Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-12-18:
Dette dreier seg om respekt for bevilgningsreglementet og budsjettsystemet, sa Jan Tore Sanner nettopp. Dette dreier seg like mye om respekt for stortingsflertallets tidligere vedtak. Jeg har lyst til å sette dette inn i en litt større sammenheng, i og med at den debatten vi nå har, er en del av salderingsdebatten, og vil fortsette i morgen. Det er ganske forunderlig at et beløp på 54 mill. kr kan avstedkomme så mye engasjement fra de tre regjeringspartiene, sett i sammenheng med hvilke størrelser som de facto samlet ligger i nysalderingen. De tre regjeringspartiene forholder seg med et langt gjesp til følgende to fakta: Det faktum at det har blitt innbetalt over 15 milliarder kr mer i skatter i løpet av 2001, synes ikke å bekymre de tre regjeringspartiene nevneverdig. Det er et faktum at Stortinget høsten 2000, da vi vedtok budsjettet for i år, bestemte seg for å bruke 12 oljemillarder kr. Det beløpet ble senere nedjustert i forbindelse med revidert budsjett i år til 3,7 milliarder kr. Regjeringen har nå, på grunn av at man har fått så store skatteinntekter, funnet at man ikke skal bruke dem i det hele tatt – og forholder seg til det med et stort gjesp. Her kunne man jo ha gjort noe! Her kunne man, istedenfor å bruke argumenter som Jan Tore Sanner nettopp gjorde, istedenfor å være fanatisk opptatt av at man muligens sklir med noen få milliarder kroner fra et år til et annet, ha gjort noe. Hva med det faktum at man istedenfor å bevilge til gode formål, sklir mange penger som Stortinget har vedtatt brukt, inn på oljefondet? Det blir helt parodisk når man under finansdebatten har tilnærmet hysteriske tilstander, der taler etter taler etter taler står på denne talerstol og forteller om betydningen av at man ikke skal bruke én eneste krone mer eller én eneste krone mindre. Det er akkurat slik Regjeringen nå har bestemt at vi må ha det, for at norsk økonomi skal bli bra, og for at vi skal få renten til å bli slik og utviklingen til å bli sånn. Men når man i løpet av året har betydelige avvik – vi snakker om avvik i milliardklassen – får man altså et langt gjesp. Det skal man ikke bekymre seg over i det hele tatt. Men å lage en formaliadebatt om 54 mill. kr fordi regjeringspartiene har tapt en politisk sak, skal man altså gjøre. Det synes jeg er svært urimelig. Jeg har også i det perspektivet lyst til å minne om den debatten vi hadde for bare en ukes tid siden, da denne salen tok stilling til hvordan norske styrkebidrag til Afghanistan skulle være. Den debatten kom rett etter at vi hadde vedtatt budsjettet for neste år. Rett etter at det vedtaket var fattet, fant Regjeringen ut at det var mulig at man ville komme til å overskride mange bevilgninger som følge av Norges mulige engasjement i Afghanistan. Da vi i den sammenheng brakte budsjettspørsmålet på banen, fikk vi beskjed om at det var uverdig å bringe budsjettspørsmålet på banen når vi diskuterte noe så viktig som norsk deltakelse i Afghanistan. Hva er uverdig? Hvis vi foreslår å gjøre noe med de uverdige forholdene i norsk helsevesen eller med de uverdige forholdene når det gjelder økning i kriminaliteten, kommer de samme partiene løpende og sier: budsjett, budsjett, budsjett! Men fordi regjeringspartiene selv hadde et annet utgangspunkt, skulle man altså ikke blande inn slike småting som budsjettspørsmål. Det sier noe om hvordan hele denne budsjettprosessen er, og det sier noe om at man må sørge for å få satt dette i perspektiv før man går fullstendig av skaftet for 54 mill. kr.