Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Voldtekt er en svært alvorlig forbrytelse. Det er krenkelse av menneskeverdet på det groveste, det påfører offeret store lidelser, og det sprer frykt og utrygghet. Voldtekt er et av de mest traumatiserende overgrepene et menneske kan utsettes for, og vi må gjøre alt vi kan for at jenter og kvinner kan føle seg trygge. Spørsmålet om hvordan vi forhindrer nye overgrep, er avgjørende. Styrket politiinnsats og holdningsskapende arbeid er vesentlig i det forebyggende arbeidet. Regjeringen har over lengre tid arbeidet for å bekjempe voldtekt, og vi har oppnådd mye. Det er bra at opposisjonen fremmer forslag for å bekjempe dette, og at vi får debatter i Stortinget om det også når medias flombelysning ikke lenger er så sterkt på temaet som før jul. Det er prisverdig at justisministeren vurderer å sette ned en interdepartemental arbeidsgruppe med mandat å lage en handlingsplan mot voldtekt, med utgangspunkt i hvilke utfordringer som gjenstår fra Voldtektsutvalgets utredning Fra ord til handling. Forslagsstillerne i Dokument 8:12 S påstår at Voldtektsutvalgets forslag «bare i mindre og svært varierende grad er fulgt opp». Dette er ikke riktig. Et av hovedforslagene i utvalgets innstilling er å opprette en sentral enhet mot seksualisert vold. Dette er fulgt opp ved at regjeringen har etablert en voldtektsgruppe ved Kripos som skal arbeide mot seksualisert vold. Regjeringen har som mål å få på plass 16 stillinger her i løpet av dette året. Voldtektsgruppen skal bidra til økt kvalitet, redusert behandlingstid og raskere oppklaring. DNA-reformen som ble iverksatt 1. september 2008, er et viktig redskap for oppklaring av kriminalitet, fordi registeret vil effektivisere etterforskningsarbeidet. Politiet kan ikke utføre arbeidet for å bekjempe voldtekt alene. Det er viktig å videreutvikle og koordinere en bred, helhetlig innsats mellom politiet, kommunen og offentlig, privat og frivillig sektor. Dette handler om en rekke tiltak, som belysning, å skape trygge byrom – ved at alle tar ansvar. Det er grunn til å tro at flere anmelder voldtekter, og for å øke anmeldelseshyppigheten må en sørge for at den som kommer til politiet, møtes med empati og profesjonalitet. Ordningen med familievoldskoordinatorer er hjørnesteinen i politiets arbeid. Fra 2008 er alle politidistrikt pålagt en minstestandard familievoldskoordinator som skal være en 100 pst. stilling og i tillegg omfatte seksuelle overgrep. I Dokument 8:14 S tar fremskrittspartikvinnene til orde for et opprør mot voldtektsbølgen. Jeg vil si det med Lars Saabye Christensens ord: «Hvor er det blitt av alle gutta». I desember satte Høyres representant Michael Tetzschner temaet på dagsordenen i Stortinget gjennom en interpellasjon. Det ble holdt mange gode innlegg da, og SVs representant i familie- og kulturkomiteen, Gina Knutson Barstad, sa noe klokt: «Mange har omtalt voldtektene i høst som en bølge, inkludert jeg selv. Jeg foreslår at vi slutter med dette her og nå. Når noe skjer jevnt hele tiden, er det ikke en bølge, men en kronisk tilstand.» Å forebygge overfallsvoldtekter må være vårt hovedfokus. Blant annet handler det om å straffe overfallsvoldtekter strengere, bevise bedre, oppklare mer og gi hjelp og oppfølging til ofrene. Vi har økt straffenivået, DNA-reformen er gjennomført, og flere tusen politifolk er trent i bevissikring. Det er etablert en egen etterforskningsgruppe ved Kripos, og det er etablert voldtektsmottak over hele landet.