Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Lovforslaget som saksordføreren har redegjort for, er helt konkret en oppfølging av sammenslåingen av Statoil og petroleumsvirksomheten til Hydro, og av Regjeringens og flertallets klare intensjon om å kjøpe opp aksjer i det sammenslåtte selskapet. Bakgrunnen for lovendringsforslaget er at Stortinget allerede – og jeg understreker allerede – har vedtatt at statens eierandel i det sammenslåtte selskapet over tid skal økes fra 62,5 pst. til 67 pst. Med dette har Stortinget fulgt opp intensjonene i forbindelse med børsnoteringen av Statoil i 2001 om minst 67 pst. eierandel i Statoil. Når det gjelder denne saken, er det viktig å understreke at i dag er inntektene til Statens pensjonsfond definert i pensjonsfondsloven. I inntektene til Statens pensjonsfond – Utland inngår salg av aksjer i Statoil, fratrukket eventuelle statlige kapitalinnskudd i selskapet. Det lovforslaget som Regjeringen har fremmet gjennom denne proposisjonen, sikrer en symmetrisk behandling av kjøp og salg av aksjer. Lovens definisjon av netto finanstransaksjoner utvides til også å omfatte statens kjøp av aksjer i den sammenslåtte StatoilHydro. Regnskapsteknisk vil kjøp av aksjer i det sammenslåtte selskapet defineres som finanstransaksjoner og dermed være en formuesplassering som ikke påvirker overskuddet for Statens pensjonsfond – Utland, slik det framkommer i regnskapet. Etter vår mening er det viktig og riktig at staten over tid øker sin andel i StatoilHydro til 67 pst. Jeg viser til at kjøp av aksjer i StatoilHydro i henhold til lovforslaget finansieres av midler som ellers hadde vært overført til Statens pensjonsfond – Utland. Motstykket til denne investeringen er en avkastning i form av utbytteutbetalinger i framtiden. Dette er etter loven en del av kontantstrømmen som overføres til Statens pensjonsfond – Utland. Opposisjonen bruker bred plass i sine merknader på å fokusere på at forslaget og vedtaket om å kjøpe seg opp til 67 pst. i det fusjonerte selskapet er unødvendig, både av kommersielle, finanspolitiske og oljepolitiske hensyn. Dette er ikke tema i det framlagte lovforslaget, da dette, som opposisjonen kjenner veldig godt til, allerede er grundig drøftet og ikke minst debattert og vedtatt av Stortinget. Det framstilles nesten slik at vi nå skal behandle spørsmålet om å kjøpe seg opp. Dette vedtaket er fattet, enten opposisjonen liker det eller ikke. Fremskrittspartiet peker bl.a. på at et så høylytt kommunisert kjøp av aksjer vil presse aksjekursen ytterligere opp, slik at de reelle kostnadene vil kunne bli høyere. Det hevdes videre at inntil 25 milliarder kr vil kunne bli sprøytet inn i norsk økonomi på relativt kort tid. De gjør et stort nummer av at det ifølge Regjeringens egen retorikk i andre sammenhenger vil skape inflasjon, høyere rente, press på kronekursen og på sikt føre til utflagging av norske arbeidsplasser. Til dette vil jeg bemerke at Regjeringens intensjon som kjent er at kjøp av aksjer i StatoilHydro skal skje i markedet over tid. Videre vil virkningene for økonomien av at staten kjøper aksjer i det sammenslåtte selskapet, etter alt å dømme være små. Aksjonærlister viser at det foruten staten i hovedsak er utenlandske investorer som eier aksjer i StatoilHydro. Om staten kjøper aksjer fra disse investorene, vil virkningen være at de vil justere sammensetningen av sin formue ved å redusere sine investeringer i StatoilHydro. Samtidig vil kjøp av aksjer i selskapet innebære omplassering av en svært liten del av statens formue. Ser vi disse to forholdene i sammenheng, vil de samlede virkningene på norsk økonomi trolig bli veldig, veldig små. Jeg har også lyst til å fokusere på et oppslag i Dagsavisen på forsommeren i år. Fremskrittspartiets næringspolitiske talsmann Øyvind Korsberg uttalte seg da til Dagsavisen om et annet oppkjøp. Representanten Korsberg uttalte at Fremskrittspartiet ville gi Hydro 10 pst. av Statens pensjonsfond – Utland til et mulig oppkjøp av den kanadiske energigiganten Alcan. Dette kunne dreie seg om den nette sum av 180 milliarder kr. Så redegjør representanten Korsberg for at Fremskrittspartiet i utgangspunktet ønsker å redusere statens andel i Hydro til 34 pst. Så langt er det i god FrP-ånd. Så kommer det interessante, og det er følgende uttalelse: «(…) om Regjeringen vil beholde 44 pst., vil vi støtte også det.» (…) Beløpet som vil medgå til dette, er ifølge Korsberg ikke så veldig interessant – det skal ikke stå på penger. Så er jeg ikke dummere enn at jeg ser at det også er et annet syn i Fremskrittspartiet, bl.a. uttrykt gjennom representanten Christian Tybring-Gjedde. Her tales det i tunger, iallfall med to tunger. Avslutningsvis vil jeg anbefale finanskomiteens innstilling.