Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-04-25:
Norsk oljepolitikk har siden starten bygget på at ressursene tilhører fellesskapet, at de skal danne grunnlag for norsk industri og næringsutvikling, at de skal utvinnes med høyeste sikkerhetsstandard, at virksomheten skal gi minst mulig skade på miljøet, og at det skal produseres med lave klimagassutslipp. Dette er en vellykket politikk som har ledet fram til det som nå er en realitet: nærmere 200 000 arbeidsplasser over hele landet nær 8 000 mrd. kr på bok til framtidige generasjoner Vi produserer med lave utslipp, både til luften og til sjøen, og vi har et høyt sikkerhetsnivå på norsk olje- og gassproduksjon. Det er bred enighet i Stortinget om at vi skal sikre fortsatt høy verdiskaping fra norsk sokkel. I Meld. St. 28 for 2010–2011 ble det pekt på fire strategier for å oppnå dette. Det var at vi skal satse på økt utvinning fra felt som er i produksjon vi skal sette funn i produksjon vi skal fortsette letingen vi skal åpne nye områder Det er av stor betydning at vi har et bredt flertall og forutsigbarhet i denne politikken. Virksomheten krever enorme investeringer, og investorene må ha langsiktighet. Forslagene som fremmes i representantforslaget, tar utgangspunkt i at det er god klimapolitikk å fase ut norsk oljeproduksjon, og at utfasing av olje- og gassproduksjonen vil være fornuftig økonomisk sett også. Stans i global oppvarming og utryddelse av fattigdom er vår tids største utfordringer. Dette er globale utfordringer som må løses gjennom globale tiltak og internasjonalt samarbeid. Fossil energibruk er driveren bak global oppvarming, men fossil energi vil i overskuelig framtid være en viktig del av den globale energimiksen. I tillegg vil olje og gass være en viktig bestanddel i industriprodukter. Etter min mening må veien framover for å få ned klimagassutslippene handle om energieffektivisering, overgang fra fossil til fornybar energibruk og karbonfangst og -lagring. Forslagene som her fremmes, vil ikke fungere positivt. Utfasing av norsk oljeproduksjon vil ikke gi lavere produksjon eller lavere forbruk av olje på global basis. Det vet vi. Det er mer enn nok produksjonskapasitet globalt til å dekke opp bortfallet av produksjonen fra norsk olje. Husk på at da Libya gjennom borgerkrigen mistet all sin produksjonskapasitet, 1,6 millioner fat om dagen, som tilsvarer det som er norsk produksjon i dag, merket man ikke dette på verdensmarkedet. Man merket det ikke. Dette ble absorbert fort og kjapt av den produksjonskapasiteten som man hadde globalt. Antagelig ville de 1,6 millioner fatene bli produsert med høyere utslipp enn vi har på norsk sokkel. Den økonomiske effekten av en politisk styrt utfasing vil jeg tro vil bli stor og dramatisk, fordi signaleffekten om vi skulle si at vi nå skal fase ut, vil føre til stort tap av arbeidsplasser, stort tap av teknologimiljøer, som umiddelbart vil trekke seg mot andre provinser for å drive utvikling av teknologi, og derigjennom også stort tap av inntekter for det norske samfunnet. Selvpåført lidelse for å sone for menneskehetens synder er ikke noe nytt. Europa ble i middelalderen hjemsøkt av selvpiskere, såkalte flagellanter, som pisket seg selv for å sone for verdens synd. Dette førte ikke til at verden ble bedre den gangen, og det fungerer heller ikke i våre dager.