trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Det ble sagt fra denne talerstol for ikke så lenge siden at regjeringspartiene og Arbeiderpartiet har kommet fram til enighet i flere saker. Da kom jeg til å tenke på det som en biskop i et av bispedømmene som jeg har vært ansatt i, sa, at den som har vettet, får bruke det. Og jeg synes at i denne salen har det i dag vært utvist en god del vett. Det har ført til et bredt flertall, slik at vi har kommet til resultater i sakene, som er blitt gode. Den foreliggende saken skal jeg ikke si mye om, for det har saksordføreren gjort. Hun foretok en grei gjennomgang. Jeg vil bare påpeke at det er viktige hensyn som taler for en samordning av lønnstrekk fra de forskjellige namsmyndighetene. Det vil for det første redusere administrative byrder for arbeidsgivere, for det andre medvirke til at arbeidsgivere ikke får større kjennskap til ansattes private forhold enn det som er nødvendig. For det tredje vil det bidra til å forhindre at en skyldner pålegges for mange eller for høye trekk, og for det fjerde vil det bidra til administrative innsparinger for arbeidsgiverne. Men det kan også være negative sider, og det har Norsk Tjenestemannslag ved Trygdeetatens innkrevingssentral påpekt overfor komiteen i et brev av 10. mai i år. De sier at samordnet innkreving kan ha ulike uheldige konsekvenser. Av den grunn ber flertallet om, og forutsetter, at forholdene blir gitt en grundig vurdering under arbeidet, og at en ikke går videre dersom det ikke kan gis fullgod løsning på de problemstillingene som tjenestemannslaget har tatt opp. Videre pekes det på, fra flertallet, at saksbehandlingstiden hos Statens innkrevingssentral og i Rana tingrett ved klage over utleggstrekk er uforsvarlig lang, og vi forutsetter at Regjeringen tar skritt for å avhjelpe dette. Vi mener for øvrig at personvernhensyn blir ivaretatt på en tilfredsstillende måte gjennom departementets løsning. Til slutt: Det har vært framstilt saker i media i den senere tid som forteller at folk flytter til utlandet for å unngå å gjøre opp gjelda si, og at ingen kan pålegge trekk i de midlene som de får overført fra Norge til det stedet hvor de bor. Det har vi gjort noe med i denne innstillingen, og det redegjorde også saksordføreren for. Jeg skal ikke gjenta det, bare påpeke at problemene nå forhåpentligvis langt på vei er løst. I hvert fall gis det muligheter for løsning gjennom det som i dag blir vedtatt, i forhold til dem som har forsøkt å flykte fra sin gjeld ved å bosette seg i et annet land.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Til det siste vil jeg si at det ville innebære en form for forhandlingsparlamentarisme som vi egentlig ikke har. Har statsråden fremmet en proposisjon for Stortinget, får han stå på den og enten få seirer eller lide nederlag, helt eller delvis. Men det som er mitt spørsmål til representanten Marthinsen, er foranlediget av saksordførerens innlegg i dag, hvor hun sier at de endringer som er gjort av flertallet, ikke har noen materiell betydning. For Arbeiderpartiet har det vært utrolig viktig å sikre en effektiv domstolskontroll, særlig med PST, i forhold til de forebyggende metodene. Når man i § 17 d nå sier at man må ha «grunn til å undersøke om noen forbereder» osv., mener representanten Marthinsen at det er en «materiell endring», som faktisk innebærer at domstolene må gå inn og se om det er objektive holdepunkter, saklighet osv. i forhold til undersøkelseskriteriet? Eller er Marthinsen på linje med saksordføreren og mener at det ikke skulle ha noen som helst betydning?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt at jeg skulle si noe mer, og la debatten ebbe ut – fordi det nytter jo ikke. Men når justisministeren nå i sitt siste innlegg igjen påstår at det som har skjedd, er klargjøringer, så er jeg nødt til å spørre ham og be ham om å svare. Departementet sier i proposisjonen på side 132 med hensyn til den endringen som flertallet nå har gjort, at «en tilleggshjemmel om metodebruk i forebyggende øyemed ville få liten selvstendig betydning». Man argumenterer med at bestemmelsen ville ha liten sjølstendig betydning fordi man har et annet spor i straffeprosessloven. Det må jo være noe mer enn en klargjøring. Bakgrunnen for at departementet påpeker at det får «liten selvstendig betydning» som lovgivning, må jo være at den endringen faktisk har stor betydning. Det har vært maktpåliggende for oss i Arbeiderpartiet at det er et veldig viktig grunnvilkår. Så mitt spørsmål må bli – og det må jeg be justisministeren om å svare på: Hva er bakgrunnen for at man da formulerer seg slik i proposisjonen at lovbudet, som nå blir vedtatt, blir beskrevet som å ha «liten selvstendig betydning»?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Ja, representanten har helt rett i at jeg har prestisje. Jeg har hatt prestisje i å få til et bredt forlik. Og jeg er svært glad for at det har vært mulig. Det har jeg hatt prestisje i. Det er også helt riktig at representanten har forstått meg rett i det svaret som jeg sendte den 29. april på et spørsmål fra komiteen, hvor jeg sier: «Dersom komiteen mener det er ønskelig å utforme vilkårene i forslaget til § 17 d slik at de i enda større grad gjenspeiler intensjonen om en god og reell domstolskontroll, er det mulig å endre første ledd, slik at passusen «for å undersøke om noen forbereder en handling» erstattes med «dersom det er grunn til å undersøke om noen forbereder en handling.» Selvfølgelig vedstår jeg meg det. Det er spilt inn helt åpent og direkte. Når det gjelder komiteen selv, karakteriserer den det som skjer ved å si: «Flertallet har tillit til domstolene, men har for å imøtekomme bekymringen gjort noen klargjøringer i lovteksten.» Dette er sitat fra komiteens innstilling. Når det gjelder Venstres rolle, er Venstre som parti beredt til å ta de dilemmaer som kommer. Vi kan ikke rygge unna når vi står overfor terror og organisert kriminalitet. Da må vi tore å møte det, framfor å rygge unna, selv om det kanskje kan være det mest behagelige.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Jeg har da den største tillit til en etterretningssjef som er omtalt i pressen som en liberaler, og som tar med sin holdning som liberaler inn i jobben. Selvfølgelig har jeg tillit til ham. Men en etterretningssjef kan av og til ønske mer enn det en statsråd vil gi. Og det er jo det som er poenget her. Det klare poenget er at jeg ikke har ønsket å gå inn på dataavlesning før det blir sett i sammenheng med hele datakrimutredningen. For det må være mulig, akkurat som det som har skjedd i denne sal i de spørsmål som her er behandlet, at det ses i en helhet og i en totalsammenheng. Jeg vil gjerne minne om at Politimetodeutvalget nærmest hadde et vegg-til-vegg-teppe av metoder, og Fremskrittspartiet har tatt opp mye av det. Noe av det vanskeligste, synes jeg, er at man generelt går inn for å la det vanlige politiet få lov til å gå inn på det forebyggende sporet. Da er man langt utenfor det straffeprosessuelle løpet som vi er vant til å ha i dette landet. Det å velge den smale saken for Politiets sikkerhetstjeneste er for meg et klart rettslig alternativ til å begynne å kriminalisere vanlige forberedelseshandlinger. Slike handlinger kommer jo betenkelig nær dagliglivets handlinger. Det å kjøpe en kjemibok kan jo leses som terrorisme, selv om det i 999 av 1 000 tilfeller handler om å lære seg kjemi. Og jeg vil ikke gå i det sporet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Ja, det er mulig at jeg høres tøff ut for representanten Thorkildsen, men jeg startet faktisk med å si at jeg var opptatt av å få et bredt forlik, for hun hadde utfordret meg, og jeg sa at jeg hadde prestisje i å få til det. Jeg siterte så komiteen, som har foretatt klargjøringer i lovteksten for å tydeliggjøre og styrke domstolene. Det står jeg ved, og jeg føler meg tilfreds med det. Og jeg sa at det er blitt en forsterkning av advokatenes rolle. Når det gjelder rimelighetskriteriet for å bruke metoder avvergende, er det først og fremst å understreke forholdsmessigheten. Det oppfatter jeg også som viktig, for det er å understreke nettopp den rettstradisjon som vi har hatt de siste ti årene etter den kalde krigen, nemlig at man er nødt til å følge nøye med når domstolene behandler det. Men jeg er mye mer betenkt over SVs tilnærming. SV forkaster det smale og forebyggende sporet for PST. Det øker presset mot å kriminalisere forberedelseshandlinger. Vi kan ta som eksempel noen som filmer understellet på et flytog. Det kan jo være en «trainspotter». Det sier seg selv at hvis man først begynner å kriminalisere forberedelseshandlinger, er man ute på en rettspolitisk vandring jeg ikke ville gå på. Jeg føler at SV velger en linje i den retning, fordi de ikke tør gå inn på de dilemmaene som reiser seg i tilknytning til Politiets sikkerhetstjeneste. Og der velger vi rettspolitisk ulikt, SV og Venstre.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Jeg har vel stort sett i denne saken holdt meg til sak. Jeg har sagt at jeg er glad for at det har blitt et bredt forlik. Partipolitikken startet vel i det øyeblikket da bl.a. representanter fra Arbeiderpartiet og SV hadde behov for å snakke om Venstre-mannen Dørum. Og Venstre-mannen Dørum, justisminister, har da gitt uttrykk for at han har lagt fram en proposisjon som han vedkjenner seg, og har deretter sagt at han har gitt svar etter beste evne til Stortinget, og er fornøyd med den konstruktive løsningen Stortinget har kommet fram til. Det er den faktiske oppsummering, og det har jeg ikke noe behov for å polemisere mot. Jeg har også sitert komiteinnstillingen, at komiteen foretar en klargjøring i lovteksten. Og det er jo nettopp for at man skal få fram de intensjoner som går på domstolskontroll. Det har jeg sitert gjentatte ganger, for det er viktig for meg i en sånn sak som den vi behandler i dag, å sikre de forhold som knytter seg til at borgerne beskyttes, og samtidig at rettssikkerhetsprinsippene og personvernet sikres. Og for å spisse det til: Ja, personvernet svekkes for dem som er i nærheten av å begå de svært få alvorlige, utvalgte kriminelle handlingene en snakker om, nemlig terror, organisert kriminalitet med grovt ran, mord, grove narkotikaforbrytelser, drap mot rettsstatens tjenere, attentat i forbindelse med PSTs virksomhet, terror i forbindelse med PST og etterretning. Dette står jeg selvfølgelig ved. Når det gjelder de rettspolitiske betraktninger som har funnet sted mellom representanten Thorkildsen og meg, så er jeg klar over at Stortinget har gitt en bestilling, men utformingen av bestemmelsene er noe som Stortinget skal behandle som sak når man kommer til det punkt. Og jeg er meg svært bevisst at da vi behandlet terrorloven i sin tid, så skrellet vi unna forberedelseshandlinger som kunne ligne på dagliglivets gjerninger, og endte opp med forberedelseshandlinger som gikk på forbundsbestemmelsen, altså at noen samarbeidet for å begå en terrorhandling. Det er derfor jeg er klar i dag også, rent rettspolitisk, på at det å ha et smalt sikkerhetsventilspor på forebyggende handlinger på PSTs hånd er et bedre spor enn å kriminalisere f.eks. at en filmer understellet på et tog. Det er den type forberedelseshandlinger en raskt kan presses mot hvis man ikke har dette smale forberedende sporet. Dette mener jeg. Når det gjelder det sitatet som er brukt fra Aftenposten, og brukt i offentligheten, nemlig at en får etterretningsinformasjon samtidig som noen foretar intense observasjoner av utsatte objekter, og samtidig som at en enkelt person foretar en økt aktivitet, så er ikke det en sak som uten videre kommer inn i det avvergende sporet, fordi en opererer med etterretningsopplysninger som en ikke kan bruke uten videre i en rettssal. En er akkurat i det forebyggende sporet, en er akkurat i det terroreksempelet som vi er ute etter å forebygge. Vi er akkurat i den situasjonen hvor europeiske etterretningstjenester har stoppet opptil 30 Madrid-lignende handlinger. Og jeg fastholder: Det er bedre å forebygge en slik sak i ytterste forstand enn å etterforske etterpå hvem som har stått bak det hele.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Sitatet om klargjøring for å imøtekomme bekymring om domstolskontroll er et sitat fra flertallsmerknaden i justiskomiteen. Jeg regner med at komiteen står bak det flertallet. Så kan jeg godt sitere meg selv. Svaret på det spørsmålet som ble stilt til meg, jf. brev av 29. april, har jeg sitert før, men jeg gjentar det på nytt, for jeg oppfatter at det er viktig for representanten Storberget. Jeg sier at det opprinnelige forslaget «legger på flere måter til rette for domstolskontroll. PST må be domstolene om tillatelse, og legge frem dokumentasjon som godtgjør at de strenge vilkårene for når domstolene kan tillate bruk av metoder er oppfylt». Så er det en del eksempler på hva det skal være. Så sier jeg videre: «Dersom komiteen mener det er ønskelig å utforme vilkårene i forslaget til § 17 d slik at de i enda større grad gjenspeiler intensjonen om en god og reell domstolskontroll, er det mulig» – og så å erstatte det som står med sitat – ««dersom det er grunn til å undersøke om noen forbereder en handling». En slik endring vil understreke at PST må godtgjøre overfor domstolen at noe i det konkrete saksforholdet gir grunn til å bruke lovfestede metoder til å gjennomføre nærmere undersøkelser. Grunnen til å undersøke må være forankret i objektive holdepunkter, dvs. saksopplysninger som for eksempel spaningsobservasjoner, tips, dokumentfunn eller andre bevis som indikerer at noen kan være i ferd med å forberede for eksempel en terrorhandling.» Jeg har da tidligere ettertrykkelig, i det siste innlegget mitt, sagt at jeg vedstår meg proposisjonen. Jeg vedstår meg videre de svar som jeg etter beste evne har prøvd å gi på spørsmål fra komiteen. Dette var et åpent spørsmål som gikk på domstolskontroll. Og det jeg siterer her, har komiteen tatt med og lagt inn både i lovtekst og i merknader, og det er jeg fornøyd med at komiteen har gjort. Og hvis noen vil ha det enda tydeligere, så har jeg altså foretatt en forbedring av et forslag jeg selv framla med denne teksten. Og jeg er tilfreds med at denne forbedringen er utført av flertallet i Stortinget på den måten som de har gjort det.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-06-06:
De siste ukene har det blitt brukt mye energi og spalteplass på å debattere nettopp denne saken. Det er bra, for saken er viktig på mange ulike måter. Når verden blir stilt overfor ulike typer trusler og nye typer utfordringer, er det viktig at rettsstatens behov for å beskytte borgere og innbyggere blir satt under et kritisk søkelys. Som Venstre-menneske er jeg glad for dette fokuset. Terror er en helt spesiell historisk utfordring vi nå står overfor. De rettsprinsippene vi har bygd på i flere tusen år, blir utfordret av en kriminalitet der utøveren ikke bryr seg om seg sjøl, og der handlingens omfang er så enormt at rettsstaten har behov for å stoppe handlingen. Venstre som parti er nevnt i debatten, og det gir meg anledning til å minne om én ting: Det å være liberal betyr ikke å ha forutinntatte holdninger og svar på samfunnsproblemer. Det betyr heller ikke at man ikke tør å ta standpunkt opp til ny vurdering. Snarere betyr det å ha en grunnholdning som man går inn i de vanskelige dilemmaene med. Venstre har aldri vært et parti som ikke tør ta standpunkt fordi det er ubehagelig. Vi er et parti som ønsker å bidra til å gi svar på de vanskelige samfunnsmessige utfordringene. I det framlagte forslaget vi i dag behandler, er det lagt inn viktige avveininger. Metodene er underlagt domstolskontroll. Likeledes skal kravene være etterprøvbare. Det er de sentrale, liberale prinsippene for rettsstaten. Vilkårene som er nedfelt i forslaget, skal sikre at metodene ikke brukes i utide. Og i kontrollen av dette har også Stortinget en sentral plass gjennom EOS-utvalget. Det har vært stilt spørsmål ved hvor viktig det er å kunne benytte disse metodene i forebyggende øyemed. Men vi vet jo alle at det viser seg at eksempelvis terrorangrep blir avdekket under forberedelse, ikke idet det faktisk er i ferd med å finne sted. Statens borgere skal ikke kunne risikere overgrep fra egen stat, verken i freds- eller krigstid. Likeledes er det enhver stats plikt å beskytte sine borgere mot andre borgeres handlinger. Med nye terrorutfordringer og nye kriminalitetsmønstre plikter den lovgivende forsamling å ta disse spørsmålene opp til debatt. Saken vi debatterer i dag, viser med all mulig tydelighet at det er en svært krevende balansegang i denne virkeligheten. Men den krevende øvelsen til tross – Stortinget har maktet denne balansegangen. Det er mulig at noen, etter en slik balansegang, kan vise at de har en blankere rustning enn andre riddere, men oftest har de en blankere rustning fordi den ikke har vært i kamp.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-06:
Vi har hørt representanter fra Kristelig Folkeparti som snakker om at menneskerettighetsdomstolene har i sin praksis lagt til grunn at det finnes situasjoner som kan gjøre det nødvendig å bryte kontakten med foreldrene, altså tvangsadopsjon. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om hun tror at tvangsadopsjon bidrar til å styrke legitimiteten til barnevernet, og om konfliktnivået mellom pårørende og barn og barnevernet holdes nede med å innføre en slik regel?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-06:
Nå har det blitt henvist til FNs rapport som ble lagt fram på fredag, vedrørende enslige mindreårige asylsøkere. Det er vel og bra, men i den samme rapporten står det nevnt at de norske myndighetene tar barna fra foreldrene sine. Vi får en massiv kritikk for at vi altfor ofte skiller foreldre og barn. Det unnlot faktisk SV totalt å si noe om. Det må være minst like kritikkverdig og gjelde veldig mange barn. Representanten Lånke lurte på hvorfor Fremskrittspartiet var så skeptisk til både å la fylkesnemndene sitte med ansvaret i forhold til adopsjon og også til at man i det hele tatt ønsket en fylkesnemnd. Jeg kan være rimelig kort og minne denne salen om at det en gang ble gjort et vedtak i Strasbourg i en sak som gikk under navnet Adele-saken. Der fikk foreldrene medhold. Barnet skulle flyttes hjem. Norske myndigheter tok ikke hensyn til hva domstolen sa, og faktisk adopterte de bort dette barnet, til tross for at Strasbourg-domstolen hadde gitt foreldrene medhold i saken. Derfor er jeg skeptisk. Jeg kunne være fristet til å spørre dem som tar til orde for tvangsadopsjon, om de bare en eneste gang kan nevne når det er riktig å tvangsadoptere et barn? Jeg har stor forståelse for at man kan adoptere når barn ikke har biologiske foreldre. Det har jeg stor forståelse for, men jeg har ikke forståelse for at når barn har biologiske foreldre, og disse foreldrene ikke ønsker at barnet deres skal bortadopteres, er det legitimt å tvangsadoptere et barn.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-06:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å be om ordet igjen, men representanten Faldet provoserte meg litt. Hun fikk det til å høres ut som om jeg anklaget barnevernsarbeiderne for å tvangsadoptere bort barn. Det er selvsagt ikke tilfellet. Det er jo fylkesnemndene som gjør det. Barnevernsarbeiderne er, som representanten Faldet sikkert ville ha sagt, slitere som gjør en god jobb ut fra de rammene som er gitt dem. Og det er her hele poenget ligger, nemlig at vi som storting må gi barnevernsarbeiderne rammer å arbeide etter som vil sikre barnet og barnets rett. Ja, heldigvis er det ytterst få som blir tvangsadoptert bort, men det frir ikke meg fra spørsmålet om hvilken god grunn det er til å bli tvangsadoptert bort når man har biologiske foreldre i live. Representanten Faldet sa også at det skulle vært tatt flere barn. Det kan ikke jeg med min beste vilje være enig i. Men hvis forholdene hadde vært lagt til rette sånn at foreldrene hadde fått hjelp mye tidligere, hadde vi kanskje kunnet ta færre barn – hvis foreldre og barn hadde fått hjelp i hjemmet og man ikke måtte gå og være på hæla hele tiden og være så på etterskudd når det gjelder bekymringsmeldinger, at barn faktisk lider i hjemmene sine. Hvis vi hadde gitt de økonomiske rammene til barnevernsarbeiderne, også de lovlige rammene, og ikke tatt så mange barn, men faktisk hjulpet dem hjemme, så tror jeg verden hadde blitt et langt bedre sted å leve.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Jeg kan gjerne gi statsråden ros for det som er gjort i forbindelse med å ivareta mindreårige asylsøkere. Statsråden ramset opp mange gode tiltak, og dem skal vi selvfølgelig være takknemlige for, for det har vært dårlig stell, for å si det sånn. Men som statsråden også så riktig påpekte: Det kan bli bedre. Og jeg kan ikke skjønne, siden så mye er gjort, og siden statsråden også har som mål å gjøre det enda bedre, at ikke barnevernet kunne være den instansen, for de sitter med en god og solid kompetanse. Jeg har også, i likhet med det statsråden var inne på, lyst til å gi ros til alle dem som jobber i barnevernet. Det er tøffe tak, og det blir ikke enklere med årene. Så jeg synes vi i hvert fall skal koste på oss det når vi diskuterer barnevernsloven. Så har lyst til å si i den forbindelse at staten har overtatt et stort ansvar, og det gjør det kanskje lettere for barnevernet å jobbe på det lokale plan, for det er ikke enkelt å være ansatt i barnevernet i en liten kommune der alle kjenner alle. Til Fremskrittspartiets representant har jeg lyst til å si at jeg tror overhodet ikke på at det er overivrige barnevernsarbeidere som adopterer bort barn med tvang. Dette er en så tøff situasjon både for foreldrene, barnet og dem som jobber med de sakene, at jeg tror faktisk det er ytterst få tilfeller der man tvangsadopterer bort barn. Og jeg vil tillate meg å si, siden jeg har jobbet i bransjen, at man kanskje skulle tatt flere barn og reddet det som er igjen, for å gi barna et godt liv.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Jeg vil bare si at å gi barnevernsarbeiderne og barnevernet gode rammevilkår og satse forebyggende er jeg veldig enig i. Men det koster også penger, og det har med bevilgninger til kommunene å gjøre. Jeg bare nevner det.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-06-06:
Jeg skal ikke forlenge debatten. Jeg vil bare rette opp en feil i innstillingen på side 18, andre spalte, under § 4-4 femte ledd første punktum skal lyde: I fjerde linje der står det med kursiv «institusjon eller i botiltak for foreldre og barn». Nå har flertallet bestemt at det skal hete «senter for foreldre og barn. Så jeg vil be om at det blir rettet til «institusjon eller i senter for foreldre og barn».
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
Professor i rettsvitenskap, Kirsten Sandberg, satt i det nasjonale utvalget som i fjor hadde som oppgave å kartlegge omsorgssvikt og overgrep i barnevernsinstitusjoner. Hun sier at de rettslige manglene vi i dag ser når det gjelder de enslige mindreåriges situasjon, likner mye på slik det er kommet fram at det var for barnehjemsbarna for 40–50 år siden. Hun kjenner igjen mange av de rettssikkerhetsmanglene ved disse institusjonene, og det fungerte utrolig dårlig. Det som skjer, er at man ikke har tolker rundt omkring i asylmottakene. Barna kommer ikke selv til orde. De har ingen kanaler for å klage. Det er lukkede institusjoner med liten grad av innsyn fra samfunnet rundt. Dette gir muligheten for omsorgssvikt og overgrep i relativt stort omfang – akkurat som det gjorde for barnevernsbarna for 40-50 år siden. Men det jeg lurer på, er: Hvordan vil statsråden nå imøtekomme den kritikken som igjen kommer fra FN, som helt klart sier at vi diskriminerer disse barna?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
Mange av barna som er under barnevernets omsorg, er traumatisert, mishandlet og misbrukt. De fleste av barna blir plassert i fosterhjem. Det har i den senere tid kommet fram at flere av disse barna nektes psykologhjelp og annen nødvendig behandling av en eller begge foreldrene som har sviktet i omsorgen for barnet. Disse barna har ofte omfattende psykiske vansker. Det er derfor urimelig at biologiske foreldre kan nekte at barn skal få den behandling de trenger. Dette er meget alvorlig, og vi fremmer et forslag om dette i innstillinga. Jeg vil spørre statsråden om det ikke må være et brudd på Barnekonvensjonen at barn ikke får adekvat behandling når de trenger det. Der står det helt klart at de har rett til det. Hva vil statsråden gjøre med dette meget alvorlige problemet?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
Jeg får kritikk fra representanten fra Fremskrittspartiet for at vi ikke har tatt opp alle de andre påpekningene vi har fått fra FN. Det er fordi vi hadde 5 minutter til innlegg. Men vi har forslag inne som akkurat gjelder mindreårige asylsøkere, og det behandler vi i denne saken. Jeg er selvfølgelig helt enig med representanten i at vi skal følge Barnekonvensjonen, og at vi må se nøye på alle de påpekningene som nå har kommet i rapporten. Det regner jeg med at både statsråden og departementet vil gjøre. Men det som jeg syns er alvorlig, er at når disse barna kommer til Norge, er det ingen som vurderer dem godt nok i forhold til hva de trenger av behandling, og hva de trenger av tiltak. Noen kan sikkert godt bo i mottak for mindreårige asylsøkere, men det er jo det at ingen går inn og vurderer hva disse barna trenger, og at de ikke får behandling, som er alvorlig. Det er også mange barn som blir borte i Norge hvert år, uten at vi vet hvor det blir av dem, og uten at man finner dem igjen. Det vet vi. Det har Redd Barna påpekt for vår komite flere ganger. Jeg vil ta opp en annen sak. Det gjelder også et brudd på Barnekonvensjonen. Det er mange barn i dette landet nå som ikke får tiltak fra barnevernet grunnet økonomi. Det er noe vi har tatt opp med statsråden i flere spørretimer, og som mange av oss i komiteen har vært opptatt av. Rundt omkring kommer det faktisk meldinger, både fra det statlige barnevernet og fra det kommunale barnevernet, om at det er økonomi som styrer tiltakene, ikke behovet det enkelte barn har. Jeg har sett på Østfold, som er et av de fylkene som er mest belastet med barnevernstiltak. Vi har mange barn på tiltak i Østfold. Men på tross av at det kommer mange flere meldinger til barnevernet, er det slik at vi prosentvis innvilger færre tiltak enn det vi gjorde før. Når også barnevernssjefer rundt omkring i landet sier at det er økonomien som styrer tiltakene, ikke barnets behov, er også det et brudd på Barnekonvensjonen. Jeg er veldig glad for at vi presiserer i denne lovteksten at biologiske foreldre skal følges opp etter at barnevernet har tatt over omsorgen, fordi biologiske foreldre skal være en ressurs for sine barn, også etter omsorgsovertakelse. Som representanten fra Fremskrittspartiet var inne på, er det et stort inngrep i de biologiske foreldres liv og i barnets liv. Mange foreldre vil trenge ulike tiltak og behandling for å være en ressurs for barna sine og for å få til det viktige samarbeidet med barnevernet til barnets beste. Men vi tror det er helt nødvendig å gi økonomiske midler, for det er det lite av fra før.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
Bare for å presisere det én gang til: Når det gjelder ethvert barn som bor i dette landet, og som ikke har omsorg av foreldre eller nære slektninger, går barnevernet inn og vurderer situasjonen og tilbyr barnet det tiltaket det trenger. Når det gjelder mindreårige asylsøkere, har UDI ansvaret for omsorgen. Det har kommet flere rapporter om at det ikke er tolker, barna får ikke sagt fra hvordan de har det. Det har også vært en sak i Moss, det vet jo statsråden. Når det gjelder asylmottaket for mindreårige asylsøkere på Vårli, har det gått i hvert fall åtte–ti meldinger til barnevernet. Og barnevernet vegrer seg for å gå inn, for dette er jo også et ressursspørsmål. Det lokale barnevernet som sitter nedsyltet i arbeid fra før, har ikke kapasitet til å gå inn og behandle disse sakene. Det er ganske krass kritikk nå fra FN, så jeg lurer på: Hva vil statsråden gjøre?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
SV skulle stemme imot § 4-20 nytt fjerde ledd.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2005-06-06:
Kommunane kan krevje foreldre for oppfostringsbidrag når barnet deira er plassert utanfor heimen som følgje av eit vedtak etter barnevernslova. Det kan berre krevjast dersom dette blir sett på som rimeleg ut frå foreldra sin økonomiske situasjon. Spørsmålet til statsråden er: Kvifor er det slik at foreldre som t.d. har barn med rusproblem eller åtferdsproblem, og som treng behandling i barnevernsinstitusjon, blir kravde for bidrag, medan foreldre som har barn som treng behandling i psykiatriske sjukehus eller ved psykiatriske institusjonar, ikkje må betale underhaldsbidrag? Kan statsråden forklare meg kvifor vi har denne forskjellen?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Jeg er glad for at familie-, kultur- og administrasjonskomiteens tilråding i Innst. O. nr. 115 for 2004-2005 stort sett er i samsvar med Regjeringens forslag i Ot.prp. nr. 64 for 2004-2005. Formålet med endringsforslagene er å sikre at barn som har behov for tiltak etter loven, skal få det, at tiltakene skal ha høy kvalitet, samtidig som rettssikkerheten til barna og foreldrene skal være høy. Forslaget om internkontrollplikt for kommunene skal sikre overholdelse av lover og regler og derigjennom bidra til at barna får den hjelp og oppfølging de har behov for. Jeg er glad for at komiteen slutter seg til forslaget, og jeg vil også følge opp komiteens forslag om internkontrollplikt for statlig regional myndighet, selv om jeg mener at en slik lovfesting er unødvendig. Jeg er også glad for at komiteens flertall slutter seg til forslaget om å oppheve den uheldige dobbeltbehandling av saker som gjelder adopsjon etter barnevernsloven. Jeg kan forsikre om at denne lovendringen ikke svekker verken barns eller foreldres rettssikkerhet. Komiteen har også sluttet seg til forslaget om at kommunen i forbindelse med bosetting skal ha plikt til å tilby enslige mindreårige asylsøkere et egnet botiltak basert på en vurdering av den enkeltes særskilte behov. Komiteens flertall har videre bedt Regjeringen om å utrede hvordan asylmottakene for enslige mindreårige kan styrkes. Jeg har forståelse for at Stortinget ønsker en slik utredning, og er glad for at flertallet mener det er viktigere å fokusere på gruppens behov og kvaliteten på tilbudet enn på hvor ansvaret er forankret, og hvordan tilbudet er organisert. Regjeringen er opptatt av at tilbudet til enslige mindreårige i mottak fortsatt må styrkes. Samtidig vil jeg minne om at Regjeringen allerede har gjort mye for å bedre situasjonen. Det er opprettet egne mottak for mindreårige, det jobbes med å innføre tilsynsordninger, det skal stilles krav om politiattest, osv. Komiteen er enig i at begrepet «mødrehjem» bør endres, men foreslår et annet begrep enn departementet. Jeg synes innholdet i tiltaket er langt viktigere enn hva det omtales som, men har merket meg at komiteen ønsker en gjennomgang av mødrehjemmene og en vurdering av behovet for regulering. Dette forslaget vil jeg selvsagt følge opp. Regjeringens forslag om at rettslig overprøving av fylkesnemndas vedtak skal skje direkte for lagmannsretten, har ikke fått tilslutning fra komiteen. Jeg skulle nok ønske at Regjeringens forslag hadde fått tilslutning. Samtidig er jeg glad for at komiteen har foreslått en mellomløsning som innebærer at det skal innføres en silingsregel for anke til lagmannsrett, som innebærer at den totale saksbehandlingstiden i barnevernssaker reduseres. Det var nettopp dette som var formålet med Regjeringens forslag, og jeg er derfor tilfreds med at komiteen er enig i at hensynet til barna gjør det nødvendig med en endring av dagens system.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Det er et interessant spørsmål. Jeg føler vel at det nettopp er det vi gjorde fra departementets og Regjeringens side da vi kom med saken om barnevernsloven. De mange tiltakene, forslagene, behandlingene, endringene i lovverket og retningslinjer osv. som har kommet, bunner nettopp i at vi hadde en total gjennomgang etter Befring-utvalgets NOU for noen år tilbake, og det er det vi nå følger opp. Men jeg er enig med representanten i at det er svært viktig at vi får en bedre samordning mellom de ulike etatene når det gjelder barnevernet. Det er også én av fire pilarer i det som jeg av og til kaller for det nye barnevernet. Det er bare kort tid siden vi bl.a. kom med et nytt rundskriv om taushetsplikt, opplysningsrett og opplysningsplikt. Vi kommer om kort tid med en ny veileder når det gjelder vold i familier og vold mot barn og unge, slik at man skal få til en bedre samordning. Vi er også i ferd med å gjennomføre en total kartlegging av hjelpetiltak og de ulike tjenester nettopp rettet mot barn og familier.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Det er sterke uttalelser som er kommet fra Kirsten Sandberg når det gjelder omsorgen for mindreårige asylsøkere. Jeg tror vi alle er enige om at omsorgen ikke har vært god nok. Det er også derfor vi har kommet med en rekke tiltak knyttet nettopp til mindreårige enslige asylsøkere i dette landet. Vi har laget egne ankomstmottak. Vi har særskilt tilrettelagte mottak. Vi innfører individuelt tilsyn. Vi skal også ha politiattest for ansatte og en rekke andre tiltak. Det blir for langt å komme inn på alle, men det gjøres en rekke ting. Departementet vil selvsagt følge opp det som står i FN-rapporten, som departementet fikk først i dag. Personlig har jeg ikke hatt anledning til å se på den ennå, men jeg håper at også denne FN-rapporten som vi har fått i dag, inneholder de gode svarene på mange av disse kritiske punktene som i utgangspunktet var tatt opp i en alternativ rapport til FN. Jeg forventer også at de tiltakene vi er i gang med, står godt omtalt der.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
I denne odelstingsproposisjonen har vi ikke fra departementets side tatt opp forslag om å endre det som har vært praksis og nedfelt i barnevernsloven siden den ble vedtatt i 1992. Denne underholdsplikten spesielt knyttet til barnevernet og med hjemmel i barnevernsloven var også nedfelt i loven av 1953. Derfor har vi heller ikke foreslått noen realitetsendring i denne saken. Forslaget vi har her, går utelukkende ut på å overføre myndigheten til å fastsette bidrag fra fylkesnemnda til bidragsfogden. Den problemstillingen som representanten Sollied Øveraas tar opp, har altså ikke vært under vurdering i det hele tatt. Det er ikke det denne saken i utgangspunktet dreier seg om.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Adopsjon og tvangsadopsjon er et svært alvorlig inngrep. Det er snakk om svært få saker i året. Konkret er det slik at fylkesnemnda i utgangpunktet må ha truffet vedtak om å overta omsorgen for barnet. Det er strenge vilkår nedfelt for å overta omsorgen. I tillegg må også foreldreansvaret etter § 24 være fratatt foreldrene. Hensynet til barnets beste og det mildeste inngrepsprinsipp forutsetter at det kun kan treffes vedtak om fratakelse av foreldreansvar dersom det er helt nødvendig. Dette er veldig strenge vilkår. Derfor er det ikke snakk om en – skal vi si – snarlig frigivelse av barnet til adopsjon. Tvert imot må jeg si vi oftere får kritikk for at man i en del tilfeller mener det er for strenge vilkår, og at det går for sent av hensyn til barnet.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Først har jeg lyst til å påpeke, fordi komiteen har vært opptatt av det, at når det gjelder medisinsk hjelp og rusbehandling, er det ikke behov for endringer i regelverket fordi barnevernet etter gjeldende rett har adgang til å samtykke til medisinsk hjelp for barn under omsorg, uavhengig av foreldrenes samtykke. Det kan også fattes vedtak om behandling av rusmiddelmisbruk med hjemmel i barnevernsloven, uavhengig av foreldrenes samtykke. Så er det riktig at når det gjelder psykiatrisk behandling, er det etter gjeldende rett foreldrene som må samtykke til dette, selv om barnevernet har overtatt omsorgen. Jeg er enig med representanten i at her kan det være saker som er problematiske og vanskelige. Dette er et spørsmål som vi fra Regjeringens side kommer til å arbeide videre med. Dette er selvfølgelig helseministerens primære ansvar, men vi jobber sammen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Først har jeg lyst til å berømme barnevernet vårt og våre barnevernsansatte, som gjør en fantastisk jobb i kommunene. Det er ikke økonomien som skal styre tiltakene i barnevernet. Hvis et barn har behov for hjelp, skal barnet ha hjelp. Det er frister når det gjelder innkomne meldinger. De skal undersøkes i løpet av en uke. Det er frister for når tiltak skal iverksettes. Jeg er glad for at vi har en eksponering utad, i den grad at noen føler at det er noen lenger oppe i systemet som sier at man ikke får bruke penger. Men barnevernsloven er helt klar. Vi har gang på gang sett at det brukes flere midler i barnevernet i mange kommuner, og også i staten, i forhold til at vi stadig dessverre – får vi si – har flere barn som trenger hjelp. Så over til mindreårige asylsøkere og påstanden om at det ikke foregår noen kartlegging eller undersøkelse. Jeg må få lov til å liste opp en rekke tiltak – jeg håper at skriverne klarer å følge med. I tillegg til at man har egne mottak og avdelinger, er det altså utarbeidet egne kravspesifikasjoner for mottakene. Det stilles krav om at alle avdelinger skal ha barnefaglig kompetanse. Det er utarbeidet faglige retningslinjer for arbeidet. Det er etablert et samarbeid med Nic Waals Institutt, med tanke på kompetanseutvikling innenfor psykososialt arbeid og kartlegging ved ankomstmottakene Vårli og Hvalstad, som er spesielt rettet mot mindreårige. Barne- og familiedepartementet og UDI har i fellesskap gitt midler til Senter for Krisepsykologi Bergen for å utarbeide fast prosedyre for kartlegging av traumatisk eksponering og psykiske ettervirkninger hos flyktningbarn. Det er laget en individuell kartleggings- og tiltaksplan fra UDI til bruk i mottak for å kartlegge hvilken situasjon og hvilke behov den enslige mindreårige har. Planen inneholder en tiltaksplan for oppholdet på mottak. Det skal også gå fram av planen om man eventuelt har etablert samarbeid med barnevern, PPT eller andre faginstanser i mottakskommunen. UDI opprettet i vår en faglig rådgivende gruppe som skal bistå i arbeidet med å kvalitetssikre tilbudet til enslige mindreårige i mottak. UDI arbeider nå med å utarbeide forslag til metode for tilsyn av enslige mindreårige i mottak, der barnevernets metoder legges til grunn. Det er foreslått å innføre krav om politiattest for ansatte i statlige asylmottak. Dette vil også bidra til å styrke de enslige mindreåriges rettssikkerhet. Barne- og familiedepartementet har nylig presisert i rundskriv at den kommunale barnevernstjenesten har et ansvar for enslige mindreårige i asylmottak dersom de har behov for tiltak etter barnevernsloven. Vi har også satt en del frister for hvor lenge barn skal oppholde seg i asylmottak. Dette er ingen uttømmende liste, men det er noe av det vi faktisk har gjort og holder på med.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Departementet og jeg vil selvsagt sette oss inn i FN-rapporten og se hva som står der, og analysere det og selvfølgelig gjøre det vi kan for å gjøre situasjonen i barnevernet god nok for alle. Dette dreier seg ikke bare om barnevernet, det dreier seg også om andre områder innenfor tjenestetilbudet. Når det så gjelder saken i Moss som ikke er godt nok håndtert, som det ble vist til her, er det nesten fristende å si at jeg vil ta kontakt med fylkesmannen for å undersøke saken, for det er jo meget alvorlig når man fra Stortingets talerstol sier at her er det noe som glipper i barnevernet. Dette kvier jeg meg ikke for å gjøre, hvis det er behov for det. Det er på den måten vi kan finne ut av ting og gjøre det bedre. Og så må jeg få lov å understreke: Det er ingen automatikk i at barnevernstjenesten tar omsorgen for norske barn som ikke bor sammen med sine foreldre, eller som ikke har biologiske foreldre i live. Barnevernstjenestens ansvar trer først i kraft dersom barnet er uten omsorg i det hele tatt, eller det er grunn til å tro at barnet har behov for et tiltak etter barnevernsloven. I den første tiden i Norge blir omsorgen for den enslige mindreårige i dag ivaretatt av staten ved UDI. Og dersom den enslige mindreårige trenger andre tiltak etter loven, skal vedkommende motta slike tiltak på linje med norske barn. Så tror jeg vi er enige om at det ikke har vært godt nok tilbud i mottakene for alle enslige mindreårige asylsøkere. Det er ikke så veldig lenge siden man ikke hadde de spesifikke mottakene, men man bodde sammen i vanlige mottak. Så har jeg også listet opp en rekke tiltak som Regjeringen har gjennomført, og tiltak som vi er i ferd med å gjennomføre, og det skal bli bedre. Jeg tror det blir bra at vi får en utredning der vi skal se helheten i tilbudet til mindreårige enslige asylsøkere. Så får vi kanskje komme tilbake til en annen debatt der vi også tar høyde for at det tross alt har skjedd utrolig mye bra. Vi er ikke i mål, jeg skal være den første til å erkjenne det, men vi jobber systematisk og intensivt med å forbedre situasjonen. Det høres ikke ut som om Regjeringen i det helt tatt gjør noe, slik forrige representant uttalte seg. Det synes jeg blir feil, og det opprører meg.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2005-06-06:
Jeg tror det er viktig først og fremst å fokusere på mindreårige enslige asylsøkeres behov og kvaliteten på tilbudet, i mye større grad enn hvordan man organiserer dette arbeidet. Det viktigste er innholdet. Det er altså slik at mindreårige asylsøkere i dag er noe mer enn barnevernsbarn, for å si det slik. De har helt andre behov. De er i en situasjon som asylsøkere, ofte med uavklart alder, med uavklart identitet og med de særskilte behovene som ofte følger av det å være på flukt og søke om opphold i et annet land. Det er klart at disse forholdene er det ikke først og fremst barnevernet som har kompetanse til å ivareta. Selve asylsøkerprosessen og regelverket rundt den er det UDI eller mennesker med flyktningfaglig kompetanse som kan gjøre bedre. UDI har videre oppgaver, kunnskap og nettverk når det gjelder oppsporing, for det er også ofte at man må prøve å oppspore foreldre; det kan være snakk om returarbeid, og selvfølgelig også bosetting i kommunene. Denne kompetansen har ikke barnevernet uten videre. Det er også årsaken til at vi føler at det viktigste for Regjeringen nå har vært å sette inn tiltak direkte knyttet til kvalitet og hjelp til de mindreårige asylsøkerbarna. De trenger barnevern i en del sammenhenger, men de trenger ikke minst – og de vil i en slik situasjon alltid trenge – mennesker med høy flyktningfaglig kompetanse.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-06:
Situasjonen for barn er hele tiden oppe til debatt. Det viser også rapporter som kommer fra FN, der vi blir kritisert på forskjellige måter. Det er slik at behandler stykkevis og delt barnevernslov, barnevern og den type ting. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det ikke nå på tide at vi tar noen overordnede grep når det gjelder barnevern? Fortsatt er det slik i Norge at vi opererer med veldig mange skott mellom de forskjellige som jobber med barn med atferdsvansker. Fremskrittspartiet har tidligere signalisert at vi ønsker å legge ned barnevernet som egen institusjon i dagens form og heller gå i retning av det som Danmark har, der en har fjernet skottene mellom barne- og ungdomspsykiatri, barnevern, politi og skole, slik at en i større grad kan få en samordnet kompetanse overfor det enkelte barn og ikke operere med fire-fem mapper på hvert enkelt barn. Er statsråden enig i at det kanskje er på tide å vurdere et overordnet grep når det gjelder barnevern og barns beste?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-06-06:
Årsaken til at jeg tar ordet i et treminuttersinnlegg, er at jeg ønsker å klargjøre Fremskrittspartiets syn når det gjelder unge enslige asylsøkeres situasjon. Det er riktig at vi har stått sammen med Arbeiderpartiet og SV tidligere om forslag som går på ansvarsfordelingen, men underveis, når man får debatt om og innsyn i situasjonen til disse barna, er det klart at det blir mer krevende å være politiker, krevende å finne de riktige tiltak. Det er det Fremskrittspartiet prøver på nå, men jeg vil slå fast at det ikke skal være noen tvil om utgangspunktet for Fremskrittspartiet: Når det gjelder barn som er skilt fra sine biologiske foreldre på en eller annen måte, er første prioritet for oss å sammenføre barn og biologiske foreldre. Det vil i utgangspunktet alltid være det beste for barnet og det beste for de biologiske foreldrene – uansett om det gjelder etnisk norske barn, eller om det gjelder unge enslige asylsøkere. Denne FN-rapporten er nevnt i flere sammenhenger, særlig av SV, som bruker bare den ene delen som Norge blir kritisert for når det gjelder unge enslige asylsøkere, og jeg har tillatt meg å kikke litt i rapporten selv. Jeg har sett mange rapporter fra FN tidligere der Norge har fått kritikk. Vi har fått massiv kritikk, særlig i forhold til barnefordelingssaker. Vi har fått massiv kritikk for at barnevernet har vært for rask på labben og gått inn og tatt over omsorgen for barn, og nå får vi kritikk for at vi ikke har stor nok omsorgsfølelse for asylbarn. Men i den samme rapporten blir Norge også kritisert fordi vi faktisk ikke gjør nok for å sammensveise barn og foreldre. Vi får i tillegg kritikk for at vi gjør litt for lite for å hindre at barn og foreldre blir splittet. Så jeg tror vi må se helheten i den typen rapporter. Årsaken til at Fremskrittspartiet nå ønsker en større utredning av dette, er det som har dukket opp i debatten, og jeg stiller personlig tvilsspørsmål ved hvorvidt barnevernet har kompetanse nok i forhold til disse barna. Vi stiller også spørsmålet: Er det nok kompetanse i UDI? Det er den typen spørsmål vi må få klargjort, også sett i forhold til en replikk til statsråden i sted, for å se dette i en større sammenheng, der både politi, skole, sosialtjeneste og barne- og ungdomspsykiatrien må inn i bildet og vurdere. Det har ikke vært utredet tidligere, selv om SV påstår det. Det har ikke vært utredet tidligere. Det må også være av interesse for SV å få utredet dette, slik at vi får satt inn de riktige tiltakene, slik at vi ikke pulveriserer ansvaret mellom flere institusjoner. Da kan det være at vi faller ned på en viktig beslutning, for en gangs skyld, når det gjelder å finne ut hva som er til barns beste, uavhengig av om det er etnisk norske barn eller om det er asylsøkerbarn.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
President! Til ei stemmeforklaring.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-06-06:
Eg vil anbefale Arbeidarpartiets representantar å stemme imot forslag til § 13-3 tredje ledd i innstillinga. Så ei saksopplysning: I brevet frå Arbeids- og sosialdepartementet av 27. april 2005 som er teke inn som vedlegg på side 93 i innstillinga, manglar dessverre side 2. Men dei feila i proposisjonen som departementet har gjort merksam på i brevet, er korrekt innarbeidde i innstillingas merknader og forslag.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-06:
Jeg stemte feil. Jeg stemte for, men skulle ha stemt imot.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-06:
Jeg trykte på feil knapp, jeg skulle stemme for.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-04:
Saksordføreren gjorde godt rede for saken, og jeg skal ikke gjenta alle hans utmerkede merknader. Jeg vil bare gå inn på et par punkter der vi skiller lag med hans parti. For det første det som dreier seg om barmarkskjøring: Det er ikke nødvendigvis noen uenighet i komiteen om at det er for mye barmarkskjøring på Finnmarksvidda, men flertallet, som består av SV, Kristelig Folkeparti og Høyre, går et stykke lenger ved å si at det er påkrevd med en betydelig reduksjon i kjøring på barmark i Finnmark. Jeg må også si at det er litt merkelig å høre representanten fra Fremskrittspartiet være så bekymret for den miljømessige situasjonen på Finnmarksvidda uten at man med tilstrekkelig alvor ser ut til å gå inn på situasjonen med barmarkskjøring. Vi mener at dette er et av de tiltakene som er helt nødvendige, hvis man skal få på plass igjen en økologisk balanse på Finnmarksvidda. Når det gjelder forslaget fra Fremskrittspartiet om å gi Regjeringen fullmakter til å få reintallet ned, er det vår oppfatning – med mindre statsråden sier at så ikke er tilfellet – at næringskomiteen har behandlet denne saken og gitt Regjeringen retningslinjer og fullmakter for hvordan man skal arbeide med dette. Vi går ut fra at hvis det er fullmakter fra Stortinget som mangler, vil Regjeringen be om dette. Men inntil så skjer, legger vi til grunn at denne saken er godt behandlet fra næringskomiteens side.