Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-01:
La meg begynne med å ta opp Fremskrittspartiets forslag i denne saken. Debatten om vindmøller er egentlig et av de beste eksemplene på at det er enorm avstand mellom det som politikere lover og signaliserer, og det som lar seg realisere. Situasjonen er veldig uheldig, fordi det skapes forventninger overfor kraftbransjen om at hvis dere bare kommer med vindkraft, skal vi få det til. I hele forrige stortingsperiode var vindkraft på land den store satsingssaken for alle partiene som nå sitter i regjering, eller som da satt i regjering. Allikevel ser vi at veldig lite realiseres - veldig lite realiseres. Bransjen er ivrig. Bransjen har kommet med prosjektene fordi den har blitt politisk oppfordret til det. Men ingenting lar seg gjøre. Samtidig blir lokalbefolkningen stadig mer skremt. Mens de i utgangspunktet var positive til ett vindkraftprosjekt, er det nå gjerne fem vindkraftprosjekter i lokalområdet. Derfor ser man at stadig flere folkeaksjoner mot vindkraft, folkeaksjoner mot nedbygging av kysten, dukker opp. Det er et problem, fordi det skapes en konflikt - en unødvendig konflikt - mellom lokalsamfunn og energibransjen og ikke minst det som vi som politikere ønsker å oppnå. Vi ønsker at vi skal ha en nasjonal plan, ikke en byråkratisk dypdykkende greie - det er åpenbart at det er sånn rød-grønne politikere tenker. Med en gang det skal lages noe, skal det være hundre byråkrater som jobber med det. Det vi ønsker, er en politisk klarlagt målsetting, en nasjonal plan, der vi legger opp til å realisere de gode vindkraftprosjektene og fjerne de dårlige vindkraftprosjektene og å skrinlegge dem. Ved å gjøre det unngår en å binde opp ressurser i NVE, sånn som vi ser i dag. Det er tre årsverk som jobber med vindkraftkonsesjonssøknader, og det er 130 konsesjonssøknader som ligger til behandling. En kan bare gjette seg til hva slags saksbehandlingstid det er på dette. Som regel går det mange år før en i det hele tatt får en saksbehandler. Hvis en kan få en nasjonal plan, får en redusert mengden av de sakene som står i kø, som gjør at de sakene som vi politisk ønsker skal bli realisert, får en bedre behandling. Vi gjør det dermed forutsigbart for energibransjen ved at de vet at i visse områder kan de bare glemme å søke, for de får ikke ja uansett. Og så reduserer vi den lokale motstanden. Fylkesvise planer eksisterer allerede. Hvis vi sier fra nasjonalt plan at en skal sammenfatte disse, slik at vi også tar hensyn på tvers av fylkesgrensene, kan en få realisert dette ganske kjapt. Det er rart at det skal være mulig å få på plass fylkesvise planer uten at det skal være en forferdelig byråkratisk greie, mens det, hvis vi skal gjøre dette nasjonalt, blir helt urimelig. Og når det gjelder representanten Sande, må jeg også spørre: Hvis en mener at byråkratiet er det store problemet for energibransjen, hvorfor har denne regjeringen pålagt småkraftverk å ha fylkesvise planer? Det sier jo hele småkraftverkbransjen er et byråkratisk element som vanskeliggjør dette. Så her snakker Regjeringen mot eget vitende. La oss i f.eks. en nasjonal plan rødmerke områder som en vet at ikke er aktuelle på grunn av bosettingsmønster og på grunn av miljø eller kulturhistoriske verdier. Der holder bransjen seg vekk. Og så fremmer en steder der vi politisk har sagt at dette er steder hvor det er greit hvis dere har gode søknader. Hvis dere viser at et prosjekt ikke er til nevneverdig skade, men til stor fordel, vil dere med stor sannsynlighet få god behandling. Dette forslaget fra Fremskrittspartiet må ikke sammenlignes med samlet plan for vannkraft, der det er - helt riktig - et svært byråkratisk arbeid i bånn. Vi ønsker en mye mer overordnet nasjonal plan. Tidsrammen, er det noen som sier - hvis vi skal gjøre dette, må vi utsette masse prosjekter. Ja, hvor mange prosjekter er det som «står i fare» for å bli realisert de nærmeste årene? På grunn av Regjeringens politikk med fornybar energi har jo de fleste vindkraftprosjekt blitt skrinlagt, eller iallfall lagt på is. Det er veldig få prosjekter som vil bli realisert de neste årene. Derfor kan vi absolutt bruke den ventetiden vi har nå, til å lage et bedre rammeverk, sånn at en faktisk får speedet opp prosessen når vi får kapasitet og støtteordninger på plass. NVE har jo fått spesifikk beskjed om å nedprioritere vindkraft når de skal jobbe framover, med mindre det er i Midt-Norge. Hvis statsråden rister på hodet, bør statsråden bekrefte at vindkraft skal være en prioritert oppgave, for det er ikke det signalet hun har gitt så langt. Strategiske handlingsplaner skal vi altså lage for havbaserte vindmøller, som er 10-15 år fram i tid, men vi skal ikke lage noen strategisk plan, eller nasjonal plan, for landbaserte vindmøller som kan bedre kraftbalansen på kort sikt. Det synes jeg er helt urimelig overfor bransjen, og det er helt urimelig overfor lokalbefolkningen. Det viser at når en lover 3 TWh ny vindkraft innen 2010, er det ikke noe en kan tro på, fordi en har ikke virkemidler i bånn til å gjennomføre det.