Tina Bru (Høyre), 2021-01-21:
Klimautfordringen er vår tids største utfordring. Oppgaven vi står overfor, er enorm. I klimapolitikken er det sjelden enkle løsninger eller to streker under svaret. Utfordringene er sammensatt, og ofte er det vanskelige avveininger mellom ulike hensyn. Resultatene i arbeidet for å redusere utslippene er summen av politikk og tiltak på mange områder. Dette gjelder også innenfor sektoren jeg har ansvar for, nemlig olje- og gassvirksomheten på norsk sokkel og energiforsyningen. Energi og klima er ofte to sider av samme sak, og utfordringene er store. Forbrenning av kull, olje og gass slipper ut store mengder klimagasser, noe som igjen skaper klimaendringer. Verdens forbruk av disse energikildene er derfor helt nødt til å reduseres. På dette punktet er jeg og representanten Haltbrekken helt enige. Derimot skiller vi raskt lag når SV nok en gang kommer med enkle svar på det jeg mener er komplekse problemer, når de serverer overskrifter og tall uten kontekst og forklaring. Det er nemlig en grov forenkling å hevde at norsk olje- og gassutvinning og 25. konsesjonsrunde er i direkte strid med Parisavtalens målsettinger. Verdens befolkning øker, og energifattigdommen er fortsatt utbredt. Dette er et spørsmål jeg vet at representanten Haltbrekken og SV er opptatt av. SV har alltid båret fanen høyt for solidaritet med fattigere land, og de har kjempet for bistand og utvikling. Realiteten er at energibruk og velstand henger sammen. Økt velstand, bedre helsevesen, utdanning, transportsystemer, bedre boliger og levekår – alt henger sammen med tilgangen på energi. Energi er og blir selve livsnerven i verdensøkonomien. Dette energisystemet er enormt omfattende og komplisert. Det består av stor, kostbar og langvarig infrastruktur som er tilpasset dagens energisystem. Realiteten er at kull i dag dekker 27 pst. av verdens energibehov. Olje og gass dekker til sammen 57 pst. Av det resterende dekkes 6 pst. av vannkraft, 5 pst. av andre fornybare kilder og 4 pst. av atomkraft. Jeg tror at også representanten Haltbrekken og SV innerst inne forstår at det vil ta tid å endre et slikt system, og at det vil medføre store kostnader. Det er faktisk slik at energitransisjonen, altså dreiningen fra kull, olje og gass til fornybar energi, foregår i ulikt tempo og står overfor ulike barrierer i verdens land. Jeg sier ingenting av dette som en bortforklaring eller rettferdiggjøring av norsk olje- og gasspolitikk. Det haster med å begrense utslippene. Parisavtalen er utrolig viktig for å begrense klimaendringene, og regjeringens politikk forutsetter at vi skal oppfylle våre forpliktelser. Det gjelder også for energiforsyningen og olje- og gassnæringen. Jeg gjentar dette budskapet fordi det store bildet faktisk betyr noe, og norsk klima- og energipolitikk må være tilpasset landene rundt oss. Klimapolitikken er ikke et norsk mesterskap, men et internasjonalt samarbeid. Med dette bakteppet fører regjeringen en ansvarlig og forutsigbar petroleumspolitikk i møte med klimautfordringene. Norsk olje og gass bidrar til å dekke 2–3 pst. av verdens behov. Dette er energi som omsettes i globale markeder, og der etterspørselen kan dekkes av andre olje- og gassprodusenter. Enkelte hevder at en ensidig avvikling av norsk olje- og gassproduksjon er et godt klimatiltak. Jeg er veldig uenig i det. Dagens petroleumspolitikk lå også til grunn da vi meldte inn våre mål under Parisavtalen, og Norge har, sammen med EU, den mest ambisiøse klimapolitikken i verden. Vi satser bredt på mange tiltak, både for å redusere utslipp nå og for å utvikle fremtidens løsninger, slik som Langskip, som vi nettopp hadde en god debatt om. Det er vel ingen andre oljeproduserende land som har gjort så mye for å redusere etterspørselen etter de samme produktene som det Norge har gjort. Norsk petroleumsvirksomhet er allerede underlagt en streng virkemiddelbruk for å begrense utslippene til luft fra produksjonsaktiviteten – vesentlig strengere enn i andre petroleumsproduserende land. Kvoteplikt og CO 2 -avgift er hovedvirkemidlene i klimapolitikken på norsk sokkel. Regjeringen varslet også i klimameldingen at vi skjerper CO 2 -avgiften ytterligere, slik at summen av avgift og klimakvoter skal være 2 000 kr i 2030. Dette gir forutsigbarhet for industrien og ytterligere insentiver til å kutte utslipp fra produksjonen. Regjeringen vil også komme tilbake til Stortinget med en oppfølging av vedtaket via skattepakken om å sette et mål om 50 pst. reduksjon av utslippene fra produksjonen innen 2030. Vi har drevet en forsvarlig petroleumsvirksomhet i alle våre havområder i mer enn 40 år. Vi vet at vi kan drive forsvarlig og sikker leting, utbygging og drift. Regjeringen viderefører derfor en stabil og langsiktig petroleumspolitikk, noe letepolitikken også skal bidra til. Konsesjonstildelingene er en bærebjelke i dette. De nummererte rundene, også 25. konsesjonsrunde, omfatter de mindre kjente tilgjengelige leteområdene på norsk sokkel. Slike leteområder er det lite igjen av på norsk sokkel, siden mesteparten av tilgjengelige letearealer ble åpnet for flere tiår siden. Leting er selvsagt grunnleggende for å gjøre nye lønnsomme funn. Uten leting blir det ingen nye ressurser, og det vil i så fall bety at man styrer mot en langsom avvikling der man høster av funn som allerede er gjort. Denne sammenhengen er åpenbar, og derfor har også denne delen av norsk petroleumspolitikk bred støtte i Stortinget. Alle konsesjonsrunder gjennomføres i tråd med etablert petroleumspolitikk og innenfor rammene som Stortinget har fastsatt. 25. konsesjonsrunde har vært varslet lenge. I Granavolden-plattformen gjorde regjeringspartiene det klart at runden skulle gjennomføres etter at revideringen av forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten var ferdig behandlet. Et bredt flertall i Stortinget godkjente forvaltningsplanen i juni 2020. Stortingsflertallet ba også om at 25. konsesjonsrunde ble gjennomført så fort som mulig. Regjeringen følger nå opp dette. Forslag til areal som skulle lyses ut i 25. konsesjonsrunde, ble sendt ut på offentlig høring. Regjeringens forslag var i tråd med etablert praksis innenfor rammen av den oppdaterte forvaltningsplanen. Høringsuttalelsene ble vurdert, og 25. konsesjonsrunde ble utlyst 19. november i fjor. Forventet tildeling er 2. kvartal i 2021. Jeg forstår at representanten Haltbrekken ut fra sin politiske overbevisning vil fremstå som nærmest overrasket over at dette skjer. Men det er det altså overhodet ingen grunn til. Representanten Haltbrekken og SV har gått fra å godkjenne feltutbygginger og åpne nye havområder da de satt i regjering, til å bli et parti som for alle praktiske formål ønsker å avvikle norsk petroleumsnæring raskest mulig. At SV ønsker å avvikle norsk olje- og gassnæring, er et helt legitimt politisk standpunkt. Jeg skulle innimellom nesten ønske at de sa det enda tydeligere. Isteden får vi stadig skyggedebatter om elementer av petroleumspolitikken som egentlig handler om det overordnede målet, som er å avvikle virksomheten. Da kan vi også ha en debatt om konsekvensene av en slik politikk. Representanten Haltbrekkens politikk betyr nemlig at vi vil miste titusenvis av lønnsomme arbeidsplasser, at vi vil se kompetanse, kapital og teknologi forsvinne ut av landet, og at store inntekter til vår felles velferd blir borte. For verdens klimaproblemer vil det ikke gjøre noen forskjell.