Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-10:
Gata er for alle, skolen er for alle, kinoen er for alle, sang elever fra Hanstad skole i Elverum på Stortinget forrige tirsdag. Da hadde de et teaterstykke som tok for seg de viktigste prinsippene i den loven vi behandler i dag. For det handler om at alle skal være likestilt i samfunnet. Ulike mennesker skal ha like muligheter. Hovedinnfallsvinkelen til politikken for å sikre mennesker med nedsatt funksjonsevne flyttes fra sosialpolitikken til likestillingspolitikken, og det er bra og på tide. Det er et meget viktig grep. Det skal altså ikke bare handle om kompenserende tiltak, slik det har vært til nå, men om endringer i samfunnet, slik at samfunnet tilpasses alle innbyggerne - ikke bare flertallet. Derfor er det viktig og nødvendig å ha begrepet «likestilling » som prinsipp inn i formålet i loven i tillegg til begrepet «likeverd ». Jeg håper at Høyres og Fremskrittspartiets motstand mot dette er ugjennomtenkt, og at de også vil innse at loven og målet er samfunnsmessig likestilling, og at de faktisk ikke er imot det. Teaterstykket som ble framført av Hanstad-elevene, er et fint bilde på nettopp det. Gutten som hadde kromosomfeil og ikke klarte å åpne makrellbokser uten å søle, ble gjort til et problem, der behandlingsapparatet og samfunnet herset med ham for å rette opp hans funksjonsnedsettelse, inntil vennene sa stopp og erklærte: Nå er det nok, han hører til slik som han er. Vi kan kanskje forandre på makrellboksen. - Så enkelt kan det tenkes, og så riktig kan det tenkes. Det er den innfallsvinkelen vi skal ha heretter. Det handler om det som elevene sang om: holdninger og fysisk tilgjengelighet. Loven er første steg på vegen for å fjerne det diskrimineringshierarkiet som vi har hatt til nå, der personer med funksjonsnedsettelser faktisk har vært nederst. I holdningsendringsdelen av loven har vi forsterket vernet ved at aktivitetsplikten skal følges av en rapporteringsplikt. Det vil gjelde 1,4 millioner arbeidstakere. Aktivitetsplikten gir offentlige og private arbeidsgivere et viktig instrument for å bli bevisstgjort på handlinger og holdninger, for i egen virksomhet å kunne endre den når man oppdager at den måten man f.eks. rekrutterer på, forfremmer og ansetter på, er direkte eller indirekte diskriminerende. Man må altså fokusere på å arbeide systematisk med dette, ikke bare måtte forandre seg når man blir anklaget i en sak. Da vi behandlet diskrimineringsloven, altså implementeringen av FNs rasismeparagraf, var Ronald Craig ved Norsk senter for menneskerettigheter på høring i komiteen og tok sterkt til orde for aktivitetsplikt, nettopp fordi han mente at man flytter arbeidet mot diskriminering fra en retroaktiv individuell klagebehandling til en proaktiv forebygging uavhengig av klage. Jeg mener at det er svært viktig, og jeg vil tro at norske bedrifter bør ta imot dette med takk og utstrakt hånd, slik at det faktisk er mulig å snu de holdningene som bl.a. representanten Høie fra Høyre var oppe og snakket om. Så se ikke så mørkt på aktivitetsplikt og rapporteringsplikt! Vi tror at det virker bra. Lovparagrafen er nå blitt skjerpet på flere områder, bl.a. med formålsparagrafen. Videre er kravet om å ta opp direkte diskriminering senket fra «særlig ufordelaktig » behandling til at man ikke «stilles dårligere enn andre ». Kravet om at en person må ha nedsatt funksjonsevne for at loven skal kunne brukes, er fjernet, og Regjeringen innfører altså denne aktivitets- og rapporteringsplikten. For å kunne reise sak om oppreisning og erstatning etter loven er kravet om særlig grov uaktsomhet fjernet til fordel for «uaktsomhet ». På denne måten vil loven gi et sterkere vern for dem som berøres. I tilgjengelighetsdelen innføres det tidsfrister for ny og eksisterende IKT, nybygg og anlegg og nye samferdselsinvesteringer. Disse tidsfristene er eksakte frister, og derfor mener jeg at forslaget fra bl.a. Kristelig Folkeparti om dette er unødvendig. Tidsfristene for universell utforming av eksisterende bygg og anlegg skal komme i forskrift til ny plan- og bygningslov, som skal tre i kraft i løpet av 2009. Det er derfor uriktig når Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre påstår at universell utforming med denne loven ikke får en særlig sterkere stilling i det norske samfunnet. Både § § 9, 10 og 11 i denne loven gjør det. Det fastslås en generell tilretteleggingsplikt for offentlig og privat virksomhet som pålegger dem å arbeide planmessig og aktivt for universell utforming fra dag én. Tidsfristene for IKT, nybygg og anlegg og samferdselsinvesteringer gjør også det. Tidsfristene i forskriftene til ny plan- og bygningslov vil gjøre det. Nye bestemmelser med hensyn til planloven vil også gjøre det. På samferdselsområdet skal prinsippet også behandles i NTP, og det er viktig at alle de partiene som er opptatt av dette, nå sørger for at man prioriterer dette på samferdselsområdet. Der vet vi at kampen om kronene er sterk. Det er ikke måte på hvor mye penger enkelte partier i denne salen mener at vi skal bruke på å bygge veg. Da ønsker jeg at man også er i stand til faktisk å omprioritere noen av de pengene, slik at samferdselsinvesteringer også kommer på plass. Det å kreve universell utforming når det gjelder eksisterende bygg og samferdsel, forutsetter at vi legger inn penger til delfinansiering i budsjettene framover. Det er det som vil være prøvesteinen. Det er vi nødt til å gjøre hvis vi skal komme i mål. Særlig på samferdselssektoren mener jeg dette kommer til å bli krevende, nettopp fordi kampen om kronene er så sterk på det området i statsbudsjettet. Universell utforming er helt nødvendig som førende prinsipp, men ikke nok. Individuell tilrettelegging er også helt nødvendig, og det er nødvendig å arbeide med standarder for universell utforming, for på dette området skjer det utvikling hele tida. Derfor må det være tilgjengeligheten som skal være standarden for det vi krever. De tekniske løsningene kan sjølsagt hele tida forandre seg og forbedre seg. I samarbeid med interesseorganisasjonene er det nå innført strengere unntaksbestemmelser for kravene om universell utforming og plikten til individuell tilrettelegging, slik at det først legges vekt på at man skal utrede hvor mye man bedrer tilgjengeligheten for personer med funksjonsnedsettelse med det tiltaket som er foreslått. Til slutt vil jeg si litt om ratifikasjon av FN-konvensjonen. Den er viktig. For SV er det viktig at vi ratifiserer. Men det er viktig at vi har gjort den jobben som skal til for at vi skal kunne ratifisere og derved oppfylle de forpliktelsene vi har. Derfor er det så uhyre viktig at utredningen om varer og tjenester kommer i gang, og at man kommer i gang med de forholdsvis store endringer som må skje i vergemålslovgivningen. Dette henger sammen med artikkel 2 i FN-konvensjonen, som tar for seg begrepet «reasonable accommodation ». Universell utforming i seg sjøl er et riktig, viktig og bærende prinsipp, men det er altså ikke nok. Sjøl om en vare er universelt utformet, er det likevel ikke sikkert at alle kan bruke den, eller at alle får tilgang til varen. For at man skal kunne være likestilt i samfunnet, er det svært viktig at man faktisk også har lik tilgang til varer og tjenester. Det er en viktig del av samfunnslivet, og det er en veldig viktig del av hverdagslivet. Derfor er det svært viktig at denne utredningen nå kommer i gang, og jeg har lyst til å rose Regjeringen for at den har gjort det. Det var en mangel ved Syse-utvalgets utredning at man ikke hadde tatt for seg dette viktige punktet - noen diskuterer om det er riktig eller nødvendig i forhold til FN-konvensjonen. Jeg mener at det er det, fordi artikkel 2 er så klar på «reasonable accommodation », som begrepet heter på engelsk. Men poenget er at hvis vi skal nå målsettingen med loven, så må den være der, uansett. Det tror jeg nesten ikke det er mulig å bestride. Dette er en milepæl i arbeidet mot diskriminering og for likestilling. Jeg mener at mange i dag kan gratulere hverandre med godt arbeid, noe som vil bety mye. Nå må det arbeides beinhardt for å få loven til å bli respektert og brukt, og for å sikre penger til universell utforming også i eksisterende bygg og i transport, slik at det blir tilgjengelighet på like vilkår.