Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-07:
Jeg setter pris på engasjementet fra representanten Solvik-Olsen. Så vil man nok forstå, etter at jeg har holdt innlegget mitt, at interpellasjonen på et vis er litt overtatt av begivenhetene. Men la meg nå sette dette inn i en sammenheng. Regjeringa har satt seg ambisiøse mål knyttet til CO2-håndtering. Den norske innsatsen innenfor fangst og lagring av CO2 må ses som et viktig bidrag til å løse klimautfordringene. Det internasjonale energibyrået viser i sine analyser at så mye som 20–28 pst. av verdens CO2-utslipp kan reduseres ved hjelp av CO2-fangst og -lagring. Regjeringa har levert i henhold til sine ambisjoner, og det jobbes parallelt med flere prosjekter: 1. fullskala rensing på Kårstø2. utvikling av et testsenter for fangst av CO2 på Mongstad.3. fullskala CO2-håndtering på Mongstad4. transport- og lagringsløsninger for CO2 Det ble i juli 2007 etablert et eget statsforetak, Gassnova SF. Dette statsforetaket vil overta det praktiske ansvaret for alle CO2-håndteringsprosjektene som det jobbes med i dag. Et viktig mål er å videreutvikle norsk kompetanse, slik at Norge kan bli ledende innen håndtering av CO2. Gjennom aktiviteten på Sleipner og Snøhvit har Norge allerede betydelig kompetanse innenfor utskilling og lagring av CO2 knyttet til petroleumsproduksjon. Videre arbeider flere norske aktører med spennende teknologier for CO2-fangst. Den langsiktige satsingen på forskning og teknologiutvikling gjennom CLIMIT-programmet og Gassnova legger til rette for ytterligere utvikling av kunnskap og kompetanse knyttet til teknologi for fangst og lagring av CO2 i Norge. På Kårstø kan vi både kutte betydelig utslipp av CO2 og vinne viktig teknologisk erfaring. Med bygging av et anlegg for fangst av CO2 på Kårstø vil Regjeringa gi et viktig bidrag til å videreutvikle kunnskap om CO2-fangst og oppskalere slik teknologi. Utvikling av kostnadseffektiv teknologi er av avgjørende betydning for at CO2-fangst skal bli et godt virkemiddel i kampen mot global oppvarming. Vi vil også høste erfaringer med transport og lagring av fanget CO2. Jeg vil orientere Stortinget om at Regjeringa nylig har fastsatt kriterier for prekvalifisering av leverandører for å bygge et fangstanlegg for CO2 ved gasskraftverket på Kårstø. Kvalifikasjonsgrunnlaget er formet slik at aktører med teknologi av ulik modenhetsgrad får mulighet til å prekvalifisere seg. Dette innebærer at både norske og utenlandske aktører kan melde sin interesse. Jeg mener opplegget bidrar til gode muligheter for ambisiøse teknologileverandører. Vi ønsker å legge til rette for å utvikle et bredt leverandørmarked innenfor fangst av CO2. Fristen for å melde interesse er januar 2008. Regjeringa håper at mange vil bidra til en spennende teknologiutvikling. Det understrekes at kvalitetskravene vil være like høye sjøl om vi gir brei adgang til å søke å kvalifisere seg til i neste omgang å konkurrere om å få oppdraget. Gjennom prinsippene som ligger til grunn for prekvalifisering på Kårstø, vil vi nå få mer presis kunnskap om når de forskjellige teknologileverandørene, både norske og utenlandske, vil kunne være i stand til å levere CO2-fangstanlegget, og på hvilken måte de mener dette best kan gjøres. Dersom mange potensielle leverandører melder interesse og det blir behov for en nøyere gjennomgang av de relativt sett mindre modne teknologiene, vil dette innebære høyere planleggingskostnader enn det som ble lagt til grunn i statsbudsjettet for 2008. Særlig vil det være viktig å innhente forprosjekteringsstudier, såkalte FEED-studier, fra et bredt felt av teknologileverandører. I statsbudsjettet for 2008 er det anslått et behov for 165 mill. kr til planlegging og forprosjektering av CO2-fangst på Kårstø. Det samlede bevilgningsbehovet er usikkert. Vi vet ikke i dag hvor mange forprosjektstudier, altså disse FEED-studiene, som vi vil måtte gjennomføre i den videre planleggings- og anskaffelsesprosessen. Dette vil først bli klart i januar 2008, når fristen for å melde seg som potensiell leverandør til utbyggingen av anlegget på Kårstø utløper. Dersom flere leverandører enn opprinnelig antatt blir med i den videre anskaffelsesprosessen, vil dette antakelig medføre økte kostnader i planleggingsfasen. Regjeringa vil komme tilbake til Stortinget med en orientering om status og framdrift for prosjektene senest i revidert nasjonalbudsjett. Hvis det er behov for å gjøre det tidligere, kommer vi tilbake på en hensiktsmessig måte. Staten og StatoilHydro inngikk i fjor høst en avtale om å utvikle CO2-håndtering på Mongstad. Utviklingen vil skje i to steg. Det arbeides i dag med etableringen av et testsenter for CO2-fangst. Videre er planen at et fullskala CO2-håndteringsanlegg skal være på plass i 2014. Det er inngått en samarbeidsavtale mellom Olje- og energidepartementet, DONG Energy, Shell, StatoilHydro og Vattenfall om arbeidet med testsenteret på Mongstad. Samarbeidsavtalen regulerer planlegging og forberedelser av testanlegg for CO2-fangst, og vil løpe fram til investeringsbeslutningen for testsenteret i 2008. Staten og StatoilHydro er forpliktet til å føre prosjektet videre etter investeringsbeslutningen, mens de øvrige partene vil ta stilling til dette ved investeringsbeslutningstidspunktet. Samarbeidet mellom staten og industrielle selskaper på Mongstad er en milepæl innenfor arbeidet med å realisere CO2-håndtering. Formålet er å utvikle løsninger som kan redusere kostnader og teknisk og økonomisk risiko knyttet til fullskala CO2-fangst. Dette gir oss mulighet til å bidra til at kostnadene reduseres tilstrekkelig til at fangst og lagring blir et attraktivt klimavirkemiddel globalt. Oppnår vi dette, vil Norge ha gitt et betydelig bidrag i kampen mot globale klimaendringer. Det legges opp til at to forskjellige teknologityper skal testes på Mongstad. Innenfor den ene typen teknologi, aminteknologi, vil f.eks. Aker Kværner være en sterk kandidat. Innenfor den andre teknologitypen, karbonatteknologi, finnes det i dag ikke norske aktører som er aktuelle for et prosjekt som på Mongstad. Jeg mener at norsk industri har gode muligheter til å konkurrere om deltakelse på Mongstad. Parallelt med arbeidet for å utvikle teknologier for å fange CO2 er det helt sentralt at vi også sørger for å få på plass løsninger for transport og lagring av CO2. Olje- og energidepartementet gav i 2006 Gassnova, Gassco, Norges vassdrags- og energidirektorat og Oljedirektoratet i oppdrag å vurdere mulige transport- og lagringsløsninger hvor CO2 fra Kårstø og fra Mongstad ses i sammenheng. Prosjektet vil løpe til 1. mars 2008 og skal danne grunnlaget for myndighetenes beslutning om valg av transport- og disponeringsløsning. Norske forsknings- og industrimiljøer har allerede viktig erfaring innenfor lagring av CO2 i undersjøiske formasjoner. Det videre arbeidet med løsninger for lagring av CO2 fra gasskraftproduksjon vil bidra til ytterligere utfordringer for norsk industri. Så til slutt om notifikasjon til ESA. Det er rettet stor oppmerksomhet mot statsstøtterelaterte spørsmål i forbindelse med de norske CO2-håndteringsprosjektene. Som jeg orienterte om i EØS-komiteen, er det ingen tvil om at prosessene som pågår knyttet til disse første prosjektene av sitt slag i Europa, er krevende. Jeg vil peke på hensynet til statsstøtteregelverket også når det er snakk om ulike selskapers deltakelse i CO2-håndtereingsprosjsektene. Det er ingen tvil om at konkurranse mellom aktørene er et viktig element i en statsstøttevurdering. Særskilte løsninger uten reell konkurranse vil neppe passe inn i gjeldende rammer for lovlig statsstøtte. Jeg mener at CO2-håndteringsprosjektene i Norge samlet legger godt til rette for videre utvikling av norsk teknologi og kompetanse, og har tro på norsk industriell deltakelse i hele kjeden for fangst, transport og lagring av CO2. Kvalifikasjonsgrunnlaget for CO2-fangst på Kårstø innebærer at både norske og utenlandske aktører konkurrerer på lik linje. Det er et klart ønske om at den norske satsingen på CO2-håndtering skal bidra til at norsk industri bygger opp nødvendig kompetanse og blir konkurransedyktig med hensyn til lavutslippsteknologier. I dag er det for få leverandører av CO2-håndteringsanlegg til at det er en reell konkurranse i markedet. Et viktig virkemiddel for å redusere fangstkostnader er å få denne reelle konkurransen. Klarer norsk industri å hevde seg i denne konkurransen, vil det åpne seg store markedsmuligheter også internasjonalt.