres gjennom godt utdannede borgere. Men det får vi ikke. Vi får isteden en representant som bekjenner at han ikke har så lang tid igjen på Stortinget. Det har ikke jeg heller, men jeg har tenkt å ta ut min legning fullt ut til siste dag. Absolutt! Jeg synes i hvert fall ikke at man skal starte inngangen på det siste året med å glemme slagordet «Var stolt, men inte nöjd». Så regjeringsfolk i denne salen og Sosialistisk Venstreparti-folk i denne salen: Hvor er det blitt av stoltheten over forskningsløftet og løftet om å bygge landet? Det ser ut til å være blåst bort. Det bekymrer meg ganske mye på vegne av framtiden for Norge. Men vi i Venstre skal pese dere så godt vi kan. Dere kan stole på det. Jeg skal ta ut all den legning og det talent som livet har gitt meg som nådegave, så vi kan få det gøy i det kommende året!
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-10-06:
Ytringsfriheten bekymrer aldri Venstre. Det er ytringstausheten hos alle de andre som bekymrer Venstre - ytringstausheten både i Regjeringen og SV om hvordan man tenker langsiktig i forhold til forskning som stimulerer næringslivet, som representanten Solberg var inne på, og at man nærmest raljerer over SkatteFUNN-ordningen, som Statistisk sentralbyrå har definert som en suksess. Man nærmest raljerer over den. I den sammenhengen blir det jo tausheten hos SV-erne som blir det store poenget. Når jeg tok ordet, var det fordi jeg så på dette som den lange retretten fra langsiktige forskningsmål fra SVs side. Men mye verre: I trontalen fra Regjeringen må vi som sagt lete med lupe etter ordet «forskning». Nå skal vi se i morgen. Da får det være den dagen da vi vurderer både kortsiktig og langsiktig, og vi skal jo benytte oss av ytringsretten på alle mulige måter. Jeg tok også ordet fordi jeg syns ikke man skal være retthaversk, som representanten Ryan var. Noen av oss er ettertenksomme, for vi er oppe i en finanskrise som er betydelig. Så skjønner vi at vi har en klimakrise som er betydelig. Vi savner ambisjonene for det, og da skal vi ikke ha et enkelt politisk spill rundt det. Representanten Ryan har rett i én ting: Da er det kampen om politikken som avgjør, for å skape gode løsninger for land og folk.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-10-06:
Regjeringen har forsømt muligheten til å ruste norsk næringsliv for svakere tider. Statsministerens tale gav heller ingen signal om hva Regjeringen vil bidra med for å forhindre at den økonomiske krisen blir større enn nødvendig for næringslivet og folk flest. Jeg kommer sjøl fra et fylke der mange små og mellomstore bedrifter er hovedpulsåren i samfunnet. Riktignok er mange av våre bedrifter på veksttoppen, men de er sårbare og svært konkurranseutsatt. Antall konkurser har økt med 30 pst. hittil i år. Arbeidsledigheten viser en liten økning i september, for første gang siden juli 2005. NHOs konkurranseevnebarometer for 2008 viser at Regjeringens politikk har svekket Norges konkurranseevne siden 2005, sett i forhold til våre viktigste handelspartnere. Da handlingsregelen ble vedtatt i 2001, la Stoltenberg I-regjeringen og Stortinget vekt på at pengene må brukes til å øke vekstevnen i økonomien gjennom investeringer i kunnskap og forskning, samferdsel og skattelette. Med dagens regjering gjør Norge det dårligere på disse områdene. Analyser fra NHO viser at Regjeringen har brukt 10 pst., mens Høyre i regjering utnyttet om lag 90 pst. av det økte handlingsrommet til de politikkområdene som Stortinget definerte som vekstfremmende. Høyre i regjering bidrog til økt vekst og høy aktivitet i arbeidsmarkedet. De rød-grønne kom til dekket bord i 2005 og har siden boltret seg i økte olje- og skatteinntekter. I velstandsrusen glemte Regjeringen å investere for framtiden. Etter den søte kløe kommer den sure svie. Bedriftsforbundet har gjort en undersøkelse blant småbedriftene som viser at framtidstroen nå er på et historisk bunnivå. Aldri tidligere har indeksen vist noe i nærheten av den pessimismen som nå rår i småbedriftene landet rundt. Hadde Høyre fått fortsette i regjering, ville vårt fokus på handlingsregelen, om å skape velstand, blitt videreført i tråd med Stortingets vedtak om økt satsing på samferdsel, forskning og utdanning og vekstskapende skattelette. For Høyre er det som skjer med økonomien for folk flest og for næringslivet, svært alvorlig. Høyre vet hva det krever når en tar over et land i utforbakke. Det beviste vi da vi tok over ledelsen etter Stoltenberg i 2001. Vi førte en ansvarlig politikk, vi brukte ikke mer enn økonomien kunne tåle, vi satset alt landet hadde råd til på vekstskapende skattelette, skole og samferdsel. Statsråd Navarsete skryter av at dagens regjering bruker 2,2 milliarder kr mer på samferdsel enn Bondevik II. Ja, hun kan takke bl.a. Høyre for det. I regjering omorganiserte vi Statens vegvesen og etablerte Mesta, for å vri pengene fra drift til investering. Resultatet ble mellom 800 og 900 mill. kr til økt samferdselssatsing årlig. Regnestykket er enkelt: Tre år ganger 900 mill. utgjør omtrent 2,7 milliarder og er en gavepakke til dagens regjering. Høyre har en politikk som gir flere og bedre tjenester for pengene, og tallenes tale er klar.
Ann-Kristin Engstad (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Utfordringene og mulighetene som har vært beskrevet i trontalen, har nøye blitt debattert her i dag. Og mer enn noen gang er skillelinjene mellom rødt og blått tydelige. Finanskrisen har stått i fokus i debatten. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet nok en gang springer fra sin egen politikk. Den politiske vinden har snudd, og nok en gang er Fremskrittspartiets kappe den tydeligste indikatoren på det. En hel verden ruster seg til å møte finanskrisen, og medisinen som foreskrives, er sterkere politisk styring over penge- og finansmarkedet. De siste ukers hendelser har lært oss at dersom enkeltmennesket skal sikres, må fellesskapet ta ansvar. Markedskreftene har profitt som mål, ikke samfunnsansvar. Fremskrittspartiets medisin er å lese i deres eget valgprogram: «Fremskrittspartiet mener at penge- og kredittmarkedet skal reguleres av tilbud og etterspørsel i markedet, uten politiske reguleringer eller inngrep.» I forslaget til neste valgperiode står å lese: «Regulering fra myndighetene burde i prinsippet være overflødig i en fri økonomi.» Mer enn noen gang er de norske fellesskapsløsningene utfordret. Stortinget har nylig behandlet hjemfallsretten, hvor det offentlige eierskapet til vannkraftressursene stod i fokus. Fremskrittspartiets Ketil Solvik-Olsen forsøkte senest i dag å tåkelegge partiets standpunkt. Han framstiller det som om både venstresiden og høyresiden egentlig ønsker å sikre det offentlige eierskapet, men de har forskjellige måter å oppnå det målet på. Det står i skarp kontrast til partiets valgprogram, hvor det står å lese: «Den sikreste garanti for at naturressurser blir riktig forvaltet, er privat eierskap.» Og videre: «Fremskrittspartiet mener at dagens hjemfallsordning må oppheves.» I debatten om hjemfall i Lagtinget viste høyresiden derimot sitt sanne ansikt og argumenterte sterkt mot det offentlige eierskapet. Den norske velferdsmodellen med trygge fellesskapsløsninger har gjentatte ganger gjort at Norge er kåret til verdens beste land å bo i. Det er denne modellen som sikrer enkeltmennesket trygghet i hverdagen, og den er i debatten i dag sterkt truet av høyresiden.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-10-06:
Den siste uken har de positive budsjettlekkasjene kommet tett som hagl. Justisministeren er blant de statsrådene som har spredd om seg med glade budskap. Men alle medaljer har en bakside, og sannhetens øyeblikk er når statsbudsjettet i morgen pakkes ut. Da først kan vi bedømme helheten og om innsatsen holder. Den rød-grønne regjeringens mantra har vært at de store pengene skal brukes på de store oppgavene. Hvordan er det da mulig at politiet - en av statens kjerneoppgaver - opplever den alvorligste ressurskrisen på svært lang tid? Jeg støtter justiskomiteens leder på ett punkt: Trygghet er et grunnleggende velferdsgode. Men til Bjørnflaten har jeg da følgende melding: Det er bra og flott at studentopptaket økes, slik som bemanningsprosjektet legger opp til, og det må være en selvfølge at nyutdannede politifolk sikres jobb, men dette er ikke nok. Skal politiet makte jobben sin, krever det satsing utover dette. Det haster med å reparere uholdbare driftsbudsjetter i Politi-Norge. Clouet nå er å ha flere tanker i hodet samtidig. Høyre har i denne perioden fremmet en rekke forslag for å styrke politiets drift, til offensiv satsing på flere sivile og til en aktiv seniorpolitikk. Problemet er at regjeringspartiene hver gang har stemt imot, og det til tross for at justisministerens eget bemanningsprosjekt har konkludert med at nettopp slike tiltak er helt nødvendige for å oppnå et mer slagkraftig politi i Norge. Justiskomiteens leder klamret seg i sitt innlegg til dagens skryteleder i Dagbladet. Hun burde vite bedre. For i motsetning til Dagbladet er Bjørnflaten vel kjent med de store bemanningsproblemene i politiet. Problemet er landsomfattende. Også i hennes egen hjemby, Tromsø, har politimesteren slått alarm, for som i Oslo oppleves deler av døgnet og helgene kritisk dårlig bemannet. Og utenfor byene øker utrykningstiden. De rød-grønnes forhold til fakta er nå blitt så anstrengt at Høyre beskyldes for svartmaling. Selv om media landet over er fulle av oppslag om politiets tilkortkommenhet, trekkes beskrivelsene i tvil. I Hammerfest måtte nylig brannvesenet komme politiet til unnsetning, og i en kronikk i dagens VG beskriver en politimester på Vestlandet sin hverdag, uten at dette ser ut til å gjøre inntrykk på Regjeringen. Polititomme rom er en trussel mot folks trygghet og livskvalitet. Regjeringen har nå en siste sjanse i 2009-budsjettet til å motbevise at politiet er blitt en varig salderingspost. En sammenhengende kriminalpolitikk, sa justiskomiteens leder. Men man kan jo spørre hvilken prestasjon det er å avvikle soningskøen når politiet samtidig holdes nede uten mulighet til å forfølge mye av den hverdagskriminaliteten som rammer folk flest. Klart det blir færre dommer og fengselsdøgn av slikt. Høyre frykter de langsiktige konsekvensene av et politi på defensiven, der den forebyggende innsatsen kommer i aller siste rekke.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Norge er et godt land å bo i, men vi har selvfølgelig stadig ting å strekke oss etter. Vi har en solid økonomi, arbeidsledigheten er rekordlav, vi har stor verdiskaping, og næringslivet går veldig bra. Vi har nesten ikke opplevd maken til høykonjunktur. I valgkampen i 2005 advarte de borgerlige det norske folk mot den røde fare inn i regjeringskontorene. Det har gått bare bra. Statsministeren sa her i formiddag at vi er godt rustet til å stå imot finanskrisen. Vi har orden i økonomien, og vi har orden i eget hus. Det er et viktig signal til det norske folk. Det er også viktig å ha litt is i magen. Ting vil alltid gå i bølgedaler. Det er ingenting som vokser inn i himmelen. Det er klart at folk blir urolige, og det skal vi ta på alvor. Det har også i denne trontalen vært spekulert i hva en regjering dominert av Fremskrittspartiet sammen med Høyre vil bety for folk flest. Jeg vil si litt om hva jeg tror bildet vil bli hvis det oppstår en slik situasjon, bl.a. for de fagorganiserte. De fagorganiserte vil merke store forandringer med en eventuell Fremskrittsparti-Høyre-regjering, dette fordi disse partiene har et felles ønske om at fagbevegelsens politiske og sosiale funksjoner skal svekkes. Det vil bli slik at sentrale oppgjør vil svekkes til fordel for individuelle lønnsforhandlinger, og folks makt over egen arbeidssituasjon vil også svekkes hvis Fremskrittspartiet får det som de vil i en slik regjering. Det kommer til å bli dårligere oppsigelsesvern og økt adgang til midlertidige ansettelser. Vi husker tilbake til Bondevik II-regjeringen - og her kan jeg nevne ett stikkord: arbeidsmiljøloven. Vi fikk forandret den i rekordfart, til stor glede for de fagorganiserte. Karensdager kommer til å bli vurdert gjennomført, tror jeg. Arbeiderpartiet mener det er viktig med et velorganisert og godt arbeidsliv og en god dialog. Arbeiderpartiet og de rød-grønne gjør det helt klart at vi vil fortsatt slå ring rundt de fagorganisertes rettigheter. Uten et sterkt engasjement fra hele fagbevegelsen, slik vi hadde i 2005, kan høyrekreftene enda sterkere enn sist slå inn over fagbevegelsen - og da tenker jeg bl.a. på, som jeg har sagt tidligere, en Fremskrittsparti-Høyre-regjering. Da kan de slippe inn i regjeringskontorene og rive ned mye av det som ble bygd opp, bl.a. de faglige rettighetene og en del andre ting som fagbevegelsen er veldig opptatt av. Og da kan hele fagbevegelsen ligge med brukket rygg. Det tror jeg vil være målsettingen hos den regjeringen. Margaret Thatcher klarte det i England. Hvorfor skulle ikke de klare det her i Norge?
Knut Gravråk (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Det er en veldig spesiell følelse å se på denne debatten fra et rød-grønt standpunkt. I et innlegg forteller opposisjonspolitikere om rød-grønt kaos, før de i samme innlegg går i strupen på hverandre fordi de er grunnleggende uenig i andre borgerlige partiers politikk. Og det synes jeg er spesielt, for det er faktisk sånn at ved forrige stortingsvalg var den rød-grønne regjeringen et reelt alternativ i god tid før valget. Vi kunne peke mot et felles mål, og vi kunne fortelle velgerne hvilken kurs vi skulle ta. Det eneste det borgerlige alternativet har greid så langt, er å peile ut en kollisjonskurs. Jeg tror folk ser at den rød-grønne regjeringen har fulgt opp det vi for tre år siden sa vi skulle gjøre. Jeg husker hvor stolt jeg var da den rød-grønne regjeringen stoppet privatiseringen av skolen som ble satt i gang under den forrige, borgerlige, regjeringen. Jeg husker hvor mye skryt jeg fikk av arbeidskompisene mine da de rød-grønne stoppet den forrige regjeringens angrep på arbeidsfolk, da den ville rasere arbeidsmiljøloven. Jeg husker at jeg spiste bløtkake for å feire at de rød-grønne lovfestet at skolegangen i Norge skulle være gratis. Og ikke minst er jeg stolt over at det var den rød-grønne regjeringen som satte i gang arbeidet med den kjønnsnøytrale ekteskapsloven, som endelig har gitt homofile de samme rettigheter som heterofile. Alt dette er saker som gjør meg kry over å være en del av det rød-grønne samarbeidet. Dette er også saker som bekrefter nettopp det at vi representerer en helt annen kurs enn det de borgerlige partiene gjør, stikk i strid med det veldig mange har sagt her før meg i dag. Det finnes partier som mener at det er feil at homofile skal behandles på lik linje med andre i samfunnet. Det finnes partier som mener at arbeidernes rettigheter bør svekkes til fordel for arbeidsgiverne. Og det finnes partier som mener at frislipp av privatskoler er medisinen når ikke alt fungerer perfekt i den offentlige skolen. Spørsmålet blir jo hva som blir gjeldende politikk fra den borgerlige siden hvis de vinner valget. For er det én ting denne debatten har vist, er det at de har meninger som spriker i alle retninger, om det meste. Det eneste de synes å være enige om, er at dagens regjering må bort. Og det er, etter min mening, et litt tynt styringsgrunnlag. Den rød-grønne regjeringen vil holde en stødig kurs, også etter valget. Som statsministeren sa i sitt innlegg, satser denne regjeringen på fellesskap. Vi er ikke enig i at fellesskapsløsningene står i veien for enkeltindividet, tvert imot. Vi mener at gode sosiale løsninger, sørget for av fellesskapet, er den beste måten å sikre frihet for den enkelte på. Det tror jeg folk flest er enig med oss i. Derfor er jeg stolt av den rød-grønne regjeringen, og derfor gleder jeg meg til valgkampen.
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-10-06:
Klima- og miljøutfordringene har stått sentralt og hatt høyt trykk i norsk politikk det siste året. Derfor hadde jeg ventet å høre mer om det i trontalen, og om hvordan Regjeringen vil møte klimatrusselen. Det blir stadig mer klart at de menneskeskapte klimaendringene går raskere, og at konsekvensene kan bli mer alvorlige om vi ikke handler raskt nok. Som dagens politikere er det vår plikt å ta dette på alvor av hensyn til våre etterkommere, våre barn og barnebarn. Venstre er fornøyd med at et bredt flertall på Stortinget kom fram til et forlik om norsk klimapolitikk. Vi har høye forventninger til Regjeringen i denne oppfølgingen og til at trykket holdes oppe i disse viktige spørsmålene. Klimamålene vi har satt oss, krever bestemt og rask handling på langt flere områder enn det vi har sett til nå. Vi trenger en ny kurs i miljø- og klimapolitikken som er framtidsrettet. Nordområdene er et av de områdene i verden hvor klimaendringene er mest synlige, hvor forandringene kommer raskest, og hvor konsekvensene kan bli størst dersom utslippene fortsetter å øke i det tempoet vi er vitne til. Regjeringen har lansert en nordområdestrategi. Denne handler i hovedsak om ressurs- og sikkerhetsspørsmål og lite om hvordan utfordringene med klimaendringer må møtes i nord. Klimaendringene kan få konsekvenser for næringsgrunnlaget til f.eks. reindriftsnæringen, for bedrifter, for dyr og planters levevilkår - og dermed også for våre levevilkår i nord. Som representant fra vårt nordligste fylke vil jeg framheve betydningen av en kunnskapsbasert og bevisst tilnærming til disse spørsmålene. Regjeringen bør ta dette inn over seg og få utarbeidet en strategi for klimatilpasning i nord. Ikke bare er Finnmark en arena for klimaendringer. Vi er også en arena for unødvendige og skadelige utslipp. Det har vi sett eksempel på ved Snøhvit-anlegget på Melkøya, der det har vært store driftsproblemer, med store klimautslipp og store lokale utslipp, noe som har skapt uro i lokalbefolkningen. Slik kan vi ikke ha det i fortsettelsen. Venstre har forventninger om at Regjeringen nå følger de faglige råd som er gitt av SFT, og tar initiativ overfor StatoilHydro for å få utarbeidet en handlingsplan for å få renset Snøhvit-anlegget. Dette vil være et viktig og nødvendig bidrag for å nå klimamålene, og det vil bidra til at det settes en riktig miljøstandard i den videre utvikling i nordområdene. Avslutningsvis vil jeg trekke fram en annen og stor miljøutfordring som vi står overfor, og det er de mange skipsvrak som vi har liggende langs norskekysten. Nå håper jeg innstendig at vi kan ta et krafttak i forhold til å få fjernet dem, og at Regjeringen, slik fiskeri- og kystministeren lovte tidligere i høst, så snart som overhodet mulig får fjernet den russiske krysseren «Murmansk», som har ligget i fjæra rett utenfor stuevinduene til folk i Sørvær i 14 år. Derfor forventes det, spesielt på Sørøya, at det i morgen kommer penger over statsbudsjettet til fjerning av dette vraket. Den lekkasjen som har kommet i dag, tror jeg ikke er sann før jeg får sett det svart på hvitt i morgen.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Ved valget i 2005 sa Arbeiderpartiet klart og tydelig: Mer velferd og et styrket fellesskap! Vi innfrir. Vi sa vi ville ta opp kampen mot fattigdom hjemme og ute - det gjør vi. Men vi er ikke i mål. Mye er ugjort. Mange har det ikke bra nok. Derfor må vi fortsette å kjempe for mer velferd og mer fellesskap. Vi må sikre at det er et godt sikkerhetsnett for dem som faller utenfor, og fortsette å ruste opp og sikre den norske modellen, som statsministeren så bra snakket om i sitt innlegg tidligere i dag. Jeg har lyst til å gi et par konkrete eksempler. Kommunene har fått det mer romslig. Det vises ved at det er flere hender i omsorgen, både til de eldre og til de yngre brukerne. Vi leverer. Mange kommuner mangler sykehjemsplasser, men nå er det etter budsjettet i 2008 gitt tilsagn om 1 000 nye plasser. Tilskuddsordningene vi lager, virker. I trontalen nevnes omsorg, og det er en del tiltak som ikke koster så mye, men som vi har innført, tiltak som gjør hverdagen hyggeligere, og som gjør at man har noe å leve for, f.eks. Den kulturelle spaserstokken. - Lite penger, men det gleder mange. Sammen med statlige smørepenger og en flott innsats av frivillige organisasjoner får vi mangfold igjen. Trivsel er en viktig helsefaktor. Som en videreutvikling av Den kulturelle skolesekken er dette et bidrag til en bedre hverdag for enkeltmennesket. De samme tiltak settes nå i gang innen psykiatrien. KIP, kultur i psykiatrien, er et tiltak som f.eks. Larvik kommune har innført, der formålet er å nyte og å yte - og gi tilbud som gleder. Med det ser vi at vi er på rett vei. - Mye god helse her, som ikke får de store overskriftene. Når det gjelder sykehusene, er det bevilget veldig mye penger, men også her er det utfordringer. Det behandles flere enn noensinne, det er flere ansatte enn noensinne, og vi lever lenger enn noensinne - heldigvis. Når vi da ikke er fornøyde, og det ropes om mer penger, er ett av våre svar at nå må vi finne andre løsninger. Statsråd Hanssens samhandlingsreform er en mulig løsning og en bra løsning, der vi ser på hva som kan gjøres for at pasientene skal få det bedre og få et mer helhetlig tilbud. Ressursene skal utnyttes bedre for fellesskapet. Før vi får denne samhandlingsreformen på plass, tror jeg ikke vi kommer i mål når det gjelder økonomien. Før vi finner de gode samhandlingsløsningene, vil ropet om penger være et tilbakevendende problem. Vi vil løse det ved å ta tak i problemene. Fremskrittspartiet vil lettvint bare løse det ved å gi mer penger. Det tror ikke vi er svaret.
Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Mange bekymrer seg nå for hva finanskrisen vil bety. Når vi nå med all sannsynlighet vil oppleve merkbart strammere tider, er det alltid dem med lavest lønn og dårligst økonomi som vil merke det først. Takket være sterke arbeidstakerorganisasjoner har vi hatt en langt bedre inntektsfordeling enn mange andre land. Det er en flott kvalitet ved det norske samfunnet at godene skal deles jevnt, slik at alle skal med. Men dette skjer ikke av seg selv. Den rød-grønne regjeringen har hatt en politikk hvor vi alle har spilt på lag med partene i arbeidslivet for å skape et mer inkluderende arbeidsliv. Hva er alternativet til Regjeringens politikk? I Fremskrittspartiets program og tidligere vedtatte politikk er det få gode nyheter for dem som har lavere lønn. Gjennom å fjerne fradraget for fagforeningskontingent vil Fremskrittspartiet redusere arbeidstakerorganisasjonenes innflytelse og evne til å beskytte arbeidstakerne. Slik som de borgerlige har gjort i Sverige, vil dette bety at mange av dem som sliter med å få hverdagsøkonomien til å gå i hop, vil måtte melde seg ut av sin fagforening - ikke fordi de ønsker det, men fordi de ikke har råd. Og ofte er det disse som har størst behov for den beskyttelsen en fagforening kan gi. Særlig vil dette kunne gå ut over dem som jobber innen den private servicesektoren. Videre vil man ha forhandlinger om lønn mest mulig lokalt i stedet for sentrale lønnsforhandlinger, som er hovedregelen i dag. Hvem skal da kjempe for de lavtlønnede og likelønn? Det vi ser fra andre land som har svekkede fagforeninger og lokale lønnsforhandlinger, er jo at de med lavest lønn får mindre, og de med en allerede høy lønn stikker av gårde med mer. Gjennom å fornye arbeidsmiljøloven skal det åpnes opp for langt flere midlertidige jobber. Med et pennestrøk kan boligdrømmen bli borte for mange. Videre skal det bli enklere å gi folk sparken, og retten til overtidsbetaling skal bort. Dette er ingen politikk for folk flest. Enda verre vil det bli for dem som blir stående uten jobb. Vi husker godt hva som skjedde i forrige periode - kutt i dagpengene og et samfunn som investerte mindre i dem som falt utenfor. Så når festen er over på børsen, bonusene og aksjeutbyttene er hentet ut, har Fremskrittspartiet - det såkalte partiet for folk flest - resepten for hvem som skal betale regningen. Det er et mindre rettferdig arbeidsliv for vanlige folk, med større lønnsforskjeller og mindre trygghet for en jobb å gå til. Da er det en fattig trøst å få reduserte alkoholavgifter med på kjøpet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Trontaledebatten skal egentlig først og fremst synliggjøre Regjeringens resultater samt stake ut kursen for hvordan vi skal nå nye mål. En trontale skal gi oss vyer. Den skal gi oss nye tanker, den skal begeistre, og den skal lage forventninger. Den skal også vise at den sittende regjeringen har tenkt lenger enn kun ett budsjettår framover. Men så ser jeg på tidligere års debatter og ser at det er ikke all verdens nytt under sola. Det er mye prat og lite handling. Innen skoleverket er Regjeringen i ferd med å stjele en hel generasjon barn og unges muligheter for en skolehverdag som de faktisk har krav på. Det hjelper ikke de barna som er i skolen i dag, at det kommer stortingsmeldinger og endringer, når disse stort sett har lite forpliktende i seg, og strakstiltak er blitt et tabuord. Kvaliteten i skolen må heves, sier Regjeringen - igjen og igjen. Det gjentar vi alle sammen siden vi fikk offentliggjort de første internasjonale og nasjonale prøveresultatene. Men skjer det noe? Vi har sett at kunnskapsministeren i den senere tiden har framstått som usedvanlig blid, og media har allerede utpekt ham som den store budsjettvinneren. Om så er tilfellet, får vi jo sett dette i morgen. Men da håper jeg virkelig at han har langt mer å vise til enn gjeninnføring av rentekompensasjonsordningen fra 2002. Regjeringens utspill er den største bløff jeg har hørt på lang tid - en skarve bevilgning på 62 mill. kr i kompensasjon for renter på nye lån som kommunene tar opp til skolebygg, en kompensasjon kun rike kommuner kan benytte seg av, for avdragene skal betales. Hadde det vært et direkte tilskudd øremerket skolebygg, skulle iallfall jeg ha tatt av meg hatten, hadde jeg hatt en. Er det noe som oppleves som vanskelig i kongeriket, er det mangel på langsiktighet når det gjelder samferdsel, og næringslivets rammebetingelser, ikke minst når det gjelder forskning. Hvis et virkemiddel har vist seg å fungere, hvorfor skal det da fjernes? Flere av representantene har i dag referert til kritikk og ulike uttalelser fra Thor Egil Braadland når det gjelder SkatteFUNN. Man tenker sitt, og jeg vil jo mene at forskningsministeren kanskje har tunge dager innad i sitt parti. Fremskrittspartiet savner at Regjeringen i langt større grad ser framover i tid. Vi i Fremskrittspartiet kunne ønske at framtidsperspektivene, såkalte foresight-scenarioer, ble tatt i bruk i langt større grad når Regjeringen former sine forslag og meldinger. Vi vet at Finland har lyktes på en rekke områder. Deriblant har de opprettet en egen parlamentskomite som har en tett dialog med regjeringen om framtidsperspektivet og hvordan nye problem kan løses. Jeg håper at Regjeringen i morgen viser at de har vyer for landet, at de tar i bruk foresight-tenkning i sine forslag, at de satser på kunnskap, satser på forskning, innovasjon, langsiktighet og ikke kun har øye for de neste ti månedene. Men med respekt å melde: Jeg tror jeg blir sabla skuffet!