trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2018-03-06:
Hvert år blir over 15 millioner jenter i verden giftet bort som barn – det er ganske mange hver dag. Barneekteskap er i dag kanskje en av de største hindringene for skolegang og likestilling for jenter, ikke minst når det gjelder utviklingen i fattige land. Som Plan Norge understreker, er barneekteskap et brudd på barns rettigheter. Det er rett og slett et globalt problem, som finnes på tvers av land, kulturer, religioner og etnisk tilhørighet. Barneekteskap rammer flest jenter, gjerne i Sør-Asia og Afrika sør for Sahara, men det finnes barnebruder i alle regioner i verden. De finnes faktisk også i Norge. Torsdag skal vi feire kvinnedagen. Jeg og Fremskrittspartiet mener at kampen mot barneekteskap kanskje er en av vår tids viktigste kvinnesaker. Derfor er det viktig at Norge også her går foran. Slike ekteskap er rett og slett en bremsekloss for både utdanning, likestilling og den økonomiske veksten som man ønsker i verden. I vårt land er det heldigvis svært få under 18 år som de siste årene har fått dispensasjon til å gifte seg. Imidlertid er det å ha en absolutt aldersgrense å sende et tydelig signal både innad i Norge og også utover våre landegrenser om at vi ikke aksepterer at barn i Norge gifter seg. Jeg og Fremskrittspartiet er enig med forslagsstillerne i at aldersgrensen for å gifte seg i Norge skal være 18 år. Vi er enige om målet. Veien dit er vi imidlertid ikke helt enige om. Jeg synes representanten fra Høyre egentlig argumenterte veldig godt for hvorfor posisjonen i dag ikke velger å støtte representantforslaget. Som saksordføreren understreket, har tidligere barne- og likestillingsminister Solveig Horne skrevet i sitt svarbrev om representantforslaget at «endringer i ekteskapsloven bør behandles som en vanlig lovsak, og sendes på alminnelig høring». Når nye lover skal innføres, må det skje på riktig måte. At Arbeiderpartiet ikke er villig til å godta dette, viser at man ikke nødvendigvis er opptatt av at loven skal få et godt og gjennomarbeidet innhold som ivaretar barna. Jeg må også få påpeke, siden Arbeiderpartiet kritiserte posisjonen, at Arbeiderpartiet selv satt i regjering i åtte år og hadde mulighet til å forby barneekteskap, men de gjorde den gangen så godt som ingenting med denne utfordringen. Så hvorfor det voldsomme hastverket nå? Det må jeg få lov til å sette noen spørsmålstegn ved. Fremskrittspartiet er opptatt av at man skal få en klar og tydelig lov som sikrer barn mot barneekteskap. Vi mener det derfor er viktig å vente til regjeringen legger fram et gjennomarbeidet lovforslag. Jeg håper at alle partier kan stå samlet om det – når den lovsaken kommer til Stortinget. Ellers – avslutningsvis – vil jeg bare påpeke det som saksordføreren sa om det andre forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, om forhåndsavtale om ekteskap, at det er noen problematiske sider ved det. Jeg vil også understreke at regjeringen tar på det aller største alvor at man følger opp handlingsplanen mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2018-03-06:
Det er viktige endringer vi skal diskutere her i dag, endringer som faktisk kan utgjøre en stor forskjell for rettstryggheten og rettsvernet til de barna dette gjelder. Men først og fremst ønsker jeg å takke komiteen for et konstruktivt samarbeid og en god saksbehandling. Dette er, som jeg sa innledningsvis, en viktig sak, og heldigvis er det en sak der alle partiene i denne salen er enige i intensjonen i forslaget. Saken er viktig nettopp fordi det dreier seg om å styrke barns rettsvern mot vold og overgrep. At barn utsettes for vold og overgrep fra dem som er deres omsorgspersoner, er rett og slett uakseptabelt. Alle barn har rett til en trygg og god oppvekst. Når foreldre eller andre omsorgspersoner dømmes for slike handlinger, er det samfunnets plikt å sikre barnet. En samlet komité står fast ved intensjonen i saken, og komiteen er delt i et flertall og et mindretall i synet på enkelte av vurderingene, men heldigvis stiller komiteen seg samlet bak de fleste endringene i loven. Vi vil derfor i dag vedta endringer i både barneloven og straffeloven, noe som vil gi barna et bedre rettsvern. Den største endringen gjelder at det nå skal være en plikt å vurdere kontaktforbud for foreldre som har fått dom for vold eller overgrep. Det betyr at barn skal kunne slippe å møte overgriperen sin igjen, og hvis det skjer, skal det selvfølgelig skje innenfor trygge rammer, som barnet ikke opplever som utrygt, eller som gir mulighet for nye overgrep. For flertallet i komiteen har det vært viktig å fokusere på det viktigste i denne omgang. Det er ikke til å legge skjul på at hvis lovendringene fungerer etter sin hensikt, kan det bli aktuelt som dommer å vurdere grensene for hva som skal være alvorlig nok til at det bør omfattes av et slikt kontaktforbud. Opposisjonen nevner noen eksempler på hva de mener også bør føre til ileggelse av kontaktforbud. Flertallet mener imidlertid at det er for tidlig å innføre dette nå, men at man kan komme tilbake til det i en senere sak. Jeg vil også dra fram viktigheten av en ny bestemmelse i barneloven om at samvær ikke skal gjennomføres/avtales når det er ilagt kontakt- eller besøksforbud. En annen viktig bestemmelse er endringen av barneloven som presiserer at en forelder kan reise sak om foreldreansvar uten mekling når en forelder er dømt for alvorlig vold eller overgrep mot egne barn. Til slutt vil jeg takke alle dem som har kommet med gode og ikke minst konstruktive innspill i prosessen. Da saken var på høring fra regjeringen, kom det mange høringssvar, og mens saken har vært til behandling her i Stortinget, har det også vært flere henvendelser om saken.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-03-06:
Senterpartiet støtter dette representantforslaget fra Arbeiderpartiet. Det er bred enighet om å innføre en absolutt 18-årsgrense for å gifte seg i Norge. Og som vi har hørt mange eksempler på fra talerstolen allerede i dag, er det mange gode grunner til det. Departementet har også hatt en høring om dette og ut fra de svarene som er kommet inn, er det mitt inntrykk at forslagene får uforbeholden støtte fra høringsinstansene. Dette er et skritt i riktig retning og strengt tatt også på overtid, fordi det har så mange negative konsekvenser for dem det rammer, men også fordi det sjelden blir søkt om dispensasjon for å gifte seg før fylte 18 år. Jeg har behov for å ta opp en annen side ved forslaget, nemlig en ordlyd, en betegnelse. For ord er makt, ord definerer, ord er ladet med positive og negative konnotasjoner, ord rører oss, ord provoserer, og ord rommer budskap. Nettopp derfor mener jeg det er på tide å forlate begrepet «barneekteskap». Det er nå et eget ord, og det er en svært uheldig begrepsbruk. Ekteskap er jo stort sett forbundet med noe positivt, noe som normalt inngås mellom to mennesker som er glad i hverandre. Når vi snakker om ekteskap mellom eller med barn, derimot, snakker vi egentlig i realiteten om overgrep og frarøvelse av et barns frihet og barndom – et grovt overtramp. Nylig kunne Domstoladministrasjonen fortelle at de nå tar tak i domstolenes bruk av ordet «barneporno» som begrep. Kripos mener begrepet tar overgriperens ståsted og er uproft og misvisende. All honnør til Domstoladministrasjonen som tar tak og ønsker seg en mer presis begrepsbruk. Den samme holdningen bør vi ha til begrepet «barneekteskap». I innstillingen viser Senterpartiet i sin merknad til hvordan barneekteskap nå omtales internasjonalt. Begrepet er nå utvidet til «Child, Early and Forced Marriage». Oversatt til norsk blir det barne- og tvangsekteskap, får vi opplyst fra Plan Norge. Vi og flere med oss mener terminologien «barne- og tvangsekteskap» bør innarbeides i det norske språket, og krysser derfor fingrene for at så skjer om ikke altfor lenge. Nok om begrepsbruk. Det mest interessante i denne saken i dag er for så vidt ikke hvorvidt Stortinget ønsker at det skal innføres en absolutt 18-årsgrense i ekteskapsloven, for det er det stor politisk enighet om. Så får kanskje ikke mindretallet og Arbeiderpartiet flertall, og det handler litt om tempo her, men det kanskje mest interessante er: Når kan vi forvente at lovendringen vi ønsker oss, trer i kraft? Høringsnotatet ble sendt ut i desember 2017, og høringen ble avsluttet 2. februar 2018. Vi er i begynnelsen av mars nå, og statsråden har sagt at saken har høy prioritet. Så: Når kommer lovforslaget fra regjeringen? Jeg forventer at det kommer raskt.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-03-06:
Som forholdsvis fersk vet jeg ikke om jeg ser fram til at vi de neste fire årene skal ha en ping-pong-lek om hvem som gjør hvilke utredninger, det har tydeligvis vært mange utredninger. Ministeren sa tidligere at særlig i forrige periode – i saker der en var veldig uenige – drev man med utredninger. I denne saken er vi ikke uenige. Før debatten i møtet i dag vil jeg tro at ministeren visste at vi var utålmodige. Jeg har respekt for at ministeren ønsker å følge en viss prosedyre en har tillit til, for å legge fram en sak. Men jeg skulle virkelig ønske at det var litt mer tallfestet enn bare «våren», for den kan strekke seg helt fram til 1. juni. Går det an å «pinpointe» noe mer?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-03-06:
Jeg ble litt inspirert av å høre ministeren ta for seg de rapportene som hun i dag fikk presentert hos Barneombudet. Som ministeren er inne på når det gjelder forebygging, og som jeg også var veldig opptatt av i mitt innlegg, er det mange som må stå sammen. Nå har ministeren sikkert ikke rukket å lese igjennom det hele, men det er et sterkt ønske fra Barneombudet at Barne- og likestillingsdepartementet, sammen med Kunnskaps- og integreringsdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet, skal ta ansvar for å sette i gang et pilotprosjekt med et antall skoler, der skolen er arena for et nært og forpliktende samarbeid med andre tjenester i arbeidet med å forebygge, avdekke og følge opp barn og unge som er utsatt for vold og seksuelle overgrep. Nå har ministeren bare hørt det jeg leste opp. Er det noe som ministeren tenker hun kan ta initiativ til?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Barne- og tvangsekteskap er veldig alvorlig for dem som rammes, men det er også alvorlig for hele samfunnet. Dette er en form for vold mot barn som ofte er en del av et større bilde med negativ sosial kontroll, press og æresrelatert vold. Derfor er det å forby barneekteskap et viktig tiltak for å bekjempe undertrykkende strukturer som rammer norske barn og ungdommer hardt. Det handler om frigjøring, det vil sende et viktig signal, og det vil bety mye for dem det gjelder. Derfor støtter SV dette forslaget. Det er synd å se at regjeringspartiene ikke er med i dag. Noen spørsmål mener jeg for en gangs skyld virkelig at det ikke er nødvendig å utrede. Noen spørsmål er helt åpenbare – barneekteskap bør forbys. Det er spesielt verdt å merke seg hva nåværende barneminister Hofstad Helleland sa i 2010 om daværende statsråd Audun Lysbakken – for å ta en liten historisk parallell. Den gangen sa Hofstad Helleland: «Lysbakken skriver seg inn i rekken av en håndfull barneministre de siste fem årene som utreder, evaluerer og setter ned utvalg.» Det mener jeg er noe pinlig i dag, når regjeringen ikke har politisk vilje til å gjennomføre noe så åpenbart som å forby barneekteskap, men må utrede også det. Saken er utredet. Denne salen er lovgivende myndighet, og loven vil gjelde dersom den vedtas i dag. Derfor er det synd for alle de barna som lever i denne formen for vold og ekstrem kontroll hver eneste dag, at forslaget i dag stemmes ned. Så får vi bare håpe at det kommer et minst like godt forslag på bordet fra regjeringen raskt.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Det vil jeg, jeg tar opp forslaget fra Sosialistisk Venstreparti.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
I takt med de økende forskjellene i makt og rikdom har det blitt stadig flere barn som vokser opp i fattige familier under denne regjeringen. Det regjeringsoppnevnte Fordelingsutvalget slo fast at å øke barnetrygden vil være det mest effektive tiltaket på kort sikt for å bekjempe den økende barnefattigdommen. Beregninger fra Statistisk sentralbyrå viser at å prisjustere barnetrygden tilbake til 1996-nivå, som SV foreslår i dag, kunne hjelpe omkring 20 000 barn ut av fattigdom. Likevel velger regjeringspartiene å stemme imot i salen i dag. Kan statsråden oppgi et annet tiltak de har iverksatt, som med like stor sikkerhet kan hjelpe så mange som 20 000 barn ut av fattigdom?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
For kort tid siden ble regjeringens fattigdomsinnsats evaluert av bl.a. Bufdir. UNICEF svarte på den evalueringen og kalte den pinlig. Jeg lurer på om statsråden er fornøyd med den innsatsen som regjeringen har gjort hittil for å bekjempe den økende barnefattigdommen, når den har økt fra 84 000 barn i 2013 til 101 300 barn i dag?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Ja.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Regjeringen har i denne proposisjonen latt være å foreslå rett til ettervern for barnevernsbarn som fyller 18 år. Det mener SV er veldig synd fordi altfor mange barn i barnevernets omsorg faller utenfor når de blir overlatt til seg selv etter fylte 18 år. I 2012 var daværende stortingsrepresentant Hofstad Helleland svært tydelig i sin kritikk av den daværende regjeringen når det gjaldt ettervern, men i dag stemmer altså statsrådens regjeringspartier ned SVs forslag om barns rett til ettervern. Har statsråden skiftet mening siden 2012? Skal barnevernsbarn som fyller 18 år, overlates til seg selv? Eller som førsteamanuensis Inger Oterholm skriver i Dagbladet i dag: «Tror politikere at 18-åringer med barnevernstiltak er mer voksne enn andre 18-åringer?»
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Det er godt å høre at det vurderes videre, men jeg vil gjerne spørre litt mer om statsråden kan si noe forpliktende om at retten til ettervern vil komme i forbindelse med ny barnevernslov, og eventuelt hvilke andre refleksjoner og vurderinger statsråden gjør seg i dag, i denne salen, om hvordan et godt ettervern kan sikres, og hva slags endringer som er nødvendige i forbindelse med den nye barnevernsloven, men også ellers. Dette er også et ressursspørsmål.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Det meste i denne proposisjonen er det stor tverrpolitisk enighet om, og SV gir også gjerne skryt til regjeringen når det gjelder mange av disse bestemmelsene. SV peker likevel på noen områder hvor proposisjonen henger etter. Noen av områdene merker en samlet komité seg, og det er vi veldig glade for, mens på andre områder fremmer SV forslag i dag. Ett av de områdene er retten til ettervern, som vi har diskutert litt. I dag mister vi mange av de aller mest sårbare blant oss når de fyller 18 år. Barnevernsbarn sier at mange etter lang tid i barnevernets omsorg ikke vil ha noe med barnevernet å gjøre lenger når de fyller 18 år, men så oppdager mange raskt at de trenger mer hjelp og oppfølging, at de trenger ettervern selv om de ikke trodde det fra starten. Derfor foreslår SV rett til ettervern fram til fylte 25 år, med mulighet for ungdommene til å ombestemme seg hvis de først har sagt nei, for overgangen fra ungdomstid og barnevernets omsorg til selvstendighet kan være en tøff overgang, som mange trenger hjelp med. Mange av disse ungdommene går uansett over til et offentlig hjelpetilbud i løpet av en viss tid. Da mener vi det er like greit at barnevernet, som kjenner barnet og historikken, kan være på plass med én gang og lette overgangen. Et annet viktig område der SV vil gå lenger for å styrke hensynet til barns beste, er klageordningen. I dag har barn i barnevernet en veldig svak klagemulighet, som ikke er tilpasset barn. Barnevernsloven blir i dag en rettighetslov – det støtter vi – men skal en rettighetslov være reell, må det også være en reell klageordning. Derfor går vi lenger enn resten av komiteen i å be om en mer barnevennlig klageordning. SV foreslår i dag også å styrke barns rett til medvirkning på flere områder i loven. Proposisjonen foreslår en ny overordnet bestemmelse om barns medvirkning, men denne bestemmelsen gjelder ikke overalt i proposisjonen. Derfor foreslår SV en sterkere rett til medvirkning i hele loven, også når det gjelder prosessuelle rettigheter, når det gjelder plassering i fosterhjem, og når det gjelder dokumentasjon. Til slutt må jeg ta opp de økonomiske og administrative konsekvensene. Departementet mener lovendringene ikke vil gi noen slike konsekvenser. Men vi er bekymret, for allerede i dag rapporterer 80 pst. av de barnevernsansatte at de har for mange saker til å gjøre en god nok jobb. Hvis hensynet til barns beste skal bli ivaretatt, må det være nok trygge, kompetente ansatte på jobb som kan gi omsorg. Derfor mener SV det er behov for en ny, øremerket opptrappingsplan på 250 mill. kr mer i året for å øke bemanningen. All velferd handler til syvende og sist om mennesker, mennesker som gjør en jobb og gir omsorg. Skal vi styrke barnevernstjenesten, trengs det flere mennesker på jobb.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-03-06:
I denne saken er vi enige i denne salen. Det bør være en absolutt grense på 18 år, og man bør fjerne dispensasjonen for 16- og 17-åringer. Som alle de tidligere representantene har sagt, er det ingen uenighet her, men for meg og for Venstre har det vært viktig å se på hvilke prosesser man skal ha for å komme fram til et lovforslag. Utgangspunktet er at det skal være en prosess der man har en grundig gjennomgang og sørger for at alle innspill fra høringsinstansene blir inkludert i forarbeidene til loven på en god måte. På den måten sikrer vi også at alle perspektiver faktisk blir inkludert. Så er jeg enig i at i enkelte saker er det viktig at man også i en stortingssal har muligheten til å framskynde prosesser. Men i denne saken har allerede komiteen fått vite at prosessene er i gang fra departementets side, og at det per i dag allerede er gjennomført en høring. Og når saken er kommet så langt, ser jeg ingen grunn til at vi i dag skal vedta dette forbudet – når vi vet at det ikke er lenge til det faktisk kommer et godt, gjennomarbeidet forslag. Jeg vil også påpeke at det ikke er sånn at man i dag står uten noen form for lovgivning når det gjelder tvangsekteskap. For tvangsekteskap er allerede forbudt i dag, det er viktig å understreke. Så skal vi sørge for at vi tetter alle de eventuelle hullene i lovgivningen. Vi skal behandle et sånt forslag, men la oss ta det når det faktisk er et godt, gjennomarbeidet forslag som kommer til Stortinget, der alles perspektiver i en høringsrunde også er inkludert.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-03-06:
Barnefattigdom er en av de viktigste utfordringene vi sammen skal løse framover – og en hovedprioritet for Venstre. Derfor er jeg glad for at regjeringen har kampen mot fattigdom så høyt oppe på agendaen. Jeg er stolt over at vi i en regjeringserklæring har satt dette tydelig på agendaen – som et viktig prosjekt for regjeringen. Som representant for Oslo er jeg svært klar over hvilke virkninger fattigdom kan ha på barns liv. Det ser vi mange eksempler på. Bare i min egen bydel, Gamle Oslo, har vi den høyeste andelen av barn som lever i familier med vedvarende lavinntekt, altså i barnefattigdom. Det finnes ingen enkel løsning for å bekjempe barnefattigdommen, det er rett og slett et sammensatt problem. Derfor er jeg også glad for at den nye regjeringen har sørget for å beskrive kampen mot barnefattigdom med nettopp ulike løsninger. Det handler både om å sørge for at folk kommer seg i arbeid og kan skape et godt liv for seg selv, og om å bekjempe alle de negative virkningene fattigdom har på barns liv. Det kan også gjøres med andre midler. Rett og slett: Mange ulike virkemidler kan tas i bruk. Det handler til syvende og sist om at vi må gi barn alle forutsetninger for å skape et godt liv og ha alle muligheter videre i livet. Den universelle barnetrygden har siden annen verdenskrig vært en viktig måte å hjelpe barnefamilier på. Selv om den er for alle, betyr den nok aller mest for fattige familier. I Venstre er vi glade for at en enstemmig komité går inn for å utrede om barnetrygden bør holdes utenfor ved beregning av sosialhjelp. Venstre gikk til valg på en nasjonal minstenorm for sosialhjelpsmottakere og på at barnetrygden skulle komme i tillegg til sosialhjelp. Nå har vi kommet et viktig skritt på veien dit. Å holde barnetrygden utenfor når man skal beregne hvilken rett familier har til sosialhjelp, vil være spesielt betydningsfullt for dem med dårlig råd og virke utjevnende. Jeg er opptatt av at vi skal ha en god utredningsprosess for dette, for å sikre at vi ikke får noen utilsiktede konsekvenser dersom vi skulle vurdere å gå inn for et slikt forslag. Jeg vil også vise til utredningen om støtte til barnefamilier, som har vært på høring. Jeg ser fram til at vi skal behandle nettopp dette i Stortinget, slik at vi kan se barnetrygden i sammenheng med andre ytelser. Det er viktig at vi skaffer oss et godt kunnskapsgrunnlag, slik at vi kan treffe de riktige avgjørelsene når vi nå skal intensivere det målrettede arbeidet mot barnefattigdom.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-03-06:
Jeg er glad for at vi i dag går inn for å gi barn – og spesielt de mest sårbare barna – et bedre rettsvern. Når vi hører historier om vold, seksuelle overgrep og omsorgssvikt, berører det, for barn som utsettes for vold og overgrep, er blant de svakeste gruppene vi har i samfunnet vårt. Når alt rundt barnet svikter, er det viktig at vi sørger for å ha et lovverk som tar disse barna på alvor, og det er bra at vi nå styrker rettighetene deres og moderniserer lovene som skal ivareta deres beste. Vi må sikre at vi har oppdaterte lover som til enhver tid imøtegår de utfordringene vi ser at vi har, og med endringene i loven befester vi nok en gang at det er barnas beste som alltid skal veie tyngst. Det viser vi når vi går inn for å gi domstolen en plikt til å vurdere kontaktforbud i de sakene hvor barn har blitt utsatt for vold og overgrep. Dersom en forelder er dømt for alvorlig vold eller overgrep, trenger man ikke gå via mekling hvis den andre reiser sak om foreldreansvar. Vi trenger et lovverk som setter barna først, kompromissløst – også i tunge tider, når en forelder dør, når en forelder drar til utlandet og ikke lar seg oppspore, eller når det viser seg at barnets nærmeste omsorgsperson er den som fratar det trygghet. Det er nettopp det vi gjør nå, vi styrker loven til barnas fordel. Derfor er jeg glad for at en samlet komité er enig om mange av disse tiltakene.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-03-06:
I dag gjør vi noe veldig viktig – endringene i barnevernsloven markerer et skifte i synet på våre mest utsatte barn. Endelig får vi en barnevernslov som gir barna rettigheter, ikke bare staten plikter. Det understreker hvem dette egentlig handler om, og hvem vi faktisk skal hjelpe. For Venstres del kan vi trekke trådene ganske langt tilbake – ja, kanskje tilbake til de Castbergske barnelover. Vi har lenge ment at det er viktig å sørge for at barn i sårbare situasjoner har sterke rettigheter. Venstre har lenge ment at barns rett til hjelp bør være lovfestet. Vi ser at man på andre områder har rettigheter, på helseområdet har man f.eks. pasientrettigheter. Da må det nesten anses som en forglemmelse at vi ikke tidligere har klart å anerkjenne at barnevernsloven bør være en rettighetslov. Nå blir barnevernsloven nettopp det, og da styrker vi rettsvernet for våre mest sårbare unge. Det er mange endringer i denne loven som man gjerne kunne trukket fram, men for meg er det viktig spesielt å sette lyset på noen av de endringene som styrker rettighetene til barna om å bli hørt. Når vi får henvendelser om saker i barnevernet, er det ganske sjelden at de kommer fra dem det faktisk handler om, for barns stemmer har lett for å bli oversett. Endringene i loven betyr at barn som er i kontakt med barnevernet, får en sterkere rett til å bli hørt og i større grad skal få være med og bestemme i de avgjørelsene som gjelder dem selv. Jeg kan ikke få uttrykt klart nok hvor viktig det er å ta barna på alvor og la dem få medvirke i det som kanskje er de tøffeste prosessene de skal igjennom i livet. Noen synes det høres komplisert ut at barn i barnevernet skal møtes med kjærlighet. Nei, kjærlighet er ikke alltid enkelt, juridisk er det kanskje heller ikke så enkelt å tolke helt presist, likevel mener jeg at kjærlighetsbegrepet er viktig. For er det noe vi alltid skal strebe etter, så er det at hvert enkelt barn i dette landet får oppleve kjærlighet. Dette er også å vise barnas rett til å bli hørt i praksis. Som flere andre representanter har gjort tidligere, vil jeg også trekke fram Forandringsfabrikken, altså de barn og unge som med erfaring fra barnevernet lenge har kjempet for nettopp å få inn ordet «kjærlighet» i formålsbestemmelsen. Når det er svært viktig for dem, bør det også være viktig for oss. Det sender et tydelig signal om at vi lytter til dem det faktisk gjelder. Vi kan ikke godta flere tragedier. Vi kan ikke ha flere saker om systemsvikt. Fra nå av skal det alltid dokumenteres skriftlig når man henlegger meldinger. Det gir oss en ekstra sikring. Endringene som nå gjøres, er et godt grunnlag for å bedre det som for mange er en veldig vanskelig situasjon. Kanskje kan de endringene vi gjør her nå, med å rettighetsfeste barnevernsloven, også bidra til at en prosess som for mange kan framstå ganske lukket, blir mer åpen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Ekteskapsloven åpner i dag for å gi tillatelse til personer mellom 16 og 18 år til å gifte seg i Norge. Jeg mener, i likhet med veldig mange andre fra denne talerstolen, at vi ikke kan akseptere at mindreårige gifter seg i Norge, og vi bør ikke ha et regelverk som understøtter en slik praksis. Selv om det er svært få som har fått dispensasjon til å gifte seg de siste årene, vil en absolutt aldersgrense sende et tydeligere signal, i Norge og ikke minst til utlandet, om at vi ikke aksepterer at mindreårige gifter seg i Norge. Jeg er derfor helt enig med forslagsstillerne og ønsker at aldersgrensen for å gifte seg i Norge skal være 18 år, uten noen mulighet for unntak. Ikke minst er dette et veldig viktig signal å sende til resten av verden. Internasjonalt har Norge et ansvar for å gå foran når det gjelder grunnleggende menneskerettigheter til å bestemme over sitt eget liv og sin egen kropp. Det er også et viktig signal å sende i forbindelse med FNs bærekraftsmål, for vi vet at dette har store konsekvenser for de menneskene som blir rammet. Det handler for mange barn og unge om tapt skolegang, fratatt barndom og et liv med tvang og overstyring. Jeg er glad for at hele Stortinget slutter opp om forslaget, og at man ønsker å stå sammen om det. Jeg skjønner utålmodigheten, og det er absolutt på høy tid at vi gjør noe med dette nå. Men regjeringen, og jeg som statsråd, er nødt til å forholde oss til den utredningsinstruksen vi følger, og i alle saker og vedtak som skal gjøres her i Stortinget – særlig hvis regjeringspartiene skal bidra til det – er det viktig for oss at vi sikrer et godt grunnlag for beslutninger som skal tas. Det er viktig at vi gir en god begrunnelse for de vedtakene vi gjør, og at vi er sikre på at de ikke får noen utilsiktede virkninger. Jeg er veldig glad for at vi har fått tilbake høringssvarene på regjeringens forslag, og at det var veldig mange positive støtteerklæringer til det forslaget som regjeringen sendte ut på høring. Det gjør at regjeringen jobber så raskt som mulig for å få på plass denne endringen, og at vi så fort det lar seg gjøre, kan legge frem en lovproposisjon for Stortinget denne våren, slik at man får fulgt opp dette forslaget på en god og grundig måte – slik alle lovforslag, i hvert fall i veldig stor grad, behandles i denne sal.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg har absolutt gjort det. Det var fordi at under de rød-grønne – under Stoltenbergs åtte år – var ofte svaret vi fikk, utredninger og utvalg. Både Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ga det svaret. Det tok veldig lang tid for de rød-grønne å bli enige. Man satt og forhandlet lenge og vel. Vi har også lest om hvordan representanter fra regjeringen den gangen uttalte at det tok veldig, veldig lang tid, og saker ble utsatt fordi uenigheten var veldig stor. Denne regjeringen har ofte blitt beskyldt for å ha en for rask fremdrift. Vi ønsker å gjennomføre ting og få på plass endringer, men vi ønsker samtidig en forsvarlig behandling. Jeg vil understreke at jeg jobber raskt med denne saken, og at det ikke vil gå lang tid før Stortinget får fremlagt en lovproposisjon med dette forbudet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg har aldri sagt at jeg trenger å utrede dette forslaget. Jeg vet ikke hvor representanten har fått det inntrykket fra. Jeg jobber raskt med denne saken, og jeg er veldig glad for at vi har fått høringsuttalelsene, for det var viktig for meg. Og når jeg skal legge frem en sak for Stortinget, ber jeg om respekt for at jeg får lov til å følge utredningsinstruksen – også om å sende saker på høring. Når jeg og regjeringen legger frem et forslag for Stortinget, ønsker vi å ha velbegrunnede beslutninger og være sikre på at forslaget ikke har noen utilsiktede virkninger – slik at jeg kan anbefale Stortinget å gå inn for et slikt forslag. Derfor vil jeg igjen understreke at jeg kommer med saken til Stortinget så raskt det lar seg gjøre, men da etter at vi har fulgt de utredningsinstruksene som den rød-grønne regjeringen også fulgte i enhver sak de la frem for Stortinget.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg vil understreke nok en gang at jeg aldri har sagt at jeg har utredet denne saken. Jeg har nå fått tilbake høringssvarene, jeg går igjennom høringssvarene og skal sammenfatte dem i en proposisjon for Stortinget så fort det lar seg gjøre. Jeg kan ikke stå her og fortelle hvor mange dager eller uker det vil gå, men så fort det lar seg gjøre, vil regjeringen legge frem saken for Stortinget.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg er enig med representanten Trettebergstuen i at det er viktig at vi legger til rette for at det kan fødes mange barn i dette landet. Derfor er vi heldige i Norge som har rause ordninger, og vi bruker om lag 80 mrd. kr på støtteordninger for barnefamiliene. Det er også riktig, og jeg er enig i, at det arbeidet som Ellingsæter-utvalget har gjort, er grundig, det er godt, og det gir oss et utgangspunkt for å se på familiestøtteordningene i en sammenheng. Det sier også regjeringen i Jeløya-plattformen at vi ønsker å gjøre. Nå er jeg i gang med å se på høringsuttalelsene – både hvilken form og hva jeg mener bør prioriteres og gå videre med når det kommer til støtteordningene for barnefamiliene.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg synes at det er gode innspill som representanten Trettebergstuen kommer med. Jeg også ser helt klart behovet for å se det i en sammenheng, knyttet til ikke bare det som ligger under Barne- og likestillingsdepartementet og Arbeids- og sosialdepartementets område, men også den helhetlige oppveksten for barn og unge. Som sagt er jeg i gang med å se på de ordningene som berører mitt departement. Det er viktige ordninger for familiene vi snakker om. Det er også viktig at det er en sammenheng i det vi gjør helt fra fødselen av med foreldrepermisjon, barnehage, skole og SFO, barnetrygd – og f.eks. å gjøre det lettere for studenter å få barn ved å støtte dem økonomisk. Så det er helt klart viktig at vi ser det i en helhet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Mye av utgangspunktet for at regjeringen ønsker en helhetlig gjennomgang, er nettopp at en skal se på hvilke støtteordninger som vil hjelpe barnefamiliene, ikke minst dem med vedvarende lav inntekt. Som andre representanter her i salen har vært inne på, er det viktig å se ting i en helhet. Det å se på barnetrygden isolert sett som den eneste ordningen som vil bidra til å løfte flere barnefamilier ut av fattigdom blir for snevert, særlig når et utvalg, Ellingsæter-utvalget, nå har gjort et så grundig og godt arbeid i form av denne NOU-en. Det legger også nå grunnlaget for at vi ønsker å se alle disse ordningene i sammenheng.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg er glad for at evalueringen av strategien og rapporten som Bufdir viste til, peker på noen veldig positive utviklingstrekk, nemlig at vi nå får flere etater til å jobbe sammen. Det var Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen som for første gang la fram en tverretatlig strategi mot barnefattigdom. Det har man ikke gjort før. Og hvis vi skal løse fattigdomsutfordringene, som er så komplekse, er det helt avgjørende at departementene, etatene og de ulike aktørene jobber på tvers. Det ble trukket frem som det veldig positive med strategien, og at det derfor var bra at vi fikk den på plass. Men jeg er ikke fornøyd, i likhet med SV. Da de satt i regjering, var de veldig skuffet over at fattigdommen økte, særlig når man tok til orde for å avskaffe barnefattigdommen, og man så at det ikke var så enkelt som man hadde trodd.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Barn har ikke et godt nok rettsvern mot vold og overgrep. Foreldre som opplever at barna deres utsettes for vold og overgrep, er i en vanskelig situasjon. Regjeringen har derfor lagt frem en proposisjon om endringer i barneloven og straffeloven for å forebygge og hindre vold og overgrep. Men dette er langt fra nok. I dag startet jeg dagen hos Barneombudet, som la frem to nye rapporter. Den ene rapporten omhandler samtaler med eksperter. Disse ekspertene er barn og unge som har vært utsatt for vold og overgrep, og som i denne rapporten forteller om hvorfor det ikke ble oppdaget, hvorfor de ikke fikk riktig hjelp, hva det var som sviktet, og hvilken hjelp som hadde gjort at de hadde kommet seg videre. Hadde vi fått hjelp tidligere, hadde alt vært annerledes, er det et barn som sier. Det er nettopp derfor vi er nødt til å jobbe på flere fronter. Vi er nødt til fortsatt å jobbe med lovverket og sørge for at vi har et godt lovverk, men like viktig er den jobben vi gjør for å styrke hjelpetjenesten – som å sette politiet i stand til å oppdage og slå ned på volden og overgrepene som foregår. Det handler om at vi legger inn ressurser for å forebygge denne volden og disse overgrepene. Det handler om at vi setter skoleapparatet, barnevernet, helsesøster og alle som har kontakt med barn, i stand til å oppdage volden og overgrepene og til å handle og sørge for at barna får hjelp. I denne saken foreslår regjeringen en plikt for domstolene til å vurdere kontaktforbud overfor barn i slike saker. Det kan føre til at kontaktforbud blir vurdert og ilagt i flere saker der det er grunnlag for det. Grunnen til at vi gjør dette, er at vi mener barn trenger bedre beskyttelse enn de har i dag. Vi ønsker å tydeliggjøre i loven at det ikke skal være samvær når det er gitt kontaktforbud eller besøksforbud for å beskytte barnet, og vi foreslår en endring i barneloven slik at en forelder kan reise sak om foreldreansvar og samvær uten megling når den andre forelderen er dømt for alvorlig vold eller overgrep mot egne barn. Disse endringene er regjeringen veldig glad for at Stortinget stiller seg bak. Vi mener det vil styrke barns rettsvern og rettssikkerhet, og at det er et viktig skritt på veien i arbeidet for å hjelpe barn og unge utsatt for vold og overgrep. Det ble også sendt på høring et forslag om at domstolen etter underretning fra politiet om at en forelder er dømt for alvorlig vold eller overgrep mot egne barn, skal sette i gang og avgjøre sak om tap av foreldreansvar og samværsrett. Dette var det mange høringsinstanser som hadde sterke innvendinger mot da forslaget var på høring. Derfor mener jeg det ikke er riktig å fremme det forslaget for Stortinget nå. Det forslaget må følges opp videre, derfor ble det ikke foreslått i proposisjonen i denne omgang.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Som koordinerende minister for dette feltet og for varslet styrking og samarbeid på tvers med både justisministeren, kunnskapsministeren og helseministeren, er jeg helt overbevist om at vi er nødt til å styrke forebyggingen, og det er vi nødt til å gjøre på tvers av alle sektorer. Jeg er veldig opptatt av at vi skal tilføre barna kunnskap om hvilke rettigheter de har, hva som er lov og ikke lov. Det kommer frem i rapporten at flere barn ikke ser på den volden de utsettes for, som noe unormalt. De må skjønne at når noen utsetter dem for overgrep, er det et lovbrudd. Det er ikke lov i Norge. De må ha noen å si fra til. Vi må styrke seksualundervisningen i skolen, som også handler om at barn blir trygge på grensesetting. Jeg tror det er en lang vei å gå, derfor er jeg glad for at det er nevnt i Jeløya-erklæringen. Det er noe vi skal følge opp.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg registrerer det forslaget som komiteen stiller seg enstemmig bak. Det skal vi vurdere. Jeg er veldig opptatt av at vi må gjøre barnevernet i stand til å møte det enkelte barn, men også den enkelte familie, med kunnskap og forståelse. Vi ser at flere og flere den siste tiden har skjøvet barnevernet fra seg fordi man er redd og bekymret i stedet for å se at barnevernet faktisk kan være en hjelp. Da handler det om at kulturell forståelse og kompetanse i barnevernet styrkes på alle felt, ikke bare i de sakene som har vært oppe i media. Derfor er jeg glad for at representanten er inne på særlig det som gjelder urfolk og den samiske befolkningen. Det er også et perspektiv som vi må ta med i det videre arbeidet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Det har jeg absolutt ikke. Jeg står fast ved det jeg sa den gangen. God individuell oppfølging også etter at barnet er fylt 18 år, er helt avgjørende, og særlig for de barna som vi snakker om her, som ikke bare kan ta en telefon hjem for å få vippset over litt mer penger på kontoen eller få hjelp til de valgene man skal ta når man går over i voksenlivet. Derfor er jeg veldig glad for at SV er opptatt av å styrke ettervernet. Jeg har ingen vanskeligheter med å uttrykke her at jeg mener det skal styrkes, og at vi også skal vurdere å gi retten til ettervern opp til man er 25 år. Men dette er noe som vi er nødt til å gå nærmere inn i, vurdere nærmere og komme tilbake med et forslag til Stortinget.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-03-06:
Jeg er veldig glad for at regjeringen er så tydelig på behovet for ettervern, og at vi derfor sier eksplisitt i Jeløya-plattformen at vi ønsker å styrke ettervernet. Det betyr at vi er nødt til å gjøre noen regelendringer. Det betyr at vi er nødt til å se på om vi skal heve grensen frem mot 25 år i den nye barnevernsloven. Jeg skal vurdere hvilke andre tiltak vi kan iverksette, sånn at vi sørger for de barna som har hatt en vond barndom, og som vi på ingen måte kan forvente stiller med det samme utgangspunktet for å gå inn i voksenlivet, med tanke på både det å klare seg gjennom utdanning og det å skulle klare å stå på egne ben, komme seg inn i arbeidslivet. For at de skal ha muligheter til å leve et godt liv, kan vi ikke bare forlate ansvaret i tidlig alder, men se på hvordan vi skal styrke det på alle måter.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2018-03-06:
Noen av de vanskeligste sakene vi får henvendelser om, er enkeltsaker i barnevernet. Alle representanter i denne sal som noen gang har fått en telefon fra et fortvilet barn eller en ungdom, en fortvilet mor eller far, eller fortvilet familie og slekt, vet at barnevernssaker kan være hjerteskjærende. Selv engasjerte jeg meg i det lokale barnevernet i kommunen der jeg bor, Modum kommune, hvor det var utfordringer i tjenesten. Det førte til et vell av henvendelser, ikke bare lokalt, men faktisk fra hele landet. Jeg ante egentlig ikke helt hva jeg hadde pirket borti. Sånn sett har jeg fått min dose med henvendelser over flere år, og en del av dem er egentlig helt skremmende. Vi som sitter her, er enkeltmenneskenes ombudsmenn og -kvinner. Derfor er det viktig at vi tar oss tid til å høre på dem som henvender seg til oss med sine historier. Som sagt er noen av historiene grusomme. Noen av historiene etterlater oss med følelsen av at noen der ute har det vondt, uten at vi selv helt vet hva som egentlig har skjedd. Men vi vet at selv om barnevernet gjør mye bra, gjør de også fullstendig feilvurderinger og beslutninger som fremfor å hjelpe, faktisk ødelegger både barn og foreldre. Dessverre er ikke erkjennelse av egne feil barnevernets sterke side, og derfor avløses ofte en feil av en ny, og familier blir værende i en evig runddans og kamp mot det uangripelige barnevernet. Ofte dreier historiene seg om at enkeltmennesker ikke føler at deres rettssikkerhet i møte med barnevernet blir ivaretatt. Det er nettopp i slike tilfeller vi som ombudsmenn og -kvinner kan gjøre noe. Vi har et ansvar for å gi barn og foreldre den aller beste rettssikkerhet i barnevernssaker. Det finnes også flere organisasjoner som jobber for bedre barnevern. Jeg vil spesielt trekke frem Forandringsfabrikken, som også er nevnt her før i dag. Dette er tidligere barnevernsbarn som gjennom sine individuelle historier klarer å gi oss gode og konkrete råd. De peker på måter loven kan gi både barn og foreldre et bedre barnevern. I dagens sak er det mange gode forbedringer. Jeg kunne nevnt mange. Jeg regner det f.eks. som en seier at barnevernet nå blir pålagt samarbeid med barn og foreldre. Det blir også pålagt å legge til rette for bruk av familieråd ved vurdering av bosted i familie eller nettverk. Disse to forbedringene, sammen med mange flere, vil forhåpentligvis gjøre at barn og foreldre får bedre barnevernstjenester, og ikke minst at de opplever tjenestene de får, som mindre dramatiske og mer hjelpsomme. Barna er vår fremtid. Både barna og deres foreldre fortjener å bli møtt med respekt av barnevernet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2018-03-06:
Arbeiderpartiet mener at barnefattigdom skal bekjempes langs to spor. Det første og kanskje viktigste er arbeidslinja. Det at foreldrene til barn er ute i arbeid og aktivitet og kan forsørge seg selv, barna sine og familien, er den beste veien ut av fattigdom. Men det andre sporet går ut på at det hjelper dem som av en eller annen grunn står utenfor arbeidslivet og ikke kommer seg inn, veldig lite. Derfor trenger man målrettede tiltak som treffer de familiene der vi vet at de fattigste barna bor. Universelle velferdsordninger som treffer barnefamiliene godt, er med på å redusere fattigdom og bekjempe forskjeller. Barnetrygden er en slik universell stønadsordning, som går til alle barnefamilier. Helt siden 1946 har alle, uavhengig av inntekt, mottatt barnetrygd. Det er viktig for legitimiteten til velferdssystemet vårt at vi har ordninger som alle mottar. Barnetrygden skulle aldri være en omfordeling til familier med lav inntekt. Det skulle være en omfordeling mellom familier med og uten forsørgede barn. Det er således ikke en ordning som var ment for å utrydde barnefattigdom, men det er en ordning som er viktig i kampen mot barnefattigdom. Det er slått fast av utvalg etter utvalg – Fordelingsutvalget for et par år siden og nå senest Ellingsæter-utvalget. Vi i Arbeiderpartiet er for å bevare barnetrygden som en universell ordning. Det er vanskelig å si om vi i dag – og da inkluderer jeg alle partiene – hadde valgt å innføre barnetrygden i den formen den er i dag, dersom vi skulle bruke disse titalls milliardene på tiltak for å støtte barnefamiliene. Ellingsæter-utvalget ble satt ned for å se på hvordan velferdsstaten stiller opp for barnefamiliene, hvordan de ulike økonomiske ordningene treffer, og hva som eventuelt burde endres for å treffe bedre. Vi i Arbeiderpartiet synes ikke man bør se på barnetrygden og mulige endringer av den alene, løsrevet fra de andre ordningene. Men vi avventer og ser og ønsker oppfølgingen av Ellingsæter-utvalget velkommen, og vi håper at regjeringen kommer med en sak om dette snart. Vi er altså for å bevare barnetrygden i dagens form, ikke å behovsprøve den eller gjøre den om til ordninger. Så er jeg veldig glad for at det er blitt enstemmighet – endelig – om det å se på å holde barnetrygden utenfor når sosialhjelpen beregnes. Det er helt urimelig at de som har minst, altså de som har sosialhjelp som hovedinntekt i en periode, i realiteten ikke mottar barnetrygd. For når barnetrygden blir regnet som inntekt før det kan søkes om sosialhjelp, blir det faktisk sånn at de som økonomisk sett er de svakeste familiene i samfunnet, i realiteten ikke mottar barnetrygd. I praksis må altså barn av sosialhjelpsmottakere brødfø sine foreldre for barnetrygden før foreldrene får penger til livsopphold i form av sosialhjelp. Barnetrygden skulle være for alle, og det er helt urimelig at de fattigste ikke får. Men slik er det når denne praksisen består. Vi ser derfor fram til at regjeringen følger opp denne saken på en god måte, og at vi kanskje kan få bukt med en praksis som er uheldig.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2018-03-06:
I dag fikk vi servert nye tall som viser at antallet barnefødsler går dramatisk ned i Norge. Jeg tror ikke det finnes ett enkelt svar på det, og heller ikke én enkel løsning. Det å ha trygghet for økonomi, trygghet for arbeid, er viktig, men det er også viktig at man vet at når man får barn, stiller staten opp med rause velferdsordninger som gjør det mulig. Statsråden var inne på at man har hatt et utvalg som har gått igjennom de samlede velferdsordningene som treffer barnefamiliene. Et grundig og godt arbeid har blitt levert gjennom en NOU. Statsråden sa at hun nå er i ferd med å gå igjennom høringssvarene. På hvilken måte ser statsråden for seg å følge opp utvalgsarbeidet overfor Stortinget?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2018-03-06:
Jeg håper at statsråden er enig med meg i at når vi nettopp går igjennom alle de ulike små og store velferdsordningene som er ment å lette hverdagen til barnefamiliene, er det en fordel at vi ser ting under ett, at vi ikke ser barnetrygden isolert, men ser den opp mot andre ting – f.eks. skal vi gjøre noe med «Helhetlig skoledag», skal vi innføre makspris i SFO, ville det vært en idé å avskaffe kontantstøtten? Hvordan man samlet sett kan bygge opp under og lette hverdagen til barnefamiliene, vet man bare hvis man får en helhetlig diskusjon om alle disse ordningene satt opp mot hverandre. Det ville vært en fordel dersom Stortinget kunne få NOU-en, etter regjeringens vurderinger selvsagt, opp til behandling som en stortingsmelding. Det tror jeg ville vært en spennende melding å få servert, som kunne skapt gode diskusjoner om hvor skoen trykker for dagens barnefamilier, og hva vi politikere trenger å stille opp med i framtiden.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-03-06:
Etter dagens dyrevelferdslov kan ikke et dyr som er tatt i midlertidig forvaring, omplasseres eller selges uten eierens samtykke. I dag fører det til at eierens manglende samtykke til omplassering gjør at dyr som kan leve godt hos en ny eier, i enkelte tilfeller blir avlivet. Komiteen synes det er positivt at lovverket for omplassering av dyr forsterkes, og at bestemmelsen om manglende samtykke til omplassering av dyr nå må endres slik at de dyrene kan leve videre. Blant andre har Arbeiderpartiets medlemmer i komiteen påpekt at det kan oppstå situasjoner der dyreeierens kostnadsdekning ved forlenget midlertidig forvaring som følge av klage kan gå ut over hvor reell klageretten er, og at praktiseringen derfor må gjøres forutsigbar for dyreeieren og håndteres på en måte som sikrer en reell klagerett for dyreholderen. Med det er komiteens samlede tilråding framlagt.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-03-06:
Arbeiderpartiet ser at dette er en sammensatt sak, noe bl.a. de ulike innspillene fra fagmyndighetene viser. Arbeiderpartiets standpunkt er først og fremst begrunnet i at det har gått kort tid siden det ble gjort en endring på feltet, og at vi ikke har noen erfaringer siden den gang som tilsier at vi i dag skal gjøre en endring. Det er det viktigste synet vårt i denne saken, og med det har jeg redegjort for vårt standpunkt.