trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-05-11:
Eg skal ikkje forlengje debatten mykje, men eg har lyst til å seie at i debatten om jernbanen meiner eg det skjedde eit skifte i 2010. Da såg me den utfordringa som norsk jernbane hadde. Fram til det, i dette hundreåret, hadde me tatt vare på jernbanen. Da såg me at me måtte ta store steg og reelt sett investere i han, og det skjedde eit skifte i 2010. Nå er løyvingane frå 2010 og fram til 2021 meir enn tredobla, nesten firedobla, og det viser at me har hatt ein vilje til å satse på det. Så veit me at norsk jernbane likevel er gamal. Som eg sa: 90 pst. av den jernbanen me har, er meir enn 60 år gamal. Han treng vedlikehald. Og sjølv om me har auka løyvingane frå 2 mrd. kr til drift og vedlikehald i 2010 til meir enn 7 mrd. kr i 2021, er behovet stort. Og så vil eg kommentere det fleire har påpeikt, dette at nokre prosjekt er tatt inn, og at det blir antyda at me har tatt inn dei prosjekta som skulle passe oss i ein gevinstrealiseringsplan. Det dette handlar om, er at Bane NOR meiner det berre er det eine prosjektet dei sjølve hadde nok kontroll over til å inkludere i gevinstrealiseringsplanen. Dei to andre overtok dei så seint at mange av premissa allereie var lagde. Det var bakgrunnen for kvifor nokre prosjekt var med i gevinstrealiseringsplanen. Det var altså Bane NORs forslag, og Samferdselsdepartementet sa seg einig i den vurderinga i 2010. Så har me no dialog med Bane NOR om kva prosjekt som bør vere med i deira gevinstrealiseringsplan. Porteføljestyringa er veldig bra i så måte, for da går me eigentleg frå at me tenkjer prosjekt etter prosjekt, til at me ser heilskapen. Eg meiner denne debatten har avdekt at det vil vere eit gode, eit gode som eg trur det vil vere felles politisk einigheit om i denne salen.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Det er sterk kost fra Riksrevisjonen, og noe stort nærmere en helslakt av regjeringens jernbanereform er det vel ikke mulig å komme. Det skulle bli mye bedre på jernbanen, men realiteten er vel at det aldri har stått verre til. Et av poengene fra Riksrevisjonen er at Bane NOR ikke har et system som er godt nok til å måle produktiviteten i drift og vedlikehold av jernbanen. Det er ganske sterke ord. Men det som er oppsiktsvekkende, er at statsråd Hareide fortsetter på samme galeien som sine forgjengere, og at regjeringen går videre – med mer oppsplitting, mer privatisering, mer anbud, mer konkurranseutsetting. Nå er det drift, vedlikehold og beredskap av infrastrukturen vår som står for tur. Det som Spordrift enn så lenge holder på med, skal nå konkurranseutsettes og ut på anbud. Mener samferdselsministeren at vi får en bedre jernbane ved å holde på slik som regjeringen nå gjør?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Vi kan ta debatten om jernbanereformen seinere. Men når Riksrevisjonen sier at Bane NOR ikke har et system som er godt nok til å måle produktiviteten i drift og vedlikehold – og det er poenget og innfallsvinkelen her nå – skal likevel regjeringen legge det ut på anbud til private selskaper, altså drift, vedlikehold og beredskap av vår felles infrastruktur. Vi snakker ikke her om utbyggingsprosjekter, vi snakker om den daglige driften av infrastrukturen på banen vår, om skinner, sviller, teknisk infrastruktur, strøm osv. – når en ikke har et system som gjør at en i dag kan måle produktiviteten. Og så skal en nå ha det ut på anbud og kanskje slippe til mange ulike firmaer på ulike banestrekninger. Hvordan kan samferdselsministeren være sikker på at dette medfører en bedre jernbane?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Da går vi fra Equinor tilbake til Bane NOR og det Riksrevisjonen har sagt om Bane NORs drift, vedlikehold og investeringer. Bane NOR ble opprettet som følge av den såkalte jernbanereformen. Dette var – og er – et prestisjeprosjekt for den nåværende regjeringen, med litt ulik sammensetning, men Riksrevisjonen er ikke nådeløs når de nå har gått gjennom hvordan Bane NOR fungerer. Det er klart at når Riksrevisjonen sier at driftsstabiliteten ikke har blitt bedre, at Bane NOR ikke har god nok kostnadskontroll i store investeringsprosjekter, og at Bane NOR ikke har et system som er godt nok til å måle produktiviteten i drift og vedlikehold av jernbanen, er det alvorlig. Dette er svært sterke ord, og hvis dette hadde vært på skolen, tror jeg ikke regjeringen hadde fått bestått på denne eksamenen. Poenget med jernbanereformen, skulle en tro, var at en skulle få bedre jernbane. Det har vi ikke fått. Budsjettene øker kraftig, det har samferdselsministeren helt rett i. Det startet i 2005 under den rød-grønne regjeringen, og har fortsatt under denne regjeringen, rett skal være rett, men vi må også sørge for at stadig økende budsjetter medfører bedre jernbane. Denne rapporten og denne undersøkelsen er jo ikke noe bedre enn tidligere undersøkelser fra Riksrevisjonen om hvordan det står til på jernbanen. Jeg vil snarere si det motsatte. Det har blitt verre på jernbanen, og kontrollen og oversikten er dårligere. Og som om det ikke er nok: Vedlikeholdsetterslepet på jernbanen øker. Bare i år skriver regjeringen selv i statsbudsjettet at det øker med 1,3 mrd. kr. Sannheten er at jernbanereformen antakeligvis ikke ble gjennomført for å få en bedre jernbane, men at det var et ideologisk prosjekt. Linda Hofstad Helleland, som var leder av transportkomiteen, sa det antakeligvis riktig, det som var regjeringens tanke, at de skulle klemme mest mulig tannkrem ut av tannkremtuben. Vi har fått en masse selskaper og foretak på jernbanen, og vi har fått et nytt direktorat. Vi har et departement på toppen, vi har Jernbanedirektoratet, vi har Bane NOR, som eier infrastrukturen, vi har Spordrift, som drifter infrastrukturen, vi har Norske tog, som eier togene, vi har Mantena, som vedlikeholder togene, vi har Entur, som står for ruteopplysning og billettsalg, og vi har Vy, SJ og Go-Ahead, som kjører tog, og regjeringen vil ha enda flere selskaper. Her tror jeg ikke Riksrevisjonen blir arbeidsledig i årene som kommer. Det kommer nok mange undersøkelser fra Riksrevisjonen.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Der er jeg helt enig med samferdselsministeren, og bare for å få sagt det én gang til: Ja, bevilgningene til jernbaneformål har økt betraktelig, og samferdselsministeren la fram et godt jernbanebudsjett for 2021. Det er ingen tvil om at bevilgningene er økt betydelig de siste 15 årene, men det holder ikke bare med bevilgninger. Jo mer penger vi bevilger til jernbanen, jo viktigere er det at pengene brukes på riktig måte, og at vi får igjen for de pengene det som storting og regjering har satt seg som mål. Det er det Riksrevisjonen påpeker i undersøkelsen. Vi kan diskutere jernbanereform og ha ideologiske debatter, men Riksrevisjonen sier jo at slik Bane NOR styres i dag, får vi ikke nok igjen for pengene, og det fungerer ikke bra nok. Jeg har lest Riksrevisjonens undersøkelse, og jeg fulgte også med på høringen som kontrollkomiteen hadde i saken. Jeg bet meg bl.a. merke i hvordan Bane NOR-sjefen beskrev hverdagen på jernbanen. Dette må samferdselsministeren og regjeringen ta alvorlig. Bane NOR eies av Samferdselsdepartementet, men Bane NOR får bevilgningene sine gjennom Jernbanedirektoratet, gjennom en mengde avtaler – et svært komplisert styringsverk med Samferdselsdepartementet som eier. Samferdselsdepartementet bevilger pengene til Jernbanedirektoratet, som igjen har avtale med Bane NOR. En må jo se at dette er et veldig komplisert system. Og når en i tillegg har mange, mange aktører på jernbanen – antall selskaper bare popper opp, og det kommer flere og flere – er dette et system som er vanskelig å styre. Det sier seg selv at det er fort gjort å miste oversikten. Det synes jeg regjeringen og samferdselsministeren må ta veldig alvorlig. Når vi bevilger så mye penger som vi nå gjør til jernbanen, må vi forsikre oss om at vi får tilsvarende god jernbane ut av alle de midlene som brukes. Derfor håper jeg at samferdselsministeren legger seg alvorlig på minnet det Riksrevisjonen tar opp. Det har han allerede sagt, og bra er det, men jeg er usikker på om regjeringen er villig til å gjøre endringer i prestisjeprosjektet sitt, jernbanereformen, med oppsplitting, privatisering og konkurranseutsetting. Nå er det altså drift, vedlikehold og beredskap på jernbanen en ikke har oversikt over, som skal konkurranseutsettes og ut til selskaper så vi får enda flere aktører. Jeg tror det er en dårlig idé. Jeg er redd vi får flere undersøkelser fra Riksrevisjonen som påpeker at dette ikke fungerer.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Det har som vanlig vært litt korrespondanse mellom komiteen og utenriksministeren, og utenriksministeren har også skrevet ganske omfattende svar til Riksrevisjonen. Ett av spørsmålene som ble stilt fra komiteen, var i forbindelse med at vi hadde opplysninger fra Statistisk sentralbyrå om at det i 2020 ble eksportert strategiske varer for 8 mill. kr til De forente arabiske emirater. Da svarte utenriksministeren: «Dette systemet er utviklet for toll- og avgiftsformål, ikke for å ivareta eksportkontroll og internasjonale ikke-spredningsforpliktelser. Det er derfor vanskelig for Utenriksdepartementet å kommentere SSBs tall konkret(…) (…) Statsråden nevner i innlegget sitt at det gjøres et godt arbeid på E-lisens og TVINN. Kan hun si litt mer om status for det arbeidet?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Jeg takker for svaret; jeg er veldig interessert i dette. Riksrevisjonen skriver i rapporten sin at dersom Utenriksdepartementet hadde hatt tilgang til tolldata, ville departementet hatt større mulighet til selv å avdekke slike brudd på lisensvilkårene. Er det snakk om å få tilgang til de dataene som tolletaten har, eller er det snakk om å bygge opp et nytt system?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Takk til statsråden for et grundig innlegg og også for grundige svar både til Riksrevisjonen og til komiteen. Jeg synes finansministeren er offensiv, og viser til at det er satt i gang et stort arbeid bl.a. innenfor tolletaten som han refererer til. Det siste han sa i innlegget sitt, var jo at tolletaten nå styrker kontrollen med strategiske varer, og det skjer åpenbart en del omorganiseringer. Da handler mitt spørsmål om at dette må jo koste litt. Det må jo kreve en del ressurser å sette i gang et så stort arbeid, så jeg lurer på om statsråden kan si lite grann om status på ressurssituasjonen. Er det tilstrekkelig med de ressursene man har, eller vil dette sette i gang et økt behov?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-05-11:
Bare et lite spørsmål til: Finansministeren skriver jo i svar til Riksrevisjonen – er det vel – at han tar til følge anbefalingen om at han skal ta ansvar for å koordinere de ulike kontrollinstansene. Kan han si hva som er status på det arbeidet? Jeg blir litt bekymret innimellom når det er ulike versjoner av hvordan ting har vært, og hvordan man har tenkt å gripe det an. Ministeren nevnte at han skulle bruke styringsdialogen aktivt, bl.a. overfor sine. Hvordan tenker han rundt det?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Det er viktig å understreke at jeg i det svaret også skrev at vi nå jobber med de kvalitetssikrede tallene, og at de kommer i den stortingsmeldingen som blir lagt fram nå i andre kvartal. Vi har vært veldig opptatt av å finne en god måte å integrere E-lisens og TVINN på – helst, hvis vi får det til. Vi ønsker å videreføre mer av det Riksrevisjonen tok stikkprøvekontroller av, for det ser ut til å være relativt godt samsvar mellom de to opplysningene. Det ønsker vi å videreutvikle og gjøre mer av, og vi ønsker nå å få ut på anbud i løpet av ganske kort tid en mulighet for integrering. E-lisenssystemet er vi i gang med, men muligheten for integrering med tolletatens system TVINN ønsker vi også å komme raskt i gang med.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Vi har et veldig godt samarbeid med tolletaten i dag, men poenget vårt med å foreslå og forsøke å få til en integrering er at vi skal kunne gjøre dette mer effektivt og for så vidt enda tryggere, altså at vi har dataene mer i sanntid. Så er det alltid sånn – og det er jo representanten godt kjent med etter å ha jobbet med eksportkontrollmeldinger i mange runder – at de tallene som kommer inn, må vi også kvalitetssikre, for alle eksportører har en plikt til å oppgi sin faktiske og reelle eksport. Det er derfor vi også behandler stortingsmeldingene med eksporttallene for ett år tilbake i tid, fordi disse tallene må kvalitetssikres.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Vi er opptatt av forutsigbarhet for industrien. Det er derfor vi har et strengt regelverk som også er forutsigbart. Det betyr at industrien får beskjeder jevnlig om både hvilke regler som gjelder, hvilke land man kan eksportere til, hva man kan påregne å få av lisenser, og også hva man på påregne å få avslag på. Det vil alltid være sånn at det er eksportregelverket i det landet varen søkes eksportert fra, som vil gjelde. Det griper for så vidt litt inn i det første poenget til representanten Tybring-Gjedde, nemlig at deler og komponenter som selges i ulike former, vil bli underlagt eksportkontroll i det landet den ferdige varen eksporteres fra. Sånn er det også for Norge. Alle land har, som representanten og jeg har diskutert tidligere, sine eksportkontrollregelverk, basert på politiske vedtak fattet i parlament og regjering. Nettopp derfor er det også sånn i norsk kontekst at vi kun kan tillate eksport og lisenser til de landene vi har åpnet for eksport til.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Hvis man skal trekke det resonnementet helt ut, hadde Norge verken behov for eller kunne ha egne eksportkontrollregler. Jeg mener det er feil politikk. Jeg mener hvert land må ha sine eksportkontrollregler, og det skal være et nært internasjonalt samarbeid, som det jo også er. Men det er altså sånn at hvert land må vurdere og beslutte hvordan eksportkontrollen med strategiske varer skal skje fra dette landet. Det er også sånn at når bedriftene har et strengt regelverk å forholde seg til, er det også viktig med denne forutsigbarheten som gjør at de til enhver tid vet – og på forhånd vet – hva de kan påregne å få lisenser for, og hva de ikke kan påregne å få lisenser for. Det er faktisk også nedfelt i eksportkontrollforskriften § 22 at selv om man har inngått en kontrakt som man ikke har fått lisens for, vil det altså være lisensen som er avgjørende, og ikke hensynet til bedriften i det tilfellet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Det er hvis man skulle trekke konsekvensen av representanten Tybring-Gjeddes resonnement, at eksportkontrollregelverket ikke ville bety noe som helst. Det kan godt være at representanten ikke liker svaret, men det er like fullt et svar. Jeg kommer ikke til å stå her i stortingssalen og saksbehandle eksportkontrollisenser, som jeg har en følelse av at representanten gjerne vil jeg skal gjøre. Det er altså bred enighet i Stortinget om det eksportkontrollregelverket vi har, at det skal være strengt og forutsigbart, og at vi skal bygge opp en levedyktig norsk forsvarsindustri. Det opplever jeg også at vi har. Jeg opplever også at de bedriftene som er i Norge, enten det er rent norske bedrifter, eller det er utenlandske bedrifter som har kjøpt opp norske bedrifter, opplever at det rammeverket som ligger der, er noe de forholder seg til, og at de er opptatt av å følge det regelverket.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Det er forhold som ligger før min tid som utenriksminister, men la meg gå litt dypere inn i dette spørsmålet. Både her i debatten i dag og ellers framsettes det ofte påstander om at både sivilsamfunn og andre rapporterer jevnlig om at denne typen informasjon skal finnes. Vi fikk informasjon i januar 2018 om at det var en enkeltperson som satt med informasjon som kunne tyde på at det var funnet deler eller rester av norsk materiell i Jemen. Vi ettergikk det både gjennom ambassaden, gjennom våre internasjonale delegasjoner og gjennom intervjuer og møter med enkeltpersonen selv, og det var altså ingen som kunne verifisere at de påstandene var sanne, heller ikke den enkeltpersonen som framsatte dem. Men vi tok det veldig alvorlig, og vi forfulgte det. Det er heller ikke sånn at det i FN-rapporter eller andre rapporter har kommet fram den typen informasjon. Jeg har aldri sagt at man kan gardere seg hundre prosent mot det, men ut fra den informasjonen vi har, det vi har undersøkt, og det som foreligger i rapporter, har vi altså ikke den typen informasjon. Skulle det være sånn at det endrer seg, at det kommer informasjon, skal vi selvsagt være de første til å undersøke det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Jo da, det får en konsekvens. Vårt eget eksportkontrollregelverk er sånn at det kreves lisens for teknologioverføring og overføring av produksjonsrettigheter. Man kan ikke bare ta det med seg. Hvis formålet er å omgå eksportkontrollregelverket, får man ikke lisens. Jo da, det har en konsekvens med vårt eget eksportkontrollregelverk. Jeg skal ikke bidra til å forlenge debatten, men bare svare på et par ting som kom opp. For det første er det sånn at vi gjennom de årlige meldingene om eksportkontroll også har belyst poengene rundt De forente arabiske emirater fra tidligere i forbindelse med at de på invitasjon fra myndighetene i Jemen gikk inn i denne koalisjonen. Det ble belyst i stortingsmeldingen som kom i 2015, og det har komiteen kommentert, men har altså ikke omtalt det som brudd på noen linje i disse merknadene. Jeg er helt enig i det representanten Kolberg sier knyttet til at den minste tvil bør føre til nei og ikke ja. Det er også sånn det praktiseres. Det er bakgrunnen for at jeg i desember 2017 satte en stopp for lisensiering av A-materiell og suspenderte gyldige lisenser for A-materiell til De forente arabiske emirater. Det er også bakgrunnen for at min forgjenger, Børge Brende, i 2016 holdt tilbake materiell som allerede var lisensiert og godkjent. Når det ikke er rimelig grad av trygghet, må man si nei, og det er faktisk også en del av forutsigbarheten til bedriftene. Denne dialogen har vi med bedriftene, sånn at de vet at det er situasjonen på lisensieringstidspunktet som vil være gjeldende. Helt avslutningsvis: Det er også sånn, som jeg nevnte i mitt svar til representanten Øvstegård, at dersom vi mottar påstander om at norsk materiell skal ha kommet på avveier, enten i Jemen eller andre steder, i strid med regelverket og lisensen, undersøker vi det grundig. Det har vi gjort i dette tilfellet, etter at vi fikk en konkret henvendelse om det. Så kan man gjerne fortsette å gjenta at det til enhver tid er en berettiget mistanke, eller at det til enhver tid er en organisasjon som mener at de har informasjon om dette, men når vi undersøker og verken gjennom våre egne undersøkelser, FN-rapporter eller Riksrevisjonen kan godtgjøre at dette har skjedd, må man på et eller annet tidspunkt tenke at da kan man ikke fortsette å argumentere som om dette skjer i det daglige. Vi kommer til å fortsette å ha en streng kontroll, og vi har som sagt ikke eksportert verken våpen eller ammunisjon til De forente arabiske emirater siden desember 2017.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-05-11:
Det var jo nesten tilløp til sving på denne debatten allerede fra starten av! Jeg mener det er viktig med både åpenhet, offentlig debatt og et kritisk søkelys på hvordan politiske vedtak og lovgivning blir til. Det gjelder i EU, og det gjelder i Norge. Men jeg er dypt uenig i forslagsstillernes påstand om at det er skjulte maktstrukturer, og at EU-systemet er fundamentalt udemokratisk – eller som representanten Enger Mehl nettopp sa: at det er bygget opp på en grunnleggende udemokratisk måte, og at det ikke er mulig å påvirke beslutninger som tas. Dette er med respekt å melde feil. Vi kan gjerne ha ulikt syn på spørsmålet, men jeg mener vi må ha noenlunde samme faktagrunnlag. For det første: Ifølge representantforslaget ligger mye av den reelle makten i EU hos Kommisjonen og ikke hos Rådet eller Parlamentet. Det er rett og slett helt uriktig og en påstand som jeg mener må korrigeres. Kommisjonens fullmakter er strengt regulert i traktatene, og det er, for å si det forsiktig, lite slingringsmonn. Kommisjonen har initiativretten, men selve vedtakene fattes av Rådet og Parlamentet. Så kan man godt gå inn i en lang diskusjon om de mer institusjonelle sidene ved dette. Det skal jeg ikke gjøre nå, bare gripe fatt i noe av det som ble sagt om manglende åpenhet. Mye av kritikken om manglende åpenhet retter seg mot Rådet, som består av regjeringene i medlemslandene. Selv om flere medlemsland i EU har vært ganske tilbakeholdne, er det blitt mer vanlig de siste årene at det er åpne deler av rådsmøtene. Det er samtidig verdt å tenke på, når man kritiserer Rådet for manglende åpenhet, at det heller ikke er vanlig at stater fører internasjonale forhandlinger i full åpenhet. Det gjør man verken i FN, i NATO eller i Nordisk ministerråd, for den del, og det gjør heller ikke den til enhver tid sittende norske regjering. Kritikken mot Kommisjonen og Parlamentet, derimot, går egentlig ikke så mye på manglende mulighet til inkludering eller manglende åpenhet, men at det er de større interessegruppene som ser ut til å ha mulighet til å påvirke mer enn de mindre interessegruppene. I mitt svar til Stortinget skriver jeg også om noe jeg mener det er viktig å ta med seg. Det blir stadig større grad av åpenhet. Det mener jeg er viktig; man skal, så langt det er mulig, ha åpenhet om beslutninger. Det viser også EUs institusjoner, som har en innsynspraksis som minner ganske mye om den norske offentlighetsloven, for det er en høy innvilgelsesrate for innsynsbegjæringer. I 2018 innvilget Kommisjonen 80 pst. av begjæringene, Rådet 72,2 pst. av begjæringene og Parlamentet 96 pst. av innsynsbegjæringene. Antallet er økende, og jeg mener at det er et positivt tegn og et positivt trekk. For øvrig vil jeg slutte meg til det representanten Tetzschner sa om viktigheten av både samarbeidet med EU og EØS-avtalen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-05-11:
Det er selvfølgelig et godt spørsmål om ressurser står i forhold til de oppgavene som skal løses. Min klare oppfatning er at tolletaten løser disse oppgavene på en god måte, og at man også gjennom den omorganiseringen som er foretatt, får til en bedre utnyttelse av de ressursene man har. Når man har landsdekkende divisjoner, er det enklere både å få en lik oppfølging og en mer effektiv utnyttelse av ressursene. Så tolletaten jobber godt med dette – med profesjonalisering, med opplæring og med datakvalitet – og det er et godt samarbeid mellom departementene og etatene som har dette ansvaret. Men Riksrevisjonen har vært tydelig i sine anbefalinger, og vi jobber målrettet for å følge opp disse.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2021-05-11:
Det er riktig at jeg har påpekt det i brevet, og komiteen viser jo også i sin merknad til at det er igangsatt et arbeid for å rette opp de manglene som Riksrevisjonen har påpekt. Vi bruker våre styringsmuligheter godt overfor tolletaten, både gjennom tildelingsbrev og gjennom den dialogen som er. Det har vært mye offentlig oppmerksomhet rundt dette. Tolletaten har selv tatt tak i arbeidet, og som jeg viste til, er det gjort et betydelig arbeid for forbedringer også etter at Riksrevisjonen kom med sine anbefalinger.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Jeg mener svikten i politisk dømmekraft om våpensalget til Emiratene og svikten i kontroll med norsk våpeneksport som Riksrevisjonen har avdekket og kritisert, fortjener at ordet «skandale» tas i bruk. Det er fullstendig uholdbart at salg til land som deltok i Jemen-krigen, ikke ble stanset, og Riksrevisjonens rapport avdekker en svikt som Stortinget ikke kan la være å følge opp. Det gjøres altså overfladiske og lite oppdaterte vurderinger, og oppfølging mangler. Stortingets forutsetning om grundige forhåndsvurderinger for å unngå at norsk materiell havner på avveie, følges ikke godt nok opp. Regjeringen har i årevis sagt at man har en streng føre-var-linje når det gjelder landene som kriger i Jemen. Rapporten viser at det ikke er tilfellet. Politikken har ganske enkelt ikke vært i tråd med ånden i Stortingets vedtak om våpeneksport fra 1959. Eksporten til Emiratene burde åpenbart vært stanset, senest da landet gikk inn i krigen i Jemen. Det var et veldig viktig skifte av retning da eksporten av A-materiell ble stanset sent i 2017, men det er fortsatt utrolig at regjeringen har tillatt eksport av annet krigsutstyr til Emiratene i årene etterpå. Og ingen kan si at de ikke ble advart. Redd Barna og Changemaker har gjentatte ganger vist at det finnes berettiget mistanke om at norsk materiell kan ha blitt brukt i Jemen. På tross av det har vi igjen og igjen fått beroligende ord, som i november 2017 da SV enda en gang fremmet forslag om å stanse eksporten, eller i oktober i fjor, da jeg utfordret utenriksministeren på dette. Hun kunne da fortelle at alle mistanker ble fulgt opp. Kontrasten til Riksrevisjonens konklusjon om usikkerheten rundt norsk materiell i Jemen er slående. Konklusjonen må være at Stortinget må ta mer kontroll. Derfor foreslår SV i kveld for det første en stans i all eksport av militært utstyr til land som deltar i krigen i Jemen, for det andre at det nedsettes et offentlig utvalg som skal gjøre en helhetlig gjennomgang av det norske eksportkontrollregimet, og for det tredje at det foretas en uavhengig gransking av eksporten av strategiske varer til landene som har deltatt i Jemen-krigen. SV har flere ganger fremmet sånne forslag, om stans i all eksport og gransking, og flertallet imot har vært overveldende. Nå håper jeg at dette endrer seg. Flere partier slutter seg altså i innstillingen til Riksrevisjonens kraftige kritikk av regjeringen. Den kritikken må få noen konsekvenser. Det vil være skuffende, synes jeg, om partier som sier seg enige i kritikken, ikke nå gjør mer for å følge den opp. Derfor vil jeg sterkt oppfordre de partiene som tar Riksrevisjonens kritikk på alvor, om å slutte seg til våre tre forslag i kveld. – Med det vil jeg ta opp de tre forslagene som SV har fremmet. Så vil jeg komme med en kort stemmeforklaring: SV vil stemme for forslagene nr. 1, 2 og 3 fra Rødt, men mot forslag nr. 4, der vi tidligere har fremmet et forslag som berører samme problemstilling, men som vi mener er bedre.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-11:
Ja, da bidro utenriksministeren til å forlenge debatten, for problemstillingen har jo ikke vært at det var hemmelig at norsk eksport foregikk til landene som var involvert i Jemen. Det var tvert imot godt kjent og godt diskutert. Det som er grunnen til at vi har denne ekstrarunden, er jo den tydelige kritikken som har kommet fra Riksrevisjonen, også knyttet til denne konkrete eksporten og den usikkerhet og manglende kontroll som Riksrevisjonen peker på når det gjelder den. Det viser at de advarslene som har kommet fram gjennom flere år, har vært berettiget, at regjeringen burde hatt bedre kontroll og åpenbart, etter mitt syn, burde ha stanset eksporten på et langt tidligere tidspunkt. Utenriksministeren skal ha ros for at hun grep inn i 2017, i motsetning til forgjengeren, men også kritikk, mener vi, for at eksporten av B-materiell har fortsatt. Og dette er viktig, for det må ikke skapes usikkerhet rundt om regjeringen tar den kritikken som kommer fra Riksrevisjonen, på alvor. Da er spørsmålet: Hva vil man gjøre for å forbedre dette? Skal en lære for framtiden, må en være villig til å se tilbake og si: Ja, her er det gjort feil, her er det skjedd ting som aldri burde skjedd – og så trekke lærdommer av det. Her mener jeg – uten egentlig noe stort håp om at det skal skje umiddelbart – at utenriksministeren godt kunne ha innrømmet at opposisjonen, eller skal vi rettere sagt si deler av opposisjonen, særlig SV, har hatt mye rett gjennom flere år i den kritikken vi har gitt regjeringen. Da skal jeg gi meg.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2021-05-11:
Senterpartiet ønsker i dette forslaget å pålegge regjeringen å utrede hvordan hemmelighold og mangel på demokrati i EUs lovgivende organer påvirker lover og regler som skal gjelde i Norge, norske innbyggere og norske interesser. Takk til komiteen for samarbeidet for å avklare saken. Det er vel ingen som påstår at EUs demokratiske prosesser er perfekte. EUs organer har selv tatt selvkritikk på dette, i det siste sterkere enn noen gang. EUs organer arbeider kontinuerlig med å sikre åpenhet og demokratisk deltakelse rundt sine politiske prosesser, som beskrevet av vår utenriksminister i sitt svarbrev til saken. Enhver stat og internasjonalt samarbeid mellom stater må kontinuerlig forbedre og vedlikeholde sine demokratiske strukturer og arbeidsmåter – ja, til og med Norge må det. Det er overraskende at Senterpartiet ønsker å bruke skattekroner og konsulenter på en utredning for å utrede det vi allerede vet om tiltak og forbedringer. I 25 år har EØS-avtalen vært særdeles viktig og tjent norsk næringsliv over hele landet. Norge har gode demokratiske mekanismer for implementering og kontroll av beslutninger som følger av avtalen, der Senterpartiet og andre partier deltar. Jeg merker for øvrig at Senterpartiet og SV legger opp til et modifisert forslag som sikter seg inn mot hvordan Norge behandler disse sakene. Det er mer konstruktivt. Det ser ut som at SV har klart å temme Senterpartiet, interessant nok. Vi tillater oss i innstillingen å gi Senterpartiet refs for stilbrudd med Stortingets form – ikke kritikk av innhold og meningsbryting. Det er en verdig tradisjon i vår nasjonalforsamling at man tilstreber saklige, nøytrale overskrifter på saker til behandling, også representantforslag. Vi ser at Senterpartiet i sin saksoverskrift spisser saken ved å velge en aktivistisk valgkampretorikk som overskrift. Det burde ikke kle Senterpartiet. Regjeringspartiene har ulikt syn på norsk EU-medlemskap og på EU som avtalepartner, men hilser velkommen EUs arbeid med økt transparens og demokratisk medvirkning. Vi har merket oss gjennom våren at EU, på initiativ fra Kommisjonens president, Ursula von der Leyen, etablerer konferansen for Europas framtid, der nettopp demokrati og institusjonelle forhold står sentralt. Det er spesielt at forslagsstillerne tilsynelatende forsøker å demonisere EU og framstiller EU-landene som dårlige forvaltere av sitt demokrati. Det er både utidig og lite strategisk ut fra ønsket om at Norge bør ha en god dialog med vår beste og største handelspartner, for så vidt uansett hvilket syn man i utgangspunktet måtte ha på den europeiske union og EØS-avtalen.
Michael Tetzschner (Høyre), 2021-05-11:
Jeg må innrømme at vi også har reflektert litt over hva man kan implisere av egne karakteristikker og høyst diskutable påstander og utsagn om virkeligheten i et Dokument 8-forslag. Vi har sett et ellevilt ritt av slike forslag i høst, og man har nok kommet i skade for, i tillegg til at man unndrar seg enhver saksforberedelse og konsekvenstenkning, å bryte stadig nye barrierer, hvor en del av dette minner mer om litt ekstreme utsagn fra et studentersamfunn der man skal ordne opp i verden. Jeg vil ta avstand fra selve problemstillingen, for den er ikke riktig beskrevet. Hvis man følger med i EU – og det tror jeg noen fra Senterpartiet av og til gjør – for annet formål enn å finne argumenter mot internasjonalt samarbeid, vil man nettopp se at man har utbygget de demokratiske institusjonene, at man åpner for de demokratiske prosessene. Med mindre man mener at et land klarer seg i fullstendig isolasjon, må vi minne om at alternativet til multilateral orden og en regelstyrt verden nettopp er at man overlater folkeretten til bilaterale fora hvor det er makten og forhandlingsposisjonene mellom statene som avgjør resultatet. Et forpliktende og langvarig EU-samarbeid er nettopp det som gjør at de store landene underkaster seg felles spilleregler. Man har også domstoler og tvisteløsningsinstanser som løser de konvensjonelle problemstillingene som er knyttet til avtaleretten mellom landene. Det er for øvrig redegjort nærmere for i utenriksministerens skriv. Slik har vi en europeisk rettsdannelse, vi har felles regler som utgår fra demokratiske land, fordi de er blitt enige om å løse felles, grenseoverskridende problemer sammen. Uten EU ville man ikke hatt anledningen til f.eks. å bestemme det EU har gjort med hensyn til Parisavtalen, som for resten av verden i og for seg er en internasjonal konvensjon. Det er bare EU som har gjort dette rettslig bindende for sine medlemsland, osv. Så kan vi ta institusjon for institusjon og spørre om Senterpartiet virkelig vil klare seg uten den. Vil de klare seg uten rettsforfølgning på et europeisk plan, vil de klare seg uten Luganokonvensjonen, og vil de klare seg uten alle de institusjonene som f.eks. Storbritannia nå finner ut at de egentlig kunne ha lyst til å være med i? Storbritannias logikk for å melde seg ut har også vært at de ikke fikk ut det potensialet de selv mente at de skulle ha som stormakt, mens i virkeligheten er det europeiske samarbeidet de små lands forpliktende samarbeid som binder inn de store. Der skulle Norge også vært med hvis vi ønsket å delta i den demokratiske utvikling.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Spørsmålet mitt går til justisministeren. Høgre gjekk til val to gonger på betre beredskap, men dei to siste åra har me ei rekkje eksempel på at oppfølginga har svikta. Til saman har høgreregjeringa hatt sju ministrar med ansvaret for beredskap, ein periode med ein eigen beredskapsminister og ein folkehelseminister. Det skulle etablerast eit beredskapselement ved Statsministerens kontor, som blei fasa ut etter kort tid. Regjeringa fekk i si tid store utfordringar og problem med å handtere objektsikring, og me står no i ein situasjon der regjeringa må beklage sviktande handtering av sikkerheitslova i tilknyting til Bergen Engines-saka. Så har me fått ein koronarapport, som ikkje seier berre det Høgre vil ha det til, at ein her har fått bestått, men som òg viser til at det er alvorleg svikt i beredskapen. Me har heldigvis klart oss betre enn veldig mange andre land. Det er bl.a. takk vere at me er eit tillitssamfunn med eit sterkt offentleg helsevesen og ikkje minst eit trepartssamarbeid – ikkje nødvendigvis fordi beredskapen før pandemien var god nok. Koronarapporten viser manglande samordning og lite heilskapsansvar. For ni år sidan sa Gjørv-kommisjonen det same. Desse samvirke- og samordningsutfordringane i beredskapen har med andre ord vore godt kjende for regjeringa. Spørsmålet mitt er difor om justisministeren vil erkjenne at det ikkje er følgt godt nok opp av regjeringa, trass i at justisministeren sitt eige parti, Høgre, gjekk til val på beredskap i både 2013 og 2017.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Eg trur det er viktig at statsråden les den rapporten nøye, for koronakommisjonen sin rapport er tydeleg på at me ikkje var førebudde. Kommisjonen avdekte at regjeringa ikkje hadde sørgt for å oppdatere beredskapsplanane sidan 2014. Me mangla intensivkapasitet og utstyr. Regjeringspartia har før pandemien stemt ned forslag om ein nasjonal plan for smittevern og pandemi og stemt imot forslag om ein totalberedskapskommisjon. Aldri betre førebudd, seier statsråden. Likevel er ein av konklusjonane i koronarapporten at ein ikkje var godt nok førebudd. Spørsmålet mitt er difor om statsråden meiner, etter koronakommisjonens alvorlege kritikk, at det likevel var rett å ikkje oppdatere pandemiplanen, at det var rett å stemme imot ein totalberedskapskommisjon, og at det var riktig å seie nei til ein ny nasjonal smittevernplan.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Eg får ikkje svar på det eg spør om. Når me viser til DSB sin rapport, viser han også til dei scenarioa, at f.eks. behovet for utstyr og intensivkapasitet burde regjeringa ha planlagt for. Det stod der. Me har aldri god tid på å forbetre beredskapen. Men kva slags grep vil regjeringa setje i gang no, særleg for å bøte på det manglande leiingsansvaret for samordning? For uansett om konklusjonane i ulike rapportar ikkje er like, var det ingen tvil. Utfordringane med samordning og samvirke har regjeringa visst om i over ni år. Likevel blir det no peika på som framleis ei utfordring – ei regjering som gjekk til val på beredskap. Så kva vil statsråden konkret gjere no for å sørgje for at me får orden på leiing knytt både til samordning og samvirke i beredskapen?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Det var nødvendig med ei politireform. Så er me ueinige om gjennomføringa av politireforma er i tråd med det Stortinget sa. Arbeidarpartiet meiner at det forliket me inngjekk med regjeringa om nærpolitireforma, for lengst er brote. Det er ingen tvil om at det er tilsett mange, mange fleire i norsk politi, men det er ikkje tilsett politifolk der ein var einig om at dei skulle tilsetjast: lokalt, i nærpolitiet. Me ser òg at det er stor mangel på påtalejuristar, så om ein er veldig oppteken av dei som er utsette for den aller mest alvorlege kriminaliteten, er det underleg at ein ikkje har rydda opp i påtalekrisa. No har me fleire eksempel bl.a. frå Øst politidistrikt, der det er ein svært krevjande situasjon, der offer for kriminalitet må vente i lange tider før sakene deira blir tekne opp til etterforsking eller blir iretteførte eller ein får ein dom. Spørsmålet er: Kvifor prioriterer ikkje regjeringa rettssikkerheita for offer for kriminalitet, som står i desse lange køane mens kriminelle får strafferabattar?
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Jeg kan forsikre representanten om – og det mener jeg i dypet av mitt hjerte – at vi i dette landet aldri har hatt bedre beredskap enn det vi har i dag. Vi har aldri vært bedre forberedt både på de hendelsene vi vet kan komme, og de hendelsene vi ikke vet kan komme. Det er helt riktig at vi har hatt mange hendelser de siste årene. Det er helt feil at hovedkonklusjonen til Gjørv-kommisjonen og koronakommisjonen var den samme. Koronakommisjonens hovedkonklusjon var at regjeringen samlet sett har håndtert koronasituasjonen godt. Det var ikke overskriften når det gjaldt Gjørv-kommisjonen. Vi har hatt hendelser knyttet til cruiseskip, MS «Viking Sky», vi har hatt Gjerdrum nå i vinter, med mange menneskeliv som har gått tapt, og vi har hatt flere digitale angrep. Vi har i det hele tatt møtt mange situasjoner, og fordi vi, ikke minst, har bygd opp en grunnberedskap som er veldig god, har vi håndtert det godt. Vi har flere folk, vi har bedre kapasiteter, vi øver mer, vi har et fornyet lovverk, vi har funksjoner som sørger for at vi virker sammen bedre enn før, så min vurdering er at dette har vært topp prioritert av alle justisministre som har sittet i denne perioden. Men så er det sånn med beredskap at man aldri blir ferdig. Vi kan aldri sette to streker under og si at nå er vi i mål. Dette er et pågående arbeid. Vi må hele tiden forbedre oss, vi må hele tiden øve, og vi må hele tiden også være forberedt på ting vi ikke aner kan komme. Derfor sa vi i fjor da vi fikk en koronapandemi, at vi kommer til å gjøre feil, vi kommer til å gjøre ting vi ikke har gjort før, og vi trenger at dette blir evaluert. Derfor satte vi veldig tidlig ned en koronakommisjon som nå, midt i koronapandemien, faktisk har kommet med sin første rapport. Jeg kan love at den skal vi lese nøye. Vi skal lære av den, og vi skal følge de råd vi får.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Vi hadde en pandemiplan, og vi hadde øvd på pandemi. Det framgår av koronakommisjonens rapport. Vi hadde revidert smittevernloven. Det gjorde vi i 2019. Vi hadde fastsatt en nasjonal beredskapsplan mot utbrudd av alvorlige, smittsomme sykdommer. Vi hadde etablert et mandat for Beredskapsutvalget for biologiske hendelser, og Helsedirektoratet hadde levert et grunnlag for ny helseberedskapslov. Det har vært arbeidet mye, og det har vært arbeidet godt. Men det vi så treffe oss, var noe vi ikke var forberedt på. Vi var forberedt på en pandemi, men ikke en pandemi som artet seg på den måten vi har sett nå, både i Norge og i resten av verden. Koronakommisjonen kaller det et paradigmeskifte, som verken vi eller resten av Vest-Europa var forberedt på. Kunne vi vært bedre forberedt? Ja, det kunne vi, men har vi jobbet med å forberede oss? Har vi jobbet med å øke beredskapen? Det har vi gjort hvert eneste år i åtte år.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Man kan jo lese denne rapporten på mange måter, og det forstår jeg at jeg og representanten nødvendigvis vil gjøre på ulik måte. Men det er jo ikke slik at vi ikke har samordningsmekanismer. Det er jo ikke slik at vi ikke samordnet oss. Det gjorde vi hver eneste dag hele døgnet, og det gjør vi fortsatt. Det er slik at vi har på plass et nytt plansystem. Vi har en samordningsinstruks. Vi har et kriseråd, og vi har en kriseberedskap. Statsministeren etablerte et koronautvalg i regjeringen som raskt møttes, ofte. Så vi har samordningsmekanismer. Kan vi bli bedre? Ja, det kan vi alltid, men det å si at verden ikke har forandret seg siden 2013, er med all respekt grunnleggende feil. Veldig mye har endret seg, og det har vært gjort en fantastisk jobb fra utrolig mange mennesker i staten, i kommunene, i fylkene. Man har bestrebet seg hver eneste dag i denne pandemien, og det gjør vi fortsatt, på å gjøre jobben best mulig. Så må vi alltid lære av situasjoner som denne og stadig vekk forbedre oss.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Det er slik at den pandemien vi forberedte oss på, var en influensaliknende sykdom. Den pandemien vi har fått, er et virus som smitter raskere og er mer alvorlig – et paradigmeskifte kaller koronakommisjonen det. Vi hadde forberedt oss, men ikke på den virkeligheten som traff oss. Og på mange måter kan vi godt få kritikk for at virkeligheten overgikk fantasien. Det rammet oss, det rammet hele resten av verden. Så får vi være veldig glad for at vi hadde systemer som gjorde at vi raskt var i stand til å sette inn tiltak på mange ulike områder, for denne pandemien traff alle deler av vårt samfunn. Det er ingen som er uberørt av dette. Jeg gjentar: Vi har aldri vært bedre forberedt, men vi kommer hele tiden til å kunne gjøre en enda bedre jobb. Det er jobben vår nå under pandemien, i læring av pandemien og ikke minst i forberedelsen av de hendelser vi vet både kan skje og ikke kan skje.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Jeg har allerede svart på dette. Vi har styrket beredskapen på alle områder. Så svarer jeg hovedsakelig for justis- og beredskapssektoren, som representanten Henriksen selvfølgelig vet. Jeg kan godt liste opp hva vi har gjort der. Vi hadde en pandemiplan. Vi hadde øvd på pandemi, men ikke en sykdom som det vi har sett komme. Den har kommet overaskende på oss, men den har kommet overraskende på alle. Senest i dag ser vi bilder fra India som er helt grufulle. Vi er kommet heldig ut. Det skyldes ikke bare at vi har tillit mellom folk, det skyldes også at vi har beredskap, at vi har systemer, at vi har mennesker i alle sektorer som har stått på døgnet rundt nå i over et år, og som har gjort en kjempejobb. Så vi var forberedt, men vi var ikke godt nok forberedt. Det har vi gjentatt, og det har statsministeren gjentatt. Og jeg forstår faktisk ikke at man etterspør manglende ydmykhet. Er det noe vi er ydmyke overfor, og som vi har sagt fra dag én, er det at vi kommer til å gjøre feil, og vi må lære.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Det er ikke regjeringen som har kalt dette et «paradigmeskifte». Det er det koronakommisjonen som har gjort. Så skjønner jeg at man etterspør ydmykhet, men da har man rett og slett ikke lyttet – eller villet lytte – til det vi har sagt i over ett år nå: Vi kommer til å gjøre feil, vi er et sted vi aldri har vært før, dette har rammet oss og resten av verden. Men hvis representanten er uenig i at dette var en pandemi som utartet og har utartet og fortsatt gjør det på en måte som representanten så, ja da er vi rett og slett av ulik virkelighetsoppfatning. Vi er der at vi har en pandemi som har endret seg, et virus som har mutert, og som har mange ulike varianter, og det må vi forberede helt fortløpende. Når det gjelder en totalberedskapskommisjon, som Senterpartiet har foreslått, har ikke vi avvist det, men vi har avvist tidspunktet for det. Nå er vi i en pandemi. Nå bruker vi alle kreftene våre på det. Så har vi satt ned en koronakommisjon. De skal fortsette sitt arbeid. Så det handler om hvordan vi bruker kreftene her og nå.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Med all respekt, jeg har ikke ledd av Senterpartiet, jeg har tvert imot svart ordentlig og skikkelig på de spørsmålene Senterpartiet har hatt. Jeg tror jeg har svart både skriftlig og muntlig om en totalberedskapskommisjon. Da må jeg bare gjenta: Vi har ikke avvist det, men vi har avvist tidspunktet for det. Det er jo ikke sånn at sånne kommisjoner lever i et vakuum for seg selv. De krever et apparat rundt seg. De samme menneskene som nå håndterer en krise, de samme menneskene som sørver en koronakommisjon, ønsker altså Senterpartiet at nå skal bruke krefter på en totalberedskapskommisjon. Det er det vi har avvist. Vi har sagt at vi må gjøre ting i riktig rekkefølge. Jeg er veldig opptatt av å se på sårbarheter i samfunnet. Jeg er veldig opptatt av å lære. Jeg er veldig opptatt av å bli flinkere. Men vi må gjøre ting i riktig rekkefølge. Derfor har vi sagt, når spørsmålet har vært oppe dette året, at nå må vi håndtere krisen. Så har vi satt ned en kommisjon, som gjør et veldig grundig arbeid. De har gått igjennom 25 000 sider med dokumenter, tror jeg, i tillegg til alle samtaler, intervjuer og innspill de har fått. Så ting må bare gjøres i riktig rekkefølge.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Nå forsøker representanten å legge ord i munnen på meg. Jeg sa: Vi hadde en pandemiplan. Jeg sa vi hadde øvd. Jeg sa ikke at det var oppdatert. Det har jeg aldri hevdet. Vi har også erkjent at det var mangler i forberedelsen, og at det var mangel på smittevernutstyr. Derfor fikk vi fort på plass innkjøpsordninger, og vi bygger opp lager. Så jeg har svart på det jeg har blitt spurt om. Det foreligger en pandemiplan. Det foreligger øvelser, men ikke i det omfang og ikke med de virkemidler som vi satte inn. Det får vi kritikk for. Det er en kritikk jeg tar på alvor. Vi hadde ikke øvd på å stenge ned det norske samfunn. Jeg tror ikke noen av oss hadde sett for seg at det kunne komme til å skje. Det var også planlagt en pandemiøvelse i 2009, etter svineinfluensaen. Den ble heller aldri avholdt, fordi man anså selve influensapandemien – som man den gang faktisk ikke fikk, men som man forberedte seg på – som en god nok øvelse. Så det forelå et planverk. Det var ikke godt nok. Forberedelsene var ikke gode nok, og vi må bli bedre. Men da pandemien inntraff, greide vi å snu oss rundt. Vi har færre døde og syke enn andre land – heldigvis for det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-04-28:
Jeg er fornøyd med at vi har gjennomført politireformen. Jeg er fornøyd med at vi følger opp viktige punkt i Gjørv-kommisjonens rapport, som handlet om manglende koordinering og manglende samordning. Vi husker en operasjonssentral som brøt sammen. Vi husker en beredskapstropp som ikke kom seg til Utøya. Det er mye vi kan si om den rapporten. Dommen over politiberedskapen vår var veldig, veldig alvorlig. Vi har også fått en politianalyse i etterkant som går grundig gjennom politiet. Derfor var det et ganske stort flertall i denne sal, selvsagt mot Senterpartiets stemmer, for å reformere politiet. De har fått større og sterkere distrikt, de har fått større og sterkere enheter, og de har fått mer kompetanse og bedre metoder. Vi har nå 3 600 flere ansatte i politidistriktene i hele landet, vi øver mer, vi har nye båter og biler, nye politihelikoptre og et nasjonalt beredskapssenter. Politiet har altså gjennomgått en enorm endring. Vi har hatt det som topp prioritet, og det er helt nødvendig. Så er det ikke slik, som det påstås, at politiet rykker ut mindre enn før. Politiet hadde på ett år 100 000 flere anrop. Politiet rykker ut oftere, og de rykker ut raskere. Det er fordi vi i forbindelse med politireformen bestemte oss for å gjøre noe med alle de historiene vi leste, om hvor lang tid det tok før politiet kom. Vi innførte responskrav. Vi måler politiet. Vi har tre ulike kategorier, og i høst nådde politiet for første gang alle tre kategoriene. Det er viktig. Folk i hele landet skal ha trygghet for at politiet kommer. Så ser vi at det noen steder tar tid. Det har ingenting med politireformen å gjøre, selv om jeg skjønner at noen vil gjøre dette til en debatt om det. Tvert imot: Etter politireformen måler vi. Vi vet hvor politiet kommer, og vi vet når de kommer.