trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Representanten Sandal var inne på at dette var startskuddet på nedbygging av fylkeskommunen. Selvfølgelig håper jeg det, men jeg er ikke like overbevist som Sandal. Jeg vil gjerne ha representanten Sandal til å forklare meg hvorfor Arbeiderpartiet har så stor interesse av forsøk med enhetsfylket. I utgangspunktet var det snakk om et forsøk i ett eller kanskje to fylker. Nå er Arbeiderpartiet den ivrigste forkjemperen for å få til mange slike forsøk. Er det slik at Arbeiderpartiet ser forsøk med enhetsfylket som en motvekt til hva de frykter, nedbygging av fylkeskommunen? Er dette på en måte et siste halmstrå for eventuelt å bevare fylkeskommunen, eventuelt å styrke fylkeskommunen for videre eksistens?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Meg bekjent har Høyre programfestet å legge ned fylkeskommunen. Denne innstillingen gir ikke mye uttrykk for det. For et år siden satt ikke representanten Holmberg i kommunalkomiteen, men det gjorde dagens statsråd. Og i forbindelse med Innst. S. nr. 307 for 2000-2001 var det lagt inn en hel mengde fellesmerknader fra Fremskrittspartiet og Høyre. Det var også en hel mengde forslag som Høyre og Fremskrittspartiet stod sammen om. Mange av de samme merknadene står i Innst. S. nr. 268, som vi behandler her i dag, og mange av de samme forslagene står i Innst. S. nr. 268, som vi behandler her i dag. Mitt spørsmål til representanten er: Er det nå slik at Høyre har forlatt sitt program og i neste års valgkamp – i forhold til kommune- og fylkestingsvalgene – vil fremstå som fylkeskommunens fremste forsvarer, i og med at Høyre nå går inn for å frede fylkeskommunen i mange, mange år?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-06-20:
Det spørsmålet tror jeg både Tonning og Rambøl er best egnet til å svare på selv. Mye av ordførernes jobb er jo å kjempe kampen for best mulige rammevilkår for sin kommune, på vegne av sine innbyggere. Deres mandat er egne innbyggere og egen kommune. Det er kort og godt litt av jobben deres å klage. Det jeg har kommentert, er de ordførere som truet med å trekke seg dersom de ikke fikk en bedre kommuneøkonomi. Og da var svaret klart: Da bør de kanskje gjøre det. Da er kanskje ikke gnisten, overskuddet eller «trøkket» der til å møte den utfordringen det er å være ordfører i en norsk kommune. Men hver enkelt ordfører er selv nærmest til å vurdere: Har jeg det «trøkket»?
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-06-20:
Jeg har tillit til det arbeidet Regjeringen og Kommunaldepartementet gjør på dette området. Det er helt riktig som representanten Sandberg påpeker, at det er skjevheter i inntektssystemet. Det skjer et løpende arbeid i departementet når det gjelder det. I tillegg vil man vel også etter hvert komme tilbake med en revisjon av hele inntektssystemet, som en oppfølging og evaluering av arbeidet til Rattsø I-utvalget. Jeg antar at kommunalministeren vil kunne komme tilbake til det i et innlegg senere.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2002-06-20:
Det handler om at vi skal fortsette arbeidet med å bygge opp kommunenes handlingsrom. Det betyr at vi må ha mindre øremerking og en større andel av frie inntekter, og vi må sette hver kommune i stand til å gjøre det valg som er viktig for den kommunen. Det vil også gi en bedre skole.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Representanten Hogsnes har vært ordfører i mange år. Nå sier hans tidligere Høyre-kollega Margaritha Rambøl i Rælingen at kommunalministeren lever i en annen verden. Arve Tonning i Ålesund sier at Regjeringens forståelse for det som skjer i kommunene, er fraværende. Men tidligere Høyre-ordfører Hogsnes svarer: «Ordførerne må heller trekke seg dersom de ikke tror de kan gjøre jobben sin.» Mener tidligere Høyre-ordfører Hogsnes at Rambøl, Tonning og andre Høyre-ordførere som reagerer kraftig på Regjeringens kommuneopplegg, bør gå av?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Senterpartiet og Arbeiderpartiet står sammen om mye i denne innstillingen. Arbeiderpartiet foreslår imidlertid en vekst som er om lag på linje med den som Arbeiderpartiet har lagt til grunn i regjeringsposisjon, med 1,75 milliarder kr i økt overføring for frie inntekter. Ingen skal dra i tvil representanten Kleppas ønske om å styrke kommunesektoren. Likevel var det vel slik at veksten i kommuneøkonomien under Bondevik I var klart lavere enn det vi har sett i 2001 og 2002. F.eks. ble det i kommuneøkonomiproposisjonen som ble lagt fram våren 1999, lagt til grunn en reell vekst på 2,5 milliarder kr inklusiv sykehussektoren. Blir det da realistisk når Senterpartiet nå foreslår en vekst i kommuneøkonomien på rundt 8 milliarder kr?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
I finanstalen i fjor varslet jeg at Arbeiderpartiet vil bruke 1 milliard kr mer til barnehager hvert år framover. Det holder vi selvsagt. Det er også det vi gjør gjennom barnehageavtalen. Arbeiderpartiet foreslår i kommuneøkonomiopplegget 1 milliard kr ekstra i frie inntekter, det er om lag det samme som Arbeiderpartiet hadde i årets budsjett, og i tillegg avsetning til å dekke differansen mellom Regjeringens opplegg og Arbeiderpartiet og flertallets opplegg når det gjelder barnehager. Da er det naturlige spørsmålet til statsråd Solberg: Har ikke Regjeringen satt av noe til barnehagesektoren i sitt kommuneopplegg? I så fall har jeg full forståelse for at Regjeringen ikke fant å kunne være med på en barnehagesatsing, stikk i strid med de signaler som regjeringspartiene tidligere har sendt. Jeg vil også få spørre Solberg: Har Solberg sagt at kommunene er nødt til å kutte i velferdstilbudet, eller har hun ikke? Punkt 2: Har Per-Kristian Foss sagt at det skal bli minst 1 milliard kr mer i skattelette enn det som allerede er vedtatt for inneværende år, eller ikke? I så fall, har da Regjeringen hatt et valg mellom mer skattelette enn det som allerede er vedtatt, eller kutt i skoler, i barnehager og i andre velferdstilbud, og er det ikke det vi reelt sett her står overfor?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Bror Yngve Rahm gav uttrykk for at vanskelig kommuneøkonomi ikke er noe nytt. Det er riktig. Det er samtidig riktig at kommunenes økonomiske situasjon er blitt enda vanskeligere, bl.a. som følge av de pensjonsforpliktelsene man står overfor. Da er det også slik at det er en noe merkelig situasjon at Regjeringen legger opp til at veksten i kommunesektorens økonomi skal bli om lag 1 milliard mindre fra 2002 til 2003 enn det den faktisk var fra 2001 til 2002. Det er neppe et svar på den større utfordringen. Jeg merket meg også at representanten Rahm gav uttrykk for at kommunene nå får mer enn noensinne. Det er viktig når man vurderer utviklingen i kommuneøkonomien, også å ha med seg at det skjer en automatisk vekst i utgiftene som følge av vekst i befolkningen, og ikke minst som følge av veksten i antall eldre. Derfor har jeg vanskelig for å tro at det er særlig mange i kommunesektoren som føler at de får overstrømmende bedre økonomi neste år enn det de tidligere har hatt. Så registrerer jeg et voldsomt utspill fra representanten Østberg, ut fra at jeg sa at Arbeiderpartiet aldri har blitt kontaktet. Jeg har selvsagt aldri gitt uttrykk for at man ikke har snakket sammen. Selvsagt har sakens ordfører bidratt til å opplyse saken i komiteen, gjennom at han har redegjort for den kontakt som har vært mellom regjeringspartiene og kommunesektoren, og den informasjon som han også redegjorde for i sitt innlegg. Man har også utvekslet synspunkter mellom Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. Mitt poeng er at det aldri har vært et reellt opplegg for å finne en forhandlingsløsning mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Her har man søkt til Fremskrittspartiet, og her har man også fått et flertall for de kutt som Regjeringen legger opp til, og for en politikk som Regjeringen selv beskriver som en politikk som betyr at man må redusere velferdstilbudene i mange kommuner neste år. Da kommer vi heller ikke utenom, særlig sett under henvisning til de varsler som finansministeren har gitt om økt skattelette fra neste år, at her har Regjeringen hatt et valg. Her har Kristelig Folkeparti hatt et valg, her har Høyre hatt et valg, og her har Venstre hatt et valg. Man velger å gi tilslutning til finansministerens forslag om ytterligere skattetiltak, og man velger delvis å finansiere det ved at kommunesektoren må kutte i barnehagetilbud, kutte i skoletilbud og kutte i tilbud overfor eldre. Dette er et valg. Det er ikke noe som følger av allerede vedtatte budsjetter, det er ikke noe som er noen naturlov, men det er et valg som Regjeringen her gjør, og det er et valg som bestemmer dens politiske kurs. Det valget registrerer jeg, men det valget er altså Arbeiderpartiet uenig i.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
På forsiden av Dagsavisen i dag slås det opp det vi egentlig visste, nemlig at det blir en bedre skole for elevene, der elevene lærer mer, hvis det satses på dem. En av elevene sier dette: «Lærerne har ofte dårlig tid. De skal rekke over mange elever i hver time, og det er alltid noen elever som ikke får hjelp i timen. Slitne lærere gir dårlig miljø og liten motivasjon. Men det er ikke lærerne som har skylda.» I valgkampen lovte Høyre to ting: Bedre skole og lavere skatter. Begge deler koster penger. Nå har Høyre brukt penger på lavere skatter. Men har man tenkt å holde valgløftene, må det satses penger på skolen også. Og hvordan i all verden har Høyre tenkt å holde valgløftet om en bedre skole hvis kommunene blir tvunget til å kutte i skolebudsjettene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Jeg tenkte jeg skulle si to ting. Det ene er, som Per Sandberg ganske riktig sier, at det er kommet på bordet en analyse fra Statistisk sentralbyrå der de sier at det går an å spare penger på kommunesammenslåing. Men rapporten er veldig klar på at de verken tar innover seg eller analyserer hva slags virkning dette vil ha på politisk deltakelse og lokaldemokrati. De sier ingen ting om kvaliteten av og effektiviteten i tjenesteproduksjonen, og de sier ingen ting om reiseutgifter og tidsbruk knyttet til lokaliseringen av tjenestetilbudet, eller om mange andre ting som er viktige bl.a. for oss i SV. Jeg har et spørsmål til Fremskrittspartiet som går på dette med videregående skoler: Er det riktig at Fremskrittspartiet likevel ønsker at kommunene skal overta driften av de videregående skoler ved en nedlegging av fylkeskommunen, selv om alle utdanningsinstitusjoner og Utdanningsforbundet er imot dette?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet og SV står sammen om et forslag der vi prøver å løfte blikket litt og se hvordan vi kan skape et tredje folkevalgt nivå, et regionalt folkevalgt nivå, som kan være motor i utviklingen av demokrati og næringspolitikk og skape gode distrikter og et vel fungerende Norge. Men jeg vil gjerne si at det er ikke slik at det er Regjeringens endrede oppfatning av overføringer av miljø- og landbruksavdelingene i forbindelse med denne meldingen som på en måte er det store skuddet for baugen for fylkeskommunen. Denne prosessen ble startet av Arbeiderpartiet. Det er Arbeiderpartiet som har ført oss inn i denne situasjonen, gjennom å løfte sykehusene, som var det viktigste fylkene drev på med ved siden av de videregående skolene, ut av fylket. Arbeiderpartiet har drevet på med en omlegging av alle statlige etater, slik at trygd, helse og samferdsel er borte. Dette ansvaret må Arbeiderpartiet være med på å ta selv.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Høyre er skrekkelig bekymret for overkommuneproblematikken. Det er ikke jeg. Jeg mener det kan være helt riktig i enkelte sammenhenger at et folkevalgt regionalt nivå skal ha avgjørelsesmyndighet på noen områder som ligger der, og som er av regional karakter, selv om kommunene i utgangspunktet er de som har myndigheten. Et eksempel på at dette kan skje, kan f.eks. være det vi var og snakket med Rogaland om – denne fylkesplanen for Nord-Jæren, som jo har fungert på en utmerket måte, der fylkeskommunen har hatt en rolle. Hvis man er bekymret for dette med en overkommune, er det helt «crazy» av Regjeringen å foreslå et enhetsfylke. Er det noe som er en sammensausing av kontrolloppgaver og problemer knyttet til legitimitet og folkevalgte avgjørelser, så må det være enhetsfylket. Jeg vil gjerne høre hvordan man kan unngå at folk blander sammen dette.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Ja, jeg kan begynne med å ta opp forslagene der SV er medforslagsstiller. Jeg begriper ikke hvordan Signe Øyes argumenter knyttet til dette med enhetsfylke henger sammen med det jeg sa. Enhetsfylke er på en måte et misfoster av en demokratisk modell, for det innebærer jo at den øverste lederen for administrasjonen, fylkesmannen, skal være den som innstiller overfor et fylkesting, og som deretter skal være den som gjennomfører eksempelvis lovlighetskontroll av vedtak fattet i fylkestinget. Jeg skjønner ikke hvordan dette kan føre til noen klarhet i forhold til disse oppgavene. Jeg mener heller ikke at det vil bidra til å løfte opp problemstillingene og sørge for å bidra til at man kan få flere oppgaver overført til fylkesnivået. Jeg mener derfor det ikke er riktig å gå i retning av et enhetsfylke, og da mener jeg vi like godt kan si nei til forsøk.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Jeg er overbevist om at kommunene helt sikkert kommer til å gjøre en grei innsats i forhold til oppgavene med landbruk og miljø. Poenget er at hvis vi ønsker å utvikle fylket som en motor i forhold til regionstankegangen og næringslivet, så er det helt naturlig at også miljø- og landbruksaspektene kommer inn. I meldingen står det helt klart at en vesentlig del av de oppgavene som miljøvernavdelingen og landbruksavdelingen driver på med, er planarbeid. Og hvis vi skal klare å ivareta en sterkere utvikling av fylkesplanen, som flere av de andre partiene også vil, trenger vi den kompetansen på fylkesnivå. Flere av de andre partiene vil jo også ha en sterkere fylkesplan, men når Regjeringen ikke vil det, så skjønner jeg jo godt at de vil dytte alt dette ned på kommunenivå i stedet, for da trenger man ikke den kompetansen i fylket. Det er derfor jeg sier at dette er en styrt avvikling. Regjeringen er ikke villig til å gå inn med den kompetansen som trengs for å ivareta de regionale utviklingsoppgaver, og det sitter Kristelig Folkepartis ledere og ser på.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Jeg hadde jo håpet at jeg skulle klare å engasjere Magnhild Meltveit Kleppa også i forhold til dette med større fylker. Det er fordi dette er initiativ som tas av senterpartifolk og andre rundt omkring i fylkene som en konsekvens av Oppgavefordelingsutvalgets innstilling, der en sier at en ser for seg en struktur med mellom 10 og 15 fylker. Dersom det skal være noe håp overhodet om å klare å få overført flere statlige oppgaver til fylkene – for vi ser at det er ikke flertall for det i denne sal, slik fylkene er i dag – må en samle seg om større fylker, som kan få mer kraft i forhold til å fravriste staten oppgaver knyttet til f.eks. det som er det viktigste av alt i lokaldemokratiet, nemlig spørsmål som vedrører samferdsel, veier og veistrukturer. Det å ha større fylker kan være én vei å gå. Derfor er det vi fremmer forslag om forsøk med dette, men det skal ikke være noe vi trer ned over hodet på fylkeskommunene. Det må være etter initiativ som kommer fra dem. Grunnen til at det er bremset opp der nå, er at Regjeringen har gått ut og sagt: Vent med alt!
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Etter et slikt innlegg skulle man ha hatt en time til replikker. Jeg har imidlertid bare ett minutt, så jeg skal ta det viktigste. At Fremskrittspartiet mener at kommunene har nok penger, er ikke noe nytt. Det har vi hørt før. Men Fremskrittspartiet er ikke bekymret for om gamlemor på sykehjemmet ikke får en eneste luftetur fordi pleierne ikke har tid til det; de skal være enda mer effektive. Men det som kanskje forundrer Arbeiderpartiet mest, er at Fremskrittspartiet ikke får gjennomslag når de går inn i forhandlinger med regjeringspartiene. Når det gjelder ordningen for ressurskrevende brukere, de aller svakeste av oss, har da vitterlig Fremskrittspartiet hevdet at denne saken er svært viktig, og forlangt at vi nå må få en ordning på det, år etter år. Men når de kommer i forhandlinger, skjer det ingenting. Da vil jeg spørre: Har Fremskrittspartiet snudd i saken? Mener Fremskrittspartiet nå at dagens ordning likevel er god nok? På noen annen måte kan vi ikke tolke det som nå har skjedd.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Først vil jeg gi ros til Fremskrittspartiet for at de har tenkt nøye igjennom hvor BU-midlene skal ligge. De har tatt en klok beslutning som gjør at det kan bli en bedre utnyttelse av BU-midlene, det blir mindre byråkrati ute i kommunene osv. Når det gjelder enhetsfylke, er Fremskrittspartiet veldig skeptiske. De mener det vil bli veldig vanskelig i forholdet mellom fylkesmannen, fylkeskommunen og primærkommunene hvis en skal ha et slikt forsøk. Arbeiderpartiet har stor tro på at dette kan det være lurt å prøve ut, og vi ønsker mange forsøk som er forskjellige, men som er tuftet på en demokratisk styringsform. Mener ikke Fremskrittspartiet at det vil være en forenkling, at det vil bli mindre byråkrati, og at det vil bli slik at folk får ett nivå å forholde seg til i fylket i stedet for flere, slik vi har nå?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
I innstillingen har Høyre sluttet seg til Arbeiderpartiets merknad om at det skal settes i gang mange forsøk med enhetsfylke for å få en bredest mulig erfaring med en ny modell. Det vil det nå være et flertall for å komme med et pålegg til Regjeringen om. Tidligere har Høyre-statsråden uttalt at det skulle settes i gang kun et par forsøk. Har Høyre endret standpunkt i denne saken? Regjeringen foreslår at bygdeutviklingsmidlene, som i dag forvaltes av SND, skal overføres til kommunene. Her snakker vi om 450 mill. kr som skal fordeles på 435 kommuner. Kommunene har i stor grad bygd ned sin kompetanse på dette området, og det vil være helt nødvendig å tilføre store beløp til kommunene bare for at kompetansen skal bygge seg opp igjen. Hva er det som gjør at Høyre, som er så imot at man skal ha byråkratiske løsninger, går inn for en slik løsning av denne saken?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Arbeiderpartiet og SV er jo enige på mange områder når det gjelder den innstillingen som vi nå behandler. Men på et område er vi helt uenige, og det gjelder enhetsfylket, der SV går sammen med Fremskrittspartiet. Når representanten Holmås sier at vi må prøve å finne modeller som gjør at vi ikke får nedgang i valgdeltagelsen, at det er nødvendig å overføre oppgaver til staten, og at SV ikke vil være med på å få en styrt avvikling av det folkevalgte nivået, klarer ikke vi i Arbeiderpartiet å følge tankegangen. Vi mener at nettopp et enhetsfylke vil kunne være med og ivareta mange av de punktene som ble fremhevet av representanten i hans innlegg. Er det ikke slik da at hvis vi får til et enhetsfylke, kan vi ivareta veldig mange av de utfordringene som representanten argumenterer for?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Først vil eg seia at kommuneøkonomien har vorte betre i og med eit konstruktivt samarbeid mellom Framstegspartiet og regjeringspartia. Men elles er vi ueinige i mange saker. Eg har lurt på kva Framstegspartiet meiner når dei på den eine sida seier at dei vil gjera kommunane mindre avhengige av staten, noko som Kristeleg Folkeparti synest er bra, demokratisk og framtidsretta, mens dei på den andre sida vil innføra ei stykkprisfinansiering, som jo er ei statleg øyremerking av kvar krone kommunane får frå staten. Kvar vert det av kommunalt sjølvstyre og lokale prioriteringar då?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Kvar er Kristeleg Folkeparti, vart det spurt frå denne talarstolen. Eg kan formidla at Kristeleg Folkeparti sit i regjering og styrer landet, og at vi skal sørgja for at velferdssamfunnet skal veksa og trivast. Men ikkje alle år har tenåringsvekst, nokre år er normale, og dette er faktisk eitt av dei. Eg reagerte også ganske sterkt på at Senterpartiet no er vantru over Kristeleg Folkeparti sine prioriteringar, som etter det som er sagt, skal bety kutt, og at det vert kutt i løyvingane til funksjonshemma barn spesielt. Eg trur det ikkje, og eg føreset at dette opplegget ikkje må bety at funksjonshemma barn får mindre tenester. Eg er sjølvsagt bekymra – eg har vore det i mange år mens eg har jobba med kommuneøkonomi – for at nokre kommunar får mindre til investeringar og kanskje til og med kuttar i vesentlege tenestetilbod, men ressurskrevjande brukarar får i dette opplegget meir.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Eg meiner at SV sine slutningar ikkje alltid er heilt logiske, for korleis kan Kristeleg Folkeparti vera gissel for Høgre når Høgre får påpakning frå Framstegspartiet for å gå bort frå sitt program og sine tidlegare standpunkt? Eg er glad for at SV, som Kristeleg Folkeparti, er oppteke av folkestyre og prinsippet om nærleik. Men då undrar det meg at SV er så redd for at landbruks- og miljøoppgåvene skal leggjast til kommunenivå. Her maktar faktisk kommunane våre å styra grunnskule, eldreomsorg, barnevern, arealplanlegging osv. Kvifor i alle dagar skulle dei ikkje kunna ta vel vare på landbruks- og miljøoppgåvene i tillegg?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Eg skulle gjerne hjelpt representanten Karin Andersen med dei siste kronene så ho kom seg på do! Eg har iallfall i innlegget til Karin Andersen merka meg hennar store omtanke for kommunesektoren og dei velferdstenestene som kommunane skal tilby. Eg merka meg at ho nemnde at dei foreslår ein auka vekst i kommunesektoren på 8–8,5 milliardar kr. Spørsmålet blir jo, uansett om Karin Andersen seier at dei har ei finansiering på dette, kor realistisk dette er og kva slags budsjettrammer SV held seg til? Vi merkar at SV ikkje går av vegen for å foreslå meir pengar til nærmast alle gode formål. Arbeidarpartiet vil òg auke ramma for kommunesektoren, men innanfor noko meir realistiske rammer. Vi har i tillegg eit klart opplegg for å ta unna dei ekstraordinære pensjonskostnadene som no er det prekære for kommunesektoren, både i revidert og i innstillinga her i dag. Kvifor er ikkje SV med på det opplegget?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Etter Karin Andersens lille eventyrfortelling kunne det være fristende å starte med å si at en skal høre mye før ørene detter av. Men nok om det. Etter å ha samarbeidet med SV gjennom flere år i lokalpolitikken, er jeg vant til å høre at partiet har penger til alle gode formål. Karin Andersens innlegg i dagens debatt er ikke annerledes. Ikke uventet hever partiet glatt kommunesektorens rammer med 8 milliarder kr – men kuttene og konsekvensene kommer siden. Jeg synes det er svært interessant å registrere at SV i sine merknader sier man vil kompensere kommunesektoren for lønnskostnader på linje med lønnsoppgjøret fremforhandlet i staten. Mener SV virkelig at kommuner skal ha frihet innenfor sine økonomiske rammer, men likevel slippe å ta ansvar for egen lønnsutvikling, og mener SV at staten skal stille opp hver gang kommunens egen organisasjon har påført kommunesektoren et dyrt lønnsoppgjør? Henger ikke frihet sammen med ansvar? Det kunne være interessant å høre hva SV mener om det.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Fremskrittspartiet klargjorde akkurat nå sin stemmegivning i forhold til BU-midlene. Ifølge Nationen den 19. juni fremgikk det at Per Sandberg selv ville at BU-midlene også skal gå til andre næringer i tillegg til landbruk. For Høyre er det viktig at det er samsvar mellom kommunenes oppgaver og kommunenes økonomiske muligheter og handlingsrom. Derfor mener vi BU-midlene bør følge oppgavene og legges til kommunenivået. Jeg ville sette pris på om Fremskrittspartiet kunne klargjøre sitt syn på BU-midlene, og i den forbindelsen blir spørsmålet: Har ikke Fremskrittspartiet tillit til kommunenivået?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Høyre er med på å åpne for to forsøk og et bredere forsøk hvis det er ønskelig når det gjelder enhetsfylket. Alle forsøk er jo frivillige i utgangspunktet. De er begrenset til et visst antall år, og jeg frykter ikke at dette skal være noe negativt i saken. Jeg synes tvert imot det er veldig interessant med de forsøk som skal iverksettes, når vi nå får overført landbruks- og miljøoppgavene til kommunenivået. Kunne vi deretter få vellykkede forsøk med enhetsfylket kombinert med fylkesmann, vil jo det føre til ytterligere avbyråkratisering, så jeg synes det kan være vel verdt å forsøke. Når det gjelder BU-midlene, ser Høyre det som helt naturlig at disse følger med på lokalt nivå. Nå skal vi til høsten vurdere virkemiddelordningen, og ting kan ses i sammenheng. Det er helt klart at en reform som den vi er inne på nå, vil føre til konsekvenser på sikt, og vi får nye oppgaver som vi må ta stilling til.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Høyre har ikke endret sitt program. Vi står fortsatt for det vi har gjort, men som representanten godt vet, har vi nå en ny regjering. Det foreligger en Sem-erklæring, og vi forholder oss lojalt til den Sem-erklæringen. Så er det jo slik at verden forandrer seg. Vårt samfunn forandrer seg også. Vi ser på mange områder at Europas regioner er sentrale faktorer. Vi er også avhengige av å kunne forholde oss til Europa og til regionene. Nettopp derfor synes jeg det er interessant med fylkeskommunen som en regional utviklingsaktør.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-20:
Jeg tror ikke Heikki Holmås har skjønt hva som ligger i Regjeringens melding når det gjelder enhetsfylket. Vi overfører landbruks- og miljøoppgavene til kommunen. Fylkesmannen sitter igjen med kontrolloppgavene. Så dette er en ryddeprosess og en avbyråkratiseringsprosess. Overkommuneproblematikken synes jeg er helt reell. For oss er det viktig med nærhet og identitet. Den vet best hvor skoen trykker, som har den på, heter det i et ordtak. Derfor bør viktige avgjørelser som skal fattes ut fra politisk skjønn, fattes der hvor innbyggerne bor, der hvor identiteten ligger. Det er helt sentralt i forhold til å utvikle et velfungerende samfunn.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Det er eit mål for Senterpartiet å få til samsvar mellom oppgåver og inntekter. Det viktigaste bidraget i så måte var vårt initiativ for å få på plass ei konsultasjonsordning, som eg er veldig glad for, mellom KS og regjeringa, og som Arbeidarpartiet førte vidare. For 1999 må vi ha i bakhovudet det skrekkelege året 1998, med ubalanse i alt som fanst av økonomi, anten vi snakkar nasjonalt eller internasjonalt. Likevel klarte faktisk Bondevik I, etter sterk innsats frå Senterpartiet, å få styrkt kommuneøkonomien òg då. Kva handlar det om i år? Det handlar om 5,9 milliardar kr i auka pensjons- og lønskostnader, som kommunane anten må få dekt inn eller alternativt må dekkja ved kutt i utgifter. Vi vil faktisk skjerma eldre og funksjonshemma. Vi vil skjerma ein god og gratis skule. Difor er vårt val: Meir til kommunane framfor skattelette.(Presidenten klubbar.) Og eg er overraska over Arbeidarpartiet sitt manglande …(Presidenten klubbar.) (Presidenten klubbar.) (Presidenten klubbar.)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Lat meg berre aller fyrst i forhold til førre replikk seia at både Arbeidarpartiet og Senterpartiet har brukt veldig sterke ord i samband med Regjeringa sitt opplegg. Og det er i den samanhengen det forundrar meg noko at Arbeidarpartiet trur dei har rom for alt det dei meiner skal inn i denne halvannan milliarden som dei føreslår ekstra. Så er mitt svar til Peter Gitmark: Ja, sjølvsagt er det betre med ein positiv realvekst. Men eg må jo stilla spørsmålet tilbake: Er det verkeleg slik at Høgre vil at både 2,3 milliardar kr i ekstra pensjonsutgifter i 2003 og meir til eldre, eit betre opplegg til funksjonshemma og ein god og gratis skule skal dekkjast inn innanfor det som Regjeringa no føreslår? Ikkje deira eigne ordførarar og heller ikkje resten av ordførarkorpset ser at det som Høgre no trur, går.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Eg skjønar at Torbjørn Andersen har behov for å vifta med armane i denne saka. Han har ei dårleg sak. Forholdet er nemleg følgjande: Det hadde vore fleirtal i dag for ei toppfinansiering frå 2003 dersom Framstegspartiet hadde stått ved det dei har stått for før. Når det gjeld utflytting av unge funksjonshemma frå aldersinstitusjon, er det der eit spesielt tilskot som vart innført under Bondevik I, som eg følgde nøye, og som inneber at dei kommunane som flyttar ut ein funksjonshemma frå aldersinstitusjon, får 1 mill. kr til tilrettelegging rundt den enkelte. Det er ei føreseieleg ordning. Det er ei ordning som kommunane kan ta omsyn til. Dei veit at dei får pengane. I dette tilfellet er dei altså overlatne, etter Torbjørn Andersen og Framstegspartiets forslag, til skjønn frå fylkesmannen. Og dei er slett ikkje sikra den same ordninga.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Eg skal sitera frå eit brev som eg har fått denne veka. Der heiter det bl.a.: «Jeg er mor til en snart 13 år gammel gutt som har behov for spesialundervisning av stort omfang. Vi skriver 17. juni i dag. Snart er det St. Hans. Da skulle det vært ferieplaner som sto i fokus. Vi skriver heller klage på manglende tildeling av T-timer/Assistent-timer.Han har en kronisk «lidelse», en sammensatt diagnose. Han er multihandikappet. Det er ikke noe som går over eller går seg til, dessverre.…Det er utrolig å tenke på at funksjonshemmede barn, ungdom som ruller avgårde til studiestedet sitt istedenfor å gå, eldre som ønsker å holde seg rene osv. osv. kan være de som skal velte et statsbudsjett eller ødelegge nasjonaløkonomien.…Tør dere gi noe til kommunene? Slik at de kan gi noe til våre barn, til de unge som ruller avgårde,» … «til de eldre som så gjerne kunne ønske seg en dusj oftere enn hver 14. dag …» Eg ber om tips frå statsråden til eit godt svar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Eg har behov for ein oppklaringsrunde på eit par punkt. For det fyrste til statsråden sitt innlegg og pensjonskostnadene: Eg ber ho bekrefta at det har vore ei arbeidsgruppe med representantar frå KS og departementet som har gått gjennom kva vi kan få av ekstraordinære pensjonskostnader. Det er einigheit om tala, men det er ueinigheit om politikken. Eg ber òg statsråden bekrefta at pensjonsproblematikken ikkje er løyst. Det kjem ei rekning, og ho blir høg. Kommunane vil på lang sikt ha høgare premiar, og avtalepartane sin modell er så langt ei forskyving av eit problem som vil måtta løysast – det er rekningar som vil måtta betalast. Vi er einige i deira forslag om å endra rekneskapsreglane. Det vil jamna ut premiane på sikt, men på kort sikt må rekningane betalast, og det er kommunane sjølve, gjennom kutt, som må betala desse rekningane dersom dei ikkje får tilført midlar. Så las eg delar av eit brev frå mora til eit funksjonshemma barn: Brevet beskriv kampen til det enkelte foreldreparet for å få høgst nødvendig hjelp til barnet sitt. No har Regjeringa nyleg fått brei støtte i Stortinget for klare grenser i forhold til gen- og bioteknologi. For Senterpartiet er det samanheng mellom det å arbeida for eit samfunn som inkluderer alle, og det å gi rammer til kommunane som gir høve til oppfølging av funksjonshemma. Kanskje skulle ein ikkje forventa meir av Høgre enn det svaret eg fekk frå statsråden, som kort gjekk ut på: Vi må seia nei til enkelte svake grupper, for det er jo ein del av jobben vår. Men kor er Kristeleg Folkeparti? Kor er Kristeleg Folkeparti i ei sak som før har betydd så mykje for dei? Eg kan slå fast – og eg beklagar det veldig sterkt – at ut frå innlegga til representantane frå Kristeleg Folkeparti her i salen i dag synest det som om dei er meir opptekne av å forsvara eit opplegg som inneber klare kutt for kommunesektoren, enn av å ta hand om gode opplegg for svake grupper, inkludert gode opplegg for funksjonshemma barn.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Senterpartiet si nære historie har blitt etterlyst fleire gonger i denne debatten. Og berre for å gjera det heilt klart: Den reelle veksten i inntektene i kommunesektoren frå 1998 til 1999 svarte til mellom 2 og 2,5 milliardar kr, og for 1998 var det tilsvarande talet 2 milliardar kr. Så må eg få retta opp ei misforståing i forhold til Anita Apelthun Sæle sitt innlegg. Det som er det store dilemmaet, er at ho har latt seg narra til å tru at dette året er eit normalår. Det er det som er hovudpoenget, at det ikkje er det. Det er ekstraordinære pensjonskostnader, og statsråden har bekrefta at med det opplegget som ligg her førebels, er dei ikkje dekte. Regjeringa sitt opplegg betyr eit lågare engasjement og lågare ambisjonar i forhold til å vareta svake grupper. Viss ho ikkje har fått brev frå ordførarane som viser kvar kutta vil koma, skal ho få låna dei frå Senterpartiet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-06-20:
Senterpartiet, SV og Arbeidarpartiet står gjennomgåande saman i denne innstillinga. For eit år tilbake var det eit parti til som stod for same syn, nemleg Kristeleg Folkeparti. No er dei diverre i Høgre sin famn, og følgjer Høgre sitt opplegg. Eg merka meg at Holmås her kom med viktige motførestellingar i forhold til den rapporten som har blitt kjend i dag, og som gjeld innsparingar som følgje av kommunesamanslåingar. Det er eit punkt i innstillinga som undrar meg når det gjeld SV. Det er det engasjementet som dei har i høve til større fylke. Dei må vel vita at mange av dei prosessane som der er sette i gang, er lagde på vent. Kvifor då dette engasjementet i retning av større fylke?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2002-06-20:
Jeg ønsker å ta opp den inkonsekvensen som også Karl Eirik Schjøtt-Pedersen påpekte. For Senterpartiet er dette «business as usual» i opposisjon. Milliardene hagler. Da Senterpartiet var i regjering, fra 1997–2000, og satt med kommunalministeren – intet mindre – var det både i 1998 og 1999 en negativ realvekst i kommunenes frie inntekter på henholdsvis 0,5 og 0,4 pst. Når denne samarbeidsregjeringen legger opp til en positiv realvekst på 0,5 pst., er det for Senterpartiet altfor dårlig. Er Senterpartiet enig i at det er bedre med en positiv realvekst enn en negativ realvekst, som det de selv la opp til? Kanskje Senterpartiet er litt for glad i å rope ulv!
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2002-06-20:
Er det ønsket om å undergrave fylkeskommunens legitimitet overfor kommunene som gjør at Arbeiderpartiet ønsker å legge miljø- og landbruksoppgaver til fylkeskommunen og ikke til primærkommunene? Eller er det en overkommune Arbeiderpartiet ønsker at fylkeskommunen skal fortsette å være på mange områder? Er det mangelen på tillit til lokalpolitikere her i landet som gjør at Arbeiderpartiet ikke støtter nærhetsprinsippet om at avgjørelser skal tas så nær den det angår, som mulig. Er det denne mangelen på tillit som gjør at Arbeiderpartiet er livredd for forsøksordninger med kommunalt drevne videregående skoler?
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-06-20:
Med de forsikringer som vi fikk fra kommunalministeren i stad om at man jobber intenst med å få til en ordning der selskapsskatten skal komme til den kommunen der produksjonen foregår, velger vi fra Kystpartiets side å omgjøre vårt forslag nr. 53 til et oversendelsesforslag, i og med at det imøtekommes fullt ut.
Erna Solberg (Høyre), 2002-06-20:
Vi er ikke ferdig med budsjettopplegget for 2003. Hva vi får råd til til barnehager, hva vi får råd til til kommuner og hva vi får råd til til skattelettelser og alle andre viktige ting i budsjettet for 2003, er avhengig av hva vi til slutt faktisk har i inntekter i dette landet, og ikke minst hvor mye pålegg vi har fått om å finansiere ulike typer vedtak som er fattet i denne salen i løpet av de siste ukene. Det betyr at vi i dag ikke vet hvor stort rom det er til barnehager. Det er et visst rom for en satsing på barnehager innenfor de øremerkede ordningene som man har tatt høyde for i vårt kommuneøkonomiopplegg. Det er også rom der for en satsing på videreutvikling av psykiatriplanen og eldreomsorg. Men det blir ikke det samme tempoet som vi skulle ha ønsket dersom vi ikke hadde fått alle vedtakene som har bundet opp handlingsrommet allerede. Når vi får nye vedtak hver dag, blir det et problem. Men det som er det interessante, er at Karl Eirik Schjøtt-Pedersen gjennom revidert nasjonalbudsjett har lovet 1,6 milliarder kr i skattelettelser, og da har han mer enn det Per-Kristian Foss allerede har sagt noe om.
Erna Solberg (Høyre), 2002-06-20:
Det er slik at vi har en arbeidsgruppe i Finansdepartementet og Kommunaldepartementet som jobber med spørsmål om selskapsskatten. Det vi har sagt i Sem-erklæringen, er ikke at vi skal gå tilbake til den gamle ordningen, men til en ordning hvor vi fordeler overskuddet etter andre prinsipper, slik at det blir mer i tråd med verdiskapningen som skjer, slik den gamle ordningen var. Alle vet at den gamle ordningen først og fremst gav store inntekter til Bærum, Asker og Oslo, fordi finansinntektene ble fordelt på hovedkontorene, og at det derfor gav en skjevdeling. Derfor jobber vi med nye fordelingskriterier. Fordi en innføring av selskapsskatten inn i kommuneøkonomien betyr en endring kommunene imellom i inntektssystemene for fremtiden, ser vi ingen mulighet for å få det fra 2003. Vi jobber i forhold til at vi kanskje skal klare det i 2004, men vi må ha denne arbeidsgruppen ferdig før jeg tør konkludere og love Stortinget et tidspunkt for når vi skal klare å få det. Vi jobber ut fra et ønske om 2004, at det kommer i kommuneproposisjonen til neste vår. Men til 2003 tror jeg at jeg kan garantere at vi ikke klarer det.
Erna Solberg (Høyre), 2002-06-20:
Det er ingen tvil om at kommuneøkonomien, både neste år, i år og alle de tidligere årene, kommer til å medføre at det vil være enkelte som har behov og oppgaver som vi ikke klarer å løse. Det er dessverre slik at det finnes personer i vårt samfunn som jeg tror vi alltid vil ha problemer med å finne løsninger for. Jeg har selv som politiker før jeg kom på Stortinget faktisk sittet og tildelt ekstra undervisningstimer til nettopp slike grupper i skolen og vet at vi også på det tidspunktet måtte rasjonere med de timene vi hadde, fordi det rett og slett var økonomiske rammer for det. Jeg vet at det kommer til å være vanskelig for enkelte personer. Men jeg vet også at det er mulig å bruke ressurser bedre enn det vi gjør i hele det offentlige i dag. Derfor synes jeg det er veldig viktig at vi sørger for at kommunene får rammebetingelser for å kunne utnytte de pengene de har, på best mulig måte. Det betyr at vi må ha et program for å modernisere, slik at det blir mindre øremerkinger, at det blir mulighet til å konkurranseutsette på visse områder og følge opp ressursutnyttelsesmuligheten for å kunne bruke pengene på best mulig måte.
Erna Solberg (Høyre), 2002-06-20:
Det er ikke slik at det å bruke mer penger nødvendigvis alltid betyr at man får gjort flere oppgaver. Hvis det å bruke mer penger betyr at pengene brukes på feil steder, gjennom ineffektive løsninger, eller hvis det gjør at vi presser opp renten, presser opp inflasjonen, presser opp kostnadsnivåene med alt det vi skal løse, får vi ikke nødvendigvis mer ut av det. Det er bakgrunnen for at det forrige stortinget vedtok at vi skulle ha en handlingsregel som skulle innfase bruken av oljepenger på en sunn måte i forhold til norsk økonomi. Det er faktisk det største stengselet for at vi ikke har penger nok til å løse alle oppgavene. Så kan vi oss imellom, SV, Høyre, Arbeiderpartiet og andre partier, diskutere om hvilken prioritet vi skal ha f.eks. på de langsiktige ordningene for å skape vekst – som jeg mener at skattelettelsesopplegget er viktig for å få til – fordi vi i fremtiden også skal løse oppgavene for funksjonshemmede og andre. Det kommer fortsatt til å være slik i vårt samfunn, om vi må ta vare på vekstkraften eller ikke. Men det betyr alltid at vi som politikere kommer til å måtte si nei, også til noen svake grupper. Det er en del av den jobben vi må gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2002-06-20:
Hva representanten Reidar Sandal sa, og hva jeg hørte, kan det kanskje være forskjell på. Jeg mener å ha hørt at han sa at det ikke blir én krone mer til kommunene neste år utover det opplegget som man nå var blitt enig om. Så kan vi ta det etterpå, om vi leser referatet eller andre ting. Nei, det var faktisk ikke Høyres mening at man skulle få mer egenandeler i skolen for å finansiere skattelettelser. Mitt spørsmål er på mange måter: Hvordan skal man finansiere Arbeiderpartiets skattelettelser da? Sannheten er jo at det opplegget med avskrivningssatser på maskiner som man har lagt opp til i revidert nasjonalbudsjett, gir en skattelettelsesvirkning neste år, først og fremst til de svake, som er høyere enn det Per-Kristian Foss har antydet kunne være en mulig skattelettelse. Det er jo også en prioritering. Jeg kan godt være med på å diskutere at det er en prioritering i langsiktig vekstkraft for å kunne løse offentlige oppgaver fremover, noe våre skattelettelser også faktisk er, men det er jo ikke slik at vi er for skattelettelser og Arbeiderpartiet imot. Arbeiderpartiet driver dobbeltbokholderi, for de har noe her på akkurat det området som de er for når de snakker med de folkene, og så har de noe annet når de snakker om kommuneøkonomi. Det henger ikke sammen.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Kravet til økt kostnadseffektivitet i kommunesektoren er ikke av ny dato. Det har fulgt utviklingen innenfor sektoren som en klam skygge gjennom hele 1990-tallet. Det har vært og er fortsatt områder som kan bli mer strømlinjeformet og mer moderne enn i dag, men i jaget etter bedre og billigere tjenester glemmer vi ofte å stille spørsmål om virkemidlene bidrar til en rettferdig fordeling av ressursene. Det er prisverdig at Høyre og Fremskrittspartiet sammen med Kristelig Folkeparti bidrar til at merskatteveksten for 2002 og 2003 beholdes av kommunesektoren. Jeg vil rette oppmerksomheten mot inntektssystemet, selv om ikke store endringer av dette berøres i St.prp. nr. 63 for 2001-2002. Det er positivt at Regjeringen vil se nærmere på kriterier som kan fange opp variasjoner i kapitalkostnader. Det er særlig pressområdene rundt Oslo og andre større byer som merker belastningen gjennom store investeringsbehov. Prognosen for antallet 16–19-åringer i perioden 2000–2010 viser at Akershus vil få en vekst på 36 pst., mens landet for øvrig vil ligge på ca. 19 pst. Hva dette vil bety av behov for plasser til videregående opplæring, er åpenbart for alle. Behovene er spesielle alt i dag for Akershus. Det gjelder ikke bare fylkeskommunen, de fleste primærkommuner i fylket har slitt i lang tid. Inntektssystemet og bruken av det er en vesentlig årsak til situasjonen i bl.a. Akershus. Dette er ikke, som flere arbeiderpartirepresentanter har hevdet, Regjeringens ansvar. Det er verken Samarbeidsregjeringen eller tidligere regjeringer de siste ti årene som alene kan kritiseres for dette. Grunnlaget for ulikhetene som er skapt, startet ved innføringen av nytt inntektssystem i 1986. Vi kan eksempelvis ta tildeling av ordinære skjønnsmidler til fylkeskommunene de siste åtte årene. Akershus har mottatt 1,8 pst. av de fordelte midler i perioden. Det kan umulig være slik at inntektssystemet fungerer så godt i Akershus fremfor i andre fylkeskommuner. Vi er i dag invitert til å fastsette den totale skjønnsrammen til 4 251 mill. kr. Av denne potten er det bare mindre beløp av fordelingen som begrunnes, med unntak av den ekstraordinære skjønnsrammen. Når den praksisen som departementet har ved fordelingen av skjønnsrammer fylkesvis, oppleves både urettferdig og tilfeldig, burde tildelingsgrunnlaget for hele skjønnspotten vært gjenstand for en ny debatt. Det kan umulig være slik at inntektssystemet fungerer dårlig år etter år ett sted i landet, mens det tilsynelatende er velfungerende andre steder. Skjønnsmidlene skal som kjent kompensere kommuner og fylkeskommuner for spesielle lokale forhold som ikke fanges opp av kostnadsnøkkelen. Det ville derfor være interessant å drøfte departementets samlede grunnlag for fordeling av skjønnsmillionene fylkesvis.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Det er en på mange måter underlig debatt som føres fra særlig Arbeiderpartiets side. Det er en debatt som er historieløs, på mer enn ett punkt. For det første forsøker Arbeiderpartiet å skape et inntrykk av at en vanskelig kommuneøkonomi er noe som oppstod fra i går og til i dag, eller fra vi skiftet regjering og fram til i dag. Man refererer til en rekke ordførere, ikke minst regjeringspartienes, som er misfornøyde, og ser aldeles bort fra at det første virkelig store opprør mot kommunene og distriktspolitikken kom under den forrige arbeiderpartiregjeringen. Det har man aldeles glemt. Representanter for Arbeiderpartiet har i dag gitt uttrykk for at Regjeringen ikke følger opp Stortingets vedtak i forhold til spesielt ressurskrevende brukere. Det er interessant at Arbeiderpartiet plutselig har blitt opptatt av det, for da dette var oppe i fjor, stemte Arbeiderpartiet ned å få dette toppfinansiert. Nå er man plutselig blitt svært opptatt av det. Regjeringen følger faktisk opp dette, ved å legge inn 650 mill. kr i budsjettet. Det er 150 mill. kr mer enn i fjor. Det er en oppfølging av Stortingets politikk. Så vil jeg si at jeg synes at kommuneøkonomiproposisjonen fokuserer på noe som kanskje har vært lite debattert de siste årene, nemlig situasjonen for de store bykommunene. Jeg tror det er viktig å være klar over at de store bykommunene trenger økt oppmerksomhet som en konsekvens av den type problemer som kanskje de spesielt har, knyttet til infrastruktur, til asylpolitikken, til rusområdet og ikke minst til psykiatrien. Dermed har man tilført noen kommuner et storbytilskudd, og man varsler at man i storbymeldingen skal komme tilbake til dette, med egne kriterier for hvordan man skal utforme den type kompensasjon til kommuner som er spesielt utsatt. Vi har mange kommuner rundt omkring i landet som selv om de kanskje er mindre enn de største byene, allikevel har tilsvarende, kanskje større problemer, særlig innenfor psykiatri og rusomsorg. Haugesund er ett eksempel på det, Grenland et annet. Vi får anledning til å komme tilbake og diskutere enda flere kommuner når den tid kommer. Det som også er interessant å legge merke til, er det hardkjøret som Arbeiderpartiet har mot rammene til kommunesektoren. Da synes jeg det bare er grunn til å minne om at de rammene som den sittende regjering legger inn, er større enn det Arbeiderpartiet noensinne har foreslått til norske kommuner. Det betyr ikke at det er nok, for vi har en stor utfordring i det faktum at gapet mellom pålagte oppgaver og tilførte ressurser fortsatt er stort. Ikke minst har det sammenheng med den voldsomme reformiver Arbeiderpartiet i sin tid hadde, som fikk konsekvenser for kommunene ved at man ikke tilførte nødvendige midler. Det er en krevende utfordring som både den sittende regjering og opposisjonen må merke seg.