trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Da Norge stengte ned da koronaen kom, og første krisepakke ble lagt fram for Stortinget, var det ikke vanlige folk som var øverst på prioriteringslisten til regjeringen. Stortinget rettet opp i mye av det som burde ha vært et framlegg fra regjeringen, og saken vi behandler i dag, dreier seg om å gjøre varige endringer i dagpengeordningen etter at krisen er slutt. Arbeiderpartiet er alltid opptatt av å ha et godt sikkerhetsnett som sørger for at folk har en grunnleggende trygghet. I forslaget som vi nå har til behandling, er det kun ett tiltak som skal diskuteres og behandles i dag, for de andre er behandlet tidligere. Jeg velger da å kommentere rundt det. Reduksjon i minstekravet til inntekt for å kvalifisere til dagpenger var et nødvendig og viktig krisetiltak. Vedtaket ble fattet i forbindelse med Stortingets behandling av Prop. 53 LS for 2019–2020 og Innst. 197 S for 2019–2020 og var et resultat av forhandlingene om den første krisepakken i Stortinget. Å ha en utvidet dagpengeordning har vært viktig for å trygge inntekten til flere under pandemien. Vår holdning er at de ordningene skal vare så lenge krisen varer, men så er det jo nødvendig at vi kommer over til en mer normal situasjon. Vi er opptatt av å finne gode, langsiktige løsninger for dem som går på dagpenger. Derfor er vår førsteprioritet å sikre feriepenger til dem som er dagpengemottakere. Stortingsflertallet har jo innført en midlertidig, halv ordning, men vi foreslår i revidert nasjonalbudsjett å gjeninnføre den gamle feriepengeordningen, som vil gi de ledige mange millioner kroner mer enn den ordningen som gjelder i dag. Det skal gjelde for i år, for neste år og for årene som kommer. I revidert nasjonalbudsjett vil vi satse på å få folk tilbake i arbeidslivet, gjennom bl.a. bevilgninger til mange flere tiltaksplasser og bedre oppfølging av dem som er ledige. Det må være det viktige. Men når pandemien er over, vil det være nødvendig å trekke lærdom av de endringene som er gjort midlertidig. Vi vil alltid være på jakt etter forbedringer som styrker vanlige folks muligheter for arbeid og trygghet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Jeg vet ikke om representanten Aydar hørte innlegget mitt. Så vidt jeg forstår, har vi én sak til behandling her i dag. Så har Rødt fremmet noen nye forslag, som jeg ikke tror kommer til behandling, for de er fremmet før. Det forslaget vi har til behandling i dag, kommer ikke vi til å støtte nå, fordi vi mener at vi skal gjøre en helhetlig prioritering når krisen er over. Vi har også sagt at de ordningene som gjelder, skal vare så lenge krisen varer, og det er opp til oss å finne ut når krisen er over. Vi er veldig klare for å forlenge ordningene dersom krisen fortsetter. Vi har foreslått 346 mill. kr til feriepenger. Det gjør at de som er arbeidsledige, får 346 mill. kr mer. I tillegg foreslår vi en betydelig satsing på tiltaksplasser i det alternative budsjettet vi legger fram i morgen. Det mener jeg er bra, og jeg håper også Rødt merker seg det.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2021-06-10:
Det er ingen tvil om at landbruket er avhengig av utenlandsk arbeidskraft, og at koronasituasjonen har gjort det synlig at det er en sårbar situasjon å være i. Derfor mener vi det er viktig at Nav får en mer aktiv rolle som offentlig arbeidsformidler. Mange ungdommer må kobles sammen med næringen dersom rekrutteringen skal lykkes. Dersom rekrutteringen skal gå raskt nok, sånn at matproduksjonen sikres og mange ungdommer får sommerjobb, må Nav kunne ta en aktiv rolle for å rekruttere ute på de videregående skolene og studiestedene. Blant annet har Bondelaget tatt positive initiativ rettet mot elever på naturbruksskolene. Men det trengs et langt større antall hender i arbeid denne sesongen enn det er elever på naturbruksskolene. Vanligvis er det opp mot 18 000 utenlandske sesongarbeidere som jobber i jordbruket i løpet av en sesong. Elevtallet på naturbruksskolene samlet sett i hele landet er i overkant av 4 000, og noen av disse ungdommene har selvsagt sommerjobb eller jobber hjemme på gård. Vi i Arbeiderpartiet er derfor bekymret når vi ser det er eksempler på at stillinger i landbruket har veldig få søkere, og at det samtidig mangler arbeidskraft innenlands. Derfor mener vi at regjeringen må gå i en aktiv dialog med partene og Nav for å kunne løse de akutte bemanningsutfordringene i bransjer med sesongsvingninger. Vi støtter derfor innstillingen om at vi skal sikre at virksomheter i jordbruket kan benytte seg av de samme ordningene som andre bedrifter som ansetter arbeidssøkere som er tilknyttet Nav.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Statsråden sa at vi må prioritere, og jeg er så enig med Høyre-statsråden. Men det er litt rart at denne statsråden sier at vi må prioritere, når denne regjeringen har brukt 9 mrd. kr på skattekutt for de rikeste i landet. Denne regjeringen har prioritert at arvemilliardærene skal betale null skatt, men rengjøringspersonell skal betale mye mer. Denne regjeringen har ikke prioritert. De har brukt oljepengene våre, pensjonspengene våre. Solfrid Lerbrekk og jeg er de yngste i denne salen, tror jeg – det er kanskje en fra Høyre som er yngre – og det er våre pensjonspenger som denne regjeringen bruker for å smøre de andre partiene for å få denne høyremassen gjennom Stortinget. Denne regjeringen brukte svært mye oljepenger før pandemien traff Norge. Jeg forstår at vi må bruke mye penger under pandemien, men det skjedde også før pandemien traff Norge. SV har i sitt budsjett brukt minst oljepenger, for vi kan prioritere. Vi prioriterer bort skattekutt til de rikeste og gir hjelp til dem som trenger det aller mest. Så jeg er enig med statsråden i at vi må prioritere, men det var veldig rart at statsråden holdt et innlegg om å prioritere når denne regjeringen ikke prioriterer. Jeg må også svare Kristelig Folkeparti om AAP og tre år: Jeg er slagpasient. Jeg var veldig syk, men er så heldig at jeg kan snakke igjen. Jeg har mange kollegaer som har afasi. Det tar mye tid å lære alle ordene i det norske språket – preposisjoner, setninger, spørsmål. Jeg var veldig heldig ved at jeg var ung, jeg fikk hjelp. De som er litt eldre, tar det litt mer tid for. Regjeringen har kuttet denne ordningen til tre år. Jeg har venner som har øvd på språket, men som har gått over tiden og blitt flyttet til uføretrygd. De vil jobbe. De vil gjerne bli bedre, men de får ikke tid, for denne regjeringen har prioritert å kutte AAP til disse personene. Det er en urettferdig ordning at dere har brukt disse pengene til skattekutt for de rikeste. Derfor er jeg i SV og vil ikke støtte denne regjeringen.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Mange har lest saken om Hege som måtte avbryte rusbehandlingen sin, som hun trengte. Hun mistet mye av trygden mens hun var i behandling. Hege hadde rett og slett ikke råd til å være innlagt. Det koster å være menneske, også når man er innlagt: telefon, leilighet, avtaler, abonnementer, julegaver til familien, gjeld osv. Loven sier at de som er innlagt ved psykiatriske institusjoner eller rusinstitusjoner, som Hege, får redusert trygden sin. Det skjer ikke på somatiske avdelinger. Det finnes ingen gode argumenter for å diskriminere mennesker som sliter med rus eller dårlig psykisk helse. De er mennesker og har samme behov for inntekt som alle andre, som kreftopererte eller slagpasienter. Målet er at pasientene skal få en ny sjanse etter sykdommen, og det blir svært vanskelig hvis de starter med gjeld og ingen ressurser. SV vil ha likhet for loven, slik at pasienter i både somatiske avdelinger og i rus- og psykiatriske avdelinger ikke får trygden kuttet. Vi snakker om at staten tar penger fra syke, fattige folk. Pasientene reagerer på dette, og fagfolkene reagerer på dette. Stortinget bør lytte til dem. Vi kan få flertall. Fremskrittspartiet har blitt med for å sikre likebehandling, men det ser ut som om Arbeiderpartiet støtter Høyre og regjeringen og stemmer imot forslaget vårt om ikke å ta penger fra syke, fattige pasienter. Jeg ber Arbeiderpartiet tenke seg om en gang til for at pasienter som sliter med rus og psykisk uhelse, ikke skal miste mye av trygden når de trenger hjelp og får behandling. Det ville være en veldig god sommergave for rusavhengige og for dem som sliter med psyken, slik at ingen må gjøre hva Hege måtte gjøre. Jeg tar opp forslag nr. 2, som vi fremmer sammen med Fremskrittspartiet og Senterpartiet.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
Høyre og Arbeiderpartiet sa at de vil avvente. Jeg tror kanskje at de bør huske på historien. SV har jobbet for dette i flere år, og i februar 2019 svarte Anniken Hauglie, som da var statsråd: «I lys av dette ser jeg at det er behov for å vurdere på nytt om dagens regler er hensiktsmessige, og vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte.» Det var i februar 2019. Det er over to år siden. Ingenting har skjedd. Jeg er veldig skuffet over at denne salen – stortingsrepresentantene – sier at de vil se på saken. Vi har sett på saken – flere ganger. Regjeringen har sagt at de vil se på saken – flere ganger. Men det blir utsatt hele tiden. Vi snakker om psykisk syke og rusavhengige. Jeg har ikke fått noe svar fra Arbeiderpartiet, så jeg spør igjen, fordi Arbeiderpartiet knuste håpet om å få en god rusreform – at vi ikke skal straffe rusavhengige. Nå har Arbeiderpartiet en mulighet for endelig å hjelpe dem som trenger det aller mest, slik at de, hvis de får behandling, ikke mister trygden. Det er svært viktig for dem at de kan få en ny start etter behandlingen. Jeg håper kanskje at Arbeiderpartiet kan svare på hvorfor de stemmer imot, for vi kan få flertall – vi kan få flertall. Senterpartiet og Fremskrittspartiet: Tusen takk for at dere også er med på dette – og SV. Så hvis Arbeiderpartiet er med, har vi flertall.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-10:
SV skal også støtte sekundært vedtaket i innstillingen. Det er ikke en motsetning å stemme for begge to. Så jeg håper at Arbeiderpartiet også kan stemme for forslaget, for da får vi flertall. SV stemmer sekundært for innstillingen, men vi kan få flertall hvis Arbeiderpartiet også stemmer for forslaget fra Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-05-18:
Jeg vil også begynne med å takke statsministeren for orienteringen – og også takke de 9 200 norske soldatene som har tjenestegjort i Afghanistan, og spesielt minne om de ti som har mistet livet i tjeneste for Norge. Alle ga noe, og noen ga alt. Jeg synes også det er viktig å huske på at det er mye som ikke er oppnådd. Afghanistan er i krig, og det er en krig som fortsatt vil kunne eskalere framover, men, som også statsministeren påpekte, millioner av afghanere har fått en mulighet de ellers ikke ville fått gjennom skolegang og gjennom den utviklingen som har vært i Afghanistan. Vi skal ta med oss også den siden, samtidig som vi erkjenner at det er gjort mange feil i operasjonene i Afghanistan. Det viktige nå er å se framover. Krigen er ikke over. Det er fortsatt sånn at den afghanske hæren, eller politiet, mister 200–300 soldater hver eneste måned. Det er i hvert fall et par hundre sivile som blir drept hver eneste måned. Det er en situasjon hvor krigsherrene igjen etablerer seg, og det er også folkegrupper som igjen bevæpner seg i Afghanistan. Så nå er det viktig å se framover. Når NATO avslutter sitt militære nærvær, må det ikke bety at verden vender ryggen til situasjonen i Afghanistan. Tvert imot – vi må vise tilstedeværelse og ha en strategi framover. Jeg er nok en av dem som er usikker på om det som nå gjøres, er riktig. Å inngå en avtale med Taliban, som vi gjorde i februar 2020, med en tydelig tidsplan for når de skulle trekke seg ut, har ikke ført til at konflikten har stilnet. Det har ikke ført til at situasjonen i Afghanistan er blitt roligere. Jeg er ikke sikker på om det er riktig å sette en tidsplan nå – som den nye Biden-administrasjonen har gjort – fram mot 11. september. Styrkene til Afghanistan vil ha behov for støtte også etter 11. september i år. Det er ikke en kritikk av det Norge gjør. Vi gikk inn sammen med NATO. Vi må gå ut sammen med NATO. Og vi har utført våre oppgaver på en forbilledlig måte i de årene vi har vært i Afghanistan. Men vi må også se på hvordan og hvilken strategi vi har valgt. Som det ble sagt av statsministeren og andre, hadde Norge tidlig kontakt med Taliban og har vært med på å bygge opp en kontakt hvor det også har vært ført fredssamtaler. Før denne redegjørelsen leste jeg på nytt boka til vår fremste pashtun-ekspert, professor og antropolog Fredrik Barth, Afghanistan og Taliban, fra 2008, hvor han skriver, og anbefaler, og det tenkte jeg også mye på den gangen: «Det skal ikke etableres en kanal» – den gang til Mulla Omar – «så krav og tilbud kan brynes i en lang dialog med håp om å oppnå en forpliktende fredsavtale til slutt. For vi får aldri noen slik avtale. Jeg vil derimot hevde at forhandlinger med Taliban skal føres på et så lavt plan som mulig, og dreie seg om bare én ting: å få den andre part til å skifte side. Slike forhandlinger kan pashtunere forstå og er vant med, og de skal føres med alle og hver enkelt.»
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-05-18:
Takk, det hadde jeg tenkt å bruke de siste 10 sekundene på.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-05-18:
Jeg har to spørsmål, om dimensjonering og finansiering. Det ene er at det er satt i gang et arbeid fra regjeringen med en prosess om dimensjonering av medisinutdanningen for å vurdere om det skal tilbys ved flere institusjoner enn i dag, og da også ved Universitetet i Stavanger. Jeg lurer på om statsråden kan gi svar på når den utredningen antas å være ferdig. Jeg har for så vidt et likelydende spørsmål om finansiering. Det er positivt det statsråden sa om å oppnå målene som er i anmodningsvedtaket fra Stortinget, men i stortingsmeldingen står det at det skal gis et mandat for denne gjennomgangen og finansieringen, og da tolker jeg det som om det er et utvalg, og det kan jo fort ta en del år. Jeg lurer på om statsråden kan tydeliggjøre når gjennomgangen av finansieringssystemet skal være ferdig.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2021-05-18:
Galleriet er jo stengt, men jeg vet at noen følger med på nettsendingen, for på Twitter har Norsk studentorganisasjon lagt ut at de venter i spenning på om forslag nr. 15 kan få flertall i dag. Da kan jeg røpe at Fremskrittspartiet kommer til å støtte forslag nr. 15, og så håper vi at de andre partiene også kan gjøre det, så det blir enstemmig. Årsaken til at vi ikke gikk inn i forslaget fra starten av, var at vi mener at det å utrede tiltak for å forhindre frafall og forsinkelser i studiene er noe statsråden gjør på daglig basis. Men vi kan med glede støtte forslaget. Ellers så registrerer jeg med skuffelse igjen at statsråden åpenbart har tenkt å benytte seg av filibustertaktikk ved å trenere gjennomgangen av finansiering. Jeg håpet at den kunne vært på plass på et mye tidligere tidspunkt enn det som statsråden nå har lagt opp til. Angående filibustertaktikk, så trodde jeg at jeg måtte tegne meg for å sørge for at representanten Tvedt Solberg skulle få tid til å komme inn i salen så han kunne tegne seg, for dette er jo tross alt en av Arbeiderpartiets viktigste saker hvis man skal tro det som er blitt skrevet på sosiale medier hos bl.a. Stavanger Arbeiderparti. Den 19. mars skrev de at det haster med en ny regjering for å få fart i saken om medisinutdanning ved Universitetet i Stavanger: «Dette er en av våre aller viktigste saker, og vi er glade for at Arbeiderpartiet er tydelig nasjonalt på at de støtter medisinutdanning ved UiS.» Det ble «likt» av utdanningspolitisk talsperson Torstein Tvedt Solberg, som også er fylkesleder i Arbeiderpartiet, har støtte av finanspolitisk talsperson og nestleder i Arbeiderpartiet, som har vært ute og til og med lansert sin egen modell for hvordan dette kan skje i et forpliktende samarbeid mellom UIB og UIS, uten at jeg ser at det er fremmet i saken i dag. Det er jo litt rart siden utdanningspolitisk talsperson 7. oktober sa at det var et mageplask av regjeringen, han var ekstremt skuffet over at det ikke ble tatt noen nødvendige grep, fordi det hastet å få på plass en avklaring sånn at universitetet i Stavanger kan få drive med medisinutdanning. Jeg skjønner at Stavanger Arbeiderparti har trodd at dette ble en av de viktigste sakene til Arbeiderpartiet i Rogaland. Det må jo være trist å måtte spise kameler også når man er i opposisjon og ikke bare når man er en del av en regjering. Men jeg håper at representanten Tvedt Solberg kan tegne seg og forklare hva som har skjedd siden 7. oktober, siden det nå er nødvendig med en utredning framfor å ta nødvendige grep.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
Jeg mener at sentrale myndigheter må ta ansvar og ikke abdisere i styringen av sektoren, verken når det gjelder studiested eller dimensjoneringen av studieplasser i høyere utdanning. Spesielt er det et politisk ansvar å sørge for at hver region har tilgang til den kjernekompetansen som man skal ha innenfor de ulike profesjonsutdanningene. Men så har vi sett, som på Nesna, at studiesteder blir lagt ned. Når et helt samfunn blir lagt ned når hjørnesteinsbedriften forsvinner, når viktige kompetansearbeidsplasser forsvinner fra distriktet – et studiested som har forsynt en hel landsdel med viktig kompetanse, lærere og sykepleiere, i hundre år – så må da sentrale politikere kunne ta ansvar. Kan ministeren forklare meg hvorfor ikke nasjonale politikere skal ha noe å si i en så viktig sak?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
Det ligger en iboende urettferdighet i det videregående skolesystemet vårt. Velger man studiespesialisering, er man så godt som sikret treårig utdannelse, og at man får fullføre etter tre år. Velger man yrkesfag, står man i fare for å falle fra allerede etter to år, fordi man ikke får den nødvendige lærlingplassen. Dette er en urettferdighet som jeg tenker vi i fellesskap i denne sal må se på og gjøre noe med. Er statsråden enig med meg i at dette er en urettferdighet? Hva vil statsråden si til alle de tusen som hvert år ikke får den nødvendige og viktige lærlingplassen for å fullføre utdanningen sin, og hva gjør regjeringen for at de som velger yrkesfag, skal få komme inn i lære?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
På tross av alle de tiltakene som regjeringen mener de har satt inn, er det likevel flere tusen som hvert år ikke får en lærlingplass. Det er snakk om ca. 5 000 elever i det lille landet Norge. Jeg mener det tallet er altfor høyt, og at det ikke er gjort nok. I tillegg vet vi at altfor få velger yrkesfag. Jeg spør meg om en av grunnene nettopp kan være at de vet de ikke får fullført hvis de starter på yrkesfag fordi de ikke får lærlingplass. SV mener at en lærlingplassgaranti må på plass. Dette har regjeringspartiene, også partiet Venstre, vært imot. Hvorfor vil ikke regjeringen være med på en slik garanti?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
Vi i SV mener at vi trenger et nytt opptakssystem for høyere utdanning. Helheten i opptakssystemet må utredes for å fremme kvalitet, inkludere eksempelvis firerkravet i matematikk for å komme inn på lærerutdanningen, tilleggspoeng, alderspoeng, kjønnspoeng, språkpoeng, realfagspoeng, unntaksregler, spørsmål om eventuelt økt frihet for institusjoner til å tilpasse kriterier for opptak, bruk av arbeidsprøver, vekting av relevante karakterer i tillegg til karaktersnitt og eventuelle andre endringer av opptakssystemet. Målet i dette arbeidet må være å fremme kvalitet og kompetanse, både danning og utdanning, og at man på en best mulig måte sikrer at elevene får vist fram hva de kan ved opptak. En utredning må også vurdere alternative opptaksmuligheter som er i bruk i andre land, og alternativene som institusjonene selv ønsker å ta i bruk, sånn som prøveprosjektet på Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo med en egnethetstest, uniTEST. Utvalget må inkludere representanter fra sektoren selv, fagorganisasjonene, studenter og elever. Vi mener at regjeringen endret forutsetningen for opptakssystemet da de innførte firerkravet i matematikk for å komme inn på lærerutdanningen. Dette kravet er blitt møtt med betydelig motstand i sektoren, og om sånne enkeltkrav er hensiktsmessig for å komme inn på utdanning, må inkluderes i utredningen. SV vil vise til høringsnotatet fra Sykepleierforbundet, som hadde flere gode konkrete forslag til hva utredningen bør inneholde. Særlig merket vi oss forslaget om at det bør vurderes tilleggspoeng for lokal tilhørighet ved opptak til desentraliserte sykepleierutdanninger. SV er tydelig: Vi må legge til rette for studietilbud for å bidra til å sikre nødvendig og livsviktig kompetanse i distriktene. Det gjelder både i små og større kommuner i rurale strøk. Desentraliserte studietilbud bidrar til at folk fra distriktene som av ulike grunner ikke har mulighet til å være hjemmefra i kortere og lengre perioder, sikrer nødvendig og livsviktig kompetanse til næringsliv og viktige samfunnsfunksjoner. Jeg tar dermed opp det forslaget som SV står bak.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
Jeg skal være så ærlig å innrømme at da jeg leverte dette representantforslaget, var jeg ikke klar over det regjeringsnedsatte utvalget, så det er jeg jo litt flau over. Likevel er jeg glad for at vi fikk denne lille diskusjonen i dag. Det er et viktig tema, som mange har vært inne på, og særlig spennende synes jeg forslaget fra Sykepleierforbundet var, nemlig at man bør vurdere tilleggspoeng for lokal tilhørighet ved opptak til desentraliserte sykepleierutdanninger. Hva synes ministeren om dette forslaget? Synes han det er bærekraftig, og er dette noe som ministeren vil vurdere når han skal si sin mening om utvalgets endelige rapport?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-18:
Jeg nevnte i mitt innlegg at Universitetet i Oslo har et veldig spennende prøveprosjekt ved Det medisinske fakultet, nemlig egnethetstesten, uniTESTen. Vi har vel alle møtt på den legen som kanskje var faglig veldig dyktig, men som ikke var like god på å gi omsorg, f.eks., eller kanskje ikke hadde alle de sosiale egnethetene man vil at en lege skal ha. Så spørsmålet blir da igjen: Hva synes ministeren om sånne prøveprosjekter à la det som Det medisinske fakultet i Oslo har hatt?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-05-18:
Statsråden var inne på sentralisering. Viserektor ved Universitetet i Oslo, Åse Gornitzka, har vist at framveksten av sentrale statlige forvaltningsorgan på nivået under departementene er den mest tydelige endringen i statsforvaltningen de siste årene. For universitets- og høyskolesektoren har det vært en stor framvekst, som har betydning. Styringsmeldingen er jo lagt fram for Stortinget for å kunne fastsette prinsippene for styring av institusjonene. Likevel er direktoratenes rolle lite problematisert i meldingen, til tross for at direktoratiseringen har hatt markert framvekst på statsrådens ansvarsområde. Vi mener at direktoratene bør gjennomgås med sikte på reduksjon og opprydding. I februar kom nyheten om at regjeringen gjorde endringer i organiseringen av direktoratene. Men hva var begrunnelsen for at denne omveltningen ble gjort før styringsmeldingen?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-05-18:
Jeg takker for svaret. Så er det sånn at regjeringen møter sektorens behov for mindre detaljstyring med ganske forsiktige tiltak, mener vi, i denne meldingen. Avbyråkratiserings- og effektiviseringskuttene er f.eks. ikke tematisert, og styrking av demokratiet på universiteter og høyskoler er heller ikke et tema. Vi ser i Arbeiderpartiet at detaljstyring og målrapportering tar tid fra kjerneaktiviteten på institusjonene. Det samme gjør ABE-kuttene. Lærestedenes autonomi svekkes. Vi ønsker å gjennomføre en tillitsreform i høyere utdanning og erstatte disse flate kuttene med en målrettet effektivisering og en fullstendig gjennomgang av styringssystemet. Hvorfor er ikke ABE, eller avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen, en del av meldingen? Regjeringen har jo sagt at dette er en veldig viktig reform for dem. Hvorfor er ikke det adressert i styringsmeldingen?
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-05-18:
Jeg tenkte å ta ordet til Innst. S 419 S, hvis det er ok. Det er sånn at Arbeiderpartiet er en del av flertallet som fremmer tilrådingen i den saken. Vi mener at det er behov for å iverksette en opptrappingsplan for medisin, helsefag og sykepleie, fordi høyere utdanning trenger en kapasitetsopprustning for å få til å utdanne til den kompetansen som samfunnet har bruk for. På mange områder er det vanskelig å framskrive kompetansebehovet. Dette er ikke et sånt område. Vi er bekymret for at Norge ikke skal få tilstrekkelig med helsepersonell, og har derfor i våre alternative statsbudsjetter gjentatte ganger foreslått 3 000 nye studieplasser med særlig vekt på velferdsstatens profesjoner, som sykepleiere og helseutdanning ellers. I tillegg har vi programfestet at vi vil ha opptrappingsplaner for studieplasser i langtidsplanen for å få mer nasjonal styring på nettopp kapasitetsopprustningen. Vi ønsker også å få ned deltidsandelen i helse og omsorg sånn at mer av arbeidskraften kan utnyttes fullt ut, og sånn at de ansatte, som ofte er kvinner, får en lønn å leve av og klarer å opparbeide seg pensjonsrettigheter osv. Vi vil også understreke at vi står sammen med flertallet når det gjelder å understreke at planen må ha utgangspunkt i behovsprognoser, og den må være forpliktende. Og – det er viktig – den må i tillegg beskrive konkrete tiltak for å få opp kapasiteten i praksisplassene. Så mener vi det er kritikkverdig at regjeringen ikke har konkludert i budsjett på grunnlag av Grimstad-utvalget. Denne handlingslammelsen gjør at legemangelen fortsetter å vokse. Avsluttende vil jeg minne om at Arbeiderpartiet gjentatte ganger har oppfordret regjeringen til å gjennomgå autorisasjonsordningene, fordi svært strenge krav og høye terskler for godkjenning også bidrar til å begrense adgangen til helsepersonell. Et grunnleggende premiss her er selvsagt at faglige kvalifikasjoner og pasientsikkerhet ivaretas. Til slutt: Jeg hører at både representanten Gudmundsen og statsråden forsvarer avbyråkratiseringskuttene ut i det litt absurde, for dette er ikke den typen forutsigbarhet som sektoren ønsker seg. Regjeringen sa selv i Granavolden-erklæringen at de ville vurdere å målrette disse kuttene. Arbeiderpartiet vil selvsagt ha en effektiv offentlig sektor, men flate kutt på «repeat» er ikke veien til det målet.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-05-18:
Til representanten Gudmundsen: Det er riktig som representanten sier, at det trengs masse studieplasser på ulike studier rundt omkring i landet. Til nå har dette vært gjort i forbindelse med de årlige budsjettene. Det Arbeiderpartiet vil, er å få opptrappingsplaner inn i langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Det er forutsigbart både for samfunnet og for institusjonene.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2021-05-18:
Allerede i 2018 ba en enstemmig utdanningskomité regjeringen om å gjennomgå opptaksreglene i høyere utdanning. Arbeiderpartiet har lenge etterlyst en slik gjennomgang – en helhetlig gjennomgang. Vi mener at søkere og samfunn vil være tjent med et bedre system enn det vi har i dag. Nylig satte regjeringen ned et offentlig utvalg som skal gjennomgå regelverket for opptak til høyere utdanning. Vi er fornøyd med at arbeidet med den nødvendige gjennomgangen dermed er i gang, og vi mener at mandatet er dekkende for det som trengs å ta hensyn til. Vi mener at intensjonen i representantforslaget i all hovedsak er ivaretatt med det utvalget som er satt ned og kommer derfor ikke til å stemme for forslaget. Vi ser at det er nødvendig å få til en grundig og helhetlig vurdering av et system som det er helt avgjørende at fungerer godt både for søkere, for høyere utdanning og for samfunnet ellers. For oss i Arbeiderpartiet er lik rett til utdanning en grunnleggende verdi for samfunnet. Utdanningssystemet, inkludert opptaksregelverket, skal sikre like muligheter. Vi ønsker et opptakssystem som bidrar til at flest mulig får studieplass og fullfører, slik at ikke unødvendige systemiske hindre fratar søkere muligheter der alt annet likt ellers ville vært realisert. Opptakssystemet må sikre at utdanningssøkere får realisert sitt potensial, samtidig som lærestedene får studenter som kan gjennomføre og samfunnet får nødvendig kompetanse. Mandatet vektlegger bl.a. at nytt regelverk skal bidra til at vi får dekket kompetansebehovene i arbeidslivet. Ut fra mandatet og fra et samfunns- og arbeidslivsperspektiv burde helt klart partene vært representert i dette utvalget. Så Arbeiderpartiet mener at det er en åpenbar svakhet at regjeringen ikke har sørget for at utvalget har partsrepresentasjon. Opptakssystemet skal også ivareta arbeidslivets behov, og partene burde ha vært selvsagte aktører å involvere i en gjennomgang og videreutvikling av systemet. Utvalget skal vurdere og foreslå opptaksregler som bidrar til å dekke kompetansebehov i arbeidslivet, og vi ønsker en høyere utdanningspolitikk som spiller på lag med arbeidslivspolitikken.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2021-05-18:
Jeg vil også starte med å rette oppmerksomheten mot forslag nr. 15. Det er et forslag som helt åpenbart er den daglige oppgaven til statsråden, så vi er på ingen måte imot det, og når vi ser hvordan stemningen er her i salen, ser vi heller ingen grunn til å stemme imot det. Jeg varsler her at regjeringspartiene vil støtte forslag nr. 15. Så kan jeg betrygge med at selv om vi vedtar det i dag, har det vært på statsrådens bord så lenge han har sittet i stolen. Men det som fikk meg til å ta ordet særskilt, er dette: Vi hører opposisjonen diskutere tillit, hvor viktig det er å ha tillit i sektoren, og samtidig fortsatt kritisere oss for den måten vi har innrettet effektivisering og helhetstenkning på, nettopp for å skape effektivitet i offentlig sektor som helhet. Den økonomiske friheten man får gjennom slike budsjettgrep, bidrar til at man på den ene siden frigjør veldig mye midler som gjør at man kan satse nettopp på universiteter og høyskoler, på forskning, på flere studieplasser, samtidig som man har latt dem som har skoen på, finne ut hvordan man best tar ut den effekten. Det har man gjort nettopp for å sikre at man har tillit og sikre satsinger. Det som må være det store paradokset her, er jo, som jeg nevnte i mitt første innlegg, at når f.eks. Arbeiderpartiet i sitt alternative statsbudsjett foretar målrettede kutt innenfor en rekke institusjoner i universitets- og høyskolesektoren – uten i det hele tatt å kunne vise til konsekvensene av det – er det å spille litt hasard, spør du meg. Man kjenner rett og slett ikke konsekvensene av det, og det er egentlig på grensen til det useriøse, etter mitt skjønn. Når det kommer til opptrappingsplanen for studieplasser, har vi jo hatt et Dokument 8-forslag knyttet til helsefagutdanningene til behandling i komiteen. Men jeg vil minne om at vi også har hatt oppe til debatt i Stortinget veldig mange andre utdanninger som mangler studieplasser, enten det er innenfor IKT, innenfor kryptologi eller hva det måtte være. Det er mange behov, det er mange hensyn som skal veies mot hverandre. Derfor mener jeg at det viktige når man skal legge en plan, er at man gjennom langtidsplanen for forskning og høyere utdanning viser en retning, og så vil det være i de enkelte statsbudsjett man gjør de nødvendige avveiningene. Det vil jeg fortsatt stå fast ved. Det mener jeg er den riktige måten å gjøre det på, og det er også den ansvarlige måten å gjøre det på, for da ser man det i en helhet og i en sammenheng.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
I begynnelsen av februar ble det kjent at seks direktorater og 9 000 ansatte innen 1. juli skal ha vært gjennom en omorganisering som skal munne ut i ett nytt superdirektorat. Det overraskende med nyheten var ikke behovet for endring i direktoratstrukturen – det er overmodent – men tempoet. Innen 1. juli skal en midlertidig organisering være gjennomført – en midlertidig organisering, altså. Det kan virke som om det er regjeringen som føler den har hastverk med å gjennomføre. Senterpartiet har lenge tatt til orde for å redusere antall direktorater og byråkratiet i utdanningssektoren for å redusere dobbeltrapportering og overlappende arbeidsoppgaver, som statsråden selv nevner i forrige innlegg. Dessverre gir styringsmeldingen ingen svar på hva som blir gevinsten av å opprette et nytt superdirektorat. Tvert imot reiser hastverket flere spørsmål. Hvilke konkrete innsparinger og forenklinger vil omorganiseringen føre til?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Det er fristende å minne siste taler om at Fremskrittspartiet også har sittet med makten nesten sju av de åtte årene Solberg-regjeringen har styrt dette landet. Så det er klart at Fremskrittspartiet også i posisjon kunne bidratt både til flere studieplasser og til at det hadde stått annerledes til med styringen av høyere utdanning, også medisinutdanningen, her til lands. Ellers må jeg si at jeg blir veldig glad for at Fremskrittspartiet annonserer støtte til forslag nr. 15, og oppfordrer selvsagt alle andre partier til å støtte forslaget, utenom Senterpartiet og SV, som allerede står inne i det, for det er jo et kjempeviktig forslag for å forhindre frafall og forsinkelser i studiene for studenter i høyere utdanning. Det er ikke noe kontroversielt rundt det. Det er et oppriktig godt ment forslag for å få mer kunnskap på bordet, og også for rett og slett å følge opp styringen av høyere utdanning og for å ivareta studenter og studentvelferden rundt omkring i landet. Så mener jeg det er viktig å omtale de representantforslagene som er tatt opp her i dag, og det er jo også det de siste talerne har brukt taletid på. Debatten om gradsforskriften, f.eks., er en sammensatt debatt, der Senterpartiet på mange måter støtter intensjonen om at flere utdanninger kan bli tilbudt flere plasser i landet. Samtidig mener vi at åpningen knyttet til gradsforskriften ikke må gi utilsiktede konsekvenser. Det kom også tydelig fram i høringen som komiteen gjennomførte, at det var flere som delte den bekymringen. Derfor er vi med og åpner opp for utdanningene, utenom medisin og veterinærmedisin. Her skal regjeringen komme med mer kunnskap. Norge trenger større kapasitet og flere kandidater innenfor disse fagene. Særlig prekær er bl.a. etterspørselen etter både fastleger og sykepleiere rundt omkring i landet, som trengs for at vi kan være trygge på god og operativ beredskap og helsetilbud nær folk. Derfor blir det også flertall i dag for at regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet for 2022 må komme tilbake til Stortinget med innledende tiltak for å sikre flere studieplasser innenfor medisin, helsefag, sykepleie og psykologi. Det må på plass en opptrappingsplan for studieplasser innenfor disse fagene. Planen skal inneholde konkrete tiltak for opprettelse av studieplasser ved utdanningsinstitusjonene og tiltak som sikrer studentene praksis i helsesektoren, i tråd med samfunnets behov. Planen må også inneholde tiltak som gjør at det blir attraktivt for helsearbeidere å være i sektoren. Den pågående pandemien har med tydelighet avdekket svikt i landets beredskap på en rekke områder. Vi hadde behov for flere varme hender og kloke hoder i helsevesenet også før covid-19 rammet verden. Senterpartiet har ropt varsku om helseutdanningene i lang tid. Nå er det på tide at det blir tatt tak, og det er jeg glad for at stortingsflertallet sikrer her i dag.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Det er ikke så mange år siden Senterpartiet følte seg alene om å snakke om praktiske og aktive fag sånn som vi gjør her i dag, men heldigvis har det skjedd litt siden. Vi har lenge vært bekymret for teoretiseringen av skolen generelt og manglende rekruttering til yrkesfagene spesielt. Årsaken til svak rekruttering til fagopplæringen finner vi i barne- og ungdomsskolen. Der regjeringspartiene fokuserer på mer av det samme, mer teori, mener Senterpartiet at vi må få fram flere valgmuligheter og mer praktisk og aktiv læring, bl.a. i ungdomsskolen. Derfor var vi veldig glad da vi fikk på plass arbeidslivsfag under den rød-grønne regjeringen. Faget gir praktisk undervisning og en smakebit som skal vekke interesse for yrkesfag, men det er for få elever som får muligheten til å velge det. Hvorfor mener regjeringen at det er viktig at elever på ungdomstrinnet skal kunne velge to–tre fremmedspråk, mens den samme retten ikke skal gjelde for å kunne velge et praktisk fag som arbeidslivsfag?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Nettopp det siste statsråden tar opp her, at det er en del elever som ikke får tilbudet hvis de går på en for liten skole eller er i en del av landet hvor det ikke bor nok folk, mener Senterpartiet er en stor svakhet. Vi mener det ville være mye bedre om alle elever faktisk hadde mulighet for å velge også arbeidslivsfag hvis enten motivasjonen dalte i andre fag eller man har en iboende iver etter å få utløp for praktisk og aktiv læring og evner og ferdigheter. Så hvorfor er det kun 20 pst. av ungdomsskolene som tilbyr dette? Og hva tror statsråden er årsaken, når så mange av dem som har faget, har så gode tilbakemeldinger å komme med?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Høyre bruker mye taletid på å radbrekke forslagene våre her i dag, men fremmer samtidig selv en ungdomsskolereform hvor et av punktene nettopp er praktiske valgfag. For meg høres det ut som en selvmotsigelse da å være kritisk til det arbeidslivsforslaget og de punktene vi tar til orde for her i dag. Kanskje vi egentlig er mer enige enn det kan se ut som. Jeg synes det er veldig hyggelig at representanten Kristensen har besøkt Søndre Land ungdomsskole og hørt hvor gode erfaringer de har der. Så anbefaler jeg egentlig at både statsråden og Høyre tar en studietur videre til Nordre Land, for der har de opplevd hvordan den forskriften hindrer dem i å tilby arbeidslivsfag, selv om de har veldig, veldig lyst. Det er faktisk noen begrensninger vi burde få gjort noe med, og det er det Senterpartiet tar til orde for med vårt representantforslag. Så har jeg lyst til å bruke litt taletid på å prate om et glimrende eksempel, nemlig Gausdal ungdomsskole, også i mitt vakre stortingsvalgdistrikt Oppland. Som i Søndre og Nordre Land er det der 30–40 pst. av elevene som hvert år velger arbeidslivsfag. Der har de klart å gjøre arbeidslivsfag til et fag hvor folk er stolte av og interesserte i å velge et praktisk og aktivt tilskudd til hverdagen sin. Det er ikke en homogen gruppe som velger faget, men det er elever som deler et engasjement for praksis og praktiske fag. Eksempler på fag de tilbyr, er treproduksjon og en mek.-avdeling, og i tillegg har de restaurant- og matfag, hvor de to dager i uken lager mat til elevkantinen. De har også hatt rørlegging, der de har hatt besøk av lokale bedrifter som bidrar med undervisning og fagfolk. Etter ni år med dette faget har de noen erfaringer. Det positive er at alt tyder på at skolemiljø og læring går rett vei og blir bedre. Elevene er mer fornøyd med skolen generelt, og det er mindre atferdsproblemer. Det negative er at rektor kunne fortelle i et møte med Senterpartiet for et par uker siden at faget i for stor grad er basert på idealisme, og at når kun 20 pst. av landets ungdomsskoler tilbyr faget, blir de sittende alene når de skal vurdere og utbedre tilbudet sitt. Det er få andre skoler å dele erfaringer med. De opplever også at dette som går på utdanning og etterutdanning, er uavklart. Det er krevende å gjennomføre eksamen når det er manglende interesse fra andre skoler og miljøer, og det blir ikke tatt like seriøst, opplever de. Ressurser er selvfølgelig også begrensende. Det overordnede her er at elevene er gode på mange plan, både teoretisk og praktisk, men arbeidslivsfaget styrker dem i alle fag og all læring. De har noe kontakt med bedrifter, men her er det et stort potensial, for arbeidslivsfag er framtidsrettet.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Dette er en viktig sak. Stortingsflertallet har jo allerede ønsket seg en utredning, så vi ser fram til den. Opptak til høyere utdanning opptar mange og er en forutsetning for at man nettopp kommer inn på høyere utdanning og kanskje kommer inn på den utdanningen man ønsker seg, og for at utdanningene får tatt opp de studentene de trenger. Senterpartiet deler mye av forslagsstillernes bekymring i saken. Flere av problemene for høyere utdanning har vi også diskutert tidligere i dag, og vi ser fram til utredningen som regjeringen er i gang med, og som både representantene Sandberg og Mathilde Tybring-Gjedde har tatt opp i innleggene sine tidligere her. Jeg har lyst til å kommentere noen av poengene som er tatt opp. Jeg mener tilleggspoeng er et av verktøyene som gir institusjonene mulighet til å rekruttere bredere. Å rekruttere bredt er viktig også for å ivareta samfunnsoppdraget. Så deler jeg bekymringen for at mange bruker mange unødvendige år, tid, energi og kapasitet på å ta opp igjen fag. Da synes kanskje Senterpartiet at praktisk erfaring kunne telt mer, men det regner jeg med vi kan diskutere mer når saken kommer tilbake. Jeg har også jeg lyst til å bruke muligheten til å nevne noen konkrete opptakskriterier som Senterpartiet er kritiske til. Vi ønsker f.eks. å fjerne kravet om at alle lærerstudenter må ha 4 i matematikk ved opptak til lærerutdanningen. Vi mener at det ikke er gitt at det gir bedre lærere i andre enden, at det gir bedre gjennomføring, eller at det gir bedre motivasjon til opptak til studiet, nettopp fordi det ikke er sikkert at det er mattelærer man skal bli en gang. Inntak mener vi heller bør basere seg på gjennomsnitt. Som en tidligere taler har tatt opp, om yrkesfaglærere – vi mener også at fagbrev bør være opptaksgrunnlag for praktisk-pedagogisk utdanning for yrkesfag, altså PPUY. Jeg mener at masterkrav for alle slags fag i PPU ikke nødvendigvis er riktig for å sikre godt kvalifiserte fagfolk rundt elevene. Innen f.eks. grønne utdanninger bør det heller satses på å få flere faglærere med PPU enn å kreve flere mastergrader og økt spisskompetanse i alle fag. For folk og formidling, som PPU er læren om, er også avgjørende fag og kompetanse for å kunne være en god lærer og for å bidra til læring og en meningsfull hverdag for elevene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-18:
Nå skal vi straks gå inn for landing her, men jeg klarte ikke å dy meg. Det eneste en kanskje kan stille spørsmål ved, er hvorfor det har tatt så lang tid å få dette arbeidet i gang. Vi vet også at institusjonene gjerne skulle stilt flere krav allerede i dag ved opptak og kanskje gjennomført et større arbeid ved opptak – intervjuer og rett og slett andre typer måter å komme seg inn på høyere utdanning på – men de peker gjerne på at ressursene er begrenset, at det rett og slett er krevende, og at det er en kapasitet som må til for å klare å følge opp et stort søkerantall. Vil statsråden ivareta utfordringene knyttet til ressurser og basisfinansiering for å kunne ivareta nettopp formålet om bredere opptaksvurderinger av studenter?
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-18:
Hvis jeg skal begynne med det første, nemlig utredningen av dimensjonering av medisinutdanning, så er det et arbeid som vi setter i gang nå sammen med helseforetakene ettersom Stortinget slutter seg til denne løsningen, for nettopp å se på kapasiteten f.eks. på klinikkplasser og alle disse tingene, i tillegg til at vi jo ønsker å få opp flere studieplasser. Så er spørsmålet hvor de skal være. Det regner vi med å ha ferdig i løpet av utgangen av dette året, slik at man kan ta stilling til det i løpet av 2021/2022 også for Stortingets del. Når det så gjelder utvalget som skal se på finansiering, er det helt riktig som representanten sier, at vi har pekt i styringsmeldingen egentlig på to ting. Det ene er det klare anmodningsvedtaket som stortingsflertallet har gjort, nemlig at arbeidslivsrelevans, dvs. hvilke jobber man får etter at man er ferdig utdannet, skal telle med, og det andre er nettopp desentralisert og fleksibel utdanning. Når vi nå får tilslutning fra Stortinget, ser det ut til, kan vi sette i gang det arbeidet raskt, men det vil ta noe tid. Akkurat noen tidsramme har jeg ikke, men et par år kan det ta før vi har klart et finansieringssystem.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-18:
Grunnen til det var egentlig at da pandemien rammet, så vi at Diku og Kompetanse Norge, som plutselig ble ekstra viktige, utlyste midler på litt forskjellig grunnlag til den samme sektoren. Vi måtte da sette ned et felles samarbeidsstyre for disse to direktoratene for nettopp å sørge for at man ikke gikk i beina på hverandre når sektoren skulle få konkurrere om utlyste midler til f.eks. raskt å få opp kapasitet, etter- og videreutdanning osv. Da så vi også det klare behovet, som sektoren også har vært veldig tydelig på. En ting er på en måte direktoratenes rolle i sin helhet, som er litt det representanten løfter, men også det at hvis det blir ulike direktorater som har litt av de samme oppgavene, kan det bli veldig uklart for sektoren. Derfor tok vi det grepet, og dette var også noe som vi forankret i sektoren i den forstand at det var en veldig klar tilbakemelding. Derfor mente vi at det var noe som var lurt å få gjort uansett innen sommeren, og det vil være klart 1. juli i år.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-18:
ABE-reformen er jo ikke en reform som kun angår denne sektoren. Det er egentlig en generell reform som går på alle offentlige deler av samfunnet vårt, og som handler om å ta ned noe av byråkratiet og effektivisere noe mer på driften. Grunnen til at vi ikke har problematisert det konkret, er for det første at denne meldingen først og fremst handler om hvordan vi skal ha noen styringsprinsipper. Jeg er enig i beskrivelsen til representanten av at det har vært for mange mål, for mange signaler, for mange ting på en gang. Jeg fikk til og med en presentasjon av embetsverket i KD som viste hvordan et helt vanlig universitet blir styrt. Det er fryktelig mange ting på en gang som vi er nødt til å rydde opp i, og det er det vi forsøker å svare på her. Når det gjelder ABE-reformen, mener jeg at det er en tillitsfull måte å styre det på, rett og sett fordi det vi da sier, er forutsigbart – vil det bli en reduksjon i det som heter byråkrati, eller er det en måte man kan jobbe smartere på – i stedet for det som jo er representantens alternativ, nemlig at man hvert år skal målrettet gå inn og kutte på enkelte områder. Det tror jeg blir mindre forutsigbart og mindre tillitsfullt overfor sektoren.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-18:
La meg bare rette opp: Det blir ikke bare ett monsterdirektorat, slik som representanten omtalte det; vi får et tjenesteleverandørdirektorat, og så får vi et som handler om kvalitet og kompetanse. Grunnen til at vi gjør det, er på den ene siden at vi så behovet for å samle Unit og Uninett, f.eks., som jobber med mye av det samme, men som er både bestiller og leverandør, og at de jobber bedre sammen, og på den annen side nettopp å sørge for at vi har ett direktorat som kartlegger kvalitet, som sjekker kvaliteten på utdanningen, som godkjenner utenlandske utdanninger, alle disse tingene. Og så skal vi beholde NOKUT som et uavhengig kvalitetsstyringsorgan, som er kjempeviktig å ha, og som ikke er koblet på de andre. Formålet med dette er ikke først og fremst å spare penger. Formålet med dette er å rydde i styringen for sektoren. Jeg forstår veldig godt at sektoren ikke bare vil forholde seg til direktorat – det sier vi jo også klart at de ikke skal – men det at de har en ryddig struktur å forholde seg til når direktoratene skal ha dialog med sektoren, det mener jeg er viktig, og det mener jeg vi oppnår.