trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Tidligere i debatten sa representanten Halleraker fra Høyre at jeg lite forsto av Høyres skattepolitikk. Det har han helt rett i. Det er mange representanter for høyresiden som jo har framhevet at det å fremme skattelettelser skaper en helt annen dynamikk i politikken – og en mye høyere verdiskaping. Vi har spurt mange ganger i løpet av denne dagen om hvilken økonomi, hvilke land eller hvilke samfunn som kan vise fram et slikt eksempel. Det er ingen som svarer på det. Det er selvfølgelig fordi det ikke er lett å svare på det, for det finnes ikke noen slike eksempler. Jeg vil på slutten av denne debatten bare si at den dynamikken som jo er skapt under den rød-grønne regjeringen, er helt formidabel. Det er altså skapt 253 000 flere arbeidsplasser i løpet av disse årene – jeg gjentar: 253 000 flere arbeidsplasser. Tre av fire av dem er i privat sektor. Verdiskapingen har aldri vært høyere, med det skattenivået og den skatteprofilen som vi har. Dette er jo fakta, som Stortinget selvfølgelig forholder seg til, og som på mange måter svarer på og legger død den argumentasjonen som høyresiden har for hvordan skatteprofilen skal være organisert. Det andre som har gått igjen i debatten, er privatisering. Det skal gi mer valgfrihet, som igjen skal skape en dynamisk utvikling i samfunnet. Det er ganske merkelig da å høre representanter for høyresiden si at det ikke er ekte privatisering; det offentlige skal jo betale. Hvorfor kan de ikke gå løpet helt ut og snakke om reell privatisering, hvis det er den dynamikken vi har. Paradokset i dette er jo at de skal offentliggjøre grunnlagsinvesteringene, men så skal de private komme inn og høste en fortjeneste, og de som da har råd til å bruke disse tjenestene, skal altså kunne komme først i køen. Representanten Solberg prøvde å avvise vår parlamentariske leders eksempel fra Danmark. Der er situasjonen den at i løpet av de siste årene har antallet helseforsikringer økt fra 200 000 til 1 000 000, og blant den millionen er det 59 pst. av dem som har en lønning på mellom 500 000 kr og 700 000 kr, som har helseforsikring, og bare 12 pst. av dem som har en lønn på mellom 100 000 kr og 300 000 kr. Det forteller hvilket klasseskille som dette utvikler.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Det foregår en debatt om gratisprinsippet i høyere utdanning. Flere har vært ute og sagt at vi bør innføre studieavgift. Blant annet har rektor ved BI sagt at det er fornuftig, for da vil studentene blir mer motiverte – akkurat som om det ikke er kostbart nok fra før å studere. Slik sett var det overraskende – og skuffende, sjølsagt – for oss i SV at det var Kristelig Folkeparti som skulle legge inn et slags første forslag om eller en tilnærming til å få på plass en slik studieavgift, at utenlandske studenter nå skal betale for seg. Det synes jeg er dumt, av mange årsaker. For det første er det mange tredjeverdenstudenter som kommer til oss, og såpass som å tilby dem studier burde vi virkelig ta oss råd til. For det andre er erfaringen fra andre land, bl.a. nabolandene våre, at da de innførte en slik studieavgift, fikk man langt færre utenlandske studenter. Både i Sverige og i Danmark har de begynt med rekrutteringsprogrammer for å få dem på plass igjen. Og våre universitets- og høyskolefolk sier at det er viktig nettopp å få utenlandske studenter inn ved våre læresteder.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Jeg tror jeg sa at jeg hadde oppfattet det riktig, at det gjaldt nettopp utenlandske studenter. Jeg gjentar mitt poeng: Jeg tror det er dumt, ikke minst for Norge, at vi ikke gir oss muligheten til å få mange utenlandske studenter til oss. For det er mange argumenter for ikke å komme til Norge, bl.a. fordi vi er et lite land, snakker norsk osv. Når vi får klar beskjed fra ledelsen både ved høgskoler og universiteter at det er en berikelse for oss å få de utenlandske studentene hit, syns jeg det er rart og ekstra skuffende at nettopp Kristelig Folkeparti går i bresjen for at vi skal få færre studenter. Det tror jeg er uklokt for en kunnskapsnasjon som Norge.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Først vil jeg takke representanten Arve Kambe for hans betraktning omkring statsråd Audun Lysbakkens innsats. Det var virkelig en betraktning på et særdeles høyt refleksjonsnivå. Som et innslag i debatten om at «alt var bedre den tida vi regjerte», har Høyre i den siste tida hatt noen voldsomme innlegg om byråkratisering i Bygde-Norge, nå sist ved Jan Tore Sanner i hans hovedinnlegg tidligere i dag. Dette er rett og slett feil, og la meg ta SVs «motmelding» til denne demokratikritikken punkt for punkt. For det første er det slik at norske kommuner og fylkeskommuner ikke bruker mer på administrasjon enn andre land som det er naturlig å sammenligne seg med. For det andre, og det er særdeles viktig: Den nominelle veksten i administrasjonsutgiftene, som Høyre så begjærlig bruker, må nemlig – selvsagt – ses i sammenheng med at det har vært en sterk vekst i kommunesktorens inntekter i perioden, som igjen har ført til at det har blitt ansatt langt flere personer. Men hovedpoenget er at veksten først og fremst har kommet i tjenestedelen i det Kommune-Norge driver på med, f.eks. innen helse og omsorg og i skole og barnehage. For det er faktisk slik at av de mange tusen – 40 000 – årsverkene vi har fått fra 2005 til 2009, som er en vekst på 11,75 pst., er det bare 2,7 pst. som har kommet i administrasjonen. Så økningen har kommet i tjenester. Eldre, pleietrengende og elever og unger har fått glede av den. Den har ikke kommet i administrasjonen. Faktisk er det en stikk motsatt utvikling når det gjelder administrasjon. Når vi ser på brutto driftutgifter, var de i 2001 på 7,1 pst., i 2005 på 6,8 pst. og nå er de nede på 6,6 pst. Så den rød-grønne regjeringa avbyråkratiserer Kommune-Norge. Det er ikke slik, som Høyre hevder, at det går i stikk motsatt retning. Derimot er vi i SV også opptatt av byråkratiseringsproblematikken, men da først og fremst i statlig sektor, for her er det faresignaler ute og går. Men her er jo poenget at hvis vi får det slik som Høyre vil, vil byråkratiseringsproblemet øke. Det skyldes rett og slett, hvis vi ser på Høyres moderniseringsprosjekt, at det ser ut som det er blitt kopiert og limt rett inn fra en introduksjonsbok i New Public Management. Bak Høyres budsjettekster og program, bak en lyseblå og varm velferdsretorikk, er det konkurranseutsetting, fristilling og privatisering som er hovedstikkordene. Og da trengs det et bestillingsbyråkrati, et kontrollbyråkrati og et rapporteringsbyråkrati – vi ser det allerede nå – som virkelig er i ferd med å vokse fram på en problematisk måte, og Høyre vil ha mer av den type byråkratier. Dette er den byråkratiutfordringa vi står overfor i samfunnet, og den er det Høyre som står i spissen for.
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2010-11-25:
Først har jeg lyst til å berømme representanten Trine Skei Grande for et godt innlegg og for fokuset på kunnskap, som Senterpartiet deler. Vi har i dag fått høre et Høyre og et Fremskrittsparti som svever veldig høyt – jeg har lyst til å si høyt i det blå – og det er skattelette som er det store fokuset. Det er lite fokus på de tradisjonelle venstreverdiene, som også Senterpartiet i mange saker kjenner seg godt igjen i, bl.a. bistand, inkludering, landbruk og kultur, for å nevne noen. Hvordan ser representanten Trine Skei Grande for seg at hun skal få støtte til de tingene som ligger innenfor de tradisjonelle sentrumsområdene, i en sånn mørkeblå allianse?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2010-11-25:
Jeg tror nok at Senterpartiet og Venstre godt kan diskutere seg enige om en del typer skatteletter, som bl.a. representanten Lundteigen har vært innom. Men da har jeg lyst til å spørre representanten Trine Skei Grande: Er Venstre enig i alle de forslag til skattelette som Fremskrittspartiet og Høyre kommer med? For det går ikke kun på bedriftsbeskatning. Det går også på en rekke andre tiltak.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er et klart mål for denne regjeringen å satse sterkt på eldreomsorg, som jeg også sa i innlegget mitt. Det er derfor vi nå bruker milliarder på å bygge ut eldreomsorgen. Det er derfor vi må bygge flere omsorgsboliger og sykehjemsplasser, og det er derfor vi må ha flere ansatte inn i denne omsorgen. Den forskriften som representanten snakket om, var en internkontrollforskrift. Verdighetsgarantien har en helt annen innretning. Det er en forskrift, men den vil også lovhjemles i det nye lovverket som trer i kraft fra 1. januar 2012. Da vil kommunenes plikt til å tilby verdig omsorg uttales, samtidig som den enkeltes rett til omsorg også uttrykkes i pasientrettighetsloven.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er en noe annen innretning på barnehagesatsingen og på måten den ble gjennomført på, enn det nå er på ordningen med tilskudd til sykehjemsplasser og omsorgsboliger. Samtidig er det slik at det er mange, særlig ideelle organisasjoner – som det har vært mye fokus på her i dag – som driver veldig god eldreomsorg. Det skal vi være helt enige om. Det er mange eksempler på dette i Oslo. Det som har vært et ønske, er at vi skulle kunne bruke borettslagene i denne utbyggingsordningen, også i forbindelse med tilskuddene. Det er noe som vi jobber med, og vi er ikke kommet endelig i mål med det ennå.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det som er helt klart, er at veldig mange voldsskader skjer i forbindelse med alkohol og alkoholservering – også i påvirket tilstand. Det er det ingen tvil om. Det trenger vi ikke mer forskning på. Det vet vi. Så har vi hatt denne saken ute på høring, og mange har nok også nyansert bildet, om det er den siste timen mellom kl. 02 og kl. 03 som er det store problemet, eller om det er skjenkingen i seg selv. Jeg vil påstå, særlig etter å ha sett Brennpunkt, som var utgangspunktet for spørsmålet i spørretimen i går, at det er helt åpenbart at særlig i Oslo – det kan vel også hende at det er flere steder – er det en rå overskjenking på en del utesteder. Det er det som er alvorlig. Det er ikke sikkert at det er den timen fra kl. 02 til kl. 03. Men det vil vi komme tilbake til, for underveis, mens vi har behandlet denne saken, har SIRUS tatt opp et forskningsprosjekt på egen kjøl, hvor de skal gå igjennom 30 norske byer og forske på akkurat dette med åpningstider. Da mener vi i regjeringen at det er riktig å vente til det foreligger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det er ikke feil å bruke private. Det bruker vi hver dag som supplement til det offentlige helsevesenet. Men med all respekt – med vår geografi og slik befolkningstettheten i Norge er, er vi helt avhengig av at et sterkt offentlig helsevesen er basisen i vårt helsevesen. Men vi bruker som sagt private på mange områder, og vi er også avhengig av mange av disse aktørene på markedet. Så er det også en ting som jeg er helt enig i: Jeg er ikke fornøyd med at ventetidene går feil vei. Derfor har vi også fokusert så sterkt på dette. Derfor jobber jeg så sterkt for å få dette ned, først med å fjerne fristbrudd, som ikke er akseptabelt, og så med å fjerne ventetidene. Det skal være slik at man skal slippe å stå så lenge og vente når man trenger behandling.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
I 1997 fikk vi denne kvalitetsforskriften i pleie- og omsorgstjenesten, som i 16 konkrete punkter skisserer hvordan man skal gi gode tjenester. Denne forskriften er blitt brutt hver eneste dag i 13 år i Kommune-Norge. Vi har sett helsearbeidere som har gått gråtende hjem fra jobb, fordi de ikke klarer å oppfylle kvalitetsforskriften, og vi ser medieoppslag om mange uverdige forhold. Nå har vi altså fått denne verdighetsgarantien i åtte punkter. Her er det ikke noe nytt, så vidt jeg kan se, og det er faktisk sentrale punkter som er utelatt i forhold til kvalitetsforskriften. Kan statsråden se de eldre i øynene og si at det nå skal bli slutt på uverdigheten i eldreomsorgen? Kan hun også si til de ansatte at heretter skal kvalitetsforskriften og verdighetsgarantien følges, selv om kommunekassen er tom?
Bent Høie (Høyre), 2010-11-25:
Statsråden viser til barnehagesatsingen, at en nå har nådd full barnehagedekning, og at det nå er de eldres tur. Det er Høyre helt enig i. Derfor forundrer det oss veldig at regjeringen ikke er villig til å ta i bruk de samme sterke virkemidlene for å få full sykehjemsdekning, som de tok i bruk for å få full barnehagedekning. På 1990-tallet – forrige gang vi hadde en stor satsing på eldre – ble det bygget 6 000 heldøgns pleie- og omsorgsplasser i kommunene, i samarbeid med private. Denne regjeringen setter en stopper for den type samarbeid. Høyre er helt enig i at en skal øke tilskuddet for å bygge flere sykehjemsplasser. I tillegg ønsker vi en rentefri låneordning på toppen, men det må vel også være mulig for kommunene å bruke suksessoppskriften, både fra barnehagesatsingen og fra satsingen på 1990-tallet, Offentlig Privat Samarbeid, for at også de gamle skal få en plass som står og venter når de har behov for den.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Vi har gang på gang i denne sal og gjennom media hørt hvor mange milliarder denne regjeringen har brukt siden den tiltrådte i 2005. Det er en billig retorikk. Men vi har hatt en skyhøy lønns- og prisvekst, og ikke minst har vi fått flere innbyggere i landet. Jeg nevner at bare i 2008 kom det drøyt 60 000 flere mennesker til landet – nye innbyggere. Så er det slik at i samme periode, siden 2006, har helsekøene økt med 70 000 mennesker. Private står samtidig med ledig kapasitet. Jeg spør: Hva er feil med å bruke private? Mener statsråden det er inkluderende politikk at kun de med god økonomi kan kjøpe seg tjenester, mens de med lavere og midlere inntekter må stå i en håpløs kø?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
For det første er det bra at vi nå har økt oppmerksomhet om eldreomsorg og om pleie og omsorg, for det gjør at vi kommer til å mobilisere mer for å forbedre forholdene innen eldreomsorgen og innenfor pleie og omsorg også for andre grupper. For det andre er det også i denne debatten viktig at vi finner den rette balansen mellom å peke på mangler og svakheter, som det er mye av, og samtidig få fram at det faktisk er mye vi får til ganske bra, at det er titusener av ansatte i eldreomsorgen som hver eneste dag gjør en fantastisk jobb, og at det heldigvis er slik at flertallet av de eldre i Norge får den omsorgen de har behov for. Men så er det altså mangler, og det gjør vi noe med. Vi har økt de øremerkede tilskuddene med 40 pst. Vi har økt de frie inntektene med mange milliarder etter at vi overtok, og med en ekstra milliard nå for en ukes tid siden. I tillegg har vi fastsatt sentrale krav til hva de eldre skal ha krav på. Det er den samme måten vi styrer skolen på: lite øremerkede midler, men sentrale krav. Det gjør vi på mange områder. Vi fastsetter en verdighetsgaranti, stiller krav, og så er det kommunene som må følge opp det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg både hører og ser de private. Det er faktisk slik at jeg gang på gang understreker at de private gir viktige bidrag til velferdstjenester i Norge. Det var faktisk Arbeiderpartiet som startet innføringen av fritt sykehusvalg. Det er et system der man kan velge mellom å få behandling ved private sykehus eller offentlige sykehus. Vi innførte det innenfor regionene, og så ble det utvidet til hele landet i 2001. Det var Harlem Brundtland-regjeringen som startet arbeidet med fritt sykehusvalg på 1990-tallet. Ringvoll Klinikken har avtale, og der behandles pasienter for det offentliges regning. Jeg var statsminister da vi innførte fastlegereformen, og den baserer seg på privatpraktiserende leger. Man må slutte å skape et inntrykk av at vi ikke ser betydningen av at de private gjør en viktig jobb. Vi er for at private bidrar, vi bevilger penger til det, og vi har institusjoner, som bl.a. Ringvoll Klinikken, som har avtale, og som behandler pasienter. Det vi er imot, er at markedet skal styre omsorgen her i landet. Det skaper forskjeller. Det skaper en dårlig forvaltning av våre felles ressurser, og det kommer vi til å si nei til.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Først til dette med fritt valg. Det var Arbeiderpartiet som startet med innføring av fritt sykehusvalg innenfor helseregionene. Så er det senere utvidet. Vi startet det på 1990-tallet. Det var Arbeiderpartiet i Oslo som først innførte fritt sykehjemsvalg, og det var Stoltenberg I-regjeringen – en utmerket regjering – som innførte fritt valg av fastlege basert på privatpraktiserende leger. Så høyresiden må nå slutte å konstruere fiender de ikke har. De skaper et bilde av oss som simpelthen er helt galt. Vi har også sørget for det aller viktigste, nemlig at ved å satse på private barnehager har barnefamiliene fått et reelt valg når det gjelder å velge barnehageplass. For det blir ikke reell valgfrihet hvis det ikke er nok tilbud, enten det er offentlig eller privat. Det avgjørende er at markedet ikke styrer. Når det gjelder arbeidslinjen, så er Arbeiderpartiet for arbeidslinjen. Vi har faktisk alltid vært for den, og vi er fortsatt for den. Vi har lagt til rette for at vi har høyere sysselsetting, flere mennesker i arbeid nå enn da Høyre satt i regjering, flere ansatte i privat sektor og lavere ledighet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Jeg mener det er viktig at vi diskuterer hvordan vi kan bidra til at færre unge uføretrygdes. Det er viktig at flere unge slipper å leve hele livet på uføretrygd når mange av dem egentlig har mulighet til å komme seg i jobb. Det handler bl.a. om de tingene som representanten Solberg snakker om, som utdanning. Alt det vi gjør for å redusere frafall i videregående skole, er grunnleggende sett også tiltak som vil hindre senere uføretrygd blant unge. Vi har økt bevilgningene ganske kraftig når det gjelder opplæring i arbeidslivet, f.eks. i norsk og i data. Så det er vi allerede i gang med og har altså økt det kraftig. Så vet vi at rusbehandling og psykiatri, også to områder der vi har økt innsatsen, er viktig for å redusere det at unge blir tidlig uføretrygdet. Men så er det en viktig ting: Mange unge er i en situasjon der det ikke er noe alternativ. Noen er født uføre, andre utsettes f.eks. for alvorlige bilulykker. De skal selvsagt ha krav på uføretrygd. Den skal være god, den skal ikke kuttes, og de skal motta den uten å skamme seg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Svaret på det spørsmålet er ja. Vi legger ikke opp til noen endring av uførepensjonen som gjør at vi reduserer de samlede utgiftene, bevilgningene, rammene for uføreordningen. Den skal videreføres innenfor det Finansdepartementet kaller provenynøytrale rammer, som altså betyr ikke innstramninger. Det representanten kanskje tenker på, er alderspensjonen, som er en annen sak. Der synes jeg det bildet med heis er veldig godt, for poenget der er at utgiftene til alderspensjon jo skal fortsette å øke, samlet sett, og pensjonen til den enkelte kommer også til å øke i årene som kommer. Men ja, de kommer til å øke noe mindre enn de ville gjort uten Pensjonsreformen. Men det betyr ikke kutt. Det betyr mindre økning, og mindre økning er ikke «ned». Mindre økning er «opp». Det står jeg ved.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Nå har representanter fra opposisjonen, også fra Venstre, siden 2005 sagt at vi ikke legger forholdene til rette for framtiden og ikke legger til rette for bedrifter og nyskaping. Vel, det er gått fem år, og vi har hatt nyskaping, vi har hatt nye bedrifter, vi har høyere sysselsetting, vi har masse entreprenører, og vi kommer svært høyt i internasjonale kåringer av hvor det er godt å starte bedrifter og drive bedrifter. Så det er faktisk slik at når det gjelder det å starte bedrifter, går det ganske bra i Norge. Også der er det slik at vi nå har flere private bedrifter, flere sysselsatt i privat sektor enn vi hadde under den forrige regjeringen. Så er vi ikke fornøyd. Men det å høre at vi ikke bryr oss om det, blir litt pussig. Dessuten tror jeg også vi skal komme i den situasjonen at ikke alt det vi er for, skal måles i hvor mange penger vi bevilger til det. Men jeg tror f.eks. at det at vi er forsvarlige og ansvarlige i den økonomiske politikken, at vi holder orden, slik at rentene er lave, kanskje er det aller viktigste bidraget vi gir til å skape gode vilkår for store og små bedrifter og for dem som ønsker å skape nye virksomheter her i landet.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Næringsklyngje der store og små bedrifter samarbeider godt med universitet eller høgskolar, er kanskje eit av dei mest effektive næringstiltaka ein kan ha. Det er kanskje det næringstiltaket som i størst mogleg grad utnyttar kompetanse for nyskaping og verdiskaping. Slike klyngjer blir finansierte bl.a. gjennom to program, Norwegian Centres of Expertise og Arena. No viser det seg at Høgre i sitt alternative statsbudsjett kuttar dramatisk på dei budsjettpostane som finansierer Norwegian Centres of Expertise og Arena. Då lurer eg på: Er det sånn at Høgre ikkje synest at eit tett samarbeid mellom store og små bedrifter og universitet og høgskolar er viktig å satse på i næringspolitisk samanheng? Høgre er jo i veldig mange andre samanhengar veldig oppteke av kunnskap som basis for næringsutvikling. Og spesielt på Sørlandet som har klyngje som NODE, som verkeleg er lyfta med desse finansieringane, korleis kan du gå og fortelje dei at dei klyngjene skulle ha vore nedlagde?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Eg må gjenta spørsmålet som eg har stilt ein tidlegare Høgre-representant her i dag, fordi han gav eit feilaktig svar. Han påstod at Høgre ikkje har kutta i dei finansieringsordningane som er med på å leggje grunnlaget for støtta til Norwegian Centres of Expertise og Arena, nokre program som er veldig viktige for næringsutvikling og for moderne og framtidsretta næringsutvikling. No har eg vore og henta side 74 i Høgre sitt alternative statsbudsjett, og der det står det at dei kuttar 200 mill. kr i Nasjonalt samarbeid for regional utvikling, som bl.a. går til disse programma, fordi dei skal bruke meir pengar på oljeboring i nord. Vil representanten frå Høgre framleis påstå at dei ikkje kuttar i finansieringa som er med på å finansiere NC og Arena?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
Eg må seie at eg har blitt litt overraska over retorikken til opposisjonen i dag. På den eine sida skuldar dei posisjonen for å drive svartmåling av verste slag når vi peikar på kva deira alternative budsjett vil føre til, men på den andre sida unnser dei seg ikkje for å drive grov svartmåling av det landet som kjem så høgt opp på alle FN-statistikkar. Så kritikk av opposisjonen er svartmåling, og svartmåling av posisjonen er heilt naturleg. Eg har litt problem med å sjå den logikken og retorikken som opposisjonen har prøvt å føre i dag, men eg skal over til det som er mitt tema i dag, og det er næringspolitikk. Det eg vil ta utgangspunkt i, er at kunnskap er ein utruleg viktig basis for å drive ein god næringspolitikk. Poenget med kunnskap er at vi må kople kunnskapen til bedriftene for at det skal bli god næringspolitikk av det. Vi har ein del verkemiddel i Noreg som er nettopp lagde til rette for at vi skal kople kunnskap mot bedrifter. Vi har noko som heiter Norwegian Centres of Expertise, og vi har eit program som heiter Arena. Desse programma fungerer slik at store og små bedrifter slår seg saman, og så jobbar dei tett saman med eit universitet eller ein høgskole. Eg har vore i ein situasjon der eg har hatt gleda av å jobbe i ein del slike nettverk. Det er heilt fantastisk å sjå korleis både bedriftene, og spesielt dei små bedriftene, og lærarkreftene på universiteta blomstrar når dei får komme saman i eit slikt nettverk. Då får bedriftene, og spesielt dei små bedriftene, oppdatert kunnskap, og undervisingskreftene på universitet får oppdatert problemstillinga til å undervise sine studentar med. Det er noko av den mest effektive, og det er noko av den mest kunnskapsbaserte utvikling vi kan drive når det gjeld næringsutvikling. Då må eg seie at det overraskar meg storleg at Høgre nettopp har gått laus på den programposten i Kommunaldepartementet sitt budsjett som vi skal bruke til å støtte Norwegian Centres of Expertise og Arena. Det som undrar meg endå meir, er at når eg i to replikkar her har spurt Høgre-representantar kvifor dei gjer det, nektar dei for at det har skjedd. Så det tyder på at Høgre ikkje eingong veit kva dei gjer, når dei kuttar i noko av det viktigaste næringspolitiske verkemidlet vi har.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Jeg vil starte med å si at det ikke er rart om det møter frem folk i tusentall når man en sjelden gang åpner vei i Norge. Det er forståelig at det utvises stor begeistring. Så var det replikken: Regjeringen ligger etter på investeringssiden på vei. Regjeringen lager ventelister – setter vei på ventelister. Hva er det som mangler? Er det planer som mangler, og som fører til at veiprosjekt blir satt på venteliste? Er det penger som mangler? Er det mangel på penger som plager denne regjeringen – dette er en regjering som har mer penger enn noen annen regjering noen gang har hatt – eller er det en kombinasjon av dette som gjør at denne regjeringen faktisk setter vei på venteliste?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Til et helt annet tema: Det er jo flere meldinger i budsjettet, og én av meldingene er at regjeringen ikke følger anbefalingene fra sitt eget utvalg om å opprette et selvstendig veitilsyn. Hva er grunnen til at man ikke vil gi veibrukerne samme trygghet gjennom et selvstendig tilsyn, som man faktisk har i dag for dem som bruker jernbane, og som man faktisk har i dag for dem som bruker fly. For begge de sektorene har vi selvstendige tilsyn som er separert og helt på siden av eksisterende etater og også operatører. Likevel velger regjeringen en løsning hvor etaten selv, Statens vegvesen, skal være sitt eget tilsyn, og, som jeg startet med å si, stikk i strid med den innstillingen fra det utvalget som regjeringen selv har satt ned, og som var ledet av en tidligere stortingsrepresentant fra Senterpartiet. Hva er grunnen til at regjeringen vil gi veibrukerne dårligere sikkerhet?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-25:
Fyrst til kommentaren om opning av eit vegprosjekt ein sjeldan gong: Det er faktisk slik at som samferdselsminister har eg dette året vorte invitert til 15 større og mindre prosjekt, og det har føregått ferdigstilling og opning av fleire. Så til Sortevik sin påstand: Regjeringa har denne fireårsperioden varsla opptrapping på investeringssida. Det har vi følgt opp. Vi tok eit godt tak i fjor i budsjettet, og vi har skrive korleis vi no vil ordna dette med løyving i 2011, i 2012 og i 2013. I tillegg har vi overoppfylt det som heiter vedlikehald og drift, der det gøymer seg veldig mange viktige prosjekt bak, både vedlikehald, drift og mindre utbetringar, og ikkje minst handlar det om trafikktryggleik.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-25:
Til midtdelarar seier Nasjonal transportplan: 750 km med midtrekkverk og midtfelt i løpet tiårsperioden – av dei er 250 km med midtdelarar. Resten er då rumlefelt og andre tiltak. Der er vi i gong. Både Høgre og Framstegspartiet har veldig ofte samanlikna vår vegbygging med den i Sverige. Går vi 30 år tilbake, bygde svenskane breiare vegar, og difor, må vi seia, er det mykje lettare for svenskane å laga midtrekkverk no. For vår del må vi òg ofte utvida breidda på vegen. Men vi er i gang, og det blir òg bygd midtrekkverk komande år. I tillegg er det faktisk slik at det enklaste trafikktryggleikstiltaket er heilt gratis: Om vi køyrer rusfritt, brukar belte og held fartsgrensa, kunne vi ha halvert dagens ulykker, drepne og hardt skadde.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-25:
I staden for innføring av ny ruteplan i 2012 er det i budsjettet varsla ei gradvis innføring. Det betyr ei gradvis forbetring. Det er slik at folk vil merka ei forbetring allereie i 2011. Ikkje minst skjer det no kvar dag arbeid både når det gjeld vedlikehald og fornying i Oslotunnelen og området rundt, i Oslo-prosjektet. I tillegg er det veldig mykje vedlikehald og fornyingsarbeid som går føre seg. Mykje av det vart det jo avdekt at det var behov for i løpet av vinteren. Så har NSB bestilt nye tog. Det betyr at dei gradvis vil koma inn i bruk frå hausten av. Det vil bli opna nye strekningar, altså i sum ei forbetring. Når vil ein ha ein fullstendig ny ruteplan? Vi har sagt at vi kjem tilbake med ei tidfesting av det seinast i budsjettet for 2012.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-11-25:
Det er jo ikkje slik at det ikkje er tilsyn med vegane våre i dag. Både på riksvegane og på fylkesvegane er f.eks. Statens vegvesen eller andre ute og sørgjer for tryggleik. Skjer det ei ulykke, er det slik at både Havarikommisjonen, Statens vegvesen og politiet er på pletten straks. Det som er den store avveginga i høve til eit uavhengig tilsyn eller ikkje, er for det fyrste at det var eit fleirtal og eit mindretal i dette utvalet. Rådet var altså ikkje så klart som Sortevik seier her. For det andre la fleirtalet til grunn at det var snakk om å oppretta eit tilsyn som ville bety 50–100 mill. kr. Då fekk eg i regjeringa i staden støtte for ei omorganisering innan Statens vegvesen, for ei eining som ligg direkte under vegdirektøren og skal føra tilsyn, og dermed bruka midlar som vi allereie har.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det har vært en uskreven regel i dette storting gjennom mange år at en skal forholde seg til fagdepartementene når en utarbeider sine alternative budsjett. Alle partier står selvsagt fritt til å stille spørsmål og gå igjennom de mottatte utredningene og beregningene. Fremskrittspartiet har i alle år brukt mer penger enn alle oss andre, men i år går det langt over hva som egentlig er anstendig. Regnestykkene til dette partiet henger ikke lenger på greip – overhodet! Partiet løser dette ved å se bort fra Finansdepartementets beregninger og lager sine egne regnestykker. Får de ikke de svarene de vil ha, setter de opp sine egne beregninger for å få det til å gå i hop. Det fører ikke til noe godt. Regningen kommer til slutt. Hva vil konsekvensene bli av en slik politikk – hvis alle skulle holde på på den måten, uten forankring i virkeligheten? Da ville statsfinansene komme ut av styring og kontroll, og folk ville selvfølgelig merke det til de grader. Folk må kunne stole på at de politiske beslutningstakerne opptrer på en ryddig, ordentlig og forsvarlig måte når de er blitt bedt om å styre våre statsfinanser. Den tryggheten er ikke til stede med Fremskrittspartiets politikk. Fremskrittspartiets politikk er et steg mot et utrygt samfunn. La oss se: Flere av Fremskrittspartiets inndekningsforslag er ikke realistiske og bryter selvsagt med god budsjettpolitikk. Blant annet har de lagt til grunn en betydelig reduksjon i utgiftene til uførestønader, sykepenger og dagpenger, uten at det fremgår hvilke innstramminger som skal gjennomføres. Det er klart at den enkelte arbeidsledige vil spørre seg: Hva mener Fremskrittspartiet om den trygden som jeg skal få per dag, per uke? Nei, det vet de ikke – det er bare et cirkatall. Den uføretrygdede vil si: Hva blir min utbetaling i denne måneden? Nei, det er bare et cirkatall, fordi vi bare har kuttet kjapt. Dette er uforsvarlig og useriøst! At landets nest største parti opptrer på denne måten, er historisk i norsk politikk. Det er en fornærmelse mot Stortingets arbeid, men ikke minst overfor det norske folk – alle velgere uansett partifarge. De fører velgerne bak lyset med en slik uansvarlig opptreden.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Det å kunne føle seg trygg – for seg selv, for sine nærmeste og for sin eiendom er en av de mest grunnleggende rettighetene som vi har i et demokratisk samfunn. Likevel er det svært mange i vårt samfunn som føler seg utrygge i sin hverdag, og det er jo et paradoks i det landet i verden som skulle kunne sørge for at innbyggerne har den trygghet som de har krav på. Fremskrittspartiet har i en årrekke hatt et betydelig press på den sittende regjeringen for å øke justisbudsjettene slik at folk kan få en økt trygghet i hverdagen. Jeg skal være ærlig og innrømme at regjeringen delvis har fulgt opp dette. Det har blitt tilført midler til justissektoren i de senere år, men beklageligvis er ikke dette nok. Når justiskomiteen er ute og reiser og besøker politidistriktene, f.eks., får vi høre at det ikke blir kompensert fullt ut for lønns- og prisvekst. Heller ikke nye stillinger blir fullt ut kompensert. I justissektoren har vi derfor fortsatt behov for betydelig tilførsel av midler. Det viser Fremskrittspartiets alternative budsjett, med over 700 mill. kr ekstra til justisetaten – over 500 mill. kr ekstra bare til politietaten. Økt tilførsel av midler og riktig bruk av eksisterende midler er noe som krever betydelig fokus og satsing fremover, for når vi som storting tilfører en slik etat betydelig mer midler, er vi nødt til å kunne kreve økt politikraft, økt effektivitet i domstolene osv. Det er derfor rart – i et land som burde ha alle forutsetninger – at ikke alle politistudentene, f.eks., har fått fast stilling nå som det snart er jul. Tidligere i år tok justiskomiteen imot den danske justiskomiteen. Jeg tok da opp denne problemstillingen med dem, om det var slik at nyutdannet politi i Danmark ikke fikk jobb. De forsto ikke problemstillingen. Derfor har jeg, etter et år i justiskomiteen, blitt overrasket over hvordan denne sektoren fungerer. Men det er klart at det er i denne salen problemet ligger og ikke ute i etaten.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-11-25:
Statsbudsjettet skal legge til rette for folks trygghet og velferd, og det skal legge til rette for nasjonens utvikling. Derfor er det nedslående å lese Miljøverndepartementets budsjettproposisjon. Der framgår det nemlig at regjeringen vil sikre gjenværende såkalte inngrepsfrie naturområder i størst mulig grad. Hva har så dette med finansdebatten å gjøre? Jo, det berører hvordan vi kan utnytte våre naturressurser. Slik «inngrepsfrie naturområder» nå er definert, utgjør de nemlig 45 pst. av landets areal. Og ikke nok med det: Ut fra definisjonen må man også ta hensyn til en randsone på 1 km rundt de inngrepsfrie naturområdene. Da er 70 pst. av landarealet berørt – med begrensninger for berørte grunneiere, næringsdrivende og kommuner, uten at det gis erstatning eller kompensasjon til dem som berøres. Muligheten til å forvalte naturressursene er en bærebjelke for utvikling og aktivitet i Distrikts-Norge, men under denne regjeringen opplever vi en massiv overføring av makt over arealene til statlig byråkrati. Dette skjer på bekostning av den private eiendomsretten og det lokale selvstyret. Tidligere i år tok Høyre opp det lovmessige grunnlaget for å legge restriksjoner på så mye som 70 pst. av landarealet. Svaret vi fikk fra miljøvernministeren, var en henvisning til fire ulike lover. Men ikke en eneste av disse lovene omtaler begrepet «inngrepsfrie naturområder». Spørsmålet må likevel ha gjort et visst inntrykk på statsråden, for i den nevnte budsjettproposisjonen fra hans departement, henvises det nå til hele 16 lover som hjemler de inngrepsfrie naturområdene. Men heller ikke i en eneste av disse lovene omtales dette begrepet. Et slikt kraftig angrep på eiendomsretten og det lokale selvstyret har altså ikke blitt vedtatt gjennom lovbehandling her i Stortinget. Dette er i seg selv alvorlig, og det kommer vi tilbake til under en senere behandling av et representantforslag fra Høyre. Men det har altså også en annen side, nemlig at det hemmer muligheten til en fornuftig bruk av våre naturressurser – bruk som er i tråd med lokale tradisjoner, og som på en balansert måte kombinerer bruk og naturvern. Derfor vil Høyre at begrepet «inngrepsfrie naturområder» ikke lenger skal tillegges vekt ved behandling av arealsaker. Vi vil gi grunneierne frihet under ansvar til å forvalte sin eiendom, og vi har tillit til lokaldemokratiets gode evne til å balansere ulike samfunnshensyn i sin kommune. Men dessverre snur den rød-grønne regjeringen ryggen til både grunneiere og kommuner.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-11-25:
På årets statsbudsjett er det øremerket 2,7 mrd. kr til regional- og distriktspolitikk. Holder vi kompensasjonsmidlene for differensiert arbeidsgiveravgift utenom, er bevilgningen på vel 2 mrd. kr. Dette er penger som skal gå til bedriftsetablering, lokalt entreprenørskap, kvinnesatsing, ungdomssatsing og bosetting i distriktene. Det er de aller viktigste virkemidlene vi har i distrikts- og regionalpolitikken – øremerkede og målrettede penger. Høyre og Fremskrittspartiet foreslår i sine alternative budsjettforslag å kutte disse midlene i sin helhet for å finansiere skattelettelse i størrelsesordenen 12 mrd. kr. Det er distriktene som taper aller mest. Nord-Norge taper hele 588 mill. kr, trøndelagsfylkene 193 mill. kr, Vestlandet 342 mill. og innlandsfylkene 156 mill. Når så Høyre i tillegg foreslår å kutte 200 mill. kr frå den nasjonale satsingen på innovasjon, redusere overføringene til landbruket med 1,7 mrd. kr, halvere distriktsstøtten til Posten, framstår høyrepartienes alternative statsbudsjett som totalt blottet for regional- og distriktsprofil – direkte distriktsfiendtlig. For Nord-Norges del vil Høyre øremerke 200 mill. kr til utvikling av petroleumskompetanse i leverandørindustrien. Alt skal styres mot oljesektoren – mot åpning av Lofoten, Vesterålen og Senja. Så snur partiene ryggen til det øvrige næringsliv. Gode eksempler på hva disse midlene har bidratt til i Nord-Norge, er RECs industrietablering i Glomfjord og Narvik – 600–700 arbeidsplasser i solindustrien. Utviklingen av Høgskolen i Bodø til Universitetet i Nordland er også et eksempel – en nordnorsk suksesshistorie. Den tunge satsingen som nå gjøres i Nord-Norge på reiseliv, med destinasjonsselskaper i Nordland, Troms og Finnmark og en felles nordnorsk reiselivsmarkedsføring, vil i sin helhet måtte avvikles dersom disse partienes budsjettforslag hadde blitt vedtatt. Legger vi til grunn landsdelenes andel av skatteinngangen, vil 34 pst. av den skattelettelsen som foreslås her, tilfalle Oslo og Akershus, mens f.eks. 6 pst. tilfaller Nord-Norge. Jeg vet ikke hvor partienes distriktsrepresentanter har vært når disse forslagene er behandlet. Enten har de ikke skjønt hva de har vært med på, eller så har de sovet svært tungt i timen.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2010-11-25:
Det har ikke vært så mye snakk om likestilling fra Høyre og Fremskrittspartiet i denne debatten. Det er ikke så merkelig, for det er ikke så veldig mye å snakke om i deres budsjetter når det kommer til likestilling. Regjeringens budsjett er heldigvis et budsjett for likestilling og mot kulturell urettferdighet. Vi har skapt et samfunn som vi ønsker at så mange som mulig skal være med på å bygge videre, på likt grunnlag, uavhengig av kjønn. Sjøl om det ikke er lov til å legge slike hensyn til grunn ved ansettelser, ser man til stadighet at unge, barnløse, samboende kvinner blir nedprioritert fordi arbeidsgiver antar at kvinnen om kort tid vil være lenge borte fra jobb på grunn av familieforøkelse. Dette gjelder særlig i små bedrifter. Tanken på at en mann like gjerne kan være borte like lenge fra jobben av samme grunn, er ikke like etablert, og det er det menn som tjener på – uten at de nødvendigvis ønsker det. Det fortelles om flere arbeidsplasser og miljøer hvor det kulturelt overhodet ikke er lagt til rette for at menn skal få være hjemme for å være far. En anleggsarbeider som jeg har snakket med om dette, beskrev denne kulturen ved å sette den godt over middels på spissen. Han sa: Kollegene mine ville trodd jeg var homo hvis jeg var borte fra jobb i fire måneder for å passe barnet mitt. Regjeringen ønsker å legge til rette for at flest mulig skal få delta aktivt i sitt eget familieliv, og derfor har vi gått inn for å utvide pappakvoten. Slik kan far få mer anledning til å være delaktig tidlig i sitt barns liv, og arbeidslivet skjønner og blir vant til at fedre også kan være borte. Disse ukene vi har gitt far, utover den ordinære foreldrepermisjonen, kan familiene si ja eller nei til. Mer valgfrihet enn det får en på en måte ikke. Likevel har man hørt representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet si at de ønsker å fjerne pappakvoten, på samme måte som de ikke ønsket barnehageutbygging på 1980-tallet, lovbestemt rett til barnehageplass, makspris i barnehager osv. På tross av Høyre og Fremskrittspartiet som sinker har vi kommet ganske langt med likestilling i Norge, men vi vil fortsette til vi er i mål. De mørkeblå synes derimot at vi har kommet langt – altfor langt – faktisk så langt at de vil snu på hælen og gå tilbake igjen. Argumentet de bruker, er at den valgfrie pappakvoten hindrer valgfriheten. Her faller jeg av. Hvordan er det mulig å kalle en ordning som legger til rette for at familier kan ta et reelt valg om hvem som skal være hjemme, for noe annet enn valgfrihet? Regjeringen ønsker å legge til rette for at lønn og makt skal bli bedre fordelt gjennom å få næringslivet til bedre å se at menn og kvinner kan være like delaktige, både hjemme og på jobb. Jeg håper noen representanter fra Høyre eller Fremskrittspartiet senere i debatten kan svare meg på hvordan de tror at deres forslag om å ha dyrere barnehager og fjerne pappakvoten vil skape et mer likestilt samfunn med større og mer reell valgfrihet i familien.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2010-11-25:
Vi er no vitne til ei storstilt sentraliseringsbølgje, styrt av Arbeidarpartiet. Eg stiller meg undrande til at Senterpartiet kan stille seg bak dette. Eg vil nemne det som skjer ved våre lokalsjukehus, der dei no sentraliserer bort fødeavdelingar og akuttberedskap innanfor kirurgi. Samstundes ser vi òg Arbeidarpartiet sine planar om ei storstilt sentralisering av politikammer, f.eks. vert Sogn og Fjordane ståande utan politikammmer. Ifølgje offentleg statistikk har det aldri skjedd ei så storstilt sentralisering som i dei åra den raud-grøne regjeringa har sete med styringsmakta i dette landet. Senterpartiet har gjennom fleire valkampar brukt mesteparten av tida til å åtvare folk i distrikta mot oss i Framstegspartiet, og kome med skuldingar om at kjem vi til makta, vert det ei rasering av distrikta. Senterpartiet sin distriktspolitikk har vore einsretta for subsidiering av landbruket. I den siste tida har det kome fram tal som viser at det vert lagt ned minst eitt gardsbruk kvar einaste dag. Dette må bety at Senterpartiet i regjering har mislykkast totalt, og det viser òg at dei har ført bøndene bak lyset med sine lovnader. Vår landbrukspolitikk er at det berre er større landbrukseiningar som kan sikre landbruket i distriktet. Det er berre Framstegspartiet sin politikk som kan stoppe sentraliseringsbølgja, med vår satsing på infrastrukturbygging og verdiskaping i heile landet. Dette kan sikre og tryggje eksisterande arbeidsplassar, og det vil vere heilt nødvendig dersom målet er å skape nye arbeidsplassar. Regjeringspartia skryter hemningslaust av at det aldri før har vore løyvt så mykje pengar til dei viktige sakene som i den tida den raud-grøne regjeringa har styrt landet. Sanninga er at det i den same tida har vore ein formidabel auke i kostnadene, som faktisk overskrid løyvingane. Resultatet er ikkje vanskeleg å sjå rundt om i kommunane, og vi høyrer no at storparten av kommunane må kutte i tenester til sine innbyggjarar. Framstegspartiet meiner det er eit enormt innsparingspotensial i statleg verksemd, der byråkratiet veks uhemma. Framstegspartiet har gjort framlegg om at vi berre skal ha to forvaltningsnivå, stat og kommune, der kommunane får mykje av den makta og mynda som i dag ligg til fylkeskommunen. Framstegspartiet ønskjer å leggje ned fylkeskommunen, noko som vil gje store økonomiske innsparingar. Vi ønskjer også å omstrukturere Kommune-Noreg, slik at vi får sterke og robuste kommunar som kan vareta framtidas krav til tenesteproduksjon. Ved å gjennomføre våre endringar, desentralisere beslutningsprosessar og slanke byråkratiet vil det offentlege få økonomisk ryggrad som vil setje våre politikarar i stand til å yte tilfredsstillande tenestetilbod til landets innbyggjarar.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-11-25:
Bærekraftig vekst oppstår ikke av seg selv. Den må skapes og bygges nedenfra. Høyre ønsker et samfunn med muligheter for alle, et samfunn som evner å gi trygghet for den enkelte og hjelpe dem som trenger det mest. Velferdssamfunnets viktigste institusjon er derfor skolen. Kunnskap er den viktigste byggesteinen i ethvert menneskes liv. Vår evne til å tilegne oss kunnskap er helt avgjørende for hvilke dører som senere vil stå åpne for oss, og for vår evne til å kunne bidra til fellesskapet. Høyres politikk for en ny sjanse og muligheter for alle bygger på et skolesystem som løfter kunnskap og kompetanse hos enkeltindividet, og er en politikk for sosial mobilitet. Derfor har Høyre i sitt alternative budsjett lagt inn en betydelig satsing på utdanning og forskning. Høyre satser i alle ledd, fra 1. klasse til studenter og forskere. Årets elevundersøkelse viser at én av fire norske femteklassinger ikke får nok utfordringer i skolen. Det er en klar beskjed til våre lærere om å høyne ambisjonene på elevenes vegne. Når syv av ti lærere i en undersøkelse gjort av Utdanningsforbundet svarer at de er motivert for etter- og videreutdanning, er det en klar beskjed til regjeringen om å høyne ambisjonene på lærernes vegne. Statsministerens mantra i siste nyttårstale var at kunnskap trumfer alt. Hvis Jens Stoltenberg mente det han sa, er det underlig at utdanning ikke kom ut som vinner i dette statsbudsjettet. Frafall i videregående skole og unge mennesker som ikke fullfører sin utdanning, er et alvorlig samfunnsproblem. Regjeringens satsing på «Ny GIV» er foreløpig mye ord og lite handling. Situasjonen er alvorlig når det gjelder tilgang på lærlingplasser. Yrkesretting av fag på de yrkesfaglige studieretningene går ikke langt nok, og alternative opplæringstilbud som «Skole på byggeplass» står nå i fare for å bli nedlagt. Det er uforståelig at det skal ta halvannet år å samle partene i arbeidslivet for å mobilisere flere lærebedrifter, og det er uforklarlig treghet eller motstand mot tilbud som skal bidra til at flere elever motiveres til å fullføre videregående opplæring. Rød-grønne skoleprioriteringer kommer i et merkelig lys når det blir viktigere å lovfeste frukt og grønt og lovfeste leksehjelp med ufaglærte hjelpere, enn det er å ta et virkelig løft for at landets lærere skal kunne møte sine elever med enda bedre faglig ballast. Høyre har svært tydelige skoleprioriteringer. Vi vil bruke de store pengene i skolen på flere timer og til å sikre oss motiverte og kompetente lærere. Det er ikke en politikk for privatisering og kommersialisering av skolen, slik flere rød-grønne politikere har hevdet her i dag. Tvert imot er Høyres politikk og budsjett en solid satsing på norsk offentlig grunnskole.