trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Takk for svaret. Jeg er helt enig med statsråden i at skattesystemet vårt bidrar til omfordeling, og regjeringens forslag til skattesystem bidrar til feil omfordeling. Når man velger å bruke 25 mrd. kr på skattekutt til dem med mest fra før, mens resten av befolkningen bare får smuler, bidrar det også til at forskjellene øker. Vi har fått mindre pappapermisjon, og vi har fått høyere arbeidsledighet og større inntektsforskjeller. Da må jeg nesten tillate meg å stille samme spørsmål igjen: Mener statsråden at dette er å ta lederskap for å minske forskjellene, eller er det å ta lederskap for å øke forskjellene i samfunnet?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Det er åpenbart at jeg og statsråden er ganske uenige om hvem som drar mest nytte av skattekuttene til regjeringen. Så da skal jeg heller stille noen andre spørsmål som gjør at statsråden kan vurdere om forskjellene øker eller minsker under denne regjeringen. Under denne regjeringen har karantenetiden for dagpenger økt fra åtte til tolv uker, det har blitt kutt i lønnsgarantiordningen, og arbeidsledige har fått fjernet feriepengene sine. Mener statsråden at det nå er større forskjeller mellom dem som er i jobb, og dem som er uten jobb – eller er det mindre forskjeller nå mellom dem som er i jobb, og dem som er uten jobb?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Små forskjeller i et samfunn er et gode, og det er vi enige om. Denne regjeringen fører nettopp derfor en politikk som bidrar til det, som sikrer alle barn god utdanning, at flere kommer i arbeid, og et godt utbygd sikkerhetsnett som hjelper dem som faller utenfor. Sammenlignet med nesten alle andre land har Norge små inntektsforskjeller. Også i Norge har inntektsulikhetene økt siden 1980-tallet, men økningen har vært langt mer moderat enn i de fleste andre land. Siden 2009 har ulikheten, målt ved Gini-koeffisienten, økt noe hvert år. I den politiske plattformen slås det fast at regjeringen vil jobbe for at Norge skal være et land med små forskjeller og minimal fattigdom. Dette følges opp i regjeringens løpende arbeid på berørte politikkområder. Høy sysselsetting og lav arbeidsledighet innebærer at en stor andel av befolkningen deltar i inntektsgivende arbeid, noe som er særlig viktig for å sikre nettopp små inntektsforskjeller. Økt deltakelse i arbeid er det viktigste virkemiddelet for å forebygge varig lavinntekt og øke inntektene i lavinntektsgruppene. Offentlige overføringer bidrar sammen med skattesystemet til omfordeling og til å redusere økonomisk ulikhet. Skatter bidrar også til å redusere sosiale og økonomiske forskjeller ved å finansiere helse, utdanning og andre velferdstjenester. Skal vi redusere ulikhet på lengre sikt, må utdanningssystemet gi barn og unge grunnleggende ferdigheter og kompetanse. Videre må vi sørge for et velfungerende arbeidsmarked og et inkluderende arbeidsliv. Skattesystemet og velferdsordningene må utformes slik at de støtter opp om verdiskaping og høy deltakelse i arbeidslivet. En aktiv arbeidsmarkedspolitikk og koordinert lønnsdannelse bidrar til å jevne ut inntektsulikhet. Norge har høy innvandring fra lavinntektsland. Mange mangler utdanning og har svake norskkunnskaper og lav yrkesdeltakelse. Dette gir tilstrømming til lavinntektsgruppene. For å motvirke økte inntektsforskjeller er det særlig viktig at innvandrere med varig opphold i Norge blir raskt integrert i arbeidsmarkedet. Integreringstiltak, norskopplæring, rask kartlegging og godkjenning av utenlandsk kompetanse, kvalifisering og utdanning er viktig i denne sammenheng. Jeg viser for øvrig til omtalen av regjeringens oppfølging av FNs bærekraftsmål nr. 10, om å redusere ulikhet, i budsjettframlegget for 2017. Ulikhet vil være ett av temaene i en ny perspektivmelding, som regjeringen legger fram våren 2017.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg vet ikke hvilke bedrifter representanten Tung besøker for tiden, men alle dem jeg besøker, er opptatt av at man skal føre en politikk som gjør at det er mulig for dem å overleve i en vanskelig tid. Så når representanten snakker om skattelette til dem som har mest fra før, snakker vi i stor grad om norskeide bedrifter som sliter med å betale regningene, bl.a. fordi de har en formuesskatt som de er alene om å betale, sammenlignet med bedrifter eid av utenlandske eiere. Vi er opptatt av at vi skal ha levedyktige bedrifter som kan skape arbeidsplasser som kan sørge for at folk har en jobb å gå til, og på den måten også har en inntekt å leve av.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Ja, vi er helt uenige om skatt. Jeg er sikker på at det finnes ingen bedrift som ønsker den skatteregningen på 10 mrd. kr som Arbeiderpartiet ønsker å servere dem. Det som er viktig å huske på nå, er at ledigheten går ned. I 14 av landets fylker er den lavere enn i fjor. Det er bra, men vi skal ikke lene oss tilbake. Tvert imot skal vi fortsatt ha trykket oppe for å få flere arbeidsplasser. Når det gjelder feriepenger: Det som ble gjort, var at man la om den ordningen, slik at arbeidsledige kunne få feriepenger mens de var ledige. Tidligere fikk man feriepengene året etter at man var kommet i jobb. Vi mente det var mer målrettet å sørge for at man fikk de feriepengene mens man var ledig og sånn sett trengte de pengene mer. Men den viktigste forskjellen på dem som lever i inntektsfattigdom, og dem som ikke gjør det, er hvorvidt man er i jobb eller ikke. Det er også bakgrunnen for at regjeringen nå jobber så hardt for å sørge for at vi klarer å trygge de jobbene som er, men også legge til rette for flere jobber gjennom de store, offensive tiltakspakkene som vi har lagt fram i de siste budsjettene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Regjeringen arbeider for å øke andelen som jobber heltid, og redusere bruken av ufrivillig og uønsket deltidsarbeid. Andelen kvinner som arbeider heltid, har økt i løpet av det siste tiåret – fra 56 pst. til om lag 63 pst. Overgangen fra deltids- til heltidsarbeid har vært størst blant kvinner med barn under 16 år. For ti–tolv år siden arbeidet om lag 55 pst. heltid, nå arbeider om lag 70 pst. av alle kvinner med barn under 16 år heltid. Dette tyder på at det gir resultater når temaet får oppmerksomhet og det gjennomføres målrettede tiltak som bl.a. utbygging av flere barnehageplasser. Denne positive utviklingen er det viktig å videreføre. Det er de siste årene gjennomført flere forsøk hvor det er gitt økonomisk tilskudd til tiltak som har hatt som mål å bidra til økte stillingsprosenter. Kommunal- og moderniseringsdepartementet gjennomførte i samarbeid med partene i arbeidslivet slike tiltak som en del av programmet «Sammen om en bedre kommune». Arbeids- og sosialdepartementet gjennomførte i perioden 2011–2014 en tidsbegrenset satsing hvor det ble gitt økonomisk støtte til 47 ulike prosjekter. Forsøkene har vært evaluert av Fafo, og evalueringen viser at nesten alle tiltak har hatt positiv effekt på stillingsstørrelsen. Mange av forsøkene gikk ut på å prøve ut andre arbeidstidsordninger. Erfaringene fra forsøkene mot ufrivillig deltid er at økte muligheter til å tilpasse arbeidstidsordningene til arbeidstakernes behov er viktig for å fremme en heltidskultur. Stortinget har etter forslag fra regjeringen endret bestemmelsene i arbeidsmiljøloven slik at det er større adgang til å finne løsninger lokalt på den enkelte arbeidsplass, innenfor de samme rammene for samlet arbeidstid. Utvidet adgang til individuell avtale om gjennomsnittsberegning av arbeidstiden og utvidet adgang til avtale mellom arbeidsgiver og lokale tillitsvalgte vil kunne gjøre det enklere f.eks. å jobbe lengre vakter enkelte dager. I foretaksmøte med helseforetakene har Helse- og omsorgsdepartementet satt fram krav om å redusere bruken av deltid i sykehusene. Dette kravet er ikke trukket tilbake. Redusert bruk av deltid har vært – og er fortsatt – tema i departementets oppfølgingsmøter med helseforetakene, og bruken av deltid er også blitt redusert i samtlige helseregioner.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg tror vi er enige om at det er et mål at flest mulig skal jobbe heltid. Det sier seg selv at det er for mange, særlig kvinner, som jobber redusert. Det er dårlig ressursutnyttelse for samfunnet, og det er heller ikke bra for de enkelte kvinnene, som tjener mindre enn det de kunne ha gjort, og med de konsekvensene det vil ha for dem senere. Samtidig ser vi at utviklingen nå går i positiv retning, særlig blant yngre kvinner. Barnehagepolitikken er sannsynligvis én av grunnene, men også det at man setter temaet høyt på dagsordenen. Det er et tankekors at 90 pst. av dem som jobber deltid, gjør det frivillig. Derfor er det viktig at man innenfor de sektorene hvor det er en høy andel deltidsansatte, bidrar til å skape en kultur for heltidsansettelser. Vi tror også at de endringene vi gjorde i arbeidsmiljøloven, som gjorde det lettere for de lokale å avgjøre arbeidstiden, også vil kunne bidra til å finne flere turnuser som passer for dem som jobber der.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Vi er, som jeg sa i mitt tidligere svar, alle enige om at det er et mål at flest mulig skal kunne jobbe heltid, og at de som jobber i deltidsstillinger, skal få mulighet til å jobbe heltid. Derfor er jeg også glad for at Helsedepartementet er så tydelig i sin dialog med helseforetakene på at de skal jobbe for heltidsstillinger i sykehusene. Vi ser også en positiv utvikling i alle helseregionene. Jeg har selv tatt opp med KS, som også sysselsetter en stor andel av de deltidsansatte innenfor helse- og omsorgssektoren i kommunene, at det er viktig når de skal ansette, å sørge for at de tilbyr heltidsstillinger. Det er vanskelig å se for seg at man skal kunne rekruttere unge til de kommunale sektorene dersom man ikke samtidig kan tilby ungdommene heltidsstillinger, eller i hvert fall så hele stillinger som mulig. Mitt inntrykk fra dialogen med KS er at de også er opptatt av dette. Det må være et felles ansvar for de arbeidsgiverne som sysselsetter de deltidsansatte, å bidra til at flere ansettes på heltid.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg vil starte med å understreke at regjeringen er opptatt av at arbeidslivet skal ha ordnede forhold, og at faste ansettelser skal være hovedregelen. Arbeidsmiljøloven åpner for to former for ansettelse: fast og midlertidig. Alle ansettelser må skje innenfor rammene for disse formene. Loven har ingen definisjon av hva som kreves for at det regnes som fast ansettelse, men rettspraksis har sagt noe om avtaler som er for dårlige til å innebære fast ansettelse. Domstolene kan etter en konkret vurdering ta stilling til hvorvidt arbeidsavtalene er i samsvar med loven eller ikke. Det er den enkelte ansatte som må bringe en slik sak inn for domstolene dersom vedkommende mener at ansettelsen er i strid med loven. Det er vanskelig å lage et detaljert, generelt regelverk som fanger opp alle forhold knyttet til ansettelsene. Jeg mener derfor at domstolene er best egnet til å vurdere disse sakene ut fra de konkrete fakta. Jeg kan forstå at det kan være vanskelig for dem med svak tilknytning til arbeidslivet å gå til domstolene med sin sak. Imidlertid kan organisasjonene støtte den enkelte faglig og økonomisk og også ved å tre inn som partshjelp i saken. Forslag knyttet til kontraktsformen «fast ansettelse uten garantilønn» har vært reist flere ganger her i Stortinget, om både å forby kontraktsformen, å presisere nærmere i regelverket hva som er fast og midlertidig ansettelse, og å sikre alle fast ansatte i bemanningsforetakene garantilønn. Ingen av forslagene har fått flertall.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Som jeg sa i mitt første svar, er det ingen opplagte, enkle løsninger på dette. Jeg tror vi alle er enige om at vi ønsker at flest mulig skal ha fast jobb, med fast lønn, uten at man skal kunne gå i perioder mellom oppdragene uten lønn. Samtidig tror jeg ikke det er noen i denne salen som ønsker å forby bemanningsbransjen. For mange er jo dette et viktig supplement i arbeidslivet, og det er også relativt få som sysselsettes av bemanningsbransjen. Husker jeg riktig, er det ca. 1 pst. som sysselsettes av denne bransjen. Samtidig er vi opptatt av at dette er ordninger som ikke skal utnyttes, og derfor har vi flere forskningsprosjekter på gang nettopp for å følge utviklingen i denne bransjen. Det har jo vært en sterk økning tidligere, og det har vært en nedgang i bruken av det nå. Men som jeg også sa i mitt forrige svar, er det ganske stor uenighet mellom partene om hvordan dette skal være, og sånn sett er det heller ingen enkel løsning på hvordan man skal håndtere det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Loven sier «fast» eller «midlertidig» ansettelse, og vi er enige om at vi ikke ønsker et arbeidsliv hvor man har lange opphold mellom oppdragene, men jeg har ikke sett noen forslag fra Stortinget om at man ønsker å forby midlertidige ansettelser eller bemanningsbyråene. Det er få som ansettes på denne måten i dag. All den tid det er såpass stor uenighet mellom partene, at det ikke er noen opplagte svar om hvordan man skal håndtere det, er det vanskelig å se for seg hvordan man skal kunne komme med et detaljert lovverk om dette. Jeg har heller ikke sett noen konkrete forslag fra Arbeiderpartiet om hvordan dette skal håndteres, med mindre man ønsker å forby bemanningsbransjen, og det har jeg ikke sett noen forslag om. Jeg mener også det ville være svært uheldig å gå til det skritt å forby bemanningsbransjen, for dette vil for de aller fleste være en positiv inngang til arbeidsmarkedet. Det kan være bra for studenter å kunne benytte seg av denne muligheten, og det er bra for bedrifter at de fra tid til annen kan bruke byråer for å ta topper når de har ujevn fordeling av oppdragene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Jeg vil starte med å si at jeg er uenig i omtalen av regjeringens strategi mot arbeidslivskriminalitet som mislykket. Riksrevisjonens rapport omtaler i all hovedsak arbeidet som ble gjort før strategien ble lagt fram, og det kan ikke være noen tvil om at regjeringen prioriterer kampen mot arbeidslivskriminalitet svært høyt. Gjennom 2015 og 2016 er det blitt gjort mye fra regjeringens side for å styrke kampen mot arbeidslivskriminalitet. Vi har sett en tendens til at kriminaliteten i arbeidslivet har blitt mer omfattende, grovere og mer sammensatt. Dette medfører alvorlige konsekvenser for berørte arbeidstakere og virksomheter – og ikke minst for samfunnet. Slik kriminalitet kan være krevende å avdekke. Det er derfor av stor verdi at mediene retter sitt søkelys mot denne type saker. Strategien mot arbeidslivskriminalitet ble utarbeidet i dialog med partene i arbeidslivet og inneholder tiltak på en rekke områder, som berører ulike departementers ansvarsområder. Statsministeren står selv i spissen for oppfølgingen. Det er av stor betydning at offentlige etater prioriterer innsatsen mot arbeidslivkriminalitet, og at de samordner sine ressurser på best mulig måte og utveksler informasjon seg imellom. Det er derfor opprettet fem samlokaliserte enheter mot arbeidslivskriminalitet. Her samarbeider Arbeidstilsynet, skatteetaten, politiet og Nav om felles tiltak for å gjøre det så vanskelig som mulig for de kriminelle i arbeidslivet. Det er også etablert et eget analyse- og etterretningssenter, hvor etatene samarbeider om kunnskap og etterretning for å styrke sin felles slagkraft mot de kriminelle aktørene. Regjeringen er også opptatt av at bestillere og leverandører i offentlig sektor skal gå foran i arbeidet med å fremme et seriøst arbeidsliv. Derfor er regelverket om offentlige anskaffelser skjerpet, og nye bestemmelser vil tre i kraft 1. januar 2017. I samarbeid med partene gjennomføres det flere tiltak for å fremme seriøsitet i byggenæringen. Et av disse tiltakene er forskriftsendringer for å motvirke misbruk av HMS-kort, slik at vi får et mer effektivt tilsyn i bransjen. I disse dager jobber regjeringen med å utarbeide en revidert strategi mot arbeidslivskriminalitet. Dette skjer i nær dialog med partene. Arbeidet med å videreutvikle treffsikre tiltak for å bekjempe arbeidslivskriminalitet og useriøsitet er høyt prioritert. Jeg vil derfor heller karakterisere regjeringens strategi mot arbeidslivskriminalitet som styrket, mer koordinert og målrettet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Som jeg sa i mitt første svar, omhandler i hvert fall deler av Riksrevisjonens rapport arbeidet før strategien. Det kan ikke være noen tvil om at den strategien vi har, er god. Den er offensiv, og det gir også gode resultater. Gjennom de fem sentrene som er opprettet – det siste ble opprettet i Trondheim i september – får vi gode tilbakemeldinger fra de statlige etatene om at arbeidet er mer koordinert, mer målrettet og mer slagkraftig, ikke minst når hver etat legger sine verktøy i en felles verktøykasse, for da blir arbeidet mer målrettet enn om de jobber hver for seg. I tillegg lærer de mye av hverandre, og de klarer gjennom sine koordinerte innsatser å ta mer enn om de hadde arbeidet hver for seg. Men nå jobber vi med å revidere strategien. Vi skal legge fram en ny strategi sammen med partene over nyttår, og da får vi se hvilke tiltak som skal ut, hva som skal forsterkes, og hva som eventuelt skal inn. Vi er opptatt av at vi skal ha et seriøst arbeidsliv. Det tjener arbeidstakerne på, det tjener arbeidsgiverne på, men ikke minst tjener samfunnet som helhet på et seriøst arbeidsliv.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-30:
Til kompetansen til Arbeidstilsynet: Vi har veldig mange kompetente medarbeidere i Arbeidstilsynet. Men på spørsmål om man trenger mer kompetanse, ville de fleste av oss svare ja, uten at man dermed sier at man ikke er kompetent. Jeg tror noen av de store utfordringene framover nå, i tillegg til det som representanten nevnte, er nettopp å være i forkant av den teknologiske utviklingen og internasjonaliseringen. Man har jo sett hvordan overgrepssaken i Bergen ble avdekket, og hvordan teknologien gjør det mulig å bedrive alvorlig kriminalitet på skjulte nett. Nå skal ikke jeg forskuttere hvordan den nye strategien skal bli seende ut. Dette gjør vi bl.a. i samarbeid med partene, og det skal vi jobbe sammen om en stund til. Men det er klart at den teknologiske utviklingen og internasjonaliseringen – konsekvenser av økt globalisering – vil få større og større innvirkning også på norsk arbeidsliv. Det er det vi må ta høyde for i årene som kommer, og det vil også være noen av de områdene som jeg mener vi må fokusere mer på.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Eg ønskjer å stilla arbeidsministeren følgjande spørsmål: «Det er et hav av forskjell på å ha fast heltidsjobb og å være ringevikar, ha brøkstilling, deltid eller midlertidig jobb. Det handler om trygghet, mulighet til å etablere seg, betale regninger og å leve et selvstendig liv. Som oftest er det kvinner som rammes av det utrygge, og gjerne i omsorgssektoren. Hvorfor har regjeringen fjernet flere viktige statlige bidrag til en bedre heltidskultur, som konkrete krav i oppdragsbrevene til sykehusene og heltidspotten til tiltak og forsøk på å skape heltidskultur?»
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Takk for svaret. Det er positivt at prosenten heiltidstilsette har auka. Likevel er deltid i stor grad tildekt arbeidsløyse. Av dei sysselsette på deltid var 73 000 klassifiserte som undersysselsette i tredje kvartal 2016. Med omgrepet «undersysselsette» meiner Statistisk sentralbyrå deltidssysselsette som har forsøkt å få lengre arbeidstid. To av tre av dei er kvinner, noko som må sjåast i samanheng med den store prosentdelen kvinner som jobbar deltid. Den totale tida som dei undersysselsette ønskte å arbeida ekstra no i tredje kvartal, har SSB berekna til å tilsvare 27 000 heiltidsjobbar. Då må eg få lov til å spørja: Det hjelper ikkje å vera fornøgd med den vesle prosentauken når det faktisk er 27 000 heiltidsjobbar som er ønskte der ute.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Eit av dei viktigaste tiltaka mot ufrivillig deltid har vore å gje deltidstilsette rett til å få stilling tilsvarande det dei faktisk jobbar, og fortrinnsrett til å utvida stillinga si – to tiltak som Høgre, tradisjonen tru, var imot. Men i april bestemte Høgsterett at ein sjukepleiar ved legevakta i Oslo som var i 75 pst. stilling, ikkje hadde krav på fulltidsjobb då ei stilling på 75 pst. vart utlyst. Høgsterett har altså slått fast at deltidstilsette ikkje kan reise krav om delar av ei utlyst stilling for å få fylt opp si eiga stilling. Me veit at denne dommen har vorte brukt i seinare saker. Både LO, Unio og Sjukepleiarforbundet har bedt departementet rydda opp og endra lovteksten slik at det går an å krevja fortrinnsrett til delar av ei utlyst stilling, noko som faktisk var intensjonen med lova. Eg ønskjer å spørja: Kva er det som gjer at statsråden brukar så lang tid på dette arbeidet? Og er statsråden eigentleg i gang med dette arbeidet?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
«En samlet arbeids- og sosialkomité deler bekymringen for utviklingen med økende tendens til bruk av kontraktsformer av typen fast ansettelse uten garantilønn. Under komiteens høring i forbindelse med behandlingen av Dokument 8:104 S(2014–2015) om å forby visse typer ansettelseskontrakter i norskregistrerte foretak, var det bred enighet om at lovens intensjon for faste ansettelser ikke ivaretas av disse kontraktsformene. (2014–2015) Hva vil regjeringen gjøre for å motvirke en utvikling i arbeidslivet hvor stadig flere blir ansatt uten lønn mellom oppdrag?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
All erfaring tilsier at når regjeringa sier at de følger utviklingen nøye, da blir det ikke gjort stort. Det har vi sett i forbindelse med situasjonen på arbeidsmarkedet. Men det er litt spesielt når statsråden – som forrige statsråd – stadig henviser til at det er rettsvesenet som må avklare situasjonen i forhold til loven, for dette er faktisk en lov som er vedtatt av Stortinget. Og Stortinget har sagt noe helt klart i forbindelse med vedtakelse av loven, nemlig i forbindelse med Prop. 74 L for 2011–2012, Endringer i arbeidsmiljøloven og tjenestemannsloven, der kontraktsformer blir beskrevet på side 45: «Uten tilstrekkelig garantilønn og forutsigbarhet med hensyn til tilgang på oppdrag, vil en «fast ansettelse» i vikarbyrået i realiteten ikke være mer enn midlertidig ansettelse.» Det er altså det som er gjentatt av en samlet komité ved behandlingen av Dokument 8:104 S for 2014–2015. Da blir spørsmålet mitt nok en gang: Hva vil statsråden gjøre for å følge opp Stortingets uttrykte vilje?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
På spørsmålet mitt om hva regjeringa vil gjøre, har jeg nå to ganger ikke fått svar, og jeg betrakter det som et signal om at regjeringa vil gjøre ingenting. Statsråden henviser til uenighet mellom partene, men det er altså sånn at det er Stortinget som vedtar norsk lov. I forbindelse med vedtakelse av denne loven har Stortinget vært tydelig på hva de mener om denne ansettelsesformen. Synes ikke statsråden det er et ganske dristig stykke ikke å følge opp det Stortinget faktisk ønsker skal være forståelsen av loven, under henvisning til at noen av partene er uenige?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg tillater meg å stille statsråden følgende spørsmål: «Statsråden har tildelt Den norske arbeidsmiljøprisen til journalist Gunnar Thorenfeldt. Dette er en velfortjent pris til en som har arbeidet hardt for å avdekke økende arbeidsmiljøkriminalitet. Selv fikk statsråden kun tildelt skarp kritikk fra Riksrevisjonen for «svak og lite avskrekkende innsats mot arbeidsmiljøkriminalitet» i juni. Er statsråden enig i at det er riktig å karakterisere regjeringens strategi mot arbeidslivskriminalitet som svak, lite avskrekkende og dermed mislykket?»
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg merker meg at statsråden ikke vil vedkjenne seg at strategien er mislykket, men den kan jo heller ikke være vellykket så lenge arbeidslivskriminaliteten som problem er økende. Det er nettopp det som er problemstillingen, for det er de seriøse, organiserte bedriftene, og ikke minst arbeidstakerne, som er de første som merker det når kriminaliteten øker og den sosiale dumpingen griper om seg. Riksrevisjonen bekrefter nettopp det inntrykket som mange sitter med, nemlig at useriøse aktører tar seg et stadig større handlingsrom og utvider sin horisont. Rapporten fra Riksrevisjonen er et tydelig signal til landets arbeidsminister om at en må handle mer, bredere og mer kraftfullt. Mener statsråden at den nåværende strategien mot arbeidslivskriminalitet, som regjeringen kom med i januar 2015, er god? Er det den faktiske gjennomføringen som har sviktet? Eller er det Riksrevisjonen som tar feil? Og hva kommer eventuelt i en ny strategi?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg er enig med statsråden i at dette er alvorlig og komplisert kriminalitet som utøves. Det er gjerne snakk om skatte- og avgiftskriminalitet, regnskapsjuks, fiktiv dokumentasjon, korrupsjon, økonomisk utroskap, tapping av selskaper, konkurskriminalitet, hvitvasking, svart arbeid, valutasmugling, menneskehandel, trygdesvindel, bedrageri, dokumentforfalskning – ja, en kan nevne en hel rekke andre tilfeller også. Det er ingen tvil om at kompetansen i Arbeidstilsynet, som utøver kontrollen, må bedres – kunnskapen der må bli bedre. Det kan være interessant å høre hva som kommer, og hva statsråden vil vektlegge av nye tiltak for å sørge for at arbeidslivskriminaliteten ikke øker i omfang, men at den faktisk blir redusert i omfang. Hva mener statsråden nå, før strategien blir presentert, vil være hennes viktigste punkter når det gjelder en ny strategi for å hindre at arbeidslivskriminaliteten øker?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Kulturutredningen bekrefter tydelig at sosial ulikhet gjenspeiles i kulturbruk. Utdanningsnivå, yrkesstatus, alder og bosted avgjør. For å motvirke dette initierte Stoltenberg-regjeringen den kulturelle nistepakka, spaserstokken, kulturskoletimen og kulturkort for ungdom. Nåværende regjering gikk ivrig i gang med å fjerne dette på område etter område og har lykkes. Mener statsråden at samfunnet blir bedre av dette?»
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg takker for svaret. Kulturopplevelser i hele landet har vært viktig for Arbeiderpartiet, nettopp for også å motvirke utenforskap. Derfor har vi store ambisjoner i våre alternative budsjetter og for tiden framover. Vi vet at bl.a. ungdom i hele landet etterspør kulturopplevelser. I Nordland, i Rogaland og i flere andre fylker jobbes det i disse dager med å få på plass ordninger som sikrer ungdom f.eks. rimeligere transport til den enkelte kulturopplevelse, og de ser på muligheter for å gjenopprette en ordning som f.eks. kulturkort eller kulturapp i disse dager for ungdom. Hva gjør statsråden som er ansvarlig for kultur, konkret for å sikre at all ungdom i landet har tilgang og anledning til å gå på kulturopplevelser?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg takker for svaret. Jeg har også lyst til å minne statsråden om en av de få tingene på kulturområdet som står i Sundvolden-plattformen. Der står det følgende: «Regjeringen vil sikre barn og unge mulighet til gode kulturopplevelser, og vil blant annet satse på områder som korps, kor og ungdommens kulturmønstring» – nå Ung kultur møtes. Satsingen for 2017 tallfestes til 189 000 kr og har ingen omtale. Hva er årsaken til dette, og når forlot statsråden regjeringens satsing på Ung kultur møtes?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
«Et av de få nye initiativene regjeringen har tatt på kulturfeltet, er gaveforsterkningsordningen, som gir kulturinstitusjoner statlig støtte når de mottar private gaver. Mens de fleste postene i regjeringens forslag får reelle kutt, styrkes denne ordningen. Samtidig heter det at målet med kulturpengene er at de skal omsettes i «kulturell aktivitet som kommer hele befolkningen til gode». Hvordan samsvarer dette målet med å la rike sponsorer bestemme hvem som skal få glede av offentlige kulturkroner?»
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg fikk ikke svar på spørsmålet mitt, så jeg kan ikke konkludere på noen annen måte enn at det er veldig stor avstand mellom det regjeringen sier, og det regjeringen gjør gjennom gaveforsterkningsordningen. Det er jo heller ikke riktig at denne ordningen fører til maktspredning. Tvert imot fører den til en sterk sentralisering, fordi denne ordningen i svært liten grad kommer Distrikts-Norge til gode. Et eksempel på det er at kulturen i Finnmark har fått 25 000 kr gjennom denne ordningen, mens Oslo har fått nesten 12,7 mill. kr. Så derfor gjentar jeg spørsmålet mitt: Hvordan synes statsråden at det går? Er denne fordelingen i tråd med målet om at kulturell aktivitet skal komme hele befolkningen til gode?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Hvis det er sånn at kulturaktørene i Nord-Norge er best i landet til å sponse kulturaktivitet – det er helt sikkert riktig – er det jo desto mer forstemmende at Finnmark kun har fått 25 000 kr av denne ordningen, samtidig som Kulturløftet er avlyst, noe som har ført til at ingen større kulturprosjekter er gjennomført i Finnmark med denne regjeringen. På kulturfeltet ser vi generelt en sterk sentralisering av midlene, og det er veldig dumt. I Sundvolden-plattformen står det: «Det er viktig og berikende for Norge å ta vare på samisk språk, kultur og tradisjoner.» Likevel har det med dagens regjering vært en realnedgang i størrelsesorden 70 mill. kr til samiske formål, og det rammer ikke minst kulturformål. Heller ikke der har det vært noen nye satsinger med denne regjeringen. Derfor spør jeg: Hvor mange samiske kulturprosjekter er finansiert gjennom gaveforsterkningsordningen?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til kulturministeren: «Oslo nedprioriterte i mange år å bygge idrettsanlegg. Mange barn i hovedstaden mangler derfor gode aktivitetstilbud. Det nye byrådet har tatt tak i dette, og det skal nå bygges anlegg over hele byen. Men på landsbasis mangler det milliarder til godkjente anlegg. Regjeringen vil ikke bruke en eneste krone over statsbudsjettet for å ta igjen etterslepet. Hvorfor ikke?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Takk til statsråden for svaret. Tippemidlene er viktige – det tror jeg vi kan være enige om. Nå er det et problem for Oslo at innretningen på tippemidlene er en utfordring, som jeg vil be statsråden være så snill å se på. Byrådet i Oslo har fått opp takten når det gjelder utviklingen av idrettsanlegg med over 4 mrd. kr. Det skal skje de neste fire årene. Men med de behovene og alle de utfordringene som vi vet storbyen har, er det egentlig ikke så veldig hyggelig eller moro – hvis det går an å bruke det uttrykket – å ligge dårligst an i landet på tippemidler. Det har noe med taket på sum per anlegg å gjøre. Vil statsråden ta med seg det eller kommentere akkurat det?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-11-30:
Jeg synes det er viktig at statsråden vil se på dette og setter pris på det. Penger fra tippemidlene er viktige – det skal vi være enige om – slik at alle kommuner kan bygge idrettsanlegg så ungene får aktivitetstilbud i nærområdene. Kan statsråden si litt om hvilke tanker hun har om erfaringene fra Danmark, der overskuddet fra danske spill har falt dramatisk etter liberaliseringen i 2012? Da ble det delt ut lisenser til utenlandske spillselskaper. Norsk idrett har bedt regjeringen om ikke å gjøre det samme her, så jeg vil be om en vurdering eller et svar fra statsråden på akkurat dette.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-19:
På vegner av representantane Jenny Klinge, Kjersti Toppe og meg sjølv har eg gleda av å setja fram forslag om forbod mot import av gatehundar til Noreg.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-10-19:
Framstegspartiet har no sete tre år i regjering. Eg vil ta med parileiar Siv Jensen tilbake til valkampen i 2013. Eg er heilt sikker på at Siv Jensen ville ha protestert dersom Senterpartiet då hadde sagt følgjande tre ting: Senterpartiet trur at etter tre år med Framstegspartiet i regjering vil det norske folk betala historisk mykje i avgifter; ein auke på 3,3 mrd. kr. Senterpartiet trur at etter tre år med Framstegspartiet i regjering vil det gong på gong har vorte sett ny norsk rekord i bompengar. Senterpartiet trur at etter tre år med Framstegspartiet i regjering er det innført bompengar i lufta. Det sa me i Senterpartiet ikkje, rett og slett fordi me ikkje trudde det ville skje. No er det skjedd. Så mitt spørsmål er: Er Siv Jensen fornøgd med å ha gjennomført tidenes løftebrot i norsk politikk og ha påført det norske folk 3,3 mrd. kr i auka avgifter?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-10-19:
Jeg vil på vegne av representantene Kjersti Toppe, Liv Signe Navarsete, Marit Arnstad og meg selv fremme et representantforslag om å avvikle norsk deltakelse i PISA-undersøkelsen.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Mitt spørsmål går til finansministeren. Denne våren hadde vi en debatt i Stortinget om økende forskjeller. Da uttalte finansministeren: «For det første er det ikke økende forskjeller i Norge. Jeg vil bare tilbakevise den påstanden.» Etter at vi stilte skriftlig spørsmål om finansministerens uttalelser, måtte hun imidlertid innrømme at forskjellene øker. Denne uken presenterte SSB en rapport som viser både at inntektsforskjellene øker, at andelen med lavinntekt øker, og at andelen med vedvarende lavinntekt øker. Det blir altså større forskjeller mellom folk og flere fattige. Det viktigste økonomiske skillet går mellom dem som er innenfor og dem som er utenfor arbeidsmarkedet. Nå er sysselsettingsandelen den laveste på 20 år, og det skapes nesten ikke jobber i privat sektor. Det bidrar til økte forskjeller. Et annet omfordelende virkemiddel er skatt. På fire budsjetter har regjeringen kuttet skattene med nesten 25 mrd. kr og økt avgiftene med 3,3 mrd. kr. Sist fredag kunne TV 2 avsløre fordelingsprofilen etter tre år med Høyre–Fremskrittsparti-regjering: Mens landets rikeste får 1 800 kr om dagen i skattekutt, får folk flest noen kronestykker. Det bidrar også til å øke forskjeller. Så har vi et tredje omfordelende virkemiddel, og det er innretningen på statsbudsjettet. Her har regjeringen bl.a. kuttet i barnetillegget for uføre, bilordningen for bevegelseshemmede, innført skatt på sluttvederlag og fjernet feriepengene til de arbeidsløse. For neste år foreslår regjeringen kutt i støtte for multihandikappede, uføre og kronisk syke. Det bidrar også til å øke forskjeller. Mitt spørsmål er: Er finansministeren bekymret for en utvikling der forskjellene øker? Og i så fall: Hvorfor har regjeringen gjennom hele perioden ført en politikk som bidrar til å øke forskjellene?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Jeg må si jeg begynner å lure på om finansministeren i det hele tatt har fått med seg den rapporten som SSB har lagt fram, og konklusjonene i den, og det er kanskje ikke så rart om hun ikke har det, eller er opptatt av det. Før valget gikk jo finansministeren ut i Aftenposten og forsvarte økte forskjeller og sa: Det er ingen offentlig oppgave å utjevne forskjeller som skyldes at noen tjener mer og arver mer og eier mer enn andre. De uttalelsene ser ut til å være representative for regjeringen. Skattekuttene har vært målrettet mot de gruppene som har de høyeste formuene. Og så er finansministeren opptatt av prosenter i svaret sitt til meg, og vi kan godt snakke om prosenter, for regjeringens egne tabeller viser at det er ikke bare i kroner at de rikeste får mest. Også prosentvis reduksjon i skatt øker med økt inntekt. Samtidig har finansministeren altså økt avgiftene med 3,3 mrd. kr. Så hva er finansministerens begrunnelse for at hun har gitt dem med de høyeste inntektene større skattekutt, både i kroner og i prosent?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
La meg begynne med å si at vi skal være veldig glad for at vi lever i et av få land i verden med så små forskjeller mellom folk som det faktisk er i Norge. Når det er sagt, er jeg enig i at vi hele tiden skal bestrebe oss på å redusere forskjellene enda mer, for jo flere mennesker som klarer seg selv, jo bedre er det for et samfunn. Derfor er jeg enig med representanten Marthinsen i at en av de viktigste årsakene til forskjeller mellom folk, er skillet mellom dem som er i jobb, og dem som er utenfor jobb. Derfor har det vært utrolig viktig for denne regjeringen når vi har støtt på denne svært krevende situasjonen med et historisk oljeprisfall, å forsterke tiltakene både på kort og lang sikt for å møte de kortsiktige utfordringene og samtidig bidra til den langsiktige og svært krevende omstillingen norsk økonomi går gjennom. Det har regjeringen møtt med tiltak på utgiftssiden, og vi har møtt det med tiltak på skattesiden. Dette er en regjering hvor de to regjeringspartiene har gått til valg på å redusere skattene i Norge, og det har vi levert på. Jeg har lyst til å minne representanten Marthinsen om at 75 pst. av de skattereduksjonene vi faktisk har gitt, har gått til vanlige folk, til pensjonister, til trygdede, til bedriftene og til å redusere andre type avgifter, mens bare 25 pst. av skattereduksjonene har gått til å redusere formuesskatten. Men den har vi også gått til valg på at vi skulle gjøre noe med, rett og slett fordi vi mener at det er feil å ha mer skatt på norsk eierskap i Norge enn på utenlandsk eierskap i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Jeg har fått med meg SSB-rapporten, men jeg kan kanskje orientere Marianne Marthinsen om en liten detalj i den SSB-rapporten, nemlig at tallgrunnlaget for den strekker seg til utgangen av 2014. Da hadde denne regjeringen så vidt kommet i gang. Så bakgrunnsmaterialet for de ulikhetsberegningene som ligger i rapporten fra SSB, strekker seg til den forrige regjeringens virketid. Så det var altså under den forrige regjeringen at forskjellene økte, og det burde kanskje Marianne Marthinsen få med seg før hun angriper denne regjeringen for å øke forskjellene. Snarere tvert imot: Denne regjeringen er opptatt av å redusere forskjellene i Norge. Noen av de viktigste virkemidlene vi kan ta i bruk for å få til det, er gjennom utdanningssystemet på den ene siden, og det er gjennom å sørge for at flere kommer i arbeid, og ikke minst at vi har gode helsetjenester. Derfor har denne regjeringen styrket helsevesenet, derfor har denne regjeringen styrket innsatsen i skolen, og derfor fortsetter denne regjeringen å redusere skattene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Hvem har sagt at dette er det siste budsjettet til denne finansministeren? Så til spørsmålet om skattelette til folk flest: Det er altså slik at en gjennomsnittlig familie har fått i overkant av 8 000 kr i skattelettelser med denne regjeringen. Det er mulig at representanten Hagebakken synes det er for småpenger å regne, men for å mene det har man kanskje sittet litt lenge på Stortinget med god lønn. Jeg mener snarere tvert imot at det er bra at regjeringen har klart å gi skattelette til alle – jevnt fordelt. Og det er altså fortsatt sånn at 75 pst. av det denne regjeringen har brukt på å redusere skatter og avgifter, har gått til alle andre skatte- og avgiftsreduksjoner enn formuesskattereduksjon. Men ja, vi har også prioritert å redusere formuesskatten – igjen – fordi vi mener det er feil at det skal være forskjell på skattleggingen av utenlandske og norskeide bedrifter i Norge. Jeg hadde håpet at Arbeiderpartiet hadde kommet litt lenger i sitt syn på norsk eierskap i Norge.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Det er slik at samlet sett av det handlingsrommet regjeringen har hatt i denne perioden, har om lag 14 pst. gått til å redusere skattene, mens over 85 pst. har gått til å styrke ulike deler av velferdssamfunnet, fra å styrke kommuneøkonomien, styrke sykehusenes budsjetter og bidra til rekordsatsing på vei- og jernbaneinvesteringer til å hente igjen vedlikeholdsetterslepet – i hvert fall begynne å arbeide med det – til å gjøre endringer i barnehagepolitikken slik at vi særlig støtter opp under lavinntektsfamiliene, til å få på plass en styrket pleiepengeordning, som jeg mener er et viktig bidrag i budsjettet for neste år. Det gjelder kanskje ikke så veldig mange, men for dem det gjelder, er dette et utrolig viktig bidrag for å mestre en krevende hverdag med svært syke barn.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
President, det svarer jeg veldig gjerne på, for jeg er svært fornøyd med Fremskrittspartiets deltagelse i regjering, hvor vi trekker politikken flere skritt i riktig retning. Så lenge vi har sittet i regjering, er det altså vedtatt skatte- og avgiftsreduksjoner på over 18 mrd. kr. Det er riktig at noen miljørelaterte avgifter har økt. Men vi har også fjernet arveavgiften. Vi har fjernet og redusert en lang rekke andre avgifter. Vi har gjort oppryddinger og endringer i bilavgiftene, som jeg vet at veldig mange av landets bilister har satt stor pris på. Så er det riktig at vi har satt en historisk rekord på samferdselssiden. Det har aldri vært bevilget mer penger til veibudsjettet enn under denne regjeringen. I tillegg til at vi har rekordbevilgninger til nye investeringer, har vi påbegynt en jobb som den forrige regjeringen neglisjerte fullstendig, nemlig vedlikeholdsetterslepet. Det går nå ned med Fremskrittspartiet i regjering, og det er jeg svært godt fornøyd med.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Denne regjeringen har vært opptatt av at alle skal nyte godt av skattereduksjoner. Det er en ærlig sak – som SV – å ønske å skjerpe det samlede skatte- og avgiftsnivået i Norge. Denne regjeringen er altså uenig i det. Vi gikk til valg på å redusere skattetrykket, vi har gjennomført reduksjoner i skattetrykket, og vi vil fortsette å gjennomføre reduksjoner i skattetrykket, rett og slett fordi det er fornuftig. Det er fornuftig fordi det legger til rette for mer arbeid, det legger til rette for mer investeringer, og det legger til rette for at flere kan leve av egen inntekt. Det er helt nødvendig i den omstillingsutfordringen norsk økonomi nå går igjennom. Det at vi også gjør reduksjoner i formuesskatten, er nødvendig av flere årsaker. Den viktigste grunnen er at vi har forskjellig beskatning på utenlandsk og norsk eierskap i Norge. Det mener jeg er urimelig. Det er en forskjell denne regjeringen ønsker å fjerne. Vi vet at mange nå har utfordringer med å betale formuesskatten. Det er altså en grunn til at Stortinget vedtok en ordning med å utsette betalingen av formuesskatt, rett og slett fordi mange bedrifter ellers kan risikere å gå over ende.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Det er helt riktig at finansministeren har budsjettansvaret. Selv om jeg tror at representanten Slagsvold Vedum hadde fått et mer utfyllende svar ved å reise spørsmålet til justisministeren, skal jeg mer enn gjerne svare, for Slagsvold Vedum skaper et inntrykk av et politi som ikke har fått tilført ressurser under denne regjeringen. Det er så langt unna sannheten som det er mulig å komme. I budsjettet for 2017 tilfører altså regjeringen 300 mill. kr til politidistriktene for å styrke bemanningen der folk bor. I neste års budsjett foreslår regjeringen 330 mill. kr for å ansette nyutdannede politifolk. Det blir det flere og ikke færre politifolk av. Vi nærmer oss nå målet om to tjenestemenn per 1 000 innbyggere, og det er i hvert fall mye som tyder på at vi vil nå det målet i løpet av 2020. Vi har prioritert å få midler til nye politihelikoptre for å styrke beredskapen vår. Det er midler til nærpolitireformen. Det er midler for å bedre IKT. Det er midler til å styrke fengslene. Det er midler til å styrke domstolene. Det er altså et faktum. Jeg merket meg hva politiets egen fagforening sa da de tok stilling til budsjettfremlegget for 2017. De var fornøyd. Den eneste frykten de nå har, er at Stortinget under budsjettforhandlingene skulle finne på å reversere noen av de satsingene regjeringen har lagt frem. Så ja, jeg er godt fornøyd med at regjeringen satser på og prioriterer kriminalitetsbekjempelse i det norske samfunnet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Jeg hadde gleden av å diskutere dette spørsmålet med Slagsvold Vedum i NRK-programmet Debatten den dagen budsjettet ble lagt frem. Også da kom representanten Slagsvold Vedum med den samme feilaktige påstanden om at denne regjeringen har prioritert mer ressurser til å styrke Politidirektoratet enn til å bemanne opp politistillinger ute der folk bor. Det er feil! Bare for å ta tallene: Det er 239 fast ansatte i Politidirektoratet, som leder en etat med 15 500 medarbeidere. Det er tallenes tale. Så skjønner jeg at representanten Slagsvold Vedum, i alt han foretar seg, ønsker å skape et inntrykk av en regjering som sentraliserer. Sannheten er at nærpolitireformen bidrar til å føre flere politiårsverk ut der folk bor. Det er en riktig måte å prioritere på, for det gjør at man får utrykningstiden ned. Det betyr at folk kan få raskere hjelp når det oppstår situasjoner.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
La meg svare på spørsmålet ved å møte påstanden om sentralisering. Igjen: Dette er en av favorittøvelsene til Senterpartiet, men det blir ikke mer sant selv om Senterpartiet gjentar det hver eneste gang de får anledning til det. Sannheten er at mange av de reformene denne regjeringen har satt i gang, handler om å effektivisere pengebruken i det norske samfunnet. Det handler om at representantens skattepenger skal kunne brukes mer effektivt enn de ble tidligere. Det betyr at hvis vi kan finne andre måter å organisere fellesoppgaver på, som gjør at vi sparer og frigjør ressurser slik at vi kan styrke tjenesteproduksjonen, styrke velferdsordningene, ja, så er det en bra måte å anvende skattepenger på. Derfor har denne regjeringen tenkt å fortsette arbeidet med å gjennomføre reformer. Vi har til nå gjennomført en politireform. Vi er godt i gang med å gjennomføre en kommunereform. Vi har gjennomført viktige og nødvendige reformer på samferdselssektoren, et område hvor vi vet at vi har brukt pengene feil og fått mindre igjen for hver krone vi har puttet inn. Det er dårlig ressursbruk, og derfor er det viktig å gjennomføre reformer.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Som jeg sa i mitt første svar til representanten Slagsvold Vedum, er det feil når det påstås at hovedsatsingen fra denne regjeringen har vært å styrke Politidirektoratet. Den største satsingen hva gjelder politiet, har vært å tilføre politistillinger ute i distriktene der folk bor. Det er det regjeringen har prioritert å bruke penger på. Men jeg har lyst å minne representanten om at noe av arven fra den rød-grønne regjeringen var en manglende oppfølging av Gjørv-kommisjonens rapport, som var en meget alvorlig kritikk av manglende beredskapsevne i det norske samfunnet. Det måtte selvsagt følges opp med ressurser, også til Politidirektoratet, for å evne å håndtere, samkjøre og koordinere beredskapen i Norge. Det har denne regjeringen fulgt opp. Men den viktigste prioriteringen er fortsatt trygghet i hverdagen for enkeltmennesket der det bor, og derfor tilfører vi landet mer ressurser, slik at vi kan få flere politistillinger.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Jeg ber om forståelse for at detaljene rundt oppfølgingen av særorganene må justisministeren få anledning til å svare på, og ikke finansministeren. Men til spørsmålet generelt om økonomisk kriminalitet vil jeg si at det er et høyt prioritert innsatsområde. Regjeringen har prioritert ressurser for å bekjempe arbeidslivskriminaliteten, og vi har satt i gang flere prosjekter rundt omkring i landet hvor ulike etater jobber sammen, nettopp med det målet raskere å avdekke og ikke minst påtale alvorlig økonomisk kriminalitet og arbeidslivskriminalitet. Resultatene begynner å bli ganske gode, men dette er også et arbeid som regjeringen har involvert partene i arbeidslivet i, og det begynner nå å gi resultater. Det er jeg veldig godt fornøyd med. Men vi er på ingen måte i mål. Det er altså mange ulike virkemidler som må tas i bruk. Det handler selvfølgelig om utveksling av skatteinformasjon, det handler om samarbeid på tvers av etatene, det er spørsmål knyttet til utlevering av taushetsbelagt informasjon, osv. Ikke alt dette er helt åpenbart enkelt å gjøre noe med, men regjeringen jobber med det.