Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-06-13:
Igjen er det tid for den årlige debatten om kommuners og fylkeskommuners økonomiske rammer i året som kommer. I den forbindelse er det igjen nødvendig å minne om at forvaltningsreformen kom fra 1. januar 2010, og at den snart har vart i tre år. Igjen er det nødvendig å minne om hva forvaltningsreformen medførte. Denne sørgelige resten av en heldigvis strandet regionsreform har medført nedklassifisering av over 17 000 km riksvei gjennom overføring til fylkeskommunene, og overføring av 78 av 95 riksveiferjestrekninger fra staten til fylkeskommune. Disse veiene hadde et angivelig vedlikeholdsetterslep på 12 mrd. kr. Regjeringen brukte prinsippet ute av øye, ute av sinn – la noen andre få problemet. Gjennom 2011 og også i 2012 har det ikke manglet på innspill, ytringer og utfall omkring fylkesveier – fylkesveier som er blitt dårligere. Det har ikke manglet på innspill, ytringer og utfall fra frustrerte fylkespolitikere og fylkesbyråkrater om økonomiske rammer som ikke gir rom for bedring. Drift av fylkesveier er en av fylkeskommunens viktigste oppgaver, som gjennom forvaltningsreformen er blitt vesentlig mer omfattende og vesentlig mer krevende. 60 pst. av riksveinettet skiftet eier i forvaltningsreformen. De nye eierne visste at de tok over veier med store mangler, men først i etterkant har de fått vite hvor galt det egentlig var. Ett eksempel blant mange: Ved overtaking var vedlikeholdsetterslepet på veiene i Møre og Romsdal beregnet til 700 mill. kr. Det gikk ikke mer enn et år før det var slått fast at regningen var mer enn fire ganger så stor. Det har vært sagt slik: Hadde dette vært en bruktbilhandel, hadde partene allerede vært på vei til tingretten. Poenget er ikke å fordele skyld, men slå fast at staten fremdeles er den som må være ansvarlig. Det betyr regjeringen. Den sittende regjering sier den har satset mye på vei, men målt mot etterslep er det helt klart fremdeles for lite, altfor lite. Eierskapet er blitt flyttet til en eier med små økonomiske muskler. Da er det fare for ansvarspulverisering. Samferdselsministeren kan bruke pekefingeren istedenfor lommeboken og skyve ansvaret fra seg. Derfor må det på plass et statlig program for å løfte veistandard opp på et forsvarlig nivå også for fylkesveiene. Det må ryddes opp når det kommer en ny nasjonal transportplan, men vi må også gjøre en innsats både i revidert budsjett for 2012 – det gjør Fremskrittspartiet – og i statsbudsjettet for 2013. Derfor legger Fremskrittspartiet inn 2 mrd. kr mer øremerket til fylkesveiene i rammene for det kommuneøkonomiske opplegget for 2013. Denne utfordringen er overhodet ikke adressert i kommuneproposisjonen. Det står ingenting om fylkesveinettet, så langt jeg har klart å observere. Nytt i årets debatt om kommuneøkonomien for kommende år er ny kunnskap om hvordan det står til på fylkesveinettet. Som del av fagetatenes forslag til ny NTP er det kommet en rekke rapporter. En av disse tar for seg hva det vil koste å fjerne forfallet knyttet til bruer, ferjekaier og tunneler på fylkesveinettet. Der ligger anslaget på ca. 18 mrd. kr. Det er ikke svartmaling, men det er måling av faktisk situasjon. Uttalelser som er kommet fra ulike hold og på ulike måter, bl.a. ved transportkomiteens besøk i en rekke fylker, tyder på at det samlede etterslepet på hele fylkesveinettet, inklusiv bruer, ferjekaier og tunneler, ligger i størrelsesorden 40–50 mrd. kr. Det må endring til, og det kan ikke vente til 2014. Dramatiske konsekvenser av manglende vedlikehold kan bli at asfaltveier blir grusveier, og at brukere får nedsatt aksellast. Det gir ulemper og økt risiko for brukerne. Jeg minner om at fylkesveiene er veinettet for folk flest i deres hverdag – til jobb, til skole, til daglige gjøremål. Det er også veinettet for mye av næringslivets transport, fordi den starter og slutter på en fylkesvei – avgjørende viktig for verdiskaping over hele landet. Det er synd at regjeringen lar fylkesveiene råtne på rot. Det vil Fremskrittspartiet gjøre noe med.