Odd Einar Dørum (Venstre), 2003-04-03:
Den totale kostnadsrammen for pilotprosjektet basert på MicroMark er 21 mill. kr. Forslaget er positivt og gjennomarbeidet, og faller for så vidt godt inn i politireformens hovedmål for effektivisering av politiet. Av hensyn til et lengre strategisk perspektiv, der også muligheter for standardisering og økt etatssamarbeid med andre europeiske land inngår som et vesentlig moment, vil jeg likevel vektlegge politidirektørens tilråding om ikke å igangsette et eget norsk prosjekt på dette området nå. Bakgrunnen er at EU satser på et nytt system med et vidt anvendelsesområde. Jeg finner det derfor lite hensiktsmessig å teste ut norske systemer for liknende formål nå, men vil i stedet avvente resultatet av dette arbeidet. Norge deltar i et EU-prosjekt om elektronisk kjøretøyidentifikasjon – Electronic Vehicle Identification, EVI. Prosjektet ble igangsatt i januar 2003, og rapport er forutsatt å foreligge sommeren 2004. EVI er definert som en elektronisk innretning som tillater en fjern og pålitelig kommunikasjon av identifiserbare parametre i selve kjøretøyet. Systemet inkluderer viktige egenskaper som kreves av offentlige myndigheter, som elektroniske kjennemerker, kjøretøyregistrering og klassifikasjoner mv. Den elektroniske enheten som skal sitte i kjøretøyet, bygges inn av bilprodusenten og følger dette i hele kjøretøyets brukstid. Også utenlandske biler vil kunne registreres/kontrolleres med EVI, og systemet vil derfor være et mer effektivt virkemiddel i bekjempelse av organisert kriminalitet. Systemet kan ha et potensial til å kunne redusere kjøretøybedragerier og tyverier som har sitt utspring i Norge eller utlandet, forbedre håndhevelsen og forsterke effektiviteten for offentlige myndigheter. Teknologien gir store muligheter for økt effektivitet, men personvernhensyn vil kunne begrense utnyttelsesområdet. Det er derfor for tidlig å ha noen formening om hele gevinstpotensialet. Ved implementering av EVI i kjøretøyer skal det legges til rette for koblinger mot nasjonale forvaltningskontrollsystem og øvrig infrastruktur som veg- og politimyndighetene disponerer. Et elektronisk forvaltningskontrollsystem er videreutviklet i regi av Statens vegvesen. Kontrollsystemet har en IT-basert løsning for periodisk kjørekontroll i hall. Det er nå satt i gang et prosjekt som vil innlemme etatens øvrige kontrollvirksomhet i et tilsvarende IT-system. Dette vil gi en vesentlig effektiviseringsgevinst ved at løsningen også legger til rette for gjennomføring av kontroller ute ved bruk av håndterminaler. Ved kontroller ute vil man kunne hente ut en rekke opplysninger i kjøretøyregisteret, Autosys. I dette registeret ligger det opplysninger om kjøretøyet, eier, eventuelle anmerkninger angående manglende framstilling til kontroll, manglende omregistrering, at kjøretøyet er meldt stjålet, mv. Uttesting av systemet skjer i løpet av 2003, og er for Statens vegvesen planlagt tatt i bruk fra 1. januar 2004. Endelig stilling til politiets framtidige anvendelse av systemet vil bli tatt etter denne utprøvingen. Det pågår, som nevnt, allerede arbeid med flere elektroniske systemer for kontroll av kjøretøy. Hovedutfordringene blir å kartlegge behov, både i forhold til de muligheter systemet gir for mer effektive kontroller, og sett opp mot de hensyn som personverninteressene krever. Jeg mener det på dette grunnlag ikke er grunn til å igangsette et nytt norsk prosjekt. Jeg har også merket meg at komiteen ønsker en aktiv tilbakemelding. Det skal selvfølgelig Stortinget få. Så har jeg fått et litt utradisjonelt spørsmål fra en stortingsrepresentant, om hva som egner seg best for den videre saksbehandling. Jeg har lært meg at en statsråd skal være veldig varsom med å gi Stortinget råd, men jeg tillater meg å komme med en mer alminnelig refleksjon fra min egen tid som representant. Det hendte at det var saker som var så viktige for meg at jeg måtte ha dem opp til votering selv om de kunne risikere å falle, for det skulle jeg nå stå for. Så hendte det at det var saker hvor jeg følte litt på pragmatikken at det kanskje ville øke sakens muligheter hvis jeg gjorde forslaget om til et oversendelsesforslag. Jeg har benyttet begge arbeidsformer og velger å legge fram disse mer alminnelige refleksjoner i salen. Jeg synes – for å si det prinsipielt – at det vil være litt spesielt av meg som statsråd å gå inn på den helt konkrete saken, men jeg har gjort meg visse refleksjoner. Det gjorde jeg fordi representanten Ellingsen har en direkte og kontant form, og da prøver jeg å møte det så godt det lar seg gjøre, med den avveining av hensyn som jeg nå har gjort.