Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-06-15:
Tomtefesteloven har vært behandlet i Stortinget flere ganger de siste årene, sist våren 2003. En samlet justiskomite bad i Innst. S. nr. 102 for 2003-2004 Regjeringen om "å legge frem for Stortinget ulike alternativer til regelverk som innebærer rett til innløsning av festetomter til bolig og fritidsformål". Regjeringen har fulgt opp dette vedtaket i Ot.prp. nr. 41 for 2003-2004 som behandles i Odelstinget i dag. Det har vært betydelig uro rundt tomtefesteinstituttet i de senere år. Uroen skyldes at flere festere i avtaleforhold med såkalt tomteverdiklausul fikk en kraftig oppregulering av festeavgiften etter at prisreguleringen ble opphevet 1. januar 2002. Det er viktig for meg og for Kristelig Folkeparti å påpeke at dagens tomtefestelov § 11 begrenser den avgiftsøkningen som kan kreves med hjemmel i lovens § 15. Det er ikke anledning til å kreve en festeavgift som er urimelig høy, sett i forhold til det som vanligvis blir betalt i området ved inngåelse av ny festeavgift på tilsvarende vilkår. Men det er også viktig for oss å formidle et riktig bilde av det store flertallet festekontrakter. De fleste kontraktene inneholder avtale om avgiftsregulering i henhold til endringer i pengeverdien. 70 pst. av de som fester tomt til boligformål, har en årlig festeavgift på under 3 000 kr. Det samme gjelder for i overkant av 75 pst. av dem som fester tomt til fritidsbolig. Dette viser at en endring i tomtefesteloven § 15 som trådte i kraft 1. januar 2002, slett ikke har slått urimelig ut for flertallet av festerne. Tomtefesteloven § 15 har dessuten gitt flere grunneiere mulighet til økt avkastning på eiendommer som i årtier har gitt lavere avkastning enn avtalt på grunn av prisregulerte festeavgifter. Hensynet til forutsigbarhet, innrettelse, tilknytning og konfliktforebygging tilsier imidlertid etter regjeringspartienes mening at festeavgiften for framtiden bør følge utviklingen i pengeverdien. Men vi vil, litt forenklet sagt, tillate én oppjustering i tråd med gjeldende lov og festeavtale før de nye reglene om framtidig utgiftsbegrensning slår inn. Det følger også av vårt forslag at dagens tomteutnyttelse skal legges til grunn ved fastsetting av festeavgift, ikke tomtens tenkte utnyttelsesgrad. Dette vil gjøre situasjonen lettere for dem som fester større tomter. Arbeiderpartiet og SV er enige med regjeringspartiene i at tomtefesteleien for framtiden bør reguleres etter endringer i pengeverdien, men de vil ikke tillate en gangs oppregulering. Fremskrittspartiet ønsker på sin side ingen endringer i tomtefesteloven § 15, men ber Regjeringen vurdere alternative tiltak som kan avhjelpe situasjonen for dem som har fått økonomiske vansker som følge av økning i festeavgiften. De som fester tomt til bolig eller hytte, vil som regel være sterkt knyttet til eiendommen. Bortfeste av tomt til bolig og fritidshus innebærer en varig eller særdeles langvarig omdisponering av tomten. En festetid på 99 år er f.eks. svært vanlig. Et slikt festeforhold innebærer i realiteten at bortfesters eierbeføyelser over tomten langt på vei er redusert til en rett til varig avkastning i form av festeavgift. Regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og SV er derfor enige om at det som hovedregel bør gis rett til innløsning for dem som fester tomt til bolig og fritidshus. Den 21. januar i fjor ble det sendt ut en pressemelding om tomtefeste på vegne av representanten Kvakkestad fra Fremskrittspartiet, representanten Dybevig fra Høyre og meg selv. I denne står det at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har "i dag blitt enige om å utvide retten til innløsning av festetomt". Fremskrittspartiet har endret standpunkt og er i dag mot innløsningsrett for tomtefestere. Regjeringspartiene mener at det er nødvendig å gjøre visse unntak fra en generell rett til innløsning av tomt festet til bolig eller fritidshus. Flere gårdsbruk har festet bort tomter for å sikre næringsinntekter i framtiden. Det er etter vår mening ønskelig å opprettholde tomtefeste som et viktig inntektsgrunnlag i landbruksnæringen. Ordningen ivaretar behovet for en årlig inntektsstrøm til eiendommen, også etter et generasjonsskifte. Dette er i flere tilfeller en forutsetning for å opprettholde bosettingen på bruket. Regjeringspartiene mener derfor at det bør gjelde et unntak fra innløsningsretten for tomter som er festet bort til fritidshus når tomten hører til en landbrukseiendom og festeinntektene utgjør minst 10 pst. av næringsinntekten det året innløsningen kreves. Vi mener dessuten at det bør gjelde unntak fra retten til innløsning der festetomt ligger i en bygdeallmenning. Fremskrittspartiet som nå er mot innløsningsrett for festere, vil ikke støtte noen av de foreslåtte unntak fra innløsningsretten. Jeg tillater meg å påpeke at Fremskrittspartiets standpunkter i denne saken mangler indre sammenheng. Det er rett og slett ulogisk. SV støtter unntaket som gjelder bygdeallmenning, men er mot det såkalte landbruksunntaket. Arbeiderpartiet går mot alle unntak fra retten til innløsning. Med unntak av Fremskrittspartiet mener imidlertid komiteen at det ikke skal gis rett til innløsning på statens umatrikulerte grunn i Finnmark nå. Spørsmålet om festers rett til innløsning i Finnmark bør ses i sammenheng med det øvrige regelverket for forvaltning av grunn og naturressurser i fylket og bør derfor behandles i sammenheng med Ot.prp. nr. 53 for 2002-2003, som omhandler forslag til Finnmarkslov. Retten til innløsning får liten betydning om den ikke følges opp av regler om prisfastsettelse som er enkle både å forstå og å praktisere. Regjeringspartiene har lagt betydelig vekt på at reglene om innløsning skal være forståelige. De skal ikke være tvisteskapende og heller ikke prosessdrivende. Det har dessuten vært viktig for oss å finne fram til et rimelig nivå på vederlaget ved innløsning. Det har også vært en viktig forutsetning at reglene for fastsetting av innløsningssum er innenfor de grenser som Grunnloven setter. En festet tomt kan etter regjeringspartienes forslag innløses til 30 ganger oppjustert årlig festeavgift dersom partene blir enige om dette. I de fleste tilfeller vil bortfester med denne modellen få erstattet minst den inflasjonsjusterte verdien av råtomten da festeforholdet ble opprettet, og i mange tilfeller mer enn dette. Dersom partene ikke blir enige om at tomten skal innløses etter en 30 ganger oppjustert festeleie, kan hver av partene kreve at innløsningsprisen skal fastsettes etter en skjønnsbasert regel, den såkalte 40 pst.-regelen. Vi foreslår at man skal ta utgangspunkt i råtomtverdien på innløsningstidspunktet. Fra tomteverdien trekkes verdien av de investeringer som er gjort av fester. Innløsningsprisen settes så til 40 pst. av resterende. Ved en inkurie reflekterer ikke regjeringspartienes forslag til tomtefesteloven § 37, slik denne er beskrevet i innstillingen, fullt ut det jeg nå har sagt om prisfastsettelse etter skjønnsregelen. Jeg viser til det omdelte korrigerte forslag til § 37 og anbefaler Odelstinget å stemme både for dette og for regjeringspartienes forslag, som er innstillingen. I proposisjonen foreslås en regel for minste innløsningssum på 50 000 kr. Denne bestemmelsen foreslås nå fjernet som en følge av at vi foreslår en skjønnsbestemmelse. Minstesummen var ment å være en sikkerhetsgaranti for grunneiere som har festet bort tomter til svært lav pris. Den skjønnsbaserte regelen vil imidlertid ivareta dette formålet. Jeg vil også påpeke at 50 000-kronersregelen i noen tilfeller ville gitt en innløsningspris over markedsverdi. Ved å erstatte regelen om minstesum med en skjønnsbasert regel vil man ivareta hensynet til de festerne som fester tomter i områder med lave tomteverdier. Dersom partene ikke blir enige om hvilken innløsningspris som følger av reglene som jeg nå har gjennomgått, kan de få en takstmann eller andre de har tillit til, til å angi prisen. Men dersom de ikke blir enige om en enkel utenomrettslig metode for tvisteløsning, skal prisen fastsettes ved lensmannsskjønn. Dette er en enkel og ikke minst rimelig måte å fastsette prisen på. Fra enkelte miljøer har det blitt hevdet at forslagene i proposisjonen er i strid med Grunnloven § 105. Et stort flertall i komiteen - alle med unntak av Fremskrittspartiet - mener at forslagene slik de er utformet i proposisjonen, og slik de framgår av innstillingen med det korrigerte forslaget til tomtefesteloven § 37, fullt ut er i overensstemmelse med Grunnloven. De lovendringsforslag som regjeringspartiene i dag fremmer for Odelstinget, gjelder et oppgjør ved innløsning av tomt i et langvarig kontraktsforhold mellom en huseier og en grunneier. Forslaget gjelder regler for avvikling av et etablert forhold mellom parter der vektlegging av sosiale forhold og ønsket om et praktikabelt regelverk gjør seg sterkt gjeldende. Det følger av Grunnloven § 105 at det ved tvungen avgivelse av eiendom skal ytes full erstatning for verdien av den avgitte eierbeføyelse. Grunnloven § 105 har en hard kjerne som lovgiver ikke kan gripe inn i, men utover denne kjernen har Stortinget atskillig frihet til nærmere å presisere og regulere hvordan erstatningsutmålingen skal skje. Komiteens flertall har grundig vurdert de tungtveiende beskyttelseshensyn som ligger bak Grunnloven § 105, og mener at de lovforslag som i dag fremmes fra regjeringspartiene, ligger innenfor rammen av lovgivers frihet etter Grunnloven § 105. De som ikke har økonomisk mulighet til å løse inn tomten etter ny tomtefestelov § 37, sikres en varig disposisjonsrett over tomten. Komiteens flertall mener at rett til forlengelse av festekontrakten bør gis på samme vilkår som festekontrakten gir anvisning på. Komiteen har også vurdert retten til forlengelse opp mot Grunnloven. Våre vurderinger er her de samme som dem jeg tidligere har redegjort for. Jeg må avslutningsvis medgi at det har vært svært utfordrende å være ordfører for Ot.prp. nr. 41. Fremskrittspartiets snuoperasjon gjorde det vanskelig å finne gode løsninger. Jeg vil imidlertid gi honnør til Arbeiderpartiet og representanten Storberget for å ha signalisert subsidiær støtte til de forslag regjeringspartiene i dag fremmer. Jeg er overbevist om at vi nå får regler for innløsning som er rettferdige både for fester og for bortfester. For meg og for Kristelig Folkeparti har hensynet til rettferdighet vært retningsgivende. Jeg håper at vi ved de endringer som nå foretas i tomtefesteloven, kan bidra til ro og forutsigbarhet. Ro og forutsigbarhet er et ønske fra både bortfester- og festersiden. Jeg håper Odelstinget vil respektere nettopp det.