Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-06-11:
I likhet med alle andre politikere reiser jeg en god del rundt i Norge og treffer folk - lokalpolitikere og andre mennesker som er engasjert i sine lokalsamfunn. Da stiller jeg ofte spørsmålet: Hvilke problemer har dere her i kommunen, her i bygda eller i denne bydelen? For det første svarer veldig mange at det er veldig mye som er bra, at det er godt å bo i Norge, at det er en flott kommune, at det er en flott bygd, og at det ikke er så mange problemer. Men i den grad de peker på problemer, er det f.eks. at det er mangler i eldreomsorgen, at man har for få ansatte på sykehjemmet, slik at det blir stressende vakter og for liten tid til den enkelte eldre, det kan være at det er for lite penger i skolen, at man må nedlegge grendeskoler, eller at man ønsker flere undervisningstimer, som man ikke har råd til, eller at man kanskje ønsker en billigere skolefritidsordning. Så kan det være noen som er bekymret for at det er for lite politi, at politivakten er stengt, og at det er for lite patruljering i gatene. Andre uttrykker bekymring over at vi f.eks. har for få behandlingsplasser i rusomsorgen, eller at vi har for få tilbud til folk med minoritetsbakgrunn om norskopplæring eller f.eks. arbeidsmarkedstiltak for å få dem inn i arbeidslivet. Nesten uansett hvor jeg reiser i landet, er man bekymret over at det er for lite penger til samferdsel, til veier, til kollektivtransport, til trafikksikringstiltak, til sykkelstier, til rassikring og hva det måtte være. Og en god del steder møter jeg mennesker som gjerne skulle hatt noe mer penger til forskning, til utvikling, til satsing på nye prosjekter, enten det er innenfor fiske, havbruk, marin sektor eller andre spennende næringsutviklingsprosjekter i Norge. Jeg møter aldri noen som sier at hovedproblemet her i bygda er at de rike betaler for mye skatt. Derfor begriper jeg ikke at når man så skal velge hva man skal bruke mange milliarder kroner på i de nærmeste årene, sier man at vi skal bruke oppimot 20 milliarder kr - for det er det det er snakk om hvis vi skal fjerne formuesskatten og i tillegg gjennomføre det Høyre lover når det gjelder avgifter, utover det som allerede ligger inne i skattemeldingen. Man skal altså bruke titalls milliarder ekstra i tillegg til det som allerede er gitt, på å redusere skattene først og fremst til de aller mest velstående menneskene i Norge. Jeg er når som helst beredt til å diskutere et mer fornuftig skattesystem - et skattesystem som bidrar til mer investeringer, til mer forutsigbare og fornuftige rammevilkår for norske bedrifter. Men det er det fullt mulig å gjøre uten å gå inn for massive skattelettelser til de rikeste. Det er f.eks. mulig å diskutere lavere formuesskatt - en endring, omlegging, av formuesskatten - men da må det finansieres, slik Skauge-utvalget foreslo og hadde modeller for. Jeg sier ikke at vi skal velge de modellene, jeg sier bare at man må ha en idé om hvordan dette skal finansieres. Hvis man gjør noen lettelser ett sted, må det kunne finansieres et annet sted, slik at man samlet sett kan opprettholde inntektene til fellesskapet for å finansiere alle de uløste fellesgodene. Det er nettopp den viljen til å fortelle hvordan dette skal betales, som totalt mangler i Regjeringens skattepolitikk. Derfor er dette en blind, usosial skattelette, som kommer til å gå ut over viktige fellesskapsoppgaver, enten det er veibygging, politi, eldreomsorg eller skole. Et eller annet sted må disse pengene hentes. En stund kan man hente dem ved å bruke mer penger fra oljefondet, altså bruke mer av oljeinntektene, slik Regjeringen så langt har gjort. Men det er ikke noen varig løsning, for bruker man mer av oljepengene, vil det før eller siden være mindre penger disponibelt i oljefondet til å finansiere pensjoner og eldreomsorg. Det er nettopp den sammenhengen Regjeringen har problemer med å vedkjenne seg, og problemer med å gjøre noe med. Så hører jeg at Regjeringen kritiserer Fremskrittspartiet for at de bidrar til å holde skattenivået høyt, fordi Fremskrittspartiet presser igjennom økte utgifter til f.eks. samferdsel og pensjoner. Men da er jo Regjeringen inne på et vesentlig punkt, nemlig at de erkjenner at det er en sammenheng mellom offentlige utgifter og mulighetene for skattelette. Når man da velger skattelette, blir det, ifølge Regjeringens egen logikk når de kritiserer Fremskrittspartiet, mindre penger til fellesgoder. Men Regjeringen våger ikke å peke på hvilke fellesgoder som skal lide. Man sender bare en regning framover i tid, og så langt har man dekket den gjennom å øke bruken av oljepenger. Det ekstra bekymringsfulle er at behovet for det vi finansierer i fellesskap, det vi betaler for gjennom et spleiselag som vi kaller velferdssamfunnet, kommer til å øke. Det er ikke behovet for økt privat forbruk som er det påtrengende i de neste ti årene, men det er behovet for å finansiere mange titalls milliarder i økte pensjonsutgifter. Det er behovet for å finansiere mange tusen nye hender i eldreomsorgen for bare å opprettholde dagens nivå innenfor eldreomsorgen, og det er behovet for å satse på forskning eller f.eks. sikkerhet i form av politi og andre fellesskapsløsninger. Vi trenger mer fellesskap, ikke mindre. Derfor er det galt å love mange milliarder i skattelette.