Morten Drægni (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Dette representantforslaget fra Fremskrittspartiet tar til orde for at man bør innføre et system som sikrer at bensinavgiften går opp om oljeprisen går ned, og motsatt. Det mener jeg mildt sagt er et bomskudd. Jeg forstår jo for så vidt at Fremskrittspartiet fremmer et forslag som medfører at bensinavgiftene i visse situasjoner skal ned. De som har greie på det, ser ut til å mene at det også er da Fremskrittspartiets oppslutning går opp. Men det er kanskje ikke slike hensyn man bør vektlegge når avgiftspolitikk diskuteres. Nei, det ansvarlige og bærekraftige ville jo ha vært å fremme et forslag om at bensinavgiften bør økes hver gang miljøutslippene går opp, men et slikt forslag er det nok lenge til vi får se fra Fremskrittspartiet. For selv om Fremskrittspartiet prøver å få det til å framstå som om man kun har en bensinavgift i dette landet for å fylle statskassen, har man den faktisk fordi forbrukerne skal betale for de kostnadene som bilbruk påfører samfunnet. Det er en fornuftig politikk at den som forurenser, også skal være med på å betale prisen for det det koster å rydde opp etter seg. Fremskrittspartiet forsøker seg også på en tvilsom øvelse i forslaget når de sammenligner bensinprisene i Norge med gjennomsnittet i EU, og bruker differansen som argument for reduserte priser her til lands. Uten å ta høyde for at innbyggerne i de forskjellige landene har forskjellig kjøpekraft, blir en slik sammenligning meningsløs. Faktumet er at Norge har Europas nest billigste bensin hvis man justerer for kjøpekraft. Vi bruker faktisk en mindre andel av inntekten vår her i Norge på bensin enn det vi gjorde for ti år siden. Økningene i bensinprisene i Norge har vært lavere enn i både Sverige og Danmark de siste årene. Men samtidig mener jeg at man skal ha respekt for at folk ikke liker at bensinen blir dyrere, og at mange med lav inntekt som er avhengige av bil, får økte utgifter. Det er fullt forståelig at folk reagerer på økt bensinpris om de ikke føler at de får noe igjen på den andre siden i form av et bedre kollektivtilbud eller andre miljøvennlige alternativer. SVs løsninger på dette feltet er vesentlig bedre enn Fremskrittspartiets forslag om å bruke fellesskapets penger på å redusere bensinavgiften. Kollektivtilbudet i Norge må bygges ut, og kvaliteten må bli bedre. Der hvor det bor mye folk, bør vi få mer tog og buss, og der hvor det bor færre folk, må vi få til fleksible og effektive løsninger. Her har Regjeringen allerede gjort mye, og den har økt jernbaneinvesteringen i Norge med 50 pst. For dem med de laveste inntekter er det økte trygder, bedre sosialhjelp, lavere skatter og kraftig omfordeling som må til, ikke bensin til 2 kr mindre for literen, slik Fremskrittspartiet krever. Her har også Regjeringen satt handling bak ordene ved å ha fått i havn et historisk godt trygdeoppgjør, samtidig som man jobber for å bedre situasjonen for lavtlønte og sosialhjelpsmottakere. Verdens oljereserver minker, og bensin og diesel er derfor i ferd med å bli en knappere ressurs. Med voldsom vekst i Kina og India har det samtidig blitt flere kjøpere, og etterspørselen øker. Med all sannsynlighet vil oljen fortsette å bli dyrere. Avgifter eller ikke, også bensin og diesel vil stige i pris. Fremskrittspartiets reduksjon i avgiftene kan med andre ord ses på som en enorm gavepakke til noen av verdens rikeste selskaper, siden en større andel av prisøkningen i årene framover vil tilfalle oljeselskapene i form av økt profitt med Fremskrittspartiets politikk. Norske forbrukere, derimot, vil få mer igjen for en framtidsrettet politikk, hvor vi satser på fornybar energi og kollektivtrafikk. Når vi nå står overfor - for ikke å si midt i - store klimaendringer, og det som kan betegnes som vår tids største utfordring, burde debatten nettopp dreie seg om hvordan vi som politikere kan få folk til å velge mest mulig miljøvennlig, istedenfor å la debatten dreie seg om tiltak som bare vil gjøre vondt verre på sikt og den nødvendige omstillingen for samfunnet mer smertefull.