May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 1999-05-27:
Kvinner i dag er ikke enten rødstrømper eller jålebukker. Det har kommet en ny svensk feministdebatt, som også har fått oppmerksomhet i Norge. Selv om mange av oss kanskje vil ha problemer med navnevalget på den nye, svenske feministbevegelsen, og sikkert også med noe av innholdet, vil Kristelig Folkeparti ønske alle konstruktive debatter om likeverd og menneskerettigheter velkommen. Særtrekket ved min generasjons kvinner er knapphet på tid, det er vårt største problem. Mange av oss stiller ofte spørsmålet: Har vi oppnådd full likestilling? Mye har skjedd på kort tid. Men når jeg hører mange i dag hevde at likestillingen har kommet for å bli, at kampen er vunnet, blir jeg svært urolig. For vel har mye skjedd på kort tid som har bedret kvinners kår i Norge i løpet av to-tre generasjoner, og delvis i resten av verden, men det er en skjør likestilling vi snakker om. Det verste som kan skje, er at vi – unge kvinner og menn – slår oss til ro med at nå er alt greit. Likegyldighet og tilfredshet er likestillingens største trussel i vår tid. Tendensen i utviklingen av formen for undertrykkelse av kvinner har gått fra direkte og synlig til indirekte og usynlig undertrykkelse. Dette har Likestillingsombudet fått mange henvendelser om. Jeg er glad for statsrådens understreking av at utgangspunktet for kvinnebevegelsen var kampen for de demokratiske rettigheter. Statsråden understreker også noe annet som er viktig: Likestilling er et verdispørsmål som må settes inn i et menneskeretts- og menneskeverdsperspektiv. Likestilling er mer enn individuelle interesser og interessekamp. Likestilling dreier seg også om at kvinners og menns verdier er likeverdige, og det må inngå i verdifundamentet vårt. Jeg er glad for at statsråden peker på at kvinners og menns livskår er forskjellige, og kvinner og menn har tradisjonelt formidlet ulike verdier og holdninger. La meg referere Monica Rudberg, kjent professor, pedagog og kvinneforsker: «Vi må passe oss for å skape nok et kvinnebilde, en ny norm på hvordan kvinner skal være. Som gjør at noen få opplever seg som vellykkede kvinner i tiden mens andre føler at de faller helt utenfor. Et kvinneliv består av mange personlige og parallelle historier, avhengig av bakgrunn, miljø og personlighet». Jeg tror Rudberg er inne på noe vesentlig i sin lille advarsel. Det er spesielt fire forhold i redegjørelsen jeg vil stoppe opp ved: barnehagepolitikk, arbeidsdeling i heimen, selvstendige rettigheter for fedre og likelønn. Mens småbarnsfamiliene med ett- og toåringer har rett på kontantstøtte, er barnehagetilbudet fremdeles et avgrenset gode. Kristelig Folkeparti synes det er viktig og positivt at statsråden så tydelig sier at det er en forutsetning for Regjeringa at det skal bygges barnehager slik at de som ønsker det, skal få tilbud om det. Kvinnehistorisk er det helt klart at det er kvinner som i all hovedsak vil tape om vi ikke har et godt utbygd og relativt rimelig barnehagetilbud ved siden av tilbudet om kontantstøtte. Tradisjoner og gjennomsnittlig kvinnelønn er nok til å påvise den sannsynligheten. Jeg tror statsråden har rett i at vi står i fare for å undergrave vår egen familiepolitikk hvis barnehagetilbudet ikke blir en reell valgmulighet for småbarnsfamiliene. Mitt andre viktige poeng er arbeidsdeling i heimen. Fortsatt bruker – ifølge de nyeste tallene, fra 1997 – fulltidsarbeidende kvinner med fulltidsarbeidende menn ca. dobbelt så mye tid som sine menn på husarbeid i uka. Uansett hvordan man ser på dette, må vi kunne slå fast at dette sliter på kvinner på sikt. Dette er også en del av en grunnleggende verdidebatt. Men det er åpenbart at det på dette feltet ofte forventes noe annet av kvinner enn av menn. Jeg siterer fra den svenske debattboka: «Jag försökte ju att inte tenka på barnen, men de som intervjuade mig var på mig hela tiden: «Saknar du inte dina barn? Gör du inte det?» Til slut så kom tårarna. Ingen frågade fembarnspappan Roger om han saknade sina barn.» Jeg tror at mange kvinner kjenner seg igjen i dette sitatet. Hvorfor får ikke menn like ofte spørsmål om barna når de er yrkesaktive? Fedre viser et økt engasjement for å ta omsorg for barna, og det er positivt. Mange fedre har ikke rett til fødselspenger, og selvstendig rett til fødselspenger vil være et viktig tiltak for å få flere fedre til å være mer heime. Evalueringen av fedrekvoten viser at når far er heime med fødselspermisjon, øker motivasjonen for å delta mer heime senere. Kvinner tjener fortsatt dårligere enn menn, og typisk kvinnedominerte yrker blir dårligere betalt enn mannsdominerte yrker. Dette er det en stor utfordring å få gjort mer med.