Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-03-18:
La meg starte med å takke sakens ordfører for en god redegjørelse og for et godt stykke arbeid med å holde sammen dette viktige arbeidet. Jeg mener at vi på en grundig måte, både i partiene og i komiteen, har gått inn i Lønning-utvalgets rapport og inn i menneskerettighetsspørsmålet knyttet til Grunnloven, på en slik måte at vi nå har kunnet invitere det neste storting til å ta stilling til menneskerettighetenes plass i Grunnloven. Kristelig Folkeparti er med på å fremme flere av forslagene. Det er ikke dermed sagt at det neste storting og Kristelig Folkepartis neste stortingsgruppe kommer til å støtte alle de forslagene vi har vært med på å fremme. Det er det neste storting helt suverent til å ta stilling til. Selv om Kristelig Folkeparti ikke er med og fremmer noen av de andre forslagene, betyr ikke det at det neste storting og den neste stortingsgruppe kommer til å være imot. Poenget er at vi gjennom de forslagene som er fremmet, inviterer det neste storting til å ta stilling til bl.a. grunnlovsforslag om retten til bolig og grunnlovsforslag om retten til asyl. Jeg tror den store debatten kommer til å handle om hva det er som bør grunnlovfestes, og hva det er som egentlig hører mest hjemme i det politiske ordskiftet. Det er noe som jeg tror det neste storting blir nødt til å ta stilling til. Et av de forslagene som Kristelig Folkeparti har fremmet – og som for så vidt er et forslag Kristelig Folkeparti har fremmet ved flere anledninger – er det grunnleggende spørsmålet om retten til liv. Jeg har lyst til bare å knytte noen ord til akkurat det forslaget, som for Kristelig Folkeparti er en kjernesak. Ved flere anledninger har vi stilt oss bak forslag til en egen grunnlovsbestemmelse som fastslår menneskeverdets ukrenkelighet og alle menneskers rett til liv og legemlig integritet. Retten til liv og menneskeverd er jo et bærende grunnprinsipp i vår kulturarv, og som en naturlig følge av det burde det også vært nedfelt i vår grunnlov – ikke minst burde dette vært naturlig i en tid da vi opplever at menneskeverdet og menneskelivet er mer utsatt en noen gang. For ca. tusen år siden ble kristenretten innført i Norge. Den banet veien for et nytt menneskesyn, og med det skjedde det er markert oppgradering av menneskeverdet. Gjennom tiden ble dette synet på mennesket videreutviklet – vi vil kanskje si kvalitetssikret og aktualisert – i møte med nye utfordringer. Det er en prosess som fortsatt pågår. Denne forståelsen av hva et menneskeliv er, legger til grunn at alle har samme ukrenkelige verdi, uavhengig av funksjonsdyktighet, kjønn, tro, alder, sivil status og etnisk opprinnelse. Disse verdiene er også sentrale elementer i Verdenserklæringen om menneskerettighetene av 1948, som også sakens ordfører henviser til, og andre internasjonale konvensjoner. Så langt – i 2013 – har det ikke vært stemning her i Stortinget for å nedfelle dem i den norske grunnloven, men det blir det neste storting invitert til å gjøre ved at det nå foreligger forslag, ikke bare Kristelig Folkepartis forslag, men også andre forslag, som tar opp noe av det samme temaet. Kristelig Folkeparti og undertegnede tviler ikke på at retten til liv og legemlig integritet har stor oppslutning i det norske folk og også her i denne sal. Om vi spurte, ville vi sikkert få bekreftet at alle betrakter retten til trygghet for liv og legeme som fundamentalt. Ingen vil protestere mot en slik tanke, der snarere faren er at vi tar disse verdiene som en selvfølge, men på dette området vet vi at intet er selvfølgelig. Ser vi oss rundt, må vi erkjenne at menneskelivet er mer truet enn noen gang. Bruken av vold øker både i vårt samfunn og andre samfunn. Etniske konflikter, menneskehandel og slaveri er ikke noe som hører historien til, det er en del av virkeligheten i dag. Vi føler alle en uro for at ideologier som svekker respekten for liv og menneskeverd, skal få feste seg, særlig blant yngre mennesker, og i en slik situasjon bør det ikke være grunn til å legge mindre vekt på respekten for liv og menneskeverd enn før – snarere tvert imot. Kristelig Folkeparti mener imidlertid at vi mer enn noen gang trenger en faneparagraf i vårt mest fundamentale lovverk som løfter retten til liv høyt, ikke fordi at en slik paragraf alene kanskje vil føre til så mye konkret på kort sikt, men fordi den for all framtid vil være et viktig signal til påminnelse for alle og enhver – og ikke minst lovgiverne – om hvilke grunnleggende verdier vårt samfunn og vårt lovverk skal bygge på. Vårt samfunn blir stadig mer komplisert, ikke minst gjelder dette på teknologiens område. Forskerne viser stadig fram sine nyvinninger, og dette gjelder også den medisinske forskningen. En del av denne forskningen foregår jo i grenseområdene mellom liv og død. Bioteknologiloven utfordrer oss stadig. Stadig blir det viktig å finne den rette balansen mellom etikk og teknikk. I debatten om tidlig ultralyd utfordres vi også til å ta den store debatten om sorteringssamfunnet. Bioteknologien gir oss muligheter og kan gjøre mye for mennesker. Disse mulighetene skal vi også gripe, og vi skal gripe dem samtidig som vi tar hensyn til at bioteknologien også rører ved verdier som er sentrale for samfunnet vårt, menneskets verdi og et samfunn med plass til alle. Retten til liv er den mest grunnleggende av alle menneskerettigheter, og det er derfor jeg bruker tid til å snakke om det i dag. Respekten for menneskeliv og menneskeverd er også helt grunnleggende for vår egen kulturarv, og den er selve bærebjelken i vårt verdisyn. Vår kultur er bygd på at alle mennesker har samme verdi, uavhengig av funksjonsdyktighet, alder, kjønn, sivil status og etnisk opprinnelse. Denne retten har preget vår lovgivning og etiske normer i vårt land. Mennesket har krav på både menneskeverd og liv fordi det er et menneske. Det er utgangspunktet for vår holdning til tendensen vi i dag ser til et begynnende sorteringssamfunn. Den medisinske utviklingen har gjort at man stadig står overfor nye problemstillinger, både i livets første fase og ved livets slutt. Stadig flere sykdommer kan fastslås allerede på fosterstadiet, og med en stadig mer avansert fosterdiagnostikk åpnes det for å sortere bort barn på grunnlag av kjønn eller funksjonshemninger. Det reises også mange vanskelig etiske dilemmaer rundt avslutningen av livet, f.eks. om hvor lenge en behandling skal fortsette. Uten lov som konkret verner livet, kan faren være at det blir gjort kvalitative vurderinger av menneskeverdet. Det er en utvikling jeg vil advare imot. Jeg avslutter der jeg begynte, med å si at for Kristelig Folkeparti er kampen for grunnlovfesting av retten til liv et kjernespørsmål. Så jeg håper at det finnes politikere også i den kommende perioden som vil heise fanen for den mest fundamentale av alle verdier, nemlig retten til liv og menneskeverd. Uansett er det viktig at også framtidige aktører i det politiske liv blir konfrontert med disse spørsmålene og må ta stilling til dem.