trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ingjerd Schou (Høyre), 2019-11-28:
Jeg tenkte jeg skulle holde meg til det saken handler om, ny behandling av tredje pakke osv. Jeg ser at både innlegg og replikkordskifter handler om alt annet enn det. Som olje- og energiministeren har opplyst i et brev til komiteen under behandling av saken, er de forfatningsmessige kravene om innlemmelse av EUs tredje energimarkedspakke oppfylt, og Norge er dermed folkerettslig forpliktet til å gjennomføre beslutningen. Det representantforslaget som foreligger i dag, er altså en ren markeringsøvelse fra forslagsstillerne og kan ikke oppfattes som noe annet enn en omkamp. La meg minne om følgende: Det er veldig positivt at EUs tredje energimarkedspakke kommer på plass, og at det er mulig å sikre et velfungerende elektrisitetsmarked. Energiforsyning er EUs største kilde til utslipp av klimagasser, og i Norge har vi lang erfaring nettopp med å få til klimavennlig energiforsyning basert på fornybar energi. EU arbeider med å få til et mer velfungerende og klimavennlig energisystem i Europa, og her skal Norge delta. Klima er ikke en utfordring enkeltland kan løse alene, men det kan nesten høres slik ut når jeg hører på enkelte av de foregående talerne. I Norge har vi lang erfaring med en klimavennlig energiforsyning, og vi støtter EUs ambisjon om å utvikle en ren og konkurransedyktig energisektor til lavest mulige kostnader. Norge er en del av det europeiske energimarkedet, og det er i vår felles interesse å ha en positiv utvikling på dette området. Norge har allerede ambisiøse mål når det gjelder fornybar energi, og vår fornybarandel er svært høy. God tilgang på fornybar energi gjør oss i stand til å satse videre på elektrifisering av transportsektoren, og også andre sektorer. I merknadene til representantforslaget framfører Senterpartiet mange antagelser om den neste energimarkedspakken, EUs fjerde. Det kan virke som – i hvert fall kaller tankene fort hen på det – om Senterpartiet med sine merknader ønsker å male en viss herre på veggen. Det viktigste å si om denne på det nåværende tidspunkt er at den ikke er lagt fram for Stortinget. Jeg hører at mange i replikkordskiftene prøver å få oppmerksomhet om den, men vi skal altså ha den til behandling senere, og vi forholder oss til den når den blir lagt fram. Det er samtidig viktig å peke på at Norge ved innlemmelse av den tredje energipakken oppnår mange viktige EØS-tilpasninger på elektrisitetsmarkedet. Norge har full rett til å delta i arbeidet i ACER – i arbeidsgruppe, komité, styre og reguleringsråd.
Trine Skei Grande (Venstre), 2019-11-28:
Jeg vil begynne med å takke representanten Sivertsen for hans innlegg. Jeg oppfatter at parlamentarikerforsamlingen er på lag i det arbeidet som skjer i hele denne dimensjonen, og vi skal ta med oss de innspillene som ligger i erklæringen fra parlamentarikerforsamlingen. Denne saken gjelder samtykke til inngåelse av avtale om å opprette sekretariatet for Den nordlige dimensjons kulturpartnerskap. Den nordlige dimensjon er et samarbeid mellom EU, Island, Norge og Russland. Målsettingen for samarbeidet er å bidra til sosial og økonomisk utvikling i området. Norge deltar i tre andre partnerskap innenfor denne dimensjonen, nemlig transport, helse og miljø. Innenfor kulturpartnerskapet er det særlig et fokus på kulturbasert næringsutvikling og kulturturisme. Det er klart at da er også urfolksperspektivet ganske viktig for å få muligheten til å utvikle potensialet i det. Det norske utenriksdepartementet har sammen med oss i Kulturdepartementet ledet arbeidet med å framforhandle en avtale om partnerskapets sekretariat. Gjennom avtalen gis sekretariatet status som sjølstendig rettssubjekt under folkeretten. Avtalen er allerede undertegnet av Finland, Latvia, Norge, Polen, Russland og Sverige. Med stortingsbehandlingen er avtalen klar for ratifikasjon. Avtalen som nå er inngått om sekretariatet for partnerskapet, gir forutsigbare og hensiktsmessige rammer for samarbeidet. Jeg er glad for at det administrative spørsmålet knyttet til samarbeidet er løst, og at man kan konsentrere seg om det internasjonale kultursamarbeidet og om utviklingen av kulturelle og kreative næringer, som er det samarbeidet i partnerskapet handler om. Jeg mener at det å bruke kultur for å bringe land sammen er en meget effektiv måte å samarbeide på. Denne regjeringa har hatt store satsinger internasjonalt det siste året for nettopp å bruke kunst og kultur som arena for å bringe opp både dialogen og forståelsen av hverandre. Det er klart at det er en måte å jobbe på, en metode, som jeg tror vil bringe land nærmere hverandre, kulturer nærmere hverandre og fremme respekten for hverandres kultur på en bedre måte.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Representanten vil ta opp forslagene.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Et av de avgjørende spørsmålene i ACER-saken er det som går på å ha full råderett i framtiden over utbygging av utenlandskabler. Det islendingene har gjort i oppfølgingen av felleserklæringen de har med EU, er å trekke tilbake søknaden om IceLink, nettopp for å sørge for at den ikke skal ligge på EUs liste over prioriterte prosjekt, som i neste omgang kan føre til at en blir presset til å gjennomføre den utbyggingen. Da revideringen av EUs planer kom på høring til Olje- og energidepartementet, var tilbakemeldingen fra departementet i sommer at en hadde ingen motforestillinger, ingen kommentarer, til at NorthConnect fortsatt sto på den lista. Hvorfor skal NorthConnect fortsatt stå på lista over EUs prioriterte prosjekt?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
I fjerde energimarkedspakke ble altså Statnett forpliktet til å legge fram tiårige nettutviklingsplaner, som også skal være i tråd med EUs prioriteringer. EU har i dag en liste over prioriterte prosjekt, en rekke prosjekt der tidligere både IceLink, fra Island til EU, og NorthConnect lå inne. Da vi hadde den rød-grønne regjeringen, motsatte den den rød-grønne regjeringen seg at NorthConnect skulle være på den lista. De sendte brev til EU, EU argumenterte tilbake, og den rød-grønne regjeringen sto fast på at NorthConnect ikke skulle stå på den lista. Den nye regjeringen har sørget for å få NorthConnect inn på lista over EUs prioriterte prosjekt igjen. Hvis det skal være en fullstendig selvstendig vurdering i framtiden, må en jo sørge for å få det ut av EUs prioriterte prosjekt, slik at vi selv kan gjøre en selvstendig nasjonal vurdering av det. Hvorfor sørger ikke regjeringen for å få NorthConnect ut av EUs liste over prioriterte prosjekt?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Jeg registrerer at de som har vært kritiske til ACER på Island, i forbindelse med godkjenning av tredje energimarkedspakke på Island, har sørget for at det fra islandsk side er tatt et initiativ til å få fjernet IceLink fra EUs liste over prioriterte prosjekt for utbygging av utenlandskabler. Det har skjedd. De partiene – en har referert til Arbeiderpartiet – som har snakket om såkalte ufravikelige krav i denne saken, har ikke på tilsvarende måte sørget for at den norske regjeringen har sørget for å fjerne NorthConnect over EUs liste over prioriterte prosjekt. Hvorfor er det ikke tatt noe slikt initiativ fra norsk side, og er det full enighet mellom avtalepartnerne i ACER-saken om at det ikke skulle gjøres?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Jeg merker meg at statsråden står her og har glassklare oppfatninger av hvilken handlefrihet Norge har i denne saken. Den oppfatningen har han altså ikke sikret seg å ha en felles oppfatning av med EU. De såkalte ufravikelige kravene fra Norge er sendt EU til orientering, og EU har svart tilbake at en har merket seg de norske synspunktene. Dersom statsråden er så sikker på at EU og Norge har en felles forståelse av dette: Hvorfor har ikke statsråden tatt initiativ til en felles forpliktende erklæring i denne saken som fastslår at EU og Norge har en felles forståelse av disse synspunktene?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Representanten Schou sa i stad at Senterpartiets forslag er et forsøk på omkamp. Ja, vi forsøker å få Stortinget til å gjøre om den svært ukloke beslutningen om å tilslutte Norge EUs tredje energimarkedspakke. Vi hadde håpet at Stortinget – og spesielt de partiene som har stilt såkalt ufravikelige krav for å være med på denne saken – hadde tatt inn over seg at det siden Stortinget fattet sin beslutning 22. mars i fjor, ikke har blitt gjort noe forsøk fra den norske regjeringen på å få noen som helst slags forpliktelser fra EU, ikke noen politisk erklæring slik islendingene har lagt fram. Det er helt riktig som statsråden sier, at en politisk erklæring som den islendingene har, ikke er juridisk bindende. Det er helt riktig. Det er nettopp derfor vi fra Senterpartiets side sier at det er det minste en måtte ha sørget for når en går inn for å avgi suverenitet på vitale deler av norsk energi- og industripolitikk. Det en i hvert fall må sørge for, er at de såkalt ufravikelige krav som landsstyret i Arbeiderpartiet fattet knyttet til tredje energimarkedspakke, som de skriver på sine egne nettsider, blir ført inn i en erklæring som blir tatt opp i EØS-komiteen, og der EU- og EFTA-landene signerer den sammen, som et grunnlag. Men selv ikke en slik felleserklæring er noen garanti for framtiden, for EØS-avtalen er en såkalt dynamisk avtale. Det betyr at det kommer stadig nye direktiver, stadig nye fortolkninger, som gjør at norsk suverenitet blir stadig mindre på vitale områder for Norge. Til det formelle ved å ta opp saken på nytt: I artikkel 92 i EØS-avtalen står det at i det fellesorganet som en har mellom EFTA-landene og EU/EØS, kan en ta opp alle spørsmål som forårsaker vanskeligheter. Det er fritt for begge parter å gjøre det. Det kan vi gjøre fra norsk side, som de andre EFTA-landene. Det kan EU gjøre. Det kan ikke være slik at EØS-avtalen bare skal være en sklie den ene veien, der EU hele tiden skal komme med sine nye fortolkninger, sine nye krav, mens vi aldri skal ha mulighet til å ta opp noen spørsmål som volder vanskeligheter. I så fall er det såkalte handlingsrommet som noen forsøker å gi inntrykk av, en komplett illusjon. Vi må sørge for å ta tilbake nasjonal kontroll.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-28:
Jeg synes det er ganske sterkt når representanten Norderhus beskylder andre stortingsrepresentanter for å lyve. Det som allerede ligger i tredje energimarkedspakke, er at ACER har makt til å fatte beslutninger bl.a. når det er uenighet mellom land om kostnadsfordeling på nye kabler, nye utenlandsforbindelser. Det har ACER allerede gjort, bl.a. i forbindelser mellom Polen og Baltikum. En har også myndighet når det gjelder innholdet i bruk av kablene. Med fjerde energimarkedspakke går dette ytterligere videre. ACER får nye fullmakter. Statnett skal utvikle tiårige nettutviklingsplaner som skal være i tråd med EUs prosjekt. En kan også bli overstyrt med tanke på å skulle endre de planene. Dette er konsekvenser – konkrete konsekvenser. Til dette med klima: Ja, er det noe som er viktig for klimaet, er det nettopp at vi bruker strømmen i Norge til å bygge industri. Verdens reneste industri som vi har i Norge – den bør vi utvikle videre og si nei til dette.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-28:
Regjeringen ba NVE vente på kraftmarkedsanalysen før NVE skulle ta stilling til NorthConnects konsesjonssøknad. Analysen kom i oktober. Før sommeren stemte Arbeiderpartiet for følgende i Stortinget: «Stortinget ber regjeringen gå imot flere utenlandskabler før vi har høstet erfaringer av de to påbegynte kablene til Tyskland og Storbritannia. Samfunnsnytten må være dokumentert før det eventuelt kan bygges flere utenlandskabler.» Dette stemte altså regjeringspartiene imot i samme møte. Jeg har to spørsmål. Spørsmål 1: Når kan vi vente at NVEs konsesjonsbehandling er klar? Spørsmål 2: Vil statsråden garantere at regjeringen stanser et ja fra NVE til konsesjon for NorthConnect så lenge vi ikke har faktiske erfaringer fra at disse kablene er ferdig bygd og tatt i bruk?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-28:
Takk for svar på spørsmål 1. Når det gjelder spørsmål 2, ble det mye dans rundt grøten, så jeg skal gjenta spørsmålet for å få et tydelig svar. Espen Barth Eide sier til Nationen i dag at kriteriene som Arbeiderpartiet har stemt for, må legges til grunn og være oppfylt for at man skal kunne si ja til NorthConnect. Ett kriterium er altså at man ikke kan si ja til NorthConnect før vi har høstet erfaringer fra de to påbegynte kablene til Tyskland og Storbritannia. Kablene må være bygd før vi kan høste erfaringer fra dem. Det ligger i sakens natur, og det tror jeg også statsråden skjønner den åpenbare logikken i. Derfor gjentar jeg spørsmålet til statsråden: Kan statsråden garantere at de ikke vil si ja til NorthConnect før vi har fått faktiske erfaringer fra de to kablene som nå er under bygging, altså før de står klare og vi kan høste erfaringer fra dem? Vil man da først ta stilling til NorthConnect – ja eller nei?
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Jeg har tidligere kommentert dette i brev til Stortinget av 14. august, og det samme spørsmålet er drøftet i Prop. 4 S for 2017–2018. Som det framgår av disse dokumentene, kan jeg ikke se at det er bestemmelser som gjelder nettutviklingsplaner som har en slik forpliktelse når det gjelder det representanten bygger sin spørsmålsstilling på. Og det er viktig å holde fast ved at konsesjoner til utenlandske myndigheter avgjøres av norske myndigheter.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Når det gjelder NorthConnect, skal det behandles på helt ordinær måte av norske myndigheter. Det er norske myndigheter som tar beslutningen om det skal gis konsesjon eller ikke. Jeg mener det er helt åpenbart at det er norske myndigheter som tar den beslutningen. Jeg registrerer at det ligger et representantforslag som skal behandles i Stortinget i neste uke, om å avvise denne søknaden, og det mener jeg er en god bekreftelse på at det er norske myndigheter som tar denne avgjørelsen. Hvis det var slik som representanten fra Senterpartiet mener, måtte man jo ha rettet den henvendelsen til ACER. Det gjør man altså ikke. Man henvender seg til dem som tar beslutningen, og det er norske myndigheter.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Jeg har prøvd å svare på det spørsmålet: Den norske posisjonen er klart uttrykt. Så er det slik at beslutningen om det skal bygges en kabel, eller enda flere kabler, ligger til norske myndigheter å ta. Nå kommer NorthConnect til behandling, og myndighetene skal følge det opp på helt ordinær måte, slik vi har gjort og kommer til å gjøre, og ta en beslutning.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Aller først: Felleserklæringen mellom Island og EU er en politisk erklæring, og den endrer ikke på regelverket, på EØS-komiteens beslutning og det vi er forpliktet til når det gjelder det. Så er det jo slik at det er flere som ønsker denne kabelen, bl.a. de som har søkt om konsesjon. Jeg minner om at det var spesielt ett parti, som da hadde olje- og energiministeren, som ville gjøre Norge til det grønne batteriet i Europa, og representantens parti har jo bidratt til at det er noen utenlandsforbindelser. At det er et ønske om å bygge denne kabelen, ja, det har jeg også registrert, men det som er klinkende klart, er at beslutningen om det skal bygges en kabel eller ikke, ligger til norske myndigheter å ta.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Det jeg kan svare på spørsmål 1, er at NVEs faglige gjennomgang av NorthConnect kommer til å komme til departementet før jul. Jeg kan garantere – nettopp på grunn av at det er norske myndigheter som tar denne avgjørelsen – at når man får det faglige grunnlaget, skal vi på ordinær måte, som vi alltid gjør, i tråd med god forvaltningsskikk, jobbe oss igjennom denne konsesjonssøknaden på den måten man skal gjøre det, og så skal man trekke en konklusjon. Vi har ikke fått det faglige grunnlaget fra NVE. Når vi får det, skal vi starte jobben, og vi skal gjøre den jobben på en grundig måte. Det kan jeg garantere, for det er norske myndigheter som tar beslutningen.
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2019-11-28:
Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan garantere noe annet enn at når vi starter konsesjonsbehandlingen, skal den gjøres på en grundig og ryddig måte – i tråd med norsk forvaltningsskikk og -tradisjon. Det jeg kan garantere, er at den jobben skal gjøres skikkelig, og så skal vi, norske myndigheter, konkludere når vi har gjort den jobben.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2019-11-28:
Absolutte krav, ble det sagt. En erklæring overfor EU var det som skulle avgis, men noen forpliktelse ligger det ikke i en politisk overlevering. Alle vet at i et marked er det jussen som teller. Det er også verdt å merke seg at noen EU-tilhengere stadig ser ut til å tro at fri flyt ikke har konsekvenser – det være seg arbeidstakers rettigheter, norske tariffavtaler eller som nå i Nav-saken, der man ser ut til å ha gått glipp av at EØS-området er ett marked for de fire friheter: varer, arbeid, kapital og tjenester. EU handler ikke om sosial utjamning, det handler om markedskreftenes frie flyt for å skape et felles marked. Slik er det også i energipolitikken. Målet er fri flyt. Noen kaller det et marked som fungerer, hører jeg her nå, et energimarked som fungerer, men målet er altså fri flyt for utjamning av pris og konkurransevilkår. Det tas ikke hensyn til lokale behov eller det enkelte lands særegenhet og konkurransefortrinn. Handel med energi illustrerer dette godt. I Norge har ren vannkraft tjent oss godt som middel til å bygge opp kraftkrevende industri og konkurransekraft. EUs mål er utjamning av energipris. Det vil svekke norsk konkurransekraft og styrke f.eks. tysk konkurransekraft fordi prisen vil gå opp her og ned i Tyskland. Det er utjamning som er målet – og et likt marked. Hvor blir det da av konkurransefortrinnet med ren energi til lav pris? Det blir borte. Den passivitet for norske interesser som har vært vist siden Stortinget behandlet saken våren 2018, er påfallende. Jeg må også si til våre venner i Arbeiderpartiet at jeg er litt skuffet over at man ikke i større grad står opp for sine ultimate krav. I det minste burde man kunne forvente at man kanskje støttet mindretallsforslag nr. 2, nemlig om at man skal ha garantier. Jeg registrerer også at i disse ultimate kravene som ble framsatt, ble det sagt at energiloven skulle endres, sånn at alle mellomlandsforbindelser skulle være statlig eid. Imens pågår altså konsesjonsbehandlingen av NorthConnect ufortrødent videre, men vi har ikke fått en ny lovproposisjon som tilfredsstiller kravene til Arbeiderpartiet når det gjelder reversering av energiloven.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-11-28:
Vi står igjen og diskuterer akkurat det samme og med samme standpunkt fra alle parter. Jeg er veldig glad for at vi er ferdig med denne saken, og for at vi vedtok det vi gjorde. På Arbeiderpartiets vegne vil jeg si at de åtte punktene som vi fikk inn i avtalen med regjeringspartiene og Miljøpartiet De Grønne, var gode. De står seg, og vi forventer selvfølgelig at statsråden kjører det løpet som vi har blitt enige om. Det er litt interessant når SV kommer på banen og sier at dette er noen forferdelige greier. Jeg tenker at SV er et klimaparti og et parti som jobber internasjonalt og er opptatt av samarbeid. Dette er en sak som faktisk er veldig viktig for klimaet. ACER er en organisasjon – et direktorat, på en måte – som skal bidra til samarbeid om nettkoding osv. Det er ikke der politikken ligger. Den ligger til hver enkelt regjering. I Norge gjorde vi endringer i energiloven som vi ble enige om i denne saken. Det jobbes det med. Jeg merker meg også at både Moxnes og Gjelsvik er mest opptatt av å prøve å få NorthConnect til å bli en del av ACER, men det er en sammenblanding som ikke hører hjemme her. Det er ikke i ACER at tilgang til kabler skal vedtas. Det er her på Stortinget, men det er statsråd Freiberg som har ansvaret for å gjøre det. De forutsetningene som vi la til grunn i den avtalen, er klare, og Moxnes tok dem opp. Det er at Statnett skal ha monopol, erfaringer skal høstes fra de kablene som er i gang, som skal bygges, og som er vedtatt skal bygges, og så skal det selvfølgelig være samfunnsøkonomisk lønnsomt for i det hele tatt å gjøre det. Det er forutsetninger, men det er ikke riktig for oss som er representanter, å gå inn i konsesjonsbehandlingen. Vi har lagt forutsetninger politisk, og så er det departementet og statsråden som har ansvaret for å fullføre dette. Vi skal nok følge veldig godt med. Så til suvereniteten, som alltid er et fantastisk øverste punkt for Senterpartiet i denne saken. Man er veldig opptatt av å få fram at vi sier fra oss suvereniteten. Nei, det har vi faktisk ikke gjort. Det var i denne saken en liten periode vi lurte på om en del av RME var slik at vi sa fra oss noe av suvereniteten. Det ble sjekket, det ble rigget runder på det i departementet, og Lovavdelingen har vært helt tydelig på at vi ikke sier fra oss noe av suvereniteten i denne saken. Da må man faktisk forholde seg til det – ikke lyve. Det er ikke bra.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-28:
Tusen takk til statsråden for et godt og fyldig svar på interpellasjonen. Det gjøres mye godt arbeid, det er ikke noen tvil om det. Men dette er en stor utfordring ikke bare i Norge, men også på verdensbasis, så det vil jo være viktig at den strategiske jobben tar for seg både forebygging, diagnostisering og behandling, slik WHO-resolusjonen tydelig forplikter oss til, og at vi også på en planmessig måte utvikler mer kunnskap for bedre helsehjelp til dem som overlever sykdommen. Nå sa jo statsråden at han skulle vurdere en nasjonal strategi, så jeg er egentlig ganske oppstemt over det. Man kan jo, hvis man ser litt generelt på det, forstå en reservasjon mot å lage egne strategier for enkeltsykdommer, og også mot å dra enkeltsykdommer inn i stortingssalen og debattere dem. Men akkurat når det gjelder sepsis, er utbredelsen stor, det beslaglegger mye ressurser, og – kanskje det viktigste av alt – dette er en sykdom uten en sterk pasientorganisasjon. Selv om mange blir syke, ca. 10 000 i året, kommer stemmen til pasienten bare fram i de sterke enkelthistoriene i media – de som mister livet, hører vi selvsagt ingenting fra – og det er en dynamikk som gjør at vi politikere som driver med helsepolitiske spørsmål, har et ekstra stort ansvar. Det arbeidet som jeg opplever at statsråden sier er i gang, og som de vurderer å intensivere, håper jeg kan involvere flere av våre gode fagmiljø i landet som jobber med ulike tilnærminger til sykdommen – både teknologibedrifter som har en spennende teknologi for å kunne påvise sepsis tidligere i forløpet, og spennende forskning som kan gi oss noen gode råd om hvordan dette kan forebygges. Jeg sier foreløpig takk.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-11-28:
En god debatt trenger ikke så veldig lang talerliste, hvis de som deltar, er veldig gode. Så jeg vil takke dem som har deltatt i denne interpellasjonen, særlig siste taler, Stensland, som beskriver at det er noen myter her. Man har ofte referert til sepsis – eller blodforgiftning, som er det folkelige uttrykket – som en gammelmannssykdom. Realiteten er at det er for mange unge som rammes, og det gjør det enda viktigere at vi klarer å møte dette litt mer effektivt. Jeg tenker at det som er et av våre fortrinn her i Norge, er at vi kan forske på gode data. For å finne gode svar er tilgangen på gode data viktig. Og bare for å holde oss litt lenger i Trøndelag, det er jo alltid fristende: I Helse Nord-Trøndelag har infeksjonslegene registrert sepsispasienter i et kvalitetsregister de siste 20 årene. Alle pasienter som har fått behandling for sepsis på Sykehuset Namsos, Sykehuset Levanger og St. Olavs hospital, er altså registrert. Dette er en ganske stor pasientpopulasjon, jeg tror det er 6 000 – men jeg må ta litt forbehold om at jeg husker tallet riktig. I tillegg til dette er en relevant andel av disse pasientene også deltakere i HUNT-undersøkelsen. Det betyr at vi har data og biologiske prøver fra disse pasientene både før og etter at de ble syke. En forpliktelse et land som Norge bør påta seg, er å ta ansvar for en stor global utfordring, som sånn sett kan gi svar som andre land som ikke har kommet like langt og jobber like godt som oss, kan nyte godt av i sin helsetjeneste. Jeg har spurt statsråden tidligere om å etablere et nasjonalt sepsisregister. For å få de registrene må man jo gå tjenestevei, og det vet jeg at man også jobber med fra sykehusene og via de regionale helseforetakene. Jeg vil takke for en veldig god debatt og en tydelig felles ambisjon, og så venter vi spent på fortsettelsen.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-28:
Jeg takker for hyggelig tilbakemelding. Jeg mener dette er et tema som det virkelig er verd å diskutere i Stortinget, nettopp med tanke på det som representanten her peker på. Dette er jo et område som har vært grunnlag for et nasjonalt tilsyn som ga veldig nedslående resultater, men jeg opplever at helsetjenesten på dette området virkelig har tatt tak i dette og jobber godt og systematisk med oppfølgingen. Det er ikke alltid nasjonale tilsyn nødvendigvis fører til så omfattende arbeid som vi ser på dette området. Det henger kanskje sammen med at de avdelingene på sykehusene som jobber med denne typen temaer, kanskje er de avdelingene som er mest vant med å jobbe systematisk og med rutiner når de jobber med forbedring. Det ser vi også av mange av resultatene. Så er det en problemstilling som representanten tar opp som jeg er enig i at vi ikke har gode nok svar på i dag. Det er det som handler om informasjon til befolkningen, den forsinkelsen som ligger i at befolkningen ikke er bevisst nok på hva som er symptomene her, og hva en skal gjøre. Parallellen til hjerneslagkampanjen er en god parallell, men også primærhelsetjenesten – legevakt, fastlege – det å vurdere om det er noen tiltak som kan settes inn for å unngå at det forsinkende elementet oppstår hos pasienten og i primærhelsetjenesten nå når det ser ut som om sykehusene, spesielt akuttmottakene, har etablert bedre rutiner. Det er noe av det vi er nødt til å vurdere videre – om det er behov for å gjøre noe eget på det området.
Bent Høie (Høyre), 2019-11-28:
Jeg vil også takke for en god diskusjon, eller kanskje mer samtale, om dette viktige temaet. Som interpellanten er inne på, er det mulig å etablere nasjonale kvalitetsregister for sepsis, etter initiativ fra fagmiljøene via helseregionene. Så er det også viktig å si at det allerede er ganske mye informasjon tilgjengelig om pasienter med sepsis i både Norsk pasientregister og Norsk intensivregister, som omfatter alle pasienter med sepsis som innlegges på intensivavdelingene på sykehus. Jeg vil avslutte med en liten oppfordring knyttet til det forebyggende arbeidet: Alle over 65 år oppfordres av Folkehelseinstituttet til å ta en pneumokokkvaksine for å hindre lungebetennelse, som er en ganske vanlig årsak til sepsis. Også på dette området er vaksine et godt forebyggende tiltak.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-04-10:
På vegne av representantene Kjersti Toppe, Liv Signe Navarsete, Åslaug Sem-Jacobsen og meg selv vil jeg legge fram et forslag om at mållova skal gjelde for studentsamskipnadene.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-04-10:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Tall fra SSB viser en lærermangel på 3 200 lærere i 2020 og 6 000 i 2040, uten at det er tatt hensyn til effekten av de nye kompetansekravene som er gitt tilbakevirkende kraft. Da kompetansekravene ble innført i 2015, var det vel 33 000 som manglet videreutdanning i norsk, matematikk og engelsk. Fire år senere er dette tallet vel 25 000. Basert på denne progresjonen er det all grunn til å tvile på at alle lærere som trenger videreutdanning for å oppfylle kompetansekravene i løpet av de seks årene som gjenstår, faktisk får muligheten til det. Regjeringens svar på lærermangelen har til nå være videreutdanning. Men det er ikke bare å utvide antall studieplasser for å få alle lærere igjennom. Dette har med kapasitet i UH-sektoren å gjøre. Også den omfattende bruken av vikarer i forbindelse med videreutdanning er et problem. Vikarene er ofte ukvalifiserte. Når man legger dette til grunn, vil lærermangelen være skyhøyt over SSBs tall når vi kommer til 2025. For Senterpartiet virker det som om regjeringen ikke ser alvoret og mangler styringsevne for å løse lærermangelen. For Senterpartiet er det meningsløst at elever som i dag får undervisning av kompetente lærere med lang erfaring i yrket, skal miste den gode læreren sin og i stedet risikerer å få en ufaglært vikar i fagene norsk, matematikk og engelsk. Hvor bekymret er statsråden for at mange tusen elever vil miste lærere som i dag er godkjent for å undervise i matte, engelsk og norsk, og i stedet må få hjelp av ufaglærte vikarer uten ett eneste studiepoeng i de samme fagene? Er det rett ressursbruk?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2019-04-10:
Status framover er ett moment, men behandlingen av dagens lærere er også viktig. På mandag kunne NRK melde at hele 10 pst. av lærerne i Vestfold og Buskerud snart går av med pensjon. På landsbasis er ca. 10 pst. av lærerne 60 år eller eldre. Ytterligere 18 pst. er i alderen 50–59 år. En stor andel av disse er blant de avskiltede lærerne og vil være nær pensjonsalder når kravet inntrer i 2025. Mange sier de vil velge tidligpensjon eller slutte i yrket framfor å begynne å studere igjen. I tillegg velger om lag 25 pst. av alle nyutdannede lærere andre yrker enn læreryrket, noe som årlig tilsvarer om lag 1 000 lærere. Dette vil forverre lærermangelen ytterligere og øke antallet ufaglærte i skolen. Hva vil statsråden si til de mange tusen lærerne som opplever at de på tampen av karrieren er stemplet som ukvalifisert til å undervise i sitt eget yrke? Og mener statsråden dette er god rekrutterings- og arbeidsgiverpolitikk?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg vil på vegne av Kirsti Leirtrø, Hadia Tajik, Arild Grande og meg selv fremme et forslag om tiltak for tryggere transport på norske veger.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
Jeg har gleden av å sette fram to representantforslag som er viktige for folk hjemme i Østfold og mange andre steder. Det første er et forslag på vegne av representantene Kari Elisabeth Kaski, Arne Nævra og meg selv om å åpne for person- og godstransport på Østfoldbanens østre linje til Sarpsborg. Det andre er et forslag på vegne av representantene Mona Fagerås, Karin Andersen og meg selv om kulturskolen for alle.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
Jeg vil på vegne av stortingsrepresentantene Sheida Sangtarash, Freddy André Øvstegård, Kari Elisabeth Kaski og meg selv framsette et representantforslag om gratis skolemat til alle.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
Først er det på sin plass å gratulere Arbeiderpartiet med deres nye vedtak – og forsiktig ønske partiet velkommen etter. Ingen partier har vært så høyt på banen når det gjelder skolemat som SV. Mens de andre partiene bare lo av oss da vi ville innføre skolemat, innførte vi gratis frukt til ungdomsskoleelevene i Norge. Når de andre partiene nå signaliserer at de er på glid i denne saken, er vi selvsagt glad for det. Næring er utrolig viktig for læring. Barn trenger påfyll av næring for å kunne arbeide, lære og yte. Da mener jeg vi må prioritere det også fra statlig hold. Barna og samfunnet har endret seg. Skal vi møte de utfordringene som vi står overfor i dag, må vi se på hvordan skolen skal bidra, og hvordan ministeren kan bidra. Mener ministeren virkelig at et så essensielt folkehelsetiltak – som også er positivt for barnas læring og trivsel – helt og holdent skal overlates til kommunene alene?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
For SV er det viktig å finne ut hvordan alle barn kan lære, lykkes og trives, og et fellesmåltid i løpet av skoledagen har effekt på elevenes læring, kosthold og miljø. Det viser forskning. Et nasjonalt tilbud kan utjevne forskjeller. De sosiale helseforskjellene i Norge øker og er større i flere andre land i Europa. Et av myndighetenes uttalte mål er å sørge for å snu denne utviklingen og utjevne forskjellene. Folkehelseinstituttets jobb er å bidra med kunnskap, bl.a. om hvilke folkehelsetiltak som virker. Camilla Stoltenberg, som er direktør i Folkehelseinstituttet, nevner gratis skolemat som eksempel på et tiltak som vil fungere. Hva tenker kunnskapsministeren om de faglige rådene som kommer fra Folkehelseinstituttet, og er dette noe han ser for seg kan følges opp videre i samarbeid med helseministeren?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
«Kunnskapsdepartementet har i dag gitt tilskudd til å bygge 1 448 nye studentboliger. Dette er et nedslående tall, bare 40 pst. av det regjeringen selv sier de skal bygge i år. En rapport om tilskuddsordningen for studentboliger fra januar 2019 anbefaler en større endring i tilskuddsordningen for å forenkle arbeidet med studentboligbygging. Hva gjør statsråden konkret for å faktisk få bygget det antallet studentboliger som regjeringen sier de skal bygge, og vil statsråden vurdere endringer i tilskuddsordningen for å få fart på studentboligbyggingen?»
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
Jeg er ikke opptatt av å gjøre et billig politisk poeng av denne saken, til det er den for alvorlig. Jeg er opptatt av at det blir bygd nok studentboliger – det er viktig for studentvelferden. Jeg har lyst til å bruke et eksempel fra min egen datter, som studerer odontologi, som jeg har lært meg at tannlegestudiet heter på fint. Det første året hun studerte i Tromsø, betalte hun 7 000 kr i måneden i det private markedet for å bo. Det er klart at når en får utbetalt bare 8 000 kr, blir dette veldig høye boutgifter, og en har ikke råd til mye annet. I tillegg er en avhengig av å ha en jobb på si, hvis en ikke har rike foreldre. Dette er en ganske prekær situasjon, og situasjonen endret seg dramatisk for hennes del året etterpå, da hun fikk en studentbolig til omtrent halvparten av prisen. Så behovet for å bygge nye studentboliger tror jeg er stort, og det jeg egentlig spør statsråden om, er: Hva gjør hun for å få bygd nok nye studentboliger?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at et system skal gjennomgås, og det er en høringsfrist, forstår jeg nå, den 12. april. Da er jeg spent på hva statsråden konkret vil gjøre når hun får de tilbakemeldingene, slik at alle de studentboligene som regjeringen har lovet norske studenter at de skal bygge, blir bygd.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-04-10:
På vegne av stortingsrepresentantene Heidi Greni, Ole André Myhrvold, Geir Pollestad, Marit Knutsdatter Strand og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en mer effektiv rovdyrforvaltning.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-10:
På vegne av representantene Lars Haltbrekken, Olivia Corso Salles og meg selv vil jeg legge fram et forslag om å bedre beredskapen for cruisetrafikken i norske farvann.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-10:
Jeg vil på vegne av meg selv, Øystein Langholm Hansen og Siv Mossleth fremme forslag om lik tilgang til kommunikasjonstjenester i hele landet, og jeg ønsker behandling av det forslaget etter § 39 c. I tillegg vil jeg på vegne av meg selv fremme et forslag om statlig lederlønnskutt-reform.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-10:
Sist uke kom en ny rapport fra Telemarksforsking som viser at dagens tilskuddsmodell for pensjon til private barnehager mildt sagt er litt sjenerøs. De har de siste årene som kjent fått et tilskudd som tilsvarer 13 pst. av lønnsutgiftene i de kommunale barnehagene, helt uavhengig av hva barnehagen har hatt av reelle kostnader til pensjon. Rapporten viser at i 2017 fikk hele 94 pst. av alle private barnehager et tilskudd som overgikk de faktiske kostnadene. Til sammen beregnes det at rundt én milliard skattekroner for mye ble overført til private barnehager bare det året. Samtidig vet vi, fra SSB, at overskuddet for de private barnehagene landet på 1,2 mrd. kr samme år, og av det tok eierne ut om lag 1 mrd. kr gjennom konsernbidrag, altså penger – våre skattepenger – som føres oppover i konsernet, vekk fra barna, vekk fra barnehagene og over til eierne. Dagens ordning har ikke bare en altfor høy sats for pensjon. Problemet er også at den belønner de eierne som har de dårligste pensjonsordningene, fordi de får et større overskudd jo lavere pensjon de gir sine ansatte. Ser statsråden at innføringen av et pensjonstilskudd på 13 pst. har vært en gavepakke til eierne av private barnehager som flere kommersielle har utnyttet? Og planlegger statsråden å foreslå konkrete endringer av dagens system, og i så fall hvilke?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-10:
Det er mangfoldet som trues av de kommersielle konsernene som underlegger seg, kjøper opp og legger ned ideelle barnehager, som blir en del av større konsernstrukturer. Det er det vi ønsker å få slutt på. Dagens pensjonspåslag kom etter en anbefaling i en rapport som regjeringen fikk fra konsulentselskapet PwC i 2015. I årsberetningen til Private Barnehagers Landsforbund, PBL, for 2017 skriver de at direktoratet og PwC først foreslo et vesentlig lavere pensjonspåslag enn 13 pst., men etter intenst arbeid fra PBL fikk de jekket opp satsen til 13 pst., noe som har ført til at barnehagene fikk økt sine pensjonstilskudd med 700 mill. kr årlig. Nå ser vi at pensjonstilskuddet er 1 mrd. kr høyere enn hva de faktisk har i pensjonsutgifter – en vanvittig lukrativ ordning som ingen andre her i samfunnet nyter godt av. Hva tenker statsråden om at PBL fikk gjennomslag for en endring som det nå blir påvist har vært en ren(presidenten klubber) milliardoverføring fra fellesskapet til deres egne medlemmer? (presidenten klubber)
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-04-10:
Her blander statsråden kortene. Pensjonstilskuddet beregnes ut fra lønnsutgiftene i de kommunale barnehagene – satt til 13 pst. av de utgiftene. Det er systemet, og det er et system som belønner de kommersielle eierne som gir de ansatte lavest mulig pensjon, for da blir differansen mellom tilskuddet de får av våre skattepenger, og de reelle kostnadene større jo lavere pensjon de gir de ansatte. Vi vil heller ha et system hvor man får kompensert for de reelle utgiftene. Det er det eneste logiske, at reelle utgifter kompenseres og ikke ikke-reelle utgifter. Det er en ren sponsing av overskuddet til kommersielle eiere. Så er det et faktum – flere rapporter viser det – at andelen ideelle barnehager går dramatisk ned, samtidig som andelen kommersielle barnehager går dramatisk opp. Disse svære konsernene kjøper opp, underlegger seg og legger ned ideelle barnehager for å få dem inn i(presidenten klubber) sitt konsern. Det er(presidenten klubber igjen) det omvendte av mangfold, det er konsolidering. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
På vegne av representantene Jorodd Asphjell, Torstein Tvedt Solberg, Nina Sandberg og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en bedre og mer effektiv lærerutdanning. Og på vegne av representantene Jorodd Asphjell, Torstein Tvedt Solberg, Nina Sandberg, Hadia Tajik, Arild Grande, Eigil Knutsen, Siri Gåsemyr Staalesen, Jonas Gahr Støre og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en bred kompetansereform for arbeidslivet.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Spørsmålet er til kunnskapsministeren. Høyre var tydeligvis opptatt av hva som skjedde på Folkets Hus i helga. Der vedtok Arbeiderpartiet bl.a. at vi vil innføre et enkelt, sunt norsk måltid til alle elever. Det gjør vi fordi det gir bedre folkehelse, bedre læring og utjevner forskjeller. En av sju elever har ikke med seg matpakke på skolen. I en klasse på 30 elever vil det altså si at det er fire som går sultne gjennom dagen. Derfor vil Arbeiderpartiet ha skolemat til alle. Når dette spørsmålet om skolemat kommer, sier gjerne regjeringa eller Høyre noe positivt om mat. De sier at det er fint at kommunene vil gjennomføre dette selv, dersom de velger å gjøre det, men det er enorm avstand mellom ord og handling her. Høyres landsmøte sa nei til alle forslag om skolemat, inkludert at kommuner frivillig skal kunne gjøre det. I Stortinget stemmer de imot. Sannheten er at så lenge regjeringa ikke gir éi krone til skolemat, er det eneste de tilbyr norske elever, tomme kalorier. I Politisk kvarter i går fikk helseministeren spørsmål om hva de ville gjøre mot sosiale helseforskjeller. Da svarte helseministeren at noe av det viktigste man kan gjøre, er å hjelpe dem som faller utenfor i skolen. Folkehelseinstituttet sier at det viktigste tiltaket mot ulikhet i helse er skolemat. Det er en av de tingene som man kan gjøre som er enkelt, effektivt og virkningsfullt for alle. Regjeringa sier stadig at de er like opptatt av å bekjempe forskjeller som oss på venstresiden. Da er mitt spørsmål: Hvorfor sier en da nei til å komme i gang med tiltak som vil ha så mye å si for nettopp å utjevne sosiale forskjeller?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
På Arbeiderpartiets landsmøte diskuterte vi både kvalitet i SFO og hvordan alle elever skal kunne lære seg å lese, skrive og regne, og vi diskuterte skolemat. Statsråden og Høyre er veldig opptatt av hva man bruker penger til – vel, la meg da bare minne om at Høyre på sitt landsmøte vedtok at man har et mål om å avvikle formuesskatten. Det koster rundt 14 mrd. kr. På Arbeiderpartiets landsmøte vedtok vi at vi ville ha gratis skolemat til alle elever. Det koster mellom 1,5 mrd. kr og i overkant av 2 mrd. kr. Så kan jo folk selv velge hva som utgjør størst forskjell i sitt liv. Høyre har valgt mer til millionærene, Arbeiderpartiet velger mat til elevene. Det hjelper jo ikke de barna som går på skolen uten matpakke at Høyre mener at matpakke er noe foreldrene har ansvaret for å smøre, eller å si at nei, vi kan ikke gjøre noe med det, fordi det er ulikheter mellom kommunene. Høyre mener åpenbart at skolemat ikke er viktig nok. Det er jo slik at det å stå i spørretimen er litt som å prestere i skoledagen. Da har jeg lyst til å spørre statsråden: Når statsråden skal forberede seg til spørretimen, gjør han det best på tom mage eller med mat i kroppen?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
«Jeg viser til beredskapssituasjonen i Vågsfjordbassenget, der styret i helseforetaket vedtok å legge ned ambulansebåten «Alden» fra 1. januar 2019. Helseforetakene er i en økonomisk situasjon som fører til at de blant annet kutter i de akuttmedisinske tjenestene. Stortinget har bedt om en stortingsmelding med en helhetlig gjennomgang av de prehospitale tjenestene, inkludert ambulansetjenesten. Vil statsråden sørge for at kuttene settes på vent til en slik helhetlig gjennomgang er på plass?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg takker for svaret. Det er bra at helikopterbasen på Evenes kom på plass. Men det innbyggerne i Vågsfjordbassenget, særlig på Bjarkøy, er opptatt av, er at helikopteret ikke alltid kan komme fram. Hvis været er dårlig, hvis det er tåke, hvis sikten ikke er lang nok, er ikke helikopter et alternativ. Det er heller ikke alle av disse øysamfunnene man når fram til med bil og via tunnel, og det er eksempler på at folk har hatt illebefinnende og kommet svært sent til sykehuset fordi beredskapsferge og de kompenserende tiltakene har vært ute av drift. Dette virker selvfølgelig inn på tryggheten til folk, og bl.a. UNN, ved klinikksjefen der, mener at responstida kunne ha vært ivaretatt med ambulansebåten. Den utryggheten som nå er, er på grunn av helseforetakenes innsparing. Jeg vil igjen stille statsråden mitt opprinnelige spørsmål: Vil han vurdere å sette de kuttene på vent til man har den helhetlige gjennomgangen og kan se de prehospitale tjenestene i en skikkelig sammenheng?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
Jeg tror de innbyggerne dette dreier seg om, for det første ikke har tid til å vente på neste rullering eller revidering av planen. For det andre føler ikke de at det er en utvikling av tjenesten når tilbudet reduseres. Jeg vil spørre statsråden om det som har vært oppe i debatten, om forskriftsfesting av responstid. Der har Arbeiderpartiet vært skeptisk, men vi har nå sagt klart og tydelig at vi ønsker å forskriftsfeste responstida, nettopp for å sikre tryggheten til befolkningen ute i distriktene. For det tjener ingen at det blir en debatt om helsetjenestene som går ut over folks følelse av at beredskapen er ivaretatt. Det å forskriftsfeste responstida kan være et svar på den bekymringen folk føler, men også et helt konkret virkemiddel for å sikre beredskapen også ute i distriktene.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-04-10:
På vegne av representantene Siv Mossleth, Heidi Greni, Willfred Nordlund og meg selv vil jeg fremme et forslag om et statlig vedlikeholdsprogram for fylkesveinettet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-04-10:
På vegne av representantene Jonas Gahr Støre, Else-May Botten Norderhus, Runar Sjåstad og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om norsk satsing på havvindindustri.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-10:
Eg vil på vegner av stortingsrepresentantane Siv Mossleth, Marit Knutsdatter Strand, Geir Inge Lien, Per Olaf Lundteigen og meg sjølv fremja eit forslag om å avvikla helseføretaksmodellen og ta sjukehusa tilbake til folkevald styring og offentleg forvaltning.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-10:
Det første regjeringa til statsråd Sanner gjorde da dei kom til makta i 2013, var å fjerna gratis frukt og grønt og bruka pengane til å utvida taxfree-kvoten. På fredag fekk vi ei folkehelsemelding. Det var skuffande lesing, med få tiltak og mange gode ønske. Det vart elles presentert av folkehelseministeren på Coyo tequilabar her i Oslo. Det er litt spesielt. Vi har store sosiale forskjellar i Noreg, og dei er aukande. For å klara å snu den trenden må vi ta i bruk skulen som ein førebyggingsarena. Det er spesielt når statsråden snakkar om statlege pengar og kommunale pengar, for det er jo eit offentleg ansvar å redusera sosiale helseforskjellar i Noreg. Det må fremjast lokalt korleis ein skal ha skulemåltid, men det må finansierast. Ser ikkje statsråden at skulemat er eit viktig nasjonalt tiltak for å redusera sosiale helseforskjellar?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-10:
«Kvinner som skal ta selvbestemt abort, skal ha rett på å velge om det skal gjennomføres med medikamenter eller ved hjelp av kirurgisk inngrep. Pasienthistorier tyder på at dette ikke er et reelt valg, og at kvinner ikke blir godt nok ivaretatt når de reiser hjem ved medikamentell abort. Hva vil statsråden gjøre for å bedre tilbudet til kvinner som skal få utført selvbestemt abort?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-10:
Ein abort er ikkje eit kva som helst slags inngrep. Dei fleste vil ha behov for oppfølging både medisinsk og elles. Eg høyrer det statsråden seier, og det høyrest veldig fint ut «på papiret», men poenget er at det er vist at det mellom sjukehus i Noreg er veldig store forskjellar i praksisen, som tyder på at kvinna ikkje har eit reelt val. Vi har òg no fått tydelege pasienthistorier som viser at kvinner får høyra at dette gjer ein heime, dette gjer dei fleste heime, og dette går som regel greitt – og at ein ikkje har fått tydeleg informasjon, og ein oppfattar det slik at ein ikkje får nok oppfølging. Kva gjer statsråden for å gjera tydeleg det som statsråden sa i det førre innlegget sitt, om korleis praksisen og tilbodet skal vera ute i helseføretaka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-04-10:
No er det slik at vi har fått historier utanfrå som fortel om ein annan praksis enn det statsråden viser til. Det tenkjer eg er alvorleg. Statsråden sa i det første svaret sitt at kvinner skal følgjast opp, at det skal vera prosedyrar for det, at det skal vera ein praksis, og at det er ein føresetnad at ein òg har nokon med seg. Men det er ikkje slik at kvinnene er garanterte ein oppfølgingssamtale, og at det er ordentlege prosedyrar for det. Det er òg ei svakheit ved medisinsk abort at ein i for stor grad vert overlaten til seg sjølv. Sjølv om ein har fått informasjon om eit telefonnummer og om at ein kan ta kontakt, er det faktisk ikkje godt nok. Det er for mange kvinner som føler at dei vert for dårleg varetatte og ikkje har fått eit reelt val, og som ikkje har høyrt om at det er ein annan måte å gjera det på, om det skulle vera aktuelt. Eg vil spørja igjen: Vil statsråden ta initiativ overfor helseføretaka for å styrkja og betra praksisen?