Trine Skei Grande (Venstre), 2004-01-15:
Livssynsfrihet er en grunnleggende menneskerett i et moderne og liberalt samfunn. Et menneskes valg av livssyn er et strengt personlig anliggende. Alle borgere må kunne føle at de blir likeverdig behandlet uansett hvilke valg de gjør på livssynsområdet, som dypest sett er knyttet til den enkeltes samvittighet og identitet. Den norske statskirkeordninga bryter med disse sentrale prinsippene om livssynsfrihet. Det blir feil når én trosretning er utpekt til statens religion med særskilte fordeler i forhold til andre religioner og livssyn. Staten skal ikke favorisere noe livssyn, men legge til rette for at den enkelte sjøl på fritt grunnlag kan velge hvilket trossamfunn man ønsker å være medlem av. Det norske samfunn vil være et mangfold av ulike tros- og livssyn, og staten bør være nøytral og sekulær. Det er også prinsipielt feil at staten skal styre et trossamfunn. Kirken bør styres av sine egne medlemmer. Venstre vil gi Den norske kirke den samme frihet til å styre seg sjøl som andre tros- og livssynsamfunn har. Venstre ønsker på denne bakgrunn et skille mellom kirke og stat. Vi deler SVs oppfatning, at tiden er overmoden for en slik reform. Når vi ikke støtter SVs forslag her i dag, skyldes det at det er nedsatt et offentlig stat-kirke-utvalg som skal sikre at avviklingen av forholdet stat–kirke skjer på en god måte. Vi vil derfor avvente innstillinga fra dette utvalgets arbeid. Venstre er opptatt av at det å skille stat og kirke må gjennomføres på en slik måte at Den norske kirke fortsatt blir en bred og åpen kirke for sine medlemmer. Vi har tro på at det store liberale flertall blant Kirkens medlemmer også vil sikre en bred og åpen kirke hvis Kirken får muligheten til å styre seg sjøl. I tråd med målsettingen om full livssynsfrihet i samfunnet må det heller ikke være krav om bekjennelse til en bestemt religion for å inneha offentlige stillinger. Livssynsfrihet er en grunnleggende rettighet for alle. Bestemmelsene om bekjennelsesplikt må derfor også oppheves. Formålsparagrafene i ulike samfunnsinstitusjoner, som skoler og barnehager, må også endres slik at det reflekterer et skille mellom stat og kirke, synliggjør grunnleggende verdier og er inkluderende for alle uavhengig av tros- og livssynsmessig bakgrunn. Men det er også viktig at samfunnsinstitusjoner ikke er holdningsløse, og at en har fokus på felles verdier på tvers av livssyn og kulturell posisjon. Så til forslagene om utnevning av kirkelige embetsmenn. Venstres holdning er den samme som jeg gav uttrykk for i forhold til sak nr. 1. Vi mener at Kirken bør kunne utnevne sine biskoper og sine kirkelige embetsmenn. Men dette henger sammen med reformen om et skille mellom stat og kirke. Det er ikke mulig å ta en del av den reformen ut av prosessen som skjer, på den måten som det nå er foreslått. For å gjøre skillet mellom kirke og stat på en god måte er det viktig å lage en prosess som sikrer en åpen og fri folkekirke, og da vil det også sikre at makta flyttes på likt over fra politiske myndigheter til kirkemyndighetene. Det er jo slik at vi i dag har en valgordning basert på at Regjeringen skal ha forslag på de tre best skikkede. Det betyr at Regjeringen er tillagt en rolle for å se på bredden i Kirken – hvis ikke vil vi få et system med flertallsvalg i enmannskretser, som kanskje ikke alltid sikrer den bredden som vi vet finnes blant Kirkens medlemmer. Den bredden er det viktig å sikre også videre. Derfor er det viktig å ha en prosess i skillet mellom kirke og stat slik at den bredden blir verdsatt, at det blir gjort på en skikkelig måte i forhold til utnevnelse av kirkelige embetsmenn. Derfor ønsker Venstre heller ikke å støtte forslagene i sak nr. 2.