Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Kultur er en budsjettvinner på statsbudsjettet for 2009. Det innbærer en fabelaktig oppfølging av de budsjettene som er lagt fram på kulturfeltet de siste åra, og som til sammen skal bidra til å oppfylle Kulturløftet om 1 pst. av statsbudsjettet til kulturformål innen 2014. Når vi framholder kulturens betydning for enkeltmennesket og for samfunnet, dreier det seg om flere forhold. Det har å gjøre med kunstens bevegende kraft og evne til å være befordrende for tanker, følelser og innsikt. Vi ser på kultur og kulturdeltakelse som et viktig svar på menneskets trang til å uttrykke seg og til å kunne delta i et skapende fellesskap. Det kulturbudsjettet vi skal debattere i dag, har økt med 748 mill. kr fra forrige år. Det er rekord – og en økning som gir rom for store satsinger på mange ulike sektorer. Jeg kunne her lage ei lang og svært hyggelig liste over områder som har fått betydelige løft, bl.a. gjennom føringer lagt i fem stortingsmeldinger fra ulike deler av kulturfeltet. Men jeg har valgt å hente fram noen satsingsområder som kan illustrere det vi gjør på kulturområdet, og trekke noen linjer i forhold til det som er vår politikk. En stor musikksatsing, med en økning på 120 mill. kr, gir rom for å styrke både rytmisk og klassisk musikk. Musikkensembler og orkestre i Nord-Norge får til neste år ca. 10 mill. kr i økning, og kan med det starte et symfonisk orkestersamarbeid, med miljøene i Tromsø og Bodø som hovedaktører. Det kan bidra til at Nord-Norge endelig får et musikkløft som andre landsdeler har hatt i mange år. Og det er bra. Orkesterfeltet for øvrig øker med 28 mill. kr, mens bevilgningene til ensemblestøtte og innkjøp av musikk over Norsk kulturråds budsjett også får et godt påslag. Som oppfølging av stortingsmelding om rytmisk musikk, «Samspill», økte bevilgningene til disse musikkformene med 17 mill. kr. Samtidig omlegges støtteordningene for rytmisk musikk, med utgangspunkt i Løken-utvalgets arbeid, med henblikk på å gjøre tilgangen til ordningene lettere for musikklivets aktører. Det har også vært en viktig oppgave for Løken-utvalget å se til at så mye som mulig av bevilgningene i de ulike støtteordningene kommer kunstnere og kulturaktører i enda større grad til gode, uten for mange omveier. Denne regjeringa har gjennom tre år økt bevilgningene til filmformål betydelig. Filmbudsjettet vil i 2009 få et påslag på nesten 50 mill. kr og vil da være på i overkant av hele 600 mill. kr. Film er et spennende felt. Kanskje er noe av det viktigste som har skjedd de siste åra, at dette kulturområdet er blitt demokratisert og dermed også desentralisert. Ny og tilgjengelig teknologi og lettere tilgang til kompetanse gjør at film ikke lenger er en kunstform som beherskes av en liten eksklusiv krets. Det kan vi nå se når det gjelder aktiviteten på filmområdet rundt om i landet. Det er flott å oppleve at de beste og viktigste filmene som er kommet ut dette året, ble skapt i samarbeid med og med støtte fra de regionale filmmiljøene. Filmmeldinga Veiviseren, som denne regjeringa la fram i 2007, gav klarsignal for denne utviklinga. En viktig ordning som kom i filmmeldinga, var innføring av en 15 pst. rabattordning for utenlandske filmproduksjoner i Norge. Det vil kunne bidra til at vi blir konkurransedyktig som attraktivt land for filminnspillinger, og at vi i større grad får internasjonalisert vår egen filmbransje. I tillegg kommer det at det rundt de filmmiljøene som er aktuelle for internasjonale produksjoner, genereres stor aktivitet som kommer hele samfunn til gode. Det er ikke til å legge skjul på at utenlandske filmprodusenter ser etter samarbeidspartnere som kan tilby en kombinasjon av filmkompetanse, økonomisk medvirkning og en storslått og spennende natur som ikke mange land kan matche oss med. Det er Norsk filminstitutt som skal forvalte rabattordninga for utenlandske filmproduksjoner, og vi har klare forventninger om at denne prioriteres i instituttets budsjett, og at ordninga blir implementert i 2009. Vi går snart ut av det året som Regjeringa oppnevnte som Mangfoldsåret. Sjøl har jeg fått anledning til å reise rundt og treffe noen av de menneskene som med glød og engasjement har gått inn i arbeidet med å skape større mangfold i kulturlivet, og det har vært en udelt glede. Jeg ser imidlertid at Høyre i sin hovedmerknad mener at det overordna målet med Mangfoldsåret var integrering av minoriteter i det norske samfunnet. Det mener jeg er feil. Målet med Mangfoldsåret var først og fremst å løfte fram stemmer i det norske kulturlandskapet, som så langt har virket på siden av og kanskje gjemt for det etnisk norske kulturmiljøet. Det er stemmer som fortjener å bli likestilt med de øvrige. Vi har én hellig overbevisning, at ulike kulturuttrykk i møte med hverandre fører til at alle utvikler seg positivt. Vi tror at synliggjøringa av mangfoldet vil gjøre norsk kulturliv rikere og kvalitativt bedre. Derfor var Mangfoldsåret en flott begynnelse. Vi viderefører nå satsingene på et mangfoldig kulturliv gjennom budsjettet for 2009 og øker tildelingene til mangfoldstiltak med 22 mill. kr. Et blomstrende kulturliv er avhengig av at det finnes breddeaktivitet side om side med den profesjonelle og gjerne høyt profilerte kunsten. Regjeringa øker budsjettet til frivillighet med 55 mill. kr og kommer med det opp i hele 345 mill. kr. Det innebærer bl.a. mer penger til Frifond og 26 nye frivillighetssentraler. Det å ha et rikt fritidskulturliv er viktig for det enkelte menneske, for samfunnet og som grunnlag for samhandling med og rekruttering til profesjonell kunstutøvelse. Det frivillige kulturlivet er en bærebjelke i landets kulturliv og fortjener den styrkinga vi nå bidrar til. Regjeringa følger opp nordområdesatsinga på kulturområdet. Det er for 2009 satt av til sammen 10 mill. kr over Kulturdepartementets og Utenriksdepartementets budsjetter til kultursamarbeid over grenser i nord, et samarbeid som bygger på lange tradisjoner av mellomfolkelig samhandling og samvær. Av slikt samarbeid har mange flotte kunstneriske satsinger vokst fram, som f.eks. samtidskunstgruppa «Pikene på broen» i Kirkenes, som med sine «Border dialogues» ubesværet skaper og virker lokalt så vel som internasjonalt, og som ser akkurat det som to sider av samme sak. Det bare minner oss om at tida definitivt er kommet for å parkere begreper som «distriktskultur» og «rikskultur» når dette er tenkt inn i et slags kvalitshierarki. Mange ble forbauset da den lille bygda Nesseby i Finnmark kunne varte opp med det meget tøffe og proffe norsk-samiske bandet BlackSheeps, som vant den nordiske Ungdommens Grand Prix, og som nå spås en lysende karriere av selv de mest blaserte musikkjournalistene. Men det burde egentlig ikke forbause noen at talentene popper opp på tilsynelatende utenkelige steder. Vi har sett dette en tid nå, med en Mari Boine fra Indre Billefjord i Finnmark, en Robert Burås fra Bjerkvik i Nordland eller en Nils Petter Molvær fra Langevåg på Sunnmøre – for å nevne noen få. Så kan man spørre: Har dette noe med politikk å gjøre? Ja, det har det i høyeste grad. Skal talentene kunne utvikle seg, må de tidlig få muligheter til det – gjennom kulturskoler, gjennom møter med kunstnere f.eks. i Den kulturelle skolesekken, med kulturtiltak i ungdomstida og utdanningsinstitusjoner som er tilgjengelige for alle – uansett bakgrunn. Dette er Regjeringas politikk. Dette bygger på den plattformen som sosialdemokratiske regjeringer startet for kulturfeltet allerede på 1970-tallet, og som gjorde at også den landsdelen jeg kommer fra, kunne utvikle profesjonelle kunstneriske miljøer og institusjoner. Det er heldigvis sånn at det er bred politisk enighet om hovedtrekkene i en sånn politikk. Det gjør imidlertid at jeg er nødt til å avlegge Fremskrittspartiets kulturpolitikk en visitt, fordi denne skiller seg dramatisk fra det meste. På et møte nylig i Norsk kulturråd fant jeg grunn til å si, i fullt alvor, at vi trenger Fremskrittspartiet i den norske kulturdebatten. Grunnen til det er at vi dermed stadig blir mint om hvordan vi ikke vil at kulturpolitikken skal formes her til lands. Fremskrittspartiet snakker om profesjonell kunst og kunstnere som noe samfunnet egentlig ikke har bruk for, og som man dermed ikke trenger å ha særlig omsorg for. I deres retorikk er profesjonalitet nærmest framholdt som noe negativt og ikke ønskverdig. Fremskrittspartiet snakker foraktfullt om en elite som bare henvender seg til en snever krets, og som attpåtil får Regjeringas fulle oppmerksomhet. Som eksempel nevner Fremskrittspartiet operaen i Bjørvika. Det er et usedvanlig dårlig valgt eksempel når man skal demonstrere kunstens angivelige snevre nedslagsfelt. Operaen har, som de fleste vil vite, hatt fulle hus hele året og er utsolgt til langt utpå høsten 2009. Når årsskiftet rundes, vil Operaen ha hatt rundt 900 000 besøkende i år. Vi opplever en finanskrise som er global, og som også slår inn hos oss. Det tror jeg kan bety at vi som folk vender blikket mot andre verdier. Jeg spår at kunst og kultur i åra som kommer, blir enda viktigere i vårt samfunn.