Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-18:
Staten Norge er etablert på territoriet til to folk: nordmenn og samer. Jeg velger å starte med det sjøl om dette er en årsmelding for Sametinget for 2013, nettopp fordi vi i jubileumsåret for Grunnloven har diskutert samenes stilling også i Grunnloven, og det er viktig. I Grunnloven står det at statens myndigheter har et ansvar for å legge til rette for at den samiske folkegruppe kan sikre og utvikle sitt språk, sin kultur og sitt samfunnsliv. Mange av oss mener at det burde stått urfolk, for det er begrepet som er brukt i ILO-konvensjonen som Norge er forpliktet på. Det ble nedstemt i Stortinget, og forslaget vil bli reist på nytt, for vi mener at det vil være den eneste riktige formuleringen i Grunnloven hvis vi skal ivareta det at dette landet er etablert på territoriet til to folk, og at de er likeverdige. Jeg er glad for at representanten Brekke Ljones fra Kristelig Folkeparti tok opp det som skjer i Sverige nå, ikke fordi det er slik i Norge, men fordi slike krefter finnes, og det er nettopp derfor det er så viktig å få slått fast også i vår grunnlov at urfolk er et begrep som vi anerkjenner helt opp i Grunnloven, og at vi anerkjenner at vi er to folk som har akkurat like store rettigheter. Det er det diskusjonen i Sverige handler om. Jeg er redd for at disse fordommene også finnes i Norge, ikke som begrunnelse fra dem som har ment noe annet om Grunnloven, men vi som mener det, må slå det entydig fast. Så er Sametinget veldig viktig. Jeg tror vi alle sammen må være opptatt av å styrke Sametinget som demokratisk organ. Derfor er det viktig at Stortinget har et mye tettere, løpende samarbeid med Sametinget. Vi har etablert rutiner for det, og vi forsøker å gjennomføre det, men jeg tror at vi alle sammen, sikkert også partigruppene, kan samarbeide tettere med Sametinget på et mer systematisk vis, nettopp for å styrke den demokratiske biten av det. Under høringene til årets budsjett kom det opp viktige spørsmål som jeg mener Stortinget og regjeringen må diskutere, bl.a. at vi baserer det meste av politikken vår på sektoransvar. Det er Kommunal- og moderniseringsdepartementet som har hovedansvaret, men ellers er det veldig mye som er sektoransvar. Kulturdepartementet har ansvaret for kultur, Utdanningsdepartementet har ansvaret for utdanning osv. I hvert fall fra Sametingets synsvinkel kan det se ut som at dette gjør at noen av de samiske interessene drukner litt for hvert år i kampen om budsjettkronene, altså at de aldri kommer høyt nok opp. Dette er på veldig mange områder en vanlig måte å jobbe på, det kalles vel «mainstreaming» internasjonalt, og vi tenker at det skal være sektoransvar. Men jeg vil at vi skal stille oss spørsmål om dette ivaretar de samiske interessene godt nok. Som på veldig mange andre områder handler dette – når det kommer til krita – om fordeling av penger. På noen få områder deler komiteen seg i denne saken. Der er Fremskrittspartiet og Høyre, altså regjeringspartiene, på den ene siden og alle de andre på den andre siden. Stort sett handler det om å fordele penger. Det ser vi også i årets budsjett, der det fra regjeringens side er kuttet i veldig viktige samiske spørsmål: på kultur, ikke minst på samiske aviser, som jeg mener er en av de viktigste demokratiske organene som finnes. Hvis man skal klare å bevare sitt språk og sin kultur, er man avhengig av å ha aviser som fungerer godt på morsmålet. Digitale læremidler er veldig viktig, og ikke minst rettshjelp. Også disse temaene har det vært kuttet i i forslaget fra regjeringen til årets budsjett. Det viser at det er forskjell på hvordan man vektlegger det. Hvis man skal klare å få vektlagt disse interessene tungt nok, er det uhyre viktig at de ikke drukner i budsjettprioriteringene i det enkelte departement. Derfor er konsultasjonsordningen også så viktig, og det er viktig at man nå får gått skikkelig igjennom dette for å se at merkostnadene for tospråklighet i alle kommunene blir kompensert tilstrekkelig.