Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-05:
Noen av oss er så gamle at vi levde på 1950-tallet, og kan komme med det vitnesbyrd at folk som hadde det vanskelig, sleit da også både med fordommer og med penger. Verden har gått mye framover siden da. Det er jeg glad for. Problemet med denne saken er at det er altfor få som får den hjelpen de skal ha, som de har krav på å få etter sosialtjenesteloven, og det som heter «Lov om sosiale tjenester i Nav», når de i dag kommer til Nav i kommunene. Loven om sosiale tjenester i Nav sier at folk skal få den hjelpen de trenger, med oppfølging både for å kunne komme i aktivitet og få et godt liv, og de har rett til å få hjelp med økonomi hvis de ikke har penger. Det er derfor det er – med tanke på loven – å slå inn åpne dører. Det er mange Nav-kontorer som setter vilkår, og noen gjør det bra, og det går veldig fint. Da kommer mange flere ut i aktivitet og får arbeid. Men det handler ikke om å stille ett krav til alle eller gjøre det på dag én – som Høyre sier – det handler om å finne ut hva dette mennesket eller denne familien trenger. Det er veldig vanskelig for mange å få til endring i livet sitt hvis man er i en situasjon der man må gå på sosialkontoret eller til Nav. Å leve i fattigdom i seg sjøl kan føre til passivitet, marginalisering og isolasjon istedenfor økt aktivitet, og det er ganske alvorlig. Særlig alvorlig er den endringen i synet på seg sjøl som både voksne og barn ofte får, at de føler seg mindreverdige fordi samfunnet rundt dem behandler dem respektløst og som mindreverdige når de har kommet i en vanskelig situasjon. Det tror jeg er det aller verste. Noe av det som er ille, er at vi har sjekket hvordan Nav følger opp disse forpliktelsene sine, altså Nav i kommunene. Den første undersøkelsen var ille – den het betegnende nok «Kommuner bryter loven med henvendelse om økonomisk stønad» – og nå har det kommet oppfølging i flere andre kommuner. Det er like ille. Jeg har for moro skyld gått inn i en høyrestyrt kommune for å se hvordan det er der. Jeg sjekket opp Kristiansand, som har hatt tilsyn, og der er det faktisk grove brudd på oppfølgingen av folk som har krav på sosialhjelp. Barnefamilier får ikke oppfølging, man følger ikke opp ungene – man vet noen ganger ikke at det er unger, og det blir ikke tilbudt skikkelig oppfølging – f.eks. ville noen av dem hatt veldig stor nytte av arbeidstrening. Det kan gjøres på mange måter, men problemet her er at kommunene – på tross av at de selv ville tjene godt på å få folk over i arbeid – ikke gjør denne jobben. Jeg lurer veldig på hvorfor det ikke skjer, fordi det er også ris til egen bak, og det er veldig mange vanskelige liv som kunne vært unngått hvis man da hadde stilt opp med kvalitet i tiltakene. Jeg er veldig enig i noe av det som representanten Lundteigen svarte i et replikkordskifte her før i dag, nemlig at da handler det om å tilby noe ordentlig, ikke noe tull eller pekefinger eller «gjør dette fordi jeg sier det»-opplegg. Man må ta utgangspunkt i hva er det disse unge menneskene – hvis det er det vi snakker om – ønsker seg i livet sitt? Hvilken drøm har de? Jeg har jobbet mye med det som heter Pøbelprosjektet, og dette er utgangspunktet i det prosjektet. Jeg besøkte dem da de startet opp et kurs her i Oslo for ikke lenge siden. I den første pausen var alle ungdommene i gang med å tenke over hva de hadde lyst til å bli, og jammen hadde de funnet ut det også. Så sa de at de aldri hadde tenkt på dette før, for det var ingen som hadde brydd seg om det. Det var ingen som hadde brydd seg om å spørre dem hva de vil med livene sine, ingen som har brydd seg om å støtte de ønskene, drømmene og håpene de har. Man har prøvd å presse folk inn i et system for liksom å disiplinere dem eller true dem tilbake på en skolebenk som de ikke er klare for, for de skjønner ikke hva de skal der. Det er veldig mye vi kan gjøre for å følge opp folk som tilfeldigvis havner på sosialhjelp, av veldig ulike grunner – både yngre, eldre og barnefamilier – men mer tvang er det ikke behov for. Det er mer behov for at de som har dette ansvaret – og det er Nav-kontorene – følger opp den plikten de har. Da vil mange flere klare seg.