Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-21:
Politikk må forsøksvis være kunnskapsbasert. Så: Nei, det finnes ingen forskningsrapporter som viser at såkalte nordmenn blir minoritet i eget land. Det er på tide at vi får noen referanser hvis den påstanden fra Fremskrittspartiet fortsatt skal brukes i debatt etter debatt. Så var det rapporten fra Statistisk sentralbyrå. Legg merke til hva representanten Ørsal Johansen sa i innlegget sitt, at det i den rapporten står «hvis intet endres». Det var jo nettopp det forrige debatt dreide seg om, hva vi må gjøre for at innvandring og integrering i enda større grad skal bli et suksessprosjekt for oss. Det er et nødvendig prosjekt for oss. Jeg gjentar det jeg litt raskt prøvde å si i min siste stutte merknad i forrige debatt, at det den rapporten på en artig måte viste, var at i og med at vi fortsatt tar ut penger fra et oljefond, var hovedkonklusjonen at det er ingen nordmenn som per i dag lønner seg, ved at vi nettopp bruker det fondet. Da er det interessant at det partiet som vil bruke enda mer av fondet, er så opptatt av dette her, for da vil jo ulønnsomheten ved oss alle bli enda større. Margreth Olin kaller filmen sin «De andre». Det er en glimrende film, og ikke minst er det en glimrende tittel. Dette blir ikke minst bekreftet av Fremskrittspartiet i denne innstillinga. Vi har liksom oss norske, dette norske «vi» som en gruppe, og så har vi innvandrere, «de andre», som en annen gruppe. Der tillit er det gode ordet blant oss norske, det norske vi, er mistillit det dominerende ordet vi skal nærme oss dem, de andre, med. Vi, det norske vi, skal akseptere samlivsbrudd. For dem, de andre, er det utvisningsgrunn. Vi, det norske vi, har et eget regelverk som settes i kraft hvis vi begår et lovbrudd eller ikke klarer å betale gjeld. De, de andre, har et annet regelverk, der hovedpoenget er: Ut med dem! Vi, det norske vi, aksepterer arbeidsløshet, og ikke minst aksepteres deltid – en del mener faktisk det er et pluss hvis ikke minst kvinner arbeider deltid framfor heltid. Men de, de andre, skal ha to valg – enten heltid eller ut av landet. Vi, det norske vi, hyller familie som et gode og en rettighet. Når det gjelder dem, de andre, skal ikke de få lov til å ha en slik rettighet, de skal ikke få lov til å vise at de har et slikt behov, det skal ikke på noen måte telle positivt – er det muligheter for å kaste ut deler av familien, så kaster vi ut deler av familien. I hvert fall Fremskrittspartiet er veldig opptatt av det. Dette er en trist tilnærming, og takk og pris for at Fremskrittspartiet også her blir stående alene. Det er en umiddelbart egoistisk tilnærming fra Fremskrittspartiets side, og det litt artige og interessante er at det på sikt sannsynligvis er en veldig uklok tilnærming. For Norge – som vi fikk så godt fram i forrige debatt – er et land som på mange ulike måter er veldig tjent med at vi framover får en innvandring både rent kvantitativt, men ikke minst kvalitativt, at vi får inn personer med en annen bakgrunn, med en annen måte å tenke på, med en annen type kompetanse, som gjør at det norske samfunn blir bedre rustet til å bli et moderne, spennende og attraktivt samfunn framover. Så til slutt en visitt til Willy Pedersen, som jeg må berømme for å holde et svært godt innlegg i forrige debatt: Det var nettopp et godt innlegg i debatten om hva som er «det norske» og «det norske vi», og hvem som er «de» og «de andre». Det Willy Pedersen sa, viser veldig godt at Trine Skei Grande fra Venstre hadde et veldig godt poeng da hun sa at det er representanten Christian Tybring-Gjedde som har en integreringsutfordring, som på mange måter er «den andre».