Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-06-19:
Denne uken besøkte jeg familiebedriften Lerum i Sogndal i Sogn og Fjordane. Det er en familiebedrift som videreforedler norske landbruksprodukter, frukt og bær, og de produserer saft og syltetøy. I mer enn fire generasjoner, i over 100 år, har Lerum sammen med sine ansatte skapt verdier, skapt aktivitet og trygget arbeidsplasser. Det betyr mye for frukt- og bærprodusentene i distriktet at de har en bedrift som videreforedler deres landbruksvarer. Det betyr mye for befolkningen i Sogndal og i Sogn og Fjordane at de har en bedrift med 130 ansatte, en bedrift som skaper verdier, som trygger arbeidsplasser, og som skaper aktivitet. Det er mange slike bedrifter rundt omkring i vårt langstrakte land, bedrifter som holder velferden vår oppe, som skaper aktivitet, og som trygger arbeidsplasser. Dette er bedrifter som vi som politikere burde juble for, som vi burde legge til rette for. Men hva har disse bedriftene opplevd de fire siste årene? Jo, de har opplevd en regjering som har hatt en særdeles passiv næringspolitikk, men en svært aktiv skattepolitikk. For å ta familiebedriften Lerum helt konkret: Hva opplevde de da de skulle foreta sitt generasjonsskifte fra tredje til fjerde generasjon? Jo, da fikk de en kraftig skjerpelse av arveavgiften, for det var det den rød-grønne regjeringen gjorde for 2009; man økte arveavgiften ved generasjonsskifte i familieeide bedrifter. Akkurat i den fasen hvor en bedrift kanskje har behov for å foreta noen nye investeringer, noen nye satsinger, slår de rød-grønne til og ser at her har vi et skatteobjekt, her er det noen som vi kan skatte hardere. Hva har de videre opplevd? Jo, de har opplevd en regjering som gjennom fire år har økt eierbeskatningen – eller den særnorske formuesskatten. Familien Lerum – det er fem familiemedlemmer som driver bedriften – tar ut helt vanlig lønn, de har helt ordinære inntekter, men de må betale 350 000 kr samlet i formuesskatt. Det betyr at familien må ta utbytte av bedriften, tappe bedriften for kapital og sørge for at de pengene heller går til vår rike stat. Men det stopper ikke der, for i løpet av fire år har familiebedriften Lerum fått en produktavgift for å videreforedle norske landbruksprodukter som i 2009 tilsvarer 60 mill. kr. Det betyr 440 000 kr pr. arbeidsplass. 440 000 kr pr. arbeidsplass er en ekstra avgift som er kommet i løpet av denne fireårsperioden. Hvorfor bruker jeg dette eksemplet? Jo, fordi det handler om hvordan vi legger til rette for arbeidsplasser, hvordan vi legger til rette for aktivitet, hvordan vi trygger distriktene våre. Dette er midler som kunne ha blitt igjen i bedriften, som kunne ha blitt reinvestert i arbeidsplasser, som kunne ha bidratt til mer aktivitet, men isteden øker man skatten, og pengene går inn i den store statskassen. Vi i Høyre svarer på disse utfordringene i vårt opplegg. Vi fjerner arveavgiften, vi reduserer den særnorske formuesskatten og eierbeskatningen, vi halverer produktavgiften for familiebedriften Lerum, og vi reduserer arbeidsgiveravgiften, noe som ville betydd mye for dem, og svært mye for de mange små og mellomstore bedriftene i landet vårt. Jeg frykter at de rød-grønne partiene nå er i ferd med å bagatellisere den økonomiske krisen som rammer mange av våre lokalsamfunn. VG kunne på søndag fortelle at 51 000 bedrifter står på kanten av stupet – over 50 000 bedrifter. Konkurser kan ta 92 000 jobber i år, småbedrifter rammes hardt, og mange eiere er skamfulle. Som en av dem sier: Jeg føler det som et personlig nederlag når jeg sammen med mine ansatte gjennom mange år har drevet bedriften, og jeg må se dem i øynene og si at nå har vi ikke lenger jobb til dere. Det er dette vi må ta tak i, og det er nettopp for å bidra til å trygge jobber og til å skape mer optimisme at Høyre fremmer en rekke forslag. Jeg registrerer at man fra rød-grønn side i dag trøster seg med at det kanskje bare blir 120 000 – istedenfor 130 000 – arbeidsledige til neste år. Det er en fattig trøst. Jeg håper selvsagt at de har rett, men jeg frykter at de tar feil. Og jeg praktiserer i hvert fall privat at opplever jeg en usikkerhet, forsikrer jeg meg mot den usikkerheten for å få en større grad av trygghet. Høyres forslag i revidert nasjonalbudsjett om å gjøre det billigere å ha folk ansatt, få ned kostnadene ved å ansette flere, er en god forsikring mot eventuelle dårligere tider. Det er derfor Høyre fremmer forslag om å redusere arbeidsgiveravgiften og også å redusere den særnorske eierbeskatningen. Jeg hører representanten Reidar Sandal avviser Høyres forslag med at dette forslaget ikke er treffsikkert. Nei, det kan, ifølge Sandal, til og med treffe bedrifter som går bra. Da er mitt svar: Så fint! Er det ikke flott at bedrifter som går bra, kan få redusert sine kostnader ved å ha folk ansatt, i den situasjonen vi nå er i, og at de kanskje kan ansette noen flere, skape noen flere ringvirkninger? For det er ringvirkningene vi er avhengige av å få til når vi skal få Norge ut av krisen, skape mer optimisme og trygge flere arbeidsplasser. Det er derfor Høyre også fremmer forslag om en stor satsing på kunnskap og forskning, og bedriftsintern opplæring. Det er det vi må gjøre i en situasjon hvor vi har hatt en regjering som har praktisert hvileskjæret innenfor høyere utdanning og forskning, når vi skal sørge for at vi kommer styrket ut, og at vi også får frem de bedriftene som skal bære velferden vår i fremtiden. Ja, da må vi satse på kunnskap og forskning, da må vi satse på og investere i de ansatte. Det er derfor Høyre bruker 200 mill. kr på bedriftsintern opplæring. For i tillegg til redusert arbeidsgiveravgift forteller de små og mellomstore – og også de store – bedriftene til meg at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å sørge for at vi investerer i de ansatte, slik at de ansatte får mer kompetanse og vil være styrket når vi etter hvert kommer ut av den økonomiske krisen. Høyre foreslår også en satsing på miljø. Jeg mener det er viktig at vi i den krisehåndteringen vi nå er opptatt av, nemlig finanskrisen, sørger for at vi trygger jobbene og skaper mer optimisme, men vi må også ta tak i klimakrisen. Vi må se dette i sammenheng. Derfor fremmer vi sammen med flere av de andre borgerlige partiene forslag om at det skal bli gunstigere å investere i ny fornybar energi. Det har også tidligere statsråder i den rød-grønne regjeringen sagt, at det åpenbart er krefter internt i Regjeringen som har motarbeidet en storsatsing på ny fornybar energi. Der ønsker vi å gi de kreftene som er for å satse på mer ny fornybar energi, drahjelp i dette reviderte nasjonalbudsjettet. Derfor foreslår vi bedre avskrivningsregler for investeringer i ny fornybar energi. Vi foreslår også at Norge i 2010 skal slette klimakvoter istedenfor å selge dem til EU, slik at europeisk industri kan øke sine utslipp. Alternativt kan vi bruke salgsinntektene fra klimakvotene til å investere i utslippsreduserende tiltak i Norge. Jeg vil ikke kalle det dobbeltmoral, men jeg mener at i hvert fall er det noe som ikke er som det skal være, når Norge tjener en masse penger på å selge kvoter til EU, noe som innebærer at de kan øke sine utslipp, istedenfor at vi gjorde noe som kunne monne og slettet noen av disse klimakvotene. Der inviterer vi i dag de rød-grønne partiene i et konkret forslag, til å se fremover mot 2010 og være med i en diskusjon om hvordan vi skal håndtere de overskuddskvotene som Norge har. Jeg har registrert at jeg har fått litt ekstra taletid, siden dette kom litt sent i gang. Jeg takker for det, og tar opp de forslag som Høyre enten fremmer alene eller sammen med andre partier.