Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-05-07:
I denne egentlig utrolig viktige saken for havnasjonen Norge, som også er så utrolig viktig i historien og tradisjonene til Norge, hadde det vært deilig å begynne litt visjonært og til og med med sang – det jeg vanligvis ville ha gjort. Men jeg må begynne litt melankolsk og tørt med bare å beklage prosessen i denne saken og stille meg bak kritikken som flere av næringskomiteens medlemmer har rettet mot behandlingen av kvotemeldingen. Vi i Miljøpartiet De Grønne mener at Stortinget burde ha tatt seg tid til å behandle saken skikkelig. Det mest kritikkverdige med prosessen er at Stortinget ikke har fått skikkelig anledning til å sette seg inn i konklusjonene til Riksrevisjonen. Etter at Riksrevisjonens rapport ble lagt fram 28. april, fikk komiteen to dager på å gå igjennom en rapport som Riksrevisjonen altså har brukt ett og et halvt år på. Et sånt hastverk er helt unødvendig, og for meg er det helt uforsvarlig og uforståelig. Det gjør at Stortinget leverer en mindre kunnskapsbasert innstilling – det har blitt veldig åpenbart. Det svekker tilliten til fiskeripolitikken. Det gir økt konfliktnivå. Det er rett og slett dårlig politisk håndverk fra regjeringspartiene. Denne saken hadde fortjent bedre. Fisken har gitt mat på bordet og livsgrunnlag langs kysten gjennom tusen år. Den har skapt arbeid, inntekt og velstand for generasjon etter generasjon. Sånn skal det fortsatt være for de generasjonene som kommer etter oss. Men i vår tid kreves det aktiv politikk hvis vi skal bevare fisken som en felles ressurs. Riksrevisjonens rapport har påpekt at endringene i kvotesystemet har ført til mindre fiskeriaktivitet i flere kystsamfunn, og for dem som har fulgt saken i noen år, er vel ikke det noen overraskelse. Det er ikke så rart at aktiviteten faller. La meg ta noen eksempler på hvorfor: Eierskapet til fartøy med kvoter er blitt konsentrert på stadig færre hender. Ungdom som ønsker seg et yrkesliv som fisker, må skaffe til veie 5–6 mill. kr for å kjøpe rettigheter til å fiske gjennom kvoter. 95 pst. av trålernes fangst fryses om bord og bidrar dermed ikke med nødvendig råstoff til videreforedling og videreforedlingsindustrien i Norge. Enorme ressurser lastes og sendes til Polen eller Kina for filetering der, for så å sendes halve jorda tilbake og ende opp i norske frysedisker og hos norske forbrukere. Denne utviklingen er skadelig for både mennesker og miljø. Derfor hadde vi trengt en fiskeripolitisk snuoperasjon i Stortinget i dag. I årene som kommer, må Norge bygge mange nye arbeidsplasser basert på fornybare ressurser. Da må vi sikre at kystsamfunnene gjennom en ansvarlig og bærekraftig fiskeriforvaltning gis tilgang på kvoter og fangst. I tillegg bør det være en selvfølge at de fornybare ressursene foredles langs vår egen kyst, noe som skaper arbeidsplasser, gir levende lokalsamfunn og ivaretar lange tradisjoner i Norge. Når Norge de neste årene skal gjennom en grønn omstilling, bort fra olje, må vi satse mer på arbeidsplasser basert på de fornybare, levende, biologiske ressursene som Norge er så rikt på, ikke satse mindre på dem. Da trenger vi at det bor folk også der disse ressursene er. Derfor mener Miljøpartiet De Grønne at en større andel av fisken bør disponeres av kystfiskeflåten. Sentraliseringen av mottaksstrukturen må stanses, sentraliseringen av eierskapet i fiskeflåten må stanses, og vi trenger nye tiltak for å begrense mengden fisk som føres ut av landet for bearbeiding. Vi mener regjeringens melding bidrar til å videreføre en negativ trend som ikke utnytter de mulighetene fiskeressursene gir oss for å skape liv, aktivitet, forutsigbarhet og bosetting langs kysten. Vi støtter derfor forslaget fra Senterpartiet og SV om å sende meldingen tilbake til regjeringen, og vi legger fram et eget forslag om å redusere momsen for lokalt foredlet sjømat, sånn at vi styrker konkurranseevnen til fiskeforedlingsindustrien i Norge. Med det tar jeg opp vårt forslag.