Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Da Regjeringen la fram kommuneproposisjonen, var det et overraskende stramt opplegg for kommunene. Selv kommunalministeren sa under presentasjonen at økonomien ville bli stram til neste år, og at en reduksjon i velferdstilbudet i noen kommuner var uunngåelig, men at det var kommunenes ansvar å tilpasse seg de rammer som ble gitt, samt at Regjeringen hadde satt av så mye penger til kommunene som det var plass til i et ansvarlig budsjett. Med andre ord: Regjeringen hadde brukt opp handlingsrommet i økonomien til skatte- og avgiftslettelser for dem som har mest. De store problemene med økningene i pensjonsutgiftene var uløste, og Regjeringen slo fast i proposisjonen at de voksende pensjonsutgiftene var et kommunalt ansvar. Mange ute i kommunene trodde nok at Stortinget ville ordne opp og øke rammene slik at kommunene kunne få rammer som var til å leve med, uten at de måtte gå til de drastiske kuttene i velferdstjenestene som lå i Regjeringens opplegg. Det var Kristelig Folkeparti, som også hadde saksordføreren, som mange kommunepolitikere satte sin lit til. Det gav håp. Men Kristelig Folkeparti hadde ingen problemer med å inngå avtale med Fremskrittspartiet og dermed sikre flertall for et utrolig dårlig opplegg for kommunene til neste år. Arbeiderpartiet var helt uinteressante som avtalepartnere. Kommuneopprøret lot ikke vente på seg. Det kom sterkt og bredt fra alle partier, inklusiv regjeringspartiene. Jeg skal gi noen eksempler fra mitt fylke, Østfold: 36 Kristelig Folkeparti-ordførere i opprør, stod det, Kristelig Folkeparti-ordførere landet rundt kjefter på Kjell Mange Bondevik og forlanger at han personlig griper inn i kommuneopprøret. Kravet var mer penger og en solid oppvaskrunde med kommunalministeren. Aremark-ordføreren fra Kristelig Folkeparti sa at han mente at vi hadde en kommunalminister som ikke hadde peiling, og sa videre at Kristelig Folkeparti burde ha samarbeidet med Arbeiderpartiet i stedet. Og slik kunne vi lese om Kristelig Folkeparti-ordførere fra kommune til kommune landet rundt. Men ingenting hjalp – demonstrasjoner, avisoppslag, ekstraordinært KS- landsmøte, møte med Regjeringen. De reiste slukøret og tomhendt hjem igjen etter møte med Regjeringen. De hadde ikke fått noen lovnader. Et samlet formannskap, alle partiene i Fredrikstad, går inn for sivil ulydighet. Nå er det slutt, sier de, og knytter nevene. I dag har vi hørt at kommunene kan spare 3 milliarder kr ved å slå seg sammen, og mange tror det er løsningen. Men Fredrikstad er en sammenslått kommune. Det er en kommune på 67 000 innbyggere, og de har fullt ut utnyttet eiendomsskatten. Men økonomien er like elendig. Som et eksempel vil jeg nevne at Fredrikstad hadde hatt 129 mill. kr mer å rutte med dersom kommunen hadde hatt gjennomsnittet av inntektsnivået i Kommune-Norge. Alle partiene i Fredrikstad har nå vedtatt å sette iverk en rekke tiltak som vil ramme staten, ikke innbyggerne. Det samme har en rekke andre kommuner gjort. Fredrikstad kommune har bl.a. hatt store utgifter til økonomisk sosialhjelp og barnevern. Likevel fremmer Regjeringen i proposisjonen ikke forslag om at Fredrikstad skal få storbytillegget. Det har heldigvis et samlet storting gjort noe med, og det vil bety 92 kr ekstra pr. innbygger. Men 6,3 mill. kr blir småpenger i forhold til gapet mellom utgiftene og inntektene i kommunen. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet går lenger og mener at det må gis tilskudd til flere kommuner som har utgifter til rus og psykiatri, på linje med de største byene. Dette har vi jo tall på. Og Sarpsborg er en av disse kommunene. Men vi får ikke flertall. Fremskrittspartiet blokkerer og vil ikke være med på å gi et slikt flertall. Med respekt å melde er det oppsiktsvekkende at eksordføreren i Tønsberg, som nå er medlem av kommunalkomiteen, et halvt år etter at han forlot ordførerstolen, sier til Tønsbergs Blad, under overskriften «Slutt å klage»: «Jeg tror kanskje noen av de ordførerne som nå mest høylytt har truet bør gjøre akkurat det de sier, å trekke seg og slippe nye krefter til som evner å gjøre ting på helt nye måter.» Og i dag fortsetter han med at kommunepolitikerne ikke er særlig objektive, det verste politikerne vet, er å prioritere, osv. Det er helt utrolig at slike utsagn kommer fra en som var ordfører for bare et halvt år siden.