trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
De kostnader Hedmark politidistrikt har hatt i drapssaken i Kongsvinger, kirkebrannsaken i Våler, som spørreren har vært opptatt av, og all annen type kriminalitet – når det dreier seg om over 1 mill. kr til å finne drapsmannen i Kongsvinger, hvor Kongsvinger gjorde en kjempejobb – blir dekket krone for krone av det offentlige. Det er ikke andre budsjetter man tar det fra, eller fra private eller egen lomme. Det er kroner som Hedmark politidistrikt dekker, og som kommer via politibudsjettet. Man kan jo ikke regne med, når det skjer alvorlige hendelser, at man skal tilleggsfinansiere dem. Alle de kronene og utgiftene som representanten Bredvold peker på, blir dekket av det offentlige. Vårt poeng er at det er viktig at politidistrikter settes i stand til å håndtere alvorlig kriminalitet, og det er derfor vi gjør de grepene vi gjør nå med å øke bemanningen så tydelig. Vi ville få en kjempeutfordring i norsk politi, også i Hedmark, hvis vi skulle innføre fremskrittspartipolitikk, f.eks. i forhold til skjenking, i forhold til trafikk og i forhold til andre typer forebyggingsområder, som ville skape en veldig vekst i kriminaliteten som ikke noe budsjett ville kunne klare å håndtere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-02-03:
Det er vår ambisjon. Vi sa tydelig i valgkampen at det er to steder i Norge – Stavanger og Ålesund – som står for tur i denne stortingsperioden. Vi er litt forsiktige med å «rulle ut» denne ordningen, for det er en nyetablert ordning. Jeg er glad for at dette har vært en viktig sak for Kristelig Folkeparti i alle år, men problemstillingen i forrige periode, da Kristelig Folkeparti satt i regjeringskontorene, var jo at det ikke ble etablert noe. Det er nå vi har fått fart i dette, ved faktisk å bygge barnehus. Det er veldig viktig. Jeg håper at Kristelig Folkeparti vil være en viktig alliansepartner også framover når vi skal sikre og fordele budsjettene. Jeg er overbevist om at spørreren helt sikkert vil ta vare på Ålesunds interesser.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2010-02-03:
Jeg synes at statsråden burde bruke denne anledningen til å sende et klart signal til de mange foreldre i dette landet som lever i frykt for at barna deres skal bli bortført – for det å miste barna våre, det er det verste som kan skje oss. Det er bra å opprette web-sider o.l. slik at folk kan få informasjon, men jeg oppfatter at det representanten Sandberg her spurte om, var konkret hva norske myndigheter aktivt vil gjøre i disse sakene for å få barna tilbake til landet, til Norge. Statsråden selv viste jo til de landene som ikke er tilsluttet Haagkonvensjonen. Det er nettopp her hunden ligger begravd. Hvordan skal man gå frem hvis barn blir bortført til den type land?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-02-03:
Vi er alle sammen svært glad for at Skah-barna er trygt plasserte i Norge. La meg bare si at Fremskrittspartiets varme omfavnelse av Regjeringens håndtering av denne saken har jo den side at jeg gjerne skulle ha sett Sandbergs reaksjon hvis marokkanske spesialstyrker hadde gjort noe lignende i Norge – men la nå det ligge i denne forbindelse. Det er åpenbart slik at tre departementer har håpet at ingenting i særlig grad skulle bli avslørt, at dette skulle forbli relativt ukjent. Etter at media hver dag har avslørt nye trekk i saken, er det åpenbart slik at nå leter man etter syndebukker. Vil Regjeringen sørge for at Stortinget blir kjent med alle sider av denne saken, slik at også Stortinget kan ha en oppfatning av hvem som er de egentlige syndebukkene, før man nå plukker i Forsvarets rekker for å statuere noen eksempler?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-02-03:
Dette har jo lenge vært en komplisert sak, så hvorfor skulle den løses så kjempekjapt i dag – men jeg setter pris på at tidligere landbruksminister i alle fall er villig til å besvare mitt spørsmål, som lyder som så: «En forferdelig dyretragedie har fått lov å utvikle seg over flere år på Nordlandsbanen, hvor tusenvis av rein og elg er blitt drept på Saltfjellet. Stadig flere føler avmakt over at ingen ser ut til å ta ansvar for dyretragediene som ikke minst rammer reindriftsnæringen. Nå kan det se ut til at det vil ta ytterligere tid med å få på plass beskyttelsestiltak, fordi en ny reguleringsplan angivelig må på plass. Vil statsråden øyeblikkelig iverksette tiltak som kan stanse dyremassakren?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-02-03:
Vi er utsatt for en alvorlig handlingslammelse i denne saken. Jeg tok opp saken første gang i mai 2007, og var optimist etter at jeg fikk svar fra daværende samferdselsminister. Etter den tid er antakelig mellom 1 000 og 2 000 dyr ihjelkjørt, massakrert. Denne saken lider under at dyrevern ofres av alle parter, herunder statlige instanser og naturvernorganisasjoner som ivaretar sine særinteresser. Så med åpne øyne betaler man med at man nå på denne tiden massakrerer dyr nesten daglig. Jeg går ut fra at statsråden er enig i at dette ikke kan fortsette. Noen må ta et ansvar for å skjære igjennom. Vil statsråden nå ta et ansvar for å skjære igjennom, eller skal man fortsatt være vitne til at kanskje 500 til 1 000 nye dyr skal ofres før det blir iverksatt tiltak?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-02-03:
Mitt spørsmål vil være om statsråden – som tidligere landbruksminister og som fagmann på området – nå tar et personlig ansvar for å sjekke konklusjonene fra morgendagens møte som fylkesmannen i Nordland har innkalt til. Jeg vil ha en bekreftelse på dette, for hvis ikke, får man fra Regjeringens hold ta ansvar for at tusenvis av dyr meies ned på Nordlandsbanen, noe som har utviklet seg til Europas største nærmest organiserte dyretragedie. Jeg vil minne statsråden om at reindriftsnæringen var på plass på Saltfjellet lenge, lenge før planer om nasjonalpark var tiltenkt, og lenge før jernbanen kom på plass. Her handler det om at noen må ta ansvar, at ikke særinteresser får lov til å komme på bekostning av en næring som lider nå. De som driver med reindriftsnæring, lider tap, ikke bare i form av dyr, men økonomiske tap og andre tap som nå krever politisk handling og ikke at man bruker et kelnerspråk: Dette er ikke mitt bord, det er en annens bord.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-02-03:
Oppfølgingsspørsmålet til justisministeren går også på barns rettssikkerhet. Det er viktig å ha med seg når det gjelder barns rettssikkerhet at hvis man ser på det i et historisk perspektiv, har vi gjennom mange tiår endret synet ganske kraftig på barns stilling i lovverket og barns krav til rettssikkerhet. De siste oppslagene viser at vi langt fra er i mål på dette området, bl.a. denne ukens oppslag om lavere straff for vold begått mot barn enn for vold begått mot voksne, om dårlig kompetanse – ikke minst i politiet – i forhold til behandling av denne type saker, og stor henleggelsesprosent. Regjeringen synes svært fornøyd med egne tiltak i svarene man møter disse utfordringene med. Spørsmålet til justisministeren er: Hvilke ytterligere tiltak planlegger Regjeringen for å styrke barns rettssikkerhet i denne type saker, og hva gjør statsråden for å sikre seg mot at ikke også vår generasjon i ettertid blir vurdert til ikke å ha forstått kravene til barns rettssikkerhet i justis- og politivesenet?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-02-03:
Folk i Midt-Norge er bekymret for kraftsituasjon. Da er det desto mer viktig med presis informasjon, for det er jo ikke riktig at de ekstremprisene vi hadde i korte perioder i vinter, var et spesialtilfelle for Midt-Norge. Det var faktisk flere deler av det nordiske kraftmarkedet som fikk se de ekstreme prisene. Vi har heller ikke en Sør-Norge-situasjon. Vi har først og fremst en Midt-Norge-situasjon. Det gjør at dersom vi får et tørrår, vil vi kunne få ekstreme priser i Midt-Norge og rasjonering. Kristelig Folkeparti foreslo for øvrig i forrige periode å styrke energiministerens verktøykasse, styrke den politiske styringen på bekostning av markedet, for nettopp å unngå at slike situasjoner kan oppstå igjen. Regjeringen har dessverre ikke fulgt opp. Men det store spørsmålet som folk i Midt-Norge kan kreve svar på, er: Kan olje- og energiministeren garantere at hvis en slik ekstremsituasjon oppstår som følge av et tørrår, vil han sette prisområdene ut av spill, slik at Midt-Norge slipper å betale ekstreme priser over flere måneder fordi forsyningssikkerheten ikke er godt nok ivaretatt?
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
Statsministeren gjorde en offensiv satsing på kunnskap til en hovedsak i årets nyttårstale. «Kunnskap trumfer alt,» var et mantra som ble gjentatt flere ganger. Nå viser erfaringen etter fire og et halvt år med rød-grønn regjering at det er et stykke vei fra festtaler – og for den saks skyld nyttårstaler – til handling og løft gjennom statsbudsjettene. Kunnskapssektoren selv har jo ikke akkurat vært begeistret over hvileskjær og manglende satsing på kunnskap og utdanning gjennom flere år. I Høyre er vi urolige over de bekymringsmeldingene vi stadig mottar fra sektoren. På et møte med sentrale aktører, har jeg forstått, gikk statsråden selv langt i å erkjenne manglende gjennomslag i Regjeringen. På dette møtet, like før budsjettet skulle vedtas – jeg har møteinnkallingen her – ble altså universitets- og høyskolesektoren nærmest tryglet om å være snill med statsråden og slutte med å framføre kritikk i det offentlige rom. Tidligere finansminister Kristin Halvorsen deltok på møtet og fortalte om hvor vanskelig det var å få gjennomslag i Finansdepartementet. En tidligere rådgiver for Trond Giske fortalte om hvordan kulturlivet ved å skryte av kulturministeren hadde fått mer penger. Og lobbyselskapet Burson-Marsteller forklarte de frammøtte hvordan de skulle drive såkalt intelligent lobbying. Budskapet skal ha vært: Dere må hjelpe til og gjøre statsråden god. Dette møtet kan bare oppfattes som et forsøk på å kneble en sektor og lokke den til taushet i håp om å få større budsjetter. Er det virkelig slik at det er hvor snille folk er med Regjeringen, og ikke hvor viktig saken deres er, som er avgjørende for å bli budsjettvinner? Og er dette virkelig en strategi statsråden har tro på vil virke?
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
Det er korrekt, president.
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
Jeg takker for svaret. Så vidt jeg kan se, ble innkallingen til dette møtet sendt ut den 28. oktober, altså to uker etter at statsbudsjettet ble lagt fram, og to uker etter at man hadde møtt en sektor som åpenbart var misfornøyd med det budsjettet som var lagt fram. Jeg lurer da på om statsråden ikke ser at dette må oppfattes som et forsøk på å kalle inn en kritisk sektor etter to ukers støy for å forklare dem på hvilken måte de skal få større gjennomslag i budsjettene neste gang. Flere av de aktørene som var til stede – og jeg nøler jo ikke med å kalle rektorer på universiteter og høyskoler for svært oppegående mennesker – forteller at de har vært hoderystende til møtet. Én uttalte at dette var et svært oppsiktsvekkende møte, ikke minst også med tanke på den agendaen som ble presentert. Så her har tydeligvis statsråden og de andre som var til stede på møtet, en totalt forskjellig oppfatning av dette møtets agenda.
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
«Fra 2011 legges finansieringen av fagskolene inn i rammene til fylkeskommunene. Dette kan skape utfordringer fordi fagskoletilbudene er ulikt fordelt mellom fylkene. Hordaland fylkeskommune har f.eks. 20 pst. av fagskoleplassene i landet og 10 pst. av innbyggerne. På hvilken måte vil Regjeringen sikre at Hordaland fylkeskommune sikres finansiering av sitt fagskoletilbud også etter 2011?»
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
Jeg takker for svaret, og jeg er helt enig med statsråden i at fagskolene utgjør et svært viktig tilbud, og at det er viktig å ta vare på mangfoldet som finnes. Men jeg er likevel ikke helt overbevist om at det vil være mulig å realisere i praksis når finansieringsgrunnlaget for fagskolene nå endres. Det er jo det som kanskje er hovedproblemet her, og som jeg har sett at mange har uttrykt bekymring for. Én ting er jo at fylkeskommunene blir oppfordret til å satse på dette og prioritere det, men hvis det blir reduserte midler for de av fylkene som har et spesielt godt utbygd tilbud, blir det jo i realiteten vanskelig å opprettholde dette tilbudet. Spørsmålet til statsråden er om hun føler seg trygg på at ikke noen fylkeskommuner kommer dårlig ut og får underfinansiering av sitt eksisterende tilbud.
Henning Warloe (Høyre), 2010-02-03:
Stortinget har jo tidligere uttalt – jeg siterer flertallet: «Flertallet viser til at Regjeringen foreslår å overføre ansvar for drift og finansiering av fagskoleutdanningen til regionene.» – Det er jo nå blitt til fylkene. «Flertallet er enig i dette og legger til grunn at finansieringen av fagskolene seinest må gjennomgås i forbindelse med en slik overføring.» Har det vært gjort en slik grunnleggende gjennomgang av finansieringen av fagskolene, slik at man tar høyde for at tilbudet mellom fylkene i dag er forskjellig nå når dette legges inn i de ordinære rammeoverføringene?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Etter godt og vel to år som statsråd for høyere utdanning og forskning er det én ting jeg er helt overbevist om, og det er at dette er en sektor som på ingen måte lar seg temme eller kue. De sier fra akkurat slik som det er, og slik skal det være. Det er våre høyere utdanningsinstitusjoner som har en selvstendig rolle for å skaffe til veie høyere utdanning til studenter. Det er forskere og professorer som deltar i øverste og fremste linje i vår forskningsinnsats, både nasjonalt og internasjonalt. De kan både argumentere og synge ut i det offentlige og i alle andre sammenhenger hvor de er med, og det er også deres viktige oppgave. Det møtet representanten refererer til, var et møte hvor man skulle diskutere strategi. Det er jo nødvendig å diskutere strategi i mange sammenhenger, også med tanke på forholdet mellom de rammene som man skal kjempe for, og som gis, og det innholdet som skal være i rammene. Det må være en sammenheng mellom det viktige politiske mål man har både for forskning og utdanning, og det som er det økonomiske grunnlaget for det. Jeg trodde at de som var til stede på akkurat det møtet som ble nevnt, satte pris på at vi hadde en rimelig god og åpen diskusjon om nettopp strategi, og det var selvsagt på ingen måte et møte som skulle ha den hensikten som her antydes. Denne sektoren er absolutt i stand til både å diskutere med sin statsråd og å argumentere for viktige saker. For mitt vedkommende mener jeg at jeg har fått godt gjennomslag i Regjeringen, ikke minst når det gjelder det som blir kalt en historisk høy forskningsinnsats. Vi er nå, i årets budsjett, faktisk oppe på 23,6 milliarder kr til forskning. Det er historisk høyt, og jeg er veldig stolt over å ha fått det til.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Det er jo betryggende at man om ikke så lenge skal legge fram en rapport fra en arbeidsgruppe som jeg har nedsatt – en arbeidsgruppe for å utrede handlingsrommet i høyere utdanningsinstitusjoner. Den oppsto fordi det var – og slik er det kanskje fremdeles – en ulik forståelse hos dem som er ansvarlige for høyere utdanningsinstitusjoner, og hos oss i Regjeringen av hva som er virkelighetsbildet. Jeg har stor tro på at denne arbeidsgruppen – som er satt sammen av folk med høyst ulik bakgrunn, men hvor sektoren selv er godt representert – kommer fram til noen anbefalinger som kan hjelpe oss til å få en felles forståelse av hvordan vår virkelighet ser ut. Men det som er helt sikkert, er at ingen har vondt av å være til stede på et møte hvor man diskuterer strategi, politikk og økonomi på dette området. Jeg så ingen hoderystende rektorer til stede på dette møtet. Så det må ha vært noen tanker som har kommet etterpå, og som absolutt ikke har noe med verken hensikten med eller gjennomføringen av det møtet å gjøre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Jeg vil selvsagt avvise noen antydninger til munnkurv. Som jeg sa i mitt første innlegg, er dette personer og ledere i vårt samfunn som man definitivt ikke kan sette munnkurv på. Det er ikke mitt ønske å gjøre det. Tvert imot, jeg ønsker oppegående, gode rektorer og ledere i våre forsknings- og utdanningsinstitusjoner som er med i samfunnsdebatten. Det å diskutere strategier for hvordan man skal komme enda bedre ut når det gjelder høyere utdanning og forskning, har ingenting å gjøre med at man skal samles om én strategi. Jeg har ansvar for å fremme saker for Regjeringen når det gjelder denne sektoren, men jeg tror ingen statsråd lar være å ha møter og lytte til lederne innenfor sin sektor for å diskutere hva som er de viktigste utfordringene der. Det gjør jeg hele tiden, jeg har stadig dialogmøter med både organisasjoner og institusjoner. Dette var en samling av ganske mange av dem – med et motiv som på ingen måte var slik det her antydes. Så her er det en fullstendig misforståelse.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg forsto hele spørsmålet, men jeg skal prøve å svare ut fra det jeg oppfattet. Man vil selvfølgelig ha mange virkemidler for å møte det vi kaller utdanningsbølgen, som representanten Lien var inne på. Vi vet at det kommer et økt antall studenter til våre universiteter og høyskoler, og nettopp derfor har vi lagt fram en sak som Stortinget nå har til behandling. Den heter Utdanningslinja. I den saken er det lagt et grunnlag for den strategien som jeg håper Regjeringen sammen med Stortinget skal kunne utføre for å opprettholde god kvalitet på de studietilbudene som er, samtidig som man klarer å ta inn flere studenter. Vi har allerede begynt den jobben gjennom revidert nasjonalbudsjett i år, og den vil vi følge opp. Stortinget skal nå diskutere hele grunnlaget for de tiltakene og de planene som må legges for å kunne møte denne utdanningsbølgen, som jeg er helt enig i at vi må se positivt på. Jeg mener det er bra at Stortinget nå har denne saken til behandling. Det vil hjelpe veldig godt for å få til en god debatt framover.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Jeg er svært enig med representanten Solvik-Olsen i at rekruttering til realfaglige og teknologiske studier er meget viktig. Realfaglig og teknologisk kompetanse gir jo grunnlag for mye verdiskaping og velferd. Og betydningen av slik kompetanse er økende. Derfor kommer jeg nå, sammen med kunnskapsministeren, om kort tid til å lansere en ny realfagsstrategi som etterfølger to tidligere strategier. Gjennom denne nye satsingen viser vi at det skal satses på hele utdanningsløpet, fra barnehage til høyere utdanning, forskning og arbeidsliv. Denne strategien er utviklet i samarbeid med alle de viktige aktørene blant arbeidslivets organisasjoner, næringsliv, forskning og utdanning. Den viser dermed at vi står samlet om et felles mål, nemlig å få flere interessert i realfag. Denne strategien blir en systemrettet satsing. Realfagene styrkes i lærerutdanningene og er mer synlige i satsingene for kompetanseutvikling. Men kanskje det viktigste vi gjør gjennom denne strategien, er å formidle hvor viktig MNT, altså matematikk-, naturfag- og teknologiutdanningene, er for å møte de store utfordringene vi står overfor – i tillegg til petroleumsaktiviteten – f.eks. når det gjelder klimautfordringene. I grunnopplæringen er geofag opprettet som et programfag i studiespesialiserende utdanningsprogram. Faget vil ha betydning for kjennskap til berggrunn og muligheter til å utnytte naturressurser. Programfaget teknologi og forskningslære skal gi grunnleggende innsikt i de teknologiske utfordringer som aktualiseres gjennom petroleumsindustrien. For høyere utdanning er det i strategien bl.a. formulert en målsetting om 15 pst. økning i uteksaminerte kandidater fra høyere utdanning innen realfag og teknologi. Mange tiltak skal iverksettes for å nå det målet, bl.a. et mattetreningsprosjekt ved navn ENTER og styrking av didaktikken i utdanningene. Ingeniørutdanningen i Norge ble i 2008 evaluert, og som oppfølging av det arbeidet har departementet nå nedsatt et utvalg for å revidere rammeplanen for norsk ingeniørutdanning. Dette er for å gi kandidatene en enda mer relevant utdanning i forhold til arbeidslivets behov for kompetanse. Samarbeid mellom høyere utdanning og arbeidslivet er et av hovedpunktene i St.meld. nr. 44 for 2008–2009, Utdanningslinja, som nå ligger til behandling i Stortinget. Her er det mange muligheter som ennå ikke er utnyttet. Jeg vil presisere at i den stortingsmeldingen er også videregående utdanning omtalt, så der er større deler av utdanningsløpet enn bare høyere utdanning. Jeg vil også framheve viktigheten av forskning i denne sammenhengen. Det er i forskningspolitikken særskilt satset på å bygge solide kunnskapsmiljøer innenfor utvalgte områder. Og her satser vi videre for ytterligere å øke kvaliteten på forskningen. Jeg vil også nevne at vi har fått til en mekanisme gjennom forskningsfondet, som sikrer en årlig sum til utstyr – altså vitenskapelig infrastruktur. Det er jo også ting som er med på å gjøre de teknologiske miljøene attraktive, også for nyrekruttering.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Det er selvfølgelig grenser for hvor temarettet, eller fagrettet, man kan være i realfagsatsingen, ikke minst på videregående skole. Det viktigste å motivere til der, er matematikk og naturfag, altså realfagene. Og det jeg nevnte om geologi, er jo spesielt interessant innenfor petroleumsnæringen. Jeg er helt enig i at vi må utdanne folk til olje- og gassnæringen, men også til en omstilt olje- og gassnæring, som tar inn over seg at vi har noen miljøutfordringer. Det krever også en annen type innsikt i det rent teknologiske. Men det grunnleggende – det er jeg helt enig med representanten i – er å kunne legge til rette for god veiledning av de unge. Det gjør vi nå også i videregående, og med en god oppfølging i f.eks. høyere utdanning når det gjelder ikke bare å få dem til å satse på å studere realfag, men også i kontakt med arbeidsliv og samfunnsliv rundt, for det er en viktig oppgave for våre utdanningsinstitusjoner at de er i kontakt med omverdenen rundt seg.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Noe av det viktigste tiltaket som ligger i Utdanningslinja, altså i den meldingen som Stortinget nå har til behandling, er et forslag om å opprette et råd – både et nasjonalt råd og også et råd ved hver utdanningsinstitusjon – som skal samle folk fra arbeidsliv og samfunnsliv med ledelsen i den enkelte utdanningsinstitusjonen. Det er for at det skal være kontakt med samfunnet rundt, og at man skal treffe så godt som mulig på det som er behovet for kompetanse innenfor de fagområder og innenfor de næringene hvor man virkelig trenger arbeidskraft. Da er det noe grunnleggende ved alle næringer – enten det er petroleumsnæringen eller det er andre, innenfor helsevesenet eller hva det er – at du må ha noen fag, som i dette tilfellet handler om realfag, altså naturfag, matematikk osv. – og geologi, for å ta det. Da er det det som er det grunnleggende viktige som elevene må motiveres for, og sammen med sin utdanningsinstitusjon er det viktig at man vet noe om behovene i samfunnet rundt og ikke gjør feilaktige beslutninger i forhold til at det ikke lenger vil bli behov for en bestemt type arbeidskraft. Da har jeg ikke sagt noe om omstillingsbehov, men det ligger selvfølgelig også i saken.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Ved behandlingen av Ot.prp. nr. 10 for 2008–2009 om lov om endringer i forvaltningslovgivningen mv. vedtok Stortinget at fylkeskommunene skal sørge for at det tilbys godkjent fagskoleutdanning. Som en følge av dette har fylkeskommunene også fått et utvidet finansieringsansvar for fagskolene. Midlene til fagskoler som i 2010 ble overført til fylkeskommunenes rammetilskudd, har i år blitt fordelt mellom fylkeskommunene på bakgrunn av studenttall. Regjeringen tar sikte på at disse midlene fra 2011 skal fordeles på bakgrunn av kostnadsnøklene i inntektssystemet til fylkeskommunene. Kostnadsnøklene er utformet med sikte på å kompensere for forskjeller i utgiftsbehov mellom fylkeskommunene og skal sammen med inntektsutjevningen bidra til å utjevne de økonomiske forutsetningene for å kunne tilby et likeverdig tjenestetilbud rundt om i landet. Gjennom det som kalles inntektsgarantitilskuddet sikres fylkeskommunene en beregnet vekst i forhold til landsgjennomsnittet. I kommuneproposisjonen for 2011 vil Kommunal- og regionaldepartementet legge fram forslag til nye kostnadsnøkler. I kommuneproposisjonen vil Regjeringen også komme tilbake til hvordan fagskolestudentene fortsatt skal kunne være mobile over fylkesgrensene. Fylkeskommunene driver i dag de tekniske fagskoleutdanningene. Det nye ansvaret for å sørge for et fagskoletilbud innebærer at fylkeskommunene får utvidet mulighet til å gjøre lokale vurderinger av hvilke typer fagskoler det særskilt skal legges til rette for gjennom offentlige tilskudd. Omleggingen av finansieringsordningen vil gi fylkeskommunene, herunder Hordaland fylkeskommune, rom for lokale prioriteringer – dette gjelder muligheten for å målrette fagskolebevilgningene i fylket ut fra lokalt kompetansebehov og andre relevante forhold. I denne sammenheng vil jeg også minne om at enkelte private fagskoler fram til 2009 fikk statlig støtte over Kunnskapsdepartementets budsjett. Også disse midlene er fra 2010 lagt inn i de respektive fylkeskommunenes rammetilskudd, og det vil derfor være fylkeskommunenes ansvar å vurdere videre tilskudd til disse skolene. Jeg vil selvsagt oppfordre fylkeskommunene til å ta vare på det mangfoldet som finnes blant tilbyderne av fagskoleutdanning, ikke minst når det gjelder arbeidslivets organisasjoner. Jeg vil for øvrig nevne at Kunnskapsdepartementet er i gang med å opprette et fagskoleråd, slik som det ble varslet i St.meld. nr. 44 for 2008–2009, Utdanningslinja, og en etableringskonferanse vil finne sted nå i april 2010. Jeg vurderer det slik at et nasjonalt fagskoleråd vil gi fagskolene en styrket rolle og bidra til en mer målrettet utvikling av fagskoletilbudet. Fagskolene er en meget viktig brikke i det norske utdanningssystemet. De bidrar til et differensiert utdanningstilbud, tilpasset ulike yrkesgrupper og ulike behov i arbeidsmarkedet og er kanskje mer rettet mot den praktiske utdanningen enn mange andre tilbud på høyere nivå. Men Regjeringen har ingen planer om å svekke dette viktige utdanningstilbudet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Det er Stortinget som har besluttet at fagskolene skal overføres til fylkeskommunene, og jeg har selvfølgelig stor tillit til at fylkeskommunene tar det ansvaret på alvor. De har jo allerede i dag ansvar for voksenopplæringen, og de er også en viktig regional utviklingsaktør, med derpå følgende god kontakt med næringslivet og samfunnslivet. Og det er nettopp der fagskoletilbudet er så viktig, at man i dialogen mellom fylkeskommunen og samfunnet, som den er en del av, kan finne fram til de beste tilbudene når det gjelder fagskoleutdanning. Vi har selvfølgelig et system når det gjelder både fylkeskommuner og kommuner, med rammetilskudd som gjør at de selv disponerer innenfor det tilskuddet, men vi har iallfall fra statens side ved overføringen sørget for å sette inn i rammetilskuddet de beløpene som vi allerede brukte på fagskolene. Jeg vil selvfølgelig følge opp dette nøye og er opptatt av å ha god kontakt med fylkeskommunene i disse spørsmålene, slik at vi sammen, både stat og fylkeskommune, kan sikre et godt fagskoletilbud framover i alle fylker.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-03:
Jeg kan svare ja på det spørsmålet, det har vært gjort grundige gjennomganger av finansieringen. Jeg vil også vise til det jeg sa i mitt hovedsvar, nemlig at man fra 2011 skal beregne de ulike delene av det rammetilskuddet fylkeskommunen får, på bakgrunn av kostnadsnøkler i inntektssystemet. Så det blir en revisjon av kostnadsnøklene. Jeg ser det da som mitt ansvar å passe på at fagskolene her blir tatt vare på. Men jeg er, som sagt, veldig trygg på at fylkeskommunene ser viktigheten av et godt fagskoletilbud innenfor det mangfoldet som er, ved siden av det tilbudet de har ansvaret for når det gjelder ikke bare videregående skole, men også voksenopplæring. Jeg håper i hvert fall og tror at dette kommer til å gå veldig bra, men jeg skal følge nøye med som den statsråden som faktisk har et faglig ansvar for fagskolene.
Svein Harberg (Høyre), 2010-02-03:
Virkelighetsoppfatning er åpenbart en utfordring i den sektoren vi nå diskuterer. Det er ingen tvil om at veldig mange av dem som var på møtet, reagerte med hoderisting og hadde en ekkel følelse med tanke på den strategien som statsråden bekrefter skulle diskuteres. For litt over et år siden ba statsråden om en sterk sektor som sto bak kravene om få større uttelling i budsjettet. Nå oppfattes det slik at statsråden nærmest har gitt en sektor munnkurv og bedt dem om å være snille og stille for å få gjennomslag. Statsråden sier det var for å legge en strategi, og da er jeg interessert i følgende: Etter dette møtet har sektoren meldt to–tre klare krav om basisbevilgninger, kapital til å få til kvalitet på nye studieplasser og studiefinansiering – hvilken prioritet har denne strategien på de områdene? Og dersom munnkurven ikke blir overholdt, hvilken strategi har statsråden da?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-02-03:
Jeg noterer meg at statsråden er mer opptatt av å snakke om bevilgninger til forskning enn til høyere utdanning. Men jeg er glad for at vi har en statsminister som sier at «kunnskap trumfer alt». Det gjør han i en situasjon hvor vi ikke har noen norske universiteter blant de 100 beste i OECD-landene, i en situasjon hvor vi står overfor rekordsterk vekst i studentmassen, noe som egentlig er en gavepakke til en regjering som tar kunnskap på alvor. Men så har vi en finansminister som heter Sigbjørn Johnsen, som har sagt at det skal strammes inn, også i denne sektoren. Det vil kunne føre til at ressursmangel gjør at den økte kvantiteten blant studentene kan munne ut i reduksjon av kvalitet. Svaret er veldig ofte: Handlingsromsutvalget. Det ville være interessant å høre om statsråden selv har gjort seg noen tanker – hvis man med disse strategiene ikke kan få tak i mer penger – om hvilke andre grep kan vi gjøre for å styrke kvalitet på forskning og utdanning i høyskole- og universitetssektoren?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-02-03:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Det er 40 år siden vi startet med oljeproduksjon her i landet, og det er samspillet mellom myndighetskrav og faglige innspill som gjør at norsk olje- og gasspolitikk og -produksjon er der den er i dag. Den rød-grønne regjeringen har satt noen norgesrekorder – for det første i antall letelisenser. Det er vel slik at den rød-grønne regjeringen har delt ut dobbelt så mange letelisenser som Gro Harlem Brundtlands regjering i sin tid gjorde, og som Bondevik II-regjeringen gjorde. Det må vel kanskje også være en liten rekord det vi kan lese om i Aftenposten på nett, om at miljømyndighetene i 45 pst. av tilfellene blir overkjørt. Det er da SFTs – eller nå Klima- og forurensingsdirektoratets – miljøfaglige anbefalinger som man ikke lytter til når det gjelder de tildelingene som Regjeringen velger å gi mulighet til. Jeg er kjent med at det er ulike faginstanser som gir innspill. Man vurderer, og man vekter, og så er det Regjeringen som til slutt tar en helhetlig vurdering. Men hvis vi ser på Soria Moria-erklæringen – som på en måte er Regjeringens grunnlagsdokument – står det at det skal være en «langsiktig forvaltning av petroleumsressursene». Det er vel litt i konflikt med denne leterekordtildelingen. Det står også at det skal være «kunnskapsbasert» forvaltning av olje- og gassressursene våre. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Hvordan henger dette sammen når vi på den ene siden deler ut mange leteblokker, mens vi på den andre siden ikke lytter til SFT, iallfall i 45 pst. av tilfellene, fra 2005 og fram til årsskiftet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-02-03:
Jeg synes ikke statsråden bør være så forundret over at en stortingsrepresentant stiller dette spørsmålet, fordi det har også med hvilken politikk denne stortingsrepresentanten og partiet står for. Statsråden snakket om store funn. I 2010 skal Regjeringen bestemme seg for om Lofoten og Vesterålen skal åpnes for olje- og gassvirksomhet. Mange tror vel at her kan det være store funn. Nå er vi i sluttfasen når det gjelder å innhente kunnskap om dette. Det kommer jo ny kunnskap etter påske, og det tror jeg at det er mange av oss som ser fram til. Men dersom det skulle være slik at Klima- og forurensningsdirektoratet, Direktoratet for naturforvaltning, Havforskningsinstituttet og Polarinstituttet skulle ende opp med å fraråde åpning av Lofoten og Vesterålen ut fra miljøfaglige begrunnelser, kan da statsråden garantere at de miljøfaglige begrunnelsene blir tatt til etterretning, og at det får betydning for den konklusjonen som Regjeringen vil legge fram i den forvaltningsplanen som han snakket så pent om i tidligere innlegg?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-02-03:
Kristelig Folkeparti mener at vi bør fjerne forbrenningsavgiften slik at ikke sju av åtte kontrakter går til Sverige, men at vi kan bruke energien selv – bare for å stadfeste det. Men jeg har lyst til å gå et steg videre. Vi har nå et halvt år hatt et deponiforbud, og det er to begrunnelser for det. Den ene er at deponeringen er en utfordring i forhold til miljø, særlig metangassen, som er 21 ganger farligere enn CO2 for atmosfæren. I tillegg er det viktige energibærere vi legger på deponi. Men så ser vi at rundt omkring i fylkene våre er det veldig mange dispensasjoner. Jeg er veldig glad for det statsråden sier i forhold til deponiavgiften, og at han mener at den bør økes. Men jeg har lyst til å gå litt videre, for det at det er så stor ulikhet fra fylkesmann til fylkesmann på dette, gjør denne saken litt utfordrende. Vil statsråden, som en del av et kollegium, i Regjeringen se om han kan ta nye grep, slik at vi får en helhetlig politikk på dette området, og ikke slik som det er nå, at det er mange dispensasjoner i noen fylker?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Det er to hovedsvar på spørsmålet fra representanten Hjemdal. For det første er det en ekstrem forskjell på de funn som ble gjort tilbake på Gro Harlem Brundtlands tid, som representanten nevnte, da vi fant Gullfaks, Statfjord, altså store funn i Nordsjøen – etter hvert i Norskehavet – og de funnene vi gjør i dag. Det betyr at hvis vi skulle ha hatt samme nivå på antall letinger og antall tildelinger i dag som vi hadde på 1980- og 1990-tallet, hadde vi gjort mange færre funn, vi hadde gjort mindre funn, og vi hadde fått en enda sterkere reduksjon i oljeproduksjonen enn det vi nå ser. Så hvis vi skal ha en tilnærmelsesvis lik produksjon av olje og gass i sum framover som det vi har nå – vi ser at kurven uansett er svakt fallende for de to i sum – er vi nødt til å gjøre flere funn enn det vi gjorde tidligere, rett og slett fordi funnene er mindre. Til spørsmålet om miljømyndighetene: Dette er på sett og vis et nytt oppsiktsvekkende spørsmål fra en stortingsrepresentant, for grunnlaget for de tildelingene vi gjør, er jo forvaltningsplanene som Stortinget sjøl har vedtatt. Stortinget sjøl er invitert til å fatte beslutninger, hvor den helhetlige vurderinga skal tas, basert på innspill fra de ulike fagmyndighetene. Som representanten da sier: I den prosessen er det helt naturlig at det kommer inn ulike problemstillinger, ulike vurderinger, knyttet til hvilke grenser en setter opp mot kysten, hvilke restriksjoner en legger for konkrete områder hvor det er store fiskeressurser, osv. Det er en stor og viktig diskusjon der Stortinget har vært invitert til å fatte beslutninger basert på prosessene knyttet til forvaltningsplanene. Når vi har gjort det, er jo prosessen deretter å foreta konkrete tildelinger basert på de rammer Stortinget har bestemt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Som representanten er kjent med, er det nå lagt et omfattende løp fram mot en forvaltningsplan og en revisjon av den knyttet til de områdene som er nevnt. Jeg kommer ikke til å gå inn og forskuttere den prosessen. Det vil det være feil av meg å gjøre her nå.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg oppfatter at Senterpartiets synspunkt i denne saken er, som representanten sier, vel kjent. Det har vært mye diskusjon rundt disse spørsmålene generelt. Mitt svar på dette spørsmålet er ikke noe annerledes enn det som var svaret mitt på det foregående spørsmålet, at nå har vi lagt et løp for en omfattende og – jeg er helt sikker – en god prosess. Vi skal innhente kunnskap, vi skal foreta ulike avveininger, og så vil det bli laget et forslag til en revidert forvaltningsplan, eller en rullering av forvaltningsplanen, antakeligvis i slutten av dette året eller i begynnelsen av neste år. Da kommer vi tilbake til disse spørsmålene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg kan forsikre representanten Solvik-Olsen om at den prosessen som jeg også har kommentert tidligere nå, er reell. Den skal være skikkelig, og vi skal ha en grundig gjennomgang av de ulike spørsmålene. Så er det heller ikke slik at sjøl om det er Miljøverndepartementet som helt korrekt har ansvaret for å kjøre prosessen knyttet til forvaltningsplanen, er det en prosess som ikke involverer andre departementer. Dette er en sak som kommer til å ha bredt fokus i Regjeringa, som Olje- og energidepartementet og andre departementer kommer til å være tungt involvert i, og hvor de ulike synspunktene garantert kommer til å bli framført underveis. Prosessen skal således bli både bred og god.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg mener at i politikken generelt og i olje- og gasspolitikken spesielt er de balanserte løsningene de gode løsningene. Jeg mener at det som har kjennetegnet utviklinga av norsk olje- og gasspolitikk, er nettopp det. Vi har vært i verdenstoppen når det gjelder å sette krav. Industrien har nok ofte syntes at norske myndigheter har vært vel tøffe å forholde seg til, for det har vært satt krav, enten det var forbud mot fakling, nullutslipp i Barentshavet, osv., som der og da betydde at industrien måtte gå løs på teknologiske utfordringer som de kanskje ikke var klare for når det gjaldt aktiviteten på andre sokler, og på kort sikt var det økte kostnader. Det vi nå ser, er at vi, som en følge av dette, både har klart å få verdens reneste olje- og gassproduksjon i Norge, og også at det har bidratt til en teknologiutvikling som leverandørindustrien i Norge nå nyter godt av fordi den kan gå ut i verden for øvrig med det. Så jeg er helt sikker på at nettopp det å balansere miljøhensyn opp mot fiskerihensyn og olje- og gasshensyn er en klok måte å drive olje- og gasspolitikk på. Jeg har tenkt å fortsette med det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg er ikke enig i premissene for spørsmålet. Jeg er ikke enig i at norsk olje- og gasspolitikk er en politikk som blir ført på tvers av miljøinteresser og på tvers av innspill fra miljømyndighetene. Jeg mener at det nettopp er de balanserte løsningene vi har funnet, og jeg mener at svaret som jeg akkurat ga til representanten Meling, er et godt svar i så måte. Vi har vært det landet i verden som har stilt de strengeste kravene til industrien, noe som også har gjort at vi har klart f.eks. å sette krav om nullutslipp til sjø i Barentshavet. Jeg mener at vi tar hensyn til de innspillene som kommer fra miljømyndighetene, og så vil det, som jeg også har nevnt før i dag, alltid være avveininger i forhold til hvor man konkret skal ha aktivitet, hvilke krav som skal settes for nære kystområder, hvilke krav som skal settes i områder hvor det er mye fiskeriinteresser osv.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
For det første mener jeg at strømprisen i Norge bør være lik, uansett hvor i Norge man bor. Derfor har vi en stor jobb foran oss med å gjøre den jobben som i for liten grad er blitt gjort – nemlig å bygge nett. Vi trenger mer nett, vi trenger bedre transportårer for strømmen gjennom landet vårt. Det har denne vinteren vist på en jeg skal kanskje ikke si god måte, men den har vist oss tydelig at dette ikke fungerer godt nok. Samtidig er det viktig å være klar over at vi i større grad har en Sør-Norge-situasjon enn en Midt-Norge-situasjon. Prisen i Midt-Norge i dag er 52,4 øre. Den er 52,4 øre i Sverige, og den er det samme i København. Det største avviket i pris vi har hatt mellom Midt-Norge og Norden for øvrig i løpet av denne perioden, har vært 1,7 øre. Det vi ser, er at som følge bl.a. av utbedringa av forbindelsen Nea-Järpströmmen er flyten av energikraft ut og inn av Midt-Norge noe bedre enn før. Det betyr at Midt-Norge nå er en del av det nordiske elmarkedet, mens Sør-Norge ikke er det, fordi vi har for dårlige forbindelser mellom særlig Oslo-området og Sør-Sverige. Det jobbes det med i forhold til Sydvästlänken og forbindelsene der. Utgangspunktet her er at det er en felles situasjon i Midt-Norge og Norden for øvrig. Så tar representanten opp spørsmålet om de mobile gasskraftverkene. Jeg mener at det er en stor trygghet for befolkninga i Midt-Norge å vite at uansett situasjon har vi en produksjonsreserve som sørger for beredskap i området. Det er strøm nok til forbrukerne i Midt-Norge, og det var hensikten med å sette opp de mobile gasskraftverkene akkurat der. Den tryggheten skal vi sørge for at fortsatt blir der gjennom at det er nettopp beredskap som er kriteriet for oppstart av de verkene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Det som er et faktum i denne forbindelse, og som jeg opplever at representanten hopper over her nå, er at Midt-Norge som følge av nettutbedringer er en del av det nordiske elmarkedet. Det betyr at reservekraftverkene i Midt-Norge representerer 3 promille av installert kapasitet i det nordiske markedet. Hvis representanten Solvik-Olsen nå gjør det til et poeng at prisen i Midt-Norge står og faller med oppstart av to reservekraftverk, som altså har 3 promille av installert effekt, så er jeg uenig i at det vil være det ene tiltaket som bidrar til at prisen blir lav istedenfor veldig høy. Saken er at vi har hatt utfall av kjernekraftverk i Sverige. Det har vært en lav produksjon av strøm i det nordiske området, og dette er jo produsenter med helt andre kapasiteter enn reservekraftverkene i Midt-Norge. Samtidig har det vært kaldt i området. Så vi må ikke gjøre debatten enklere enn den er, for reelt sett er det slik at de reservekraftverkene har en begrenset kapasitet. I tillegg er Midt-Norge en del av det nordiske markedet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg mente at jeg svarte på det spørsmålet, som også ble stilt av representanten Solvik-Olsen nettopp. Men når det gjelder situasjonen i Midt-Norge generelt, mener jeg at vi har kommet i en lite heldig situasjon i det området fordi det ble igangsatt store industriprosjekter for noen år tilbake uten at det ble fylt på med tilsvarende produksjon. Det betyr at det nå har vært nødvendig å gjøre et omfattende arbeid for å sørge for at både produksjonskapasiteten internt i Midt-Norge, hvor det bl.a. det siste året er blitt tildelt betydelige Enova-midler for å få i gang ny produksjon, og overføringskapasiteten ut og inn av området må bedres betraktelig. Når det gjelder det siste, så er Ørskog–Fardal-traseen det store tiltaket som vil bety en helt annen situasjon i Midt-Norge enn den vi til nå har sett, og jeg er ikke komfortabel med at prisen i Midt-Norge er en annen enn i Norge for øvrig. Vi bør ha én pris på strøm i Norge, og derfor må vi bygge mer nett og få opp produksjonen av fornybar energi.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg syns det er sterk kost å bruke ordet «skandale» om noe som åpenbart også kunne ha vært gjort av tidligere regjering i forbindelse med at store industriprosjekter ble satt i gang uten at man sørget for at tilsvarende produksjon kom på plass, at tilsvarende linjeprosjekter ble oppgradert. Så det vi gjør nå, er å reparere de skadene som har kommet som følge av at det ikke var et samspill mellom bruk av energi og tilførsel av energi i Midt-Norge, og det holder vi på med. Det er nå brukt 5 milliarder kr i området via Statnett for å få en bedre situasjon. Vi har oppdatert Nea-Järpströmmen, som er en veldig viktig forbindelse inn til området. Vi har foretatt spenningsoppgraderinger av nettet, som bidrar til at nettet nå fungerer mye bedre enn før. Vi har brukt betydelige Enova-midler inn i området som bare i 2009 medførte ca. 300 GWh med ny produksjon i området, og jeg er innstilt på en så rask som mulig konsesjonsbehandling av linjen Ørskog–Fardal fordi jeg mener det er det store konkrete tiltaket som faktisk vil bety en forskjell for området.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg synes innledninga på spørsmålet fra representanten Håbrekke var veldig god. Jeg kan være enig i at vi har hatt en nordisk situasjon når det gjelder pris. Men jeg må stille spørsmål ved resonnementet i avslutninga, basert på at forsyningssikkerhet ble trukket fram som en hovedsak, samtidig som han ønsket å sette prisområdene ut av spill. Prisområdene er innført nettopp for å sikre forsyningssikkerheten i området og skal sørge for at kraft blir drenert inn til områder med svak produksjon og ubalanse i markedet. Det er jo nettopp det viktigste tiltaket en har til å sørge for at en får kraft inn til Midt-Norge, og sånn sett kan en også redusere tapping av magasinene i området.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg synes det er viktig å legge til rette for at avfall brukes i forbrenningsanlegg i Norge. Det er helt riktig som representanten Astrup sier, at vi har brukt mye penger på å bygge ut en infrastruktur for varme. 19 av de 20 største byene i Norge har en slik infrastruktur. Jeg mener at Oslo er et godt eksempel på en god politikk på fjernvarmesida. Effekten vil sjølsagt ikke bli som ønsket hvis det er fossil energi som brukes til å produsere den varmen. Det er helt korrekt at vi har avgifter i Norge som svenskene har tatt bort. Vi har lagt en prosess for å vurdere avgiftsregimet rundt dette fram mot revidert nasjonalbudsjett. Så den prosessen går sin gang. Men for å ha ytterligere trykk her vil finansministeren og jeg ha et møte med hele bransjen om ca. 14 dager. Der er vi innstilt på å lytte og få innspill og ta det med oss videre i prosessen fram mot revidert nasjonalbudsjett. For øvrig tror jeg det er viktig å minne om at det er forskjell på avgiftspolitikken i Norge og Sverige, men det er mer enn det. Det er også en prisforskjell som er ganske betydelig, som følge av at Sverige har bygd opp en stor kapasitet på området, en kapasitet som vel faktisk er litt for stor i forhold til tilgang på avfall i Sverige, og en går her inn med priser som er relativt gunstige for å transportere avfall over til Sverige. Så saken handler nok om noe mer enn bare norsk avgiftspolitikk.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Svaret på det spørsmålet er ja. Jeg mener at vi definitivt bør se på om unntaksbestemmelsene i deponiforbudet blir håndtert på en måte som gjør at for mye avfall havner på deponier. Der kan jeg være kort, presis og imøtekommende.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Når det gjelder prosessen, har jeg ikke noe mer å si om det nå enn det jeg sa på representanten Astrups likelydende spørsmål. Når det gjelder alvoret i situasjonen, mener jeg definitivt at vi bør ha avfall som en viktig del av grunnlaget for energiproduksjonen i varmeanleggene i Norge, og det bør også synes gjennom den politikken vi har. Så dette jobber vi med, dette ser vi på, og så kommer vi til å bruke tida fram til revidert nasjonalbudsjett på det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg tror ikke jeg har noe annet svar på det spørsmålet sjøl om det for tredje gang blir stilt, med litt ulik vinkling. Jeg er opptatt av dette spørsmålet. Vi har et vedtak i Stortinget fra i høst knyttet til avgiftspolitikken for 2010, og hvis en skal gjøre endringer på det, vil i så fall det naturlige stedet å ta det opp være i revidert nasjonalbudsjett, som kommer senere i vår.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-03:
Jeg trodde jeg i mitt presise svar til representanten Astrup hadde meldt hva som var min holdning til det. Jeg mener – for å utdype det jeg svarte – at det er viktig å ha et regelverk her hvor ikke unntaket undergraver hensikten med regelverket. Hvis en nå ser at det blir gitt relativt mange dispensasjoner, hvis det i enkeltfylker er en helt annen politikk på området enn i landet som helhet, mener jeg det gir grunnlag for å vurdere dette på nytt.