trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-12-19:
Jeg vil anerkjenne regjeringens arbeid med sikte på å gjenopprette fulle normale forbindelser med Kina. Det har vært et langdrygt arbeid, og jeg tror det som i dag blir avklart mellom Norge og Kina, har vist at det har vært nødvendig å ta den tiden som var nødvendig for å få til en tekst og en forståelse som tar godt vare på begge parters hensyn. Jeg deler statsministerens vurdering av de mulighetene dette åpner for Norge, for vårt næringsliv og også for bredere samfunnsinteresser. Det er ikke naturlig for Norge å ikke ha fulle diplomatiske forbindelser med Kina i den verdenen vi lever i i dag. Jeg vil anerkjenne diplomatene, tjenestemennene og -kvinnene, utenriksministeren og statsministeren for det arbeidet som er gjort, og si at Arbeiderpartiet også ser fram til at vi nå kan gå inn i en ny fase i samarbeidet med Kina.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2016-12-19:
Dette var gledelige nyheter, og det er grunn til å gratulere regjeringen med resultatet av et viktig, langsiktig og møysommelig arbeid for å få dette til. Jeg synes også det er grunn til å trekke fram Børge Brendes arbeid i andre store og viktige prosesser som har bidratt til bl.a. avtalene i Iran og Colombia. Dette er et utenrikspolitisk arbeid som vil høste stor ære og bli stående i historisk perspektiv etter denne regjeringen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Jeg vil også berømme regjeringen for arbeidet som er gjort. Dette er svært viktig, særlig i en tid hvor vi ser at dette for norsk næringsliv kan åpne mange nye muligheter – muligheter som har vært stengt i flere år fordi man har hatt den situasjonen man har hatt. Det har vært viktig å bruke diplomatiet og alle muligheter der for å prøve å få dialogen i gang igjen. Det viktigste er å få i gang den politiske dialogen nettopp for å kunne åpne for et tettere samarbeid. Det er også svært gledelig at statsministeren sier at det startes samtaler for å se på muligheten for en frihandelsavtale med Kina, et av verdens aller største markeder. Det er viktig for næringslivet, og det er viktig for innbyggerne. Jeg vil som sagt berømme regjeringen og dem som har jobbet med dette, for det arbeidet som er gjort.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Etter å ha hørt et par av innleggene – særlig det fra min gode kollega Svein Roald Hansen – føler jeg et behov for å sitere noe fra komiteens innstilling, som også Fremskrittspartiet står inne for. Og nå snakker jeg ikke om der hvor flere partier har gått ut, men det neste avsnittet, som lyder: «Flertallet understreker at EØS-avtalen er av vital betydning for norsk næringsliv.» Det er helt åpenbart – EØS-avtalen er svært viktig og kommer til å være viktig i mange år framover. Men hvis vi går tilbake og ser på hva som var diskusjon bl.a. i Storbritannia forut for brexit-situasjonen, var det at man ønsket å se på deler av den avtalen som gjaldt EU-systemet, som viser at også innenfor EU var det utfordringer, utfordringer som det er vel verdt å ta inn over seg, og som man bør se nærmere på. Representanten Tybring-Gjedde var inne på ett av punktene, knyttet til det som har med eksport av velferdsordninger å gjøre. Det vet vi var et stort tema i Storbritannia. Det er også et tema som beveger seg mellom land, og det går an å se på deler av denne avtalen. Det er helt riktig at det ikke er noen reforhandlingsklausul når det gjelder EØS-avtalen som avtale, men det er helt åpenbart at dersom man ser områder hvor det kan være mulighet for å gjøre justeringer og endringer, bør man benytte seg av den muligheten når anledningen byr seg – gjerne i samarbeid med andre EU-land som også ønsker seg endringer. Vi må ikke være så hellig opptatt av vår egen avtale at vi ikke vil se om det er mulighet for forbedringer. Hva med artikkel 19? Artikkel 19 i EØS-avtalen sier at vi også gradvis skal bygge ned tollbarrierene knyttet til landbrukssektoren. I hvor stor grad har vi gjort det? På område etter område kan vi se på endringer, men EØS-avtalen som instrument ligger der og skal ligge der. Da jeg skrev min studentoppgave på begynnelsen av 1990-tallet, husker jeg godt at norske trailere med laks ble stoppet på grensen til Europa, nettopp fordi man ikke hadde gode nok avtaler. EØS-avtalen er viktig fordi vi får et standardisert opplegg. Det gjør også andre frihandelsavtaler viktige. Fremskrittspartiet er for frihandelsavtaler med flest mulig land, men vi må lage avtalene best mulig på vegne av norske bedrifter og Norges innbyggere. Det gjør vi, og det skal vi strekke oss etter å gjøre. Men det må ikke være slik at vi ikke kan se på – hvis det er mulig – om det kan gjøres positive endringer. Det er det dette dreier seg om, og det tror jeg alle i denne salen er enige i. I den forbindelse er denne Kina-avtalen så viktig. Vi ser positive ringvirkninger og signaler fra næringslivet med en gang, vi ser det komme på plass. Så får vi se hvordan det går med lakseprisen, men jeg vil i hvert fall innstendig oppfordre fiskeriministeren – når han kommer tilbake – om å sørge for at vi får flere konsesjoner til å produsere enda mer laks, som kan selges «world wide».
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
For en sunnmøring er en taletid på 3 minutter relativt kort, så da trenger man å tegne seg flere ganger for å få sagt det man vil. Jeg vil komme litt inn på bistand. Det er veldig viktig at den bistanden som vi gir til en rekke land, gjøres på en riktig måte, bl.a. ved at vi stiller krav for å motvirke korrupsjon, men ikke minst at vi ser at vi får effekt ut av de midlene som gis. Likevel er nettopp satsingen knyttet til utdanning og handel det aller, aller viktigste hvis vi skal få folk ut av fattigdom. Bistand i seg selv løfter ikke et eneste land ut av fattigdom. Bistand i seg selv fører ikke til at folk klarer seg i det langsiktige perspektiv. Det er handel og handel mellom land, at man faktisk kjøper varene, som bringer land ut av fattigdom og øker velferden. Derfor er det viktig at vi har det fokuset. Det siste temaet jeg vil komme innom, er knyttet til forsvar. Jeg vil gi stor honnør til forsvarsministeren som la fram en langtidsplan der hun var veldig klar på én ting, og det er at det som vi nå legger inn i langtidsplanen, må vi sørge for å finansiere. Vi må ikke kaste blår i øynene på dem der ute, i Forsvaret, og bare putte inn nye ting uten at man finansierer det. Det skaper en falsk trygghet. Det skaper feil forventninger. Og jeg vil gi stor honnør til forsvarsministeren for på vegne av regjeringen nettopp å ha vært veldig klar på det. Det er fint at vi fikk til en avtale om langtidsplanen med Arbeiderpartiet, og senere også med Kristelig Folkeparti og Venstre, som finansierte opp også neste års grunnlag for både de investeringene og ikke minst de omleggingene som skal til. Dette er viktig, og det viser at Stortinget, når man ønsker å få ting til, kan samarbeide og få ting til å fungere på en skikkelig måte. Det synes jeg tjener denne salen til stor ære – både det man gjorde i forbindelse med langtidsplanen, der man har ett flertall, og samtidig at man har respekt for hverandre og finansierer det opp også innenfor det budsjettmessige. Det mener jeg er viktig, for det sender et signal om at Forsvaret er viktig for alle sammen. Og så er det alltid slik at det gjøres endringer i langtidsplanene, og det foregår i regjeringen. Jeg har også sittet og hørt på at man er imot diverse endringer, men det er viktig å gjøre endringer nå, for vi må tilpasse oss til den tiden vi befinner oss i, og da kan vi ikke ha et forsvar for fortiden, vi må ha et forsvar for framtiden. Jeg husker veldig godt at de rød-grønne i sitt arbeid knyttet til Heimevernet var med på å legge ned flere heimevernsdistrikt – flere enn man overhodet har diskutert i denne regjeringen. Det må man ta inn over seg. Vi må ikke si én ting fra denne talerstolen i opposisjon, og gjøre noe annet når vi sitter i posisjon. Denne salen har sørget for at vi får et godt forsvarsbudsjett når det blir vedtatt i dag. I tillegg har vi også en god langtidsplan, og det er svært, svært viktig i årene som kommer.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Det var representanten Lundteigen som fikk meg til å ta ordet igjen. Å høre representantens to innlegg fikk meg til å tenke litt på hva som har skjedd de siste årene etter innføringen av EØS-avtalen. Det er klart man ser utfordringer, det har Fremskrittspartiet sagt, men Senterpartiet har altså siden innføringen av EØS-avtalen sittet i regjering i over halvparten av den tiden. Over halvparten av den tiden har altså det partiet som nå forteller nærmest med eder og galle hvor galen den er, sittet og styrt etter den. Jeg har lagt merke til at Senterpartiet gjerne vil gå inn i en framtidig regjering med bl.a. den største forsvareren av EØS-avtalen, som mener at man ikke skal røre noe som helst, nemlig Arbeiderpartiet. Da er mitt spørsmål til Lundteigen: Vil det kunne være akseptabelt å gå inn i enda en periode og sitte og styre etter EØS-avtalen?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2016-12-19:
Eg har òg lyst til å rose regjeringa for det arbeidet som er gjort. På vegner av Kristeleg Folkeparti vil eg seie at eg er veldig glad for den nyheita som statsministeren no kjem med. Det er viktig for Noreg. Likevel har eg òg lyst til å minne om at det i den dialogen som no blir mellom Noreg og Kina, er viktig at Noreg òg tør å vere kritisk til det me meiner det er grunn til å vere kritisk til. Me skal heller ikkje stikke under stol at me veit at ein del forhold knytte til menneskerettar er krevjande i Kina, og det er viktig at me tør å seie det i den dialogen som blir framover. Men dette er ei god nyheit. Det er ei god nyheit for Noreg; eg meiner òg det er ei god nyheit for Kina. Eg trur òg me skal kunne avstå det at utanriksminister Børge Brende ikkje er til stades under dagens budsjettdebatt. Det budsjettet har jo blitt så veldig bra etter at Venstre og Kristeleg Folkeparti fekk sett sitt merke på det.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2016-12-19:
Eg skal ikkje forlengje budsjettdebatten for mykje, men eg synest det er grunn til å påpeike at nettopp EØS-avtalen har vore eit lykkeleg kompromiss for dette landet. Viss me stiller oss spørsmålet om kor stort sannsyn det er for at Noreg blir medlem i EU, trur eg mange vil vere einige i at det ikkje er så stort sannsyn for at det skjer dei neste åra. Like lite sannsyn er det for at me vel å gå ut av EØS-avtalen. Eg meiner at EØS-avtalen har vore nettopp det lykkelege kompromisset. For å bruke Lundteigens ord, han meiner det har vore eit eksperiment: Det har vore eit særs godt eksperiment, eit vellykka eksperiment, for norsk næringsliv og for det politiske Noreg. Me har i stor grad sjølvråderetten vår varetatt, men òg på område der me er nøydde til å samarbeide, gjer me nettopp det. Ikkje minst: Det norske folket er tydelege på at dei ikkje ønskjer seg inn i EU, men dei er òg veldig tydelege på at dei er glade i EØS-avtalen. Han er det altså 53 pst. som seier tydeleg ja til. Det er 29 pst. som seier nei. Dei tala er altså blitt sterkare, og den norske befolkninga er òg meir positiv til EØS-avtalen. Så på vegner av EØS-partiet Kristeleg Folkeparti, me som fekk førstevalet vårt igjennom i desse åra på byrjinga av 1990-talet, synest eg det var ein fin måte å få avslutte denne debatten på.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2016-12-19:
Det er ein betydeleg enklare jobb Stortinget har med behandlinga av omgrupperingsproposisjonane i år, enn me hadde i fjor. Grunnen til det er at talet på asylsøkjarar har blitt lågare enn forventa, mens me i fjor opplevde det motsette. Me veit at på grunn av ODA-regelverket fører dette til betydelege endringar i utviklingsbudsjettet. Men denne gongen opplever me at me kan omdisponere nær ein halv milliard kroner på årets bistandsbudsjett til auka humanitær naudhjelp, og da er det naturleg at Syria står øvst på prioriteringslista. Me brukar no årleg milliardbeløp på humanitær bistand til denne delen av den kriseramma regionen. Sivilbefolkninga i Syria og Irak lid under krigshandlingane. Millionar er internt fordrivne, og deira naboland har på kort tid måtta ta imot fleire millionar flyktningar. Svært mange har fått husly hos private. Mange flyktningleirar er overfylte. Når FN sine naudhjelpsappellar ikkje blir fullfinansierte, får ikkje flyktningar den hjelpa dei treng, og me går inn i ein kald vinter. Derfor kjem omdisponeringane av 486 mill. kr til humanitær bistand ved årets slutt ekstra godt med og kan bety ein forskjell for dei som treng det aller mest. Eg vil òg vise til omgrupperingsproposisjonen innanfor Forsvarsdepartementet. Når det gjeld budsjettendringar, er det full einigheit om det. Det som denne gongen har skapt dissens i komiteen, var at regjeringa la inn ei sak som ikkje hadde noko med årets forsvarsbudsjett å gjere. Kristeleg Folkeparti meiner det er viktig at Noreg fortsatt skal ha eigen kapasitet til maritim overvaking i våre nærområde. Men Stortinget burde fått meir utfyllande informasjon før det blei lagt opp til vedtak om å godkjenne dette store investeringsprosjektet til rundt 10 mrd. kr. Me forventar at regjeringa kjem tilbake med ei eiga sak om kjøp av nye maritime overvakingsfly. Derfor støttar me forslag nr. 1, frå Senterpartiet, Venstre og Sosialistisk Venstreparti. Om det forslaget skulle falle, vil me sekundært støtte tilrådinga frå komiteen.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2016-12-19:
Eg er heilt einig i det statsråden seier om at det er fullt mogleg å leggje fram den typen saker i omgrupperingsproposisjonen. Men det spørsmålet eg har, er om det ikkje burde ha vore ein meir utfyllande informasjon til eit prosjekt som er på rundt 10 mrd. kr. Da har eg lyst til å understreke at Kristeleg Folkeparti meiner det er viktig at Noreg framleis skal ha ein eigenkapasitet til maritim overvaking i våre nærområde. Men når me gjer den typen investeringar, er det viktig at Stortinget får så mykje informasjon som ein kan, og det synest eg er vanskeleg å kunne sjå ut frå den dokumentasjonen regjeringa har valt å leggje fram i omgrupperingsposisjonen. Mitt spørsmål er: Ser statsråden at ein kunne fått ein meir utfyllande informasjon om eit så stort prosjekt?
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-12-19:
Jeg vil også benytte anledningen til å gi honnør til regjeringa og alle regjeringas folk som har gjort den innsatsen som skulle til for å normalisere et så viktig forhold. Vi er også positive til at man jobber med frihandelsavtaler. Jeg har også lyst til å løfte fram det samme som Hareide gjorde. Når vi nå har oppnådd disse kontaktene, er det også en anledning for oss til å løfte fram menneskerettigheter og de verdiene som vi ikke har fått løftet fram gjennom dialog de siste årene. Jeg syns at Norge fortsatt skal ha sine idealer i møte med land som har styreformer og bedriver menneskerettighetsbrudd som det er viktig for oss å påpeke, og bruke enhver anledning til å gjøre det. Og vi ser jo en verden der vi har en amerikansk president som beveger seg mer og mer bort fra en del internasjonale avtaler der Kina nå blir viktigere, f.eks. på klimaområdet. Jeg håper at det at vi nå har normalisert forholdet til Kina, også kan gjøre at vi kan bruke den kontakten til å øve press mot en stormakt i et klimaarbeid som det er viktig at de store maktene også er med og kjemper for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-12-19:
Statsråden sa at hun ikke hadde sett avtalen som er gjort med Kina, så da er det kanskje dårlig gjort å bruke formuleringene som står i den. Den er ganske kortfattet og lett å lese. Vi hadde heller ikke sett den før debatten i morges, og i avtalen står det i punkt nr. 3 at man ikke skal bryte med Kinas interesser eller «major concerns» – hvordan det nå vil bli sett på – og at man ikke skal undergrave noen av interessene deres og avstå fra ting som kan ødelegge de bilaterale relasjonene. Er statsråden sikker på at det hun forsikret om i innlegget sitt – at dette gir Norge full mulighet til å kritisere – er mulig med punkt nr. 3 i avtalen?
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-12-19:
Jeg vil begynne med å takke Christian Tybring-Gjedde for at han gjorde meg oppmerksom på at Venstre sto inne i feil merknad. Som så mange andre har også vi – på side 5 – blitt med på en EØS-merknad, der vi bare skulle vært med på den første setningen. Da er det klarlagt, sjøl om de fleste nok har fått det klarlagt i løpet av debatten. Jeg har lyst å kommentere det som blir sagt her om handelsavtaler. Det er et ugjendrivelig faktum at handel mellom mennesker fører til økt velferd. Det er et ugjendrivelig faktum at hvis land handler med hverandre, vil rikdommen i land øke. Det finnes sjølsagt gode handelsavtaler og dårlige handelsavtaler. Det finnes handelsavtaler som respekterer arbeidernes rettigheter, og det finnes handelsavtaler som ikke gjør det. Det finnes handelsavtaler som undergraver demokratiske institusjoner, og det finnes handelsavtaler som styrker demokratiske institusjoner. Handelsavtaler i seg sjøl er ikke problemet. Nei, de er faktisk en stor mulighet. Så at man i USA har laget dårlige handelsavtaler, at man over tid har svekket arbeidernes rettigheter, at man over tid har svekket muligheten for å få til lønnsvekst også i den lavere middelklassen, er ikke argumenter mot handelsavtaler. Det er argumenter mot dårlig politikk, og det er det jo vi som legger grunnlaget for, når man lager slike handelsavtaler. Hvis dagens tøvær overfor Kina fører til at det øker sjansen for at Norge skal få til en handelsavtale med Kina, er det fint hvis det er en god handelsavtale. Men jo mer jeg leser av den inngåtte avtalen, jo mer bekymret blir jeg. Det er en ekstremt ensidig avtale, og den innrømmer Norge lite egenkraft. I tillegg er det en avtale som er veldig mye strammere når det gjelder handlingsrommet for Norge, enn for f.eks. våre naboland. Så jeg tror vi trenger noen gode svar fra utenriksministeren på hva som virkelig ligger i de punktene. Men trusselen er ikke land som gjør avtaler seg imellom. Trusselen er de som lager de dårlige avtalene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-12-19:
Ja, det vil jeg.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-12-19:
Jeg skulle vel ha latt Solhjell avslutte, for hans bemerkninger er en diskusjon som jeg også gjerne vil være med på. Men den diskusjonen jeg ikke liker så godt, er diskusjonen der Lundteigen sier at EU ikke er en sterk nok føderasjon for å kunne bære en egen myntenhet. Det regner jeg med ikke betyr at han ønsker at det skal bli en sterkere føderasjon. Da er det noe annet som ligger bak, og det argumentet kommer i runde nummer to. Det handler om at det har sneket seg inn noen fra andre land som jobber her, og om å framstille det at vi har fri flyt av arbeidskraft som en trussel mot Norge, når det egentlig burde handle om hvordan vi sikrer like rettigheter og styrkede arbeidsforhold for alle som er arbeidere i Norge. Denne troa på at det er umulig å ha rettigheter for folk som kommer fra andre land, den nekter jeg å tro på, jeg tror at vi kan ha like sterke rettigheter for alle som jobber i dette landet uansett. Da er det vi som lager et for dårlig regelverk, og ikke at det kommer for mange innvandrere hit.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-19:
Eg synest det er grunnlag for å gratulere alle som har vore involverte i eit langvarig arbeid med å normalisere det norske forholdet til verdas største land, Kina. Det er viktig for oss å kunne ha normale politiske og diplomatiske forbindelsar med dei. Det er viktig for samarbeidet på ei rekkje område – klima, fattigdomsnedkjemping og område der Kina er heilt sentralt i verdspolitikken. Det er viktig for norske interesser, som igjen kan blomstre enda meir enn dei har gjort dei siste åra. Det er òg viktig fordi det gjev arenaer for å ta opp dei spørsmåla der vi har eit anna syn enn Kina. Der vi er kritiske til deira politikk, må vi vere til stades på felles arenaer og ha moglegheit til å ha bilaterale møte og normal kontakt. Eg vil leggje til at vi i dagane framover sikkert får anledning til å gå inn i bakgrunnsmaterialet for det arbeidet som her er gjort – dei felles erklæringane som ligg til grunn. Eg føreset at det på det området ikkje er gjort vedgåingar i det vi elles ville ha lagt til grunn som ein politisk standard for våre synspunkt på Kinas politikk når det gjeld menneskerettar, miljø eller andre ting, og at vi i fortsettinga vil opptre på same måte som vi gjer overfor alle andre land i verda, med grunnlag i dei universelle menneskerettane og dei verdiane vi står for. Det legg eg til grunn – at vi på same måte vil fortsetje med å skryte av det som er rett, samarbeide om felles utfordringar og ta opp kritikkverdige forhold. Og eg meiner, som representanten Hareide, at det er akseptabelt at utanriksministeren ikkje kjem til budsjettdebatten. Budsjettet hadde jo ikkje vorte betre av det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-19:
Vi får sikkert sjansen til å kome tilbake til det, men eg oppfattar svaret til statsråden som ganske avklarande: Nemleg at vi står fritt til å uttrykkje dei kritiske eller andre merknadene vi måtte ha, innanfor ramma av eit elles tett samarbeid mellom to land. Eg oppfattar det også slik at ho bekreftar at vi kan gjere det på same måte som vi tidligare har gjort, eller har gjort overfor eit anna land. Når det gjeld den lille disputten om EØS-avtalen, treng ein verken vere einig i representanten Tybring-Gjeddes eller statsråd Vik Aspakers syn på dette. Ein kan ganske enkelt lese teksten, det som faktisk står i merknaden. Og det som faktisk står i merknaden, er at komiteen understrekar at EØS-avtalen har fått nokre «uante negative konsekvenser», og at ein må arbeide for å forbetre vilkåra med sikte på norske interesser. Det ser eg på som eit stort framsteg i retning av å erkjenne nokre faktisk eksisterande problem. La meg då spørje på denne måten: Er statsråden einig i det ein samla komité skriv?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-19:
Korleis vi skal få avslutta denne debatten, veit eg ikkje, men eg teikna meg likevel, for å seie at det på mange måtar er riktig, som representanten Hareide var inne på, at EØS-avtalen har det litt spesielle ved seg at ingen eigentleg ville ha han – bortsett frå Kristeleg Folkeparti – men likevel har han stått seg i veldig lang tid. Det eg har tenkt på mange gonger her i stortingssalen, i Europa-debattar og i andre samanhengar – særleg i situasjonar der vi eigentleg er langt unna ein brei medlemskapsdebatt eller ein EØS-debatt ute i befolkninga – er at eg synest ofte det har vore vanskeleg å få tilhengjarar av EU-medlemskap og EØS-avtalen til å reflektere over og diskutere i litt rolege ordelag ein del av dei utfordringane ein likevel kan finne der. For det har jo gått nokre tiår no, og det har skjedd betydelege endringar sidan den gongen. Om eg får nemne nokre endringar: Representanten Lundteigen har heilt rett i at det er ein spesiell situasjon. Ein har fått ein veldig sterk økonomisk integrasjon i EU utan ein tilsvarande politisk overbygning, og det er framleis slik at det er veldig stor forskjell på realøkonomiane i landa. Det er først og fremst eit problem i eurosona, som ikkje vi er ein del av, men det slår likevel ut i europeisk økonomi. Det andre er at EØS-avtalen etter kvart har ført med seg ei rekkje nye avtalar, den siste no er EUs finanstilsyn. Etter kvart er det no allmenn aksept for at det betyr ei suverenitetsavståing i betydeleg grad frå oss. Det burde iallfall vere eit grunnlag for å debattere korleis EØS-avtalen er sett opp. For det tredje: Dersom vi ser rundt oss i Europa no, er det ingen tvil om at arbeidsinnvandringa er eit stort tema som har ei veldig kraft inn i den politiske debatten. Storbritannia var det landet som hadde teke imot flest arbeidsinnvandrarar frå Aust-Europa. Det var sannsynlegvis eit stort og viktig underliggjande tema for deira avgjerd om brexit. Korleis arbeidsinnvandring slår inn i land, og korleis vi handterer det som ein del av EØS-avtalen, burde etter mitt syn vere grunnlaget for ein roleg og sakleg debatt der vi, med litt ulike utgangspunkt, i alle fall kunne diskutere om EØS-avtalen har svakheiter, og om det finst måtar å forbetre han på. Det synest eg er ein mangel, både i den debatten eg har sete og høyrt på no, og i andre EU- og EØS-debattar vi har hatt i Stortinget.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-19:
Det er ikkje alt som er legalt, som er klokt. Det er heilt rett at når det gjeld investeringar, er det legalt å ikkje gjennomføre den alminnelege kvalitetssikringa, og det er definitivt legalt å leggje fram forslag om ei framtidig investering i nysalderinga. Begge delar er likevel svært uvanleg, og det er særleg uvanleg at ei så stor investering vert lagd fram med så lite informasjon og utan ekstern kvalitetssikring. Eg vil stoppe opp ved eitt spørsmål for bare heilt å tydeleggjere det, og statsråden bringa det opp sjølv, nemleg Finansdepartementet, slik at det står for ettertida: Forstår eg deg riktig, at Finansdepartementet er einig i at dette er den beste måten å gjennomføre investeringa på, altså å la vere å gjennomføre kvalitetssikring gjennom KS1 og KS2? Er det riktig at Finansdepartementet er einig i det?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-19:
Miljøpartiet De Grønne og jeg slutter oss til rekken av gratulanter. Dette er bra for Norge, og det er godt at vi har en regjering og byråkrater i utenrikstjenesten som har oppnådd et sånt resultat. Det å ha en åpen og normal dialog med verdens største land og verdens, etter hvert kanskje, aller viktigste politiske aktør er selvfølgelig uhyre viktig. Kina utøver stadig større politisk innflytelse på stadig større deler av verdens politikk, særlig i sitt eget nærområde, men også andre steder. Kina er verdens fabrikk. Kina er ledende teknologisk samtidig som det går på bekostning av utslipp på 1950-tallsnivå i deres eget land. Kina er en stadig mer interessant motpol i klimapolitikken til det USA som vi kanskje kan komme til å se i Trumps ånd. Alt dette er veldig bra, og så – som flere har vært inne på – blir det svært interessant å se hvilke betingelser denne avtalen er inngått på. Utgangspunktet for Norges dårlige forhold til Kina var nobelprisen til Liu Xiaobo i 2010. Han sitter fortsatt i fengsel. Kona hans, Liu Xia, sitter fortsatt i husarrest, og det er en viktig forutsetning at Norge opprettholder den posisjonen vi hele tiden har hatt og skal ha i menneskerettighetsspørsmål. Men dette er en veldig god dag, og vi har nå en normal kanal for å snakke med Kina om disse forholdene.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-12-19:
Det var en gledelig nyhet å få like før jul. Gratulerer til alle som har jobbet med dette. Jeg deler fullt og helt statsministerens vurderinger av hva det betyr for Norge at man nå får normalisert forholdet mellom Norge og Kina. Det er rett, som det er påpekt, at vi har en lang felles historie. Jeg håper at det nå betyr at næringslivet får et tettere samspill med Kina. Jeg håper vi får et tettere samspill med Kina i klimapolitikken, og jeg håper – som andre har påpekt – at vi også kan påpeke det vi synes er viktig når det gjelder menneskerettighetene. Det er ingen tvil om at det fortsatt er en jobb å gjøre på det området. En gladnyhet like før jul – det takker vi regjeringen for, og vi takker alle som har bidratt til å få dette på plass.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2016-12-19:
Nærhet til sykehus er en kvalitet i seg selv, spesielt for eldre pasienter, og gjør at det lettere er mulighet for å samarbeide med kommunehelsetjenesten. Senterpartiet vil styrke lokalsykehusenes mulighet til å behandle de vanligste tilstander og sykdommer og opprettholde akuttkirurgi som en del av breddekompetansen. Derfor styrker vi sykehusøkonomien med 1 mrd. kr utover regjeringen sitt forslag. Etter budsjettavtalen har det beløpet økt til 1,4 mrd. kr. 500 mill. kr av disse er begrunnet i behov for å utvikle lokalsykehustilbudet og styrke ambulansetjenesten i distriktene. I dag blir to av tre pasienter som blir innlagt på sykehus, behandlet på lokalsykehusnivå. I dag forsvinner ambulansene mange steder. Det er ikke holdbart. Trygghet og nærhet er utrolig viktig, og prehospitale tjenester må styrkes. Det gjelder bilambulanse, det gjelder båt, det gjelder helikopter, og det gjelder fly. Vi trenger alle de elementene for å sikre at folk raskt kommer seg fram til livreddende behandling. Derfor må ambulansetjenesten bygges ut, ikke sentraliseres, som vi ser nå, og det er helt nødvendig at responstidene følges opp og lovfestes. Jeg gruer meg mange ganger når jeg er ute og kjører langs veiene på vinterstid. Det er så mange nestenulykker og så mange ulykker. Det er bare et hell mange ganger at man berger seg. En alvorlig ulykke der det er stor skade og man ikke har skikkelig helikopter, og der man ikke har nærhet til ambulansen og må vente, kan få fatale følger. Derfor er ambulansetjenesten utrolig viktig, og det er trasig å se alle kuttene som er, ikke bare i Nordland, ikke bare på Helgeland, der jeg kommer fra, men mange plasser rundt om i landet. Jeg må si at jeg er forundret over at man ikke vil videreføre Klara Klok-prosjektet, som har levd i mange år, og som har fungert godt. Senterpartiet vil at det skal fortsette, og vi prioriterer 3 mill. kr til dette. Til sist: Jeg synes det er ganske kjipt at man ikke styrker TT-ordningen. Tilrettelagt transport for brukere med særlige behov er utrolig viktig for folk som trenger tilrettelagt transport for å kunne være med i samfunnet på lik linje med alle andre.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Den politiske arven etter Alvheim jobber vi med her i dag. Alvheim var utrolig opptatt av rettferdighet, og selv Arbeiderpartiet skriver i sine merknader at de er kjent med at dagens ordning er urettferdig. Man kan velge å sitte rolig og se på at mange tusen alvorlig syke mennesker som trenger fysioterapi, som er avhengig av fysioterapi, har en forhøyet egenandel, til tross for at de har dårlig økonomi, mens andre som er i akkurat samme situasjon, får det helt gratis. Så dette handler om å gjøre tilbudet likt tilgjengelig for alle som er i samme situasjon.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Det viktigste for Fremskrittspartiet da vi gikk til valg, var å løfte sykehusenes økonomi. Vi ønsket å løfte den mye, fordi vi trengte å få ned ventetidene, vi trengte å få vekk korridorpasienter, og vi trengte å få færre som sto i kø. Så har alle de budsjettene som vi har lagt frem, vært betydelig høyere enn det de rød-grønne greide gjennom åtte år. Så hvis dette budsjettet skal være et stort problem, har vi i så fall hatt åtte rød-grønne svært problematiske sykehusår. Vi kan alle ønske oss penger inn i himmelen for sykehusene, men det er en betydelig styrking i år som i alle de andre årene.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Sykehusene våre drives i dag sånn som de gjorde under de rød-grønne. De har ansvaret for pasientene og deres sikkerhet, og det er de som tar ansvar for hva som er forsvarlig helsebehandling. Ingen sykehus sender ut pasienter hvis de mener det er uforsvarlig. Det ville være i strid med oppdraget deres. Så er det sånn at hvert eneste år så lenge jeg kan huske, og så lenge jeg har vært på Stortinget, har det i budsjettbehandlinger vært skreket om at man må gjøre noen kutt eller noen endringer. Dette er ikke noe nytt. Sykehusene står i en omstilling. De må tenke nytt, og de må jobbe annerledes hele tiden. Det er ikke snakk om å kutte i pasientbehandlingen, men det handler om å gjøre ting mer fornuftig og bruke ressursene på en mer riktig måte. Vi vet at det er mange flaskehalser, og at det er mye ressurser å spare på å jobbe mer fornuftig.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2016-12-19:
Det har vært mye diskusjon om sykehus i dag. Jeg har lyst til å minne om at helsebudsjettet har økt med 40 mrd. kr siden Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen overtok. 189 mrd. kr blir foreslått til helse. Det gjelder for alle partier i helsekomiteen, også regjeringens forslag og det som blir vedtatt. Når man hører debatten, høres det ut som om det er store forskjeller på hvordan vi satser på helse. Innretningen er noe forskjellig. Jeg kunne akseptert kritikk for sykehusbudsjettene hvis den rød-grønne regjeringen hadde satset på sykehusene, men vi hadde åtte år med sultefôring av sykehusene, og det har kommet et løft nå med ny regjering. Arbeiderpartiet stemmer i dag mot å gi gratis fysioterapi til barn og unge opp til 16 år. Den ordningen som de sier er urettferdig, gjør de enda mer urettferdig ved å øke byrden for dem som ikke har et fritak. Da blir det litt underlig når Arbeiderpartiet skriver i sine merknader at de vet at ordningen er urettferdig, men likevel gjør de den enda mer urettferdig. Jeg skal ikke trekke ut tiden mer, men bare gjøre oppmerksom på at det ligger to forslag fra SV og to forslag fra Senterpartiet som er nye og fremmet i dag, og jeg anbefaler Fremskrittspartiets gruppe å stemme imot de forslagene.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-12-19:
Julegaven fra regjeringa og støttepartiene til kronisk syke, funksjonshemmede og utviklingshemmede som påfører disse gruppene en ekstrautgift på 2 000 kr året, nå rett over nyttår, står i grell kontrast til de store skattekuttene og andre lettelser som bl.a. milliardærene i det norske samfunnet har fått med denne regjeringa. Så spørsmålet mitt til representanten fra Fremskrittspartiet er rett og slett: Hvor blir det av den politiske arven etter John I. Alvheim?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-12-19:
Det er dyrt å være syk. Mange som lever et helt liv med kronisk sykdom og/eller med ulike funksjonsnedsettelser, har også utfordringer knyttet til lave inntekter og høye sykdomsutgifter. I år har mange av dem fått en ekkel julegave fra regjeringa: I 2017 får pasienter som står på den såkalte diagnoselista, en ekstraregning fra regjeringa på 2 000 kr i året. Det er bl.a. kronisk syke og funksjonshemmede som står på denne lista. De fleste av dem er langt fra lønnsadelen i det norske samfunnet, som den samme regjeringa har tilgodesett med milliarder av kroner i skattekutt de siste årene. Det er fryktelig urettferdig at regjeringa påfører tusenvis av kronisk syke og funksjonshemmede med lave inntekter ekstra utgifter for å finansiere sin opptrappingsplan for habilitering og rehabilitering. Det dårligste argumentet fra den kanten er likevel at ordningen ikke treffer alle som trenger den. Derfor må noen av dem som trenger gratis fysioterapi aller mest, fratas dette og nå betale. Det er dessuten trist at støttepartiene til regjeringa er med på å sikre flertall for årets ekleste julegave. Julefreden har dessverre ikke senket seg på Sørlandet sykehus i år heller. Etter mange år med uro og konflikter trodde vi endelig at det var tid for ro og rom for å videreutvikle sykehusene i Flekkefjord, Kristiansand og Arendal. Etter behandlingen av Nasjonal helse- og sykehusplan og etablering av stedlig ledelse på hvert av de tre sykehusene så det lyst ut. Dessverre har sykehusledelsen enda en gang, med direktøren i spissen, bidratt til å skape uro ved å så tvil om hvorvidt sykehuset i Arendal med nedslagsfelt på ca. 100 000 innbyggere, 500 000 innbyggere til PCI-senteret og over 1 000 fødsler i året er å betrakte som et stort akuttsykehus. Dette gjøres fordi en ønsker å flytte vitale funksjoner, herunder akuttkirurgi, til Kristiansand. Det skaper selvsagt utrygghet og uro. Jeg vil derfor be helseministeren sørge for at Helse Sør-Øst og sykehusdirektøren forholder seg til Stortingets behandling av Nasjonal helse- og sykehusplan i tida framover og slutter med sin frie tolkning.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-12-19:
Det er ikke sikkert at jeg rekker å kommentere det med julegaver, så det kommer jeg kanskje tilbake til i et senere innlegg. Barn, ungdom og voksne med livslange og store hjelpebehov blir i altfor stor grad neglisjert av hjelpeapparatet. Jeg merker meg de siste dagers debatt om BPA, som nettopp er et av mange eksempler på at alt ikke er som det skal være. Utfordringen er at vi verken har en spesialisthelsetjeneste eller kommuner som er spesielt opptatt av å sørge for at disse innbyggerne og foreldrene deres skal ha et fullgodt liv. La meg først ta en visitt til spesialisthelsetjenesten. Etter mange samtaler med foreldre, brukere, brukerorganisasjoner, ansatte og sykehusledere synes det klart at spesialisthelsetjenesten prøver å skyve fra seg mest mulig av sitt ansvar. Vi er nødt til å tydeliggjøre spesialisthelsetjenestens ansvar for diagnostisering, behandling, oppfølging og veiledning av brukere, foreldre og kommuner. Det kan dessverre se ut som om mange, særlig barn og unge innenfor denne kategorien, blir grovt nedprioritert av sykehusene. I mange kommuner er bildet dystert. Lista over utfordringer er lang. Stikkord er BPA, avlastning, omsorgslønn, koordinator, botilbud, barnehagetilbud, SFO-tilbud, skoletilbud, m.m. Vi trenger et enda tydeligere regelverk, som sikrer likeverdige, koordinerte og gode tjenester til de mest sårbare og deres familier. Men vi trenger også et tilsyn som i langt større grad følger dette området opp. I dag er det dessverre sånn at fylkesmennene ikke ønsker å ta i disse sakene, og når de gjør det, dekker de seg bak definisjoner som «forsvarlig tilbud» og «lokal handlingsfrihet» – uten å gå inn i realitetene. Dette er uakseptabelt. En vei ut av dette uføret vil bl.a. være å følge opp den nylig avgitte NOU-en På lik linje – åtte løft for å realisere grunnleggende rettigheter for personer med utviklingshemming.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2016-12-19:
Først en liten visitt til representanten Hoksrud og det som ble referert til om eldreomsorgen i Arendal. Den saken behandles seriøst og grundig. Det er alle partiene i Arendal orientert om, inkludert hans partifeller, og de har heller ikke hatt noe å utsette på den behandlingen denne saken får. Det er kanskje ikke alt som kommer fram i et medieoppslag heller, bare så det er sagt. Når det gjelder Høyres og regjeringas julegave til noen av dem som har minst i samfunnet vårt, og som står på den såkalte diagnoselista, så er det potensielt 236 000, mens det er 45 000 som ikke står der, men som kanskje burde vært inne. Men det har vel aldri vært god fordelingspolitikk å ta fra dem som har lite, for å kunne finansiere tiltak til andre som har lite. Da bør en kanskje se på hvordan en gjør dette. Vi ser også at diagnoselista ikke nødvendigvis er en varig løsning, men vi ønsker tid for å komme fram til gode løsninger som gir gode skjermingsordninger for dem som har minst, og som har høye sykdomsutgifter. Da påfører man ikke dem som har aller minst, en utgift på 2 000 kr over natta. Det er en klein julegave, for å si det sånn.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Da statsbudsjettet vart lagt fram, gjekk både Legeforeninga og Sjukepleiarforbundet ut i ein felles kronikk og åtvara mot eit veldig svakt sjukehusbudsjett. Dei sa at dette er det første steget på vegen til eit todelt helsevesen i Noreg. I regjeringspartia sine forhandlingar med Kristeleg Folkeparti og Venstre har dette sjukehusbudsjettet vorte ytterlegare svekt. På Sørlandet sjukehus planlegg dei no for å kutta 200 årsverk neste år. På Sjukehuset Innlandet planlegg dei òg for store kutt, og Legeforeninga på Oslo universitetssjukehus uttaler at dei er svært bekymra for om budsjettforslaget for 2017 er gjennomførleg, og dei meiner at effektiviseringskravet og dei tilhøyrande resultatkrava synest urealistiske. Spørsmålet mitt til Framstegspartiet er: Er Framstegspartiet fortruleg med det helsebudsjettet som no vert vedtatt for neste år?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
I budsjettproposisjonen frå regjeringa står det om effektiviseringsreforma som vil bety vel 700 mill. kr for helseføretaka. Men da føreslår regjeringa å leggja tilbake igjen vel 500 mill. kr, sånn at det reelle kravet til effektivisering vert 177 mill. kr. Grunnen til at dei legg tilbake igjen, er at regjeringa meiner at utan vil ikkje sjukehusa klara nødvendige investeringar i bygg og utstyr. Når Høgre på Stortinget likevel har eit anna syn, der dei tillèt nesten opp mot same beløpet i kutt, er spørsmålet mitt: Kvifor meiner Høgre i regjering at eit sånt kutt vil gå ut over nødvendige investeringar i bygg, anlegg og sjukehus, mens Høgre på Stortinget meiner at det er heilt greitt?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet stod for nokolunde same linja da vi behandla Nasjonal helse- og sjukehusplan opp mot lokalsjukehus og akuttfunksjonar. Difor vart eg litt overraska da eg såg at Kristeleg Folkeparti i sitt alternative budsjett òg har auka effektiviseringskravet til sjukehusa med 0,1 pst., som eg antar utgjer om lag 100 mill. kr – og som eigentleg er i strid med det rådet som er gitt frå departementet om at sjukehusa no treng midlar for å kunna investera i bygg og anlegg. Eg veit at representanten er opptatt av Sørlandet sjukehus, og der er det planlagt å kutta 200 årsverk dei neste åra, og ytterlegare 200 i åra etter det. Spørsmålet mitt er: Korleis vurderer Kristeleg Folkeparti dette med sjukehusøkonomi opp mot dei planane som ligg føre for f.eks. Sørlandet sjukehus no?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Den merknaden trur eg representanten misforstår med vilje. Det er ein merknad som handlar om forsking og balansegangen mellom føretak og den frie forskinga osv. Den merknaden må ein ikkje forstå slik at vi ikkje anerkjenner ideell sektor. Det er vel heller ingen ting i den merknaden som omtaler ideell sektor. Elles vil eg seia at vårt forslag om å setja eit mål for kor stor ideell sektor skal vera i Noreg, var eit representantforslag som faktisk fekk fleirtal i Stortinget, inkludert Høgre og Framstegspartiet, om at regjeringa skulle koma tilbake med ei sak til Stortinget om å setja eit måltal. Det synest eg er veldig positivt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Takk for eit langt spørsmål. Først må eg ærleg seia at eg tenkte at her snakka representanten om seg sjølv og Framstegspartiet, som lokaldemokratiets største forsvarar, men som hyppig går inn frå staten og skal overprøva. Det er faktisk heilt feil at Senterpartiet har hatt mange forslag om det. Representanten kan lesa vårt budsjett. Ein kan lesa våre prioriteringar, og vi prioriterer minst mogleg øyremerking. Vi øyremerkjer når det er nødvendig. Når det gjeld statleg finansiering, er det slik at der er vi på linje med folk flest. Det er ingen der ute som vil ha statleg finansiering av eldreomsorga. Det er knapt nokon kommunar som vil det, sjølv om ein lokkar med pengar. Grunnen er at det er ingen ting i helsepolitikken som er meir lokal enn eldreomsorga, der ein går inn i heimane til folk, der ein hjelper folk – klart det må styrast lokalt, og det vil Senterpartiet kjempa for.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Eg såg med ei viss forundring at representanten Kjenseth deltok i eit fakkeltog på Lillehammer om sjukehus. Venstre var jo det partiet som skulle skapa føreseielegheit i Helse-Noreg med sin avtale med regjeringspartia i Nasjonal helse- og sjukehusplan, men i dag, omtrent no, kl. 11.30, pågår det ei anna markering i Helse-Noreg. Det er i Odda, der det kl. 11.30 skal vera ein marsj opp mot sjukehuset, for i dag skal ei prosjektgruppe leggja fram si anbefaling om Odda sjukehus skal behalda akuttkirurgi. Der gjekk Venstre ut etter sjukehusavtalen i vår og sa at Venstre var garantisten for at Odda skulle bevara akuttkirurgien. Spørsmålet mitt er: Dersom – for å ta Odda no – dei mistar akuttkirurgien, kva vil Venstre føreta seg i den saka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Barns bruk av legemiddel inneber fleire og større risikomoment enn hos vaksne. Frå nyttår er det i alle fall ein fare for at Noreg mistar eit viktig oppslagsverk for medisinar til barn. Legar treng naturlegvis tilgang til god og oppdatert informasjon når dei skal skriva ut medisinar til barn, og ofte er det medisinar som da ikkje er omtalte i den norske Felleskatalogen. Dette er eit internasjonalt oppslagsverk som helsetenester i Noreg tidlegare har hatt tilgang til. No vil dette kosta meir pengar frå nyttår, og dette er saka. Heldigvis er det ein samla komité som i dag føreslår at vi ber regjeringa sikra ei løysing som bidreg til at norsk helseteneste får allmenn og nasjonal tilgang til dette nettverket. Men i desse dagar må kompetansenettverket ta stilling. Vil statsråden ta tak i saka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Til opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering som ligg i budsjettproposisjonen: Senterpartiet føreslår at den planen bør sendast i retur til regjeringa. Den fekk veldig sterk kritikk i høyringsrunden. Han er lite konkret, han er ikkje finansiert, og ein sender rekninga til pasientane ved å innføra eigendelar. Når det gjeld dagaktivitetsplassar, som mange har vore innom, føreslår Senterpartiet konkret at tilskotssatsen skal aukast til 50 pst. Det er det einaste rette å gjera. I fjor gjekk to tredelar av tilskotet tilbake til staten fordi det sto urørt. Kommunane brukar ikkje tilskotet, og derfor må vi betre tilskotet. Dette føreslo Senterpartiet for to år sidan, og no bør fleirtalet sjå på dette. Når det gjeld den gylne regelen at vekst innan rus og psykisk helse skal vera større enn veksten innan somatikken, tenkjer eg at det er oppsiktsvekkjande at fleirtalspartia i det heile tør å bruka denne regelen som eit bevis på satsinga på rus og psykiatri, for den har jo vore innført i tre år, men har ikkje verka i tre år. Og når styreleiaren på St. Olavs Hospital til NRK spør om regelen kan tolkast slik at den er oppfylt dersom føretaket kuttar mindre i psykiatrien enn i somatikken, så viser det kor gale dette har gått. Helseministeren nemnde ikkje i sitt innlegg orda «folkehelse» eller «førebygging» med eitt ord, og det er ikkje i den første budsjettdebatten det har skjedd. Regjeringa skal utvikla pasientens helseteneste, og da forstår eg at det er viktig med pasientar. Senterpartiet vil utvikla folkets helseteneste, og det er noko langt meir enn å behandla pasientar. Vi vil ha likeverdige helsetenester, og vi vil ha desentraliserte helsetenester, noko som er grunnlaget for heile vårt solidariske samfunn. Når det gjeld sjukehusbudsjettet, er det snakka veldig mykje om det i dag. Senterpartiet prioriterer 1,4 mrd. kr meir, som omfattar 500 mill. kr til lokalsjukehus, 100 mill. kr til fødetilbod, 100 mill. kr til rus og psykiatri og 100 mill. kr til fleire turnusstillingar og utdanningsstillingar. Men eg er forskrekka når eg høyrer på debatten i dag, at ein har skylappar på seg når det gjeld kva som faktisk skjer der ute. I føretak etter føretak planlegg dei kutt til neste år, dei planlegg å ta ned årsverk, og det skjer over heile landet. Er fleirtalet innforstått med dette? Eg berre spør. Til slutt til representanten Aasland: Arbeidarpartiet kunne ha gjort noko anna i denne saka om det ville.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-12-19:
Ein samrøystes komité føreslår at «Stortinget ber regjeringen sikre en løsning som bidrar til at norsk helsetjeneste får en allmenn og nasjonal tilgang til solid, trygg og kvalitetssikret informasjon om alle legemidler som er i rutinemessig bruk til barn». Til statsråd Høie: Det svaret som vart gitt i replikkordskiftet, synest ikkje eg er akseptabelt. Stortinget ber no regjeringa finna ei løysing, og da synest eg svaret – at ein skal be føretaka vurdera dette vidare – ikkje er akseptabelt, for dette hastar, og ein må finna ei løysing no, før nyttår. Til representanten Wilhelmsen Trøen om våre to lause forslag om helsearkivet: Dette er ei sak som går på fleire komitear. Vi sit ikkje i kulturkomiteen, så vi tar det no i helsekomiteen. Det er slik at er ein einig i forslaget om å leggja til rette for forsking og brukarkompetanse innan IKT, så røystar ein for det. Det skal i alle fall vi gjera. Elles støttar vi SV sine lause forslag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-19:
Regjeringen og stortingsflertallet mangler jo ikke penger. Det har aldri vært så mye penger til disposisjon som det er nå, spørsmålet er bare hvordan man bruker dem. Kvinneklinikken på Ahus sier f.eks. nå at de er nødt til å sende ut flere av dem som har født, veldig mye tidligere, som en følge av det representantens parti og regjering kaller effektivisering. De mener altså at det er 500 av de fødende som skal sendes hjem enda tidligere enn i dag når vi vet hvor alvorlig dette kan være for veldig mange. Jeg synes det er helt grelt at det ikke er viktigere enn skattelette. Jeg har lyst til å spørre representanten: Hva er det som gjør at Fremskrittspartiet synes det er fornuftig å spare penger på nyfødte og mødre som knapt er ferdig med fødselen, før de skal ut av sjukehuset?