Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-01-22:
Etter innføringen av Kunnskapsløftet har det vært ulike temaer som har stått i fokus. Nå er det elevvurdering som diskuteres, og det er bra. Vi har behov for en gjennomgang av hvordan elevene i skolen vår vurderes, og vi har behov for et sett av kriterier å vurdere ut fra, slik at elevene vurderes mest mulig likt i forhold til om de når sine kompetansemål, uavhengig av hvilken skole de går på. Som kunnskapsministeren sa i sitt innlegg, vil elevvurderinger alltid ha et innslag av subjektiv vurdering i seg. Men vi må i størst mulig grad sikre at det vurderes likt, slik at vi ikke får skoler som er spesielt «snille» eller «strenge», slik interpellanten uttrykker det. Derfor foregår det da også, som vi har hørt, en rekke forsøk med ulike former for elevvurderinger rundt omkring på norske skoler for å finne gode metoder for elevvurdering. Representanten Gundersen sier i sin interpellasjon at formålet med karakterer er å fremme læring, og at karakterer er sentrale for å kunne gi tilpasset opplæring. I likhet med statsråden stiller jeg noen spørsmål ved det synet. En karakter i seg selv gir da ingen mening og er ikke fremmende for læring for den eleven som får dårlige karakterer. Opplæringsloven og dens forskrift sier da også klart at eleven har krav på en tilbakemelding på hvorfor karakteren ble som den ble. Etter mitt syn må også karakteren følges opp med konkret veiledning fra lærerens side i hvordan eleven best kan forbedre seg i faget hvor karakteren er gitt. Det nytter ikke å si til en elev at du må bli bedre – eleven må bli klar over hvordan. Dårlige karakterer i et fag er helt drepende for læringslysten, spesielt om en ikke blir klar over hvordan en skal komme seg videre. Interpellanten sier at elevene må få konkrete tilbakemeldinger, og det er jeg helt enig i. Men for meg betyr det mer enn karakterer i faget. Noe representanten Gunnar Gundersen ikke nevnte, og som jeg gjerne skulle ha ønsket å høre hans syn på, er at Høyre tar til orde for en prøveordning med karakterer fra og med 5. klasse i barneskolen ved de skolene der foreldrene ønsker det – dette for at elevene skal vite hvor de står faglig før de kommer over i ungdomsskolen. Jeg synes ikke dette er noen spesielt god idé, for det finnes mange andre metoder for gode tilbakemeldinger på faglige og sosiale ferdigheter enn karakterer, metoder som jeg tror er mye bedre egnet i de sju første årene i skolen. En type elevvurdering som jeg liker godt, er mappevurdering. Det er en konkret og god måte å gi elevene og foreldrene tilbakemeldinger på om hvor eleven står, og hvordan han eller hun kan forbedre seg. Det forutsetter jevnlige tilbakemeldinger, ikke bare hvert halvår. Det tilfredsstiller kravet om skriftlighet, som forskriften ikke er helt tydelig på, slik jeg oppfatter det, men som mange etterlyser. Forsøkene som nå foregår, vil sikkert gi oss mange gode eksempler på systematisk og god elevvurdering som fremmer læring hos alle elever, både de som er flinke i fagene og de som må jobbe mer for å nå sine mål. Det å bli sett er viktig. Det er viktig for oss som er voksne, og det er helt avgjørende for hvordan barn utvikler seg. Ikke å få tilbakemelding på den innsatsen en gjør, er ødeleggende for den enkelte, og det skaper ikke gode arbeidsmiljø, verken for barn eller voksne. Elevvurderingene handler om det. Men det handler også om å hjelpe barn til å lære. Det er læreren som er sentral sammen med foreldrene. Det å skape et klima og et miljø der en kan gi tilbakemeldinger som hjelper elever og foreldre til å komme videre med læring, er viktig. Dette krever kompetanse, og det er derfor bra at elevvurdering er ett av områdene i den systematiske etterutdanningen av lærere som nå kommer i gang, likedan at dette blir et sentralt tema i den nye lærerutdanningen. Om det er en for svak vurderingskultur i dagens skole, vil ikke jeg fastslå som sikkert, men at det er stor variasjon mellom skoler, vet vi. Nettopp derfor er det viktig å ha nasjonale mål og kriterier som elevene vurderes ut fra, både for å få et rettferdig karaktersystem for de trinnene som i dag har karakterer, og ikke minst med tanke på den tilbakemeldingen og veiledningen som må komme i tillegg. Elevene må få vite hva de kan gjøre bedre, og hvordan de kan forbedre seg. Derfor synes jeg det blir feil med innføring av tallkarakterer i de sju første årene. Jeg håper da heller ikke at det blir aktuelt når trådene skal trekkes sammen i de forsøkene vi har rundt omkring på de ulike skolene, men at vi får et system som alle kan feste lit til vil fremme læring.