André N. Skjelstad (Venstre), 2005-12-19:
Jeg takker først interpellanten for at han tar opp en interessant problemstilling. Venstre har helt siden 2001 arbeidet for økt arbeidsinnvandring, det er rett og slett fordi den framtidige velferdsutviklingen er avhengig av at vi klarer å tiltrekke oss – og holde på – nok kvalifisert arbeidskraft. Venstre stod dessverre sørgelig alene om dette i 2001. Men i Sem-erklæringen ble saken tatt opp på dagsordenen, og Kommunal- og regionaldepartementet la fram en sak til høring. Vi har i dag en ordning med jobbsøkervisum, og regjeringen Bondevik II gjennomførte en god del liberalisering på det området. Etter Venstres syn er det åpenbart at verdiskaping og velferd er avhengig av økt arbeidsinnvandring. Vi får rett og slett ikke nok arbeidstakere i Norge på egen hånd i årene framover. I Soria Moria-erklæringen står det kun ett sted om arbeidsinnvandring, under headingen «Sosial dumping». For Venstre har det lenge vært helt klart at skal vi få til en verdiskaping og sikre den framtidige velferden i dette landet, vil vi være avhengig av økt arbeidsinnvandring. De demografiske forholdene og situasjonen i det norske arbeidsmarkedet tilsier av vårt behov for kvalifisert arbeidskraft innen en rekke sektorer vil måtte bety at vi trenger arbeidsinnvandring i framtiden. Den arbeiderpartidominerte regjeringen gikk til valg på å skaffe 10 000 nye sett hender i pleie- og omsorgssektoren. Og det er ingen tvil om at vi trenger flere hender i denne sektoren. Samtidig finnes det mange som banker på vår dør og gjerne vil inn i dette landet for å gjøre en jobb, tjene penger og bygge opp en framtid for seg og sin familie. For et Venstre-menneske står det stor respekt av det å søke arbeid og derigjennom velferd og trygghet for seg og sine. Et viktig moment for Venstre er at arbeidsinnvandring vil utvide friheten for borgere i land utenfor EØS til å kunne reise og etablere seg i ulike land i verden. Det er en grunnleggende liberal respekt for enkeltmenneskets frihet. I denne sammenheng er det også på sin plass å minne om at Norge, da vi var et av Europas fattigste land, eksporterte en stor del av sin befolkning til Amerika. Dette spørsmålet handler også om synet på immigrantbefolkningen vår. Hvis den eneste måten å komme inn i dette landet på, er gjennom asyl- og flyktninginstituttet, får vi en type immigrantbefolkning som gjør at vi ikke nødvendigvis tiltrekker oss dem som ganske enkelt kommer hit fordi de har lyst til å skape en framtid for seg og sin familie. Nye hender, bl.a. i pleie- og omsorgssektoren, er bra, men vel så viktig som kvantiteten er kvaliteten. Pleie- og omsorgssektoren sliter allerede i dag med rekruttering av kompetent arbeidskraft. Det er nærliggende å stille Regjeringen spørsmål om det innen utdanningsfeltet er lagt en strategi for hvordan flere skal kunne utdanne seg innen de relevante yrkene. Vil det f.eks. bli utdannet flere leger, slik at alders- og sykehjem får tilstrekkelig tilgang på kompetente medisinere? Vil det bli opprettet flere klasser på sykepleierhøyskolene? Hvordan henger dette sammen med Regjeringens politikk overfor private høyskoler, som vi på nyhetene på torsdag så kunne medføre at bl.a. Lovisenberg diakonale høgskole må kutte etterutdanningen av 500 sykepleiere i eldreomsorgen? Samtidig vet vi at mennesker som er utdannet i utlandet, sliter tungt med å få sine utdannelser godkjent i Norge. Det er et høyst relevant spørsmål om Regjeringen tar tak i dette leddet i arbeidet med å sikre kvalitativt god og tilstrekkelig arbeidskraft i årene framover. Ting henger sammen, som det heter, og Regjeringens politikk i forhold til å sikre nok kompetent personell må henge i hop med deres utdanningspolitikk.