Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-10-21:
Først av alt vil jeg få takke interpellanten for å ta opp en viktig sak, og som representanten påpekte, er også jeg veldig opptatt av de store utfordringene vi står overfor i dag med hensyn til transport og miljø. Ikke minst er det en utfordring å få overført transport fra vei til de mer miljøvennlige alternativene sjø og jernbane. Så ser vi at både person- og godstransporten er økende. Når det gjelder godstransporten, forteller prognosene at vi vil få en årlig vekst på 1,5 pst. fram mot 2040. Det vil si at godstransporten vil være omtrent 50 pst. høyere i 2040 enn det den er i dag. Analysene viser samtidig at veksten vil være høyere på vei enn på sjø. Som interpellanten beskrev godt: Dette er utfordrende med tanke på mange områder – trafikksikkerheten, veikapasiteten og ikke minst klimapolitikken. Gjennom Soria Moria II legger derfor regjeringen vekt på at mer transport skal overføres fra lastebiler til skip. Regjeringens politikk og strategi for å styrke sjøtransporten er presentert i Nasjonal transportplan 2010–2019. Sammenliknet med den forrige transportplanen legger regjeringen opp til å øke den årlige rammen til sjøtransportområdet med 77 pst. Den økte rammen er tenkt brukt både til å styrke investeringene og vedlikeholdet av sjøveien og til å redusere gebyr- og avgiftsnivået. Men denne regjeringen viser ikke bare til gode intensjoner gjennom planarbeidet. Vi følger også opp gjennom praktisk politikk. Vi har fulgt opp satsingen på sjøtransport i Nasjonal transportplan gjennom budsjettet for 2010 og videre i det budsjettforslaget vi nylig har lagt fram for 2011. I budsjettet for 2011 foreslår regjeringen å øke den statlige bevilgningen til sjøtransportrettede tiltak under Fiskeri- og kystdepartementets ansvarsområde med rundt 118 mill. kr. Det betyr at vi er på god vei til å oppfylle rammen i Nasjonal transportplan. Så har det i mange sammenhenger vært pekt på at sjøtransporten ikke er konkurransedyktig fordi det er større grad av brukerfinansiering her enn for andre transportformer. Det er et signal regjeringen tar på alvor. I Soria Moria II og Nasjonal transportplan går regjeringen derfor inn for å redusere gebyr- og avgiftsnivået for sjøtransporten. I Nasjonal transportplan er det således lagt opp til lettelser i sjøtransportens brukerbetaling på 115 mill. kr. Det skal realiseres ved å avvikle kystavgiften og årsavgiften for havnesikkerhet. Til sammen vil nivået på disse avgiftene reduseres med 70 mill. kr. En ytterligere reduksjon må følges opp i de kommende budsjetter. I Nasjonal transportplan er det også varslet en gjennomgang av lostjenesten, som har effektivisering og kvalitetssikring som mål. Jeg tar sikte på at nye forskrifter om losplikt og losavgifter kan tre i kraft fra årsskiftet. Det er helt avgjørende for å ivareta sjøsikkerheten langs vår sårbare kyst, så de forslag til endringer som kommer, er basert på eksterne analyser av sikkerhetsnivået. Disse analysene forteller at den lospliktige trafikken kan reduseres med mellom 10–15 pst. samtidig som vi opprettholder dagens sikkerhetsnivå. Videre foreslås det at det blir enklere og mer økonomisk lønnsomt å kvalifisere seg til farledsbevisordningen. Denne ordningen innebærer at lospliktige fartøy kan forestå seilas uten los når fartøyets navigatør har nødvendig kompetanse. Lostjenesten er 100 pst. finansiert av brukerne. Den samlede kostnadsreduksjonen som følge av disse endringsforslagene er anslått til ca. 28 mill. kr. Når skipsfarten har fått tilpasset seg den nye farledsbevisordningen, kan den årlige kostnadsreduksjonen bli større. Men skal vi nå målsettingen om at mer gods skal fraktes sjøveien, må vi også sørge for godt samspill mellom transportformene. Godset har som regel ikke sin endestasjon i havnen. Det skal videre på vei eller jernbane. I Nasjonal transportplan har regjeringen derfor et uttrykt mål om å legge til rette for kombinerte transportformer gjennom å bedre samspillet mellom skip, bil og bane, der det er mulig. Etter min mening er nok dette samspillet kanskje enda mer interessant enn konkurransen mellom transportformene. I Nasjonal transportplan er derfor 31 havner definert som stamnetthavner. Disse havnene er viktige knutepunkt mellom sjø- og landtransport, og de vil bli prioritert når det er behov for å bedre infrastrukturen for å koble sammen de forskjellige transportformene. Ved å legge konkrete utbedringer inn i investeringsprogrammet for transportplanen viser regjeringen at det faktisk ligger handling bak målet om å se transportformene i sammenheng. Gode eksempler, som jeg kan nevne her, er adkomsten til sydhavnen i Oslo og veiprosjekter med betydning for havnene i Kristiansand og Tromsø. Samfunnsutviklingen har gitt behov for en moderne og dynamisk havne- og farvannslovgivning, og fra 1. januar i år har vi fått en ny havne- og farvannslov. Den nye loven er et viktig redskap for å støtte sjøsikkerheten og bedre framkommeligheten på sjøen, og ikke minst er loven viktig for å gi havnene mulighet til å utvikle seg som effektive logistikknutepunkt. Men så er det sånn at regjeringen kan ikke alene styrke sjøtransporten og overføre gods fra vei til sjø. Her er det absolutt flere som må bidra. For det første må havnene på sin side tilby kostnadseffektive omlastninger mellom sjø- og veitransport, og ettersom de fleste havnene er kommunale, innebærer det at også lokalpolitikerne har en viktig rolle i å sikre gode rammevilkår for havner. Samferdselsdepartementet og Fiskeri- og kystdepartementet er allerede i gang med neste transportplan, som skal gjelde for perioden 2014–2023. Regjeringen vil fortsette å legge vekt på konkrete tiltak som vil gi effektive havner og sjøtransport. Men så er det også sånn at for at neste transportplan skal bli god, har departementene bedt transportetatene utrede hvordan vi kan skape effektive knutepunkter for godstransport. Vi har også bedt om at etatene vurderer hvor sjøtransporten har sine fortrinn og ikke minst muligheter for å styrke konkurranseevnen. Regjeringen er opptatt av samarbeidet for å øke transporten av gods på kjøl. Med det som bakgrunn kommer jeg til å invitere utvalgte representanter både fra havnene, fra rederiene og ikke minst fra varesiden, som faktisk skal gjennomføre det vi jobber så sterkt for å få til, for å diskutere nærmere problemstillinger knyttet til sjøtransporten, og hvilke strategier som skal til for å lykkes med målsettingen om å få mer gods over på kjøl. Avslutningsvis vil jeg understreke at jeg deler interpellantens engasjement for å styrke sjøtransportens stilling i markedet. Regjeringen har vist tydelig engasjement og innsats for å styrke sjøtransporten gjennom Nasjonal transportplan 2010–2019, regjeringens budsjettforslag, utformingen av nytt regelverk og ikke minst gjennom å redusere nivået på gebyrer og avgifter rettet mot maritim transport. Denne regjeringen vil imidlertid ikke hvile på de resultatene vi har oppnådd så langt. Vi vil også i framtiden jobbe aktivt for å styrke sjøtransportens stilling som en miljøvennlig og framtidsrettet transportform.