trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-03:
Jeg har lyst til å ta opp forholdet mellom næringslivssatsing og menneskerettigheter. Jeg mener kanskje at ditt noe dominerende fokus på næringslivssatsing kan stå i veien for målet om også å gjøre noe med menneskerettighetene. Statsrådens direktør i Norfund, Kjell Roland, har hevdet at norske organisasjoners fokus på menneskerettigheter er til skade for norske bedrifters omdømme ute. Med andre ord mener Roland, slik jeg har forstått ham, at fokus på menneskerettigheter for de norske organisasjonene er en konkurransehindrende faktor for norsk næringsliv som skal etablere seg ute. Er du enig med Roland i dette?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-03:
Takk for svaret. Det er mulig at jeg har feilsitert Roland, men intensjonen er som jeg sier, og han har også fått massiv kritikk fra en rekke norske ledere i store organisasjoner for denne holdningen. Nå skal denne direktøren slutte. Det kommer en ny direktør, og mitt spørsmål til utviklingsministeren er: På hvilken måte er den nye direktøren i Norfund satt til å satse på menneskerettigheter når det gjelder næringslivsinvesteringer ute?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-03:
La meg først få lov til å benytte anledningen til fra denne talerstolen å gratulere Astrup som utviklingsminister, og også fra denne talerstolen si at jeg har stor tro på ham, og at han kommer til å gjøre en god jobb. Og han er allerede tilgitt når det gjelder referansen til at Gud skapte verden på sju dager, for så vidt jeg husker, var det et sitat fra Kofi Annan det ble vist til, så det var ikke hans egne ord. Selv om Gud klarte seg med seks dager, synes jeg utviklingsministeren blir litt ambisiøs når han har brukt tre måneder på å pønske ut sin store reform. Som jeg sa i mitt innlegg, er jeg veldig glad for at en ser på det, for det er helt nødvendig. Men jeg frykter at en oppnår ikke målene sine, kompetansen forvitrer i både Norad og UD, og da er vi dårligere stilt enn det vi var. Så mitt spørsmål går egentlig bare på: Hvordan ønsker utviklingsministeren å inkludere Stortinget? Jeg er fullt klar over at det er regjeringas ansvar og domene, men hvordan ønsker han å involvere Stortinget i en så viktig og stor reform, som mange av oss er veldig engasjert i?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-03:
Jeg tar ordet etter diskusjonen om reformen av bistandsforvaltningen. Statsråden sa at vi i alle fall må kunne være enige om målene, og når statsråden skisserer dem, er jeg selvsagt langt på vei enig i dem, men jeg vil gjerne presisere litt mer av det jeg mener bør være målsettingene. Den første målsettingen bør være å styrke både UD og Norad. Når jeg tenker på statsråden, synes jeg det er veldig viktig at en ønsker en styrking av Utenriksdepartementet og kompetansen rundt seg, når en vet at det er de utviklingspolitiske interessene som må være ledende – ikke realpolitikerne, som fort blir sittende i Utenriksdepartementet, noe som kan føre til at egeninteresser tar for mye av styringen av det utviklingspolitiske. Derfor synes jeg det er ekstremt viktig at en styrker den delen. Når det gjelder Norad, har Kristelig Folkeparti vært veldig tydelig på at vi ser mye dobbeltarbeid og uklar rollefordeling, som statsråden selv har påpekt. Vi vet også at porteføljen som de behandler, har økt enormt. Derfor har vi vært veldig opptatt av å styrke forvaltningen og kompetansen der. Derfor mener jeg at skal en forbedre resultatene, kan en ikke se vekk fra at det er en sammenheng mellom fag og forvaltning, og det bør være et viktig mål å styrke begge deler. Skal en lykkes med å nå mål nr. 2, som gjelder å styrke den bistandsfaglige kompetansen i UD, må en i alle fall unngå rotasjon. Jeg skal være ærlig på det: Statsråden har sikkert rett i at mye kan komme til etter hvert, og jeg tar utgangspunkt i en NTB-melding. Men det er nå vi har mulighet til å gi beskjed til statsråden, i denne debatten. Skal en klare å styrke kompetansen, kan en ikke flytte de flinkeste fagfolkene fra Norad og inn i UD, og så, to eller tre år senere, sitter de i Berlin eller i New York. Skal en styrke den langsiktige bistandskompetansen, er en avhengig av at en har folk som får lov til å jobbe med det feltet over lengre tid. Vi vet at den vanlige rotasjonsordningen som brukes i UD, ikke er skapt for det. Det er bra hvis statsråden lykkes med en ordning som f.eks. går ut på at en kan være ute på de ulike ambassadene og stasjonene og slik sett får styrket bistandskompetansen. Det er i alle fall et viktig mål som en må ta hensyn til. Det siste, som jeg var inne på, er at vi ønsker en styrking av ambassadene. Vi ønsker en desentralisering av forvaltningen, for jeg tror det tas bedre beslutninger lenger ute, nærmere de ulike situasjonene. Derfor ønsker vi å flytte mer makt ut. Eksemplene som vi viste til, var Mali og Haiti, som i sin tid var fokusland, og de har ikke hatt norsk ambassade. Jeg registrerer at statsråden ikke sier noe om at han vil involvere Stortinget, men jeg håper han gjør det, for vi er mange som ønsker å bidra til en vellykket reform.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Jeg vet ikke om jeg er enig i gjengivelsen av Rolands standpunkt i dette. Jeg tror det er litt mer nyansert enn som så. Men la meg fastslå at vi har høye forventninger til norsk næringsliv når de er ute, og vi har høye forventninger til Norfunds investeringer i næringsliv ute. Slik skal det være. Menneskerettigheter er et tverrgående hensyn i norsk utviklingspolitikk. Det betyr at det skal gjennomsyre alt vi gjør. Jeg var senest i dag tidlig og snakket for Advokatforeningens menneskerettighetsutvalg om betydningen av at også næringslivet vektlegger menneskerettigheter og følger opp det viktige arbeidet som gjøres både i FN, hvor Norge har tatt en ledende rolle på dette området, og i OECD, hvor det er etablert et norsk kontaktpunkt nettopp med det for øye at vi skal fremme menneskerettigheter i de investeringene som gjøres. Aktsomhet her fra næringslivets side er veldig viktig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Det vil være de samme forventningene til Norfund i fremtiden som det er i dag, om at alle investeringer skal hensynta viktigheten av menneskerettigheter, uavhengig av hvem som er direktør. For øvrig er det styret i Norfund som ansetter direktør, ikke statsråden.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Jeg vil si at fornybar energi er en del av den viktige klimainnsatsen. Satsingen på fornybar energi har økt, og vi har gitt store bidrag til FNs grønne fond – 400 mill. kr i året, 1,6 mrd. kr over de siste fire årene. Dette er viktig. Vi har signalisert at vi kommer til å øke satsingen på fornybar energi fremover, og vi er i ferd med å gjennomgå om vilkårene er til stede for at vi også skal øke bidragene til det grønne fondet. Vi kommer tilbake til det. Dette er viktig. Fornybar energi er helt avgjørende i klimaarbeidet, og der gjøres det en enorm innsats, ikke minst gjennom Norfund, som jeg akkurat var inne på. 50 pst. av Norfunds portefølje investeres i fornybar energi, og den porteføljen utgjør per i dag vel 23 mrd. kr. Så det er betydelige ressurser som er i arbeid for å fremme fornybar energi, i tillegg til de øvrige ordningene vi har på området.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Som sagt er vi i ferd med å bygge opp satsingen på dette området, og det mener jeg er viktig og riktig. Som representanten vet, har vi også satset betydelig på et par andre områder som også er viktige, nemlig helse og utdanning. Vi har doblet satsingen på utdanning. Jeg tenker at det er i tråd med representantens ønske om at vi skal konsentrere innsatsen om noen prioriteringer. De prioriteringene er fem, og fornybar energi og klima og miljø er én av dem. Økningene i årene som kommer, vil komme innenfor de fem prioriterte områdene i norsk utviklingspolitikk.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Jeg er enig med Tony Blair. Derfor refererte jeg til ham på det punkt. Det er sikkert mye annet jeg ikke er enig med ham i, men på dette punktet er jeg enig, og dette er noe vi har lykkes godt med i Norge. Jeg er glad for å høre at representanten mener at vi skal investere i fornybar energi i utviklingsland, og jeg velger å tolke ham dit hen at det heller ikke er forbudt for oss å tjene penger på det selv om investorer ikke skulle tjene penger på dette, slik han formulerte det i sitt spørsmål. Poenget er at kapitalen finnes ikke i de landene vi går inn i. Noen må ta høy risiko for å gå inn og bygge kraftverk. Norge gjør det. I Nepal har f.eks. Statkraft bygd et kraftverk som fungerer utmerket. Etter 20 år faller 50 pst. av eierskapet tilbake til den nepalske stat, og etter 40 år faller hele kraftverket tilbake til den nepalske stat. Det er en modell hvor Statkraft får betalt for den risikoen de tar, samtidig som den langsiktige gevinsten uten tvil både underveis og etter hvert tilfaller nepalerne og nepalske myndigheter.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Kravene til god tilskuddsforvaltning kommer bare til å øke i takt med at bistandsbudsjettene øker i årene som kommer, og da mener jeg at det er viktig at vi profesjonaliserer den delen av tilskuddsforvaltningen som går på utbetaling og kontroll med de enorme summene som passerer norsk forvaltning. Jeg mener derfor det er fornuftig at vi rendyrker det i Norad, samtidig som det åpenbart også er behov for at det som i sin natur er politiske oppgaver, ligger under det politiske sekretariatet, nemlig departementet. Det er behov for å styrke den bistandsfaglige kompetansen i departementet, og det er også en bakgrunn for denne reformen. Jeg tror resultatet av dette er at vi vil få bedre utnyttelse av de store pengene vi har til rådighet, med lavere risiko og bedre kontroll, og det er viktig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2018-05-03:
Vi er klar over at dette vekker stort engasjement, og derfor har vi snakket med bl.a. Kristelig Folkeparti om dette før vi presenterte vår kurs for reformen. Det er viktig å understreke at dette er en kurs. Det betyr at mange av de spørsmålene som representanten tar opp i sitt innlegg, ligger foran oss og vil bli besvart, og jeg er ikke innstilt på å gjennomføre en reform som vil bidra til forvitring av norsk bistandskompetanse. Tvert om, jeg mener vi trenger en sterk bistandskompetanse. Men det viktige her er at vi fokuserer på hvilke oppgaver vi skal løse, og så finner ut hvordan vi best løser dem, at vi ser på totaliteten i systemet vårt med både Norad, UD og utestasjonene som ett, og så fordeler ressursene der vi mener at det gir mest nytte og best resultater. Det må være utgangspunktet. Jeg er helt sikker på at representanten Ropstad vil få utmerkede svar på de bekymringer han reiser i dag, etter hvert som prosessen skrider frem.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2018-05-03:
Som saksordførar vil eg takke for debatten. Her er det kome fram tydelege ideologiske skilje mellom posisjon og opposisjon, og saka er godt belyst. Eg er glad for at det er ein samla komité som til slutt stiller seg bak fleirtalsforslaget frå komiteen, at me får utgreidd ei påskjøningsordning for å kunne ta igjen noko av etterslepet på fylkesvegane. Men me understrekar igjen at ansvaret for fylkesvegane er det framleis fylkespolitikarane som har.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-05-03:
Transportkomiteen har vært på komitéreise, og tilbakemeldingene fra fylkeskommunene er at årsaken til det største etterslepet er tunnelsikkerhetsforskriften. Det er et av forslagene fra mindretallet her, å forlenge kompensasjonsordningen. For eksempel har man i Sør-Trøndelag årlig fått 14 mill. kr, og kostnadene ved å utbedre etter forskriften er 800 mill. kr. Det vil jo si at det vil ta noen år. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan tenker statsråden at fylkeskommunene skal løse kravene i tunnelsikkerhetsforskriften?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-05-03:
Det var ikke kritikk, det var et spørsmål om hvordan statsråden så for seg at fylkeskommunene kan løse det, om det kan være mulig. Jeg vil stille spørsmålet litt annerledes. Nå var det slik at den tunnelsikkerhetsforskriften ikke gjaldt for fylkesveien den gangen. Det gjør den nå. Kan det være mulig å få en utsettelse når det gjelder tunnelsikkerhetsforskriften, eller ser statsråden for seg at det kan bevilges mer penger slik at de kommer i mål?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-05-03:
Dette synes jeg er en nesten uverdig debatt. Det er en virkelighetsbeskrivelse som jeg ikke kjenner meg igjen i. Det som kanskje er enda verre, er at innbyggerne våre slett ikke kjenner seg igjen, og det synes jeg Stortinget bør ta inn over seg: Hva er utfordringene, og hva gjør vi med det? Det blir en konkurranse, en skrytekonkurranse, om hvem som har vært best, og hvem som har vært verst. Da er det sånn at forrige NTP økte mer enn den NTP-en vi er inne i nå, og de rød-grønne har ikke foreslått å bruke mindre penger på vei enn det dagens regjering gjør. Så er det noe med den rammeoverføringen og det forslaget som er fremmet. Det hjelper ikke å sette forslaget inn i NTP og så ta penger fra fylkeskommunen innenfor noe annet; det er den totale summen som er avgjørende for hva en kan gjøre. Det er ingen tvil om at hvert fylke har sin egen handlingsplan, og som jeg tok opp i mitt første innlegg, var det en del utfordringer, bl.a. tunnelsikkerhetsforskriften, med ras og flom, som gjør at fylkeskommunene har behov for at Stortinget hjelper dem.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Senterpartiets representant Mossleth sier at vi er presset. Nei, vi er absolutt ikke presset. Vi er rolige, vi er avslappet, og vi har veldig god samvittighet, for vi har hjulpet fylkeskommunene, vi skal fortsette å hjelpe fylkeskommunene, og vi skal i tillegg komme tilbake med et eget spleiselag for fylkesveier og eksportveier. Til SVs representant Nævra: Det er gledelig å høre at han faktisk skryter av regjeringen for at vi har styrket bevilgningene til fylkesveiene. Det synes jeg er koselig å høre, særlig bisetningen som kom etter, om at det dessverre ikke er nok. Det varmet mitt hjerte å se en representant fra SV stå her på talerstolen og si at vi må ha mer penger til vei. Det er helt utrolig koselig og godt og deilig å høre. Fylkesveiene lever i skyggen av de store motorveiprosjektene, sa også Nævra. Det er en kritikk av fylkene, og det er skryt av dagens regjering, som har satset voldsomt på å bygge landet med trygge, gode og sikre motorveier. Det sparket til Nye Veier som representanten Nævra kom med, overrasker meg litt, for det er ikke lenge siden Nævra ville at vi skulle dra og besøke prosjektet på rv. 23 i hans eget hjemfylke, Buskerud, nettopp fordi han var bekymret for framdriften der. Bare som en kuriositet: Hvis Nye Veier hadde hatt ansvaret for rv. 23, er det nok en mulighet for at prosjektet ville blitt framskyndet og realisert raskere enn det kan se ut til at det blir nå. Da er det spesielt at Nævra er så negativ til Nye Veier. Det forstår jeg ikke. Til representanten Ivar Odnes, som viser til mitt innlegg og høring – at jeg tydeligvis ikke har forstått viktigheten av å utbedre fylkesveiene og ikke forstått hva som ble sagt på høringen. Jeg siterer mitt gamle innlegg, som jeg leste i stad, så Odnes slipper å gå tilbake og se på referatet: «Vi er alle enige om at fylkesveiene er for dårlige.» Det er det ingen tvil om. Vi er bare uenige om hvem som har ansvaret. Egentlig er det veldig enkelt. Fylket har ansvaret for fylkesveier, staten har ansvaret for statens veier. Det bør være enkelt å forstå. Men et statlig vedlikeholdsprogram vil de rød-grønne fortsatt ha. Hva blir da det neste? Hva er det neste vedlikeholdsprogrammet de skal ha? Skal det være for skoler? Skal det være for kultur? Skal det være for kokegroper? Hvor mange slike vedlikeholdsprogrammer skal de ha? Det er et ideologisk skille her som det er viktig å presisere: At staten tenker for en og tar ansvar for en, at staten tenker for den enkelte, er en dårlig idé og dårlig pedagogikk, enten det gjelder barneoppdragelse eller fylkeskommuner. Det er viktig at den enkelte tar ansvar for sitt eget liv, og det er viktig at fylket tar ansvaret for sine egne veier.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Det er kanskje ikke overraskende at SV ikke har tillit til Johnsen som statsminister, men jeg vil takke for tanken. Bare at de kom med tanken, syntes jeg var litt fascinerende. Men jeg må si jeg er helt enig med SV og Høyre – jeg er veldig fornøyd med dagens statsminister og har ingen tanker, drømmer eller visjoner om å bytte ut den dyktige statsministeren vi har. Når det gjelder SV og alle påstandene som ble fremmet her, og også fra Ingalill Olsen og Arbeiderpartiet nå, rekker jeg ikke å svare på alt. Men jeg satt 16 år i fylkestinget og hadde et veldig godt samarbeid med alle mine kolleger der. Jeg hadde ikke forakt for verken mine kolleger eller meg selv, men jeg synes de prioriterer litt feil. Når det gjelder Parisavtalen, f.eks., som er et av temaene som representanten Nævra var inne på, har jeg lyst til å minne om at vi hadde CO 2 -utslipp fra bil på ca. 82 g/km i fjor – det er 3 g/km mindre enn det klimaforliket sa vi skulle ha innen 2020. Det var i 2017 – altså tre år før tiden. Bare som en kuriositet hadde vårt sosialdemokratiske naboland Sverige, som er rødt, 121 g/km i utslipp i fjor.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-05-03:
I nord vil vi ha ny regjering. Noe av det første denne regjeringen gjorde, var å trekke ned overføringene til mange fylker med stort fylkesveinett. Eksempelvis må folket i Nordland ta et nedtrekk på over 1 mrd. kr over fire år. Da er det merkelig samtidig å si at regjeringen styrker rammetilskuddet til fylkesveinettet. Alt henger sammen med alt i en fylkeskommune. Gir et kutt på 1 mrd. kr over fire år i Nordland en styrking av fylkeskommunens mulighet til å gi folk og næring bedre samferdsel?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-05-03:
Statsråden liker å gi et inntrykk av at samferdselspolitikken skinner. Noe av etterslepet på riksveiene er redusert, selv om viktige strekninger som Sørelva–Borkamo, Ulvsvågskaret og Sandvika–Sagelva står igjen. Men nå er det på tide med et fylkesveiløft. Jeg er glad for at flertallet i komiteen også ser behovet. Men å vente i tre år for å vurdere et fylkesveiløft er særlig defensivt, og det virker nesten som om mange andre distriktsprosjekter i NTP-en skal skyves langt ut i tid. Er det sånn nå at en ikke kan utvikle samferdselspolitikken de neste tre årene? Skal de stå på vent?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-05-03:
Senterpartiets alternative NTP eller budsjett er ikke noen ønskeliste. Senterpartiet har føttene på jorda, selv om vi satser på fylkesveier og næringslivet i distriktene. Og det er ikke riktig, det statsråden sier om fylkeskommunene. Eksempelvis – jeg må bruke Nordland som eksempel fordi det er det fylket jeg kjenner best: I 2018 ønsket Nordland å bruke 570 mill. kr på fylkesveiene, og fylkeskommunen har brukt mer penger på fylkesveier enn da staten hadde ansvaret. De har vært gode veieiere. Så tenker jeg nå at vi må se framover, og spesielt etter rapporten fra Oslo Economics, som viser at det er samfunnsøkonomisk lønnsomt å ta dette raskest mulig. I Nordland eksporterer vi fisk for 33 mrd. kr, så vi trenger gode veier. Det ble også sagt at fylkeskommunene har så god råd og så mye penger. Det er ikke tilfellet for oss, da fylket må ta et nedtrekk på 1 mrd. kr over fire år. Dessuten er fylkeskommunens netto resultatgrad på 3,1 pst., og det er under den anbefalingen som er for fylkeskommuner. Det er nødvendig for å ha handlingsrom til å investere for framtiden. Det blir sagt at forslaget vårt er en statlig overstyring. Nei, det er det ikke. Vi har hele tiden vært helt tydelige på at det er fylkeskommunen som skal prioritere, men at vi skal ha et spleiselag, en fylkesveipakke, som kan ta igjen etterslepet. Det er det fullt mulig at fylkeskommunene prioriterer likevel. En belønningsordning kan egentlig være en større grad av overstyring, for da er det staten som setter premissene for hva som skal til for å få ta del i en økonomisk handlingspakke. Så tror jeg ikke det var helt riktig, det statsråden sa om tunnelsikkerhetsforskriftene og bevilgingen der. Det kan ikke være helt riktig i hvert fall.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-05-03:
Jeg lurer på hvor lenge statsråden og regjeringspartiene, som egentlig liker å late som om de er veldig framoverlent, skal snu seg, overse de fem siste årene og peke på forrige regjering. Jeg skjønner at vårt forslag nr. 1 ikke får flertall. Dette skal skyves fram i tid. Men det hadde vært flott om de andre partiene kunne ha stemt for Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SVs forslag nr. 2 og 3, nemlig om å forlenge kompensasjonen som følge av tunnelforskriftene og å ha en kompensasjon for ekstraordinære hendelser på fylkesveinettet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Denne problemstillingen har jeg blitt møtt med i stort sett samtlige fylker jeg har reist til, der rød-grønne politikere sier at de har fått kuttet i bevilgningene i forhold til hva de mener de har fortjent å få. Men det er ikke sånn når man har rekordgod kommuneøkonomi, den beste på over 20 år påpeker faktisk.no – alle kan få et kutt. Selv i Oslo mener de rød-grønne at de får for lite penger i forhold til hva de har fortjent, så det blir en veldig kunstig problemstilling. Det jeg derimot konstaterer, er at samtlige av disse fylkene som Senterpartiet mener får for lite penger, nå har større overskudd enn de har hatt på lenge. Det betyr at det er et handlingsrom til å prioritere opp fylkesveier hvis en ønsker det, med det overskuddet som en har.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Hvis jeg kan få fullføre, for jeg har 15 sekunder igjen: Jeg vil bare minne om at det omfanget av fylkesveier som Senterpartiet beklager seg over nå, var det Senterpartiet selv som vedtok skulle ligge nettopp i fylkene. Derfor er Senterpartiet det rareste partiet av alle til å fremme det forslaget som nå har blitt fremmet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Jeg tror det er lite som kjennetegner denne regjeringen når det gjelder påstanden om at det ikke har vært reformer underveis. Denne regjeringen har gjennomført flere reformer i vår første stortingsperiode enn det Senterpartiet i det hele tatt tenkte på å igangsette i sine åtte år. Påstanden om at distriktene hele veien nedprioriteres kommer ofte fra Senterpartiet, men den er faktisk ikke riktig. La meg bare minne om, hvis man ser hvordan pengene ble fordelt i forrige Nasjonal transportplan og hvordan vi har fordelt dem: I forrige Nasjonal transportplan prioriterte Senterpartiet mer penger til Oslo- og Akershus-regionen enn til Vestlandet, enn til Sørlandet, enn til Midt-Norge. Under dagens regjering blir det mer penger til Vestlandet, til Midt-Norge, til Sørlandet enn til det sentrale Østlandet. Hvis det er én regjering som sentraliserte samferdselssatsingen, var det Senterpartiet i Samferdselsdepartementet. Hvis det er én regjering som har prioritert distriktene, er det dagens regjering som har gjort det. Vi har også tatt et løft for fylkesveiene, og det har jeg nevnt på talerstolen. Det endrer seg ikke selv om Senterpartiet misliker det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Det er viktig at vi ivaretar våre tunneler, både å oppgradere dem sikkerhetsmessig, og også vedlikeholde dem. Det var også et av de områdene der bevilgningene hadde manglet, der forfallet økte. Tunnelsikkerhetsforskriften hadde vært gjeldende i seks, sju, åtte år under de rød-grønne uten at en valgte å innføre den, fordi en ikke ville bevilge penger til fylkene. Vi sørget for at tunnelsikkerhetsforskriften ble innført, slik at fylkene begynte å få de pengene. Så å få kritikk fra Arbeiderpartiet for at en vil være forsinket med å nå målene, når Arbeiderpartiet selv skuslet vekk seks, sju år på ikke å ville starte arbeidet, synes jeg rett og slett er urimelig. Vi har ca. firedoblet bevilgningene til tunnelvedlikehold, fra rundt 600 mill. kr de siste årene under den rød-grønne regjeringen – budsjettet til de rød-grønne gikk faktisk ned det siste året – til nå over 2,5 mrd. kr. Det er viktig at vi jobber godt med fylkeskommunene, slik at vi ser vedlikeholdsarbeidet i en sammenheng. Kritikken fra Arbeiderpartiet synes ganske feilslått når vi ser historien.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Som jeg har nevnt, har regjeringen og stortingsflertallet vedtatt økte bevilgninger til fylkeskommunene. Fylkene har også store overskudd nå, mange av dem. Det betyr at det er økt handlingsrom til å gjøre prioriteringer innenfor dette. Hvis enkelte fylker mener at de vil komme for sent i mål med hensyn til de forpliktelsene de har, er det naturlig at de tar kontakt med Samferdselsdepartementet, slik at vi kan diskutere de sakene. Det er også enkelte tunneler som staten vil være for sene med å innfri vedlikeholdet av, rett og slett fordi vi heller ønsker å bygge nye. Noen av dem er f.eks. på strekningen Arna–Voss, der vi nå har planprogrammet ute og sørger for at vi får en helt ny strekning, istedenfor å fikse de gamle som er der. Da må vi vise at vi har en plan for hvordan det skal gjøres, selv om man ikke når målet tidsmessig. Da jeg svarte som jeg gjorde, var det fordi representanten i sitt innlegg kritiserte regjeringen for at vi ville være forsinket til å nå målet. Da synes jeg det er rimelig å påpeke at Arbeiderparti-regjeringen ikke engang forsøkte å sette i gang arbeidet med å nå målet da en selv hadde makten.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Jeg vil bare minne om at når vi diskuterer etterslep, diskuterer vi altså manglende innsats over mange, mange år. Det er litt rart at de som har styrt lengst i dette landet, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, nå kritiserer dagens regjering for konsekvensene av den politikken de selv førte. Hvis det var slik at en hadde gjort jobben skikkelig, hadde det ikke vært et etterslep da denne regjeringen overtok. Men nettopp fordi en ikke gjorde jobben selv, har vi en oppgave som må løses. Representanten Ingalill Olsen klager på at nå forfaller fylkesveiene mens vi vedlikeholder riksveiene. Da bare minner jeg igjen om at alternativet var, sånn som det var under den rød-grønne regjeringen, at både riksveier og fylkesveier forfalt. Det er ikke å foretrekke. Men det reflekterer en evne til å prioritere opp veivedlikeholdet under dagens borgerlige flertall som en ikke har klart å få til en del andre steder. Det er også litt rart å få kritikk fra Arbeiderpartiet på dette området. Når vi går inn og ser i de alternative statsbudsjettene, ser vi at Arbeiderpartiet nettopp har kuttet i bevilgningene til fylkene på veisiden. Det er riktig at Arbeiderpartiet har prioritert opp rassikring litt, men de har kuttet mer på ventekompensasjonsordningen, som betyr at en altså går i minus. Det at en plutselig nå står med forslag og later som om fylkene skal få mer penger når en selv har kuttet, gir ingen mening. Representanten Nordlund fra Senterpartiet illustrer nettopp hvorfor dette problemet har oppstått, at etterslepet har blitt et faktum. Han klarer ikke å se noen ting som kan nedprioriteres i fylkene for å opprioritere veiene. Vel, det viser at veiene er det som er lavest prioritert når Senterpartiet diskuterer. Dagens regjering og dagens flertall har satt i gang en rekke reformer for å få mer igjen for pengene. Det ser vi nå med Nye Veier, det ser vi gjennom det Vegvesenet gjør – vi får mer vei for kronene enn om utviklingen hadde fortsatt. Den jobben burde vi gjort i fylkene også. Jeg kjenner mange fylkespolitikere som mer enn gjerne skulle vært med og prioritert opp fylkesveiene, som ser på muligheter for å bruke pengene på en annen og bedre måte uten at det går ut over de svake og syke i samfunnet. Tilfeldigvis er mange av dem medlem av det samme partiet som meg, men jeg anbefaler alle som i dag tror det ikke er mulig, faktisk å stemme annerledes ved neste fylkestingsvalg for få inn politikere som ser muligheten for å prioritere og ikke bare si at det går ikke an å gjøre endringer. Det er litt rart også å få høre fra noen som i samme innlegg snakket om at det er viktig at beslutningene tas lokalt, men på dette området resignerer en og sier at staten må lage en handlingsplan. Det er ingen ting som hindrer noe fylke fra selv å lage en handlingsplan uten at staten må gå inn å overstyre. Hvert fylke kunne laget sin egen handlingsplan i dag om de ville. En må ikke ha statlig hjelp. Så hvis det er slik at de som kjenner smerten ved å ha skoen på, løser det, så bør de gjøre det.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
La meg bare følge opp det som komitélederen sa. Det at forslaget blir nedstemt, betyr jo ikke at regjeringen eller flertallet er imot å satse på fylkesveier. Tvert imot, det har vi allerede gjort i fire og et halvt år, og det kommer en til å gjøre videre. Poenget er at det forslaget som opposisjonen har, ikke er med og styrker det arbeidet i forhold til det regjeringen ville gjort. Så er det noen som har påpekt at dette er en snodig debatt. Vi er enige om behovet for å satse på veier; det er ikke det som en er for eller imot. Poenget er bare at dagens flertall har vært mye bedre til å gjøre det enn de som mener de har andre løsninger. Derfor er det ingen grunn til å endre kurs, verken når en ser det historisk, eller når en ser det opp mot de budsjettene en har. Hvis en samler budsjettforslagene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, ville en nettopp fått en reduksjon i veisatsingen, ikke en økning. Og en ville fått en kraftig økning i bilavgifter, ikke for å finansiere veier, men for å finansiere andre ting. Derfor bør en jobbe videre på den linjen som vi har. Når jeg valgte å ta ordet, var det fordi representanten fra SV nok en gang går opp og dyrker myter og fordommer istedenfor å forholde seg til verden slik den er, og til de politiske motstanderne en har. Det vitner om veldig dårlig tro på egen politikk når en heller lager fabler om andres politikk. La meg bare minne om følgende når det gjelder distriktssatsing: Da SV og Senterpartiet styrte, gikk det mer investeringspenger, mer penger til veisatsing, i det sentrale Oslo-området enn på Sørlandet, på Vestlandet og i Midt-Norge. Under dagens regjering er det motsatt. Under dagens regjering er det Vestlandet som i år får aller mest av Vegvesenets investeringspenger. Nord-Norge får nest mest. Inntrykket som en prøver å gi, er det motsatte. Det hjelper ikke å bløffe når faktum er det motsatte, og da burde vi forholde oss til dette framfor å prøve å sverte regjeringen. Bevilgningene til tog, satsingen på jernbane, er betydelig høyere nå enn da SV styrte. Rundt 10 mrd. kr mer bruker vi på jernbane i 2018 enn da SV hadde sitt siste budsjett, i 2013. Bevilgningene til kollektivsatsingen i de største byene gjennom belønningsordningen er mer enn doblet – ja, den er rundt tredoblet. Ergo igjen er mytene som SV prøver å skape, rett og slett feil. Satsingen på sykkelveier er doblet, satsingen på fylkesveier er også økt kraftig, og der SV fylte byene med dieselbiler, fyller dagens flertall veiene med utslippsfrie biler. Igjen: Parisavtalens mål kommer nærmere med dagens regjering, ikke fjernere. I tillegg er det en større satsing på grønn skipsfart og sågar grønn luftfart, sammenlignet med da SV styrte. Det er ingen grunn til at verken distrikter eller miljøvernere bør ønske SV tilbake i regjering når en ser hva dagens flertall leverer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Jeg synes siste innlegg illustrerte nivået på debatten. Her får vi altså kritikk for at bompengene har økt, fra et parti som selv er imot å kutte bompenger. Arbeiderpartiet har gått imot å bevilge penger til bompengekutt. Da er det litt rart at de klager på de bompengene som finnes. Dagens regjering har foreslått bompengekutt som Stortinget har stoppet, men også mange bompengekutt som Stortinget har støttet. Derfor har det blitt mindre bompenger nå enn det Arbeiderpartiet selv la opp til. Jeg minner om at bilister under Arbeiderpartiet betalte mer inn til staten enn det en fikk tilbake gjennom vei. Nå får en mer til vei enn det bilistene betaler inn til staten. Derfor er vi veldig fornøyd med den utviklingen. Det var det ene. Det andre er: Når jeg hører diskusjonen her, prøver en å gi inntrykk av at noen ikke ønsker å satse på vei, mens opposisjonen ønsker det. Det vi påpeker, er tvert imot at historien har vist at det nettopp er dagens flertall som har evnet å prioritere vei. Da er det faktisk ikke fornuftig å legge om kursen til en politikk som historisk sett har gitt mindre satsing. Derfor fastholder vi den linjen som dagens flertall har. Det er ikke imot intensjonene om bedre fylkesveier, det er å påpeke at fylkene har bedre økonomi nå enn da de rød-grønne styrte, og større muligheter til å prioritere fylkesveier. Men vi må sørge for at vi har fylkespolitikere som også bruker den sjansen og ikke sier som representanten Nordlund fra Senterpartiet, at det er ingenting en kan prioritere vekk. Ergo taper fylkesveiene med Senterpartiets politikk. Da bør en heller få andre fylkespolitikere, og det er det en sjanse for ved kommende valg. Vi har ikke påpekt at en svartmaler i diskusjonen om behovet for vedlikehold. Det vi påpeker, er at en svartmaler når en gir inntrykk av at ingenting skjer. Når altså bevilgningene til vedlikehold på riksveier er blitt doblet de siste fire og et halvt årene og en gir inntrykk av at det ikke har skjedd, da er det svartmaling. Når KS sier at dekkelegging på veiene har blitt bedre de siste fire årene, og en gir inntrykk av at det motsatte har skjedd, da er det svartmaling. Men behovet er fortsatt stort. Representanten Nævra oppfordret til ærlighet. Jeg er helt enig. Så slutt å bløffe om Fremskrittspartiets politikk. Jeg skal innrømme at hvis Fremskrittspartiet hadde styrt alene, skulle vi brukt enda mer penger på vei, vi skulle brukt enda mer penger på jernbane – for vårt parti har det synet at litt av den finansformuen som vi i dag plasserer i utlandet, burde vært plassert i realkapital i Norge. Da kunne vi bygd ut mer jernbane og mer vei raskere, bedre og enda billigere. Problemet er bare at opposisjonen er fullstendig imot den politikken. I alle opposisjonens forslag til statsbudsjett, både Senterpartiets, SVs og Arbeiderpartiets, foreslår en å redusere oljepengebruken i Norge. Vi foreslår å øke oljepengebruken i Norge, mens Arbeiderpartiet mener at vi bruker hundre milliarder oljekroner for mye. Det er litt rart å hevde at en skulle brukt mer på vei når en selv vil spare i utlandet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Det er nok ikke den siste – og i hvert fall ikke den første – blant ledere som ber folk spise kake når de egentlig ber om brød. Jeg tenker det er viktig å understreke at bompengeandelen ikke har økt – bompengeandelen har faktisk gått ned. Da vi overtok i 2013, var bompengeandelen i nye veiprosjekter over 40 pst. Den hadde økt jevnt og trutt fra Arbeiderpartiet – og de andre regjeringspartiene – overtok i 2005. Stadig flere av de investeringene som ble gjort i veinettet, kom fra bompenger. Bompengeandelen gikk opp, opp, opp – åtte år i strekk. Nå går bompengeandelen ned. Med de budsjettene som foreligger for 2018, vil bompengeandelen være gått ned til under 30 pst. i de investeringene vi gjør nå. Det er et tegn på at vi har en annen regjering, en regjering som løfter veisatsing med økte bevilgninger, ikke med økte bompenger. Det skjer samtidig som øvrige bilrelaterte avgifter ligger relativt flatt – faktisk går ned. Det igjen gjør at bilistene ikke lenger er en melkeku. Det er en balanse mellom hva bilistene betaler inn til statskassen, og hva som brukes til veiformål – faktisk i bilistenes favør for andre gang på to år, men det motsatte av det som har vært tilfellet før. Når Arbeiderpartiet skal diskutere bompenger, forstår jeg nå at det ikke handler om egen kamp om å ville redusere dem, det handler mest om å forsøke å skape misnøye. Og når enkelte har sagt at dette har vært en snodig debatt, er jo dette den snodigste situasjonen av alle, der et parti bruker Stortingets talerstol ikke for å fremme sine egne standpunkter, ikke for å si de er uenig i andres standpunkter, men bare for å godte seg over at en motpart ikke har fått gjennomslag for sine standpunkter, som en selv er imot. Det synes jeg er rauaraddel. Det kan jeg i hvert fall si er uparlamentarisk, i motsetning til «raljering». Det som er det viktigste her – når alt kommer til alt – er: Dette huset styrer over riksveier og europaveier. Vi har en ansvarsfordeling. Det er fylkene som er eiere av fylkesveier, selv om Arbeiderpartiet akkurat nå ikke vil innse det. Det er et ansvar som vi skal gi fylkespolitikerne oppgaven å leve opp til, ved å prioritere i de budsjettene de har. Jeg hadde akseptert kritikken som relevant hvis vi over tid hadde kuttet i bevilgningene til fylkene, hvis underskuddene hadde økt, hvis forfallet på våre riksveier og europaveier hadde gått opp, men for alle disse parameterne er det motsatt. Det går i riktig retning: Forfallet på statens veier går ned, fylkeskommunenes økonomi går opp. Det gir våre fylkespolitikere handlingsrom til å kunne gjøre den jobben. Og det spesielle her er at KS har sendt brev som viser at forfallet på veiene er mindre nå enn i 2013, selv om opposisjonen ikke gir inntrykk av det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Rent konstitusjonelt ligger nok ansvaret for dette mer under klima- og miljøministeren enn undertegnede. Jeg har ikke lyst til å kvittere ut verken positivt eller negativ på det. Men vi har hatt mange møter hvor bl.a. NILU har vært til stede for å diskutere luftforurensingskriterier og hvordan en måler det. Jeg har også besøkt flere teknologimiljø, bl.a. i Trondheim, der en mener at det er mulig å kunne plassere ut langt flere målestasjoner med en litt enklere teknologi, men med en vanvittig mye lavere kostnad, som kan gi oss et bedre bilde av både spredning av luftforurensing og liknende. I dag har en gjerne relativt store og dyre målere, og så må en anta hvordan dette sprer seg utover. Jo mer kunnskap vi får om dette, jo mer informasjon vi kan gi dem som ferdes i byene, slik at de kan unngå røde soner hvis de oppstår, og heller kan bevege seg ett kvartal lenger bort, hvor det er grønn sone, vil det gi alle en mulighet til å ferdes på en enklere måte.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-03:
Som jeg nevnte – eller i hvert fall prøvde å nevne – mener jeg det er viktig at hvis vi klarer å fange mer informasjon, som gjør at vi har mer kvalitativ data til både beslutninger som vi som politikere skal ta, og som gjør at en kan bidra med informasjon til dem som beveger seg ute i hverdagen, er det en fordel. Nøyaktig hvordan en skal gjøre dette, om en skal gjøre mer enn det en gjør i dag, om vi skal la NILU gjøre det innenfor sine egne grenser, innenfor egne økonomiske rammer eller på en annen måte, må vi komme tilbake til. Jeg har diskutert dette med kollegaer tidligere, men ikke med Elvestuen, og noe som har inspirert meg, er at jeg i Trondheim traff en gründerbedrift som har utviklet teknologi til å måle billigere, men ikke fullt så detaljert som NILUs målere. Fyren som sto bak dette, var astmatiker, og han sa at hvis dette kunne gitt ham informasjon om hvilke ruter han burde gå til jobb på de dagene luften er som verst, ville det øke hans livskvalitet. Hvis vi kan bidra med den typen informasjon, ville det vært nyttig.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-03:
Senterpartiet har med sitt forslag til eit statlig vedlikehaldsprogram for fylkesvegen svara på ropet frå næringslivet og folket om eit lyft for å vedlikehalda opprustinga av dei vel 44 000 kilometerane fylkesveg rundt om i landet. Dette er også eit behov dei mange høyringsinnspela frå fylkeskommunar og ulike transportorganisasjonar har understreka. Det er klare meldingar om at deira fylkesvegar må verta rusta opp til ein framkommeleg og trygg standard for både folk og gods. Det er altså ikkje mangel på rop om det store etterslepet på vedlikehald av fylkesvegar. Den siste vinteren har verkeleg vore utfordrande for vedlikehaldskostnadene, med auka slitasje på vegnettet vårt. Større nedbørsmengder, anten regn eller snø, er med på å gjera vegstandarden ringare, gjennom ras og utvasking av veglekamen. Dårleg vegstandard fører til auka slitasje på køyretøy og bidreg til auka ulukkerisiko og større kostnader for dei vegførande. Det er altså 50 pst. høgare risiko for å verta drepen eller hardt skada på ein fylkesveg enn det er på ein riksveg. Sjølv om ulukkestala generelt går ned no – noko som er svært gledeleg – kan vi ikkje vera tilfredse med at fylkesvegen står for ein så høg ulukkerisiko for dei vegførande. Eg må seia at då eg høyrde innlegget til representanten Johnsen, undra eg meg på om representanten var til stades på høyringa i saka, for der var det mange klare meldingar som hadde eit heilt anna bilete å fortelja. Hordaland fylkeskommune syner i sine fråsegn om saka til at dei har eit vedlikehaldsetterslep på totalt 7,3 mrd. kr, og nær halvparten av dette gjeld kritisk infrastruktur, som bruer og tunnelar. Troms fylkeskommune peiker på at enkelte av laksetransportørane ikkje kan utnytta lastekapasiteten på sine vogntog på grunn av aksellastrestriksjonar. Maskinentreprenørenes Forbund syner til at om lag 50 pst. av fylkesvegnettet har tilfredsstillande tilstand på dekke. Skog- og trenæringa har store utfordringar med for dårlege fylkesvegar for å få ut tømmertransportane effektivt og kostnadseffektivt, og ein må prioritere flaskehalsar på vegnettet, noko som hindrar bruk av dei største vogntoga til tømmertransport. Vi er klassifisert i konkurranseevne blant 137 land i World Economic Forums rapport og rangert som det 11., men på vegkvalitet er vi rangert på 58. plass. Senterpartiet viser til KS, som fleire gongar har teke til orde for nettopp eit slikt nasjonalt vedlikehaldsprogram som vi ynskjer, og beklagar at vi ikkje får med fleirtalet på dette, men registrerar eit fleirtal for ei belønningsordning.(Presidenten avbryter.) Senterpartiet støttar subsidiært forslaget til vedtak. (Presidenten avbryter.)
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-03:
Det er vel ikkje tvil om at alle her i salen har køyrt på fylkesvegar som har vore kategoriserte, klassifiserte og plasserte i ein konkurranse som NRK lanserte for eit par veker sidan: Noregs verste vegar. Det er ikkje akkurat gledeleg for oss som samferdselspolitikarar å sjå dei bileta me ser frå vegar rundt om i landet. Det er litt underleg når representanten Orten framleis gjentek dette med overføringa frå riksvegar til fylkesvegar som vart gjord i 2010– etter eit vedtak i Stortinget, og med den raud-grøne regjeringa. Det var ikkje lagt inn nok midlar til å sørgja for å vareta godt nok vedlikehald av dei riksvegane som vart overførte. Men det er heller ingen grunn til at dagens regjering og fleirtalet her i salen framleis ser bort frå det store etterslepet som er på fylkesvegar. Senterpartiet la inn ein ekstra milliard kroner i budsjettforslaget sitt for 2018 utover det regjeringa og fleirtalet la inn, nettopp for å prioritera og ta att noko av vedlikehaldsetterslepet på fylkesvegane. Det er merkeleg å høyra denne jamringa over forslaget vårt om å sørgja for å ta ned att etterslepet på fylkesvegane, når fleirtalet faktisk no erkjenner utfordringa og kjem med eit forslag som er ei slags belønningsordning. Det har vore konkurranse mellom representantane frå dei blå partia om å leggja all skuld på den raud-grøne regjeringa – med ein statsråd som hevdar at me svartmålar situasjonen. Då reknar eg med at den svartmålinga òg gjeld Lastebileierforbundet, Maskinentreprenørenes Forbund, alle fylkeskommunane, Opplysningsrådet for Veitrafikk og KS. Senterpartiet vil leggja til rette for næringsliv og busetjing i heile landet. Dette fylkesvegprogrammet kunne ha vore starten på eit skifte for å oppgradera det viktige fylkesvegnettet rundt om i landet vårt. Det er bra at fleirtalet ser behovet for eit lyft, det er berre synd at det lyftet tidlegast kan koma i neste nasjonale transportplan.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-03:
Eg vil fyrst få takka forslagsstillaren for å ta opp eit viktig tema og saksordføraren for eit godt arbeid. Senterpartiet er på lik line med forslagsstillaren oppteke av korleis vi skal betra luftkvaliteten – ikkje berre i Oslo, men i alle byane våre. Mindre helseskadelege nærmiljø i byområda handlar om meir enn berre transportsektoren, men det er i den sektoren vi har dei største utfordringane. Når vi no etter kvart får fleire utsleppsfrie køyretøy og ein reduserer bilbruken inne i bykjernane, skulle ein tru ein var komen godt på veg med å betra luftkvaliteten. Men realiteten har seinast i vår synt at det framleis er utfordringar med luftkvaliteten i fleire av byane våre. Stortinget har gjort fleire vedtak med mål om å få ned forureinande utslepp generelt og i bymiljø spesielt. Vi har ein nullvisjon om at all vekst i persontrafikken skal skje innan kollektivtrafikk, sykkel og gange. Vinteren som har vore, har synt at vi har ei utfordring i å sørgja for å halda fortau, gang- og sykkeltrasear framkomelege slik at denne overgangen til gange og sykkel faktisk skal kunna skje på både sommar- og vinterføre. Vinteren kjem nok framleis kvart år, og det må brukast mykje strøsand for å gjera gang- og sykkelvegane trygge, noko som òg har vore med på å forsterka luftforureininga, slik at ho til tider har vore alarmerande høg. Senterpartiet meiner at det har vore ei positiv utvikling dei siste åra når det gjeld å redusera luftforureininga. Men skal vi lukkast med å bidra til betre luftkvalitet i alle byane våre, må dette liggja i planverket, der det òg er eit forpliktande samarbeid mellom kommunar, fylkeskommunar og stat. Vi har no byvekstavtalar i ni byområde, og luftkvalitet er eit viktig element i avtalane. Senterpartiet meiner absolutt at både stat og kommunar må bidra for å redusera luftforureininga, og registrerer at forslagsstillarane meiner at nye tiltak frå staten si side er heilt nødvendig for å sikra tilstrekkeleg betring av situasjonen i nokre av dei mest utsette områda. I Oslo kommune sin reviderte handlingsplan for betre luftkvalitet i Oslo 2018–2020 vert det vist til at nedgangen i forureiningsnivået etter at tiltak som piggdekkgebyr, støvdemping og miljøfartsgrenser vart sette i verk på midten av 2000-talet, ikkje er nok til å nå anbefalingane frå helsemyndigheitene. Senterpartiet registrerer òg at storbyane våre har ei stadig aukande befolkning. Mindre helseskadelege nærmiljø i byområda er difor viktig i utviklinga, planlegginga og tilrettelegginga av byområda våre. Senterpartiet meiner at arbeidet med å fremja betre luftkvalitet i byane våre må vera langsiktig og godt forankra i planverk som det er tilslutning til både lokalt, regionalt og nasjonalt. Difor støttar ikkje Senterpartiet forslaget frå SV i saka, men meiner at dette er gode tiltak, som bør kunna takast med i både planarbeid og budsjett for vidare handsaming for gode bu- og levemiljø i byane våre. Av same grunn kjem vi heller ikkje til å støtta dei lause forslaga som truleg vert fremja av representanten Stoknes seinare.