Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-11-04:
La meg først få takke representanten Bollestad for å reise en viktig debatt. Og la meg også innledningsvis slå fast at ingen foreldre skal måtte oppleve å utsettes for press til å ta abort. Beslutningen om å ta abort eller ikke er et personlig og selvstendig valg, der foreldrene selv må føle hva de ønsker for sine og sine barns liv. De må møtes med respekt og omsorg uansett hvilket valg de tar. Når en blir gravid og bærer et alvorlig sykt barn, skal kvinnen og hennes ledsager få all den informasjon de vil trenge for å gjøre opplyste valg: kunnskap om diagnosen, muligheter for behandling, hvilke omsorgsoppgaver som venter for foreldrene, og ikke minst hvilket liv barnet er forventet å leve med diagnosen. Det er relevant å få kunnskap om hvordan barn med diagnosen lever i vårt samfunn i dag. Uvissheten er det verste – mangel på informasjon skaper utrygghet for foreldrene. Derfor er det en klar mangel i vårt helsesystem når foreldre opplever ikke å få den informasjonen de har behov for. Det er flere foreldre som ikke bare bekymrer seg om sykdommen og behandlingen i seg selv, men også om barnet vil kunne leve et godt liv. Vil vi kunne gi barnet den hjelpen som trengs? Mange trenger svar på hvordan de som foreldre kan klare å takle en omveltning i hverdagen, slik det blir for mange foreldre som får et alvorlig sykt barn. Da trenger foreldrene også informasjon om hvilke ordninger som finnes for barn med alvorlig sykdom, hvilke hjelpemidler som er tilgjengelige, og hvilke muligheter de vil ha for assistanse fra det offentlige. Det er avgjørende at foreldrene møtes med stor åpenhet. Når kommende foreldre mangler informasjon, kan det bety at de tar en beslutning de ikke er komfortable med, og det er beklagelig. Jeg er derfor glad for at helseministeren har bedt de regionale helseforetakene om å redegjøre for hvordan de sikrer god behandling og oppfølging av disse foreldrene. Fremskrittspartiet arrangerte for en tid siden sammen med flere andre partier her på Stortinget et seminar om trisomi. Flere foreldre deltok på seminaret og delte sine erfaringer med politikerne til stede. Flere ga uttrykk for at de ikke fikk god nok informasjon av sykehuset da de ventet barnet. De opplevde stor variasjon mellom sykehusene i hvilken informasjon som gis om diagnosen. Flere foreldre viste også til ulike erfaringer med hvilke behandlingsmuligheter de får presentert for sine barn. Disse variasjonene er ikke heldige. Jeg har respekt for at det kan være vanskelig å vurdere om et barn er levedyktig, eller om diagnosen vil være uforenlig med liv. Men forskningen går fremover. Vi har utviklet bedre behandlingsmetoder, og i dag ser vi at flere barn med trisomi 13 og 18 lever gode liv i mange år. Jeg ønsker ikke at foreldrene skal bekymre seg for hvilken oppfølging de får fra sykehuset. De skal få informasjon, oppfølging og omsorg fra helsepersonell, som gir et nyansert bilde av det å vente et barn som er alvorlig sykt. For det som er riktig for én, er ikke nødvendigvis riktig for en annen, og det skal sykehusene være ydmyke overfor. Jeg ønsker at vordende foreldre skal få rom i den korte tiden de har mulighet til å ta en så stor og mektig avgjørelse, til å tenke igjennom de følelsesmessige aspektene ved dette. De skal slippe å bruke denne tiden på å strebe etter informasjon fra helsepersonell. Foreldrene skal oppleve trygghet for at barnet de gir livet, skal få den verdigheten som alle barn fortjener, og trygghet for at barnet får den hjelp og behandling som er nødvendig for å kunne leve et så godt liv som mulig.