Kristin Clemet (Høyre), 2004-01-15:
Jeg vil gjerne forsikre komiteen og Stortinget om at dette er en sak hvis innhold vi tar meget alvorlig. Riksrevisjonens gjennomgang viser at oppbevaringsforholdene ved våre museer, og i særdeleshet de museene det nå dreier seg om, ikke er tilfredsstillende. De forringelsene som kan konstateres, har skjedd over lang tid. Den nåværende regjering har søkt å gjøre noe for museene, ved at det i 2002 ble gitt en ekstrabevilgning på 10 mill. kr og i 2003 en bevilgning på 19 mill. kr. Departementet har også tidligere bedt Statsbygg framskaffe tomt for et nytt kulturhistorisk museum i Bjørvika, og dette er naturligvis tiltak som kan avhjelpe situasjonen noe, men det er trolig ikke nok. Som komiteen påpeker, vil det kreve betydelige investeringer i bygningsmassen å rette opp manglene som er avdekket. Både Stortinget og Regjeringen, og kanskje også fremtidige regjeringer, vil nok i årene som kommer måtte ta et stort og felles ansvar for å gjøre noe med den situasjonen som har oppstått. Det lar seg dessverre ikke løse over natten, men vi må greie det, og vi må greie det samtidig som vi ser universitetsmuseenes bygge- og vedlikeholdsbehov i sammenheng med det øvrige bygge- og vedlikeholdsbehov i bl.a. universitets- og høyskolesektoren, i likhet for øvrig med statsbudsjettet i sin helhet, naturligvis. Jeg har merket meg komiteens understrekning av at Utdannings- og forskningsdepartementet har det overordnede ansvaret for å påse at samlingene bevares og sikres på en forsvarlig måte, og at det forutsettes at det gjennomføres styringsmessige forbedringer på alle nivåer i styringskjeden fra departement til museum. Tidligere var flere av de ulike enhetene ved universitetsmuseene organisert som en del av institutter ved ulike fakulteter. Flere av universitetsmuseene har nylig blitt omorganisert og lagt direkte under universitetenes styrer. Jeg forventer at denne omstruktureringen vil føre til bedre organisering og styring av universitetsmuseene, men at det vil kunne ta litt tid før vi ser resultater av dette. Regjeringen vil ikke nøye seg med å avvente effekten av denne omorganiseringen. Vi tar også sikte på å starte opp et arbeid sammen med universitetene for å utarbeide hensiktsmessige mål og resultatindikatorer for universitetsmuseene på alle nivåer i styringskjeden, fra departement til museum. Et flertall i komiteen etterlyser også en bedre samordning av museumssektoren. I den forbindelse viser jeg til at ABM-utvikling ble opprettet 1. januar 2003, gjennom en sammenslåing av Statens bibliotektilsyn, Norsk museumsutvikling og Riksbibliotektjenesten. Organet ble opprettet for å fremme en helhetlig tenkning rundt arkiv-, bibliotek- og musemsvirksomheten på tvers av departementsområdene. Jeg deler komiteflertallets ønske om at museumsressursene i Norge må sees i sammenheng, og ser ABM-utvikling som et viktig instrument for å fremme slikt samarbeid og utvikling. Sammen med kulturministeren er jeg derfor innstilt på å utvikle kontakten med dette organet ytterligere i tiden som kommer. Så en liten kommentar til noen direkte spørsmål fra representanten Ågot Valle: Hun reiste bl.a. spørsmål om det kunne forholde seg slik med universitetsmuseene at de så å si falt utenfor departementets kjerneområde og ble skviset mellom forskning og undervisning. Jeg vil ikke utelukke at det kan ha vært tilfelle. I så fall synes jeg det er den gode siden ved denne saken, at det bringer museene og problemene der frem i lyset, og at det nok gir en grunn til refleksjon for oss alle som politikere. Vi må vel erkjenne at det ikke er denne typen saker som normalt står øverst på våre prioriterings- og popularitetslister når det er hektisk politisk debatt, verken blant politikere eller i mediene. Slik sett er det bra at de kommer frem i lyset, for selv om det kan ha forholdt seg slik at de har vært skviset mellom forskning og undervisning, er det i alle fall helt sikkert at disse museene er helt avgjørende både for forskning og for undervisning hvis vi skal holde god kvalitet.  De  er  på  mange  måter  en  integrert  del  av  vårt høyere utdanningssystem, våre grunnforskningsinstitusjoner. Det ble også pekt på spørsmålet om finansieringsordningen, om universitetene så å si bare var henvist til å fordele knappe ressurser. Slik kan det naturligvis også fortone seg. Det vil det vel kunne gjøre for alle nivåer i styringskjeden. Men jeg vil da minne om at akkurat i 2004 er de høyere utdanningsinstitusjonene i Norge finansiert meget godt, og Universitetet i Oslo i særdeleshet har tidenes beste budsjetter. Det sier de også selv. De har gjennom kvalitetsreformen fått en mye større grad av økonomisk frihet, dvs. større muligheter for å prioritere selv. Dette sammenholdt med den organisatoriske endringen som skjer, vil gi universitetene en mulighet til å prioritere universitetsmuseene på en annen måte. Jeg bekrefter at departementet nå er i arbeid med å følge opp det såkalte Ryssdal-utvalget, som primært har vært et lovutvalg og for så vidt gjelder universitets- og høyskolesektoren. Vi er nå inne i høringsfasen, og vi planlegger å fremme en sak for Stortinget i løpet av vårsesjonen, sannsynligvis sent i vårsesjonen. Jeg har merket meg at det da vil være aktuelt å drøfte hvordan den nye finansieringsordningen muligens kan påvirke forvaltningen av museene, og dessuten en mulig opptrappingsplan. Personlig tror jeg også at organisatoriske og administrative ordninger, som bidrar til å ansvarliggjøre eller ikke ansvarliggjøre institusjonene, også kan ha stor betydning for forvaltningen av universitetsmuseene. Dette vil vi komme tilbake til. Helt til slutt: Jeg har også merket meg Fremskrittspartiets merknad og flertallets merknad til den merknaden om utlån og utleie. Det er naturligvis positivt, men jeg anser det selv for å være helt utilstrekkelig som løsning, som en hovedløsning, eller som den eneste løsning på det problemet vi drøfter her i dag. Det må ses bare som ett av mange tiltak, og som et tiltak i et arbeid jeg tror kommer til å være nokså langsiktig.