Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-06-02:
Det er en litt spesiell dag for klimadebatt. Dagen etter at USA varslet at de ville trekke seg ut av Paris-avtalen, varsler vi i Det norske storting at vi vil gå i motsatt retning, at vi vil forsterke mål og lovverk i klimapolitikken. Det har vært en glede å få lov til å være saksordfører for klimaloven, og jeg vil gjerne starte med å takke alle partiene i energi- og miljøkomiteen for samarbeidet. Med den innstillingen som nå foreligger, har vi greid å etablere en bred enighet om noen bunnplanker i klimapolitikken. For det første gir vi klimapolitikken en tyngre forankring enn tidligere. Klimamålene for 2030 og 2050 får nå lovs kraft, og vi presiserer og kvantifiserer et ambisiøst mål for 2050. For det andre viser innstillingen at det er bred oppslutning om norske klimaambisjoner, og at de ikke skal svekkes, men systematisk revideres og styrkes, i tråd med Paris-avtalen. Vi kommer alltid til å ha diskusjoner i denne salen om ambisjonsnivået når det gjelder klimapolitikken. Jeg regner med at hvert enkelt parti vil redegjøre for sine synpunkter i salen i dag. Vi ble invitert av miljøbevegelsen til å spise kake i vandrehallen den dagen da komiteen avga innstilling om klimaloven, og det gir et godt bilde av hvor viktig denne loven er for veldig mange. I motsetning til andre vedtak som vi treffer i denne salen, har klimaloven et perspektiv som sprenger budsjettårets grenser og valgperiodens og tiårets grenser. Det er 33 år til 2050. Flere av dem som kommer til å sitte i denne salen da, er ennå ikke født. I 2050 kommer vår generasjon til å nærme seg historiebøkene. Hvordan Norge håndterte sin del av ansvaret for klimaproblemene, kommer til å få bred omtale i de bøkene. Jeg tror jeg snakker på vegne av hele komiteen når jeg understreker at vi ser alvoret og forstår utfordringene. Klimaloven er en bit som kommer til å gi norsk klimainnsats både retning og framdrift i årene framover. Noe av det viktigste med klimaloven er at den lanserer en helt ny systematikk i norsk klimaarbeid. Hvert femte år fra og med 2020 skal norske klimamål gjennomgås på vitenskapelig grunnlag, med tanke på progresjon og med tanke på at Norge skal nå målet om å være et lavutslippssamfunn i 2050. Vi kommer til å få årlige redegjørelser fra regjeringen om hvor store utslippene er, hvordan de kommer til å utvikle seg, og hvordan det samsvarer med klimalovens målsettinger. Vi kommer til å få beskrevet hvordan vi klimatilpasser samfunnet, og vi kommer til å få en oversikt over sektorvise utslipp. Stortinget har justert noen viktige ting i regjeringens opplegg som det er nødvendig for meg å nevne spesielt. For det første har vi fått gjennomslag for at klimaloven eksplisitt og på lik linje skal nevne utslipp av klimagasser og opptak av klimagasser. Det er viktig og bra. Noen vil antakelig mene at det er urimelig å kalkulere naturlige økologiske prosesser inn i klimaregnskapet på denne måten, f.eks. ved å regne med opptak i skog – det er tross alt en lang rekke naturlige prosesser som sørger for opptak av CO 2 , og havet spiller ikke minst en viktig rolle. Til det vil jeg svare: Ja, det er riktig at både hav og skog har et naturlig opptak av CO 2 , men det er bare opptaket i skog vi kan påvirke ved hjelp av politikk. Det gjør at det ikke bare er mulig, men også ønskelig at opptaket i skog spiller en rolle i klimaregnskapet. Det andre jeg vil nevne, er at vi har fått en klar presisering i innstillingen av at vi i dag har en mangelfull metode og modell for å beregne utslipp fra jordbrukssektoren. Her ligger det noen klare bestillinger og føringer fra komiteens side. Komiteens flertall slår klart fast at «utslipp fra biologiske prosesser i jordbruket ikke kan likestilles med utslipp» fra «fossile kilder». Til slutt vil jeg også nevne at flertallet i komiteen har blitt enig om at det skal opprettes et teknisk beregningsutvalg på klimafeltet. I det ligger det en erkjennelse av at de beregningene som politiske beslutningstakere har tilgang til, må bli bedre enn det de er i dag. Flertallet slår fast at utvalget skal ledes av Miljødirektoratet. Statistisk sentralbyrå, NIBIO og TØI skal være medlemmer i det tekniske beregningsutvalget. Med en slik representasjon dekker vi det miljøet som i dag rapporterer om norske utslipp til FN, og vi dekker særlig ikke-kvotepliktig sektor på en god måte. Jeg tar det for gitt at regjeringen kommer til å følge opp den tydelige flertallsmerknaden på dette punktet, og vil innlemme disse organisasjonene – verken færre eller flere – i et slikt beregningsutvalg. Det vil bidra til et klarere bilde av fakta og tallgrunnlag i klimadebatten, og det vil vi alle tjene på. Med det tar jeg opp de forslagene som Senterpartiet er med på å fremme i innstillingen.