Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2011-04-04:
Det har vært en spennende dag å sitte og følge med på veldig mange gode og innholdsrike innlegg. Jeg synes det var trist at man i sluttbehandlingen av saken i komiteene plutselig fikk så voldsomt hastverk, når det kom inn så mange nye momenter. Et stort mindretall ønsket å bruke mer tid, både i utenrikskomiteen og i transportkomiteen. Det undrer meg at ikke flertallspartiene har litt mer vidsyn og ser at det er viktig i så store og kompliserte saker – når noen partier ønsker å gå grundigere inn i og vurdere de forslag som kommer, at det ikke blir gitt mulighet til det. Så er det noe som har vært positivt også i denne runden, og det viser en modenhet i norsk EU- og EØS-debatt. For siden 1993 og fram til i dag har vi ikke hatt en eneste debatt der vi har gått skikkelig inn i innholdet i direktivene. Nå har man gjort det og tort å diskutere saken, sakens betydning og vært for og imot direktivets innhold, uavhengig av avsenderen. Det gjør at vi har en helt ny allianse her i dag som vi kaller personvernalliansen, med både ja-folk og nei-folk, og vi er enige om sak. Noe av det flotte i Høyre, synes jeg, er at det har vært mange representanter der som har fulgt egen overbevisning og argumentert kraftfullt imot direktivet selv om de er de mest ihuga ja-folkene vi kjenner til. Jeg nevner f.eks. Nikolai Astrup, som er en aktiv EU-debattant, og som sitter i Europabevegelsens styre. Det er sunt for norsk EØS-debatt framover at vi endelig tør å diskutere sakens innhold, uavhengig av om vi er for eller imot norsk EU-medlemskap. Jeg vil bare få sagt, på vegne av de mest aktive nei-partiene, at vi har vært for veldig mange direktiver, fordi vi synes at direktivet er godt. Det forundrer meg at mange ja-folk som sitter her i salen, aldri har vært imot ett eneste direktiv som kommer fra Brussel. Det bør få dem til å reflektere over om de tør å gå kritisk inn i de sakene som faktisk kommer. Det undrer meg ikke at det er dette direktivet som har skapt den bredeste debatten på tvers av grenser, for personvernet og retten til privatliv er grunnleggende i samfunnet. Datalagringsdirektivet vil innebære en betydelig inngripen i innbyggernes personvern. Alle teleselskaper skal lagre hvem man ringer til, hvor man ringer fra, når man ringer, hvor lenge man snakker, hvem man sender tekstmelding til, hvor mottakeren befinner seg, når man er på Internett, hvor lenge, og hvem man sender en hyggelig e-post til. Direktivet betyr i praksis at alle de fem millioner innbyggerne i Norge skal bli overvåket når de bruker telekommunikasjon. Hva hadde blitt sagt hvis vi hadde foreslått det samme for posten, at alle brev som blir sendt, skal registreres – hvem som har sendt dem, og hvem som mottar dem? Det er en helt utenkelig tanke at man skal tenke den tanken. Men i forhold til den logikken som Arbeiderpartiet og Høyre legger til grunn, burde man også gjort det. All kommunikasjon mellom folk kan potensielt avdekke kriminalitet. Som folkevalgte er vi ombudsmenn, og vi skal hegne om retten til privatliv, og vi skal til enhver tid stille oss kritiske til statens makt og hvilken makt staten har over den enkeltes liv. Teknologien gir uante muligheter på mange samfunnsfelt. Vi som folkevalgte må tørre å styre, vi må tørre å sette grenser og si at nok er nok, for det vil alltid være et hensyn at man kan bruke teknologien på nye områder, men at det er noen grunnleggende verdier som vi ønsker å hegne om, og det er retten til privatliv. Det at fire statsråder fra Senterpartiet og fire statsråder fra SV valgte å ta dissens, er jeg svært glad for. På grunn av dissensen har vi fått denne levende debatten, for det har blitt en reell debatt. Takk til de statsrådene som valgte å ta den tunge beslutningen å bryte ut fra regjeringens flertall i en så viktig sak. For det har lagt grunnlaget, slik at vi har fått en reell debatt om direktivets innhold, ikke bare avsender. Til slutt: Det er veldig mange av punktene i flertallsavtalen mellom Arbeiderpartiet og Høyre som er veldig løselig formulert, og som det er vanskelig å se hvordan skal settes ut i livet, bl.a. i forhold til kryptering. Det forundrer meg at to tunge seriøse partier velger å trumfe gjennom diverse tiltak som vi ikke kjenner kostnadene ved, som vi ikke vet omfanget av og hvor skal ende, uten å ta seg tid til motforestillingene. Det blir interessant å se hvordan Arbeiderpartiet og Høyre i fellesskap skal klare å få flertall for disse sakene framover og i kommende budsjettbehandlinger, for nå vet vi ikke hva avtalen egentlig innebærer. Det er trist at ikke flertallspartiene ga oss muligheten til en solid og skikkelig behandling i denne saken.