Trine Skei Grande (Venstre), 2012-02-07:
Voldtekt er den mest krenkende handlinga vi kan tenke oss. Voldtekter er grusomme, og de er i et så stort omfang at de angår oss alle i vårt samfunn. Overfallsvoldtekter har en spesiell virkning på samfunnet fordi de angår vår ferdsel i det offentlige rom. De gjør oss mer redde, men de påvirker også vårt syn på det offentlige rom. For meg som er en voksen dame, boende på østkanten i Oslo, er ikke redselen for å gå i gatene det store. Men jeg bor i et område der det – bare noen meter fra mitt soveromsvindu – er begått noen av de verste overfallsvoldtektene i Oslo. Det betyr at hver gang du våkner om natten av at noen skriker, tenker du: Er det nå du skal ut og hjelpe noen? Derfor påvirker dette hele synet på hvordan du opplever det offentlige rom, det påvirker hvordan du opplever byen din, og det påvirker folks trygghet. Sjøl om du ikke anser deg sjøl som et potensielt offer, så ser du deg som en byborger som ønsker å være til stede for folk. Derfor har overfallsvoldtekter en annen virkning – i tillegg til det menneskelige – og derfor er det også veldig farlig, det som skjer fra Stortingets talerstol akkurat nå, nemlig at man definerer at voldtekter bare blir begått av noen. Det er sant at noen av dem som er dømt for overfallsvoldtekter – som er en veldig, veldig liten del – har innvandrerbakgrunn. Men hvis noen hadde brydd seg med å ringe etterforskerne på dette avsnittet og spurt dem hvordan voldtektsofrene beskriver overgriperen – jeg snakket med dem som har analysert de 20 siste overfallsvoldtektene i Oslo – så har de ett likhetstrekk: De vet ingenting om overgriperen. De vet ingenting om hudfarge, de vet ingenting om hårfarge, de vet ingenting om klær og antrekk. De vet ingenting, for de så aldri noe. Likevel slår vi fra Stortingets talerstol fast hvordan vedkommende så ut. Det må vi passe oss for, for det betyr at vi ikke passer oss for de riktige typene i byen, og det betyr at det kan hemme etterforskning, hemme tankegang og hemme oss i å få tatt disse mennene ut fra gata. For overfallsvoldtekt og voldtekt er mye mer sammensatt enn som så. Derfor må man ha stor variasjon i virkemidler for å nå det vi skal. Vi klarte det jo i Oslo før jul. Da politiet virkelig la seg i selen, da Oslo-folk virkelig la seg i selen og alle bestemte seg for at sånn skulle vi ikke ha det i byen vår, så klarte vi det. Da gikk tallene ned, det virket. Men vi må bruke alle virkemidlene, hele tida, for å ta tak i det. Vi må ha eksperter innenfor politiet som kan akkurat dette, vi må ha leger som kan akkurat dette, for det er noe helt annet å få inn ei jente som bare trenger legehjelp, og ei som trenger bevisopptak. Det er en ganske annerledes oppgave. En vanlig lege er ikke trent til det, en vanlig lege er trent for å ta vare på jenta, sånn at hun ikke skal få langvarige skader. Det å ta opp bevis i en straffesak er noe helt annet. Det krever en spesiell kompetanse, og den kompetansen må være der. All helsehjelp knyttet til dette må være gratis. Det er ingen som skal måtte gå og tenke om en har råd til å betale egenandelen når en trenger psykologhjelp eller legehjelp. Venstre stemmer derfor for forslag nr. 1, som var vårt opprinnelige. Vi stemmer også for forslag nr. 3. Det er for oss helt uforståelig at man ikke skal la alle få lov til å bidra for å samle bevis i denne omgangen – det gjelder DNA. Så skjønner jeg litt av frustrasjonen til SVs representant, men jeg syns også de kan ta den internt i regjeringa hans, for representanten Klinge høres ut som en virkelig ur-senterpartist når hun uttrykker at straffedømte bør holdes inne. Straffedømte skal sitte i fengsel og sone straffen for det han faktisk har gjort. En skal ikke lage noen egen innhegning for dem. Har du gjort en kriminell handling, skal du settes i fengsel for å sone for den handlinga. Det anser jeg som vanlig rettspraksis i dette landet. Det å prøve å bruke det som en «omveiformulering» for å tekkes fremskrittspartivelgere, syns jeg er ufint, også i denne regjeringa.