Heidi Greni (Senterpartiet), 2013-12-09:
Det er bred enighet i kommunal- og forvaltningskomiteen om å skjerpe strafferammen i utlendingsloven for brudd på bestemmelsen om innreiseforbud etter vedtak om utvisning. Dessverre er dette en nødvendig konsekvens av at utvisningsvedtak ikke blir overholdt. Problemet forsterkes ytterligere av at brudd på innreiseforbudet ofte kombineres med kriminelle handlinger i Norge. I proposisjonen vises det til statistikk fra 2011 og 2012 som viser at nesten alle som ble straffet for brudd på innreiseforbudet, også var anmeldt eller straffet for annen kriminalitet. En økt strafferamme for brudd på innreiseforbudet fra dagens lovbestemmelse om bot eller fengsel i inntil seks måneder, til et nytt nivå med bot eller fengsel i inntil to år, er en sterk økning. Når vi i Senterpartiet støtter dette forslaget som ble fremmet av den rød-grønne regjeringen, er det fordi det er nødvendig å vise at brudd på innreisebestemmelsene etter utvisning er alvorlig og må straffes deretter. Vi forutsetter, som Justis- og beredskapsdepartementet og politiet gjør, at en vesentlig heving av strafferammen vil ha en preventiv virkning. Et lovbrudd som kan bli straffet med inntil to års fengsel, gir større grunn til å vurdere konsekvensene av lovbruddet enn dagens strafferamme motiverer til. Det er også et mål at en større del av utenlandske domfelte i Norge skal kunne utleveres til soning i hjemlandet. I regjeringens saksframlegg vises det til at dagens korte strafferamme gjør det vanskelig siden det etter internasjonale avtaler som vi er bundet av, er stilt som vilkår for soningsoverføring at det skal være minst seks måneder igjen av soningstiden i Norge, når mottakerlandet mottar anmodning om soningsoverføring. Kommunal- og forvaltningskomiteens medlemmer fra Venstre og SV mener det bør skilles mellom hvorvidt utvisningsvedtaket skyldes brudd på straffeloven, eller brudd på utlendingsloven. Partiene ønsker altså å skille kriminelle handlinger, som vinningsforbrytelser og voldsforbrytelser, fra brudd på innreiseforbudet som ikke er koblet til annen kriminalitet. Justis- og beredskapsdepartementet argumenterer for at formålet med brudd på innreisebestemmelsen i utgangspunktet ikke bør ha betydning for strafferammen, men at det kan tas hensyn til dette ved straffeutmålingen. Der det kan bevises at formålet med innreisen er å begå annen kriminalitet, vil det virke straffeskjerpende. Jeg kan ha forståelse for Venstre og SVs argument om at når en viktig begrunnelse for å øke strafferammen for brudd på utvisningsvedtak er å forebygge vinnings- og voldskriminalitet, bør strafferammene for det og for ulovlig innreise som er knyttet til annen kriminalitet, være forskjellige. Når vi fra Senterpartiets side likevel støtter regjeringens forslag, er det fordi det er nødvendig å få etablert større respekt for og etterlevelse av innreiseforbudet. Det er viktig, som det sies i proposisjonen, å «styrke respekten for utvisningsinstituttet og ilagt innreiseforbud». Juss-Buss har i sin høringsuttalelse vist til at en del av bruddene på innreiseforbudet skyldes at utlendingen ikke er innforstått med omfanget av dette. Enkelte kan anta at kortvarige besøk ikke omfattes av utvisningsvedtaket eller ikke vil medføre straff. Språklige misforståelser kan forsterke dette. Jeg er derfor tilfreds med at departementet i proposisjonen er enig med Juss-Buss i at det er viktig at utlendingen får formidlet innholdet i utvisningsvedtaket på et språk vedkommende forstår. Dette er også hjemlet i utlendingsforskriften.